Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag finner uttrycket: smärre brännerier vara ganska obestämdt, och tydningen deraf beroende af dens omdöme, som verkställer förseglingen. Om denna exception bibehålies, skulle jag önska, att den förtydligades genom antagande af en viss pannans kannerymd, såsom utgörande gräns&n emellan smärre och större brännerier. Men med kännedom af den olägenhet, som är förenad med, och en följd af afkylnings-redskaps oftare uttagande ur kylfatet, skulle jag tro all erforderlig säkerhet vore vunnen, om afkylningsredskap i allmänhet, förseglad , får qvarblifva i egarens vård. Med Herr Tottie förenar jag mig uti dess reservation och anser de i 45 §• föreslagne böter för oloflig bränvins-försäljning böra förhöjas till 29 ll:dr första gången och, vid itererad förbrytelse, efter undergången dom och bestraffning, till 4o R:dr. 53 §. förekommer mig, såsom rättsvidrig, ganska eftertänklig. Det lärer ej kunna nekas, att bränvins-minutering, efter dertill i föreskrifven Ordning vunnet tillstånd, är för innehafvaren ett lagligt näringsfång, ehuru — jag medgif^er — af de minst aktningsvärda. Men minuteuren är deck en Statens medborgare, hvilken, så väl för sin minuteringsrätt, som i öåigt, måste till Staten erlägga contributioner. Det måste bero af dennes, så väl sorn af hvar och en annan säljares, fria val, att föryttra sin vara mot eontant betalning eller på credit. Om detta ej kan förnekas bränvins minuteuren, Ber.-, Lagsamt Allm. Ber,v.- och Oecon. - Uts1c:s Utlåtande IS:o 8. 5” minutören, synes mig i högsta måtto orättvist, att förneka honom 'b ene fida juris till utbekommande af betalning för sin utborgade vara, och i detta fall ställa honom, så tilt sägandes, utom Lagen. Man har trott att genom detta stadgande bränvins-supandet skulle försvåras och minskas. Jag tror icke på detta palliativ; skälen för denna tro äro för vidlyftiga att här upprepa, de erbjuda sig sjelfmant för eftertankan.
Elin såg på modern och följde tanklöst hennes rörelse, när hon lade biffarna i pannan och flyttade på dem med knifven. Och hennes ögon fingo en fuktig, drömmande glans, och en liten glimt af ett leende flög då och då öfver hennes ansigte. Och medan Elin satt i soffan, gled blicken från moderns gestalt och bort till fönstret. Hon såg en flik af den blå himlen och topparne af ett par kvistiga popplar, som stodo ute på gården, och där borta ett par svarta tak och ur en skorsten röken, som i tunga tappar trängde sig fram genom den fuktiga vårluften. Där nedanför låg staden, den stora staden, dit hon fått gå i bland, när modern hade skickat henne något ärende, eller när hon eljest kunnat komma ifrån, och där hon brukade stå och betrakta alla de granna sakerna i butikfönstren, halsdukar och klädningstyger och smycken och hattar, där hon brukade se på vaktparaden, när den gick öfver Norrbro, och höra på musiken, som klang så stolt, när det bar af uppför slottsbacken. Där hade hon en gång i sitt lif fått gå på operan och sett riddare i lysande drägter med hvita trikåer och en flicka, som sjöng så vackert om, att hon mördat sitt barn, och som satt vid en spinnrock och spann, och krigare i kyller och kragstöflar och dansande flickor i skärt och hvitt med mjuka, hvita sidenskor och långa fladdrande slöjor af tyll och midt ibland alt detta en rödklädd riddare med ett underligt namn, som hon aldrig kunde komma ihåg. Han var den onde själf, ty han talade så styggt och ville göra alla illa och skrattade så hemskt, medan det gröna skimret blänkte omkring honom. Och så log hon igen och gungade sakta med den ena foten öfver den andra, när hon kom att tänka på honom, tapetseraregesällen, som bodde midt öfver gatan, som brukade passa på henne i porten om kvällarna, och som bjudit henne på teatern den där kvällen i julas. Hon tänkte på alt, hvad han talat vid henne om, och hon såg åter alvarsam ut. Fredrik var en underlig kortväxt ung fyr, som bar sitt hufvud för sig och var olik alla andra, tyckte Elin.
Han upphann honom icke förr än vid Etseri pass, tre ¾ mil från Alavo, nedgjorde 24 man, samt tog 3 officerare och 42 man, jemte något proviant och en mängd slagtboskap. Utom major Ehrenroth utmärkte sig fendriken Gregory Aminoff, som derföre erhöll svärds-ordens medalj. Den i alla afseenden duglige och genom sin tapperhet förtjente major Ehrenroth, fick intet; men utnämdes omsider, den 24 October 1808, till riddare af svärds-orden med stora korset, sedan han vid Oravais blifvit sårad. Ryska hären vid Alavo hade ernat retirera åt Töysä och Etseri, dit den sändt sin tross, och hvarigenom den kunnat förena sig med de vid Lintulaks stående Ryssar; men hindrades af general Gripenberg, som med sin brigad skickades på Töysä vägen, före träffningens början. Ryssarne nödgades derföre återtåga åt Wirdois, dit de blefvo förföljde af öfverste Palmfelt med första brigaden. Den 21 Augusti utförde Palmfelt det uppdrag han fått, att från Wirdois pass fördrifva fienden. Detta verkställdes hufvudsakligen sålunda, att en del af truppen afgick på båtar för att taga fienden i ryggen; ty så snart Ryssarne blefvo varse båtarne, flydde de genast med största skyndsamhet, och Wirdois pass, 4½ mil från Alavo, intogs af oss. Samma dag Wirdois pass af oss anfölls och intogs, blef på ett annat ställe, eller vid Karstula, grunden lagd till det återtåg, som hädanefter af oss måste företagas. Brigad-chefen Sandels hade flere gångor erinrat general-befälet, om nödvändigheten att skicka en större styrka på denna väg, hvilken låg emellan honom och stora arméen, och som var den genaste för Ryska från Savolaks ankommande förstärkningar.
Kommando-expedition, Sjöförsvars-departementets sid. 92. Kommerse-kollegii , expensmedels-råkning » 165. 339. Bilagan litt. Z. vid » 164. Kommissariatet, Konvoy» 57—59. 305—306. Kommissionen, Statistiska Tabell» 154—155. 337—338. Se reservationen å sid. 270. Kommittéer, förskottsvis utbetalda kostnader för. Bilagan litt. G. vid » 9. 283—284. Tabellen vid » 346. Konsistoriernas räkenskaper » 197—245. 343—352. Se reservationen å sid. 281. Kontanta behållningen. Bilagan litt. A. vid » 4. Kontroll-byrå, Civil-departementets, redovisning af » 256—257. Kontrollen å bränvinstillverkningen, kostnaderna för » 14—15. 286—289. Se reservationerna å sid. 270. Kontroll-verket » 30-31. Konvoy-kommissariatets räkenskaper » 57—59. 305—306. Koppar, Kronans behållning af » 27-28. Kopparbergs läns afvittringsverk » 157. Bilagan litt. Y. vid » 159. Kopparskiljemynts-tillverkningen » 29. Krig s-akademien på Karlberg » 82—83, 93. 60. 314-317, 322,332, Bilagan litt. N. vid » Krig sarkiv-fonden Krig sförvaltningen och krigsmaterielen ... » » 75. 59-81. 307—314. Bilagorna litt. M.. N., 0., P., Q. och R. vid » 60, 66, 77. Krigs-kollegii förvaltning och räkenskaper B 59—77. 307—314.
När bakelserna skola serveras, skär man af ett lock och fyller dem med vaniljgrädde och socker samt pålägger åter locket. Elin F. Fraspannkaka. 1 ägg vispas väl, därpå tillsättes 65 cl. mjölk samt 2 näfvar mjöl, till sist 8 cl. skiradt smör. Gräddas i vanlig pannkakspanna. Elin F. Huskurer. Medel mot ömkyla. Kåkar man nog illa ut att kyla ansiktet eller händerna, är bäst att så fort som möjligt därefter ingnida det frostbitna stället med senapssprit. Bore. bokhandeln på HASSE Forlofnings-, vigsel-, födseloch dödsannonser, förlag: USMODERNS RÅKENSKAPSB (T Annonser böra, för att kunna inkomma i veckans nummer, vara inlemnacle senast t i s d a g. S. k. små- annonser, som beräknas efter 10 stafvelser pr petitrad, böra vara åtföljda af likvid, platsannonser efter 25 öre, öfriga annonser efter 35 öre pr rad. Blumenbergs metertäbeller för detaljhandel i hvarje ex. — Denna nya hushållsbok torde vara den enklaste och mest praktiska som utkommit. Pris för hvardera 1 kr. Hvardagar |3 — - 14. Behandlar företrädesvis Barnsjukdomar. lofnings-, vigseloch födelseannonser är 1 kr. 50 öre pr st; för dödsannonser beräknas priset efter det antal rader annonsen uppD r o t t n i n g g a t a n 2 2 5, 2 tr. Professor Key-Åberg tager. LEDIGA PLATSER. (&amp;. 25958) I j ^ I L Tandläkare vid en mindre hushållsskola i Örebro hlifver ledig att tillträda 1 nästkommaude april. Ansökningar inlemnas före januari månads utgång till Prostinnan Edlund, Örebro, som ock lemnar närmare upplysningar. Ett L _ K A N D I N A V I E | _ meddelar [3017] medelålders fruntimmer, helst barnlös enka, erhåller genast a n - ställning hos en enkeman m e d 2 barn att sköta huset på egen h a n d. Biträde till bak, tvätt och skurning lemnas. Den sökande bör vara barnkär, snygg och ytterst ordentlig samt kunnig i matlagning och något hemmastadd i sömnad.
Derföre, utan att kunna medgifva att den nu till ändring föreslagna lagparagrafen står i egentlig strid med 16 §:n i Reg.- F:n, ty ett är det ”alt ingens samvete tvinga eller tvinga låta, utan skydda hvar och en vid en fri utöfning af sin religion”, och ett annat, att låta hvar och en, ansvarslöst eller med ringa an svarspåföljd, löpa öfver ifrån den allmänna statskyrkan och sin religion till en annan, hvarigenom i mer eller mindre män samhällets lugn störes och förargelse åstadkommes; och icke heller kunnande medgifva, att den tolerans, som egnar ett fritt och upplyst folk, får utsträckas lill liknöjdhet i religionssaker, anserjag, lika med den värde motionären, hvars rena afsigter jag icke misskänner, väl landsförvisnings-straffet böra utur den citerade 3 §:n utgå, dels såsom väckande ett onödigt uppseende och ofördelaktiga omdömen utom riket, dels emedan jag icke tror det öfverensstämma nied allmän folkrätt att den ena staten kastar på den andra det ogräs den vill vara af med, då icke särskilta konventioner dertill berättiga; men deremot vågar jag yrka, att förlusten af arfsrätt och borgerlig rättighet, eller hvad man under medborgerligt förtroende förstår, må i densamma qvarstå: det förra derföre, att den, som afsäger sig sitt andeliga arf, gör sig ovärdig att åtnjuta arfvet i verldsliga fördelar; det sednare, eller förlusten af medborgerligt förtroende, emedan förtroende i statens oell medborgerliga värf icke med skäl kan lemnäs den, som, efter brutna heliga löften, öfvergifvit statens allmänna troslära för en annan, som är stridande mot statens institutioner. Undantag från ansvar efter lag synas mig dock derjemte böra bestämmas för möjligen förekommande öfvergång från den evangeliskt lutherska till den evangeliskt reformerta trosbekännelsen, emedan desse begge, med samma ursprung, stå hvarandra så innerligen nära.
Ack, så öfverger förståndet sin boning, då den vanhelgas och det heliga förnuftet ställes i det ondas tjenst. Daniel, Daniel, du lät icke varna dig, utan gick förräderiets orena vägar. Du skulle bli stor, du skulle bli rik! Hvad är du nu, en fängslad dåre i lumpor och slagen i bojor lik ett vilddjur, för att icke skada andra menniskor. Sådan är guldets demoniska makt, då det beherskat oss, och vi ej förstå att fängsla den gyllne draken och det röda lejonet." Mäster Sigfrids tjenare inträdde varsamt och sade att en fru, som sade sig heta fru Metta Liljeholm, begärte att få tala vid mäster Sigfrid, och icke gaf sig till tåls, ehuru han invändt att hans herre vore sysselsatt med sina lärda beräkningar. "Moder till den unga jungfru Sigrid förmodligen", sade mäster Sigfrid. "Bed henne stiga in och sitta ned i den yttre kammaren. Jag har redan slutat mitt arbete och vill blott ställa det undan, emedan jag i dag ej mera ernår återtaga detta. Sedan skall jag genast uppvakta henne." Snart trädde mäster Sigfrid ut ur sitt arbetsrum, och frågade hvad fru Metta åstundade. Denna svarade, sedan hon kastat en litet misstänksam blick på ett par underliga käril, som stodo på ett skåp: "Mäster Sigfrid, den som väl gör blir ofta sökt. J hafven vänligen hjelpt min unga dotter i hennes förlägenhet, när hon ville rädda sin trolofvade. Nu tänker jag, att J väl ock viljen hjelpa henne att komma till sin rätt. Bättre än någon annan kunnen J veta, hvad hon för honom gjort. Och nu har den menediske menniskan skickat henne ringen tillbaka. Är jag väl skyldig att se mitt barn lida och sörja? Kunnen J säga det, mäster Sigfrid? Mycket god och hjelpsam hafven J varit emot min stackars dotter, då hon hade så mycken svårighet att få denne samme herr Enevald till lifs, och att få honom vårdad. Derföre beder jag eder ock nu: hafven J gifvit bröd, så gifven ock smöret dertill, hafven J hjelpt henne då, så hjelp nu ock, att hon må få rätt!
Nädiga provositivn, angående huruvida Instruction mä wara af nöden för Riksens Ständers Fullrnägckge elleweoerbörande Embetsman, hwilka, i frågor om eftergift af ädömde ersättningar, som tillhöra Riksens Ständers Penninge-Werk, Staks-Werket eller de under Collegiernes och sarffilte DirectioNers Styrelse w«rande Caflor, böra wara hörde; Sä haswa HöZivördige Presie-Sländet och WDofl. Bor. za» Den 2l Zebruarii. ieZr gare-Ständet under den Z och y Januarii detta äe Stats Utstoltels »."ätande bifallit; hwaremot deisamma ifrän Högloft. Ridderstaper och Adeln samr Hedermärda Boude-Ständet blifwit ärerremitleradr med anmärkningar. Sä wäl hos Högofl Ridderstapet och Adeln son: uti Hederwärda Bonde-Ständet har blifvit anmärkt, mr Konungens framstälda Nädkga proportion rörer blott den fräga, om någon Jnstruction anses nödig för Riksens Ständers Fullmägtige och Embets» män, hwarpä deras utlätande stall grundas, dä af särdeles ömande och bewekande stal och omständigheter eftergift ffulle komma af någon att sökas i ädömd ersättning för allmänna medel; Och som denna fräga decisifr bordt beswaras med Jr elfer Nej; stall det obestämda yttrande, Stats-Utstotle deröswer meddelt, dels öfwerffridit gransen af propositionen, dels föranleda lill en swärare följd, än Ulstvttet pä grund af dest anförde öma tänkesärr äsyfrat.
Jag föreslår derföre, det Rikets Ständer måtte af statsmedel anslå årligen 30,000 R:dr R:mt, för att användas till vård och underhåll å Stockholms allmänna sjukhus af sådana från landsorten ankommande fattiga personer, som måste på dessa sjukhus intagas. Jag anhåller vördsamt om remiss till vederbörligt Utskott af denna motion. Stockholm den 15 November 1865. A. F. Ulfsax. Af Herr Lagergren. Anders, om tillsättandet af en generalinspektör öfver samtliga gymnastik-inrättning arne i riket, utom Stockholm. Sedan Pehr Henrik Ling här i hufvudstaden grundläde den inrättning, som bär namn af Gymnastiska Central-institutet, hafva mer än 50 år förflutit, och hans, till en början af få uppburna, af mängden hånade och förlöjligade ideer, ej min - 288 Motioner hos Eidderskapet och Adeln 1865. N:o 145. dre i afseende på gymnastikens inflytelse på det uppvexande slagtets fysiska styrka och utbildning jemte deraf beroende andliga helsa och kraft, än ock beträffande aktiva och passiva rörelsers verkan till botande af flerfaldiga kroppslidanden — dessa idéer hafva rönt ett allt mer utbredt erkännande och tillämpning, så inom som utom fäder landet. Utan tvifvel är denna sakens framgång i främsta rummet att härleda ifrån den lyckliga omständighet, att den man, som med snillets hänförande magt förmådde för sina idéer elektrisera så väl härföraren på thronen som hvarje lifligt ynglingahjerta, fick i 26 år qvarstå såsom vårdare af sin skapelse, och dernäst att, när döden slutligen besegrade den viljestarke kämpen, han kunde öfverlemna denna skapelse till fortsatt utveckling och vård af den mest bepröfvade bland sina lärjungar, samt att denne jemväl i nära ett fjerdedels sekel kunde bibehålla ledningen af så väl den theoretiska undervisningen som de praktiska öfningarne och den medikala sjukbehandlingen, hvarigenom andans enhet inom denna disciplin i det längsta bevarats. Under tiden hafva samtliga de högre elementarläroverken kommit i åtnjutande af statsanslag för gymnastiklärares aflöning, och de fleste äro jemväl med sådane lärare försedda.
Denna coiuroll wore likwäl östren nu mera nog sörftvagad, theda» flere parker Socker, som as Tull-Bekjenke i Landsorterne i anledning af Oswer-Direckcurens dem meddeldte ordres att noga efterse hucuwida ankommaiide Sockertoppar wörö behörigen stämplade, bliftvit wid saknad af hwilstämplar anhällne och constscakion dera hos Accis Nätterna wun« nen, likwäl sedermera bliftvit ukas Eder Kongl. MajttS Commcrce-Collegium derifrän löögisne, l anseende till g odsägarncs förcgiswande, att hwitstämplarne skulle affallit, äfwen som uplyst ffnllc warit, akt ett wisst Sockerbruk här i Staden, som ett äp isrän Martn månad lill September icke stämplat mer än 1200 toppar kill s,ooc> tz:ds wigt, hade under samma lid oberäk» nadt, hwad här i staden bliftvit för faldt till Landsorterne sörpassadt Zooo ^ och ända ägt Z2g toppar i behäll. I öfrigt stöde det cj i Tull Veljeningens magt att hindra Sockerbnks-Idkaren isrän försäljning af aldeles ostämpladt Socker, utc-n hade O!wer-Directeuren all anledning att tro, der största delen as det Socker som till Sockerbagare, Wärdshus-Jdkare och Kryddkrämare försåldes more ostämpladt och hade det endast warlt af tilftälliahet, dä Tullbecjeningen nägon gäng an* träffat dylikt Socker pä gatan och dek anhällit. Det - Den 21 December. i;;i Till förekommande af alt underslef i denna wäg kände Of.ver-Dikecteuren ej mera än 2:ne sätt.
Fröt. 1847 och 1848■ 4 Sami. 1 Afd 24 Baft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. saknaden af en egentlig hufvudräkning syntes grunda sig på ett missförstånd at fullmäktiges härom meddelade föreskrift; att uppgiften, det meranämnde räkenskapen icke blifvit för hvarje år afslutad, motsades af det utaf revisorerne vitsordade förhållande, att sammandragen voro afslutade; att några inoch utgående balanser för hvarje serskild, af Kongl. Maj:t anvisad, anslagssumma icke utan allt för stor vidlyftighet kunnat upprättas; samt att dylika balanser voro öfverflödiga, enär af räkenskapen med lätthet kunde ses huru mycket af hvarje anslag vid årets början eller slut vore uttaget och hvad deraf återstode. I anledning af anmärkuingen angående den i hufvudboken uraktlåtna anteckning af hvarje anslags ursprungliga samt dess före årets början uttagne belopp, har kommissariatet uppgifvit, att ofvanberörde sammandrag blifvit hufvudböckerna bilagde, just för att undvika sådane anteckningar å hvarje serskild konto, de der icke egde något sammanhang med sjelfva räkenskapen; och har kommissariatet slutligen, såsom orsak hvarför någon afskrift af den så kallade hufvudräkningen icke bilagts 1845 och 1846 års hulvudböcker, anmält, att kommissariatet ansett denna hufvudräkning, såsom omfattande åren 1845, 1846 och 1847, böra bilogas hufvudboken för sistnämnde år, efter hvars utgång densamma först skulle blifva fullkomligen afslutad.
Denna fråga, för hvars behandling förberedande åtgärder blifvit vidtagna, har ännu icke hos Kongl. Maj:t till pröfning förekommit. angående utskrifning af Registratur, som bort från Statsdepartementen aflemnas till Riksarkivet (101). I likhet med hvad, i anledning af Rikets åren 1840 och 1841 församlade Ständers enahanda framställning, blifvit den 4 Juni 1841 nådigst förklaradt, har Kongl. Majit vid underdånig föredragning den 24 Februari 1845 funnit nu ifrågavarande hemställan icke för det närvarande påkalla någon åtgärd; börande dock framdeles till öfvervägande komma, huruvida nådig proposition om medels anslående för ofvannämnda ändamål må vid nästa riksdag till Rikets Ständer aflåtas. 229:o angående inköp af boslälle åt en kapellpredikant i Undenäs (120). Sedan Kongl. Majit häröfver infordrat underdåniga yttranden från Konsistorium i Skara stift och församlingen, hvilken antagit det vid anslagets beviljande fästade vilkor, har Kongl. Majit den 12 Februari 1846 anbefallt Konsistorium att vidtaga åtgärder för tillsättandet af Predikanls-beställningen i Undenäs kapell. angående grufägares åläggande att deltaga i församlingarnes fattigvård (126). Efter det alt Kammaroch Bergskollegierna inkommit med häröfver infordradt gemensamt utlåtande, har Kongl. Majit den 25 Maj 1847 förklarat, att då Dess samma dag utfärdade nådiga Förordning angående fattigvården i riket innefattar nödiga föreskrifter i förevarande fråga, Rikets Ständers framställning icke föranledde till någon särskild åtgärd. S31:o an gående utvidgande af apologistklassen i Falu högre lärdomsskola (119). Efter vederbörandes hörande, har Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers underdåniga hemställan, den 4 Augusti 1845 i nåder förordnat, att en andre apologist skall vid ifrågavarande skola anställas. 23£:o angående ändringar i Stadgan rörande folkundervisningen i riket af den 18 Juni 1842 (133).
RegeringsFormen, vill jag endast till Protocollet hafva anmärkt, att det just är på grund af ordalydelsen i denna § som jag icke anser lämpligt att vidtaga en förändring, som ej ens tillkomme Konungen, eller att ålägga Banken kära vid annan Domstol, än den, hvarunder Banken rätteligen, enligt dess stiftelse, lyder. I öfrigt får jag anhålla, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes uppgifva, huru han funnit, att pluraliteten besvarat den sist framställde propositionen. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att Hans Excellence af de afgifne svaren icke kunnat tillförliteligen uppfatta det sätt, på hvilket Ridderskapet och Adeln behagat afgöra ifrågavarande ärende. Herr Bråkenhjelm j Pehr Reinhold: I fall ProtocollsUtdrag från de andra RiksStånden ankommit rörande det sätt, hvarpå Betänkandet af dem blifvit afgjordt, anhåller jag vördsamt, att Herr Grefven och 2l8 Den 17 Augusti f. m. LandtMarskalken täcktes låta meddela oss upplysning derom. Undertecknad Riddarhus-Secreterare: Ännu har icke något ProtocollsUtdrag rörande detta ämne från de andra RiksStånden ankommit. Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum, komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde derefter följande Voteringsproposition: Den som bifaller Bancooch LagUtskottens Betänkande angående upphörande af Bankens rättighet, att med egna käromål draga sina vederparter från deras lagliga Domstolar, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Bancooch LagUtskottens berörde Betänkande hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit. Hvilken voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes samt anslogs.
Alt Kronans i tjenst varande manskap, på statens bekostnad, förses med matportion in natura öfverenssiäinmer med den åsigt, Rikets Sländer i della ämne förut ullalal, och, efter hvad Rikets Ständer inhemta!, är numera bestämd ulspisuings-stat ej mindre för de å stationerna uppfordrade båtsmän, än ock för flottans öfriga trupper af E. K. M:l under den 22 December 1851 NAdigst fastställd. Vid sådant förhållande hafva Rikeis Ständer lunnit sig böra bifalla, alt del ej mindre för de särskilda korpserne, än äfven för de till årsoch sommar-ljensl uppfordrade båtsmän belöpande natura-portionsvärdcl, lämpadt efter dessa korpsers numnier-slvrka, må sammanföras i en anslags-summa, hvilken, såsom förs lags-1 t it s In g, under benämning "Gemenskapens vid Flottans korpser nalura-underhåll,” upptages under 5:1e Hufvud-lilelns Afdelning för "Diverse anslag”. 8:o Flottans Marin-n gamania har E. K. M:l, såväl i afseende å antalet Officerare som numnier-slvrka, ansett böra oförändradt bibehållas. Då emellertid regementet blifvit föreslaget alt fördelas pä 8, i stället för 10 kompanier, hafva åtskilliga förändringar inom de olika befäls-graderua ifrägakommil, på sätt i Departemenls-ehefens betänkande omförmäles. Beträffande manskapets aflöning är af E. K. M:l föreslaget, alt, jemte del hvarje tjenstgörande karl förses med underhåll in natura, beräknadl efter 25 öre om dagen, all al’ särskild! anslag utgå, lian tillika i gage, under benämning portions-penningar, må erhålla ett visst belopp, alt kontant utbetalas och för dag bestämmas lill (i öre per man; och skulle tillökningen i anslaget för delta regemente, enligt E. K.