Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
§. mätte stadgas, att, i likhet med hwad uti 1798 ärs Executions-Stadga päbjudes, Förlags, räkningen, ehwad den endast genom Förläggarens förde Rakning eller ock tillika genom Förlagtagarens undfangne Motbok, svin pä deffe Personers inbördes förtroende till hwarandra bör ankomma, mä, sedan Förlag-tagaren inom irenne mänader efter hwarje Förlagsärs stut, deras erhällit behörig del, till Förlags-tagarens derä salderade stuld, anses, säsom all annan fordran, wara utmätningsgill) wid näst derefter följande z:ne mänaders förlopp, derest ej Förlags-tagaren deffförinnan, om han kror sig för när stedt, hos Bergsmästare» begärdt och erhällit förordnande för Bergsfogden, att liqwid emellan honom och Förlag-gifwaren förrätta, hwilket dä genast bör werkställaS, och i fall af miffnöje deremot ä nägondera sidan, wid näst päföljande Bergs Ting, det stridiga, utan föregängen instämning med Dom afhjelpaS, uran afseende ä endera Partens ureblifwande, derest ej laga förfall upgifwes och styrkes; att ärliga Förlags-Skulden, kill dek antingen ej öfwerklagade belopp eller den Summa, hwilken efter stedd liqvid med Laga kraft wunnen Dom faststäld warder, mä frän hwarje Förlagsärs stut, den i:sta October löpa med 6 procenks Ränta intill desi den antingen warder af FörlagS-tagaren betald, eller af Fördrings-hafwaren utmätningswis utkräfd, jemte dek alt i händelse Förlag-gifwaren hos Konungens Befallningshafwande eller Harads-Rätten wunnit Dom ä Skulden, den ej eller bör wara widare liqvid unLjerde Band. VII. un. 5 98 Den 14 November.' derkastad, man en sadan
Dä 2 Stånd hafva godkänt betänk., ett Ständ stannat i eli beslut deremot stridande, och det fjerde Ståndet har detsamma återremitterat, synes mig, enligt hittills gällande praxis, för Utsk. ingenting annat vara öfrigt, än att efter några dagars förlopp återkomma med samma betänk, jemte förklarande, att, då 2 Stånd hafva detsamma godkänt, Utsk. saknar skäl alt frånträda sitt förslag, hvarigenom således enda följden af en återremiss skulle blifva, att vi inom några dagar skulle nödgas förnya samma discussion som nu, med den skillnad likväl, att Ståndet då oundvikligen mäste fatta ett definitivt beslut. Mig synes tjenligare vara att fatta detta beslut nu, och yrkar jag derföre bifall lill betänk. Hr Akerman, Fredr.: Jag är antecknad alt yttra mig nu, men anhåller, då så många talare hafva anmält sig, alt för närvarande derifrån få afstå, för att litet längre fram på en gång anföra hvad jag har alt säga. Ilr Fåhraeus, Olof Immanuel; Äfven jag anhåller att för närvarande fä afstå från det yttrande, hvartill jag har anmält mig, under förbehåll att framdeles få yttra mig i denna fråga, om jag så skulle finna lämpligt. Åtskilliga ledamöter, hvilka, i den ordning, hvari de hegärt ordet, nu uppropades, befunnos ännu icke vara tillstädes. Frih. Sprengtporten, Jacob Wilh.: Om R. St:s be slut vid förliden riksdag, att bevilja ett anslag af 1,300,000 r:dr lill införande af ett förbättradt fängelsesystem, hade under delina debatt, blifvit omnämndt, jag vill icke säga med bifall, ty det hade tvifvelsutan varit för myckel begärdt, men åtminstone utan klander; så skulle jag visserligen icke hafva ansett det lämpligt alt här uppträda för att erinra derom, alt jag var en bland dem, hvilka vid förra riksdagen sökte ali efter min ringa 10 II. 25 194 Den 28 April. formäga verka till delta anslags beviljande.
Stat, jemförde med de för berörde år gällande serskildta Statsregleringar, om utslaget af liqviderna med Riksgälds-Contoret, om öfverskotter, brister och besparingar, samt förhållandet med restantierne den 1 September i835 och i836, grunda sig på och öfverensstämma med så väl Stats-Verkets räkenskaper, som den af Stats-Contoret före Revisionens början till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet afgifne och till Revisorerne öfverlemnade Berättelse, kan, till följd häraf, Stats-Contoret icke hafva något att dervid anföra. Vid jemförelse emellan Statsutgifteme och de på Riks-Staten fastställde Anslags-Summor, hafva Revisorerne anmärkt: 1:0 Att den till utgifterne under Riks-Statens 2:dra Hufvu d-Titel anslagne summa blifvit, enligt Riks-Hufvudböckerne, öfverskriden, år i834 nied 54,758 R:dr 1 sk. 11 r:st och år 1835 med 8,715 R:dr 17 sk. 8 r:st, eller tillsammans 58,473 R:dr 19 sk. 7 r:st, och enär derförutan Landt-Ränleriet i Götheborgs och Bohus Län utbetalt samt så 168 — sorn förskott balancerat en summa af 4*696 R;6r 3^ sk. i r:st, hvilken, ehuru icke formelt afförd i Riks-Hufvud-Boken för år i835, Revisorerne likväl, till följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 22 November 1834 > ansett hafva utgjort å a:dra Hufvud-Titelns besparingar en bestämd utgift för sista månaden af år 1834» ocb det öfriga för år 1835, bafva Revisorerne förmenat att nämnde Hufvud-Titels anslag blifvit, under berörde år, öfverskridet med tillsammans 63,170 R:dr 8 sk. 9 r:st.
I enlighet med Eders Kongl. Maj:ts nådiga Stadga om folkundervisningen i riket den 18 Juni 1842 äro nu 72 folkskolor organiserade. Dock hafva de ännu icke visat så gynnsamma resultater i afseende på folkbildningen, sorn man af desamma hoppats. Sedligheten är lyckligtvis icke i aftagande. 5 § 3. Näringav. Jordbrukets framsteg äro glädjande och fortgå allt framgent genom vexelbrukets och ändamålsenlig redskaps begagnande, hvarföre äfven vissa trakter af Länet hafva icke blott spanmål för eget behof utan äfven mer och mindre tili afsalu, ehuru vid minskad efterfrågan priserna derå äro låga vid jemförelse med produktionskostnaden. Den med jordbruket sammanhängande bränvinsbränningen idkas väl å alla trakter af Länet, men begagnandet af mindre bränvinspannor med enkel redskap är inom många socknar till stor del aflagdt; och lyckligtvis finnas få konstbrännerier inom Länet. Vid den i min sed naste berättelse omförmälde landtbruksskola å Sjöby, hvilken upphörde den 1 November 184-9, tilldanades under de 2 år, som denna skola fortvarade, flere praktiskt skicklige rättare-elever; och sedan Majoren Friherre Liliecreutz erbjudit sig att ordna en ny sådan å sin egendom Torp inom Allbo härad, är full anledning hoppas, att denna skola med det tillökade anslag af 1,000 R:dr B:ko, hvarom underdånig framställning skett, skall komma alt utöfva ett särdeles förmånligt inflytande på jordbruket i allmänhet inom denna provins. Så länge som ängsskötseln förnämligast inskränker sig till upplöjning af mindre bärande ängar och ett allmännare cirkulationsbruk icke är anlaget, så länge står ock ladugårdsoch boskapsskötseln icke på den ståndpunkt, som man har skäl att önska.
Den ena eller så kallade hem-station, att hufvudsakligen kryssa i de nordiska farvattnen, med beräkning, att befäl och besättningar under loppet af expeditionen skulle till en del ombytas n dessa fartyg; det af Slaten beviljade anslag till öfningar skulle användas till exercis med denna fördelning af yttre sjöförsvarets fartyg samt skärgårds-krigsfar - bringa, och dervid bibehålla samt till egenskap af sjövana 1,716 man 2,150 d:o Summa manskap att öfvas til! sjös 7,044 man 38 Kongl. Maj:ts Nåd. Pi%op. om Statsverk. 1850. lygen. Den andra eller utrikes station, hvars syftemål äfven vore handelns skydd, skulle endast utgöras af så många krigsfartyg, som genom dertill anslagne medel af handelsoch sjöfarts-fonden kunde rustas. Derigenom skulle icke endast öfningarne komma personalen bäst till godo, utan de sålunda till sjö-exercis bestämda medlen skulle äfven användas på ett sätt, som vore heräknadt att företrädesvis bereda kännedom om vära och angränsande kuster och farvatten, eller den egentliga krigstheatern för våra örlogsfartyg. Hvad åter skärgårdsflottans Öfningar vidkommer, skulle dessa ordnas efter ett system, som vore bättre förenligt med det åsyftade ändamålet, än det inskränkta anslaget hittills medgifvit. Det ena året torde derföre å samtlige flottans stationer härtill höra rustas 4 bataljoner kanonjollar att stationsvis inom angränsande skärgårdar exerceras. Det kommande året borde för samma ändamål 16 kanonslupar begagnas, då äfven tillfälle kunde lemnäs åt befäl och underbefäl att på dertill passande segeloch ångfartyg rekognoscera och inhemta fullständig kännedom om de mera aflägsna skärgårdarnas lokaler. På det 3:dje året skulle slutligen ett lika antal kanonjollar lill exercis rustas, sorn för det första året är föreslaget, hvarvid samtliga styrkorna från alla stationerna borde på tjenliga ställen å kusten sammandragas, att i strategiskt afseende öfvas.
Jag beder eder Mine Hrr vara öfvertygade att det hvilande förslaget i åtskilliga delar, ja, i månget och mycket icke öfverensstämmer med mitt föreställningssätt örn det ändamålsenligaste och bästa; men det är på grund af mitt erkännande af mensklig ofullkomlighet, jag villigt gör eli offer af förkärleken för de egna äsigterne, dä jag derigenom finnér den enda möjligheten att för mitt fäderneslands väl uptiä ett mål, som jag oaktadt, åtskilliga brister, linner innefattade uti det K. förslaget om det antages. Med afseende å det starka motståndet emot reformen, sorn synes räda inom detta Hus, tager jag mig friheten i minnet återkalla, att det ej allenast var den bragden alt befria Sverige ifrån oket af ett utländskt välde, ulan derjemte äfven det stora, del omätligt stora, tili den religiösa reformen, hvilken Konung Gustaf I så Den 18 December. 55 Marnum genomdref, som under seklers lopp bibehållit Honom såsom stor i Svenska hjertans minnen. Om vi kunde, om det vore en möjlighet, att till oss öfverflytta en trogen bild, en förespegling af Konung Guslaf I:tes tidehvarf; sä skulle vi säkert finna, hvilket stort, hvilket ofantligt motstånd af både Adel och Prester den store Konungen fick röna, vid sina outtröttliga bemödanden för Sveriges framtida val; och det är Honom vi, jemte så mycket annat, hafva att tacka för den stora reformen af Prest-tiondens förvandlande till tredjedelen. Det var dess, i historien högst utmärkte yngste Son, som lill Sveriges lycka fullföljde den store fadrens reformation, genom motståndshydrans nedslående; och det har alltid och allestädes varit genom af samhällsfordringarne påkallade reformer Regenlerne i synnerhet -förvärfva t anspråk på, och tillfredslällelsen af samtidens kärlek, och efterverldens beundran. Af en talare har här blifvit yttradt: att den allmänna valrätten innebär en stor lögn, och detta beror visserligen på vidsträcktheten af den mening under hvilken man upfattar den, men månne den grudlags-§ som hos oss säger: alt R.
När Truls skilts från Malm och strök in mot staden till, konstaterade han, att han hellre borde gå i sängen än på visit. Han var mör i alla lemmar, och tankarne kunde icke ens ordna sig till en vanlig konversation. Han styrkte sig fördenskull med ett glas portvin, gick hem, klädde af sig, kröp till kojs och sof genast in som ett trött barn. När han åter vaknade, led det redan mot kväll. Han drog gardinen till sidan och kikade ut: luften var hvitblå, som i oktober mot kväll, och solen stod redan bakom hustaken borta på Östergatan. Han gjorde långsamt toilett, samt gick ut att helsa på fru och fröken Hjort. De bodde ute i Rörsjöstaden. Han gick sakta fram genom de söndagsstilla gatorna, det skymde på, medan han var på väg, och han fattades af den behagliga melankoli, som brukar följa ofvanpå en djup sömn efter en genomvakad natt. När han kom ut till bron, var det helt skumt; lyktorna voro tända; och kanalen återspeglade i sitt mörka vatten husen och träden, den ljusa himlen, den stora månen och de många ljusen. Han såg upp mot huset, der de bodde: salongfönstren voro mörka, men ena fönstret vid sidan var upplyst. Han hade ännu icke hunnit ringa på, förrän dörren öppnades; han skymtade i den dunkla entréen en kvinlig gestalt, som han kände på sig vara fröken Clara, ehuru han icke kunde urskilja anletsdragen. En mjuk, varm hand hade fattat hans och dragit honom in genom dörren, som stängdes till bakom honom, och han hörde henne säga stilla, efter en paus, hvarunder de stått med hand i hand: «Välkommen! Vi sågo er redan, då ni kom på gatan, – från salongsfönstren.» Han fick öfverplaggen af, medan fröken Clara gick i förväg in. I salongen var dunkelt; i den motsatta dörröppningen stod den unga flickan mot bakgrunden af det upplysta rummet. «Kom här in,» ropade hon öfver till honom. «Här är mycket hyggligare att sitta än derute i den stora, tråkiga salongen.» Det var ett litet rum, som dottern fått inrätta efter sin egen en smula artistiskt-excentriska smak och som i sjelfva verket gaf sammansittandet i en liten krets en särskild prägel af förtrolighet och hemtrefnad.
Konvoy-kommissariatet, som, i följd af denna Revisorernes anmärkning, låtit berörde räkenskaper genomgå en närmare granskning, har funnit denna anmärkning icke sakna anledning, i det att åtskilliga, och tyvärr flera, misskrifningar hafva, i följd af mindre noggrann kollationering af de renskrifna hufvudböekerna, der fått qvarstå; men då af dessa misskrifningar, hvilka bestå, till största delen, uti oriktiga hänvisningar till pagina i verifikations-banden och för öfrigt uti förvexlingar på några ställen af inom kolumnen citerade data och ziffror, ingen, såsom anmärkningen äfven utvisar, förekommer bland de i kolumn utförda zilfrorna eller inverkat på räkenskapernas resultater och uträkningar, så att alla tillgångar och utgifter i alla fall äro rätteligen upptagna och redovisade; så och enär Konvoy-kommissariatet förständigat sin redogörare att för framtiden iakttaga större noggrannhet’ äfven i nu anmärkta hänseende, torde, vid sådant förhållande, denna anmärkning till vidare åtgärd icke föranleda. Remisshandlingen återställes härjemte, och Konvoy-kommissariatet framhärdar med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts uiulerdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare, t . D. SMOGMAA. J. KREUGER. H. FRIES. C. D. ARFWEDSON. Stockholm den 28 Februari 1852. M. F. Åberg. Kongl. Öfverintendents-embetets underdåniga utlåtande, i anledning af 1851 års Revisorers anmärkningar vid bemälte em betes räkenskaper. Underdånigste Memorial! Genom nådig remiss af den 22 sistlidne December å härhos i underdånighet bifogade transsumt af Rikets Ständers sednast församlade
Då en sådan afyltringsperiod måste antagas såsom rätta tiden för bestämmandet af markegårigspriset, följer deraf, att de pris-uppgifter, hvilka, enligt nu gällande föreskrifter, meddelas från fögderier och städer, för att ligga till grund för markegångs-taxan, icke kunna antagas för så beskaffade stadgade spanmålspris, hvaruppå liqvider emellan räntetagare och räntegifvare skäligen böra sig grunda; och Rikets Ständer, som så - Expeditions-UlskotUls Förslag till lind. Skrifvelse N.O 344 221 lunda insett angelägenheten deraf, att nu varande missförhållanden vid upprättandet af de årliga markegångsprisen varda undanröjde, hvilket, i R. Sirs tanka, synes kunna tillvägabringas utan ändring af §. Regerings-Formen, halva fördenskull ansett: a) att så beskaffade pris-uppgifler, sorn de hittills aflemuade, innehållande de, under den ifrån början af hösten framflutna tiden, gångbara pris på markegångspersedlar, böra från hvarje fögderi och stad så tidigt insändas, att de kunna vara E. K
7 Reservation af Herr Valley: ”Jag anser Voterings-propositioner icke hafva bordt ifrägakomma, då 2:ne Stånd bestämdt förklarat, att huset skall inköpas till local för Riksgälds-Contor, och de 2:ne andra Stånden alternativt antagit, att i sagde hus antingen skall inrymmas Riks-Archivet eller RiksgäldsConloret; hvadan, efter min tanka, 4 Stånd bifallit localens begagnande af Riksgälds-Contoret. Då emedlertid Utskottet ansett 2 Stånd hafva slädnät emot 2, hade frågan bordt förfalla och det alltså skolat förblifva vid förra Ständers beslut, att nemligen RiksgäJds-Contorets nuvarande local skulle öfverlemnas till Kongl. Maj:ts disposition för begagnande till Riks-Archiv. hvilket ock 2:ne Stånd vid detta Riksmöte bifallit, — en åsigt, som vunnit ytterligare stöd af Bonde-Ståndets beslut, innefattande, att det hus, sorn nu skall inköpas, bör begagnas till local för RiksgäldsContoret. ’’ STOCKHOLM TRYCKT HOS W. t. DALMAS 1845. Ståts-Utskottets Memorial, N:o 331. i N:o 331. Ank. till Exp.-Utsk. d. 11 Maj, kl. 11 f. m Memorial, med jordäg till samman jemkning, eller voterings-proposition, i anledning af skiljagtiga beslut uti frågan om afyttrande utaf den s. k. Fatebursegendomen.\ (I. yl.) Utskottets under N:o 318 i förrberörde ämne afgifna utlåtande har blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallet, oförändradt, hvaremot Borgareoch Bonde-Stånden detsamma gillat, med de af Hr Norin och Hr Valley, uti afgifne reservationer, gjorda tillägg. Sistnämnde Ledamots reservation innefattar yrkande, alt, vid försäljningen af ifrågavarande Fatburs-egendom, borde fästas vilkor, det köpeskillingen icke finge understiga 16,666 R:dr 32 sk.
Revisorers 'Berättelser. gea i Riket , som ett offentligt kungörande vid BolagsSrärnman af Herrar Revisnrernes omlörinäidte öfvertygelse skulle medföra, samtyckt, att i den till afgifvande Berättelsen pro forma tillstyrka vanlig decharge för Directionen, sä vida vi vilja förbinda oss, att deraf aldrig göra bruk; Alltså förklara vi härmed högtideligén, att dea decharge, Herrar Revisorer nu tillstyrka, och Bolaget tilläfventyrs bifaller, icke någonsin skall af oss åberopas eller pä något vis vändas till vår fördel, utan skola vederbörande, så val Publique Authoriteter, sorn Private Personer , ehvem det vara må, äga, att, utan hinder af ofvannämnda decharge, i anseende till oss och vår ansvarighet för de åtgärder, som icke äro förenlige med Verkets fördel och de Directionen meddelte föreskrifter, förfara lika som vore samma decharge aldrig tillstyrkt eller meddeld; äfvensom, i händelse någon ytterligare Undersökning angående vår förvaltning skulle blifva förordnad och några sådane påminnefker, som möjeiigen undfallit Revisionens uppmärksamhet eller Herrar Revisorer icke hunnit meddela oss till förklaring, dervid, eller eljest i behörig ordning emot oss framställas, vi, i afseende på dem, underkasta oss enahanda påföljder, som voro de i Herrar Revisorers Protocoil upptagne; och förbinde vi oss i öfrigt, att lika noggrann! iakttaga de af H errar Revisorerne oss gi fne föreskrifter för Verkets framtida Administration, som voro de af Bolaget sanctionerade, hvilket allt på det kraftigaste försäkras.” Någon skriftelig decharge blef ej heller af Revisorerne till Directionen utfärdad. Un - Riks, St, Revisorers Berättelser. 55 Under den 31 Julii erhöllo BancoFulImäktige från AdvocatFiscaien Kruse den ytterligare obehagliga och oväntade underrättelse, att, sedan specifique uppgift blifvit infordrad å beloppet och beskaffenheten af Cassabehållningen hos DiscontVerkets
Svenska språket lärer dock af de båda främmande stammarna endast undantagsvis vara okändt, och berättelserna omförmäla icke tillvaro eller behof af några särskilda administrativa förfoganden för främmande språkförvandter. Några schismatiska rörelser, som haft till följd bildandet af egna församlingar, på sätt Eders Kongl. Maj:ts nådiga Förordning af den 23 Oktober 1860 stadgar, hafva icke förekommit. Men inom en stor del af riket har en lifligare håg och verksamhet för de andliga behofvens tillfredsställande fortfarande framträdt. Frukterna deraf i sedligt hänseende hafva varit desto mera välgörande, ju mera lärooch bekännelsestrider trädt. i bakgrunden för bemödandet att verkliggöra ett kristligt lefverne. Afven i afseende på de lärostrider, i hvilka den större allmänheten kan sägas hafva tagit något slags del, har det hufvudsakligen gällt rätta förståndet af den heliga skrift, med hänsigt till hågen för ett strängt vidhållande vid äldre bekännelseskrifter och andaktsböcker m. m. Mormonismens apostlar hafva ej kunnat vinna någon betänklig framgång bland ett folk, der Bibeln kan läsas i hvarje koja, och dess hufvudläror redan från barndomen blifvit inplantade samt af kyrkan oaflåtligen framhållas, der alltså obekantskapen med dessa läror måste höra till sällsynta undantag, och der sjelfva nationallynnets rigtning till allvarlig pröfning bör trygga mot blind hängifvenhet åt den lägre sinnlighetens eller fantasiens hänförelser och bedrägliga förespeglingar. Baptismen, då den framträder med sedligt allvar, kan deremot finna desto mera genklang, ju mer folket i allmänhet lägger vigt på harmonien mellan lefverne och lära. Antalet af personer, som slutit sig till dessa läror, torde ej vara så ringa, då det från Stora Kopparbergs och Gotlands län ensamt är uppgifvet till 1,060, och Baptister, om än i ringare antal, anses föreffnnas inom de flesta län. Uppgiften från Kopparbergs län om 118 odöpta barn förtjenar, oafsedt dess betydelse i kyrkligt hänseende, äfven särskild uppmärksamhet med hänsigt till frågan om ordning och tillförlitlighet i civilståndsregistrationen.
Leena, alltjemt lika stum och liknöjd, steg ändtligen upp, stack med en knappnål fast sin öppna klädning och gick, som seden fordrade, ut ur stugan rak och stadig, utan att med ett ord tilltala männen. Men när hon väl var ute, blefvo hennes steg mindre säkra, och hon tryckte sin hand hårdt mot bröstet, i det hon klef öfver en liten stätta. Der trodde hon sig obemärkt. Derifrån ledde en stig genom åkern och till forsen. Hon följde länge diket, ref i förbifarten några strån och fälde dem åter. Hennes ögon fuktades, och några stora tårar trillade sakta ner för kinderna. Slutligen satte hon sig vid dikeskanten och snyftade. Det var första gången, sedan den dag fem år tillbaka, då hon för första gången deltog i Herrans nattvard. Så satt hon en stund stilla och grät. En stund förgick. Så hörde hon på något afstånd glada röster; det var fästmannen och talmannen som, följde af fadern, gingo tillbaka till byn. I byn fans en krog, och den glada förlofningen skulle der firas med några skålar männen emellan. Det var ännu god tid, tills man skulle samlas vid högsta bergstoppen, för att med »kokko»1 fira midsommarfesten. Först kl. 10 anlända de danslystna med sin spelman, och till dess kunde man ju vid glasen samspråka om det blifvande bröllopet, om de ungas inkomster och merasådant! Slutligen bortdog ljudet af de glada rösterna, och Leena hörde ingenting annat än strömmens dån. De voro muntra de, medan den förr så glada Leena satt der och sörjde. Sakari gladdes åt sin lyckligt afslutade affär, och den sålda fälde tårar. Hon hade fått hjertesorg. Icke djupkänd eller bitter, men en sorg ändå tillräcklig att störa ett ungt och varmt hjertas hela frid. Midsommarafton. När klockan begynte att lida till 8 på qvällen, skulle de träffas nere vid bron, Leena och hennes käraste. Han var dräng hos stockpatronen, som bodde på andra sidan forsen, och hette Matti. Hans käcka min och hans vackra, lifliga anlete hade redan länge beundrats af Kalliolas unga dotter.