Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har derföre ansett lämpligast, att den lag som utfärdas, förklaras icke gällande för Stockholms stad, men att vederbörande myndigheter derstädes måtte förständigas, att utarbeta och till Konungens pröfning framlägga ett förslag till författning för Stockholm, bvgdt på de grunder lagen lör rikets öfriga städer innehåller. Så har ock tillsätt i Danmark, der anordning n angående kommunalstyrelsen i Köpenhamn utgafs tre år sednare än kommunalförfattningen för de öfriga städerna. I Danmark har äfven iakttagits, att städerna utom Köpenhamn fått tillfälle att sjelfva utarbeta och till Konungens fastställelse anmäla särskilda reglementen, upptagande sådane för hvarje stad egendomliga förhållanden, hvilka ej kunnat få rum i en allmän författning. Då de Svenska städernas kommunalväsende fått, till stor del på egen hand, utbilda sig i ganska olika rigtningar, sä att stora skiljaktigheter i detta hänseende tvifvelsutan förefinnas, anser jag äfven det sist omförmälda exemplet frän Danmark förtjena efterföljd. Jag Ilar likväl föreställt mig, att förordnandet om upprättandet af särskildt förslag till kommunallag för Stockholm och om tillåtelse för de öfriga städerne, att till Kongl Majit inkomma med förslag till särskilda reglementen, lämpligast funne plats uti inledningen till lagen, eller ock efter densamma, hvarföre jag uti mitt förslag icke upptagit något af dessa ämnen. III. 1 §. Af mitt i Komitén föredragna förslag till Lag orri Landsting blef denna § antagen, dock med en uteslutning och ett tillägg. Uteslutningen gällde ämnet: ordning: och säkerhet, hvilket, för så vidt det hänför sig till länet, pluraliteten ansåg uteslutande ligga inom den offentliga styrelsens verksamhetsområde. Det har dock icke ingätt i mitt syfte, att låta landstinget göra intrång på detta område, men jag har föreställt mig, att ett läns innevånare kunde finna de offentliga anstalterne i nämnde hänseende otillräckliga, och vilja, genom egna tillgöranden, fylla bristen, hvartill befogenhet borde lemnäs Landstinget. Tillägget, eller förbudet för Landsting, att befatta sig med »spekulativa företag» har jag ansett, om icke i grunden oriktigt, dock obehöfiigt och föga klart uttryckt.
Friherre af Nordin. Schwan., Grefve af Ugglas. Hof-Cancelleren von Schulzenheim, Stats-Secreleraren Nordenfalk. Hans Exceilence, Justitia; Stats-MinU stern, Herr Grefve Gyllenborgj samt Hans Exceilence, Stats-Rådet Hr Grefve Mörner, anmäldes vara hindrade, den förre af sjukdom och den senare, såsom med Kongl, Maj:ts Nådiga tillstånd från Hufvudstaden, bortrest, att i Stats-Rådet uppkomma, Sedan Kongl. Maj:t, den yrde November 1827, genom utfärdadt Circulaire, anbefallt samtlige Dess Befallningshafvande i Riket allmänneligen kungöra, att, vid de om Mötes-Passevolancen på i5 år med Rust - BilUll. K. M Nådiga Prepos. N-o 5ja5 och Rotehållare ingångna Contracts upphörande, desamma icke komme att förnyas, utan att det underhålls-sätt, som före desamma egt rum, åter borde vidtaga, intilldess Rikets Ständer meddelat sitt beslut i ämnet, hvarom framställning till dem alltså vid denna Riksdag borde ske, hem-» ställde Stats-Secreteraren i underdånighet, att Kongl. Maj;t nu täcktes låta denna fråt ga till vidare öfverläggning och slutligt afgörande förekomma , på det Proposition derom till Rikets Ständer mätte nied det första kunna afgå. Vid den öfverläggning, som, i anleda ning häraf, uppstod angående de grunder, hvarifrån ifrågavarande Proposition borde utgå , funno Stats-Secreteraren och StatsRådet det vara af erfarenheten tillräckligen vitsordadt, att det underhålls-sätt, sorn egt rum under den tid Passevolance-Contracten varit gällande, egt ett ostridigt företräde framför det dessförinnan brukliga , och att derföre Indelda Armeens fortfarande underhåll genom Kronans försorg under Möten och Mönstringar borde Rikets Ständer föreslås. Rörande åter vilkoren derför och afgiftens utgörande, funno Stats-Secreteraren o,vh Stats-Rådet , att i betraktande häryief a6 Bil. till K. M.
Jag vågar deremot påstå, att så länge domareplatser till tiodubbelt antal finnas, från hvilka Adeln, ehuru i manga fall lydande under deras domvärjo, är genom födseln utesluten, kunna billi g hets skäl emot dess rätt till ö rum i Högsta Domstolen omöjeligen med fog göras gällande. Jag behöfver icke erinra, att dessa platser äro ulla borgmästare-embeten i riket. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: Här har redan förut blifvit yltradt, att dä det ifrägavar. stadgandet i grundlagen antogs, så var det icke till förmån för R. o. Ad., utan till förmån för ofrälse ståndspersoner. Della var en concession åt kastintresset, såsom en talare sedermera uttryckte sig, hvilken R. o. Ad. då gjorde; men deraf att R. o. Ad. då gjorde denna concessiou ät kastintresset, följer alldeles icke, att R. o. Ad. skall sedermera söka åt sig bibehålla någon kastfördel i strid emot det allmänna. Om nu tiderna hafva så förändrat sig, alt det icke vidare är för den samhällsclass, till hvars fördel stadgandet i grundlagarne infördes, nödvändigt att hafva skillnaden emellan frälse och ofrälse ståndspersoner bibehållen; så skulle jag icke tro, att det vore med R. o. Ad:s värdighet öfverensstämmande, att vilja omvända förhållandet och få stadgandet såsom eli försvarsmedel ät sig bibehållet. Derest icke förtjensten kan åt R. o. Ad. bibehålla platsen, må andra intaga den, som äro deraf mera förtjenta. Om genom detta stadgande och den förvaltning, som under den förflutna tiden här i Sverige varit rådande, allmän bildning och skicklighet vid tjenslers tillsättande i allmänhet gjort sig gällande; till följd hvaraf numera ett tillräckligt antal skicklige män i alla samhällselasser finnas; så är detta ett bevis, som, kanske mer än något annat, vittnar om den förgångna Styrelsens förtjenster om fäderneslandet. Alt den sanna förtjensten må vid valet fä göra sig gällande, derför tror jag icke att R. o. Ad. vill lägga hinder i vägen. Det förslag, som här nu är framstäldt, är rättvist.
Bankoreglemente intagna medgifvande för filialbank att å dess kreditiv i Riksbanken utställa äfven vexlar. Utskottet anför nemligen att detta medgifvande komme-att medföra fördel icke blott för filialbank, som derigenom försättes i tillfälle att medelst en enda vexel kunna å kreditivet draga hvad belopp som helst utöfver 100 R:dr, då deremot den dittills tillåtna assigneringorätten medgifvit utställande af assignationer endast ä bestämda valörer af 100, 500 och 1,000 R:dr, utan äfven för den enskilde, som vid försändningar med posten af till viss man eller ordres ställda vexlar, hvilka icke skulle få in blanko transporteras, kunde undvika utgifter för assurans och rekommendation, men, enär assignationerna äro ställda till innehafvare!) och sålunda utan föregången transport gälla i hvars mans hand. ej skulle kunna vid deras försändande med posten undgå dylika kostnader, sä vida han ville vara mot möjliga förluster betryggad. De sålunda antydda fördelarne torde finnas vara af en för den allmänna penningerörelsen ganska väsendtlig beskaffenhet, då i betraktande tages ej mindre den tidsutdrägt, som förorsakas för filialbank genom iordningställande af ett större antal assignationer och för den enskilde, som vill begagna desamma till liqvid på annan ort, i följd af de vid försändning af sådana med posten nödiga och af försigtigheten bjudna åtgärder, än äfven den kostnad, som för filialbank är förenad med utgifvandet af assignationer, hvilken kostnad till betydlig del besparas, när en liqvid å större belopp kan med en enda .vexel fullgöras, Banko-Utskottets Utlåtande J\@L 19. 9 fullgöras. Härtill kommer, att det ifrågavarande medgifvandet torde innebära fördel jemväl för Riksbanken, enär vexlarnc sannolikt i de flesta fall ingå till densamma hastigare än assignationer, hvilka, i anseende till sin beskaffenhet, i landsorterna ganska allmänt betraktas och användas såsom sedelmynt samt, i följd deraf, ofta blifva under lång tid i rörelsen utelöpande.
Cederström, Jacob: Anledn. till denna lags stiftande inom Blekinge län härrörer från omsorgen om bokoch ekskogarnes bevarande derstädes. Det är ett kändt factum, att ekoch bokplanlorne alldeles förstöras genom svedjande, och denna plantering är inom Blekinge ännu icke kommen till den ordning, att man kan ansvara derför, i händelse svedjande tillätes. A andra sidan medgifver jag, att författningen har medfört verkligt tryckande följder, genom de glupska böter, som densamma ålägger, så att det finnes exempel pä böter, hvilka för en enda hemmansdel uppgått ända till 800 r:dr b:co, emedan ett större antal bokplantor vid svedjandet blifvit förstördt. Jag anser emedlertid betänkligt att bifalla ifrågavar. punkt af Utskms betänk., utan anser densamma böra afsläs och den sednare bifallas. Hr von Troil, Sam. Gust.: Ifrågavar. ämne har redan vid flera föreg:de riksdagar blifvit af Riksdagsfullra. från Ble kinge län anmäldt lill Ständernas behjertande. Anledn. till deras önskan, att i det fallet blifva ställda under samma lag, som hela det öfriga Riket, är den, att de nu mera äga rättighet att sjelfva råda öfver sina ekskogar; men detta är icke förhållandet till alla delar med bokskogen. Så snart de nu vilja svedja och bokskogen dervid tager minsta skada, så äro de utsatta för den lägre kronobetjeningens vexationer, och Konungens Bef:h:de nödgas dömma dem till högst betydliga böter. På grund häraf hafva samtliga Riksdagsfullra. från Blekinge anhållit om dessa speciella författningars upphäfvande, och då deras begäran icke innefattar någonting annat, än att blifva ställda i likhet med Rikets öfriga innebyggare, så får jag vördsamt tillstyrka bifall till Utskms betänk, i denna del. Sedan härefter undert. von Den 12 Februari. 321 voll Hartmansdorff, Äng., upplyst, alt någon underrättelse om de öfriga RiksStms i delta ämne faltade beslut icke hade erhållits, yltrade Hr von Hartmansdorff:
De till jernvägen hörande byggnader, såsom stationshus, magasiner, reparationsverkstäder och banvaktarestugor, kunna visserligen utan synnerlig svårighet värderas inom de särskilda kommuner, der de äro belägna, men lämpligare torde dock vara, att äfven dessa, såsom ingredierande delar af hela jernvägsbyggnaden, värderas i ett sammanhang med densamma. Om jernvägen är belägen inom ett enda län, kunde den visserligen i sin helhet värderas af en särskildt dertill förordnad kommitté, ehuru det i alla fall torde vara svårt finna en taxeringskommitté, som kunde bedöma en sådan byggnads »verkliga vården, men om den sträcker sig genom tvänne eller flera län, med olika pröfningskommittéer, blifver äfven denna utväg mindre lämplig. Mig synes derför lämpligast, att sådana jernvägar icke påföras någon fastighetsbevillning, vare sig för jernvägen, jorden eller dertill hörande byggnader, utan endast påföres Motioner i Borg are-Ståndet 1862. JW 297. 549 inkomstbevillning för sin behållna afkastning, vid hvars beräknande i så fall afdrag ej bör få ske för räntan å dess fastighetsvärde. Samma torde ock förhållandet böra blifva med kanaler och slussbyggnader. På grund häraf vågar jag föreslå, att ett stadgande härom måtte uti förordningen införas. 2:o. Olika meningar hafva äfven förefunnits, huruvida regementens och officer skorp sers vid mötesplatser endast för begagnande under mötena, uppförda byggnader, samt enskilda personer tillhörige kyrkor och bönehus, kunde inbegripas under de uti § 2 mom. 2 från fastighetsbevillning befriade byggnader, och då mig synes rättvist och billigt, att dessa byggnader äfven äro fria från bevillning, då de ej lemna egaren någon inkomst, föreslår jag, att desamma måtte bland de uppräknade undantagen införas. ;J:o.
M:ls särskildta Nådiga tillstånd, verkställas mot erläggande al samma afgift som var för stångjern bestämd; och har på grund häraf blifvit vrkadt att, sedan stångjern blifvit från utförsels-tull befriad), samma förmån mätte tillerkännas omvällde smältstycken; hvarjemte, i sammanhang härmed, föreslagits, att för slängjernsändar, som i flera fall med mera fördel för tillverkaren kunde exporteras, än för utsträckning under hammaren här i landet omsmältas, men derå den för jernskrot nu stadgade utförsels-tull mätte erläggas, tullfrihet jemväl mätte blifva medgifven. Giltigheten af de anförde skälen att från tull befria omvällde. smält-slvcken, hvaraf utförseln år 1855 utgjorde 10,747 Skeppund stapelstadsvigt, hvaremot den af andra slag uppgått till endast 189 Skeppund, har synts Rikets Ständer icke kunna bestridas, och då, hvad beträffar andra slag smältstycken, hvilkas qvarhållande inom landet för vidare förädling vore önskvärd!, utförsel endast tillfälligtvis af mindre partier lärer kunna ifrågakomma, samt den derå föreslagna tull, 12 öre per centner, väl kan anses betunga, men icke i någon väsentligare mån motverka en sadan utförsel, hafva Rikets Ständer funnit sig böra medgifva, att smältstycken, alla slag, må vid utförsel vara tullfria. Likaså och då något särskildt giltigt skäl icke. synes förefinnas att med utförselstull belägga jernskrot, gjutet, smidt eller valsadl, samt den betänklighet, att i annat fall sönderslaget tackjern skulle kunna såsom gjutet jernskrot utföras, icke torde vid närmare begrundande förtjena afseende, hafva Rikets Ständer, med tillämpning af ofvananfördä grundsats rörande utförsels-tullar i allmänhet, ansett tullfrihet vid utförsel böra medgilVäs såväl för jernskrot, gjutet, smidt eller valsadl, stångjernsändar derunder inbegripne, som äfven för den hit. hänförliga artikeln söndersågade kanoner och mörsare, samt kasserade kulor och bomber.
Om nu det finge vara enkelt som är enkelt, så skulle frågan endast gälla en estetisk formfråga, alltså en obetydlighet för så vidt smak och smak är så olika. Men vid tillfallen som dessa skola småsaker antaga dimensioner. I alla andra lifvets tvister brukar den anklagade få höras innan han dömes, inom konstens stora allmänning brukas icke sådant, utan der fordrar konvenansen att den anklagade dömes ohörd. Författaren, som länge ansett vara sin pligt att bryta en mängd konvenanser, tar sig härmed friheten att äfven bryta denna. Realism kallas den riktning inom alla konstområden då framställaren söker att göra det åsyftade intrycket, det vill säga gifva illusion, genom att utföra de vigtigaste af den mångfald detaljer hvaraf bilden är sammansatt. Ett föregående tidehv^rfs författare kunde göra intryck genom allmänna antydningar, derför att det slägte, som lyssnade till dem, fått en uppfostran af sinnena som gjorde dessa mottagliga för sådant. Det nya slägtet, som uppfödts vid de “ exakta vetenskaperna ", naturvetenskaper, matematik, erfar intet intryck af de gamles allmänna antydning; detta är icke något fel hos de unga, utan en egenskap. Författaren till dessa synpunkter kan, då han läser i ett gammaldags poem om en ros och en fjäril, icke se dessa abstrakta slägtbegrepp; hans öga våndas innan det får välja ut arten. Denna bild kan således icke heller klargöra symbolen, det inre, andliga, “ det obeständiga i kärleken ", ty der sensationen är otydlig blir tanken slapp. När nu de ungas hjernor blifvit genom tränering annorlunda beskaffade än de gamles så skall ett olösligt missförstånd uppstå. All strid är således lönlös och upplöser sig också i ett ensidigt, men enligt sakens natur fruktlöst angrepp, som endast sliter klingan, hvilken förut är gnagen af rost,Att arbeta efter modell har i alla tider och inom alla konstgrenar varit ansedt som något mycket berömligt, derför att det varit gagneligt för det åsyftade ändamålet, nämligen att på konstens väg verka som natur.
Dessutom och ehuru jag för min del instämmer i det mesta af hvad Hr Biskopen yttrat samt derföre, för att undvika vidlyftighet, ber alt få hänvisa till hans motion, hvilken ofelbart af tidningarne snart reproduceras, skiljer jag mig dock väsendtligen derutinnan från hans åsigler, att jag icke tror, att realisationen och penningeväsendets reglering i allmänhet vid 1830 och 1835 årens riksdagar jemte den nu inträffade ofördelaktiga conjuncluren för jernexporten hafva ensamt vållat det nuvar. tillståndet, eller att endast cn förändring i förstnämnde delar, nemligen penningeväsendet, skulle afhjelpa de öfverklagade bristerne och gifva nationen en säkrare riktning till välstånd och förkofran. Afven jag har en längre tid bortåt sysselsatt mig med funderingar öfver dessa ämnen och, under sorgfälligt studium af för handen varande statistiska documenler, sökt genom sammandrag och calculer i nästan samma riktning som Ilr Biskopen komma till någon fullständigare visshet om de verkliga grundorsakerne; och härunder har, på sätt jag redan antydt i mitt yttrande, med anledn. af Hr Westerstrauds motion om grundskatlerne, jag komit lill den slutsats, att nämnde orsaker till välståndets aftagande ligga vida djupare än i blotta bankväsendets felaktigheter. Ja, jag tror mig nu böra öppet uttala den åsigt, så vidt den kan inrymmas och förstås i några få ord, att om nationen någonsin skall komma pä den ståndpunkt, alt den, någorlunda oberoende af tillfällige, den yttre handelns mest gynnsamma conjuuclurer, hvilka merendels ligga utom gränsen för ali säker beräkning, skall kunna stadigt framskrida lill välstånd, så måste hela sältet för dess capitalbildning i allmänhet undergå en betydlig förändring.
Uti nämnda utlåtande hade Utskottet, af anförda skäl, tillstyrkt, att Rikets Ständer, med bifall till hvad Kongl. Majit uti ifrågavarande nådiga Proposition äskat, måtte i underdånig skrifvelse förklara, det Rikets Ständer för sin del godkänna grunderna för det af 1861 års Lnndtförsvars-komité afgifna förslag till Krigs-kollegii ombildning, enligt hvilket detta Kollegium skulle förändras till en Armé-förvaltning, der ärendena efter sin olika art pröfvas och afgöras utaf särskilda af hvarandra oberoende afdelningar eller embeten under hvar sin ansvarige chef, i vissa mål allena beslutande, i vissa mål samfäldt med embetsledomöter; men att Rikets Ständer, som funnit svårighet för sig möta alt ingå uti fullständig pröfning af förslagets enskildheter, ansett sig böra i underdånighet anhålla, dels alt Kongl. Majit täcktes låta tillse att uti den nådiga instruktion, som kan blifva för den nya Armé förvaltningen utfärdad, så noggrannt som möjligt skiljes emellan de ärenden, uti hvilka embets-chef må ega ensam beslutanderätt, och dem, hvilka böra genom omröstning Bih. lill R. St. Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 20 Hä/t. 1 2 Stats-Ulskotlels Memorial M 219. afgöras, på det ingen tvekan må uppstå om sältet för hvarje förekommande måls behandling; dels att ändamålsenliga och betryggande kontroller i afseende på de under Krigs-kollegii disposition ställda medels och fonders förvaltning icke måtte saknas; — samt att Rikets Ständer medgifva, att, derest Kongl. Majit skulle finna skäligt att före nästa riksdag förordna om Krigs-kollegii förändring till en Arméförvaltning, det för Krigs-kollegii aflöning nu på Riks-statcn uppförda anslag må för den nya förvaltningen användas intill dess en definitiv stat kan i sådant afseende varda i behörig ordning antagen. Hvad Utskottet sålunda föreslagit är, enligt Utskottet tillhandakomma protokollsutdrag. godkändt af Preste-Ståndet.
Jag yrkar delta så mycket heldre, som jag med min motion just åsyftat, att arbetare, som har sin sysselsättning i stad, må kunna få bostad straxt derutanföre, och dertill behöfver han icke ens ett halft tunnland. Jag hoppas, att den pluralitet, som kunde åstadkomma återremiss af förra punkten, skall förmå detsamma äfven vid denna, och att alla de stadgade inskränkningarna skola blifva borttagna. Gr. Posse Arvid: Jag är förekommen af Hr Nordenfelt, och inskränker mig således till att med honom instämma i yrkande af återremiss. Hr von Ehrenheim: Jag anhåller att få förena mig med dem, som yrkat återremiss på denna punkt. Frih. Tersmeden: Om den första punkten hade blifvit af R. o. Ad. bifallen, skulle jag hafva förenat mig med Gr. af Ugglas; men då den nu blifvit återremitterad, anhåller jag att samma beslut måtte fattas äfven i afseende å den nu förev:de. Gr. af Ugglas: Jag ber R. o. Ad. om ursäkt, att jag förbisåg, att konseqvensen fordrar, det äfven denna punkt återremitteras; men jag anhåller, att mitt yttrande måtte få till Utsk:t medfölja, för den händelse, att de andra Stånden möjligen återremitterat Betänk:t i annan syftning än R. o. Ad. gjort. Frih. Alströmer: Det är en gifven följd af R. o. Ad:s redan fattade beslut, att äfven denna punkt återremitteras; men 416 Den 30 Mar». jag anhåller att dervid få uttrycka den åsigt, att måttbestämrrielserna böra sältas lika, antingen det är fråga om upplåtelse på viss tid eller om köp för alltid. Sedan öfverläggningen förklarats slutad samt propos. på bifall till Utsk:ts förslag först blifvit framställd, men med nej besvarad, gjordes propos. på återremiss deraf, hvartill svarades ja. Utsk:ts hemställan å sid. 5 i ani. af C. J. Svenséns motion. Gr. Posse:
Ankom till Exp.-Utsk. d. 22 Maji 1829*’ Bevillningsoch Lag Utskottens Betänkande, i anledning af väckt fråga om ansvar för origtig tillämpning af Kongl. Förordningen den 11 December 181 r, angående Testaments-Bevillningen, Uti Rikets Hö glofl, Ständers Revisorers ar 1827 afgifne Berättelse, oin förrättad granskning af Riksgälds-Verket m. m. är anmärkt, att, ehuru Kongl Maj:ts Nådiga Kungörelse den utte December 1811, angående åtskillige omständigheter, som äro att iakttaga för controllen å Testaments - Bevillningen, uttryckligen föreskrifver, att vid Testarnen. tens uppvisande för Domstolarne, ovilkorli. gen skola företes vederbörande Uppbördsmäris attester öfver emot tagne och af dem, på eget ansvar, godkände löftesförbindelser 8 Bevilln-• och UugUtsk.
Med detta har jag endast velat säga, att en kvinna med blond hårfärg kan vara fullkomligt lika energisk som en brunett, och att ett hufvud, beväxt med de skönaste mörka lockar, lika väl kan innesluta en » hönshjärna » som det, hvilket är täckt med en linfärgad hårmassa — eller kanske blott några siripiga testar. Därför kan det ej häller blifva brunetterna, som » regera världen », såsom Laurentia påstår, om det ej blir i den vidt aflägsna framtid, när blondinerna blifva sällsynta, ty pluraliteten vinner j u alltid seger. Till sist uttalar jag min stora beundran för alla kvinnor med snille o c h energi, de må nu hafva hvilken hårfärg som helst 1 Viva. (Forts.). Onämnd, Tumba 1: —; lnsamladt genom H. A. 3: 50; Wachtmeister, Kristineholm 2: 60; Kr — n 1: 50; Onämnd, Upsala —: 20; Pauline Rolander 1: —; Onämnd, Skultuna —: 20; Prenumerant i Eliinge —: 50; Iduns läsarinnor i Helsingborg 2: —; Läsarinnor af Idun i Ronneby 1: 50; Elever och lärarinnor vid en högre flickskola i Lund 10 —; genom och från Hulda Erikson 1:50; Prenumerant, Harg —: 60: A. T. 1: —; L. E. 5: —; Insamlade genom Caroline Fleetwood 5: —; Astrid och Martha 1: —; Berna B — t 1: 25; Onämnd, Vesterås 5: - -; Hilma —: 20; Onämnd, Karlskrona —: 60; A. B. —: 30; Eva Hamilton 2: 38- Barnavänner i Ala, genom A. S. 2: 20; Från en syförening i Vesterås 6:70; E.