Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banco-Utskottet, efter min tanka, ej eller på ett öfvertygande sätt ådagalagt; att Banken derigenom, lättare än nu, kan förlora på egna Tjenstemäns felsteg, och att Allmänheten till och med kan komma att förlora på från Bankens Cassör utvexlade falska eller förfalskade större Sedlar; ätt Allmänheten, hvarmed jag här menar allmänna Cassör, och den trafiquerande delen deraf, som med Banken ofta eller dagligen har transactioner, aldrig, genom det nya sättet, kan med lika beqvämlighet och säkerhet blifva expedierad, som med det gamla att samma Bokföringsoch Expeditions» sätt Bil. till Banco-Utskottets Memorial N.O go. 65 sätt i alla fall nödvändigt måste fortfara, för den mängd af allmänna och enskilda Cassör, med hvilka Banken, i följd af assignationsoch insättnings-rätten , måste hålla räkning, äfvensom för Bankens eget Bokslut; att ovana hos Tjenstemän, vid ett totalt förändradt expeditions-sätt, i synnerhet i början, säkerligen skall föranleda många, kan hända ganska betydliga misstag, vid en så vidlyftig rörelse som Bankens, hvilken med Riksgälds-Contoirets rörelse aldrig kan jemföras; att, ehuru Bankens hela Sedel-rÖrelse kostar 4°,ooo R‘dr om året, nuvarande kostnaden för Transport-Sedlarne Plikväl ej uppgår till mera än 1,900 R:dr, papperet inberäknadt; att Bankens aflönings-stat, i proportionerligt förhållande, är mindre än RiksgäldsContoirets stat; att, ehuruväl indragning af några lägre Bih till Rits. St.
Ingen som ser henne, tror, att hon endast är 34 år. Ansiktet är härjadt, men de själfulla dragen bevara dock eljes några rester af förbränd fägring; nu har sjukdomen utplånat allt. Vid hennes hufvudgärd sitter grefve Detlev Rantzau till Oppendorff och stirrar på henne med ångest i blicken. Hon är hans enda barn, och han vet, hvad hon hittills haft att genomgå; han vet också, att hon redan är bruten och att den svagaste fläkt kan blåsa ut hennes lif. – Mitt älskade barn! säger han ömt. Min stackars Katarina! Hvarför har man icke redan sändt bud efter doktor Unzer? Hon skakar sitt hufvud matt, men svarar icke. Det är nu redan två dagar, hon känt sig opasslig, men först denna morgon har illamåendet nått en sådan höjdpunkt, att hon själf finner det oroväckande. Än bränner hennes blod af feber, än hackar hon tänder af frossa. Dock har hon icke velat höra på gemålens förslag att låta hämta en läkare; ty hon visste, att det skulle bli en man, som hon icke känner, men om hvilken hon hört mycket ondt: denne doktor Struensee, som är hennes makes umgängesvän och förtrogne, och gentemot hvilken hon förnimmer en oöfvervinnelig antipati. Då hon hör sin far tala om doktor Unzer, medgifver hon gärna att en läkare tillkallas, och han skyndar in till sin svärson. – Min käre Karl – börjar han en smula häftigt, då han träder in i rummet, där maken sitter i allsköns lugn rökande sin pipa – Du får förlåta mig, men jag finner Katarinas tillstånd i hög grad betänkligt – och jag hoppas därför, du tillåter mig att sända min vagn efter doktor Unzer? Grefve Karl Rantzau reser sig upp och hälsar sin svärfar förbindligt. – Välkommen till staden, min käre farbror – det gläder mig – Ja, tack, tack men vill du icke ge order om ett bud? Eller också tillåta mig att hämta doktor Unzer? – Han talar andfådt, och hans ögon blinka nervöst. – Jag skall strax låta hämta vår läkare, doktor Struensee.
Sedermera har, genom Kongl. Förordningen om Lotsoch Fyrinrättningarne den 9 Juli 1862, beträffande skyldigheten att taga lots, blifvit meddelade sådana föreskrifter, att, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid förstnämnde riksdag framställda åsigt, Svenska ångfartyg, sorn göra reguliera resor mellan inrikes orter, äro befriade från den förut allmänna skyldigheten att, då de komma från öppen sjö, taga lots; hvilken förmån jemväl blifvit beviljad de ångfartyg, som göra regelbundna resor mellan orter på de Svenska och Danska kusterna vid Öresund. Hvarje fartyg, som af denna förmån sig begagnar, måste likväl erlägga, under namn af infartsafgift, i vissa fall hälften, i andra åter fjerdedelen af den i lotstaxan fastställda lotsningsafgift. Deremot är ej mindre i nämnde förordning än i gällande tullstadga bibehållet stadgandet att utrikes ifrån kommande fartyg skall vid ankomsten till lots-station vara skyldigt laga lots, hvilken, enligt sistnämnda stadga, behålles intilldess tulltjensteman kommer ombord; och har lotsen derunder skyldighet att utöfva den tillsyn å tullförfattningarnes efterlefnad, som eljest åligger tullbevakningen. Det Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande J\fl 51. Det är således endast för ifrån utrikes ort kommande fartyg, som skyldigheten att taga lots qvarstår. De fartyg åter, som derifrån äro befriade och sådan frihet sig begagna, erlägga en viss s. k. infarts-afgift. Så vidt Utskottet förstår, är det motionärens afsigt, att föreskrifterna i begge sistberörda hänseenden skola upphäfvas i fråga om sådana ångfartyg, som göra regelbundna, på förhand annonserade resor. Sådana gå numera emellan England och Göteborg, emellan Holland och Stockholm, emellan Hamburg och Göteborg, emellan Tyska städer vid Östersjön och Svenska kusten, från St. Petersburg och Finska städer till Stockholm o. s. v. Men detta förslag anser Utskottet sig ej kunna understödja. De genom Statens försorg inrättade lotsanstalter äro nemligen lika mycket till fördel för nämnda ångfartyg, som för andra dylika och för seglande fartyg; och lotsbiträde kan ej heller af de förra alltid undvaras.
Ordning och sedlighet inom försarnlingarne med livad mera, som tillhör kyrkodiscipiinen eller dermed står i ett närmare sammanhang, vårdas af kyrkoråden och försarnlingarne sjelfva, hvarvid de byordningar och andre öfverenskommelse!’, som för hvarje ort äro antagne, vinna tillämpning efter omständigheterne. Mängden af föreskrifter i desSa hänseenden ökas dessutom beständigt genom nya sockenstämmo-beslut; och det synes nästan som ville lättheten för försarnlingarne att på sådant sätt och för tillfället inom sig göra författningar uti ämnen, som ofta icke äro tillräckligen begränsade, i vissa fall urarta till en egen, meia nitfull, än rättsenlig, lagstiftning. Dock har detta missförhållande på sednare tiden betydligen rättat sig, så att sockenstämmobesluten numera i allmänhet äro vida mera lagenliga, än tillförene. Den i förra berättelsen omförmälde Ordningsmanna-ini ältning har blifvit afskaflad, i följd af Kongl. Förordningen den 29 Augusti 1843, hvarigenom socken-nämnder organiseras. Denna municipal-styrelses verksamhet måste visserligen vara nyttig; men ännu måste man beklaga frånvaron af det intresse för allmänna och kommunens angelägenheter, förutan hvilket ändamålet med dylike institutioner aldrig kan uppnås. Det är dock att hoppas att en sådan allmän anda efter hand alltmera utvecklar sig. För att lemna ett ungefärligt begrepp om mängden och omfattningen af de göromål, som åligga läns-styrelsen, torde böra nämnas, att de vid Landskanzlioch Landskontors-Expeditionerne incaminerade och anmälda målens antal utgjorde 1842: 13,597, 1843: 16,102, 1844: 14,918, 1845: 15,961 och 1846: 15,528, deribland en stor del varit vigtiga eller ganska vidlyftiga samt således erfordrat flerfaldig handläggning och beredning och mycket arbete, innan de kunnat slutligen afgöras.
Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedan omförmälda Utlåtanden: N:o 56, i anledning af väckt motion, angående tillsynen öfver och regleringen af den gymnastiska undervisningen inom landet; N:o 57, i anledning af väckt motion, angående örlogs-fartygs utsändande på de af Svenska händels-fartyg mest besökta aflägsna farvatten; N:o 58, i anledning af väckt motion, angående anställande af Prest vid Allmänna Garnisons-sjukhuset; och N:o 40, i anledning af väckta motioner, angående rättighet för indelningshafvare, att få sina räntor och krono-tionde debiterade och uppburne af kronans uppbördsman samt å vederbörande landt-ränterier qvartalsvis uttaga i penningar den derför belöpande lösen. S. D. Vid förnyad föredragning af Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets Memorial N:o 41, med förnyadt förslag till voterings-propositioner i fråga om beloppet af det Fullmäktige i Banken och Riksgälds-kontoret tillkommande honorarium, godkände Ståndet den föreslagna voterings-propositionen N:o 1 och lät vid Utskottets förslag till voterings-propositionen N:o 2, bero. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskoltets nedannämnde Utlåtanden: N:o 177, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående åtgärder till behölvandes undsättning i missvexlår; N:o 178, i anledning af ånyo väckt fråga om afskrifning af Stats-verkets fordringar hos innevånarne inom Westerbottens oell Norrbottens län för meddelade undsättningar; N:o 179, angående stats-anslag till trycknings-kostnaden för de af Skeppsbyggmästaren J. Weilbach uppgjorda ritningar till ledning vid fartygs byggande; och N:o 180, angående begärdt stats-anslag till reparerandet af 5:ne torn å Kungslena kyrka i Westergöthland. 744 Prot.-Utdrag den 24 December 4857. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet.
Vtclr. d, 12 Februarii 1834- ?3- Ständer, lill återuppbyggande af Staden Borås, anslagne låne-understöd jemte de i anledning deraf afgifne yttranden, 4:o angående afskrifning af en i Salpeterfondens räkenskaper balaneerad summa, utgifven såsom lån till Carl Gustafs Stads Gevärs-Facton, 5:o angående förökadt anslag för anläggande af en vattenledning till Carlskrona, 6:0 angående Generalsoch Amirals-pensioners uppförande å Allmänna Indragnings-staten, 7:o om ytterligare Stats-anslag för Armeens Pensions-Cassa, om dispositionen af Äccords-i églerings-ansläget, och om beläningsrätt å Accordsföndens obligationer, 8:0 rörande beskattning af Tullqvarnar samt Valkoch Stampverk för andras betjenande å Städers områden, samt frihet lill Tuliqvarnars anläggning derstädes, utan hinder af åberopad, minskning i redan varande q var nars inkomst, 9:0 angående afskrifning af några Statsverkets fordringar hos Hospitals-fonden och Veneriska Curhusen i Södermanlands samt Götheborgs-, och Bohus Län , 10:0 angående afskrifning af Upsala Academies återstående skuld till Rikets Ständers Riksgälds-Contor för ett erhållet lån lill fullbordande af det nya Bibliothekshuset i Upsala; Bevillnings-Utskottet: Kongl. Maj:ts den 10 dennes på bordet lagda Nådiga Skrifvelse och Proposition, 1:0 angående grunderna för brån vins-bränningen, med hänsigt alt förekomma bränvinets omåttliga bruk, jemte de i anledning deraf denna dag afgifne yttranden, 2:0 angående Curhus-afgiftens fortfarande; Banco-Utskottet: Kongl. Majrts den ro dennes på bordet lagde Nådiga Skrifvelse, angående Bankens öppnande till utvexling af Silfver. Från Högvördige Preste-Ståndet. S, D, Bifölls det på RiksStåndens bord sedan sisla Riksdag hvilande a4 PratTJidr. d, 12 Februarii 1834.
Sä* desafkastning blifver vintertiden borttransporterad till Brännvinsbrännare uti långt aflägse Skogsbygder, hvaraf ofta händer, att vid så* ningsoch sornmartiderne blifver Sädesbrist både för Städerne samt för mindre Hemmansbrukare, Torpare och Inhyseahjon uli denna starkt peuplerade Landsort, hvilka då nödgas till de Hemmansbrukare, som hafva hästar, betala en dryg och ofia oskälig transportkostnad för hämtningen af den på 6 ä 8 mils afstånd, utur Ma* xiasstads och Lidköpings Magaziner, till desse nödstäldtes behof requirerade Spannemål, hvarförutan härti l kommer att flere magra orter ö* ster och söder om Fahlköping belägne, hvilka oagtadt bästa årsväxt, ändock altid behöfva kö* pa Spannemål hafva 10 i 1*2 mil till ofvannämnde Magaziner och nödgas fördenskull an-' lita Jönköpings Magazin, hvars egenteliga bestämmelse bör vara att rädda det magra Småland för hungersnöd och brist på tjenlig FröSäd; Och alldenstund Herr Oxehufvud förmodar» att pa flere orter i Riket torde dylika LocalOmständigheter påkalla Magazins anläggande» hemställes, om icke Stats-Utskottet borde anmodas att från Konungens Befallningshafvande i Länen infordra skyndsamma underrättelser, huruvida flere ställen voro i behof af Magaziner, med afseende på lätt tillgång till inköp för Magazinet och beqvämt läge för behöfvande Landsort, hvarjemte Herr Oxehufvud anhåller, att Stats-Utskottet likaledes blifver anmodadt, att föreslå någon större och tillräckligare Summa, både till nya Magazinérs anläggande, samt des* Stats-Vtskottets Bet tini anderi'. Ses och de gamles uppfyllande med minst g:ne års förlag. Öfver detina Motion, som tillika med Herr tdaths yttrande i samma amne blifvit til! Stats* Utskottet remitterad, får Utskottet dess Utlå* tande Vördsammeligen afgifva.
Högtidligen östvo ryg d om enstämmighet uti kä> si n för utgörande: as skyldigheter cmck Konung ochF sie.jorden, lärer jag icke mifliaga migomcnstämluighoten rut önskan afhwarje Swensk ari Vunnst redliar Utgöra hivad han stall och af npkigrigafle hjerta wille för art b hälla namner och fäderneslandet obes roeave. De? är af sin Konungs wisa omsorger, Understödde af Representanter som hela nationell päräknar endast nkivägarne härtill. Rikets pennmgewcrk, huswudgrnnden härföre, är stäid pä den säkra fot, som genom Banqnenö spccistca warde, tillräckeligen försäkrar enskilt och allmän säkerhet litt wart i omlopp wakande rörelses tapttalZ men stor och känbar ar den stör credirett af detta och fögakteligen ali redbar egendom mäst ^vidkännas genom inrättningar af flere penningewerk, och mängden af de olika asstgnationer ä Bariqnen, som icke kunna annat än sä wa! uti köpmäns som staters relationer lisinska specifica wär der af rätta myntsorten» Agiokering med flere vcxationer, naturliga följder deraf, npkomma, som alla i sitt mohn skada, för widlyfiige att här omnämna och. sammanfatta. Till ändamälets tvinnande ä andra sidan att gifwa lust och understöd ät odlingar, förbättringar med flere gagnande och nytlige företag i Riket z äro wlsterligen DiSconrwerkens etablerande., Utom hwilket säkerligen icke kunnat pä ganska lang tiö werkställdkS, hwgd i vestg delar nn mera wäre södra - Den 2z Naji. 25? dra provineer sramwisa. Destas inom en tid' af io L ro är sä märkwärdigt som synbart tilltagande odlade skick, bör ingitwa med skäl wördnad och tacksamhet emot kloka och wisa förfall» ningar samt emot de medel man haft för händer lill möjligheten härtill. Om
Då Utskotten sålunda funnit de angifna grunderna, efter hvilka man föreslagit att på förhand i lag bestämma om hypothekers säkerhetsvärden, vara vanskliga, samt man genom ett sådant bestämmande kunde lägga hinder i vägen för antagandet af vissa särdeles goda säkerhetshandlingar, hafva Utskotten i denna del tillagt den granskning säkerhetshandlingarne böra undergå, innan de i Bankerna såsom sådane antagas, samt den solidariska ansvarighet Bankernas delegare äro underkastade, all den vigt de onekligen ega, — en vigt som, dels hvad nämnde ansvarighet angår, är desto större, som Utskotten, i likhet med Finans-konimitléen och Herr Stuart, föreslagit, att till Bankbolags stiftande erfordras minst 30 delegare, dels ock jemväl i afseende på nämnde granskning i någon mån förökats derigenom, att Utskotten föreslagit, att Konungens Befallningshafvande, eller den han i sitt ställe förordnar, skall vid ifrågavarande granskning icke allenast, såsom för närvarande, ega rättighet, utan äfven förbindelse, att emot säkerhetshandlingarne göra anmärkning, om skäl dertill förefinnas. Bankooch Lag-Utskottens Betänkande, j^:o 1. 15 Det är ej gerna tänkbart, att vid en så beskaffad pröfning, genom hvars mindre noggrannhet de granskande bolagsmännens hela enskilda förmögenhet kan äfventyras, och i hvilken en offentlig myndighet derjemte deltager, handlingar af underhaltig säkerhet skulle kunna blifva godkända. I sammanhang med hvad i denna del anfördt blifvit, få Utskotten vördsamt hemställa, att Herr Stuarts yrkande, det föreskrifvas måtte, att åtminstone en tredjedel af grundfonden bör bestå af Rikets Ständers Verks eller Hypolheks-föreningarnes obligationer, löpande med minst 4 procent årlig ränta, ej må af Rikets Ständer bifallas.
Bref äro lagde till kyrkor, ir» Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 182. skolor och deras betjentes underhåll och nu förmenas vara införde uti ens och annans donationseller köpe-bref, blifva billigt vid sin fundation; och finna samtlige Commissarierne skäligt, att kyrkor, skolor och de betjente, till hvilka af gammal tid någon viss ränta förmedelst Kongl. Bref utaf en okristlig intension är förordnadt och perpelueradt, bör mainteneras, dock mäste sådant intet vidare exlenderas, än på den räntan, som af aldeus tid sedvanligt till deni är utlagd”. Dåe nu ingen anledning förefunnes, att :!e af kyrkohemmauen kyrkorna anslagne räntor blifvit dem förhållne, syntes det sannolikt, att Halländska presterskapets besvär, hvarå resolutionen följt, endast afsett, att, genom kyrkohemmans donation och förpantning, dispositionen deröfver presterskapet frångått; och af resolutionen, betraktad i sin helhet, kunde ingen annan slutföljd rimligen dragas, än att besvären ogillades och att kyrkornes med de fleres rätt inskränktes till räntorne, så framt ej genom serskilde Kongl. Bref kunde visas att vidsträcktare rättighet dem tillkomme, hvadan samma resolution, långt ifrån alt understödja kyrkornas anspråk, talade till Kronans förmon för alla de Tall, hvari omförmälde bevisning ej kunde å kyrkans vägnar åsladkommas, äfvensom den på det bestämdaste vederläde den för kyrkorna åberopade satts, att dispositionsoch städsel-rätten alltid skulle åtfölja landtgillet; 4:o 1697 års kyrko-räkenskaper; 5:o Konung Carl XII:s Instruction för kyrko-inspectorerne i Halland af den 30 Augusti samma år; och 6:o Hallands Beskrifning af år 1729, alla utvisande, att hemman och jordar för kyrkornas räkning bortstädslades, samt 7:o Kongl.
Troligen få de varan för bättre pris hos den sednare, emedan han, drifvande rörelsen i stort, kan åtnöjas med ringare vinst än den förre. För Staten deremot är det icke likgiltigt, antingen det är den lilla eller stora köpmannen som bedrifver rörelsen. Om del sker på Slockholm och Götheborg samt i stora fartyg, som gä hit omedelbart från Amerika och Java, så är det temmeligen säkert, att Kronans tull icke försnillas, åtminstone icke i betydlig mån. Skulle deremot denna bandel ske från våra mindre städer med små fartyg, anlöpande Lubeck, Köpenhamn eller hvilka andra närbelägna utländska hamnar som helst, så är det mer än sannolikt, att stora tullförsnillningar skulle ega rum. Om jag ej bedrager mig, så är det redan tillåtet att införa sädane varor, till och med på öppna båtar. Derigenom är del nästan ogörligt, alt tillräckligt bevaka alla punkter i sundet. Man har sålunda för tullförsnillningen redan gjort hvad på denna trakt göras kan, utan alt behöfva göra något mera. Men jag återvänder lill den stora handelsflottan, om hvilken Frih. Ronde yttrat, det en utmärkt Engelsk sjöofficer förklarat, att det icke vore på henne som det bästa sjöfolket bildades för Engelska krigsmakten. Derom vill jag icke yttra mig, ty jag eger ingen sakkännedom i detta fall. Men jag förmodar dock, alt der, lika som här, behöfver man sjöfolk af båda slagen, icke alle - nast sådant, som är vandt vid kustfart utan äfven sådant, som är befaret [>å de stora vattnen. Jag hoppas och förmodar alt någon af flottans officerare, som här äro tillstädes, måtte såsom sakkunnige yttra sig härom till Ståndets ledning. Hvad jag nu anfört, torde visa icke blott hvilka som skulle förlora på förändringen, utan äfven att de, som skulle viDna derpå blefve utländska köpmän och inländska tullförsnillare. Hvarken för det ena eller andra slaget af näringsidkare har Sveriges Regering skäl att göra några eftergifter. Hvad ullänningarne beträffar, så har redan en annan talare omnämnt, huruledes Engelsmän och Holländare åtnjuta i Sverige samma tull-lindring sora Svenska fartyg i England och Holland.
Till hyresmedel äro anslagna den hyressumma, som Akademien årligen utbetalar eller 1,050 R:dr R:mt; för denna hyra disponerar Akademien en större lärosal samt 4 mindre rum. Att denna lägenhet emellertid är otillräck lig för Akademiens behof synes dels deraf, att ett af rummen måste användas till bibliothek, sessionsoch lektionsrum och, vid offentliga tillställningar, äfven till kapprum; dels ock deraf, att åtskilliga af lärarne måste gifva lektionerna i sina egna hemvist. Att dessa omständigheter äro i flera afseenden störande för undervisningens ordentliga gång, säger sig sjelft. Då Akademien i förenämnda egendom numera har tillfälle att erhålla flera lektionsrum, så föreslås en tillökning i Akademiens hyresmedel af R:dr 1,000: — Akademiens anslag till ved, ljus och expenser, som är upptaget till endast 600 R:dr R:mt, har varit så otillräckligt, att Akademiens enskilda kassa, som för andra ändamål är bestämd, har måst såsom lån förskjuta 2,058 R:dr, hvadan en tillökning i expensmedlen föreslås af R:dr 250: — Summa R:mt R:dr 4,300; ■MiMi ; n .1 Med Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. Med denna tillökning i Akademiens årliga statsanslag, hvilket då skulle komma att utgöra 22,300 R:dr R:mt, anser jag att läroverket bör kunna kompletteras till hvad det bör vara, nemligen en fullständig nationel skola för tonkonstens alla brandler, hvarifrån skickliga subjekter kunna utgå, såväl för kyrkan, skolan, theatern, regementena, som för koncertsalen. Denna läroanstalt förtjenar så mycket mera att omhuldas, emedan de medel, som Ständerna ha anslagit, blifvit på det mest omsorgsfulla sätt använda, och emedan densamma, genom skickliga och nitiske lärares bemödanden, gjort så vackra framsteg, att vi numera icke nödgas införskrifva utländska talanger till de mera framstående musikplatserna, ej heller behöfva vi utskicka våra unga musici för att hos utlänningen inhemta en talang, hvilken de kunna förvärfva i sitt fädernesland.
LagUtsk. af den skedda återremissen hemta anledn., att i den nädigst proponerade författningen föreslå något tillägg i afseende på 16 cap. 16 § Jordabm, så är jag förvissad, att sådant sker med all den varsamhet, som af ofvannämnde förhållande påkallas. Öfriga mot den K. propos. gjorda anmärkmr synas mig icke föranleda till annat bemötande, än medelst den allmänna reflexionen, alt ett land, der man uppsåtligen försummade att betrygga ägandeoch hypotheksrätt lill fast egendom, derföre att folkets ärlighet gjort bedrägerier temligen sällsynta, skulle få svåra anledmr lill anklagelse emot sina lagstiftare, och med visshet, om än till någon tid obemärkt, gå i mistning af mycken trefnad och lycka, sorn, genom säkerhet i nämnde vigtiga förhållanden, kan uppnås. Efter uppläsningen häraf, tilläde Frih. Gyllenhaal muntligen: En af de anmärkmr, som väsendtligen föranledde till återremiss var en brist, som förefans i LagUtsk:s betänk. Det saknades nemi. i 1 § ett skiljetecken, ett conima, emellan orden öfverlåtelse och derå. Till de ledamöter, som på denna grund yrkade äterremiss, ber jag att få lemna den upplysning, att såväl i det skrifna exemplaret af Konungens nåd. propos., som i de tryckta exemplar deraf, hvilka blifvit bland RiksSt:ns ledamöter utdelade, står verkligen detta conima mellan orden öfverlåtelse och derå. Felet ligger alltså hos den som läst correcturet till LagUtskrs betänk. Jag anhåller, att hvad jag nu haft äran yttra måtte fä åtfölja den redan beslutade remissen till LagUtsk. II. o. Ad. biföll, att hvad II. Ex. Hr Frih. Gyllenhaal nu anfört, finge remitteras till LagUtsk. Öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter N:o2309. Hr af Dalström, Gustaf Jacob; och befalis dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1413.