Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Dm öu en öag pill blifpa b / jältars mor, bereö öin fropp od) fjäl, ty förr ' n öu tror, pår tiö är inne. Hu äflas b / an att fmicfrets gift få örypa in uti öitt öra, od) mellan gallren i öitt jungfruftift meö unfen pisöom, fmugglaö ur en grift, öin fjäl förföra. ^icf icfe öu, fom mannen ficf, ett bjärta, pärmöt af rööa bloöet, fom genomftrömmar öig b / part ögonblicf od) ger b / par lem, b / par fiber färg od) fficf od) b / öjer moöet? Sfättf Sperige män! — Det är öitt plift, ty friget fina pilar b / päfar. Det talet år ej mer öen räööes öift, öet är en fattning, fom meö centnerpift pår famtiö prefar. (Dd) lyfnar öu, b / an finner ftrar öig pafa bäft i alla päöer att flippa barnsligb / eter till nteö far od) lavva b / op meö nål ocb / tråö od) par b / ans rifna fläöer. $id ocb, Så od) Hog pärer granen b / ög od) ftarf, om blott naturetts funöa fafter få ftrömma fritt emellan peö od) barf od) roten fuger ur pår fria marf meö friffa frafter. Docf finner b / an öig trög ocb, lat ocb; gagnlös i öet b / ela taget, om öu ej b / inner oröna öina fat od; färöig b / ar en läcfer miööagsmat precis på flaget. 3a, följ öin mänffliga natur, od) ftyr öin flyft i nya fofor från frönet af öen b / öga fängfelmur, fom fefler byggt omfring öin jungfrubur od) pryöt meö rofor!
N:o 253, ang:de dels ökade statsanslag för beväringsmanskapets underhåll, beklädnad och utredning, dels åtskilliga härmed sammanhang ägande frågor, företogs delta utlåt, punktvis till afgörande. l:sta ■punkten. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt yttrat, hemställt och föreslagit, 2:dra punkten. Hr von Hartmansdorff, Au g.: För min del instämmer jag i Utsk:s förslag att, utom de 10,000 r:dr som redan äro beviljade, 26,666 r:dr 32 sk. må ytterligare anslås för att hålla reservförrådet i vederbörligt skick. Men säkerheten att detta derigenom förblifver oförminskadt är, enl. min tanke, ej tillräckligen betryggad genom Utsk:s förslag. Det säges väl, att de 26,666 ndr 32 sk. skola användas till alt hålla reservförrådet i fullgodt, skick, men om derifrån persedlar likväl årligen uttagas till högre värde än 26,666 r:dr 32 sk., så kommer förrådet att förminskas. Den naturliga följden blefve, att, då krig inträffade, skulle detta förråd, som i alla fall torde vara otillräckligt, varda det i än högre grad. Jag vill derföre hemställa, att R. o. Ad. måtte, med bifall till den förra delen af denna punkt t. o. m. orden: ”hvartdera af åren 1848, 1849 och 1850”, återremittera den sednare delen med yttrande af den åsigt, att deruti måtte införas några ord som uttrycka den mening, att förrådet ej må förminskas, utan ständigt bibehållas vid samma storlek, som tillförene; ett vilkor som borde fästas vid anslaget. Hr Rääf, Leonh. Fredr.: Hr von Hartmansdorff har fullkomligt uttryckt min åsigt i detta fall. Jag anhåller blott att få till honom hemställa, om ej man skulle kunna föreslå Utsk. att utbyta orden: ”till förstärkning af berörde reservförråd”, mot några andra, som uttryckte att reservförrådet måste hållas vid en ständigt lika varande storlek; hvarigenom allt ytterligare tillägg skulle undvikas. Hr von Troil, Sam. Gust.:
1 tjenstförrättande generalfälttygmästare. Fälttygmästaren. 3 tygmästare tillika artilleribefälhafvare i depöterna. Artilleribefälhafvaren på Gotland. Inspektören öfver gevärstillverkningen. » öfver kanontillverkningen. 6 tygstatskaptener. Befälbafvaren öfver fyrverkare-corpsen. Modelloch konstruktions-officern. 2 krutproberare. 1 adjutant i krigskollegii militärkontor. 2 adjutanter i generalfälttygmästare-expeditionen. 3 regements-qvartermästare. 3 tygofficerare. 7 tygunderofficerare. 25 stam-artillerister. i regements-trumpetare. Dessutom böra till de hemmavarande: tygstatspersonalen, med alla sina handverkare, och fyrverkare corpsen. Hästar till ett 6 -// ;gt åkande batteri på 6 kanoner. Hästläkaren I. Kanonbefälhafvarne f>. Ilästhållarne vid kanonerna 0. Består batteriet af refilade kanoner, böra ytterligare 18 hästar beräknas, emedan ammunitionsvagnarnes antal i sådant fall blir 6, i stället för 3, 171 Tabell 6. Hästar till ett 6-3ägt fotbatteri på 6 kanoner. Ridhästar för Batterichefen 1. » Parkchefen 1. » Afdelningscheferne 3. » Läkaren 1. » Batteriadjutanten 1. » Parkunderofficeren 1. » Hästläkaren 1. » Batteritrumpetaren t. Reservhästar (vid hvarje afdelning 3) 9. » parken 10. Anm. Består batteriet af reftlade kanoner, böra ytterligare 15 hästar beräknas, emedan ammunitionsvagnarnes antal i sådant fall blir 6, i stället för 3. 172 Bil. A. Förslag öfver organisationen och fördelningen af artilleriets personal och hästar vid arméens försättande på krigsfot. Regements-ofiicerare. Kaptener. Löjtnanter. Under-löjtnanter. Styckjunkare. Sergenter. Förste konstaplar. Regements-, divisionsoch batteri-trumpetare. > c£ SL B B' CJQ co <r+- r~t 0 3 pT 9 a Andre konstaplar.
Man har sagt, att Staten äger en mängd hus, af hvilka somliga borde vara öfverflödiga för deras nuvar. bruk, och att man under sådana omständigheter icke gjorde rätt alt belasta Staten med flera sådana. Min tanka är, att det svårligen lärer finnas något hus i hufvudstaden, som är bättre beläget för allmänt begagnande än det ifrågavar., och att vissa andra Kronans hus snarare borde säljas för att skaffa medel till dettas inköp. Det har också blifvit sagdt, alt Riksg.contis nuvar. hus icke vore ämnadt till Riksarchiv allena, utan äfven till inrymmande af 7 H. (50 474 Den 7 Mars. samlingar, sorn skulle ditflyttas, ifall anslaget lill Riksmuseum ej beviljas. Jag svarar derpå, att om man uli Riksg.conlts hus vill inrymma andra samlingar, än af Rikets handlingar; så blir della hus sä myckel olillräckligare för hegge ändamålen, som del är sä för Riksarchivet allena. I egenskap af tjenstförrättande Hofcanceller har jag gått igenom denna sak, oell sett hvilken slör mängd af gamla handlingar, sorn förvaras uli Slot tels hvalf, hvarest de lill en del förmultna. Frih. Tersmeden har ulan tvifvel velat antyda, alt man finge skalla sig lycklig 0111 ätminsione det hasla af Rikets handlingar blefve räddadt undan förstörelsen, derigenom att de förflyttades till Riksg.conlts hus. Men derigenom alt man får något räddadt, varder icke allt så väl bchandladt som det borde vara. Dertill kommer, mina Hrr, att man nästan i hvari enda af Rikets collegier, är besvärad af handlingar, som man icke vet hvar man skall förvara. Sådant är förhållandet i Kammarrätten, i Kammarcoll. och äfven i Statsconl. Handlingarne ligga derföre spridda dels i hvalf, dels pä vindar och dels i sjelfva embelsrummcii, men på elt sätt, sorn gör dem dels oåtkomliga, dels blottställer dem alt förfaras.
Ridderskapet och Adeln: 2:ne Memorial af Grefve Horn, Claes Fr., jemte Anföranden till Ridderskapets och Adelns Protocoll vid de, i anledning deraf, uppstådda discussioner af Grefvarne Posse, Arvid, Mörner, Carl, och Hans Exc. Herr Grefve Löwenhjelm, C. A.; af Friherrarne Wrangel, Henning, Rudbeck, Alex., Ridderstolpe, Fredr., Anckarsvärd, C. IL, Löfvenskjöld, Säl., och Fock, B. JV.; samt af Herrarne Hjerta, Gust., Tham, Wollrath, Riben, C. W-, Nordenankar, G., Anckarsvärd, Aug., Rosenblad, Bernh., Lefren, J. P., och af Lundblad. 2:0 Från Wällofl. Borgare-Ståndet: serskildta Memorial af Herrarne Kleman ech Lewton; samt Bih. till R. St Fröt. 1828 och 182g. 8 Sami., 1 A/d, l6:de Häftet. i i Allm. Besv.- och Oec.-Ulsk. Bet. N.o 84- 3:o Från Ilederv. B onde-Ståndet: 21 Motioner, nemligen af Bengt Nilsson från Örebro Län; Viee-Talmannen Jon Jonsson, Nils Insulin från Stockholms Län, Eric Ersson från Stora Kopparbergs Län, Anders Hakansson från Elfsborgs Län, Johan Bengtsson från Vester-Norrlands Län, Hans Hansson från Gefleborgs Län, 2.'ne serskilda Motioner, Johan Eric Jansson från Wermlands Län, Ola Jeppsson från Blekinge Län, Anders Andersson från Upsala Län, 2:ne Motioner, Göran Andersson från Westerås Län j Anders Danielsson irån Elfsborgs Län, Anders Jansson från Westerås Län , Olof Olofsson från Östergöthlands Län, Tufve Larsson från Christianstads Län, Anders Nilsson i Lilla Isie från. Malmöhus Län, Eric Andersson från Westerås Län, Sven Pehrsson från Stockholms Län och Eric Norberg från Westerås Län.
Jag får nu anmäla, det jag i mit första Memorial glömt, nemligen, at jag wördsamt anhaller, at mit anförande ma med de öfrige Standen blifwa commuuieeraät. Herr Grefwen c/ch Landtmarskalken förklarade denna begäran sa mycket mindre passande, som Herr rHllensvaan sjelf hört huru hans motion af Ridderskapet och Adeln blifwit uptagen. Friherre Ltael von klolstein. Den af Herr o^liensvaau wackta motion har blifwit lagd pa bordet. Nar en sak blifwit lagd pa bordet, bör all cliscussion deröfwer genast uphöra. Nu har ben ater blifwit upragen och wista Ledamöter stafwa förklarat densamma för orimlig och kränkande af Ständers rätt. Det är just detta som först stal pröfwas och sjelfwa saken bör komma under äiscussion innan nägot resultat deraf kan följa. Jag anhaller, at Herr Grefwen och Landtmarskalken tackreS förklara om Herr (HlleusvaMs motion är r» Den 2 Mars. stridande Mot konstitution, eller iwidrigt fall, ak dermed förfares ester Lag och Riksdags-Ordning. Herr Grefwe» och Landtmarfkalken. Dä Herr L^llensvaans motion innebär klander mot et Riksens Ständers fattade beslut, förklarar Mg den wara emot Lonliimtion, och kan ej tilläta, at densamma til pröfning uptages, och anser den således icke kunna hafwa någon inflytelse pä werkstalligheten af de beflut Riksens Stander fattat. Friherre 8t-el von wolstein uprepade hwad han förut anfört, förklarandes, qt han ansäg det såsom en inffcankning i hwar och ens Riksdagsmanna ratt och frihet, om ej pa denna motion gjordes afseende. Friherre Legerström, lguflolk. Dä en Ledamot af detta Stand wägar komma fram med en mcoustitutionel motion, anhaller jag at Herr Grefwe» och Landtmarffalken matte göra propoLtion om hans uteflutande ifrån Riddarhuset. Friherre
Do »isto len, enär, enligt 20 Z Ncgcrings-Formen, uti densamma under fredstider företagas och afgöras nial, som fran KrigsDomstolarne dragas under Konungens pröfning, i hwilka fall twänne Militaire Ledamöter af StatsNädct böra sädana mäl öfwcrwara och deröfwer rösta. 2:o Om inom sjelfwa Stats-Rädet i allmänhet ett sädant förordnande ma äga rum. I analogie med hwad jag tillförene yttrat mig, att Justitice-Nadcn, såsom i sin befattning inskränkte inom Doinare-magten, hwaruti Konungen blott med 2 röster deltager, och säledes uteslutne frän befattning med egentliga NegeringS-ärender, ma wid Riksens Ständers sammankomster njuta Niksdagsmanna-rätt, skulle jag för min del ej anse någon olägenhet uppsta af den första fragans bejakande, blott de wilkor derwid fästadcs, att de nödwändigt Militaire personer, Konungen för berörde krigsmäl inom - Högsta Domstolen constituerade, icke ägde säte och stämma i Stats-Nädet, och wore underkastade Domare-jäs och answar. Jag skulle sä mycket heldre bejaka densamma, som jag tror att, vin Stats-belägenheten medgifwit otz en tillräcklig tid till klyfwande af den mängd wigtiga frägor, hwaraf en del blott likasom i utkast finnes i Negerings-Formcn, sä hade wi förmodligen genast föreslagit något stadgande enligt med det, som mr är i fräga, och icke sammanblandat Stats-Rädets och Högsta Domstolens befattningar. Beträffande äter den andra frägan, tillstär jag öppenhjertigt min öswertygelse wara helt annan. 184 Expeditioner till Riks-StLnden. och utbeder mig Utskottets tälamod tvid en något utförligare framställning af de skäl, htvarpä den sig grundar.
Däraf voro nu 8 gångna, och Marie hade tjänat och sparat, sparat och tjänat, endast för att när de 20 åren voro gångna, kunna gifva sin man ett hem i stället, för det hon beröfvat honom, ty hennes fel var alltsammans, hennes; och nu bad hon Gud, att han måtte få lefva och att han möjligen måtte få sin frihet åter, förr än de 20 åren voro gångna. Se, det var därför hon var så rädd, att häradshöfdingen skulle gå på krogen —, » ty det är krogar, de må ha aldrig så fina namn, och en människa kan gå under, han må vara aldrig så högt uppsatt, om hemmet icke är hvad det bör. » Tack, Marie, för hjälpen! Och jag hoppas vi skola kunna hjälpa hvarandra. A. Medelväg. Ännu några ord om F r å n Iduns läsekrets. God hjälp. » Jaså, Marie har sin svåra hufvudvärk — då säger jag, att det är omöjligt. » » Hvilket är omöjligt, frun? » » Att Alfred kan be brukspatron Ström kvar till kvällen; ligg nu stilla och försök att sofva! » » Nej, snälla frun, säg inte, att det är omöjligt. Det får det inte vara, jag skall genast koka starkt kaffe, det hjälper. Om jag får 5 kronor och handkammarnyckeln, så skall allt bli i ordning. » » Men de kunde äta ute tillsammans » » Tala inte så, jag är uppe nu. » » Ja, då skall jag duka, så slipper du det. » » Nej, nej, det ser bara tråkigt ut; om frun bara sällskapar, så att inte häradshöfdingen märker, f JMHft l j K A A T m ^ V T? M ^ f T söndagshvilan. vänne artiklar om söndagshvilan hafva på sista tiden förekommit i Idun, men som de ej på ett uttömmande sätt behandlat den tänkvärda frågan, torde det ej skada att söka belysa densamma något närmare och taga henne så praktiskt som möjligt. A t t söndagshvilan är nödvändig för människans både kroppsliga och andliga hälsa, är allmänt erkändt, och våra reformsträfvanden böra därför gå ut på, att så många som möjligt må komma i åtnjutande af densamma.
I afseende på de prsebende-pastorat, hvilka, i händelse detta förslag vid närmare pröfning skulle befinnas antagligt, böra från biskopslönerna skiljas, torde jagfå i underdånighet anmärka: att, hvad angår Göteborgs stift, någon tvekan icke torde uppstå, enär Fjärås och Förlanda endast genom särskilda, alltsedan år 1781 vid hvarje biskopsledighet i stiftet och sednast den 6 Mars 1856, förnyade nådiga resolutioner varit ett den utnämnde Biskopen personligen förlänadt prebende; att i vissa pastorater lönerna synas nog små för en Pastors anständiga bergning, så att betydliga tillskott skulle blifva behöfliga, hvilket naturligen kunnat undvikas genom val af andra pastorat. Anmärkningen gäller hufvudsakligen angående Asaka pastorat i Skara stift, Lundby i Westerås, Hemmesjö och Tegnaby i Wexiö, Carlstads stadsoch landsförsamling i Carlstads samt Hernösands och Hernö församlingar i Hernösands stift. Härvid torde emellertid först böra erinras, att det vore en fördel, om vid regleringen öfverflyttning af inkomster från ett stift till ett annat i allmänhet kunde undvikas, hvilket är möjligt endast så vida man vid biskopsstolarna bibehåller de praebende-pastorater, af hvilka inkomsten närmast fyller den fastställda lönen, från hvilken regel undantag ändock någon gång måste ske, då, såsom t. ex. i Hernösands stift, det större praebende-pastöratet Nora är alltför aflägset från stifts-staden. Hvad dessutom särskildt angår Åsaka, som ej har Komminister, är pastorslönen derstädes — uppgående till omkring 650 Rdr — otillräcklig för aflönande af vice Fastor, och finnes hvarken boställe eller stom åt pastor anslagna. Detta prebende torde således, såvida ej dess förening med annat pastorat skulle, vid skeende utredning af frågan, visa sig lämplig, tills vidare få vid biskopsstolen bibehållas, men biskopslönen så beräknas, att vice pastor kan med fullt nöjaktig lön förses.
Jag får således i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s beslut vid förra Riksdagen yrka på, alt Riddarh.-Direkt, måtte få en förnyad föreskrift af R. o. Ad. att, i sammanhang med de yttre reparationer sorn kunna förekomma, företaga sådana förändringar i salen, som hafva till föremål att i förening med nödigt utrymme åstadkomma en inredning, som icke strider mot architekloniska reglor, hvarjemte äfven prydligheten dervid hör afses. För vinnande af delta ändamål anhåller jag om återremiss. Hr Printzensköld: Jag ber den värde talaren, som har sin plats på bänken näst efter den. hvilken jag har den äran alt begagna, vara öfvertygad derom att jag, allt ifrån mitt första inträde i det allmänna lifv et, har nogsamt vetat att upfatla värdet af gifna föreskrifter och vigten af att noggrannt efterkomma desamma; men detta utesluter likväl hvarken skyldigheten eller rättigheten, all noga öfverväga de omständigheter som vid verkställandet af föreskrifterne kunna upkomma samt att lämpa sina åtgöranden derefter. Sådant synes emedlertid icke vara den värde ledamotens sak.
Af dessa skäl synes mig rigtigt hvad Friherre Ehrenborgh yrkat, nemligen att antingen BancoUtskottet bör i ämnet communicera sig med LagUtskottet, eller också att saken må hvila, till dess Lagutskottet afgifvit sitt yttrande. Jag förenar mig derföre med de Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, som begärt återremiss. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid BuncoUtskottets Memorial gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande, ' Ropades Ja, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln skulle behaga afsända en Deputation, för alt efterfråga Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertinas helsotillstånd, sorn under ett par dagar varit oroande; och tillkännagaf Hans Excellence, att de öfrige RiksStånden i om - Den i3 Mars f. m. 123 förmälte ändamål redan hvar för sig till Hennes Kongl. Höghet afsänt Deputationer. Ropades Ja, I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken föreslog, att Deputationen måtte hestå af 8 Ledamöter utom Ordföranden, hvilket likaledes Bifölls. Hvarefter Hans Excellence anmodade de Herrar, som behagade deltaga i Deputationen, att låta anteckna sig hos RiddarhusFiscalen, samt Grefve Brahe, Magrius, att såsom Ordförande anföra Deputationen, hvilket Grefven äfven behagade sig åtaga. •• Efter en kort stunds förlopp uppropades och afgick bemälte Deputation. Föredrogos å nyo och biföllos följande BancoUtskottets den 25 sistlidne Fehruarii afgifne, samt den 2 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial: N:o 20.
Embet) Berättelser. 247 na Stad samt anse honom ovärdig, att DotnareEmbetet vidare utöfva, hvarjemte honom ålädes att ersätta fångfortärings-kostnaden for den tid Smedslärlingen Lindström öfver nödvändigheten blifvit hållen i häckte samt godtgöra Lindströms lidande med Etthundrade Riksdaler Banco och dessutom bestå den kostnad , som kunde åtgå till förfärdigande af de uteblefna ofvanomförrnälie Protocoller , hvarom, sedan Handlingarne blifvit Borgmästaren fråntagne och han ifrån tjensten skiljd, den tillförordnade Ex raOrdföranden vid RådstuguRätten komino att antydas. Ehuru skilnaden emellan Ordningsmål och Brottmål u i vår Lagstiftning ej ansets vara si noga utmärkt, att gränsen i anledning deraf, -vid behandling af förekommande mål kunnat bestämmas emellan de åtgärder, Domare, pi grund af CriminalLag, och Konungens Befallningshafvande i stöd af PoliceForfditningar, hvar för sig, äga vidtaga, och de sistnämnde äfven i följd deraf och af välment nit för ordnings vidmagthållande uti dem anförtrodde Län, ofta ansett sig föranlåtne, att genom stadgande af vitén öka ansvaret för de förbrytelser, hvilka uti allmänna Lagen äro upptagne och med böter belagde, har jag dock trott dylika supplementer till vår gamla Lag, utfärda ie af Statens Emhetsmän, för serskildte händelser, vara icke allenast olämplige , i afseende på den blanning derigenom åstadkommes emellan Lagstiftande och Lagskipande Magternas åtgärder , utan ock mindre behöflige i de flesta fall för åsyftade ändamål , hvilkas befordran Lagen dessutom till» 248 JustitiesOmbudsm. EmbetsBerdttetser. räckligen afsett. Dä medelst sådane Vites*
Det är också vigtigt, att man får se hvad Mon-rad egentligen har velat och sagt. Kort efter det jag hade mottagit ditt b ref, framförde jag din helsning till J. A. Hansen. Jag gjorde det med af9igt en dag då jag träffade honom i » snaps-tinget », d. v. s. riksdagens restaurationslokal, i närvaro af flere jutska riksdagsmän. Han blef liksom smått förlägen. Juel sade skämtande: » vågar ni nämna Qvantens namn här på k. m: ts slott? » och jag tog mig deraf anledning att berätta underhandlingens historia, naturligtvis utan att vidröra hvad vi förehade under ditt första besök här i staden. Hur mycket man trodde, vet jag icke, men något fastnar alltid, tilldess man kan få mera framstäldt och dokumenteradt. Men detta är verkligen påträngande vigtigt.Köpenhamn den 4 mars 1865. Jag tror, att det i flere hänseenden vore särdeles lyckligt om i tryck kunde utgifvas en af aktstycken åtföljd autentisk berättelse angående de underhandlingar, som i april månad fbr-lidet år genom Eder medverkan fördes om upprättandet af en ska » * dinavisk union. Enligt min mening, borde broskyren utkomma på fransyska i Paris, och för den händelse att Ni, som bäst &amp; r hemma i saken, ville skrifva boken, skall jag draga försorg om det öfriga. Om Ni icke har tid och tillMle dertill, ber jag Eder att confidentielt sända mig afskrift af alla handlingarna, med uttryckligt angifvande af hvad deraf får tryckas. Jag anser nödvändigt, att det för verlden må blifva klart att det svenska kungahuset icke af egennytta intresserar sig för skandinavismen, då dennas motståndare här i landet försöka använda Sveriges förmodade annexionsplaner som ett välkommet agitationsmedei, nemligen bland jutarne, h vil ka mest af allt frukta ffar en delning vid Stora Bält. N: o 28. Från O. Rosenberg till E. v. Qvanten. Köpenliamn den 29 mars 1865. Du är misstänksam och tror menniskor vara mera konse-qventa än de äro, åtminstone här i landet.
Man har påstått att de Berättelser och Motioner, hvilka såsom skäl till en Motion framställas, skola qvalificera Motionen, och att såsom följd deraf, en Motion grundad på en framställning rörande någon Auetorilet eller enskildte händelser, icke borde få upptagas. Jag får dervid anmärka, att en slik grundsalts vore i högsta måtto vådlig, och atti sådant fall en Motion ganska lätt blott för ett enkelt ords skull kunde bortraisoneras, En värd Ledamot har yttrat, att man blott med förnuftsskäl borde motivera sina framställningar, men förnuftsskäl göra icke alltid tillfyllest. På denna grund får jag för min del yrka, att Herr Grönhagens ifrågavarande Memorial må till behörigt Utskott remitteras. Herr Cederskjöldj Pehr Gustaf: Gansta riktigt finner jag en värd Talare hafva påmint 234 Den 24 Januarii. om nödvändigheten att ordagrant följa Grundlagarne. Det är också just till följe af denna Principe, som jag hvarken i 90 §. af RegeringsForraen, eller i 29 §. af Riksdagsordningen, kan finna något hinder för remitterandet af Herr Grönhagens Memorial. I båda dessa §§. stadgas visserligen, att ”under Riksens Ständers Öfverläggningar ej må komma Frågor örn — •— Regeringsoch DomareMagternes Beslut &c. — —men ingendera förbjuder Berättelser örn Facta, om de ock rörde Domhafvanders förhållanden, såsom skäl och anledning till jlllmän fråga. Som derföre i Herr Grönhagens Memorial endast förekommer en Berättelse om ett visst förment missbruk af PoliceMa gten, såsom skäl för Motionen, men ingalunda såsom dess föremålhelst intet klagomål göres, eller ansvar yrkas; så anser jag Herr Grönhagen, äfven enligt Grundlagens bokstaf, fullkomligt berättigad till hvad han gjort, — i synnerhet sorn allt mäste anses tillåitetj sorn ej är förbjudet.