Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag antager som utgångspunkt, att den upgift som Konungen lemnat, måste vara riktig, och då står det alltid fast, att de tillgångar, som i statsregleringen finnas uptagne, äro fullt lillräcklige för de behof, som der äro föreslagne; — men saken har äfven andra sidor, som torde böra när riffi re belysas. Jag kan icke underlåta, att vidröra det spefulla sätt, på hvilket motionären yttrat sig om det understöd, som Sveriges folk egnat sina naboer på andra sidan sundet. Den 8 Januari. 71 Jag kan icke, lika med honom, inse ali någon fejd hafva egt rum, icke heller andra förhållanden, som kunna vara föremål för skämt. Det blef, genom en försigtig behandling, intet krig utaf, men det oaktadt, var det dock ett ganska nyttigt understöd, värdigt Sveriges ädla folk, som lemnades våra slamförvandler. Jag ber att få föra motionären till minnes, alt den frågan hade varma sympathier i hela landet. Att Hemliga Utsk. tillstyrkte frågan, sådan den af Konungen proponerades Stone, visade sig deraf, alt dess ledamöter (jag har en af dem här bredvid mig på bänken) talade varmt för bifall till det K. förslaget. Likaledes ber jag alt få erinra derom, att samtlige RiksStm, med ovanlig majoritet, beviljade hvad Konungen för ändamålet äskade; och icke lärer del kunna nekas, alt saken utfördes med prisvärd försigtighet och lycklig utgång för Sverige. - Att i denna fråga, likasom i många andra, hvarpå vi nyligen haft ett eklatant bevis här i landet, upslår en reaktion, derpå är icke att undra; men jag kan icke underlåta att klandra den stats konst, som går ut på att afkyla känslorna i denna fråga, som torde hafva sin betydelsefulla framtid. Jag ber att äfven få vidröra en annan sida af motionärens framställning. Den värde motionären tillhör en major i te, som ofta på detta rum framträdt, likasom skrytande af att vara Konungens sanna vänner. Konungen har lill Ii. St. i sitt throntal gifvit Svenska folket eli löfte alt slippa en skall: vi veta alt ett sådant löfte alltid omfattas med värme af folket.
Man har föreställt sig förhållandet vara ungefär enahanda, som då menniskan efter döden, när inga yttre föremål finnas, som störa hennes tankar, desamma helt och hållet vända sig på hennes egen syndiga lefnad, och man har trott, att minnet deraf skulle efter döden utgöra ett tillräckligt straff för hennes synder. Äfven i det strängaste cellfängelse lärer dock ett något nära liknande förhållande svårligen kunna tillvägabringas. I samma mån som den fångne har andra föremål för sin uppmärksamhet, i samma mån blir straffet lindrigare. Vi hafva nu hört af flera omtalas det ursprungliga Philadelphia-systemet, såsom medförande mången olägenhet. Efter detsamma skulle ingen annan få tala vid fången än föreståndaren, presteu och läkaren. Ingången var igenom en dörr, som ledde tili den utanför cellen varande lilla fånggård. Då nu dessa personer icke dagligen kunde besöka hvarje fänge, så kan man föreställa sig, att fången stundom på många dagar icke fick lala vid någon. Vt hafva hört, huruledes man nu anser sådant otjenligt, och äfven vill tillåta andra personer, slägtingar och vänner, att tala vid fången. Huruvida derigenom icke sjelfva grundsatsen rubbas, det lemnar jag derhän. Det synes verkligen vara betänkligt, om icke detta samtalssystem skulle gifva en helt annan karakter åt sjelfva fängelse-systemet. Vi hafva emedlertid sett, huru dessa anstalter hafva undergått förändringar, och huru omdömena deröfver förändrat sig, så att, hvad man den ena gången ansett bra, har man den andra gången casserat. Uti Den 28 April. 317 slidana saker synes det mig vara ganska svårt alt laga ett bestämdt beslut och att vinna en så bestämd öfvertygelse, att den skulle kunna läggas till grund för en lag. Jag har svårt att utan en sådan öfvertygelse kunna fatta något bestämdt beslut. Jag har nemi. ansett det vara en grundsats i lagstiftningsväg, alt aldrig antaga en lag på grund af något nytt och oförsökt. Man borde nemligen, innan man antog en lag, vara säker på framgången af de medel, hvarigenom lagens ändamål skall kunna uppnås.
Denna titel blef af Riksens Högloft. Stäp&f; der, enligt 10 §. i Riksdags - Beslutet af den 2 Maj 1810 bestämd till ett belopp af 100,000 R:dr för Jordbrukets, Handelns och Näringarnes befrämjande , att utgå af besparingarna på de åtta liufvud-titlarna samt Allmänna IndragningsStaten. Vid 1812 års Riksdag kunde endast uppföras på denna titel de då varande besparingar å allmänna Indragnings-Staten, emedan besparingarne på liufvud-titlarna, såsom beroende på afslutade Räkenskaper, då icke voro kända och dess - Den 14 Juli. dessutom icke kunde , såsom osäkra och tillfälliga upptagas eller beräknas såsom en ständig Font! för denna litell då deremot en på Allmänna Indragnings Staien inträffad besparing öfver* går till inkomst ifrån att förut vara utgift. De besparingar å Allmänna IndragningsStaten, Sorn då påfördes 9 hufvud titeln utgjorde 1 I penningar »7$i ao. 10, Indeldta Rentor I9I: i. Io. 5,329 tunnor 5 * kappai; spannmål å 4 iitdr 21,316:32. —a Tillhopa 31,786: 6. g,. Men på det den af Riksens Högfeld Stan der påräknade Fond till understöd for Jordbruket, Handeln och Näringarna mä med säkerhet vara att tillgå oell' det åsyftade biträdet icke bero af ovissa och tillfälliga besparingar , sorn det éna året kunna inträffa, men ett annat är deremot icke uppgå till det Belopp, som behofVet fordrar ; sä har Stats Ulskotfet föreslagit till klSjksens Högloft Ständers bifall a t nionde liufrvud-titeln skulle upptagas till en bestämd summa i contanta petinin ,i. af 100,000 R:dr B:co om året. De på denna titel förut uppförda Indelta Rentor och Spannmål hafva déremof blifvit dels öfverförda till julje hufvud titeln, dels upptagna såsom tillgång för de Ordinarie Stats Utgifterna ibland Stats-Verkets inkomster, på saft här ofvan anfördt är. Allmänna Indragnings Staten.
Jag nickar och håller med! Kan inte annat. Maja förstår jag mig ännu inte på! Om jag begriper hvad det är som fattas mig, ty något är det — utom det vanliga!! Senare: Nu vet jag hvad det är som fattas mig. Det är »I Stockholm»! Förut föll det allt emellanåt ett litet sött och smickrande ord som smakade mig ljufligt som manna, nu faller det ingenting alls. Jag känner mig inte vara en smula mera värd än hvilken hustru som hälst, som hvarken blifvit tryckt eller satt — och det trifs jag inte med! Om jag begriper, hvarför jag skulle sta och vara blygsam! Att vara blygsam öfverensstämmer inte alls med en författares naturliga behof — det känner jag nu. Men hvem kunde också tro, att Ruffen skulle hålla ord på det viset — genom att tiga som en mur. Vi fruntimmer håller också ord, men om inte annat hjälper, så talar vi med ryggen. Det ska naturligtvis vara så manligt och duktigt det där! Nej, obstinat och hämdgirigt är det — men om han tror att jag tänker falla till bönboken — så Senare: Nu läser vi Svenska Öden och Äfventyr i läsesirklen. Efter Strindberg fortfarande lär vara det värsta vi har, så tyckte jag inte vi skulle vara utan hum om honom häruppe, men som historieskrifvare är han allt fasligt skral, värkligen fasligt skral. Värst är han ändå, när han ger sig sta och ’likrifver’ Kung Carl den tolfte. Min Kung Carl — Kung Carl den Uuunga Hjä-äl-te, min idol, som stod och rök i damm! Det var en kung, det! Den enda som förskaffat oss respekt hos ryssen, och hur han daskade på Turken se’n i sju hela år och flög hem öfver Bender och slog regeringen i hufvudet som en bomb och krigade med alla natsjoner han fick fatt i ock med alla dem han inte fick fatt i. Nog tycker jag, att man bort kunna hitta på något bättre att säga om en sådan »historiens meteor» än att han begagnade smutsiga strumpor och hade lerklumpar på stöflarna när han dog!
Berghmarks underdåniga anhållan om förlängning på Femton års tid, räknad ifrån 1826 års början, å dess innehafvande Arrende af -Klabböhle Krono-Lax-Fiske i Westerbotten; till stöd för hvilken anhållan, Sökanden i underdånighet åberopat, att han, som af Committerade öfver Strömrensningarne i Riket haft sig uppdragen tillsynen öfver Strömrensnings-arbetet i Umeå och Windel-Elfvarne, så skadat sitt ena knä, att han derigenom skall blifvit oförmögen, ej allenast till vidare krigstjenst, utan äfven att fortsätta Landtmäteriet,' hvilket varit hans förra yrke, och sålunda för närvarande skall sakna alla utvägar, att försörja sig med hustru och 7 barn; Och hafva ofvau - Underdåniga Skrifvelser. bemälde Committerade, som, med intygande af Berglimarks uppgifter och vitsordande af dess oförtrutna omtanka och nir, att, med ali möjlig både skyndsamhet och hushållning, bedrifva det under hans speciella ledning stälda förenämnda arbete, tillstyrkt Nådigt bifall å dess underdåniga anhållan, derjemte förmält, att, i fall densamma icke beviljades, Committerade funne sig föranlåtne, att i underdånighet föreslå, det en lämpelig summa, hvarå räntan svarade emot den Pension, sorn kunde Berghmark i Nåder tilläggas, matte til! honom varda af StrömrensningsFonden anslagen, och han komma i åtnjutande af enahanda förmån, som redan vederfarits dem ibland manskapet, hvilka blifvit af olyckshändelser under arbetet skadade.
»Ja, Gud vare med dig så länge, kära Stina,» sade den unga soldaten. »Kom snart hem,» genmälte Stina, och detta var de enda ord de vexlade, men, O Gud, hvad det låg mycken ren kärlek i dessa två enkla meningar! Stina gjorde sitt bästa att vara munter på hemvägen, och derigenom visa sin tacksamhet på det enda sätt hon kunde, för den erhållna kyrkoskjutsen. »Nå hur länge går J uppe än, kära Stina,» frågade fryntligt Larsa-mor-Kajsa, gemenligen af Stina kallad Kajsa-moster. »Ja,» svarade Sina, och nappade på det stärkta hucklet, »det vet Gud och intet jag, men en fyra veckor till, tänkte jag väl vara säker ännu.» »J har väl talat med Annika-moster?» »Ja bevars! Hon kom till vårt en gång när hon gick om der, re’n i midsommars, och då talte båd’ jag och Johan vid henne.» »Har Bold fått in sin hafre än?» »Nej, intet all, men i eftermiddag om denna goda väderleken står vid sig, så tänkte vi bära in alltihop, ty det är inte mycket qvar. Bara nu Johan kommer så tidigt,» tillade Stina med en gömd suck. »J ska’ inte förstreta er, Stina,» sade mor Kajsa med en connaisseurs-ton, »för det är intet bra, lika litet som att ligga på latbänken; men se det behöfver man intet frukta hvad er angår.» »Åh nej, Gudi tack», svarade Stina, glad öfver komplimangen af den kärfva rothållar-gumman, »det har jag väl aldrig hittills haft namn för.» »Nå fick J sälja galant eran lärftsbite,» frågade mor Kajsa. »Ja vasserra! Ullgrenskan tog en med sig in till markna’n och jag fick bra betaldt.» »Hvad, då?» »Tre daler och åtta.» »Det var minsan bra betaldt, för det var intet så bredt heller, tyckte jag när det stod uppe i väf.»
"I anledning af underteknade Utskotts Ordförandes wid tillfälle af Traktamentens m. m. föresiäende gjorde förbehäll, att fä inkomma med serskillt förslag till Arfwoben för Utffottens Secreterare och Cancellister, enär, närmare Riksmötets flut, hwarderas arbetsmöda hunnit med säkerhet utrönas, fä underteknade härmed yttra den öswertygelse, att bemälte Secreterare och Cancellister gjort sig förtjente till de Gratisicationer som efterföljande förslag utBihang. Itt. B. Den lZ October. wisar, och om hwars underställandeRiksens Ständers benägenhet underteknade anhälla. Banco. För Hemliga-Utskottets Secre. R dr. tz. terare - 150: 2 st. För Lonstitutions - Utskottets Secreterare 200: 2 Cancellister hwardera - rov: För Stats - Utskottets Secreterare - zoo: Secreteraren wid Riksgälds. Afdelningen af Stats-Ut. skottet. 200: 4 Cancellister hwardera - roo: För Bewillnings - Utskottets Secreterare zoo: r Cancellist ^00: För Lag-Utskottets Secreterare 200: 1 Cancellist zoo: För Allmänna Bcsivärsocl) Geconomie Utskottets Se. creterare 200: r Cancellist ^oo: For Erpeditions-Utskottets Se creterare zoo: i Cancellist 100: För det Serskillta Utskottets Secreterare 100: Anseende derjemte underteknade med billig, heten öfwerensstämmande. att ät Cancelljsten wid Bewillnings. Utskottet och Cancellisten wid E§- Den ig October. 227 Expeditions.
— Statsoch BancoUtskottens Betänkande om förskott för utgifter under Vintermånaderne, April II. 101,347, 475* Exp. Maji I. 217. — om Bolagets skyldighet att underhålla de vägar, som tillhöra de af Bolaget inköpte hemman; se Väg. — om Soldaters Commendering till arbete vid, Jan. I. 135, 443. April II. gg, 349, 36o, 5a5.j — att medlemmar af alla fyra RiksStånden måtte utses för att öfvervara Revision på Götha-Canal-Linien, Mars II. i63. — om nödiga förskott till Götba-Canal-arbetets fortsättande under instundande Sommar, Mars II. 147, 279, 338. Götheborgs Discont; se Disconterne. Götheborgs Stad, örn ett BancoLån för, Jan. II. 153. April II. 368. Maji II. ao5. Exp. 234, 248. — om befrielse från deltagande uti KronoUppbördsmännens derstädes aflöning; se Krono-Uppbörds Verket. — om ersättning för Stadens förlorade andel af de fordna Accisoch Bakugns-penningar; se LandtTullsoch AccisStadgan. —- om Policelnrättningens derstädes underhållande af Statens medel, Jan. II. 43k 89 Febr. 224, 44° > 448> 4%* April I. 3oo, 362, 420, 422. Exp. April II. 240, 34pGötheborgs Stad, om, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, beviljande af ett Lånebiti-cäde af 200,000 R:dr Banco till understöd för, Maji II. 183, 201. — om, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss, tillök t Vaktbetjening vid länsfängelset i, Maji II. 210, 622. Exp. Junii I. 140.
Om nu i mycket stora skolor med mycket talrika lärjungar och inskränkt lärarepersonal vexelundervisningsmetoden skulle vara den bästa, så är det deremot också gifvet, att, hvarest elevernes antal är inskränkt, det vore alldeles orimligt att använda densamma, enär läraren sjelf bör vara den bästa monitören. Alltså tror jag 20 H. 4' 321 Den 17 Februari f. m. icke att det är någon anledn. till att vi böra bibehålla denna §. Skall den likväl bibehållas emot hvad jag anser vara rätt oell böra vara, så vill jag förena inig i den redaclionsförändring, sorn Gr. Hamilton föreslagit. Hr von Hartmansdorff: Jag erkänner att jag sett folkskolor skötta utan vexelundervisningsmetod lika väl sorn med densamma; men jag måste å andra sidan säga, att dessa ovanliga händelser hafva varit undantag och att jag tror denna metods begagnande i folkskolor vara så mvcket rikligare, som den särdeles egnar sig för den första undervisningen, och som jag anser vexelundervisningen i det hela vara den metod, som är häst för allmänna läroverk. Hvad Tyskarne beträffar, så, i händelse de Uro för mycket conservativa i denna del, hafva vi deremot andra länder, der man erkänt fördelarna af vexelundervisningsmetoden och begagnat den. Yi böra således icke utesluta oss derifrån. Det har ej heller Hr von Hohenhausen yrkat, men jag tror att åtminstone så mycken anvisning om metoden hör stå qvar i en skolordning, att om vexelundervisningen yttras att hon bör företrädesvis begagnas. Jag hemställer derföre lill Gr. Hamilton, om det ej kunde få heta: ”För undervisningen i skolorna hör vexelundervisningsmetoden, med iakttagande af de modificationer hvartill läroämnenas beskaffenhet kan föranleda, företrädesvis begagnas.” Den följande meningen är endast ett motiv, som gerna kan uteslutas. Hr Frih. o. Landtm, anförde, att de talare, sorn yttrat sig, ansett de 2:ne sista raderna i Utsktns förslag eller från och med ordet ”d es t ohe I I re” böra utgå, hemställande nu, om R. o. Ad. ansåg dessa håda rader höra uteslutas.
Sju tusen femhundra R:dr och utaf lånet Tjugu tusen R:dr, emot samma vilkor för lånets åtnjutande, som i mom. l:o finnas intagna; allt under förutsättning att vederbörande landsting till byggnadsföretaget i dess helhet bidrager med 20,000 R:dr, samt att staden Skara tillskjuter hvad som utöfver sålunda för ifrågavarande byggnadsföretag till 75.000 R:dr beräknade bidrag kan för ändamålet erfordras; 7:o) för reparationen af Linköpings domkyrka, för år 1867, ett anslag af Tretton tusen femhundra R:dn § 149- För ho sp i talsfondens understödjande samt för utvidgning och förbättring af hospitalen i IVvxiö, Upsala och Nyköping, hafva Rikets Ständer beviljat här nedan uppgifna summor, som i mån af behof och i öfverensstämmelse med derom meddelade nådiga föreskrifter böra utbetalas, nemligen: l:o) till hospitals/ondens förstärkning ett kreditiv för år 1867 af Etthundra tusen R:dr; 2:o) till betäckande af den i hospitals/anden uppkomna brist, för en gång en summa af Femtio tusen R:dr; 3:o) för utvidgning och förbättring af hospitalet i Wexio, för en gång, Tre tusen femhundra R:dr, med rättighet för hopitalets Öfverstyrelse att för hospitalet använda öfverskottet, omkring 7,400 R:dr, å det vid sistlidna riksdag för hospitalet beviljade byggnadsanslag; *28 Stats-Utskottets Memorial N:o 135. 4:o) för utvidgning och förbättring af hospitalet i Upsala, för en gång, Sex tusen nio hundra R:dr; och 5:o) för tillbyggnad och utvidgning af hospitalet i Nyköping, Tjugu tusen R:dr, hvaraf under år 1867 må utgå Tio tusen R:dr. § 150.
I fråga om upplåtelse till FabriksIntressenterne af den, under Gripsholms Kungs-Ladugård lydande Tegelhagen, inom hvars område Gripsholms f. d. Krono-Bränneri med alla desse tillhörigheter finnes beläget, förekommer väl: att StatsUtskottet, i saknad af närmare kännedom så väl om Localen, som angående Fabriks-Inrättningens beskaffenhet, ej kan bedöma, huruvida hela denna Lägenhet må för Inrättningens behöriga bedrifvande finnas erforderlig; Men sådant tager Utskottet för gifvet, enär någon anledning icke förefinnes att betvifla Fabriks-Intressenternes uppgift i nämnde omständighet; Och sorn ^egande rätten till detta nödiga utrymme otvifvelaktigt skall Stats-Utskottets Betänkandeti. 177^ stadga och bidraga till ytterligere utvidgning af ifråga varande Inrättning, hvilken ej mindre i anseende till dess större omfattning, än för det tillfälle, den lemnar ortens Innevånare till afsättning och Arbetsvinst, förtjenar uppmuntran och understöd, samt härtill kommer, att Tegelhagen , utan all olägenhet, kan frånskiljas Gripsholms Kungs-Ladugård, heldst en del af denna särkildt skattlagde Lägenhet hittills begagnats under Gripsholms f. d. Krono-Bränneri, och den öfriga delen, på sätt Fabriks-Intressenterne i underdånighet uppgifvit, utaf dem innehafves, enligt derom med Arrendatoren af Kongs-Ladugården träffad öfverenskommelse, har Utskottet trott sig böra tillstyrka , att Tegelhagen, så vidt det med nu gällande Arrende-Contract, om Gripholms KungsLadugård, står att förena, må till FabriksIntressenterne under skattemannarätt upplåtas, sedan de förut, genom ordentlig afhandling, blifvit egare af de Byggnader, uti hvilkaFabriken är anlagd.
Vid underdånig anmälan af denna underdåniga skrifvelse, befallde Kongl. Maj: t alt densamma skulle lill Utrikes Departementet öfverlemnas. angående dagsverksskyldighetens utgörande till Kungsgårdar och boställen (182). Efter pröfning af vederbörandes häröfver afgifna utlåtanden, har, för frågans ytterligare utredande, en särskild lokalundersökning blifvit i nåder anbefalld alt under detta års sommar för sig gå. *290:0 i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition om krediliviätt i Rikets Ständers Rank för Stockholms stads DrälselKommision (183). Om Rikets Ständers härå afgifna svar hafva vederbörande under den 3 Februari 1841 i nåder underrättats. S9H:0 i fråga om transitooch nederlagsrätts beviljande för Slilö hamn på Gottland (109)/ Slutliga pröfningen af denna, åtskilliga gånger i underdånighet anmälda fråga har af Kongl. Maj:t i nåder uppskjutits. 292:o i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om pensioner åt f. d. SlalsRådcn Hrr friherre Åkerhjelm och grefve Hård (196). 52 Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse den 11 Juli 1844. Af Rikets Ständers härå »dälna svar har Statskontoret genom nådigt biet’ al den 15 Februari 1841 erhållit del, i afseende på utbetalningen af det för grefve Hård bestämda pensionsbeloppet. anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition om afskrifning eller ersättning af åtskilliga dels pä öfverskotten af Statsverkets inkomster anordnade, dels från Statskontoret af under händer hafvande medel bestridda utgifter (198). Om hvad Rikets Ständer härvid i underdånighet anmält och besiutit, har Kongl. Majit under den 22 Februari 1841 StatsKontoret lill behörig kännedom och efterrättelse i nåder förständigat. angående försäljning till skatte af Kronans en del fisken m. m. (194).
Hade åter Kongl. Majit funnit godt åt Rikets Ständer öfverlemna att gemensamt med Honom derom afgöra, skulle frågan bordt, såsom lagfråga, enligt föreskrifterna i 87 och 89 §§ Regeringsformen behandlas, och, i följd deraf, förfalla, då, såsom ock nu inträffat, två Stånd i sina beslut stannat mot två. På grund häraf får Konstitutions-ulskottet förklara, att talmannen i Borgareståndet handlat i full öfverensstämmelse med grundlagarne, då han uti förevarande ärende vägrat framställa äskad proposition på hänskjutande af frågan om införselsförbudens borttagande för vissa under rubriken: »bränvin och sprit» hörande artiklar till afgörande genom omröstning i förstärkt Stats-utskott. häremot anmäldes af vice Talmannen herr Brinck, herrar Ekholm, Thorn, Billström, Sundler och Roth, samt riksdagsfullmäktigen N. F. Husberg. Stockholm den 24 Juli 1848. Reservationer STOCKHOLM, TRYCKT HOS J O H. BECKMAN, 1848. RomtiluUonsK Isko Hels Memorial, N.o 32. 1 N:o 32. Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Äng., kl. 7 e.'m. Memorial till Rikets Ständer, med förslag till voterings-propositioner, i anledning af Riksståndens olika beslut, i afseende å Konstitutions-utskottets , i Memorialet N:o ig, framlagda samrnanj emknings-förslag till ändringar och tillägg uti 56 och 8i Reg.-Formen m. m., rörande Grundlags-frågors behandling.
Ridderskapet och Adeln af 00, valde distriktvis af dertill enligt Riddarhus-ordningen berättigade adelsmän, och 15, valde bland ofrälse egare af i mantal satt jord, hvilka på grund af Kongl, fullmagt innehade eller innehaft tjenst å rikets stat, samt Preste-Ståndet af 60, utsedde utaf prester, som innehade ordinarie beställning i kyrkans tjenst, och'] 5, valde af de vid universiteten och öfriga offentliga läroverk anställde ordinarie lärare med presterlig befordringsrätt, äfvensom af de ledamöter utaf Svenska, Vetenskapssamt Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-akademierna, hvilka icke på annan grund egde valrätt. Borgare-Ståndets 75 ledamöter skulle utses distriktvis af idkare utaf borgerlig näring, egare af hus eller tomt i stad eller köping eller af bergsbruk, jemte magistratspersoner i städerne, samt Bonde-Ståndets af hemmansegare bland allmogen, hvilka inom något af de i valet deltagande härader vore boende och besutne, samt ej till något annat Riks-Stånd hörde, äfvensom af fideikommiss-innehafvare utaf i mantal satt jord och af krono-hemmansåboer, som med stadgad åborätt hemmanet innehade. De sålunda valde 300 riksdagsmännen skulle utgöra Rikets Ständer samt till öfverläggning och beslut sammanträda dels gemensamt, såsom Riksnämnd, dels särskildt såsom Riks-Stånd, hvarje Stånd för sig. I Riksnämnden skulle de allmänna ärendena handläggas; inom Stånden de som rörde hvarje Stånds enskilda angelägenheter. Omröstningen inom Nämnden skulle icke ske stånd vis, utan per capita. För återremiss till Utskott eller för afslag å enskild motion erfordrades endast enkel pluralitet; men för bifall, alt detta tillkommit med minst två tredjedelar af rösterna, och likaså för afslag å Kongl. Propositioner. I annat fall skulle Nämndens beslut hänskjutas till Stånden, som dock endast finge antaga eller förkasta detsamma. Dervid skulle, utom i grundlagsoch ståndsprivilegii-frågor, tre Stånds mening gälla.