Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag medger visserligen, att detta sätt kan vara beqvämt för den ena sidan, men af mig, som anser det vara en pligt att granska nyttan och behofvet af hvarje anslag, kan ett sådant bevisningssätt icke godkännas, synnerligen då jag tror mig hafva bevist, att detta anslag icke är af behofvet påkalladt. Grefve Posse har yttrat, att för att återgå till den gamla organisationen af Arméen, skulle fordras, att Arméen återfick allt hvad den förlorat. Jag vet alldeles icke, hvad Arméen förlorat, ty om Styrelsen förordnar, att några CavalleriRegementen skola afsitta, och att hästhemmans-räntorna skola till StatsYerket ingå, lärer den nuvarande Arméen dock derigenom ingenting förlora, och någon eganderätt att reclamera i sådant fall, kan jag åtminstone ej medgifva Den 3o September f. m. 223 finnes. — Grefve Posse har erkänt, att förhållandet ej är sådant det borde vara. Jag har ej åsidosatt detta, och har derifrån ledt mig till hvad det borde vara. Grefve Posse har yrkat förhöjning i hvad StatsUtskottets sednare Utlåtande föreslagit, och han har kommit till bevisen örn Lönernas otillräcklighet derigenom, att han subdiviserat i fourageoch resepenuingar. Jag hemställer, om icke detta är ett skäl för återgång till det fordna förhållandet, ty så länge GeneralMönsterherrarne voro RegementsChefer, hvilka bodde på sina boställen, hade de aldrig behof af fourageoch resepenningar, emedan Boställena fournerade dem tillräckligen för deras resor inom Provincen, Jag tror således icke, att hvad Grefve Posse anfört, bör föranleda till bifall å Utskottets sednare Utlåtande, långt mindre till den förhöjning han yrkat, eller bifall å Utskottets första Betänkande. Herr Boij har anmärkt, att återgången lill det gamla Indelningsverket skulle blifva ganska långsam. Jag medger detta, om Regeringen ej alfvarsamt vill det, men det är i alla fall bättre, att det går långsamt, än det går allsinlet eller illa, ty min öfvertygglse är att efter det nu uppgjorde förslaget skall det gå illa.
Ständers upp» lysta pröfning öfverlemna följande anmärkningar, i afseende på den närvarande inrättningen af denna Beskattningsgren, sorn, i 1813 års RiksStat påräknad till 835)349 R:dr 14 sk. 5 r:st, lemnat för samma år en behållning af 5,115)842 R:dr 17 sk. 8 r:st och för år 1814 *»3 37>757 J*:dr 3 2 sIc* 1 r:,t’ samt, sedan den Calculeiade Summan blifvit vid 1815 års Riksdag förhöjd roed 100,000 R:dr, utgjort för det året 1,395,754 R:dr 14 sk. 8 r:st, för år 1816 1,058,622 R;dr 43 sk, 10 r:st och för förledit år l)475i50i R:dr 14 sk. 8 rist , från hvilken sist nämnde Summa likväl inga omkostnader eller afkortningar äro afdragne. Handeln, betraktad i afseende på hvarje enskild Stat, äfvensom på Statens inbördes förhållanden, är till sin Natur underkastad beständiga omvexlingar, och roan kan ej undgå, äfven utan att fästa sig vid allt för små tillfälligheter, som verka dagliga ändringar i Natiotiemes ställning, att, efter några års förlopp, för hvarje Nation finna denna ställning i anseende till Handelsförhållanden i det hela betydeligen ombytt. Hå Utskottet således nu föreslår en Oller annan jemkning i grunderne för TullTaxorne, sker det ej »f ett flygtigt begär tUl^ ombyte, eller af ett förhastadt nit att fievillninss Ut sk, Betänkanden', 315 klandra gällande stadgar, utan af tidens förän* drade omständigheter, som synas påkalla den» na åtgärd. Svenska folket är i närvarande tidpunct mera än vanligen i behof att anstränga sina krafter till befordrande af landets inre förkofran.
Utom beni, font npjj nämnbe äto, funnoö fötmatabe uti länöfängelferne od) flotte fläbetö Räften mib 1841 åtö flut 1,715, mib 1844 åtö 1,943 od) mib 1846 åtö utgång tillhopa 2,090 perfonet, font bet blifmit infatte antingen fåfom för* fmatélöfe, ellet föt tmbergåenbe af ranfafning, ellet till befltafftting, ellet i afbibatt å förfänbning till annan ort föt fåbana änbamåb 3 anlebning af EKifetö ftfl fötfantlabe 0tänberö unbetbåniga anf)å(* föeprefenta* lan, bet täcfteö ^ongl. $Jfaj:t, på fått lämpltgafl fpnteö, (åta till inttema* ten. tanbe tiföbag beteba en pttetligate tttmecfling af ftågatt om en föränbtab nationabreptefentation, l>at .^ottgl. 9ftaj:t ben 3 gebruarii näfllibne åt uppbtagit åt en fomite, att, jemte famlanbet af ftatiflijfa ocf> an* 6 uppfinningar i ämnet, fuEjftänbigt utmecfla grttnberne för natto* nakreprefcntatiottcnö änbamålöenliga ombilbning oöf) pttta ftg angå* enbe be grunblag&föränbringar, forn beraf funbe föranlebaö.
För del närvarande lägger 1686 års författning, som stadgar, att klockarelönerna skola utgå efter matlag, hinder i vägen för kommunerna att sjelfva bestämma dessa löner. Jag yrkar bifall. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till förevide Betänk, dels ock å afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till detsamma, hvarvid svarades ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på afslag derå, då svaren likaledes utföllo med blandade ja och nej; hvaruppå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Björnstjerna begärde votering. 314 De» 18 April e. m. Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den sorn bifaller Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 76, i ani. af väckt motion om reglering af klockares och organisters löneinkomster, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. detta Betänk.» Voteringen företogs och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 22. Nej — 13. Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 7 och 11 dennes bordlagda Betänk. N:o 77, i ani. al väckta motioner oin ändringar i Kongl. Förordn. ang. allmänt ordnande af presterskapets inkomster d. II Juli 1862. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 7 och 11 dennes bordlagda Meni. N:o 78, med förslag till voteringspropos. i ani. af Hiks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Mern. N:o 64, innefattande förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut i ani. af IJtskits Betänk.
St.Prot. i844-> 7 Sami. i3 Afd. 1 Raft. 3 I o Lag-Utskottest Betänkande, N:o /{3. ehvad de å egen eller annans grund byggde äro, såsom fast gods å landet betraktas, samt en närmare bestämmelse således kunde vara af behofvet påkallad; likväl och som nu icke är i fråga att gifva något allmänt stadgande i omförmälde hänseende, utan endast i hvad angår Stora Kopparbergs grufva, lär Utskottet, som anser olämpligt aLt stifta lag för ett så specielt fall, som berörde, vördsamligen tillstyrka, att ifrågavarande motion måtte lemnas utan afseende. Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Nov., kl. 5 e. m. Betänkande j i anledning af väckt motion om vissa tillägg till Kongl. Kungörelsen den sy Augusti i8s3, angående vederbörandes åliggande alt tillställa så väl Konungens Befallningshafvande som presterskapet förteckningar öfver dem, hvilka för lagbrott blifvit vid domstclarne sakfällde eller under framtiden ställde. Hos Högv.
Afwen som jag tar mig den friheten ödmjukast underställa, huruwioa det projeck, jag sramstalde Uti mttt anförande, om den nya Ordningen med bränmir.S bränningen, till erhällande af en Discont» fond för Jordbruket, af öfwerstottet mas Bränwins tillwerknings afgisten, Utgjord pa sätt jag föreslagit, kunde bliswa om Högloft. Ridderskapet och Adeln den gillade, med de andre Respcclive Standen comwuniee rav, Fjerde Landet N:o 35. AZO Dm 8 December. rad, ehuru den bliswit med anförandet remitterad till det sammansatte Ut',loner. I anledning of detta dickamen upkom en korrt öswerläggning, hwarunder älskillige ytlrade sin önskan, att genast består derom skulle fattas, andre yrkade nödwändigheten att del i behörig ordning först till ett Utskott skulle remitteras; någon anmärkte att denna fräqa redan i ett föregående plenum blifwit wäckr och till Bewillnings. Utskottet hänwist, och »agon att en» ligt 6i §. Regerings Formen uphörde Bewillningcn för bränwinet med detta är, i följe hwaraf ingen annan anstalt synres dermed kunna widragas, an den Riksens Ständer nu kommer att besluta. Ändteligen stadnade Ridderskapet och Adeln i det beslut att Herr Reutertckjöläs diktamen skulle remitteras till Bewillnings samt Allmänna Veswärsoch Oeconomiae. Utskotten, hwilka skulle anmodas au skyndesamt Utlära sig öfwer den sörsta puncten, hwilkel med de andre Respektive Ständen skulle communiceraö. Under denna öswerläggning återkom Grefwe kksrnilton med Depmationcn och gjorde redo för sin beskickning. Herr Grefwe» och Landr-Marskalken föredrog Konungens nådiga provosinon, rörande f. d.
Styrelsen på sin sida går ganska mycket in uti detaljer i sina propositioner, men att deremot parlamentet å sin sida med stillatigande går förbi de flesta punkterna och alt högst fä ibland dem upptagas till discussion. Jag tror således, alt den förebråelse jag fått uppbära, är alldeles obefogad. Den värde talaren har dessutom påstått, att, då jag, med samma rätt sorn han uppgifvit, att en högre tullbestämmelse skulle vara nyttig för upphjelpande af Eskilstunas industri, förklarat, att jag icke tror det, jag skulle deruti hafva orätt, enär dessa båda påståenden strida emot hvarandra. Oaktadt det åberopande jag nyss gjort af denne ledamots öfverlägsna anspråk på uppmärksamhet inom delta Hus, vågar jag likväl tro, att hans och min uppgift i detta afseende kunna motväga hvarandra. Mig har det dessutom särskildt förundrat, alt en man med hans vana vid och aktning för formerna, velat inleda mig på en mot formerna stridande bana, då han yrkat, att jag under denna discussion mätte uppgifva bästa sättet att upphjelpa Eskilstunas industri, hvilket jag icke tror vara föreriiålet för denna öfverläggning. Milt yttrande, att jag icke anser en nedsättning i tullen kunna upphjelpa Eskilstuna, torde kunna få uppväga hans yttrande, att den skulle göra det; så mycket mera sorn jag uppgifvit orsaken, då jag anser felet ligga uti olämpliga arbetsmethoder, och att det således hufvudsakligen på denna väg måste afhjelpas. En annan värd talare, sorn äfven yttrade sig i förmiddags, men sorn <> II 28 218 Den II Januari e. m. då bade den uppmärksamheten att vända ryggen åt landtmarskalks-bordet och hvars yttrande jag derföre icke kunde rätt höra, har i eftermiddag haft den godheten att apostrophera mig direct, och lofvat att regalera mig med flera exempel af samma slag, som dem han anfört. Jag anhåller likväl, att detta måtte fä anstå till dess jag utber mig en sådan regalering, och framför allt anhåller jag, att jag icke måtte blifva regalerad med falska uppgifter, hvilka jag skulle tro vara det, hvarmed han velat regalera mig i eftermiddag.
«Ska vi saa gaa op,» sade fröken Camilla. Truls reste sig och följde. De gingo en trappa upp, genom en korridor, till hendes nummer, och kommo in i ett litet kyffe i den vanliga genren. Hon kastade af sig öfverplaggen och satte sig i hans knä. Mekaniskt, alltför påtagligt mekaniskt, märkte han; – först stelnade han i sin reaktiva kyla; så föll han öfver henne, kramade henne, kysste henne, som för att sätta värma och rörelse i henne; derpå blef han helt sentimentalt stämd, bottenlöst svårmodig, med det skäraste, nästan slumrande spel i själen, och tryckte henne sakta intill sig, med sina ögon i hennes, som om han ville se efter i dessa själens speglar, huru en kvinnas känsla kan fördjupas och förinnerligas. Med ens satte han henne från sig. «Jag vill er ingenting. Rakt ingenting,» – han slog ut med händerna. «Ni må inte vara ond, för att jag kommit hit upp med på rummet. Men det kan jag icke ser ni, det är bara era ögon. Hvar har ni fått sådana ögon ifrån? Hvarför är ni här? Ni passar ju rakt inte hit! Får jag ännu en gång se på era ögon Jag vill er ingenting. Ni må inte bli ond, men det kan jag inte. Låt mig gå.» Han trefvade i fickorna efter sin portmonnä. «Kom hit, så ska ni få hvad jag har. Det är inte mycket; det är förstördt det mesta, ser ni. Men hvad jag har, ska ni få. För ögonens skull. Se här – det är allt!» Han hade kränkt ut och in på sin portmonnä, och hon hade som en vind farit hän till bordet samt genomgick slantarne med giriga, räknande blickar. På tredje dagen, ut på eftermiddagen, kom gardet tillbaka till Lund, mera upplagdt än någonsin till gask – par dépit. De andra gingo upp på «Jernvägen» för att med en sista kraftansträngning supa sig till en rigtigt grundlig leda vid punschen, på det att man ändtligen måtte bli nog slö för att kunna plugga; men Truls slank undan och gick hem till sig, innerligt äckelsjuk redan.
Belöningarna, som hvardera utgjordes af föreningens bronsmedalj och 10 kr., hade tillerkänts spårvagnskuskarne n:r 20 Axel Ericsson och n:r 2 Herman Borg, hvilka voro närvarande vid mötet och emottogo sina hederstecken. Sedan skolläraren Axel Blomqvist hållit ett med bifall mottaget föredrag öfver ämnet » några orsaker, manande till fortsatt kamp för djurens skydd », afslutades mötet. En vegetarisk middag kommer att anordnas onsdagen den 16 dennes kl. 5 e. m. å Hotel Continental af ett antal för det vegetariska Iefnadssättet intresserade damer och herrar. Priset pr kuvert blir 3 kr. Anmälan om deltagande mottages, förutom å » Iduns » byrå, hos: friherrinnan Malla Kudbeck, Adolf Fredriks Kyrkogata 9 A; fru L. Deutgen, Arsenalsgatan 1; kapten H. B. Wijkander, Floragatan 14; kapten A. Gedda, Brahegatan 38; fru C. Scholander, Döbelnsgatan 1 B; ryttmästar H. Cederschiöld, Östermalmsgatan 1; notarien G. von der Burg, Döbelnsgatan 5 och kapten A. Elisen, Engelbrektsgatan 19. Öppet bref till Seaevola. (Jämför » Iduns panoptikon » i n:r 8 för i år). Min bäste herr Sccevola! Er utsökta älskvärdhet mot damerna är — sedan gammalt — ett kändt och erkändt faktum. Åtminstone har ni i Idun många gånger slagit er till riddare för deras frioch rättigheter. För min del tycker jag, att ni i de flesta fall ser riktigt bra på — båda ögonen. Jag minns blott ett enda tillfälle, då ni helt oförmodadt undandrog dem ert värdefulla stöd. Frågan gällde den gången en ifrågasatt rättighet för damerna att - själfva » bjuda upp till dans ». Då blef ni rädd om ert eget — D U N jag menar herrarnas — skinn och radade upp skäl i mängd för att bevisa det orimliga i en sådan anordning. Jo jo män, rädslan att » få sitta » kan skrämma den bäste från att stå på hufvu ' t för damerna.
Under sådana förhållanden kan Betänk, ej heller föranleda till något resultat, knappt till någon discussion, hvarföre jag också ej vill besvära K. o. Ad. med att punkt för punkt genomgå detsamma. Om en af dessa punkter, nemi. den, som angår Landshöfdingeinstruktionen, har jag förut omständligt yttrat min tanka, hvilken då, likasom den förmodligen ännu är, var i strid med R. o. Adrns. Vid ett par andra punkter anhåller jag likväl att få något närmare uppehålla mig. Den första punkten, ang:de underlåtenhet af StatsRfidets ledamöter att vid utnämningar till embeten och tjenster afgifva yttrande om de sökandes skicklighet och förtjenst, är af stor konstitutionel betydelse, likväl mindre i det hänseende Utsk. anmärkt, eller då förslag till sysslorna af underordnade myndigheter uprättas; ty då kan möjligen StatsRådets yttranden anses innefattadt i de föredragna handlingarne och de tillstyrkanden, som på grund deraf afgifvas. Långt svårare är denna underlåtenhet vid frågan om tillsättande af [örtroendesysslor eller högre embeten. Der saknar Konungen all uplysning vare sig af underordnade myndigheters förslag, eller sökandernes meritlistor, helst ansökningar icke ingifvas till dessa sysslor. Om Konungen i sådana fall saknar de råd och underrättelser hans Rådgifvare enl. Grundlagen äro pligtige att gifva i alla Regeringsärenden, så är ju K. M utan ali slags ledning vid valet af personer till dylika platser. Det är för den skull här, mer än i de flesta fall, af behofvet påkalladt att vederbörande Depart:Chefer och öfrige StatsRådets medlemmar till prot. afgifva uplysningar om personernas egenskaper och lämplighet för einbetet, samt derpå grunda sina bestämda tillstyrkanden, för att förekomma misstag och från Konungen hvälfva ansvarigheten för dessa, åtminstone inför opinionen. Högst beklagligt är det derföre om, eril. hvad man vill sluta till af en reservation vid Betänk., Konungens Rådgifvare i detta hänseende åsidosätta sin rätt och pligt och åtnöja sig med att, sedan utnämningen skett, deremot göra betydelselösa föreställningar för att befria sig ifrån ansvaret.
Kunde icke den af de båda konungaätterna, som framdeles ej komme att innehafva Skandinaviens troner, erhålla i ersättning de från Danmark afskilda tyska landsdelarne? I det jag vågar framkasta en sådan idé, framställer sig för mig ånyo det ledsamma uti uppskofvet med de officiella preliminär-underhandlingarna. Huru mycket skulle icke genom dessa kunnat förberedas, hvilket i sin ordning kunde inverka på konferens-förhandlingarnas gång! Med förvåning såg jag att Faedrelandet aflryckte de reflexioner, som förekommo i norska Aftenbladet med anledning af korrespondensen i Norsk Rigstidende. Aftenbladet, som icke närmare känaer det omhandlade förslaget, enligt hvilket Sverige och Norge förpliktade sig att kämpa för den nordi&amp;ka nationaliteten i Slesvig, kunde, på grund af denna sin okunnighet, antaga att Sverige och Norge i ingen händelse ville taga till svärdet, utan blott sökte för en skandinavisk union vinna hvilken som helst rest af Danmark, som komme att återstå; att förslaget innebure en ny Polens delning o. s. v. Men hr Ploug, som säkert kände förslaget, borde ej upprepat en vanställande upp-fattning af detsamma, då han hvarken kuode eller ville korrigera densamma. Detta är ett tvetydigt handlingssätt Det förefaller mig, att hr Ploug ännu i sista minuten icke förmår fatta sitt parti. Då Ploug och de, som dela hans stämning, betrakta verkligheten, hvad månne de vänta af framtiden? Kunna de, på den ståndpunkt dit Danmark nu är kommet, vänta att samma eller ett för den gamla danska monarkien ännu gynnsammare tillstånd, än före kriget, skall kunna vinnas? Omöjligt. Det är fullkomligt klart, att om Holstein samt hela Slesvig skola kunna behållas, så kommer detta att ske blott på det vilkor, att Holstein och Slesvig närmare förenas, för att sedan ingå, antingen en helstatsförbindelse eller personal union med det öfriga Danmark. Men detta vore ju detsamma som att öfverlemna det nordiska Danmark åt en långsam död, och om en skandinavisk union tjente det till ingenting att längre tala.
För öfrigt iakttages, att, derest RiksgäldsContoirets Obligationer för Götheborgs Disconts Statsoch Banco-Utskottens Betänk anden. Skulder komma att utgifvas utan någon deri förskrifven Ränta, bör Innehafvaren af dylika Obligationer, när de, antingen såsom förfallne inlösas, eller öck, under löpe-tiden, användas uti Liqyider af Skulder till denne Discont, undfå ett tryckt Bevis öfver deri upplupne, men icke liqviderade Räntan, som framdeles af Discont Bolaget skulle komma att godtgöra!. 9 Mom. Innan Götheborgs Disconts Skulder, för hvilka Riksgälds - Contoiret iklädt sig ovilkorlig betaluings-skyldighet, blifvit godt gjorde, utrednings-kostnaderne ersatte, och den å Bankens Creditiv - fordran upplupne Ränta godtgjord, eller ock fall contant tillgång härtill finnes; kunna Actie-ägare icke erhålla någon utdelning af Discont-vinst eller Actie - Capita» let; Hvaremot, och så snart ofvan uppräknade utbetalningar blifvit verkställde, eller ock Fond härtill är i beredskap, skall det då varande contanta Öfverskott, jemte alla Discont-Verket rörande Handlingar, genast till Bolaget öfverlem, rias, på det slutlig Liqvid må kunna uppgörasej mindre Actie-ägare emellan, än öfver hvad Banken kan tillkomma, såsom dess andel i Vinsten, enligt Discont-Inrättningens Privilegium. 3 ulje Afdelningen. Hvad sora erfordras till GöthaCanal Bolags', Malmö och Götheborgs Disconters utredning, på det sätt och i den ordning nu stadgadt blifvit, förskjutes af Banken; Och hvaröfver ordentlig Liqvidation emellan Banken och Riksgälds - Contoiret hvarje år upprättas. Stutsoch Banco-TJtsiottens Bet ani anden. a Mom.
Lägger man härtill den i stort drifna misshushållningen med skog och arbetets dragande från jordbruket vid våra nu i mängd existerande brännerier, så får man en tafla, så mörk, att man vid dess beskådande häpnar, och hvilken icke i en framtid lofvar att blifva ljusare. Det är sannt, att icke någon lag kan förebygga att den, som så vill, ruinerar sig; men jag tror att det är farligt bibehålla lagar, som befordra att så sker. För att förekomma det onda jag ansett nu varande lag för bränvins tillverkning åstadkomma, ser jag icke mer än en hjelp, den, att låta denna industri fritt utveckla sig, blifva fabriksmessig i stort, baserad på stora, egna förlagskapital och anlagd vid naturliga afsättningsorter. Drifven till millioner kannors afverkning, med den hushållning i bränsle och arbetskraft, som kan göras genom begagnande af ändamålsenliga maskiner, bör det bära sig och derjemte äfven möjligen lemna rum för bättre afsättning af våra spannmålsprodukter under år, då den utländska marknaden är tryckt. Skulle dessa mina åsigter vara riktiga, så följer deraf såsom ett corollarium, att Staten genom sin mellankomst bör bereda tillfälle till export af bränvin. Då en motion i detta afseende - Den 11 November e. m. seende redan är väckt i Hederv. Bonde-St., häntyder jag endast derpå, att jag anser den fullt befogad. Då jag nu går att résumera mig i den motion, jag ämnar väcka, anhåller jag vördsamt att, vid remiss af densamma, detta mitt yttrande må få bifogas. Härefter uppläste Gr. von Saltza en motion N:o 30, om ändringar i lagstiftningen rörande bränvins tillverkning. Remitterades till Bevilln:s-Utsk:t. Hr Bråkenhjelm, Per Reinhold, uppläste två motioner: N:o 31, om ändringar i de för Rikets Allmänna Elementarläroverk gällande Stadgar; och N:o 32, ang. en underd. anhållan hos K. M:t om meddelande af en förklaring öfver Kongl. Förordmn om Kommunalstyrelse på landet. Dessa motioner remitterades tili Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:t.
Man har svårighet vid att afvänja allmogen ifrån ovanan alt komma till auctioner sedan dagsljuset försvunnit och bedrägeriernas skymning inträdt; — deremot lockar man samma folk att komma sent till statsvårdande förrättningar. Hvilken obetänksamhet! § 4i. Orden "skola å den dag" torde böra vara: ”sko"la sist å den dag." § 43. Orden "eller genom ombud vid mantalsskrifningen” torde tilläggas: sist vid &c. § 71. Om ”lius, hvilka på mindre lägenheter eller lust", ställen blifvit uppförda,” gäller samma min vördsamma anmärkning, som jag vågat göra vid pag. 20 , § ig Genom lustställens uppskattande så högt, då deremot behållen inkomst borde vara enda beskattoingsgrunden, tvingas mången att afstå ifiån lusten att pryda fäderneortens omgifning. Man qväfver den patriotiska täflan, som man borde uppmuntra. § y4 loide börjas med slutmeningen: ”Innehafvare af ”bruk eller mannfacturverk böra till Taxer comité' uppgifna det qvantum jern, som lill inartufaclur förädlas. Vid Deli 2g Maj. 3gr. "de bruk, der liela eller en del af smidet sålunda förädlas, ”värderas tillverkningen &c.” samt slutas med: ”Bevis öf”ver erhållet betalningspris för vågfördt jern ina komma i ''betraktande.” § y5. Hela §:n torde böra omskrifvas, sålunda: ”De ”bruk, hvilka, med anledning af K. M:s bref af den 22 Maj ”1821, erhållit nådigt tillstånd till nedläggning på viss tid af ”hela eller en del af det vid bruket privilegierade smidet, ”äro från bevillningsafgifter för de sålunda nedlagda sini’’den befriade under den tid, desamma icke begagnas; dock ’’att K.