Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får vördsamt tillkännagifva, att jag instämmer i den reservation, Hr Dalman nu afgifvit. Upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomna utlåltn från Stats-Utskottet: N:o 273. dels i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de grunderna för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnas omsättning och förenkling, indelta räntors och tiori - Den i6 October e. m. deanslags återingående till Kronan samt andra med grundskatternas utgörande gemenskap ägande ämnen, och dels i anledn. af flera i samma frågor väckta motioner; Nio 274. i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de åtskilliga omständigheter i afseende på levereringen och förvaltningen af Kronans spannmålsräntor; Nio 282. i frågan om slutligt bestämmande af aflöningen till RiksStlns och Utsklns cancellier; Nio 283. ang:de gratification åt Statscommissarien Tauvon; Nio 284. i anledn. af väckt fråga om förändring i föreskrifterna, röride inbetalning af lånemedel till publika cassör; Nio 285. i anledn. af gjorda anmärknir vid Utskis betänk. Nio 225 i fråga om försäljning till skatte, dels af kungsgårdar och kronolägenheter, dels af kyrkohemman och boställen; Nio 286. i anledn. af förekomna frågor om skyndsam bandläggning af'mål, ronde recognitionsoch kronoskogar; N:o 287. i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskls utlåt. Nio 196; Nio 288. i anledn. af erhållen återremiss af Utskis utlåt. Nio 199; Nio 289. i anledn. af erhållen återremiss å Utskis utlåt. Nio 235; BevillningsUt skottet: Nio 34. anglde bestämmandet af årlig bevillning a karaktersfullmagter, som hädanefter meddelas; Be vi lin.-, Lagoch Oecon.-Utsktn:
April. borde anse detsamma lika lätt kunna inträffa ined de många Strömmings* och FiskeriFartyg , hvilka begifva sig ut till de yttersta Skären af Rikets Kuster oftast 3 å 4 mil från Landet; men man har likväl ej förbjudit sådant. Jag önskar derföre att Utskottets hemställan tillika med den, som i detta ämne redan vid förra Riksdagen till Kongl. Maj:t framfördes, måtte snart blifva bringad till verkställighet, och jag förenar mig äfven med Herr Mannerstam deruti, att Betänkandet kunde utan återremiss varda af Högloft. Ridderskapet och Adeln gilladt. Herr Påhlman, Otto Fredric: Herr Mannerstam har så fullständigt anfört de skäl, hvilka böra föranleda till bifall å Högloflige Utskottens Betänkande, att jag anhåller få till alla delar förena mig med hvad nämnde värde Talare yttrat. Hela min själ uppröres, då i ett tidehvarf, hvilket benämnes såsom upplyst, jag ännu höc försvaras sådana Monopoliske och Skråmässige Författningar, hvilka från Århundraden tillbaka leda sitt ursprung från egennytta hos vissa och den råaste okunnighet bos andra, och uti hvilka gamla föränderlige, beständigt hvarandra af> lösande Författningar, mer än någon annan Riks olycka, igenfinnes orsakerne till Sveriges aftynande krafter och minskade Production. Och aldramäst är det smärtande att hnna dylika Riksförderfligt Stadgandeo försvaras af Män, 2?6 Dm 4 April. hos hvilka Nationen, genom deras ställning i Samhället, har rätt att vänta urskil lili ng oc*h med tidens upplysning förenligt omdöme. Man igenfinner gamla Författningar, som förbjudit Landtmannen i vissa Orter, att på något annat ställt* än elen eller den Staden föryttra sine med svett och möda sandade varor, som ålägger honom att på vissa löresknfna och inga andra vägar föra sina varor, att endast pA vissa dagar samt till och m;-d vissa föreskrifna timmar dem försälja, och att vid alla afvikelser derifrån hafva jemte böter varan förverkat.
Rörer fråga endast icke-fastighetsegande församlingsledamöter, röste blott desse; dock må inom deras klass jemväl fastighetsegare eller innehafvare, om de, u,tom afgiften för fastighet, äfven skatta för inkomst eller rörelse, åtnjuta rösträtt för den del af bevillningen, som icke utgöres för fastigheten. I fråga om endera klassens deltagande i afgift till sådant föremål, hvartill den andra förut ensam bidragit, gälle ock hvad här ofvan sagdt är, så att endast ledamöterne af den klass, hvilkens deltagande yrkas, ega att derom vid Sockenstämma besluta.» Af d en sista punkten uti anförde moment följde, efter motionärens tanka, ett omröstningssätt, som icke kunde hafva varit Lagstiftarnes mening, emedan det syntes vara i strid med en oegennyttig och rättvis beskattning samt försatte den ene medborgaren i tillfälle att från sig hvälfva en större eller mindre del bördor på den andre, såsom exempel hvarpå anförts, att om fastighetsegarne inom huf vudstaden ville vinna lindring i afseende på ett, fastigheterne ensamt åliggande, onus, enklaste medlet för dem vore att söka få en del deraf öfverflyttad på dem, som icke äro fastighetsegare. Vid fråga derom uti Sockenstämma egde endast dessa sednare, nemligen ledamöterne af den klass, som skall deltaga i afgift till sådant löremål, hvartill den andra förut ensam bidragit, att derom besluta, men inom deras klass fingo dock, enligt momentets andra period, jemväl fastighetsegare sjelfva i sin egen förut enskilda angelägenhet, åtnjuta rösträtt för den del af bevillning, hvilken de kunna utgöra för annan inkomst, än af fastigheterne, nemliBih. till R. St. Prot. 18S0 & 1831. 8 Sami., 15 Haft. 1 2 Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottets Utlåtande, JV? 68. gen för lön eller rörelse.
Maj:ts Nådiga godkännande af de reglementariska föreskrifterna i Bevillnings-Förordningen; såsom stöd hvarför, bland de flera stadganden, hvaruti böter utsättas, fora och besvärs-hänvisningar bestämmas, samt hvarjehanda skyldigheter åläggas dels Presterskapet, dels andre embetsoch tjenstemän, Ridderskapet och Adeln åberopade 43 §. af det nu antagna förslaget till ny Bevillnings-Stadga, hvarigenom ej blott 46 §. i den hittills gällande, utan äfven. Kongl. Maj:ts den 30 September 1812, angående Mantalsoch Skattskrifningarnu, utfärdade Förordning blifvit i 9 §., om vissa böters fördelning till tväskiftes mellan Skattskrifvaren eller åklagaren och socknens fattige, förändrad; hvarom Nådig Kungörelse, i händelse förändringen af Kongl. Maj:t antages, lärer böra utfärdas, på det att Rikets Ständers Bevillnings-Stadga ej må stå i strid med Kongl. Maj:ls Förordning. S. D. Ånyo föredrogs och bifölls Banco-Utskottets, den 12 sisth December, på bordet lögde Betänkande N:o 126, i anledning af väckt fråga om nedsättning i lösen för våg-attester å jern och andra vågförda effecter, som hos Banken eller Låne-Contoiret i Götheborg belånas, samt afskallände af så kallade förnyelsebevis. S. D. Lades till handlingarne Banco-Utskottets den 14 och 19 sistlidne December på bordet lagda Memorialer: N:o 127, till svar å de inom tvänne Riks-Stånd framställda anmärkningar vid Utskottets under N:o 87, afgifna Utlåtande, angående dels utsträckning af lånetiden och nedsättning af räntan för Discontlån, dels bestämmandet af någon viss andel af Discont-fonden till lån åt jordbrukare och Bergsmän. N:o 134, till svar å ett Riks-Slånds återremiss å Utskottets Betänkande, N:o 101. S. D.
2:o, 3:o, anslagen för anskaffande af ett fyrfartyg vid Sydostbrotten samt för anskaffning af 12 däckade lotsbätar; § 121 mom. l:o, 3:o och 4:o. anslagen för Rikets ekonomiska karteverks bearbetande : för utbildande af Svenska Trädgårdsföreningens elevskola och trädgårdsodlingens befrämjande; samt för en agrikultur-kemisk iörsöks-anstalt vid Ultun i landtbruksinstitut; § 122, anslaget för uppförande af byggnader vid nämnda institut; § 123, anslagen för geologiska undersökningarna samt derpå grundade geognostiska kartors upprättande och tryckning; § 125, anslaget för underhäll och förädling af stamholländerier; § 126, anslaget till inköp af racehingstar; g 127, anslaget för vetenskapliga undersökningar rörande fiskerierna; § 129, anslaget till resestipendier åt arbetare i näringsyrkena; § 131. mom. 2:o, 3:o, 4:o, anslagen till undersökningar, inspektionskostnader och expenser för allmänna arbeten; till arfvoden för lärare vid Mariebergs artilleriläroverk samt till stipendier för elever vid nämnda läroverk; § 132, anslagen till Statens jern vägsbyggnader; g 136, mom. 2:o, anslagsoell lånesumman för brobyggnad öfver Umeå eif; § 138,mom. 2:o, 4:o, 6‘:o, 7:o, 8:o, anslaget för förbättring och utvidgning af Helsingborgs Stats-Utskottets Memorial JV*>' 205. 9 Helsingborgs hamn; länet för fortsättning af hamnoell kanalanläggningen vid Carlstad; länet för uppmuddring af segelleden mellan staden Piteå och lastageplatsen Löfholmen; lånet för Rottne åns upprensning samt anslaget för bortsprängning af undervattensklippan Röda Berget i Göta eif; enligt § 139, anslag och lån för ntdikningar och sjösänkningar samt andra vattenaf tappningsföretag; » § 141, länet till fabriksidkare]] J. R.
Då jag förra gången hade ordet, vidrörde jag icke 2:dra morn., hvari talas om enskilda skogar, sorn skola förblifva under enskild vård. Gr. Sparre har motiverat orsaken, hvarföre Ulsk:n afgifvit della tillstyrkande, och han tyckes vilja bibehålla förslaget i denna del, och det må dä tillåtas mig alt, i anledning deraf, få yttra några ord. Min öfvertygelse är, att i hela Riket, åtminstone i södra Sverige, det icke finnes så beskaffade skogar. Visserligen finnes en mängd skogar, som ännu icke undergått laga skifte, men dessa hafva deremot blifvit storsk i flade eller förlagda i små skiften. Om Herrarne genomresa hela Riket, tror jag icke, alt de skola påträffa några skogar, som disponeras af hela byar gemensamt, utan hvarje åbo uttager deraf efter lottning sill behof, men deremot finnas sådana odelade skogar, att en bys skog blifvit delad emellan herainans-nnmmern i byn. Jag tror det således vara högst angeläget, att raan i en författning icke inlägger stadganden om sådant, som icke finnes till, hvilket jag tror vara förhållandet med det Gr. Sparre omförmält. Jag går längre, ty jag påstår, att om icke ett skifte öfvermått hemman, hafva egarne deraf genom sämjehyte fördelat skogen och att ett sådant byte, såsom häfdvunnet, respekteras såsom vore ett verkligt skifte upgjördt. Jag anhåller att få fästa upmärksamheten på skillnaden emellan Hr von Hartmansdorffs och Utsk:ns förslag, bestående deruti att i det förra skulle begäras ”ali inga Kronoskogar hädanefter må lill enskilde afhändas, samt alt öfverlåtelsen af Kronans mark, genom afvitlrinsarne i de norra länen, följaktligen inställes.” Het rame torde filina vigten deraf att man, då man vill att Kronan skall behålla så många skogar som finnas, icke handlöst släpper saken. Jag har hört att i norra orterne lärer vara tusental torpställen, hvilka genast efter auläggningen blifvit tilldelade 3,000 tunnland af Kronans mark.
Man har till allra sist icke något horn i sidan mot vår unga författning, som våra fadermottogo med så stor hänförelse och så ädel glädje, man vill icke låta den multna bort, förvridas, misshandlas af brutala händer. Det var de nationalliberala, som skaffade oss den, det var de som först talade illa om den, då den icke blef använd som de ville. Så fingo de lust att rubba litet på den. Men blott för sig sjelfva ville de hafva lof att göra detta. De hade ju — så ansågo de — tillverkat mekanismen, derför kunde de också laborera med den, utan att den gick sönder; dessutom voro deras händer så fina och de voro så skickliga, de kunde göra det så fiffigt, att man nästan alls icke märkte det. Men så kom det en dag, då en annan, som icke ansåg dem så fiffiga som de sjelfva, trädde till makten, och med en hand som var det en plog, som skulle drifvas igenom hård jord, tog han på den fina, ömtåliga väf, som kallas en författning. Det skar de nationalliberala i hjertat: deras eget vackra verk, om detta detta grep denna förvaltarehand så tungt, så bakvändt, så plumpt. Och de måste sitta alldeles stilla och till på köpet vid alla tillfallen, då någon frågade dem, säga ätt de funno det hela vara synnerligen utmärkt. Det har varit en pröfningens tid för de gamla nationalliberala, och när man har mörka dagar, reflekteras det mycket; de nationalliberala ha sagt till sig sjelfva: om vi dock aldrig sjelfva hade begynt att tala illa om författningen och sjelfva gifva anvisning på att rucka den. Nu ha vi konseqvensen i denna godsegarregering. Och detta har luttrat de nationalliberala, har återgifvi^ dem litet af ungdomsidealet.
Scen V II. DE FÖRRE. HANS inledd af CECILIA, som för honom till spisbänken der han blir sittande under hela nästa scen. JACQUES. Guds fred far! Yxeskaft! Det tjenar stort att vara manerlig med honom! CECILIA. Jacques, Jacques! Du hopar hämd öfver ditt hufvud! JACQUES. Hvad säger hon, nådeliga! Håll munnen hon. Kom hit och bär upp öl ur källarn. Julen står inte längre än hon räcker. Hvad nytt eljest gamle Jurgen? JURGEN. Nytt! Hm! För oss gamla är ingenting nytt! JACQUES. Alltid fiendtlig och svår. Är det gamla torrvärken som är framme igen? Den tycks aldrig vilja ge sig! GERHARD. Åh! det gar väl öfver med sju par spö. JURGEN ser föraktligt på Gerhard. Hm! ludet. Han är inte så galen som hufv'et är JACQUES. Der fick du ett hugg i bältet, Gerhard. GERHARD. Hå, hå! Det är ingen krok i ärtåkern. JURGEN. Nej, det är sant, mycket sant, men rutit är snart rifvet sa' kär'ngen ref af sig örat. JACQUES. Nu blef du bet Gerhard! om du kan. Tag igen på det, GERHARD. Det kan jag inte. Dricker. Man kan inte ta' af grisen mer än skinnet. Scen V III. DE FÖRRE. CLAUS. JACQUES. Se der ha' vi Claus det var bra; nu få vi skämta. CLAUS. Vi? Det var närgånget sagdt. JACQUES. Nå förlåt då! Det blir väl du som får bestå 57 målron; lika godt, bara det blir något, ty här är inte lustigt. Cecilia, hvad skulle du hit med den gamle; förmå honom att gå hem, inte har han nöje här. CECILIA. Han säger att han vill vara i din närhet! CLAUS. Låt gubbstackarn vara, det' är synd om honom, han kan ju inte göra ondt mer i den här verlden. Hvad är det ni vill höra godt folk? Vill ni höra hur erkebiskop
» Likaså », heter det i förklaringen, » hade det blifvit för E. klart; att den af honom gjorda uppgiften om Janssons födelsedag i förenämda beväringsrulla vore riktig, men att deremot uppgiften till statistiska byrån vore oriktig ». Som Janssons äktenskap vore genom hustruns dödliga frln-fal le upplöst och Ekva) l veterligen ingen skada vållats genom den olaga vigseln, anhöll E., utan att vilja ursäkta sina felsteg, att härför fU en så mild dom som möjligt. Det som frapperar i denna förklaring är, att den angifne, under det han bestämdt framhåller, atl den olaga vigseln skett af ouppmärksamhet, deremot beträffande den andra frågan iakttager en fullkomligt reserverad tystnad i afseende å motiverna och blott inskränker sig till att konstatera det faktum, att pjelfva dagteckningen var oriktig. Justitie-ombudsmannen förordnade i anledning af hvad som förekommit om åtals anställande och meddelade dervid åklagaren särskild instruktion. J.-o. förklarade härvid, att han ansåge uppenbart framgå att Ekvall i afseende på den olaga vigseln gjort sig skyldig allenast till ouppsåtlig vårdslöshet i embetsutöfning, ehuru visserligen » en vårdslöshet, som måste anses vara af särdeles grof beskaffenhet och vittnande om en sällspord ouppmärksamhet vid utöfvandet af en så vigtig och till sina rättsliga följ&gt; der betydelsefull embetsförrättning som verkställande af vigsel ». Herr j.-o. betecknar här som man ser E: s förfarande med befogadt skarpa och träffande ordalag. Vidkommande den senare felaktigheten — den oriktiga uppgiften angående Jansson9 födelsedag — anmärker j.-o., att E. i Bin förklaring inskränkt sig till att erkänna, att det blifvit honom klart, att denna uppgift vore oriktig och den i beväringsrullan riktig.
Af dessa stadganden anser Stats-kontoret tydligen följa, att, om t. ex. 1862 års Revisorer skulle ingå i granskning af säkerhetshandlingar, hörande till 1863 års förvaltning och räkenskaper, de komme att anticipera på det sistnämnde årets Revisorers pröfningsrätt. Vid inventeringar uti Stats-kontoret har alltid så tillgått, att de säkerhetshandlingar uppvisats, hvilka uti den granskade räkenskapens utgående behållningar funnits upptagne. Har något af de utbalanserade lånen sedermera blifvit kontant återbetaldt, är sådant vordet bestyrkt, genom förevisande af räkenskapen för det år. hvarunder betalning skett. I fall utlåning af dessa medel derefter å nyo egt rum, har granskningen af säkerhetshandlingarne ansetts tillhöra Revisorerne af den räkenskap, hvaruti det nya lånet först till redovisning upptagits. Återställande remissakten, framhärdar Stats-kontoret med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare, 0. A. TALI VON. A. V. KOCK. C. W. GRÅÅ. O. F. af SILLÉN. Föredragande. Bruno Johansson. O. W. af Donner. Stockholm den 15 December 1863. — 275 — Kongl. Civil departementets Protokolls-utdrag, angående afgifna underdåniga förklaringar i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid statsverkets förvaltning och räkenskaper år 1861. Utdrag af Protokollet öfver Civil-år enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 15 Januari 18d4. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-statsministern, Friherre De Geer, nans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes-ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten. Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson. Härefter föredrog Departernents-chefen i underdånighet: 29.
Genom att återremittera denna § vid hvarje riksdag då denna fråga förekommer, skulle man dock kunna vinna något dermed, nemi. om två Stånd stanna mot två, så kan frågan blifva föremål för förstärkt StatsUtsk., och dessutom kunde ock hända, all vid någon kommande riksdag så väl Bevilln.Utsk., som Ständerne borttogo denna orimliga bevillning, då man, såväl hvad Ständerna som Utsk. angår, finge tacka Gud för hvarje dag man blifvit klokare. Hr Aminoff: Jag vill endast fästa mig vid Hr Gr. Sparres yttrande, i afseende å charteringen, såsom enligt min tanke orimlig, i synnerhet för tilldelande af ordnar, Adelskap, Friherrlig och Greflig värdighet. Också har förändring häruti vid föregående riksdagar blifvit väckte, så inom R. o. Ad. som och genom Bevilln:sUlsk. , men allt utan nödig rättelse. Dessa sistnämnde afgifter erläggas dock blott en gång, och kan således hafva något stöd för sitt bibehållande, ehuru till ett betydligare mindre belopp, då deremot bevillningsafgiften för karaktersfullmakter utgår årligen så länge den karaktiserade personen lefver. Denna slags bevillning bör afskaffas. Då nu II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle ifrågavar. § ropades starka nej, blandade med ett eller annat ja, hvarefter II. Ex. hemställde om R. o. Ad. ansåge de gjorda anmärku.-ne föranleda lill återremiss, samt sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja och ett eller annat nej, förklarade det han funnit ja öfvervägande. § 38. Sedan lindert. Ridd.Sekret, tillkännagifvit att äfven denna § blifvit af de öfrige RiksSt:n bifallen, yttrade Hr Aminoff: Då denna § står i nära sammanhang till den föreg:de 37 §:n, hvilken blifvit återremitterad, förmodar jag att R. o. Ad. äfven beviljar återremiss af den 38:de §:n.
Jag beder eder om förlåtelse att jag fört eder tillbaka till fordna dagar. Jag skall nu återgå till de närvarande. Gr. Anckarsvärd har framhållit obehöfligheten af en större flotta, nödvändigheten och oöfvervinnerligheten af en skärgårdsflotta, planlösheten i förvaltningen och Statens ringa tillgångar. Om örlogsoch skärgårdsflottan har jag så ofta tvistat med Hr Grat, att jag ej nu vill uptaga eder tid att återuprepa gamla svar på gamla anfall. Jag beder endast att få nämna, att By 8- sarne under sista kriget funnit sin roddflotta hafva varit af så utomordentlig nytta, att de nu ansett för godt att förvandla den till mudderfartvg på Newa. Jag har hört det af den Svenska militäragenten i Petersburg, Hr Björnstjerna, som här är närvarande. Jag nekar dock ej att vi kunna draga nytta af vår skärgårdsflotta, så vida man vill inskränka sig att betrakta den som fly tande batterier, som på förhand kunna på tjenliga ställen upställas. Denna vår skärgårdsflotta är i allt i fullkomligt skick. Utredning och ammunition finnas för densamma i fullständigt och fullgodt tillstånd. Det ligger således ingen sanning i Hr Grins förmodan att skärgårdsflottan blifvit vanvårdad. Den har tvärtom blifvit omhuldad, kanske mer än den förtjenår. Huru förhållandet deremot är med örlogsflottan, skall jag straxt visa för eder, mine Hrr! Gr. Anckarsvärd har sagt, att år ifrån år upgjorts nya planer för flottan, men att dessa aldrig fullföljts. Det är en sanning, mine Hrr! men hvad är orsaken dertill? Vägrade anslag och nya Den 14 April e. tn. 211 upfinningar. Sednast, upgjorde Svenska och Norska komiterade en plan för de båda rikenas sjöförsvar. Svenska flottan skulle minst utgöras af 8 ångskepp och 4 ångfregatter. Årliga anslaget till flottans nybyggnad är 1 62,000 rdr och Regeringen åtnöjer sig dermed. Med detta årliga anslag skulle det åtgå mer än 100 åratt bygga de föreslagna skeppen. Mine Hrr! I hvilket tillstånd befinner sig väl för det närvarande Sveriges flotta?
Tabeller kommer att finna, det hvarje person öfver hufvud kan räknas äga en inkomst af 3oo R:dr; bör Bevillningen kunna utgöras med icke fullt en half procent, om Bevillnings-summan utgör 2,000,000. Att sådant skulle lätta beskattningsbördan, genom en jemnare fördelning, synes tydligt, då somlige deremot nu få betala 5 till 10 procent af inkomsten. Det är justsådane förhållanden, hvarigenom de förmögnare classerne, i synnerhet Handelsclassen, undandragas beskattningen; då deremot jordbrukaren blir för tungt tryckt, Jag anhåller derföre, att BevillningsUtskottet tillika med de öfriga Utskott, till hvilka min motion är remitterad, afgöra, om icke denna del bör isoleradt bearbetas, eller om Utskotten vilja i ett sammanhang utlåta sig öfver motionen. För öfrigt förekomma, afven med bibehållande af 1812 års Bevillningsgrunder, åtskilliga anmärkningar. Utskottet anser det sätt för Bevillningens utgörande, sorn har för sig en sextonårig erfarenhet, samt viss he - Den 3o Mara f. m. aåjr heten att motsvara sitt ändamål, och hvilket derjemte, såsom numera allmänt kändt i hela landet, medför så väl lätthet vid verkställighet, som redighet i afseende på redogörelse och controll, böra utan hufvudsakliga förändringar bibehållas. Det förefaller mig dock besynnerligt, att 16 års erfarenhet har blifvit framställd, såsom skäl härtill, ehuru icke någon af Utskottets pluralitet vågat framkomma med den sats, att detta beskattningssätt jemnast fördelade skattebördorna. Finnas några utvägar att föreslå någon jemnare beskattning, så tror jag att icke 16 års erfarenhet kan hindra oss att nu tillgripa den, som kan lemna en rättvis lindring åt de medborgare, hvilka i 16 år varit för drygt beskattade. I afseende på värderingen af mjöloch sågqvarnar, valkoch stampverk etc., har Utskottet föreslagit, att värdet borde innefattas under hemmanens skattläggningar.