Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna anmärkning ber jag att få bemöta med det svar, att något annat kan icke af rätten pröfvas pre timin ariter; men rätten kan luta bero vid anmälde, af förmyndaren frivilligt gjorda rättelser, och således undgå att förordna annan förmyndare; utan att likväl ett sådant rättens beslut lägger ringaste hinder ivägen för framtida klander af en ny förmyndare, eller af pupillen sjelf, sedan han uppnått myndig ålder. Vidare har Utsk. anmärkt, att gode männens befattning icke hör vara inskränkt endast till granskning af de 3-åriga redogörelserna. Jag inser ej, huru Utsk. möjligen kunnat gifva en sådan tydning åt lagförslaget i deu K. propos. Der står uttryckligen, att de gode männen skola äga samma granskningsrätt, som närmaste fränder tillagd är. Någon inskränkning är hvarken omtalad eller åsyftad. Hvad jag nu haft äran yttra gäller endast motiverna i Utsk:s. betänk., eller de af Utsk. anmärkte brister i den K. propos. Jag anhåller att få tillägga några anmärkmr emot det nya lagförslag, som Utsk. framställt. Uti detta förslag heter det: ”göra redo för nästa fränder eller, der sådane icke finnas, för de gode män” <Scc. Af delta förslag skulle uppenbart följa, att de gode männen alls icke äger någon talan, med mindre styrkas kan, alt ”nästa fränder icke finnas.” Detta kan icke rimligen hafva varit Utsk:s mening, och förslaget är alltså i den delen icke antagligt. Det heter vidare: ”på sätt, för hvarje ort pröfvas lämpligt.” Jag frågar om det är behölligt, eller ens lämpligt, alt i ett lagstadgande af denna art tala om sättet för de gode männens utväljande, då man icke med en enda bokstaf närmare bestämmer detta sätt. Den K. propos. innehåller endast de orden: ”Stad, socken och härad äger utse gode män”; och detta enkla stadgande är, efter min lanke, allt hvad i det afseendet må finnas behölligt. Det heter vidare ”en sluten räkning, med de bevis, som dertill höra". Jag medgifver, att dessa ord igenfinnas i vår nu gällande lag; men lagbudet är sådant, att rättelse deruti bör ske; och derföre har det icke influtit i det nya förslaget.
Ensidighetens och skrålådans tid är icke mer; den har flygtat i samma ögonblick, som det Constitutionella Statsskicket inträdde nied dess högre upplysning, dess friare anda inom konstens och tankans område. Det vore sålunda att allt för mycket förbise, eller att alls icke se vår tids fordringar, likasom vår Statsförfattnings, om man längre äflades om att bibehålla någon inrättning, som bär stämpel af inskränkning i åsigter, ensidighet eller skråmässighet i utförandet. i3* ig6 Den 29 December e. m. Krigsbildninge?is bibringande såsom en ingredierande del af den medborgerliga och liktidig med den j alt från de förste ynglinga-åren, är något, som på det närmaste sammanhänger med den allmänna beväringspligten. Detta slags uppfostran utgör verkligen ett oeftergifligt villkor för den medborgerliga, allt förenande bildning, som bör äga rum inom ett samhälle, der Conscriptionssystemet finnes infördt. — Men derifrån måste alla Ståndsskilnader bannlysas; der får blott en anda råda, Fosterlandskänslans sköna, all ensidighet åsidosättande, anda; och denna vinnes blott derigenom, att den militära, presterliga, lärda, embetsmanna, konst och närings uppfostran är allmän och gemensam. Alla höra vi till samma Fosterland, alla böra vi derföre till dess gagn gemensamt uppammas, under en broderlig förening, likstämmig tillvext i kunskaper, grundsattser, omdöme och känslor, ehuru, efter hvars och ens olika förmögenheter, till olika grader och för olika yrken. Endast på detta sätt skall, inom få mansåldrar, blott en känsla råda hos alla Svenska medborgare, ehuru i verkningskrets skiljda på olika vägar, i högre och lägre vetenskapliga, militära, presterliga, civila eller andra medborgerliga befattningar, och denna känsla, oberäknelig i kraft, då den är gemensam hos mängden, lifvar hvar och en till blott ett mål: Fäderneslandets bästa.
Ständer föreslagit stadganden: om bränvimbrännings-rättigheten, om den redskap, som får begagnas, samt om Bevillnings-afgifterne, öfrige reglementariska stadganden. såsom om ansvaret för öfverträdelse af hvad rörande bränvinsbrähningen förorclnats, om bränvimförsäljningj samt om förf attningens verkställighet eller de 3:ne senare artiklarne i i835 års Kongl. Förordning, icke böra vid hvarje Riksdag utgöra föremål för Rikets Ständers granskning och omarbetning, utan tror, att dessa controllerande reglementariska föreskrifter böra öfverlemnas till den verkställande magtens bepröfvande och afgörande, hvarigenom en lagstiftning i detta afseende kunde vinnas, som erhöll en längre varaktighet, än hittills varit fallet* Mot förslagets speciella stadganden får jag mig reservera: i 43 §• 1 morn., att minsta qvantitet bränvin, en hvar får försälja» blifvit bestämd lill 1 /ijtdels kanna; jag tror detta belopp, såsom hittills, bordt utgöra minst en kanna. Utskottens förslag uppmuntrar lönnkrögeriet, ett ondt, som, tyvärr, med skäl öfverklagas i många orter; i 4:3 §• 3 mom., att Konungens Befallningshafvande icke må ega rätt att emot Pastors och Socknemän» bestridande förordna om anläggande a£ något värdshus eller näringsställe inom socken. Min åsigt är, att, då Polisstyrelsen i dess Kelhet tillhör Konungen» Befallningshafvande, bör ej dess myndighet uti ifrågavarande fall inskränkas. Locala förhållanden finnas ©tvifvelaktigt, der för den allmänna trafiken och vägfarandes beqvämlighet näringsställen måste vara att tillgå.
Bifölls. * S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets följande Utlåtande och Memorialer: N:o 29, i anledning af väckt fråga om förhöjd pension åt enkan efter aflidne Stereotyperingsoch Tryckeri-föreståndaren C. 4. Broling. Bifölls. N:o 30, angående Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i anledning af Utskottets Memorial N:o 28, med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1851 års början upplupna Bankovinst erfordras för Bankens konsoliderande. Den föreslagna voterinospropositionen godkändes. N:o 34, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 20. Lades till handlingome. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. ^öredrogos ånyo Banko-Utskottets Utlåtande och Memorial: N:o 29, i anledning af väckt fråga om förhöjd pension åt enkan efter aflidne Stereotyperingsoch Tryckeri-föreståndaren C. ABroling. Bifölls; och N:o 31. i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 20. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden och Memorial: N:o 76, angående beviljandet af ett lån till Markaryds församling i Kronobergs län, för der föreslående kyrkobyggnad. Bifölls. N:o 77, i anledning af väckt motion om ett lån för Oscars församling i Kalmar län. Bifölls. N:o 78, angående ett föreslaget nytt låns beviljande åt det för hamn-anläggningen vid Kungsbacka bildade aktie-bolag. Återremitterades. N:o 79, i anledning af väckt fråga om lån till inrättande af en benmjöls-fabrik. N:o 81, i anledning af väckta frågor om inlösning af Riksgälds-sedlar, som inom den derför stadgade preskriptionstid icke blifvit till invexling företedda. Bifölls.
Jag får bern.' ställa, 0111 icke Ridderskapet och Adeln skulle behaga anmoda BancoUtskottet, att så fort sig göra låter, besörja uidelning bland RiksStåndens Ledamöter af erforderligt antal exemplar utaf de', genom Utskottets föranstaltande, redan tryckte yttrande Bankens utsedde Re* visor vid nyligen förrättad revision öfver Götha Canal Verk, i stöd af särskilt anställd undersökning enligt derom erhållit uppdrag, tiil Herrar BancoFullmägtige afgifvit, såsom Den 30 Maji. 6 97 grund och vägledning för bedömmande af den fråga} huruvida det återstående arbetet vid berörde Verk kan utföras med de medel, som dertill blifvit beräknade, samt att i händelse denna min hemställan af Ridderskapet och A» deln bi fa lies. de öfrige Respective jUksStånden måtte inbjudas, att uti enahanda beslut med Ridderskapet och Adeln sig förentf. Uppå derefter af Hens Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalk en gjord proposition, blef Friherre Cederströms berörde hemställan af Ridderskapet och Adeln bifallen. Företogs till pröfning Statsoch Bancog Utskottens den 23 sistlidne April sfgifne. samt den 2 derpå följde Maji på bordel lagde, Utlåtande öfver de hos samtlige RiksStåndcn gjorde anmärkningar vid U‘skottens dtn 3 sistlidne Mars meddeldte Betänkande, rörande utredningen af Götha Canal BolagsMalmö- och Götheborgs Disconter. Hans Excellence. Hrr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke, enär Statsoch BancoUt&kottens ifrågavarande Utlåtande innefattade nitton särskilte punkter, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att hvarje punkt finge särskilt för sig uppläsas och profves 3 hvilket bifölls. 69S Den 30 Maji.
Att praxis har till fullkomligt afhjelpande häraf redan stadgat sig finner Utskottet ganska väl, och befarar i synnerhet för de äldre ätterna icke någon olika tolkning af den närvarande §:s redaction, men den för alla sådana cirkeldefinitioner oundvikliga egenskapen, att blott genom praxis kunna erhålla betydelse, är sjelf ibland de största fel en Lagredaction kan äga. 28 Den 3 Junit, Den af Utskottet föreslagna §. börjar med definitioner, sorn upptaga första Momentet, och hvari Utskottets egenteiiga åsigt af frågap innehåiles; andra momentet innefattar undantag från reglorne; och i det tredje har Utskottet til! närmare utveckling framställt de mäst förekommande fallen. I §,ns närvarande skick innefattar andri momentet blott den ena af de händelser då Utskottet ansett undantag från principen, ehuru den än må stadgas, vara nödvändig, nemligen när frågan är, om de enligt diplomen, ined särskildt arfsordning för den förlänsde titeln försedde, ätterna. 1 en del af dessa föijer värdigheten tvenne eller flere «? Stamfaderns barns grenar, efter förstfödslorätt.; i en del innehafves den af Far och Son, eller Far och flera Söner, på en gång, och åter i andra följer den äganderätten till testamenterade gods, och i detta sednare fall är des? öfverlåtande från en till annan bestämdt en domstolsfråga. Oaktadt hela denna variation af stadgar, har frågan c in hu.fvudmannarätt för den upphöjda ätten visat sig temligen enkel, emedan den vanligt^ vis består af få personer, men för den qvarblifna delen af samma ursprungeiiga slägt, har denna fråga varit merendels så mycket mer invecklad. Hittills gällande Riddarhusordning har afhuggit knpten genom stadgandet, att ”Hufvudmannarätten för de icke upphöjde ättegrename, kommer att gå i rått nedstigande linea från den, hvilken nu hufvudman är,” men först kan ordet nu gifva anledning lill olika tolkning af en lag, som med.
Till uppmuntran och ersättning åt dem bland Jägarne, som äro Skarpskyttar och hvilka vanligen i tjenstgöringen sysselsättas några dagar längre, än de öfriga Bil. M " lill Kongl. Majli» Nåd. Prop. M 4, om Statsverket 4856. 4* .Jägarne, föreslår jag i underdånighet, att Eders Kongl. Majit, med bifall till Regements-chefens derom gjorda anhållan, täcktes jemväl framställa behofvet ai' en årlig vedergällning med 4 R.dr Runt åt hvar och en af dessa skarpskyttar, 96 till antalet. Den ökade utgiften för Wermlands Fältjägare-regemente, till följd af hvad jag nu i underdånighet föreslagit, uppgår till följande: förhöjd aflöning, enligt bilagan Litt. L , . 27,369. förhöjda värfningspenningar för 600 man, å i R:dr 87 Vi 4,125. förhöjda inqvarteringSpenningar för 600 man å 1: 25 750. till 96 skarpskyttar, å 4: 384. » marchepenningar åt manskap 900. » manskapets underhåll under möten 4,200. ^ ygg ^>(jr ||.ml n »Ehuru Ingeniör-korpsens löner vid sednaste Riksdag förhöjdes, hafva likväl ingeniörsedermera inträffade förhållanden i lefnadskostnaden betydligen förringat denna, såsom korl”endå syntes, vigtiga fördel. Uti det härom frän Chefen för Ingeniör-korpsen aflåtna memorial, hvilket jag här ofvan haft nåden i underdånighet anmäla, har bemälde Chef fullständigt utvecklat de orsaker, som, utom en stegrad lefnadskostnad, göra oundvikligen nödigt att förbättra Officerares och Under-officerares vid korpsen ställning, så vida ej korpsen skall hotas med upplösning. Ingeniör-korpsens
Delta sjelfständiga sätt för Privatbankerna att förfara, anser jag vara en väsendtlig egenskap hos dem, och önskar, att del äfven kunde ställas så, att Filialbankerna kunde få denna egenskap. Frih. Tersmeden: Jag medgifver visserligen, att del är rikligare all understödja sådane här inrättningar genom kreditiver än genom lån, men här är redan ett föreg:de mom. 1). bifallet af R. o. Ad., som säger all ”försträckning från Riksbanken meddelas på en tid af högst 10 år, till belopp, motsvarande den del af teckningssumman, hvarför säkerhet blifvit ställd etc.” Skulle man tänka sig bela denna försträckning så, att den skulle utgå endast i form af kreditiv, så skulle det vara öfverflödigt att hafva ett så stort kreditiv som här är afsedl. Nu har Ur Mannerskantz visserligen rätt deruti, att Bankens tillgångar utgifna i form af kreditiv, blifva tillräckliga äfven för en större rörelse än motsvarande, belopp, ulgifvet i form af län; men just genom föreg:dc stadgande är denna fördel borta, enär för att kunna ersätta de möjligen uphörande Privatbankerna, det blefve nödigt alt ställa ett ungefärligen motsvarande belopp till hvar och en af de här serskilda Filialbankernas disposition. Fnder sådant förhållande tror jag icke, all det nu går an, att medgifva Filialbankerna rättighet, att få större delen af sill lånebelopp i form af kreditiv och anser således, att raan i detta fall bör stadna vid hvad Utsk. föreslagit, hvilket i alla fall är en betydlig utvidgning i afseende på kreditiv-rätten, emot hvad som 312 Den 19 Juni. f. d. är förhållandet, eller hvad som vid sista Riksdagen varit förhållandet. Hr Mannerskantz: Jag kan icke finna att antagandet af föreg:de mom. litt. b, hindrar den förändring jag föreslagit, men del är naturligt att antingen det bidrag Riksbanken lemnar, gifves i form af lån eller kreditiv, så mäste bolaget nödvändigt hafva ställt full säkerhet derför nti inlemnade Hypotheker och att följaktligen alltid, för del kreditiv som erhålles, den i mom. b, föreskrifne säkerhet måste vara ställd.
På det sättet tror jag, att antagliga förslag Kunna uppkomma; men att man skall försvåra grundlagsförändringar kan jag ingalunda medgifva, då vår så ^ytterst felaktiga Representation ger föga hopp, att ju icke hvad vid en riksdag antages, kan behöfva förändras vid en annan. Man har å en annan sida fästat sig dervid, att den särskilda formen för behandlingen af K. propositioner borde bibehållas, emedan man fruktat, att hela förslaget eljest komme att slutligen förfalla. Om här vore fråga att inskränka de K. prerogativerna skulle jag billiga den framställda farhågan; men 56 §, enligt dess nuvar. lydelse, wtedgifver redan rätt för Stånden att göra anmärkntr emot ett till följd af K. propos. framstäldt förslag, och förutsätter magt hos Stånden att göra dessa anmärkntr gällande till förkastande af ett sådant förslag. Mitt yrkande går således endast ut på, att enahanda behandlingssätt må äga rum i afseende å K. pro posti' som enskilda motioner. Jag har likväl velat medgifva, att, i händelse förslag på grund af K. propos. icke oförändradt gillas, sådant jemte uppgift om förändringen borde anmälas hos K. M., som då alltid ägde veto i afseende å det förändrade förslaget. I alla händelser måste jag emedlertid protestera emot de af Utsk. framställda motiver, enligt hvilka det icke skulle hafva varit med grundlagens nuvar. lydelse öfverensstämmande, hvad R. o. Ad. vid föregående tillfällen af likartad beskaffenhet beslutat. Jag upprepar min förklaring, att förslaget är obehöfligt; men sedan det är väckt, kan det vara nyttigt att så klart redigera det ifråga var. stadgandet, att dessa onödiga discussioner om tillämpningen deraf en gång må kunna upphöra. Frih. Gederström: Det ur i anledn. af åtskilliga yttranden, som jag ånyo begärt "ordet. Så t. ex. liar Gr. Horn sagt, att grundlagsfrågor böra behandlas på enahanda sätt ,som andra frågor, sedan nemi.
Maj:ts Nådiga uppmärksamhet å de menliga följder och den beJvdliga lunga, som sålunda drabba rustoch rotehållare, utan ock hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla , dels alt, då militaii isk bevakning å någon ort knöde anses nödig, värfvad trupp måtte dertill begagnas, och dels att., genom Konungens BefaIIningshafvande i hvarje Län, v ttrandeu från Tuxerings-Comileerne kunde varda infordrade öfver det belopp, hvartill rusteller 1 otehållarnes ökade kostnader i och för dylika conini ond elingar uppgå; för hvilka cornmenderingar motionären ansett månadllig ersättning höra komma vederbörande rustoch lolehållare tillgopo . i enlighet med hvad i sådant afseende Liefve bestämdt. Detta, jemte hvad anfnrdt och hemstäldt blifvit vid ärendets föredragning tili remiss, hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och Hval först beträffar forslaget, alt endast värfvad trupp måtte beordras trid Gdrnizons-l jenst samt vaktgöring vid Corrections-inrättningar, m. 111., så och då Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet i sitt Utlåtande N:o 4° behandlat en likartad fråga med den nu förevarande, samt detta Utlåtande redan varit föremål för Riks-Ståndens öfverläggningar och beslut, samt dervid blifvit af 2:ne Riks-Stand fallit, anse Utskotten sig, vid sådant förhållande, icke kunna tillstyrka någon ytterligare Rikets Ständers ålgård i berörde afseende, hvadan motionen i denne del torde få förfalla.
Der, på medgifvet sätt, obligationer blifvit för Hypoteksbankens behof pantsatta, skola de sednast inom ett år från pantsättningsdagen af Banken åter inlösas. § 15. Till följd af Kongl. Maj:ts, den 11 Januari 1859 meddelade, dom i fråga om Kongl. Maj:ts och Kronans skyldighet att inlösa de för tillskott till Trollhätte slussverks byggnad, under den 1 Mars 1750, utfärdade så kallade lottsedlar, må ännu utelöpande dylika sedlar, som i sådant ändamål hos Riksgälds-kontoret företes, af detta Verk efter stadgad myntförvandling inlösas, samt derå upplupen, förut icke betald, ränta godtgöras efter Nio procent åi ligen till den 1 Mars 1853, och sedermera efter Sex procent, dock med iakttagande af det till 1861 års slut gällande bevillningsafdrag. § 16. Jemlikt Rikets Ständers vid 1815 års riksdag fattade beslut och Riksgälds-kontorets, till följd deraf, under den 9 November samma år utfärdade förbindelse, utbetalas en summa af Trehundra tusen R:dr årligen till Hans Maj:t Konungen eller Dess Arfvingar efter Successions-ordningen af den 26 September 1810. § 17. Stats-Utskottets Memorial Jfå 125. 17 § 17. För det, enligt 1779 års riksdagsbeslut, såsom hemgift åt dåvarande Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland, anslagna kapital af Etthundrafemtio tusen Riksdaler erlägges af Riksgälds-kontoret Fem procent årlig ränta; hvilken, efter Hans Maj:t Konungens anvisning, qvartalsvis utbetalas. § 18.
Gärd, till storlek och är beräknas ester nedanföre faststälde -runder. §. !2. Stufwa och Kammare med Förstufwa, samt Källare under, stall inwändigt utgöra tillsammans en längd of mindst 16 alnar samt bredd as ro alnar. Slik byggnad, för öfrigt sä uci allt beskaffad, som i r Zä^ förordnad-, gäller dä den uppföres af Timmer för 4, men rappad in och utwändigt af brändt Tege! eller Slaggsten för 12/ as Ebränbk Tegel eller af Lera för 8, och nz6 Den 27 Jamrarli. och af Grästen murad med Bruk för 15 Ars byggnad Amägges cch muras ej Källare uudkx denna byggnad, alräknas härä ert är t den ärliga byggnaden; och gälle ladan färssildt rurältad Källare med öfwerbyagnad of Träd för l ars, oi brändt Tegel för z, ak ob-rändl Tege! el, l-r Ler för 2 , och of Gräsmmed Bruk för 4 5rö byggnad. Wisthus vch bodbuggnad af Timmer räknas för 1 , af Tege! för ^ , af Ler för 2, och af Slen ;vr 4 ars byggnad. Z. r? Den uti 2 §. vmsö'mä!de byggnad, ir al. nar lang och 8 alnar bred, räknas, upplörd af korsw-rke och rödfärgad för r, rappad inoch ulwändfat of Tegel för 4, of vbrändt Tegel e>, le Ler lär ; , och af Gråsten med Bruk för 6 Lrs byggnad. §. 14.
— När Betänkandet om rättigheten för Ilerjeådalens Allmoge, att Tullfritt från Rörås Ivoppar-Verk i Norrige få hämta salt, för en stund sedan förevar, hördes ingen röst höja sig, åtminstone icke från Styresmannen öfver Jemtlands Län, för att skaffa delta Läns Innevånare ett af deras väsentligaste behofver; och då fruktar jag, att man icj^e Dcn 5>j Novdsler f. m för när ra f ande har m.yclet att hoppas. —- Hvad angår de af Herr Montgommeri® uppläs t e betyg; så kan jag ej annat finna, än all Representanten, sorn vackt denna motion, och derföre offentligen blifvit antastad och klandrad, är vorden genom samma betyg rättfärdigad. —« Betygen äro val icke utfärdade af någon Auctorite, utan endast af lö personer, men de hafva dock blifvit dertill befullmäglignde uti allmänna Sockne-stäjmmor inom 4 Tingslag. — Detta bär jag trott mig böra anmärka, i afseende på försöket att klandra en Representant för det lian framkommit med motionen, hvilket i alla hänseenden är, efter mitt omdöme, 0- rätt och obehörigt. — För öfrigt anhåller jag 0111 bifall å Utskottens afgifne Betänkande.
Fock förklarat sig nöjd med den pension, som ar equivalent med statssecreterarelönen, tror jag alt staten kommer att vinna derpå, i stället för att förlora. I afseende på generalspersoner är förhållandet nära detsamma. Det faller af sig sjelf, att derest ej så tillräckliga pensioner kunna dem lemnäs, att de kunna taga afsked, blir armeen utan genenalsbefäl, enär dessa personer nödgas qvarstå intill senaste åldern, hvaraf händer, att, i händelse af uppkommande krig, de vid armeen äro otjenstbara. Jag tror således, att den hushållningsprincip, som ligger till grund för Utskrs tillstyrkta afslag å K. M:s propos., icke svarar mot ändamålet och icke kan bestå för en lugn granskning af hvad som utgör statens fördel och behof. Jag hoppas, att Utsk. efter den skeende återremissen iakttager tillfället att besinna dessa frågor. Jag anhåller således om återremiss af utlåt. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Några värda talare hafva yrkat, att flera pensioner skulle anslås för generalspersoner, på det att de kunde slippa att i tjenst qvarstå intill döddag, utan måtte kunna i rattan tid taga afsked. Jag kan icke gilla denna åsigt. Jag föreställer mig, att i fredstid generalsbefattningen icke är svårare, än att den vid hvad ålder sora helst kan bestridas, och att dessa personer således gerna kunna qvarstå på sin plats intill döden, helst jag förmodar, att, om krig utbryter, generalerna i alla fall komma att tagas ur de lägre graderna. Jag kan således icke annat än gilla Utsk:s utlåtande. Frih. Boye, Ludv.: Lika med Gr. Cronhjelm och Frih. Cederström begär jag återremiss af utlåt i den del, som angår landshöfdingepensionerna och särskildt Frih. Fock. Till rättsbegrepp hörer och har i alla tider hört, att ingen lag eller författning kan äga retroactiv kraft till förfång för någon person.
Propos. ang:de utbyte af de till boställe åt länsmannen i tredje distriktet af Vestra härad i Jönköpings län anslagne hemmansdelarne J:dels mantal Repperda Annagården N:o 9, ^:dels mantal af Repperda Källagården N:o 3 samt ^:dels mantal af Ufvanäs Vestergården, mot kronoskatte kavalleri-augmentshemmanet | mantal N:o 3 Hultsjö Bergagården; N:0 57, i ani. af väckt motion ang:de öfverlåtelse af f. d. löjtnantsbostället vil K. Kalmar regemente 1 |:dels mantal Norra Quill till Wentzelholms aktiebolag; och N:o 58, i ani. af väckt motion om anslag till omläggning af allmänna landsvägen emellan Borås ocb Sundholms gästgifvaregård i Marks härad samt till understöd åt utfattige i samma härad. Vid föredragning af Sammansatta Statssamt Allm. Besv-, o. Ekon.-Utsk:ts den 28 sisth Februari bordlagde Betänk:n: N:o 14, i ani. af väckt motion om åtgärder för vinnande af en bättre prestbildning och åstadkommande af medel dertill; N:o 15, i ani. af väckta motioner om undersökning af area len och beskaffenheten af statens skogar samt om anslag för berörda ändamål; N:o 16, i ani. af väckt motion om augmentsräntornas ingående till statsverket mot ersättning till rusthållarne; samt N:0 17, i fråga om indelade räntors och tiondes uppbärande och redovisande af kronans uppbördsmän m. m.; blefvo Betänk:ne N:ris 14 och 16 af R. o. Ad. bifallne, men N:ris 15 och 17, på flere ledamöters begäran, ånyo lagde på bordet. Föredrogs och bifölls Bevilln -Utsk:ts d. 28 sisth Februari på bordet lagde Betänk. N:o 6, i ani. af väckt motion om nedsättning af portot för enkel brefvigt till 10 öre. Föredrogs