Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emot denna princip står den så kallade delnings-principen, enligt hvilken, vid intecknings meddelande, bör bestämmas för hvad belopp eller del af fordringen inteckningen skall i hvarje del af fastigheten gälla; och under de öfverlägguingar, som vid föregående riksmöten hos Rikets Ständer i detta ämne egt rum, hafva röster äfven höjt sig för införande af omförmälda princip; men ehuru sådant skulle leda till en serdeles förenkling af uppkommande rättsförhållanden, har det ej kunnat undfalla Rikets Ständer, hurusom alltför tunga band derigenom kom me att läggas på friheten i aftal: en frihet, som i kreditfrågor, om någonsin, är af yttersta vigt. Att för den utbildning och förbättring af lagstiftningen, som är i fråga, helt och hållet frånträda förstnämnda grundsats, hafva således Rikets Ständer ansett betänkligt, men deremot hafva Rikets Ständer trott en sådan modifikation deraf kunna ega rum, att, utan minskning af den rätt innehafvare af odelad inteckning för närvarande tillkommer, reda och säkerhet i frågor af denna art må vinnas. För detta ändamål hafva Rikets Ständer antagit : att hvarje serskild fastighet ovilkorligen skall häfta for en viss del, och derutöfver endast för hvad ur de andra fastigheterna ej kan erhållas, samt i öfverensstämmelse dermed föreslagit: att då, vid intecknings beviljande, ej är utsatt för hvad 3'26 Expedilions-Utskottets Fur sia g till lind. Skrifvelse, Tfio 60. belopp eller tiel af fordringen hvarje serskild fastighet häftar, ansvarigheten devi emellan skall beräknas efter förhållandet af hvardera fastighetens värde till sammanlagda värdet af dem alla, äfvensom att, om, vid någondera fastighetens försäljning, köpeskillingen ej leninar full tillgång till gäldande af det ansvarighets-belopp hvarför denna fastighet häftar, den uppkomna bristen skall falla de öfriga fastigheterna till last efter nyssnämnda grund.
Ibland de rättigheter våra vördade grund* Den 17 Marlit, lagar tillerkänna Representanten, känner jag ingen i värde öfvergå den, som inedgifver minoriteten, att till Protocollet anmäla reservat tion mot ett beslut, som med eller utan votering blifvit fattadt mot dess öfvertygelse. jag kan ej föreställa mig att någon vill misstycka att jag begagnar denna mig i 42 RiddarhusOrdningen uttryckligt medgifna rättighet i anledning af hvad i plenum den 17 dennes beslöts rörande Publiciteten af Riddarhusets öfverläggningar. jag iakttager tillfället Öppet förklara mitt allvarliga sorg öfver utgången och min lifligaste önskan att den dag snart måtte randaS då vi ånyo få upptaga samma fråga och jag skall aldrig upphöra att hoppas på en olika ptgång. I ädle Herrar af detta hus, som utgjort pluraliteten, misstycken ej detta sanna uttryck af hvad som föregår i det innersta af min själ Och tillåten mig vördnadsfullt frambära det enda enkla skälet för min fasta öfvertygelse i frågan, jag anser nemligen ingen flark Nation nät. känsla för representatiiernes åtgärder mijelig så länge de Öfverlägga inom lyckta dörrar, och titan denna National-kättsta, intet fortfarande bestånd för friheten. Jag har ej behöft söka efter uttryck för denna framställning, vördnadskänsian och agtttingen för andras öfvertygelse gifver deni sjelf. Dm 19 Martil, 815 mant och jag hoppas ej hafva 6årat någons ömtålighet. Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus ; Jag finner mig förpligtad, att, i afseende på Höglofl. ConstitutionsUtskottets betänkande fästa Herr Grefvens oeh LandtMarskalkens samt Höglofl. Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet på följande förhållanden; Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, såsom orden lyda: åsyftar ett tillägg i Grundlagens stadgande.
Det fins en del behof, som redan nu erkännas existera, men för hvilka regeringen icke funnit skäligt att begära anslag, utan lemnat åt den närmaste framtiden och möjligen åt en ministèr, som icke uteslutande ur sparsarnhetssynpunkt skall betrakta saken att för den samma kläda skott. - Det framgår ock ganska tydligt, att särskildt ett par departementschefer icke skola befinnas vara i längden hugade att underkasta sig de restriktioner, som en ekonomipolitik kan göra nödig i deras uppfattning af hvad statens bästa kräfver. Slår man upp det statsrådsprotokoll, som tillhör tredje hufvudtiteln, skall man finna hans excellens ministern för utrikesärendena framhålla, att åtskilliga af de vid Kongl. Maj: ts beskickningar anstälde embetsoch tjenstemän ingalunda häfva sådana inkomster, som motsvara deras ställning, men han skyller på » statsverkets ställning », som påbjuder uppskof med dessa anslagsfordringar. Han tillägger dock, att » inom kort torde det emellertid blifva en oafvislig pligt för ministern för utrikesärendena att i hvad på honom beror tillse, att ingen bland de förenade rikenas diplomatiska em-betsmän må vara utsatt för ekonomiska bekymmer, hvilka kännas synnerligen tryckande för dem, som hafva att bekämpa dem i främmande land ». Här skymtar — som man ser — fram äfven under grefve Posses egid en liten flik af löne-förhöjningar åt de af hans principaler så förkättrade embets-männen och till på köpet åt de » guldsmidde diplómateme », livilka, enligt hvad våra dannemän från Maspelösa och Ves.tan-nor tro och förmoda, icke äro till någon nytta och derför gerrta kunna svälta ihjel. En annan departementschef, som också visar ett framtidsperspektiv af höjda anslag, är chefen för ecklesiastikdepartementet, som uttryckligen erkänner, att en förbättring af elementarlärarnes löneförmåner är af billighet och rättvisa påkallad samt » att den icke utan skada kan länge uppskjutas. » Här går det löst på den lilla nätta summan af
Säkert skall ingen medgifva skrifva skräckscener, än en nybörjare; och som genomgår slutet af detta stycke, ej skulle der föregående Scen, hos åskådarne kommit i ett dessa utmärkta författare större monopolium att månne dessutom den anda af frid och försoning kunna ersätta det öfverklagade, och återföra åskådarnas känslor till belåtenhet och lugn? Att pjesen genom min behandling ej eger något inre Dramatiskt värde, må vara sannt; men att den är rik på effekt scener, torde der emot medstörsta afseendet. Jag vill ej till eget besvaran gifvas, och det är likväl härvid som vår tid fäster de upptaga den frågan, huruvida icke, sämre stycken på våra Theatrar någonsin varit gifna; jag beklagar blott att min goda vilja misslyckats, och att derigenom den theaterälskande publiken gått miste om nöjet, att se karaktererna uti hvars teckning romanens älskliga författarinnan nedlagt hela sitt mästerskap representerade på scenen. Det sannt moraliska som ut gör styckets tendens, skulle varit ett värdigt fö- remål för en mera dramatisk penna än min; rer gifvit arbetet det omdöme: att det förtjente likväl hafva flera här kända, ansedda Litteratöuppmuntran; att, med hufvudrollerna utförda af de utmärkta dramatiska artister, hvaröfver den Svenska Scenen i närvarande stund har alla na framgång; samt att det för sitt fosterskäl att vara stolt, det ej borde komma att sakländska ämne borde väcka någon nyfikenhet att åskådas. Styrkt af dessa omdömen, har jag vågat utsända det från trycket, under den kanske mänheten njuta öfverseende för styckets fel och förmätna förhoppningen, att af den välvilliga allen nybörjares bristande förmåga, hvars obekantskap på den dramatiska banan, torde vara det scenen. sannskyldiga hindret for arbetets upptagande på Stockholm i November 1843. Författaren. Personerne: HÅKAN HARALDSON. BIRGER, ANTON, ERIKA. hans Söner. GABRIELLA, hans Dotter med sednare giftet. ARVID ARNMAN, Kustbevakare i Skärgården. FRU ARNMAN, hans Mor. Flottan. PEHR GABRIEL ASKENBERG, f. d. Löjtnant vid ANNIKA, Arnmans Piga. En Länsman. En Fångvaktare.
De för Öfver-Kommendanten, Kommendanten och en Adjutant anvisade, häruti inbegripne, arfvoden, 1600 Rdr, hafva såsom särskilt uttagna i Kongl. Räntekammaren och der (jvitterade, icke upptagits i Räkenskaperna, hvilka i öfrigt utvisa att, utöfver ordinarie anslagssumman, för denna Expedition till extra utgifter åtgått; år i838 ... Sistberörde summor hafva anvisats till utgående af anslaget å 3:dje Hufvudtiteln för oförutsedda utgifter, med undantag af 621 Rdr 4° sk. 3 rst-, hvilka, vid 1889 års slut, utgjorde Kommendantens fordran^ — 115 _ Kongl. Krigs-Wetenskaps-Akademicn. Dess Räkenskaper äro för åren 1838 och 183g reviderade i Kongl. Kammar-Rätten utan anmärkning. 8 1. Jemlikt Kongl. Brefvet den 27 Febr. i83o, utgör Statsanslaget för denna Akademi 800 Rdr, deraf 600 Rdr utgå af 3:dje Hufvudtitelns anslag för oförutsedda Militurbehof samt 200 Rdr från Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena. % 3. Till år i84o utbalanseras Sekreteraren, Öfverste-Löjtnanten Byströms skuld, 231 Rdr 34 sk. 6 rst., samt kontanta behållningen, 25 Rdr 4 sk > för hvilkas ^drifvande några åtgärder icke synas vara vidtagna. Invalid -Inrättningen. Invalidhus-Fondens ställning under revisions-åren är följande; ISefoet, år 1838. år 1830. Balans från föregående året; Behållningar och Fordringar 81,464:25. 1. 81,378:39. — Uppbörd 26,703:27, 4. 2Ö,o33: ii. i o. Balans till följande året: Credit. Balans från föregående året:
Hvad detta läroämne angår, väcktes äfven redan år 1847 af Universitetet fråga om inrättande af en ny lärostol för Forn-nordisk språkoch ålderdoms-kunskap; och, efter hvad upplyst är, har undervisning i dessa vetenskapsämnen jemväl blifvit vid Universitetet, efter eget åtagande, meddelad utaf Akademiens Bibliothekarie,'hvilken likväl nyligen med döden algått. Då modersmålet numera såsom ett vigtigt bildningsmedel ingår i undervisningen vid elementar-läroverken, är det följaktligen angeläget, att åtgärder vidtagas för bildande af härtill fullt skicklige lärare, och för vinnande af detta ändamål blifver ulan tvifvel nödigt, att vid Universiteten en särskild lärostol inrättas, der ifrågavarande läroämne kan vetenskapligen inhemtas. Utskottet delar äfven den mening, att för ett vetenskapligt studium af modersmålet erfordras att språket betraktas i sin historiska utveckling och i sitt förhållande til! närbeslägtade språk, samt att den nya lärostolen således icke bör omfatta ensamt modersmålet, utan, såsom nu föreslaget är, de Nordiska språken, ej blott i deras närvarande, utan ock i deras fordna gestalt. Del är för öfrigt lätt all inse, huru vigtigt ifrågavarande studium är för den vetenskapliga kännedomen af fäderneslandets historia, ett ämne, hvaruti, med hvarje dag, forskningen tager nya riktningar. Utskottet får således tillstyrka, att, för inrättande vid hvartdera Universitetet af en profession i de Nordiska språken, ett årligt anslag af 4,000 R:dr, eller för begge Universiteterne 8,000 R.dr R:mt, må anvisas och i staten uppföras med enahanda fördelning i lön och lönetillökning, sorn i nästföre gående punkt oralÖrmäles. Och anser sig Utskottet härigenom jemväl hafva besvarat en genom remiss från Ridderskapet och Adelil till Utskottet ankommen motion af Hr Cederschöld, G., innefattande framställning om löneanslag för en Professor, en Adjunkt och en Docens i Svenska språket vid hvartdera af de båda Universiteten. 26:o.
Då således, genom de numera erhållne upplysningar, blifvit ådagalagdt, ej mindre behofvet af åtskilliga arbetens företagande under vintermånaderne, än att kostnader, som af byggnads-medel b'rra bestridas, äfven under dessa månader förefalla, samt att det ej allenast skulle leda till ökad kostnad och deraf följande förlust för Staten, utan ock fördröja arbetets fortgång, i händelse de för nämnde behof erforaerlige medel icke varda anslagne och erforderliga förberedande åtgärder afstanna; så och enär nu ifrågavarande be fäst n i n gs - a rbften äro af den beskaffenhet, alt medel till deras fortsättande icke gerna kunna förvägras, hvadan ock Stats-Ulskoltet uti dess första för närvarande återremitterade Utlåtande, angående Extra Stats-regleringen, nödige anslag tillstyrkt; men det med motionen åsyftade ändamål helt oell hållet skulle förfelas, derest icke någon del af de anslag, som varda beviljade, kunde utbekommas förr, än hela extra Statsregleringen blifvit slutligen afgjord och Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse derom till Kongl. Maj:t expedierad, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka , att Rikets Ständer måtte bifalla, att, i afräkning å de anslag, som till befäslningarne vid Carlsborg och i Stockholms skärgård kunna för innevarande år varda beviljade, 12,000 R:dr för den förra och /t,ooo R:dr för den senare, eller tillhopa 16,000 R:dr, måtle förskottsvis blifva anvisade, att af Riksgälds-Contoiret utbetalas. Ank. till Exp. Utsk. den i Febr, 184* > bl. i e. m. Memorial], i anledning af återremiss å Utlåtandet JS:o 408.
Östgötha kavalleriRegrte Bjärstad storegården N:o 1, likaledes ett mantal krono, med hertill hörande Bjärstads utjord, hvilka 2:ne kronohemman, vid derå, med anledning häraf och uppå Nådig befallning verkställd refning och upskattning, befunnits vara till godhet och förmoner hvarandra motsvarande, i så måtto att åbyggnadsvärdet vid bostället Wiskeryd med 138 R:dr 16 sk. understiger enahanda värde vid bostället Bjärstad, hvaremot behållna inkomsten af förstnämnda boställe med 18 R:dr 37 sk. öfverstiger behållningen af Bjärstads boställe med dertill hörande utjord; och vore, under sådana förhållanden, det sökta hemmansbytet tillstyrkt ej mindre af samtlige deröfver hörda Embetsmyndigheter inom orten än ock af E. K. M:t och Rikets Krigsoch Kammar-kollegier, hvilka, jemte det de emot den anställda refningsoch skattläggnings-förrättningen icke funnit något att erinra, i underdånighet hemställt alt, för den händelse bytet i Nåder bifölles, af Bjärstads hemmans och utjords dragande ränta tillhopa 11 R:dr 34 sk. lOf r:st. specie, hvilket hemman med Expeditions-Utskottcts Förslag till lind. Skrifvelse, N:o 50.
Om den, som tillverkar bränvin i större bränneri, dervid under en månad öfverskrider det enligt 45 §. tillåtna högsta tillverkningsbelopp; håfve han förbrutit öfverskotlet, erlägge derför afgift enligt 41 §., förhöjd med en fjerdedel, och bote första gången ett ined den förhöjda algiften lika belopp, andra gången afgiftens dubbla belopp samt derefter vid hvarje ny sådan öfverträdelse fyra gånger afgiften. §. 70. Dislillerar den bränvin, som till distillering icke är berättigad, elier verkställer någon distillering under tid, då sådan icke är för honom tillåten, eller utöfvas distilleringsrält, som på 18 eller 19 §. grundad är, under lid, hvarför anmälan till bränvins tillverkning ej skott eller tillverknings-afgift ej blifvit erlagd, eller varder sådan distillering, hvilken enligt 20 §. idkas såsom särskild näring, utöfvad under tid, hvarför anmälan till distilleringen ej skett; bote den, som distillering sålunda olofligen utöfvar eller olagligen förfar, från och med 100 till och med 1,000 R:dr. Den, som till distillering, hvilken på grund af 19 eller 20 §. utöfvas, använder redskap af annan rymd eller beskaffenhet, än han uppgifvit och till begagnande hvaraf han är berättigad, bote från och med 13 R:dr 16 sk. till och med 133 R:dr 16 sk. §. 71. Apothekare, som för farmaceutiska behof nyttjar distillerings-panna af större rymd, än medgifven är, eller distillerings-pannor utöfver tillåtet antal, bote från och med 13 R:dr 16 sk. till och med 133 R:dr 16 sk. §. 72. Ofverträdér bränvins-tillverkare det förbud, som i 2 §. sista mom. gifvet är, mot mäskberedning samt bränvins tillverkning från klockan tio om aftonen näst föra 608 Expeditions-Utskottels Förslag till underd.
Förr än Solidarisk Bank öppnas, äfvensom sedermera inom hvarje års slut, skall uppgift på alla med solidariskt ansvar i Bolaget varande delegare, af dem egenhändigt underskrifven, till Rällen aflemnas, för alt varda uti intecknings-protocollel intagen, och, på sätt i 4• §• sagd( år, kungjord. 28 1 morn. har blifvit gilladt af Presteoch Borgare-Stånden samt äfven af Bonde-Ståndet på det sätt, att sistnämnde Stånd antagit ett all - 36 Bancooch Lag-Utskottens Memorial ]Y.o 6. mänt'stadgande för enskilde Banker, angående den föreskrifna depositionens insättande under allmän vård. 2 mom. är jemväl af Preste» samt Borgare-Stånden bifallet oell öfverensstämmer till sjelfva meningen med alla 4 Ståndens beslut; hvadan Utskotten hemställa, det berörde §. må varda bibe hållen, så lydande: Solidarisk Bank må ej uti verksamhet träda förr, än ddegar ne uti sådane säkerheter, som i 5 §. beskrifvas, tillskjutit ett belopp, som motsvarar minst en Jjerdedel af hela tecknings-summan, hvilket belopp, sedan alla dithörande handlingar blifvit af Konungens Befallningshafvande, gemensamt med Bolaget, till säkerheten pröfvade och af bagge godkände, skall sättas i säkert förvar, till Bolagets disposition. IVar och till hvad belopp, contanta insatser uti sådan Bank göras skola, ankomme på delegarne sjelfve att bestämma. 29 och 3o §. §. skulle, efter hvad ofvan blifvit yltradt, komma att utgå.
Sedan därför Iduns redaktör för detta ärende personligen uppvaktat h. m:t konungen och lyckats förvärfva hans ynnestfulla tillstånd och intresse för saken, ha flere framstående personer i deras majestä- ters omgifning med tillmötesgående välvilja enats att för oss möjliggöra och på allt sätt underlätta utarbetandet af den intressanta artikeln, liksom det kungliga hemmet för våra tecknare och fotografer öppnat alla sina dörrar, allt från de strålande festgemaken, genom de förtroliga hvardagsrummen, intill vistbodar, källare och kök. Hemmet i konungaborgen, Skildringar i ord och bild från Sveriges första hem. Möblering " och D e k o r e r i n g Sängar och Sängkläder, Möbeltyger, Mattor och Gardiner m. m., m. m. kommer alltså att med sina synnerligen talrika illustrationer upptaga en betydande del af Iduns kommande julnummer samt att gifva en samlad bild af lifvet på slottet i hvardagslag — af arbete, sysselsättningar, förströelser, måltider, uppvaktning, bostad, hushållning, betjäning — hvilken utan tvifvel skall mottagas med det uppriktigaste intresse i alla svenska hem. Äfven i öfrigt blir julnummrets literära innehåll af mindre vanligt värde. Främst bland bidragen må sålunda nämnas ett hittills otryckt originalpoem af H. Konungen som han för detta nummer täckts ställa till Iduns disposition. Och för att gifva ett begrepp om hvad numret vidare kommer att prestera, behöfva vi endast nämna författarnamn af sådan klang som: C. D. af Wirsén, Math, Roos, Frithiof Holmgren, A. U. Bååth, Anna Wahlenberg, Lea, Ellen Key, Daniel Fallström, Snorre, Math. Lönnberg, G. af Geijerstam, Ellen Lundberg, Karl A. Tavaststjerna, Amanda Kerfstedt, Elin Ameen, Tor Hedberg m. fl. Ännu ett par angenäma öfverraskningar af artistisk art torde julnumret komma att erbjuda, men härom äro underhandlingarna ännu ej så långt framskridna, att vi kunna för dagen säga mera.
Wore icke än”damålet sådant, inser jag för min del icke nöd”vändigheten af dessa säkerhetsmått, men då ”Författningarne åsyftadt en Controll på Ränt”mästaren, sorn måhända, vore den mäst till fö r - ”iiteliga, om alla inflytande Medel öfver 500 ”R:d genast i Ränterikistan inlästes, lärer hvar ”och en finna, att i de större Länens Ränterter, ”den Magistratsperson, som liar Nyckelen, hvar. ”dagligen måste A'ara tillstädes, och det tyckes ”förutsätta en högre grad af obillighet, att en ”så beskaffad trägen tjenstgöring för Staten af ”Embetsman, som icke njuta Statens lön, utan ”ali vedergällning skall bestridas. Är återigen ”förvarandet af RänterieNycklarne icke forknip”padt med något ansvar, hvartill tjenar da väl ”denne anstalt? Och beror det pä Landshöfdingen att i detta fall anmoda hvilken han be”hagar, dä tyckes att de Tjenstemän, sorn dngeligen hafva sine göromål i samma hus t. ex. g6 StätsUtsk. Betänkanden. ”Lands-Secreteraren, Ijäns-Eokhållare m. fl. när ”mast äro till hands, att emottaga denna befatt: 22 ning. ”Jag utbeder mig, att Höglofl. Utskottet ”täckes lemna upmärksamhet åt detta ämne så”som i min tanka förtjenande den rättelse, som ”författaren af Memorialet önskat; Och kan jag ”icke, efter mitt omdöme, eller finna det rättvist, ”att Magistrater i ResideneeStäder skola hafva ”en så trägen tjenstgöring, utom sine andre gö”romål och detta utan all slags Arfvode, då ”Magistrater uti andre Städer derifrån äro befriade”. Efter upläsaudet hvaraf, Handlingarne, uppå Herr Borgmästaren Norströms begäran, lades på bordet. Utdrag af Protocollet hållet hos Riksens Högloft. Stånders StatsUtskottt vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 23 Januarii 1818.
Jag tackade henne förbindligast för hennes goda tanke om mina anlag och omtalade sedan i väl valda ordalag min ömma moders planer för min framtid, hvilka planer likväl korsats redan i deras linda genom prosten Stålboms bestämda åsigter och råd i denna fråga. Mamsell Ringvall beklagade, att min ömma moder ej fått sin vilja fram, men medgaf på samma gång, att jag handlat både vackert och sjelfuppoffrande genom att lyda min ädle lärare och välgörare, hvilken ju tydligen räknade högt på min blifvande betydelse för folkupplysningen i hembygden. Hon kom sedan allt oftare och oftare in till mig om aftnarna. Vi läste tillsammans och intogo vanligtvis vår aftonmåltid vid samma bord, antingen inne i hennes rum eller ock hos mig. Hon passade alltid sjelf upp vid bordet, ty sedan Emelie måst flytta, ville hon alls icke taga sig någon ny jungfru, utan nöjde sig med en hjelpmadam, som gjorde de gröfre sysslorna, hvaremot hon sjelf ombestyrde alla finare förrättningar i det lilla hushållet. Hon föreslog också sjelf, att jag ej behöfde intaga någon ny kamrat i rummet, enär hon förklarade sig nöjd med samma hyra, som jag för min del betalt, d. v. s. halfva den ursprungliga. Jag tackade naturligtvis förbindligast för det generösa anbudet, men förklarade på samma gång, att jag för ingen del ville ådraga henne någon ekonomisk förlust genom att ensam disponera rummet. Hon gjorde emellertid en ända på mina betänkligheter genom att förtroendefullt meddela, att hon efter sin fader, kamreren, fått ärfva en lifränta, som mer än väl räckte för både hennes nuvarande och kommande behof. Hon såg dervid så vackert och sympatiskt på mig, att jag kände mig rigtigt rörd öfver hennes välvilja. Det var i sanning högst angenämt att sålunda utgöra föremålet för en god och fint uppfostrad qvinnas bästa omsorger; ty en syster eller moder skulle förvisso ej kunnat vara ömmare och omtänksammare, än mamsell Ringvall nu visade sig emot mig. Och detta syntes mig så mycket vackrare, som skilnaden i ålder måste utesluta hvarje tanke på egennyttiga, »äktenskapliga», beräkningar hos henne, enär hon med säkerhet räknade femtio vårar, då jag ännu ej sett min tjugonde.
Jag tror icke heller det är lämpligt, som Hr Stjernsvärd föreslagit, att personer skulle i tur från yissa corpser kommenderas till bisittare i KrigsHofR:n, utan att det vore tjenligare om K. AI. finge välja inom hela Arméen. Lika litet kan jag inse, hvarföre tjenstgöringsliden skulle vara så inskränkt som Hr Stjernsvärd ansett; jag tror tvärtom det vore nyttigt, att ledamöterne finge längre erfarenhet, och således blefve bättre i stånd att handlägga de förekommande ärenderna. Hr Hjerta, Lars: Stånd redan bifallit detta Betänk., så blir det ju K. ALts sak att vid denna R. St:s anhållan fästa det afseende K. AI. finner för godt. Denna anhållan är affaltad i så obestämda termer, att den helt och hållet lemnar åt K. AI. att besluta i saken, och dessutom är det kändt att K. AI. enligt grundlagen har rätt att utan R. St:s hörande organisera Statens inrättningar, såvida det icke strider mot den statsreglering IL St:r fastställt. Under sådana förhållanden anser jag den fråga, som nu är å bane, icke kunna nog behjertas och af R. St:r vid afgörandet upmärksammas, hvaraf måhända äfven de, som sedan skola handlägga ärendet, kunna hemta någon ledning. Större delen af de talare, som på f. m. i denna fråga upträdt, hafva anfört såsom skäl för bibehållande af en särskilt Domstol för handläggande af sådana mål, som nu tillhöra KrigsIIofRms behandling, dels att det vore svårt för de allmänna Domstolarne att äga fullständig kännedom om dithörande författningar — hvilka en talare kallat inkrånglade — samt att tillämpa dem i de fall som komma i fråga; dels också, att, om sådana mål komma till de särskilda OfverDomstolarne, så skulle de vara mera utsatta för olikhet i behandlingen, än om de gå till en särskild KrigsHofRätt. Vi veta likväl att denna fråga är så pass utkämpad, att derom icke mycket behöfver yttras.