Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så vanlottadt som Strengnäs läroverk i afseende på lokal är, torde icke något annat läroverk vara. De lägre klassernas rum äro ytterligt små och låga, så små att under den kalla årstiden, då ingen ventilation under lektionstimmen är möjlig, inom den Irsta qvarten ljus och lampor brinna med ett matt och dunkelt sken. I den enda större lärosal, som läroverket eger, läsa tillsammans de båda öfversta klasserna, hvardera med två skiljda läseordningar tillsammans. I samma rum måste äfven dispenserade från lägre klasser inrymmas. Minst 4 men stundom ända till 8 lärare måste således i samma rum och samtidigt undervisa i skiljda lexlag. Huru menligt detta skall inverka på undervisningen är uppenbart, likaså huru osund den otillräckliga och trånga lokalen måste blifva så för lärare som lärjungar. Behofvet af en bättre lokal är trängande, men inga medel finnas för dess afhjelpande. Stiftets Byggnads-kassa häftar ännu för en skuld, som ådrogs densamma i och för läroverkshusets i Nyköping utvidgande och reparation. Sorn likväl Rikets Ständer förra riksdagen afslogo begäran om anslag till nytt läroverkshus, så har man varit betänkt på att genom förändring af det nuvarande huset, få, om ej en fullt tillfredsställande, dock hjelplig lokal, i hvilken händelse ett ej långt från läroverkshuset beläget, domkyrkan tillhörigt, hus skulle inköpas och inredas för hibliothek och samlingar, hvilka i Strengnäs äro ganska betydliga. Förslag är i sådant afseende uppgjordt och af Öfver-intendents-cmbetet pröfvadt och godkändt och hvilar nu hos Kongl. Maj:t till nådig pröfning. Då tillsynen ej mindre öfver de materiela vilkoren för läroverkets gagneliga verksamhet än öfver lärarekrafternas trogna verksamhet tillhör mig såsom Ephorus, har jag ansett mig förbunden att till Rikets Ständers behjertande ånyo frambära
Man säger att Riddarh.-tjenstemännen enligt instruktionen äro skyldiga att Deli 1 April. tjenstgöra vid Riksdagen; visserligen, men de äro ej dertill berättigade, ty det är Direktionens ovilkorliga rättighet att till tjenstgöring under Riksdagen antaga hvem den för godt finner, så att, om man vill gå strängt tillväga, tror jag man handlade mest i öfverensstämmelse med rättvisan och billighetens fordringar, att icke taga denna tillfälliga inkomst i betraktande. Dessutom äro de göromål, som under Riksdagen åligga Riddarhus tjenstemän, till den grad betungande, att man väl kan säga, att hvad de under Riksdagen erhålla, är blott en lämplig ersättning för det besvär, de få vidkännas. Egentliga afsigten med detta mitt anförande har varit, att få förklara, att jag på det högsta motsätter mig det förslag, som af Gr:ne af Ugglas och Lagerbjelke blifvit framstäldt, att Wadstena Adliga JungfruStiftsKassa skulle deltaga i de förökade utgifter, som af de föreslagna löneförhöjningarne blifva en följd. Jag kan ej annat än beklaga, om en sådan händelse skulle inträffa, och måste jag då å min sida väcka motion derom, att StiftsKassan helt och hållet skiljes från Riddarh.Direktionens förvaltning, för att återgå under den Direktion, som förut handhaft dess angelägenheter, och jag är säker på, att, hvad Direktionen beträffar, man i hufvudstaden lätteligen skall finna många högt aktade embetsmän, tillhörande vårt stånd, som äro villige att, utan en enda skillings ersättning, åtaga sig styrelsen öfver denna kassa, helst, såsom vi veta, Direktionen knappast behöfver sammanträda mer än en gång om året, nemi. den l:sta Maj, då den s. k. matrikeln öpnas för inskrifning uti JungfruStiftet; och jag tar äfven för afgjordt, att det för Direktionen skall blifva ganska lätt att åt sig skaffa ett pålitligt biträde, dels såsom protokollsförande, dels vid StiftsKassans förvaltning, emot den summa af 750 R:dr, som f. n. från denna Kassa nu för nämnda ändamål utgår.
Således 49^ 5tt‘-d mindre än livad för år 1816 påräknades; Utskottet vågar derföre nu icke föreslå en högre beräkning af denna ränta till uptagande i Stat intill nästa RiksStat än 370 Stfetd. men tror deremot, hvad priset angår, att någon tillökning deruti ian och bör äga rum. Förar 1816 uptogs priset till 75 R:d, men ian med säkerhet ni* ökas med ;a5 R:d eller till 100 R:d S#:det i enlighet hvarmed beloppet för 1370 Sfttdet a 100 R:d utföres tned 6:0 Kronans TiondeSilfver, Klantare-lön och Slagskatt af Sala Bergslag. Enligt ita punften uti Kongl. Brefvet af den 9 September 1741, var Sala Bergslag förpligtad, att till Kongl. Myntet här i Staden inlefverera alt det Silfver, som vid Sala Grufva tillverkas, hvar-. 37,000 *'&4 StatsUtskottets Betäntianden, af Kongl. Maj:t och Kronan uti rättighet skulle tillfalla loide delen, eller hvar loide mark; de pfrige 9 tionde delar af Silfret, som blefvo Bergslagen, såsom dess eget förbehållne, skulle Bergslagen på Myntet låta utmynta, 5 Sjette delar i stort eller Fredriciner och En Sjettedel i smått eller Sexstyfver stycken, efter den då varande Myntfoten, eller som derom framdeles kunde blifva förordnadt. Och skulle Bergslagen för bemälte dess 9 tiondelar, som således blefvo förmyntade, betala och bestå Myntarelönen och Slagskatten, som vid penningarnes utlefvererande utur Kongl. Myntet borde innehållas.
och när så Röfors åter klädt sig i sommarskrud, inbjöd hon med hjärtevinnande vänlighet den ene eller andre, och ofta hela familjer, till rekreation och hvila i det skogomkransade landtliga hemmet, som snart * fick namn om sig att vara ett verkligt sanatorium, och där alla kände sig så innerligt väl, emedan värdinnan hade ett sätt att taga sina gäster, som gjorde att de kände sig liksom hemma. Efter mångårigt änkestånd ingick den frihetsälskande och själfständiga friherrinnan Sparre, till mångas öfverraskning, nytt äktenskap, då hon förenade sig med sin nu efterlefvande make, brukspatronen Gustaf Lundström, som delade hennes lifsåskådning och jämte det han öfvertog omsorgen om den vidlyftiga ekonomien, tillsammans med henne fortsatte hennes kristligt filantropiska verksamhet. Bland annat lät han på godset uppföra en ny, särdeles vacker byggnad, efter ritning af arkitekten Stenhammar, af sedd för det dubbla ändamålet af skollokal för godsets barn, med egen afiönad lärarinna, och samlingsrum för andliga sammankomster. I detta senare äktenskap föddes tvänne sö- ner, hvaraf den ene dog i späd ålder och den andre — utrustad med ovanliga mekaniska anlag och en flärdfri, trohjärtad karaktär — lyktade sin dag föga mer än trettio år, lämnande en ung maka och tvänne helt späda barn efter sig. Detta var ett slag, som djupt träffade m o - dershjärtat och kastade sin mörka skugga öfver den själsstarka kvinnans senaste lefnadsår, hvartill äfven kommo andra bekymmer och en långvarig, tärande sjukdom. Dock bibehöll hon under alla dessa växlingar sin tro och förtröstan till den himmelske hjälparen, tills hon ändtligen i den höga åldern af 81 V » år segrande utkämpade den sista striden, morgonen den 18 oktober innevarande år, i det hem, som från tidiga barndomsåren varit henne så kärt. Ällt och alla i det hemmet hade ock ständigt rört sig omkring henne, som intill det sista varit själen i lifvet där. Utom den efterlefvande maken stodo barn, barnbarn och barnbarnsbarn sörjande omkring den blomsterhöljda kistan, när denna sänktes i jorden.
Men ännu mera förundrar det mig, att, då så manga andra ämnen för anmärkningar finnas, Utsk. blott fästat sig vid dessa; ty hvad frågan om instruetionen för R. St:s Revisorer beträffar, är det klart, att R. St., sedan de antagit denna instruetion, icke kunna begära Hr Skogmans entledigande för det han uppgjort förslaget dertill, och i afseende på frågan om brännvinsförfattningen har jag af flera sakkunniga personer hört, att R. St:s beslut i detta afseende varit högst fåkunnigt och således ej bort verkställas, hvartill äfven kommer, att då frågan otn beskaffenheten af en brännvinspannehalt icke lärer kunna anses såsom annat, än en ceconomisk angelägenhet, deri K. M. äger ensam besluta, Hr Skogmans åtgärd endast innefattat ett ursägtligt misstag, sorn när som helst kunnat rättas och äfven blifvit det. Jag tror det icke vara till sådana särskilda fall, sorn Constit.Utsk. och R. St. böra hålla sig, utan till förvaltningssystemet i sin helhet, om hvilket jag under discussionens vidare fortgång torde få tillfälle att yt - Den i Juli f. m, *9 terligare yttra mig. Jag inskränker mig derföre för närvar, till begäran om återremiss af Utsk:s begge nu föredragna betänk:n. Gr Spens, Carl Gust., uppläste följande: E11 serie af reservationer till R. o. Ad:s prof. liar i flera riksdagar blifvit en följd af Constit.Utsk:s beslut alt anse siri egen minoritet obehörig att låta dess särskilda tanka åtfölja dylika Utsk:sullåt:n som detta. Genom ett sådant beslut blir utsk:sledamoten nödgad, att i 5o §. af Itiksd.Orda. söka skydd för den rätt, som samma grundlags 5y §. synes hafva fåfängt sökt att, skenbart med uttryckliga ord, åt honom bevara.
Den Kongl. Resolution, som jag var öfvertygad skulle utfalla till min fördel, kostade i lösen 7 R:dr; mitt lidande deremot under de 3 första åren endast 6. Jag lät det derföre passera. Men då man äfven på 4;de äret ville pålägga mig en sådan orimlig afgift, klagade jag deröfver. Jag hemställer, om det är lämpligt, att en Rikets Ständers egen författning på sådant sätt tillämpas af ett Verk, som har procent af alla anmärkningar, hvilka göras. Vi måste göra afseende på det Den 3o Mars e. m. 347 Besvär den skattskyldige måste vidkännas, för att vinna rättelse mot sådane anmärkningar. För KammarRätten tror jag visserligen icke det är besvärligt att göra origtiga anmärkningar; men att vinna rättelse aflöper ej utan besvär. Man skulle åtminstone ej nödgas erlägga så dryg lösen, om målen behandlades af ett Rikets Ständers Verk. Jag tror derföre med Herr Hjerta det bästa vara, att hänskjuta dessa måls afgörande i sista instancen till Fullmägtige i RiksgäldsContoiret eller Banken. Jag inser ingen menlig verkan deraf, oin KammarRätten bibehålies vid rättigheten att göra alla möjliga anmärkningar vid debiteringen och uppbörden. Men att tillåta den att tillämpa författningarnej tvärtemot alla Auctoriteters åsigter, är orätt och både kan och bör förekommas genom fästadt afseende på Grefve Spens motion. Jag anhåller derföre om återremiss. Herr Hjerta: Jag får bedja Ridderskapet och Adela om ursägt, ifall jag ej rigtigt kunnat utföra den åsigt af saken jag sökt göra gällande; men jag har hela dagen varit så illamående och är det ännu i denna stund, att jag fruktar jag illa uttryckt min mening. Herr von Hartmansdorff måste likväl orätt hafva fattat mine uttryck, om han trott, att jag föreslagit, det klagomålen öfver BevillningsTaxeringarne först skulle passera något Kronans Verk, innan de 348 Den 3o Mars e. m. kommo till Rikets Ständers Verk.
Denne läkares befattning är af den art, att han snart nog blifver, hvad man kallar, utsliten, och i känslan af denna kroppsoch själsförslappning har hau endast valet emellan att förderfva sin egen familj genom afskedstagandet eller förderfva den stora familjen: patienterne, hvilkas lif och död hvila på den slöa, trötta gubben. Här upstår således ett: pereat mundus, och hvem är väl den egentliga orsaken härtill? Jo, antingen den lag, som tvingade den utnötte embetsmanuen, att utöfver sin förmåga utsträcka sin tjensetid, eller bristen på en lag, som tillförsäkrade honom om en tarflig bergning på ålderns dagar. För detta sistnämnde ändamåls vinnande och i hopp, att R. Högloft. St:r ej längre kallsinnigt skjuta ifrån sig en aktningsvärd tjenstemannaklass, ber jag att få föreslå: det R. Högloft. St:r ville anvisa medel, hvaraf pensioner till belopp af 750 rdr rmt må kunna meddelas de lazarettsoch kurhusläkare, hvilka efter 25 års anställning såsom publike civile läkare, vid upnådde 60 lefnadsår, lemna lazarettsläkare-befattningar. Deli 23 November e. nr. Skulle, emot förmodan, detta förslag ej vinna R. Stirs bifall, så anhåller jag lika vördsamt, att få såsom alternativ föreslå: att R. Högloft. St:r stadgade, det dylika pensioner skola utgå af kurhusmedlen inom hvarje kurhusdistrikt och att det för sådant ändamål åligger vederbörande att bestämma kurkusafgiften till ett belopp, som, sedan öfrige behof blifvit fyllda, medgifver ifrågav:de pensioners utbetalande. Om remiss af denna motion till vederbörligt Utsk. anhåller jag vördsamt. Den förra motionen remitterades till Allm. Besv.- och Ekot>.- Utsk:t samt den sednare till StatsUtskrt. Hr Estenberg, Carl Christian, upläste en motion, så lydande:
Vid det nu upplästa Betänkandet anhåller jag få göra den anmärkning, att deri finnes upptagen en månatlig kostnad af 80 R:dr B:co för hyra af rum jemte ved och ljus för en Adelsklubb. Jag har visserligen hört, att en sådan skall finnas utom den så kallade LandtMarskalksklubben; men den lärer ej Ben 3 Februarii e. m. 14g vara synnerligt besökt, och icke så nödvändig, att Staten bör belastas med kostnad för densamma. Riksdagskostnaderne äro nog stora ändå, och böra, så mycket möjligt är, inskränkas. Det är på denna grund, och som jag icke vet att något beslut blifvit af Ståndet fattadt om inrättandet af denna Klubb, jag föranlätes begära återremiss af Betänkandet, för att få Klubben afskaffad och utgiften derför besparad. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Hvad tillvarelsen af denna Klubb angår, måste StalsUtskottet anse den otvifvelaktig, då den var uppgifven i det af Herr Grefven och LandtMarskalken samt Herrar Talmän underskrifna förslag till åtskilige Riksdagskostnader. Men om Friherre Anckarswärd yrkar Utskottets yttrande om Klubben bör fortfara eller ej; är jag ingalunda emot en återremiss af Betänkandet för detta ändamål. Herr Tham, Wolrath: Den så kallade AdelsKlubben, för hvilken kostnaden uppgifves i Utskottets Betänkande utgöra 80 R:dr Banco i månaden, lärer finnas i Bergstrahlska huset, här midt emot, vid RiddarhusTorget. Jag har under hela Riksdagen aldrig varit der; jag önskar ej att den må bibehållas; och har ej något emot att den indrages. Men någon ny inrättning för denna Riksdag är den icke. En sådan Klubb i5o Den 3 Februarii e. m. har existerat under flere föregående Riksdagar, i samma hus. Isynnerhet lärer det ändamål dermed vara afsedt, att äldre personer af Ridderskapet och Adeln skulle på detta till Riddarhuset närbelägna ställe hafva tillfälle att hvila sig under och emellan långvariga Plena i Ståndet.
Ständer att pröfwa, huruwidcr Utskottet warit lyckeligt att werkeligen winna de stora ändamäl det sökt, och utbeder sig Utskottet att till uplySning j ämnet ännu uägot utförligare fä förklara de grundsattser, som det oskiljaktigt sökt följa, och som, efter hwad det ock wägar förmoda, skola uti det utarbetade och nu till granskning undcrställdte Förslaget finnas allmänneligen rädande. Redan har Utskottet omnämnt, akt, enligt betz tanka, och till iakttagande af största billighet, borde den ökade Bcwillningen hufwudsakeligcn utgä frän wälftändct, men Utskottet har i sitt begrepp omöjrligen kunnat förblanda Jord eller Rikets Hemman, andra Fastigheter och Näringar med enskiltaS werkcliga behällna Egendom. Lika sä sant det är, att mängen Jordägare är icke derföre förmögen, lika sä säkert är det, att mängen förmögen finnes, som ej derföre är Jordägare, och när förmögenheten anses böra beskattas, kan det wäl icke wara blotta namnet deraf, som till betalning fbrbindcs, utan Personen, som den iver» keligm innehafwer. Denna reela eller rättare synbara - 814 Den 2Z September. ra förmögenhet, som sä ofta och obestämdt äberopaS, hwad är den merendels annat, än ett tomt sken, och huru skulle dess wcrkftällighct säkrare utrönas, än genom den ärliga behällning, som deraf tillflytcr Innehafwaren? Om den synbara Egendom endast skulle blifwa förcmäl för Taxeringen, hwilken oräkkwisa skulle icke föröfwas emot den gäldskyldige, men dock af Fäderneslandet förtjcnte, Odlaren, och hwilken obillighet skulle icke uxkomma i fördelningen af Kronoutskylder^ Egendomarne emellan ? En widlpstig
Det ena Exemplaret af hvardera Berättelsen aflemnas försegladt till Riddarhus-Archi vet; det an-' dra, likaledes försegladt, förvaras vid det Werk, som Revisionen angar, nemligen i Banquen det, som rörer Eanco-Werket, och uti Riksgäids-Contoiret det, sorn lörer Riksgäids-Werket; och det 6 Underdåniga Skrif velter. 3:dje Exemplaret af hvardera Berättelsen korné mer, genast efter Revisions-förrätttiingens slut, att, genom Revisorerne*. föranstaltande,till trycket befordras, för att åtfölja Post? och Inrikes-: Tidningen. Banco-Revisorerne, hvilka, lill följe af Rik? sens Ständers gifne förordnande, ega att uti nyss? nämnde Berättelse, angående Banco-Werket, in? taga fullständig© och på Räkenskapepne grundade uppgifter, rörande detta Werks befunne tillstånd och ställning i alla delar, undantagande endast hvad sorn rörer enskilde personers förhållanden till Banquen, anmäle deremot, uti särskild Be?: rättelse till Banco?UtsltatteB endast såriane ho? riem förehafde mindre betydantle frågor , rörande Inre Oeconomien, Tjenstgöringen ejler Raken?? skapetne, hvaröfver Utlåtanden, på förekommer! anledning, blifvit Banco-Styrelseti meddelade. s dra Puncien. Sorn de tillkommande Banco-och Riksgäld?? "Werks Revisorers förrättning således, efter livad ofvan anfördt är, egentligen består pti "VVerkens öfverseende och att befordra Författningarne till en jemn och orubbad verkställighet, så måga icke desse Revisorer befatta sig med något slags disposition af Båncjtlens eller Riksgälds-ContoiretS' medel linder hvatt Titel och till hvad behof det pck vara må.
Sedan Kongl. Majit, i anledning af Rikets Ständers omförmälda framställning, inhemta! Kammar-kollegii underdåniga utlåtande, har, vid härefter företagen pröfning af ärendet, Kongl. Majit väl funnit arbelsskyldigheten lill Uranienborgs kungsgård utgöra ett ifrågavarande hemman och lägenheter på ön Hven från uråldriga tider utöfver grundräntan åliggande besvär, hvarifrån befrielse, emot upphörande af den nedsättning i berörde grundränta, som lili 1688 års kontrakt örn arbetsskyldighetens fördelning och fullgörande blifvit fastställd, alltså icke kunde obelingadt eller utan serskilda skäl medgifvas; men derjemte ansett en närmare undersökning böra anställas i och för beredande af rättvis jemkning uti omförmälda besvär, med hänsigt bland annat lill de af närmast belägne hemman och lägenheter å fasta landet utgående skatter och onera; hvadan Kongl. Maj:t i nåder anbefallt Dess befallningshafvande i Malmöhus län att om verkställighet af en så beskaffad undersökning, i närvaro af vederbörande skattskyldige, äfvensom al krono-ornbud och en i jordbruk kunnig ståndsperson, föranstalta, samt att derefter med undersöknings-protokollet och förrältningsmännens yttrande jemte eget utlåtande i ämnet till Kongl, Majit inkomma. Genom berörde, under loppet af förlidet år verkställda, undersökning, har Kongl. Maj:t funnit det vara ådagalagdt, ej mindre att meranärnnde, af hemmanet N:o t med a5, hvartdera ?, samt N:o 26 med 34, hvarldera t\, eller tillsammans iirV mantal Tuna i St.
Fröt. 1840- 4 Sami. 1 Afd. So.-de Haft. i o Stats-Ulskottels Ut låtan dt, N.o ijo. hvilken åtgärd, som äfven borde sträckas till städernas jord, kronooch krono-skatlehemmanen vuono biträde uti åtskilliga dem åliggande skyldigheter, hvarifrån den privilegierade jorden ä.r befriad; varande af motionären, för verkställighet häraf, föreslaget, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, del Landshbfdingarne, hvar och en i sitt Län, måtte i Nåder anbefallas att, med biträde af Deputerade från RiksStånden jemte Landtmätare och andre, om Länet kunnige ståndspersoner: bestämma hvarje inom Länet varande kronooch krono-skatte-hemmans jordvärde med öfiige förmoner, äfvensom värdet af qvarnar, sågar, bergsbruk och öfr ige inrättningar, som äro ständig rotering eller skatt underkastade, utan afseende på den grundskatt eller andra ordinarie onera, hvilka dermed äro förenade; uppskatta Länets rust och roterings-skyldighet jemte öfrige grundskatter och prasslationer, hvilka derefter borde fördelas på hvarje hemman eller lägenhet, i förhållande lill det derå salta värde, hvarvid det hemman eller lägenhet, som finge vidkännas högre rustning eller rotering, i anseende dertill, att lämplig indelning icke kunde till vägabringas , borde af det, som blefve mindre rustadt eller roteradt, njuta så kalladt augment efter markegång; dock med iagttagande, dels att Skåne,. Halland, Blekinge och Bohus l än lemnades oiubhade i de vilkor, hvarmed dessa provinser blifvit utaf Konungariket:
I anledn. af väckt motion om inskränkning i jordbrukares rättighet att från främmande socknar antaga stattorpare och s. k. statdrängar, som kunna, såsom medellösa, falla fattigförsörjningen till last, och för öfrigt af skäl, att missbruk med förenämnda rättighet skall lemna lättade utvägar för obemedlade att ingå i giftermål, utan annan garanti för deras och barnens underhåll än fattigvården, och att, om obetänksamheten i delta hänseende icke i tid motarbetades, landet sannolikt komme att uppfyllas af en menliiskoclass, som helt och hållet saknade sjelfbestånd, — ett slags pöbel på landet, som icke utan anledn. är så mycket fruktad, hafva Utsktn föreslagit, att i allm. författning må stadgas: ”att den, som tillåter gifta hushåll ”från annan socken hos sig inflytta, utan att den församling, ”dit inflyttningen sker, å allm. sockenstämma dertill bifall ”lemnat, skall, derest han icke med församlingen kan i godo ”öfverenskomma om de ökade bidrag, sorn i sådan händelse ”må till fattigcassan erläggas, vara pligtig att ställa full säkerhet för den kostnad, socknens fattigförsörjning kan få ”vidkännas för dylika personers framtida underhåll.” För att söka undvika en möjligtvis inträffande ringa obillighet uti bidraget till en sockens fattigförsörjning, synes mig, som man ville falla in i en större orättvisa. Man fruktar för möjligheten, att en tid kan komma, då en församling kunde få vidkännas några år några r:drs tillökning i sina utgifter för de fattiga; men man glömmer, att, efter nuvar. förhållanden, denna utgift träffar ömsom den ena, ömsom den andra församlingen, och att den betydliga utgift, hvarför en församling, efter hvad nu ager rum, i detta afseende är blottställd, ingalunda uppväger allt det bråk, man skulle göra sig med sockenstämmor och garantier för att göra sig försäkrad, alt en sådan kostnad skall drabba individen och icke fattigvården. Hvilken garanti för en obestämd framtid skulle man väl kunna få, som icke kunde gifva anledn. till antingen långvariga och osäkra rättegångar, eller ock förluster för församlingen, om icke man ville föreskrifva depositioner i fattigcassan af penningar, guld eller silfver?
Af den 14 April, angående: i:ö Remiss till Oeconomi® Utskottet a£ Herr Ombergs ytterligare Memorial, rörande vidtagande anstaltet för inrättande äfen Bergss lags-rörelse i Norrbotten. 2:o Instämmande med Ridderskapet och Adeln deruti, att hos Kongl. Majt i underdånighet anhålla, det Hof-Cancelleren, efter utfärdad Riksdagskallelse, mätte erhålla Nådig föreskrift, att vidtaga sådana förberedande anstalter, hvarigenom Riks Ståndens Protocoll och Bihanget dertill, kunde under Riksdagens lopp skyndsamt tili Trycket befordras. Af den i 5 April, ängåend#: i:o Återreroiss af Statsoch Banco Utskottens Betänkande om Allmänna Penningeiörelsen och Myntvärdets Uppiärtnallande. 2:0 Bifall till det i Stats Utskottets Be* tänkande, angående Nummer-Loiteriets indrag* ning, upptagne 2:dra Alternativ, hvarigenom Hämiidö inrättning kommer att fortfara. Af dm 18 April: Med tillkännagivande att Borgare-Ståndet, 1:0 Gillat följande Utskotts Betänkanden, nemligen: Ståts-Utskottets första Betänkande och Förslag till beräkning af inkomst-Tiflarne uti den na uppräknade Riks-Staten , med det uti Ut-; skottets sednare Utlåtande föreslagne tillägg. Samma Utskotts Utlåtanden, angående; Medels anslående för Reparationer å Kongl, Theaterhusen. Anslag af Allmänna Medel till kostnaden vid förfärdigandet af en Tafla öfver Högstsalig Konung Cahl Xllhs Kröning. Lönförbättring för Comministrarne i Stock-* holm. Stats-Verkets tillstånd och behof under Riks-Statens första Hufvud-Titel. JBevillnings• samt Oeconomi&Utsiottens* Om inrättande 2f en vidsträcktare Postgång emellan Konungens Befallningshafvande. I anledning af vackt fråga, att all serskild Bevillning af Gästgifveriet, der verkligt Skjutsombyte finnes, måtte upphöra.