Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men Motionairen återkomme alltid dertill, att, om böterne utgöra en skuld, böra de såsom sådan behandlas och tilläggas bättre rätt än de nu ega, samt Kongl. Majrts rätt, att eftergifva mera än Kronans andel, upphöra, hvaremot, 0111 de icke utgöra skuld, utan bestraffning, de ej heller medföra något rätts-anspråk , förr än de influlne penningarne skola delas; och e) att egandc-rätlen lill den sakfälldes egendom icke torde kunna anses hafva genom sjelfva Ut - Lng-JJi:kottets Betänkande Nio 162, 7 slaget öfyergått från lionom lill elem, som skola erhålla böterne, i fall de uttagas. Utslaget måste anses endast innefatta, att den sakfällde lill straff för dess förbrytelse skall betagas eganderätt till så stor del af dess egendom, som svarar emot bötesbeloppet. Förändringen i egande-rätten skedde således först genom böternas utbetalande, ocb följaktligen hade efter den sakfälldes död egande-rätten lill hans qvarlåtenskap öfvergålt på hans arfvingar och sterbhus-delegare. Desse beröfvades således genom bötcrnes uttagande deras en gång vunna egande-rätt, och det är i sjelfva verket icke mera den aflidne, ulan hans arfvingar och sterbhus-del cgare, som i hans ställe straffas flir den begångna förbrytelsen, och den 0- skyldige får lida för den skyldige. Uppå dessa skäl yrkade Motionairen, att genom allmän Förordning matte stadgas följande: ajlider tilltalad eller till böter fälld person förr, än desse äro hos honom uttagne, eller för klagans fullföljande äro nedsatte_, kommer all vidare fråga om åtals full föl jamie eller doms verkställande medelst böters uttagande att förfalla. Ersättning för tillfogadt lidatidej orsakad förlust eller kostnader, må af deri aflidne s qvarlåtenskap i laga ordning utsökas.
Herr Biskoppen Thyselius hade ansett Betänkandet, ur ett ännu vigtigare skäl, ofullständigt, derföre nemi., att, när det samma i Utskottet bifölls, var det ännu icke kändt, att RiksStånden medgifvit, det BancoUtskottets Canzli äfven må af Statsmedlen aflönas; och, i hvilket fall, det tillkommer, icke BancoUtskottet, utan StatsUtskottet att profva öfver detta Aflönings-förslag; hvarförutan Herr Biskopen framställt flera andra anmärkningar, såsom i:o att hela Förslaget, att med månadtliga arfvoden och dag-tractamenten aflöna Secreterare och Betjening i Ståndens och Utskottens Canzlier icke skall vara nog öfverensstämmande med, så väl bokstafliga lydelsen, sora sjelfva 42o S tats-Utskottets andemeningen i RiksdagsOrdningens 24 §• 7 der det heter ”så val Ståndens, sorn Utskottens Secreterare jemte Betjeningen och i sammanhang med den öfriga StatsRegleringen af R. St:r bestämmas.” Då nu detta Lagbud innehåller, att Secreterare och CanzliBetjening skola, i mån af Ärendernes mängd och vägt, vid Riksdagens slut erhålla en lämplig vedergällning, hvilken, i sammanhang med RiksStatens utgifter, skall bestämmas, samt afsigten härmed synes vara, att uppmuntra skicklighet och tjenstenit, men hvilka åter, hvarken rätt framkallas eller belönas genom dag-beting, så tyckes denna afsigt icke kunna, genom det föreslagna Aflöningssättet, befrämjas. — 2:0 Att den föreslagne Aflöningen, räknad för år, skall, vid jemförelse med de för Rikets Embeten och Tjenster anslagne Löner, vara för högt tilltagen ; hvarpå ett och annat exempel anföres. 3:o
K. inhemtas, att hela den häraf uppkommande tillökningen för regementet uppgår, inberäknadt stallhyra för 6S hästar till 32,700: SO. hvilken tillökning dock minskas med nu utgående, i Statsanslaget inräknade rationspenningar 6,987: 87 samt således inskränkes till 25,712: 62'/2 r:mt. Såsom ett med Regementets lönestat sammanhang egande ämne, torde här äfven få förekomma den af Regementet väckta fråga, dels om förhöjning i rekrytering spussevolansen och medikament spenning arne för så väl manskap som hästar, dels ock om tillökning i fouragepenningarne för Officerarnes tjenstehästar. Uti den härom gjorda framställning har Regements-chefen, jemte erinran derom, att anslagen för rekryteringen och sjukvården icke undergått någon förändring sedan år 1816, såsom skäl till den af passevolantörerne sökta förhöjning deruti, anfört, att rekryteringen under sednare åren försvårats i samma mån, som tjenstehjonsoch arbetslöner blifvit uppdrifna, samt hågen för utvandring hos den arbetande klassen tilltagit, och att prisen på medikamenter med hvad mera till sjukvården hörer, sedan förenämnde tid i hög grad stegrats, hvadan Regements-chefen, jemväl med afseende derå, att förmånen af tillökning i rekryteringsanslaget egentligen kommer manskapet till godo, i underdånighet föreslagit, att Eders Kongl. Majit i Nåder täcktes bevilja en förhöjning, att utgå från och med nästa statsreglering, å rekryteringspenningarne från nu utfallande 3 R:dr 73 öre Riksmynt till det belopp, som öfriga värfvade Garnisons-regementer nu innehafva, eller 7 R:dr 30 öre s. m., samt å medikamentspenningarne för manskap från 1 R:dr till 2 R;dr och för håstarne från 50 öre till 75 öre R:mt.
JM 187, i anledning af väckt motion om anslag till inköp af de tomter och byggnader, som närmast omgifva S:t Lars och Drottens kyrkoruiner i Wisby. Med godkännande af motionens syfte beslöt Preste-Ståndet, som hyste den förhoppning att frågans fullständiga och noggranna utredning framdeles skall föranleda en annan behandling, låta vid Utskottets hemställan för närvarande bero S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Banko-Utskottets Memorial, JM 72, angående instruktion för Rikets Ständers Banko-Utskott vid nästa riksdag. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskotlets Betänkande, JM 72, i anledning af motion om ändring af 2 och 3 §§ i 5 Kap. Kvrko-lagen. Från Vällofl. Borgare-Ständet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Utlåtanden: JM 4, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande vissa delar af Utskottets Betänkande JM 1, med förslag lill lag om enskilda banker med rätt att utgifva egna banksedlar; och JM 5, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande vissa delar af Utskottets Betänkande JM 2, med förslag till lag om enskilda banker utan rätt att utgifva egna banksedlar, S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden: M 171, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, i fråga om ersättning al Statsverket till Irenne officersenkor (ör innehållen aflöning för deras numera aflidne män under krigsfångenskap. Bifölls. 673 JM 172, i anledning af Kongl. Maj:ts nädiga Proposition, angående inrättandet af en pensionsanstalt för befälhafvare, styrmän och annat sjöfolk å Svenska till utrikes sjöfart använda segeleller ångfartyg, äfvensom rnachiuister och eldare å sistnämnda slags fartyg. Återremitterades.
Det är med bekymmer vi linna, att ett så v i g”tigt beslut, vidtaget efter öfverenskommelse e m e I”ian båda Statsmakterna, sedermera blifvit lemnadt ”utan afseende.” — Jag måste härvid erinra, att en så beskaffad öfverenskommelse emellan båda Statsmakterna, mig veterligen, icke finnes. — Men om, hvad jag exempelvis anfört, skulle häntyda på någon svaghet i adressförslagets tankebyggnad; så medgifver jag deremot, att det är så mycket starkare i ord. Det skulle nemi. vara med bekymmer, med oro, som] R. St. vände sig till sin Konung. Jag är icke heller alldeles utan bekymmer vid de företeelser, sorn visat sig. Ja! jag tillägger alt sådana härflyta äfven från den källa, hvarutur adress-författaren synes hafva öst. Sverige behöfver reform. En stigande upplysning har äfven i detta land alstrat anspråk och gjort behof synbarare, som andra tider gått med tystnad förbi. Detta gäller om Sverige, liksom för andra länder, de Amerikanska staterna visst icke undantagna. Om denna strid emellan nya anspkråk och gamla former kallas oro, så hör den de flesta stater till, och är visst icke uteslutande bosatt i Sverige. Att tillfi t elsställa dess fordringar; se der svårigheter, så mycket större, som de visa sig mera allmänt och inom stater af de skiljaktigaste statsskick; ty denna allmännelighet hänlyder derpå, att det ondas rötter gå ål djupet— Men om statsmannen har svårt alt rätt bele sig, utan att falla in uti en skadlig öfverdrift; huru lätt måste det icke inträffa, att den enskilde, hvars rättskänsla ser en fiende i det bestående, skall med oro betrakta de hinder, hvilkas stödjepunkt ej ligger inom hans synkrets. Och den oro, det reformbegär är icke af godo, som vill fram med explosion och spränger sönder samhällets former! Delar ej så lätt alt bland alla fordringar och förespeglingar, hvilka nu så allmänt gifva sig tillkänna, urskilja dem, som stödja sig på rättsgrund eller billighet, och att uttänka sättet för alla nödiga reformer. Låtom oss söka vinna dem i lugn, och icke tala om en oro, som åt den beställsamma tydningskonsten lemnar ett alltför vidsträckt utrymme.
Men deremot vädjar jag till eder, som i medelmåttiga omständigheter, men i förhållanden som oupphörligt närma eder till det lägre folket, lefva hela året igenom i en aflägsen landsort, der staden (den närmaste lilla stad) icke särdeles inverkar på landtfolket, utan för dem blott är en ort der man får köpa «sill och salt, kryddor och köpmannavaror», samt der man vid marknadstillfällen kan få sälja «sin ko som är för gammal, eller sina stutar som man ej kan föda», men som icke är ett Sodom under skepnaden af ett eldorado, till hvilket alla längta, ett flammande irrbloss, som det arma landtfolket ej kan se utan att dragas derintill, för att – likasom myggorne vid ljuset – derpå uppbränna först sina vingar och sedan sig sjelfva, hvilket ofta är händelsen med de större städerne, och deras omgifning; jag vädjar till eder, j värdige själasörjare, hvaraf jag sökt i några få drag teckna ett svagt utkast, j andlige på landsbygden, som verkligen ären herdar för edra får, älska dem, vakta dem, sköta dem sjelfva och icke genom lejda händer, och som icke blott och bart anse dem vara till, för att af eder klippas. Det är till sådana personer jag vädjar, och frågar eder om denne Gunnar, hos hvilken man sökt nedlägga allt det ridderliga (man förlåte mig ett ord som är mig af gammalt kärt, och som allena uttrycker hvad jag menar), allt det sjelfständiga och manligt beslutsamma, allt det lidelsefulla, veka och böjliga som af naturen ofta ligger förborgadt i ett och samma menniskobröst, och som kan utvecklas till stora dygder och stora fel, med eller utan bildning, i bullrande verldslifvet eller under torpstugans tak; jag vädjar till eder, och frågar eder om han blott är en fantasibild, eller om j, till hvilka jag vädjar, icke, likasåväl som jag, sett motbilder till honom, väl icke ofta och öfverallt, men dock långt mindre sällan än stadsherrskaperne som göra ångbåtsfärder för att lära känna landet och landtfolket – kunna föreställa sig. Vi säga alldeles detsamma om Elin och mor Ingrid.
känner symptom af det onda, begagFöres genom sprits. nar man det andra medlet Kanel-äss. M a n dryper däraf 6 — 7 drop1 knifsudd hjorthornssalt, det rifna par på en näsduk, håller den hastigt under näsan och andas djupt. A l l t / skalet af en citron eller några droppar cedro-olja blandas tillsammans,r ullas i detta måste ske fort, ' ty annars förgroft socker och kanel och formas flyktigar vätskan. Vanligtvis känner till äss. man sig genast bättre, i annat fall tanitrosum », Elin S. Franskt bröd. 3 3 cl., hälften skummjölk och hälften vatten, en struken tesked salt tillsättes med mjölet samt 13 högst 17 gr. jäst. A f denna sats blifva fem bröd. Wienertårta. T v å hg. smör smältes, men får ej bli hett. Deri röres 2 hg. hvetemjöl, lika mycket socker, det fina skalet af en citron samt 1 0 ägg. När detta är väl blandadt, har man i ordning gult skrifpapper, klippt efter fatets storlek. Till så många kakor man vill hafva strykes nu smet på dessa papper, dock ej för nära kanterna, hvarefter pappersbottnarne ställas på plåtar och gräddas i svag ugnsvärme. D å de äro gräddade lossas de genast från papperet och på anrättningsfatet, med litet sylt emellan hvarje kaka. l liter tjock, söt grädde vispas till hårdt skum med 3 skedblad socker. Detta strykes öfver tårtan, som då bör vara alldeles kall. Biscuit stötes och siktas öfver den och nu är den färdig att serveras. Ina. 1 a Munkar. Vispa 5 ägg väl, lägg sedan uti så mycket godt hvetemjöl att det blir bra tjockt, ljumma 1 qvarter söt mjölk och rör deri; men blott litet af mjölken i sender och 8 skedar smör; sist ilägges ett half skedblad gäst. D å smeten uppgäst, bakas munkar på så sätt, att man först tar ett skedblad af smeten, så litets äpplemos eller sylt och sist ett skedblad smet. Ina. kaflas ut och tages med mått samt bestrykes med ägg, öfverströs med groft socker och fint hackade pomeransskal.
Kan det då, på sätt Hr von Hartmansdorff anmärkt, vara billigt och rättvist att, derföre att staten vidtagit en annan åtgärd med depositionsmedlen, än som tillförene ägt rum, nu fråntaga desse tjenstemän en löneförmån, som för dem genom förändringen försvunnit. Jag tror det åtminstone icke; ty när staten förfogat om de fonder, af hvilkas räntor löneförmånen utgått, så hör det ock vara statens skyldighet att ersätta tjenstemännen hvad de derigenom förlorat. Jag tillstyrker således återremiss af betänk., på det alt Utsk. måtte, såsom Hr von Hartmansdorff yttrade, utfinna bättre skäl för sitt afslag; enär de sorn blifvit andragna, enligt min öfvertygelse, sakna ali slags giltighet. Hr af Grubbens: Jag tror icke alt staten någonsin kan garantera någon embetsman för sådana sportler. Jag har äfven haft sportler, men de hafva ej blifvit mig garanterade. De hafva tagit dem ifrån mig, och jag har aldrig sökt någon ersättning derför; således kan icke staten komma att ersätta någon förlust af sportler, utan han har 800 r:dr b:co i lön, utan att få 200 r:dr b:co till af staten för sportlerna. Jag anhåller om bifall till hvad Utsk. föreslagit. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot förevar, punkt gjorde anmärkntr föranleda till återremiss, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att härvid ja varit öfvervägande. 5:te punkten, ang:de förhöjning af statsanslaget för 'poliskammaren i Stockholm. Gr. Horn, Claes Fredr.: Då StatsUtsk. erkänt alt staten har en förbindelse att underhålla ordningen i hufvudstaden, der Regeringen liar sitt säte, der R. St. samlas, der banken också förvarar sina tillhörigheter; så synes mig, att StatsUtsk. ej kommit till ett resultat, som svarar emot premisserna, då Utsk. afstyrkt det begärda anslaget.
KammarRätten; — eå anser Ut - Betänkanden, Nio 208. 297 Utskottet sig böra redovisa för dessa måls behandling och slutliga afgörande; i hvilket ändamål det synts Utskottet lämpligast, att här intaga hufvudinnehållet af K. KammarRättens d. 21 Maji 1828 meddelade Utslag, i anledning af KronoFactorn Christ. Holmgrens besvär emot Styrelsens för Allm. Magazinslnrättningens utredning d. 5 Maji 1826 meddelade beslut, hvarigenom Holmgren blifvit ålagd ansvarsskyldighet för de partier, hvilka, vid anställd undersökning af BränvinsLagret i Börsoch RiddarhusLagerkällarne, befunnits innehålla dels underhaltigt dels i mer eller mindre män skadadt Bränvin. Beträffande först KronoFactoren Holmgrens klagan öfver MagazinsStyrelsens d. 8 Maji 1826 meddelade och honom d. 28 derpåföljde Augusti delgifne Utslag, i hvad det rörer ett uti Börsoch RiddarhusLagerkällarne befunnet partie af 23,170 k:r mer och mindre till färg, lukt och smak skadadt bränvin, emot hvars erhållande in natura, Holmgren blifvit ålagd att inom 2lne månader anskaffa lika qvantum oskadadt och försaljningsgildt bränvin; så har, emedan Holmgrens andragande att berörde qvantum bränvin, enligt K. StatsContoirets förr än Utslaget honom tillhandakom, meddeldte förordnande, blifvit försåldt till lika pris med oskadadt bränvin, besannats genom de från K. StatsContoiret begärde och erhållne upplysningar eller att, af ifrågavarande skadade 23,170 kannor bränvin , under loppet af 3:dje Qvartalet 1826, blifvit, 3 B. 20 agS St »t i -U t il o t teti utan minskning i det för fullgod! bränvin stadgad® pris, försålde 22,727 k:r, hvarefter återstoden 443 k:r beräknats i afskrifning för Redogörare!!, K.
De sista passionerade orden gjorde henne &amp; ter fGrvirrad, bon böjde ned hufvudet ett par ögonblick Ijksom for att I a i h stormen gassera. " Vi ha aldrig talat allvarligtn - nu var hon iiter lugn - " EOrrtin - i dag. Ni har aldrig gifvit mig nbgot af ert lif, och ni har aldrig fordrat ntlgot af mitt. Ni sager att ni har alskat mig ett helt Ar, - och jag har k8nt mig lika ensam detta Ar som annars. Och om ni vore lika tom som de andra skulle jag ingenting saga, men jag vet, att ni har rika intressen och att ni verkligen hör till dem som lefva. Hur kan ni d&amp; vdga att saga att ni alskar mig? Jag skulle kunna bata er för att ni sager det.n Hon hade rest sig upp, hennes ögon blixtrade, hon var oigenkannelig. Han res&amp; sig ock&amp; upp. Han var s&amp; förvhad att han p&amp; en hang stund ingenting kunde saga. Till sist tog harmen öfverhand. " Ja, ni bildade kvinnor nu för tiden, ni ha intet hjarta, det vet m a n ju. FörstAnd, det ha ni, och fordringar det ha ni ocksA och teorier skapptals, men att halla af en hederlig karl, som ger er hela sitt bjiirta - det ar naturligtvis alldeles för enkelt, alldeles för enbldigt. Ni ar inga kvinnor det a r saken. Gud vet hvad ni ar .. " Han hade inte val stött fram detta ord, förran han kande sig skamsen. Han s&amp;g skyggt bort t111 Hedvig. Manne hon var förolampad ?. Nu hade han val alldeles förderfvat sin sak. Men hon sAg inte alls förbittrad ut, hon var nastan skamsen ' hon ocksh öfver sitt lidelsefulla utbrott, hon som. aunars var s&amp; sbPla. Bröstet höjdes och sanktes, heta flammor filrgade de fina kinderna och de fuktiga ögonen blickade ut i fjiirran, ltlngt, Ungt bort. Var h o n ingen kvinna?
Remitterades till Banko-Utskottet. Frän Reden. Bonde-Ståndet. S. D. För alt, i mån af behof, ingå såsom Ledamöter i Förstärkt Konstitutions-Utskott, utsågos: Ola Mänsson från Skåne, Anders Pehrsson från Nerikes län, Erik Christensson från Götheborgs och Bohus län, Herrman Jönsson Öbom från Norrbottens län, Olof Larsson från Gefleborgs län, samt Olaus Ericsson från Götheborgs och Bohus län. S. D. Till ytterligare Ledamöter i Förstärkt Slats-Ulskott utsågos: Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län, Eric Ersson från Gefleborgs län, Häkan Pettersson från Blekinge län, Johan Lekberg från Nerikes län, Anders Gudmundsson från Hallands län, Nils Olsson från Malmöhus län, Lars Gezelius från Kopparbergs län och Sven Haraldsson från Blekinge län. Prot.-Utdrag den 18 December 1857. 733 S. D. Anmäldes, att Ståndets Elektorer, såsom Suppleanter i Konstitutionsutskottet utsett: Nils Larsson från Jemtlands län, Gustaf Glad från Westerbottens län, och Nils Svensson från Christianstads län. Detta val godkändes af Ståndet. S. D. Sedan Ståndets Elektorer anmält, att de utsett Måns Pehrsson från Malmöhus län och Anders Nilsson från Hallands län till Suppleanter i Banko-Utskottet, hlef detta val af Ståndet godkändt. Den It! December. Vrån Högloft.
Om man, efter Utskcs egna hänvisningar till sidorna 3, 14, 7*5, efterser hvilka de revisorernes er inringar varit, sorn, ”i stället att föranleda und. förslag till ’’afh jelpande af länge öfverklagade brister, epdast synas haf”va framkallat förklaringar egnade att undanrödja de lagliga skälen lill onmäikntr,” finner man, sid. 3, ingen anmärkn. rörtde någon åtgärd, sorn varit beroende af något colhm eller embetsverk; sid. 145 ingen anmärkn., sorn icke Ul|k. förklarat antingen fullständigt eller nöjaktigt upplyst, eller af andra skäl kunna förfalla; sid. 6a, att af 3 anmärkn;!1, en för del närvar, icke ansetts erfordra någon åtgärd, en blifvit underkänd och den 3:dje ej ansetts föranleda till någon åtgärd; och sid. 76, att Utsk., i afseende på 7 der omförmälda anmärknjr, yttrat, att en må förfalla,1 en icke påkalla någon åtgärd, och de öfriga 5 lemnäs utan afseende. Det kan således icke gerna vara dessa anmärkn:r, som föranledt nyssnämnda yttranden af Utsk.; men om deremot, 7 H. 34 2 GG Den 27 Maj f. m. på slitt vissa reservationer lala förmoda, anledntn hem tafs från de många amnärkn:r i obetydligare ämnen, hvilka vid revisionerna blifvit gjorda, men sorn af Utsk. blifvit föi bigångna, så bade det måhända i så fall ieke varit en obillig fordran på Utsk:s rättvisa, att dessa anmärkn:r, i hela deras belydelserika skick, jemte de deröfver gifna förklaringar, blifvit af Utsk. framställda, så att .RiksSttns ledamöter och Svenska allmänheten, utan att behöfva genomgå 3 tjocka band revisionsberättelser, kunnat bedomina, huruvida dessa anmärknrr verkligen gåfvo anleda, lill det fällda omdömet, och icke af delta möjligen missledas, att tro deni innehålla helt annat än hvad sorn i verkligheten är förhållandet.
Likaledes torde, till effektiv tjenst å krigsfartygen, svårligen kunna påräknas större delen af extra roteringen och stads-båtsmännen, hvilka, såsom först vid krig uppsatta, dels då måste förutsättas vara oöfvade, dels sannolikt komma att utgöras af manskap, såväl i anseende till ålder som lefnadsförhållanden, för dylik krigstjenst mindre tjenlige. Till stationernes bevakning samt arbeten på Kanonierer Mariner Båtsmän Summa befäl, stamtrupp och skeppsgossar m yj-w / / V UIIUCI OUIUCI S 1J)U. ) korporalen 800. 5,094. Sjöbeväring, 5 klasser enligt 1850 års skrifning . Handels-flottans sjöfolk, emellan 20 och 30 år, circa Extra rotering, som vid krig uppsättes Totalsumma af befäl och trupp till Sjöförsvaret 33,807. 24 varfven, torde således såväl marin-regementet, sorn nyssnämnde manskap, vid krig hufvudsakligen vara att beräkna, hvadan deras sammanlagda antal, utgörande 3,300 man, bör från förutnämnde, till Sjöförsvaret disponibla personal allöras, lemnande en truppstyrka, befäl och underbefäl inberäknadt, af 30,507 man, att för sagde ändamål användas. Om nu härifrån ytterligare afgår antalet af befäl och underbefäl vid flottan, som anses vara gemensamt för båda Sjöförsvaren, så återstår, att fördelas deni emellan, en truppstyrka af 29,999 man. Med ledning af det förslag i detta afseende rörande Båtsmanshåll et, hvaraf Eders Kongl. Maj:t vid sednaste Riksdag behagade gifva Ständerne del, deruti Eders Kongl. Maj:t yttrade sin Nådiga afsigt vara, att fördela nämnde Båtsmanshåll emellan kustoch yttre sjöförsvaren i förhållande till delta manskaps tjenstbarhet, å dertill hörande krigsfartyg, äfvensom de öfrige sjötrupperne, med afseende på den håg och fallenhet för det ena eller andra af dessa vapen, som kan förutsättas hos denna del af sjöförsvarets personal, skulle den förutnämnda fördelningen af densamma blifva följande:
Till Serskildta Utskottet för utredande af de fran förra Riksdacrarne uppskjutne twistiga friigor: Riksdagsmannen Jonas Anderssons fran Wester Norrland Memorial anaaende Boställen för Cvmministrar a Landet. Ur suxra. Lx ?rotOLo11o, 6. Utdrag af Protscollet, hillet hos ^ederw^rda Bonde - Ständet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 9 Junit 1812. S. D28id ytterligare föredragning af Lag-Ut, stöttets den 2s ststledne Maji afgifne, och sedanden i i denna manad pa Bordet hwilandc Memorial, i anledning af Riksens Högloft. Ständers JustitieOmbudsmans Embets-BerältUser, för arén i8n och 1812; Beftöt Ståndet, att af de deremot nu i Stander gjorde Anmärkningar lemna bemälte Utstött del, för att derefter färstagen ytterligare gransta och jämnka samt med utlåtande deröfwer inkomma. Ut stirra. klx krotocollo, 6. Lrinkmsn. Utdrag af protocollet, hstllet hos Hederwärda BondeStåndet wid Urtima Riks, dagen L Orebro den 9 Junit 1812. S. D. 2)onde-Ståndet har a nyo latit stg före, -rågås Riksens Högloft.