Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts och Rikets Stats-Contor; dock må den sålunda sammanslagne pannerymden, hvarefter kokrummet äfven beräknas, aldrig öfverstiga det i 4 §■ bestämda maximi-belopp. §. 10. Mantalsoch skönskrifvare åligge det att, inom Januari månads utgång, enligt mantalsoch skattskrifnings-handlingarne, socknevis upprätta förteckningar på alla dera, som till bränvins-bränning sig anmält; börande å desse förteckningar utsättas, hvilken eller hvilka månader bränvins-bränning af hvar och en utöfvas, äfvensom pannerymden och den dass, till hvilken redskapen hänföres, samt huruvida den är inrättad att drifvas med eld eller ånga. Desse förteckningar insändas till Kongl. Maj:ls Befallningshafvande, som ega att deraf lemna vederbörande del för controll och eftersyn. Mantalsoch skönskrifvare vare dessutom skyldige att, inom ofvan föreskrifne tid, tillställa vederbörande Krono-betjente samt de personer, åt hvilka Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uppdragit försegling af bränvinsbrännings-redskap, enahanda förteckningar å alla dem, som inom socknen sig till bränvins-bränning anmält; och böra sistnämnde förteckningar i församlingens socken-stuga eller å annat lämpligt ställe anslås. 12 Bevilln. och Ekon. Utskottens Betänkande, 2. §. 11.
Do låneoch säkerhctshandlingar, som, för statsbidrags utbekommande, till Riksgälds-kontoret, aflemnats, förblifva uri Kontorets vård; dock skola sådana handlingar, som vederbörande cmbetsinyndighotcr kunna blifva i behof att begagna, till dem på behörig reqvisition utlemnas. 10:o. I händelse afvikelse, utan dertill erhållen vederbörlig tillåtelse, skett från den fastställda arbetsplanen, eller arbetet, utan af Kongl Maj:t medgilvet anstånd med detsammas ut förande, icke blifvit tullbordadt inom derför bestämd tid, ankommer på Kongl. Maj:t att låta inställa all vidare utbetalning af statsbidraget samt återfordra hvad deraf uppbnrits att på en gång eller successivt, till Riksgälds-kontoret inbetalas inom den tid, sorn bestämmes af Kongl. Maj:t eller af Rikets Ständer, till hvilkas pröfning frågan otn uppburna medels återbäring lärer komma att öfverlomnas, derest längre anstånd dermed, än till nästa riksdag anses erfordras. Fullmäktige böra tillse, att sådan inbetalning ingår i vederbörlig ordning. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N-.o 176 5 ll:o. Stad, ort, bolag eller enskilde, som af ett genom statsbidrag befordradt företag komma att draga omedelbart gagn, böra, i den män Kongl. Maj:t pröfvar skäligt bestämma, jemväl till företagets fullbordande bidraga antingen genom kontant tillskott eller med materialier och arbete. I annat fall beror af Kongl. Majit att inställa utbetalningen af do beviljade medlen. 12:o. Vid alla med statsbidrag i större eller mindre mån understödda arbeten böra företrädesvis, der sig göra låter, tjenstoch sysslolösa personer användas. 13:o. De arbetsföretag, för hvilkas utförande allmänna medel under denna riksdag äro beviljade, böra sednast under loppet af år 1865 påbörjas; kommando hvad Rikets Ständer nu anvisat för de vid sagde års utgång icke påbörjade arbeten att reserveras till Rikets Ständers disposition. 14:o.
Med ödmjuk förmodan, at genom hwad har ofwan i ödmjukhet anfört blifwit, hafwa utredt och uplyft, icke allenast at Bränwinsbränningen wid Stockholms och Götheborgs Krono-Bränneriet bör wara oskiljaktig frän Allmänna Spann» mäls-lvl-lAÄLing-Inrättningen, utan ock at, ä ena sidan Kongl. Maj:t och Kronan derä har mångdubbelt större winst, än genom til erhållande Bewillnings-afgift för en privat Bränning i samma Den 15 Mars. 721 Staver, samt ar a den andra sidan jemwal mer* bemälte Städers Jnnewanare i flerfaldiga afseenVen hafwa fördel af Krono-Bränneriernes fortfafarande: sa wägar jag ödmjukast hemställa, om icke Högwälborne Herr Grefwen och Ordföranden höggunstigt täckes göra kioposition, i:o. til bifall af den utaf Högloft. Utffolten föreflagne Allmänna Spanmals-lVlLZuE-Inrättningen: 2:0- ar, wid förefallande penninge-behof lviatzg^ins-vireckion ma warda tillåtit deraf göra erforderlig uplaning, och at z:o. den, i Stockholm och Götheborg lil werkftällande Bränwinsbränningen, icke märte uptaras ät desse Städers Jnnewanare, utan hädanefter fortfara wid Kronans Bränneriet, för Kongl. Maj:t6 och Kronans räkning. Grefwe körner, -^60 Ik 6ör3n. Det ar ej min ranka at emotsäga hwad twänne wärde Ledamöter, med långt widsträckrare kunffaper än jag kan äga i dessa ämnen, redan yttrat. Jag wil blott hemställa, hwad som i narwarande omständigheter kan wara omöjligt at göra, hwad som i anledning af och i sammanhang med redan fattade beslut kan widtagas. Wid Inrättningen i allmänhet aro uran twifwel en myckenhet anmärkningar ar göra.
Hofrätten rättvist, att, med tillämpning af 1 kap 12 § Rättegångsbalken, döma Borgmästaren, för hvad honom sålunda till last kommit, att böta Etthundrafemtio Daler Silfvermynt med Sjuttiofem Riksdaler Riksmynt till treskiftes emellan Kronan, Mariefreds stad och Advokatfiskalen i Kongl. Hofrätten. Hos mig hafva Sven Andersson i Svensby och Anders Olsson i Hallen skriftligen fört klagan deröfver, att Domhafvanden i Vestra och Ostra Hisings härad låtit till klagandena å stämpladt papper utskrifva sex utdrag af Häradsrättens domböcker vid 1862 och 1863 årens hösteting, angående så beskaffade summariska uppgifter ur förmyndareräkningar, som omförmälas i 4 § af Kongl, förordningen den 24 September 1861, och, på grund af stadgandet i nämnda §, blifvit af klagandena, i deras egenskap af förmyndare, till Domhafvanden aflemnade; hvilka domboksutdrag, — deribland de fyra åt Sven Andersson utskrifna angått samma förmynderskap — utan att vara begärda, blifvit emot påförd lösen Sven Andersson oeh Anders Olsson tillstälda; hvarföre klagandena yrkat åläggande för Domhafvanden att till dem återbära hvad han i lösen och för stämpladt papper uppburit, utgörande för hvart och ett af dessa domboksutdrag Två Riksdaler 25 öre. Vid klagoskriften fogades: af Sven Andersson fyra dylika domboksutdrag för 1863 års hösteting, innehållande, att Häradsrätten, som till granskning företagit de af Sven Andersson, i egenskap af förmyndare för Albertina Olsdotter, Edvard Olsson, Johanna Olsdotter och Lotta Olsdotter i Kyrkeby, aflemnade, med vederbörliga bevis försedda utdrag ur förmyndareräkningar intill 1862 års slut, funnit annan åtgärd icke vara erforderlig, än att anteckningar skulle göras uti förteckningen öfver förmynderskap; — samt, af Änders Olsson, två utdrag ur nämnde
Rikets Ständers beslut å nästlidne riksdag, angående stalsgaranti i afseende på anläggningskostnaden för en jernväg mellan Köping och Hult, fattades utan någon föregående kommunikation från Kongl. Maj:t. Att Kongl. Maja icke desto mindre år 1848 hufvudsakligen godkände Rikets Ständers då anmälda beslut om statsunderstöd åt ett bolag för jernvägsanläggning mellan Orebro och Hult, och sedermera år 18S2 förordnat om verkställighet af Rikets Ständers beslut rörande slatsgaranli jemväl åt ett bolag för jernvägs anläggning mellan Köping och Hult, torde icke böra anses som bevis att Kongl Majit gillat methoden såsom en allmängiltig princip för all framtid, ehuru det bevittnar Riksstyrelsens nitälskan för den vigtiga saken, eller att början med en större jernvägsanläggning omsider äfven i vårt land kunde göras, på sätt och under vilkor, som då ensamt stodo styrelsen till buds. Under tiden har den af mig underdånigst åberopade erfarenheten i andra länder hunnit en ytterligare utveckling; och det är först efter denna dag som, derest, i följd af Kongl. Maj:ts nu afgående Nådiga förslag, någon betydligare bränvinsskatt varder af Rikets Ständer beslutad, en särskild medeltillgång forde vara att påräkna, hvarpå ett gagneligt statsobligationssystem må kunna grundas.» Chefen för Finans-Departementet, Statsrådet Herr Friherre Palmstjerna yttrade i underdånighet: »Den mening jag mera än en gång uttalat emot en sådan början till större jernvägsanläggninga^r uti Riket, som sedermera, till följe af Kongl. Maj:ts bifall till Rikets Ständers beslut egt rum, genom oktrojerandet af Köping-Hults-jernvägen, kan ej vidare vara tillståndigt att upprepa.
Mellan vaktposters linier, mellan Dagmar skyddskordonger af polisnovember 1847 i Köpenföddes den 26 män rullar tåget fram öfhamn. ver Sydrysslands stepper, 1866 förmäldes hon med hvarje hjulhvarf bevakadt Rysslands dåvarande tronDen 9 november följare. Då hvarje tillryggalagd werst i 1882 intog en olycklige faders tron, sudmed pinsam undsluppen ängslan, fara. mars lad vara, kallnadt blod, följde hon kretsen af de höge resehonom. Där hennes hinärerna, inom dessa storia! hvilar öfver rulännu sin Tung måste den stämning som af Alexander knappast Men huru oändligt mycket ligger ej under F ö r r o c h nu. dessa nakna data! &gt; — en krona, som gyllne syns, är blott en törnekrans, som sömnlöshet, bekymmer, faror ger. » skrifver Milton. Och väl må kvinnohjärtan svälla af medkänsla vid tanken på denna högt uppsatta systers öde. En hennes landsmaninna, en högt begåfvad kvinna, till hvilken vi vände oss, då vi beslöto att i dag lemna våra läsarinnor den ryaka silfverbrudens bild, skrifver med anledning här af: » Jag har blott sett henne, då hon var en ung flicka i Köpenhamn, och då var hon mycket vacker, mycket glad och liflig och mycket populär. Nu antar jag, att hennes olyckliga öde och förskräckliga ställning som rysk kejsarinna ha tagit glädjen och ungdomen från henne. Jag anser henne vara en af de mest beklagansvärda människor, som lefva. » Dock — intet öde är så mörkt, att ej en stråle af ljus kan spela in därigenom; och äfven i Maria Feodorownas lif leka sådana ljusstrålar, som kanske gifva det en långt blidare karaktär, än hvad betraktaren utifrån och nedifrån har lätt att fatta. Hon är lycklig maka, lycklig moder. Det är nog att fylla en kvinnas lif. Och ett skänker henne hennes ställning — mycken makt till det goda! Och denna använder hon ock. Hon är ej blott sitt hems goda ängel, utan äfven beskyddarinna af otaliga välgörenhetsinrättningar, för hvilka hon varmt och lifligt intresserar sig.
Vid jemföreisen imellan dessa Riksens Ständers beslut och den om löntillökningen afgångne underdåniga skrifvelse af den ag Juli samma år, uppdagas den väsendtligt olikhet, att det uti StatsUtskottets bifallna Betänkande gjorde förberörda tillägg icke finnes pa nå got satt uti samma skiifvelse omfövmäldt, och således förblifvit Konni. Maj:t obekant. Detta allt har Serskildta Utskottet ansett sig böra vördsatnligen anmäla, på det Riksens HögloJfl. Seander, om de så nödigt pröfva, må i unna vidtaga den utväg, att antingen med antagande af den Proposition, som Kongl. Maj t lill 1809 års Statsutskott gjort, Sjelfva, genom sina egna medlemmar, låta utarbeta ett förslag i detta ämne, för att derefter till Kongl. Majits Nådiga pröfning öfverlemnas, eller ock, med anledning af ofvannämnde uteslutna viikors anmälande, hos Kongl. Makt anhålla om Comiténs snara tillsättande, hvaruti Riksens Ständers Ombud äfven böra deltaga; på det något hinder ej må möta för den provisionelia Lönetillökningens vidare fortfarande. De allmänna giunder, som Utskottet framdeles kommer att uppgifva, kunna derefter aflemnas till den Comité, som antingen af Kongl. Majit eller Riksens Höglofl. Ständer tillsattes. Serskildta Utskottets Betcinkanden. Den serskilda mening, som af Utskottets Ordförande, Herr Friherre eif Wetterstedt, blifvit yttrad, varder genom ProtocollsUtdrag härjemte bifogad. Stockholm den 2 April 1818- På Högi. Ridderskapet På Högv. PrestStånoch Adelns Ledamö- dets Ledamöters ters vägnar. -vägnar. Eric af Wettterstedt. E. A. Almquist. På Vällofl. BorgareStånPå Hsderv. Bondedets Ledamöters Ssändets Ledamö* vägnar. ters vägnar. Jac. Linström.
Kongl, famillen af Banken förskjutna summan 732,557 Ridr 5 sk. 6 rist; och enär härå, lill och med för innevarande år, blifvit afbetalda 625,928 Ridr 44 A. 5 rist, utgör Bankens fordran vid 1834 å*'s sll,f allenast 39,964 Ridr 25 sk, 1 ristr hvarigenom Riks-Staten, i fall serskilde medel anvisas för denna återstående Utgift från i835 års början, vinner en årlig tillgång af 66,666 Ridr 32 sk. Genom nådigt Bref lill Kammar-Collegium och Stats-Contoret af den i5 Junii 1825 förordnades, att ersättning för de genom Extra. ( 46 ) Grufvehjelpens upphörande i Dalarne, försvunne Nämndemans-löner och Gästgifveri-friheter skulle af Stats-Inkomsterne utgå till påföljande Riksdag, då Staten i denna del kunde blifva reglerad: Berörde ersättning har på enahanda sätt, och i anledning af Eder Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes requisitioner hittills utgått efter hvarje års markegång; Och som denna utgift kommer att upphöra, då, efter slutade jordransakningar, förslag till ersättning derföre kan uppgöras; så synes denna utgift böra å allmänna Indragnings-staten uppföras med ett efter de senare årens förhållande, lämpadt förslags-anslag af 116 R:dr. Sedan, i sammanhang med Norrbottens Läns fördelning i 3:ne fögderier, Eder Kongl. Maj:t genom nådigt Bref den 24 Augusti 1826 förordnat, att de 2:ne då befintlige Lappfogde-tjenster skulle indragas, och den ene af desse fogdar numera med döden afgått, lärer den qvarvarande Lappfogden, som å andra Hufvud-Titelns besparingar innehar dess förre lön på Stat 2o3 R:dr 24 sk. med derunder beräknade 19 Tunnor Spanmål, böra förflyttas å Allmänna Indragnings-Staten.
I första hand förra åbons lagliga arvingar eller den som kan ställa säkerhet för hemmanets byggnader, hävd och utskylder. Anmäler sig två eller flera intressenter och hemmet inte kan klyvas avgörs genom lottning, vem som skall antas till åbo. Skulle lagliga arvingar inte nås av budskapet och därför missa sin rätt kan de klandra beslutet hos landshövdingen. Kronohemman, som erhållits i förläning av forna kungar, skall förhållas på samma sätt. Om den åbo som överlåtit sitt hemman mot att han får livstids försörjning, skall landshövdingen pröva om den nya åbon har de möjligheterna. Då åbon dör och kronohemmanet tål klyvning, skall sådan ske, så att fler av åboens barn och arvingar med hemmansbruk blir försedda. Stockholm den 29 februari 1808. SAMUEL AF UGGLAS. Kungörelse angående förbud mot varors utförsel till Norge. Gripsholms slott den 3 mars 1808 Under nuvarande omständigheter har Vi funnit för gott att förbjuda all utförsel av varor till Norge. Tidigare har Vi ansett betänkligt med ett sådant förbud, då många undersåtar haft fördelar av handeln med Norge. Dessutom har norska medborgare haft behov av svenska varor. Då nu Norge har förbjudit all handel med Sverige och att vi under de oväntade händelserna, som medfört sammandragningar av Vår krigsmakt, kommer Vi att behöva Våra varor själva. Vi manar Våra trogna undersåtar att undvika resor till Norge. Ingen får utan Vårt kanslipresidenspass gå över norska gränsen. Våra befallningshavare vid gränserna skall tillhålla gästgivaren att hålla allvarsam uppsikt över de resande. Gripsholms slott den 3 mars 1808. GUSTAF ADOLPH. Kungörelse om krig mot kejsaren i Ryssland. Gripsholms slott den 5 mars 1808. Att kejsaren i Ryssland på ett trolöst sätt utan krigsförklaring låtit sina trupper inrycka i Finland samt Oss och Vårt land fientligt angripit. Vi, med förtröstan på bistånd av den Allsmäktige Guden, som ett säkert värn mot våld och orättvisor, har vidtagit alla möjliga anstalter för att fördriva fienden och försvara Våra trogna undersåtar. Vi förbjuder härmed all skeppsfart, handel och postgång samt all brevväxling med det ryska riket. Överträdelser straffas med livet.
Allmogens hus »finner man numera oftast byggda i två våningar med flera rum, än som dagligen be»gagnas, och dessa hus omgifvas icke sällan af smärre flygelbyggnader. Någon minskning i »den betydliga skogsafverkning, som i och för bostäders byggande och iståndsättande »erfordras, är icke att förvänta, förr än man lär att allmännare inse och uppskatta »fördelarne af att bygga hus af sten eller murbruk.» I den afdelning af mitt till nämnde komité afgifne betänkande, som afser besvarandet af de utaf komitéen uppställde frågor, har jag yttrat, bland annat, följande som här torde få i underdånighet åberopas: »Hvad jag yttrat angående skogarnes beskaffenhet i allmänhet inom denna del »af Länet gäller äfven i afseende på de publika hemmanens skogar med den förän - 36 ”dring endast, som föranledes deraf, att skogsfällning till afsalu icke är å sådane hem”man i allmänhet lofgifven, hvarföre också torde kunna antagas, att skogen å boställen och utarrenderade kronohemman är något mera sparad, än å hemman, som ”ägas af enskilde. Dock hafva odlingar och åverkningar äfven å de förra betydligen ”medtagit de fordom rikare skogstillgångarne.” ”Om skogsafverkningen fortfar i samma skala som hittills, så måste skogsbrist ”nödvändigt förr eller sednare uppstå i strandtrakterne af Norra Tjusts härad, i hela ”Södra Tjust, Misterhults socken af Tunaläns härad, hela Stranda samt Norra Möre ”och Södra Möre härader, hvilken skogsbrist likväl äfven i dessa trakter troligen icke ”skulle komma att sträcka sig längre än till byggnadsvirke, med fortfarande tillgång ”på nödigt gärdsle och vedbrand.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag om återremiss, på det att StatsUtsk. måtte, komma i tillfälle, att föreslå R. St. ett förslags-anslags beviljande, för det ändamål, jag genom min motion åsyftat, nemi. att förskaffa den värfvade truppen tillräcklig föda. Den 29 Juni f. m. 495 Efter upläsningeu häraf tilläde Hr von Hartmansdorff: För egen del anhåller jag få tillägga några ord. SlatsUlsk. har icke unrierkänot det ifrågavar:de behofvet, men har föreslagit en summa af 10,000 R:dr, ulan att någon kan inse, hvarifrån det fått ett sådant belopp, om icke från godtfinnande. Att summan varit grundad på någon skålig beräkning kan ålminstone icke jag inse: utan befarar henne snarare vara en missräkning. Om jag antager den Värfvade Arméens soldater utgöra 5,000 så skulle hvarje mans andel af den föreslagna summan, 10,000 R:dr, endast utgöra 2 R:dr om året. Kan denna ringa tillökning i hans underhåll vara tillräcklig. Motsatsen är ögonskenlig. Det finnes intet skäl hvarföre icke den värfvade soldaten under t jensi göri ngs-t iden skall utfå sin mat-portion in natura, eller ersättning för hvad hon kostar, lika väl som den indelta soldaten under mölen och kommenderingar utbekommer sin portion. En hvar, som har en tjenare, måste naturligtvis hålla honom med föda, antingen hon kostar mera eller mindre. Samma skyldighet åligger Staten mot sina försvarare. Del går således icke an, ali anslå en viss bestämd summa, utan man måste bevilja ett förslags-anslag, som höjes eller minskas efter de ombytliga prisen på lifsmedel. Det är följaktligen likgiltigt för soldaten, om förslags-anslaget utsättes till 10,000 eller till 10 R:dr, blott ett sådant beviljas. Men för Slats-medlens tillräcklighet, är del nödigt, att en någorledes sannolik beräkning göres.
Jag anhåller att på de skäl, som Hr von Hohenhausen anfört, R. o. Ad. måtte återremittera betänk. Jag vill blott tillägga att på den öppna redden långs Halländska kusten äro hamnarne få och dåliga. Den tillflykt som fartyg kunna erhålla i Warbergs hamn är en välgerning för sjöfarande i allmänhet, hvilken man äfven bör taga i betraktande. Uppå härefter framställd propos., förklarade R. o. Ad. sig anse de emot StatsUtsk:s förevar, utlät, gjorda anmärkn.-r föranleda till detsammas återremitterande. Hr Ulfsparre, Georg: Jag får äran gifva Hr Gr. o. Landtm, tillkänna att nyligen under Hr Gr. o. Landtra:s frånvaro R. o. Ad. beslutat att, såsom en gärd af dess högaktning och tacksamhet för det nit och det utmärkta sätt hvarpå Hr Gr. o. Landtm, under innevarande riksdag fört ordet vid R. o. Ad:s öfverläggningar, åt Ridd.Direktm uppdraga att låta måla Hr Gr. o. Landtm:s porträtt. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han för det utmärkta prof af välvilja och förtroende, hvarmed R. o. Ad. behagat hedra honom, finge aflägga sin vördsamma tacksägelse. Om Hr Landtm, lyckats, icke alt såsom han sjelf önskat, men till R. o. Ad-.s tillfredsställelse, uppfylla det vigtiga uppdrag, som varit honom anförtrodt, skulle det blifva honom ett kärt minne under baus återstående lefnad, och värdet deraf skulle icke obetydligt förhöjas medelst det nya prof R. o. Ad. i dag behagat gifva houom af det Ståndets vänskapsfull tänkesätt, hvaruti Hr Landtm, anhöll att städse få vara innesluten. Föredrogs Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 22 dennes på bordet lagda utlåt.
Vid sådant förhållande, och då härtill komme, att ifrågavarande ordningsmyndighet, hade lika mycket om ej mera besvär af boställen, än af. andra jordlägenheter, synnerligast i de orter af riket, der ekskogar funnos, öfver hvilka det älåge fjerdingsman att hafva uppsigt, vore motionären förvissad, att de Kiks—Stånd, som vid förra Riksdagen togo sig an boställsinnehafvarnes befrielse uti ifrågavarande hänseende, nu skulle låta alla betänkligheter fara, och att motionen dymedelst skulle vinna framgång. Lars Rasmusson åter har till stöd för det af honom framställda förslag, andragit, att, då så väl vid sednaste som innevarande Riksdag, flere röster höjts för vidtagande af åtgärder till beredande af lättnad i de svära onera, postföringen inom Riket medförde, det icke stöde väl tillsammans härmed och med de friheter från åtskilliga allmänna och kommunala bestyr, som alltid varit posthemman förunnade, att innehafvare af sådana hemman genom Kongl. Maj:ts Nådiga kungörelse den 9 Augusti 1851 blifvit betagna den frihet från allt deltagande i fjerdingsmansbestyret, hvilken de allt sedan år 1801 tillgodonjutit.
I anledning af gjorda anmärkningar vid dess Betänkande om Renskrifnings - medel åt Expeditions Utskottets Cantzhster, samt kostnaden till Registers upprättande öfver RiksStandens Protocoll. Ut Supra, Ex Protocollo J. U. Almqvisth Utdrag af Vallöf. Borgare-Ståndets Protokoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den z Augusti 18IS. X S. D-Å. nyo föredrogs Stats-Utskottets i gir afgifna och på bordet lagda Memorial med ett bifogadt renskrifvet Exemplar, af Riks-Staten för år 1816 och påföljande år intill nästa Riksdag; och skulle samma Exemplar, hvilket redan circulerat till Högloft. Ridderskapet och AcLeln samt Högvördiga Prest Ståndet och blifvit af Hans Excellence Herr Grefven och Handt, mar skalken samt Herr ArkeBiskopen undertecknadt, äfven af Borgare Ståndets Herr Talman underskrifvas och vidare till Hedervärda Bonde-Stindet fortsändas. Ut Supra. Ex Protocollo. €arl Magn. Robsahm. S. D. rJDen 3 Augusti »9 S. D. U öredrogs Höglofl. Ridderskapets och Adelns nu ankomna Protocolls Utdrag af den a innevarande månad, rörande bemäldte Stånds bifall till Bevillnings-Utskottets Betänkande af den 33 Juli, angående Bränvinsbränn ngsoch consumtions-afgifternas utgörande från och med Sr 1816 intill nästa Riksdag, samt att Höglofl. Ridderskapet och Adeln, i anseende till Bränvinsbränningen i Städerna funnit nödigt, det hos Kongl. Majit skulle till dess särskildta Nådiga afseende anmälas, huruledes uti frågan om sjelfva brännings rättigheten för Städerna Två Stånd stannat emot Två i så måtto, att det Högvördiga Prest-Ståndet och det Vällofl.