Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle likväl tro, att der borde införas: att vid de årliga mantalsskrifningarna åligge det en hvar, som brännvinsbränning idka vill och dertill berättigad är, att sig för denna närings bedrifvande anmäla. Beskattningen beräknas och utgår med det undantag, sora särskildt stadgas efter det under den anmälda tiden högsta möjliga tillverkningsbelopp, beräknadt efter mäskekarens cubik-innehåll. Frih. Hamilton förklarade sig nöjd med detta tilläSS Hr Ribbing, Bengt: Om jag trodde, att bättre controller kunde vinnas genom att taga mäskekarens cubikinnehåll till grund för beskattningen, så skulle jag gå in på Frih. Hamiltons förslag; men jag tror, att mycket mera underslef deraf skall blifva en följd, hvaremot, om pannerym16 H. 3i a4a Den 9 November f. m. den tages till grund, författningen om beskattning derefter ej så kan eluderas. Huru lätt det skall blifva att gäcka författningen, om pannerytndens cubikinnehåll tages som grund för beskattningen, torde Frih. Hamilton och de som med honom tänka lika inse deraf, att i ett bränneri finnas 4^5 kar, t. ex. för ladugårdens behof, för tillredandet af sörp och dylikt; och då endast ett af dessa upptnätes såsom det, hvarefter skatten skall utgöYas, så öser man ur mäsken från det ena till det andra, hvaraf följden blir att controllen göres oinöjlig. Jag tillstyrker derföre antagandet af Gr. Hamiltons förslag. Hr von Rosen: Jag har verkligen varit af den tanke, att mäskekarens taxerande vore det rationella beskattningssättet, och erfarenheten från de länder, der denna beskattningsmetod följes, bestyrker detta; men jag tror, att man bör fästa afseende äfven derpå, att 3o kannors pannor utan mäskvärmare skola beskattas efter pannerymd. Jag tror att tvänne så olika principer skulle möta svårighet vid tillämpningen och ådagalägga inconseqvens i lagstiftningen.
Herr Rosenqvist _, Fredrik Leonhard: Åf Herr vonHartmansdorffs Utlåtandet bifogade Reservation täcktes Ridderskapet och Adeln inse, att det vore obilligt bifalla detsamma, då man ej kunde undgå alt bevilja alla andra Svenska medborgare, som begärde afskrifning, samma fördel. Jag anhåller få 49 H. 3 34 Den 9 November f. ra. uppläsa följande utur Utlåtandet: Detta Kongl. KcimmarRättens Utslag härj, uppå af Billquist deremot anfcrde underdåniga Resvär, blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder fa st stål dt j, samt i följd deraf j af Kongl. KammarRätten den iy Januarii 1820 till Konungens Befallningshafvande för Laga verkställighet öfversändt, &c. Vidare förekommer: Kongl. KammarRätten har derföre j, och då något inhibitorial i Utslagets verkställighet icke blifvit meddeladt, samt borgen för ersättnihgs-beloppet blifvit af Billquist vid de underdåniga Besvärens anförande ståhl j uti förnyad skrifvelse af den s5 Febr. sistlidet år anmodat Konungens Befallningshafvande., att genast låta foga den lagliga åtgärd vid detta ärende, att Kongl. KammarRättens Utslag blefve skyndsammeligen till verkställighet befordradt. Hvilka vådor skulle icke uppkomma, om en person, som vöre dömd i alla Rätter, och hade sin Dom till executif åtgärd öfverlemnad, men ingick till Kongl. Maj:t och anhöll om uppskof intill nästa Riksdag, skulle af Rikets Ständer få sin rättmätiga skuld afskrifven? Jag anser de menliga följder, som af ett sådant förhållande skulle uppkomma, vara så betänkliga, att jag på det högsta måste afstyrka bifall å Utskottets Utlåtande, ur den rättsprincip, alt Rikets Ständer annars ej kunna undgå att bifalla hvar och en afskrifning, som sedermera föreslås.
Ett vida större antal personer sysselsätta sig med andra yrken: en del går ut på landet och i städer, och bygger samt inreder hus; andra idka murarearbeten. De uppföra murverk i Byggnader, och äfven mura de Källare, Broar, Kyrkor och Torn; andre sysselsätta sig med alla slags Snickare-arbeten; andre åter med gröfre och finare smiden och så vidare. Det är på industrien och afsättningen med ortens producter som dess bestånd hvilar. Hämmas afsättningen, så qväfves industrien, och den idoge mannen, det arbetsamma hushållet, skall bredvid sina varor, som med så mycken möda, skicklighet och flit blifvit förfärdigade, men ej kunna afyttras, finna sig i den olyekliga belägen - i6 Lagsamt Allm. Desv. o. Oec. Utsk. Bet. N:o 27. het, att hafva manga behof, och inga tillgångar till deras afhjelpande. Det är i sammanhang med den fria handels-rättigheten, sorn alia finna utvägar till sin ut. komst: genom det, att somliga resa bort och försälja sine och många sine grannars väfnader samt flere tillverkningar, sorn kunna transporteras långa vägar, komma desse i tillfälle att köpa hvad de behöfva af sådane varor, som ej kunna, ulan för stor transport-kostnad, föras långt, och sorn af andra i orten förfärdigas, samt att begagna deras arbetsbiträde, som valt Byggnadsoch Murare-arbete lill sitt yrke. När man undantager Marks Härad, är väl Linneväfnads-tillverkningen i de öfrige af dessa Sju Härader, åtminstone till afsalu, icke så betydlig, emedan Lin derstädes, på somlige ställen sämre, och på somlige nästan intet växer; dock tillverkas något hvarstädes; i synnerhet Vadmal och gröfre Linväfnader. Marks Härad åter är hufvudsakliga tillverknings - orten för alla sorter både finare oell gröfre väfnader. Detta Härad består af 24 socknar och circa 5oo hela Hemman.
Och dä nägon Konunga Försäkran aldrig gass ät Swensta Folket förr än den Fundamental-Lag war gifwen, efter hwilken desi Konungar ätagit sig at styra land och Rike, samt dcsiutom, enär Hans Kongl. Höghet med sjelfförsakelse af eget lugn emottagit Riksrodret under stormen, och wär underdäniga pligt är at mildra de beswär, lätta de bördor och skingra de bekymmer, som uti en sädan 54 Den 8 Maj. ställmng ännu iner skulle öka tyngden af en Konungs mödosamma kall; sä anser jag ost böra inställa at om spirans emottagande af Lans Kongl Höaket i underdånighet bönfalla fork än tiden kunnat medge Riksens härförsamladeStän» der at fastställa den grundlag, hwarefter de se» dermera under Hans Kongl. Höghets Konungsliga spira stola anse för en jordisk sällhet at blifwa styrde. Manga utrop af Ia och Bra hördes. Herr Laron och Landtmarstalken förmälte sig af hwad nu pä Riddarehuset passerat hafwa tillräckligen inhemtat Ridderstapets och Adelns swar pä Hans Kongl. Höghets framställning, och proponerLäe altsä Ridderstapet och Adeln at stiljas ät. Dä en stor del af Ridderstapet och Adeln tycktes ej hafwa wäl fattat Herr Landtmarstalkens mening och afsigt, upkom bärwid en gansta märklig oro, hwarunder ätstilliga utlätelser föreföllo, hwilka ej med redighet kunde til krotocoUet fattas. Friherre Lric Lonrall, förestog en Tacksägelse - alli-ess til Hans Kongl Höghet för det idag nädigst meddelte protocolst Utdrag; men blef afbruten af et starkt Mej. Herr Lnron och Landtmarskalken anmärkte, at dä den genom detta i rococoiu Utdrag af Hans Kongl^ Höghets gjorda framställning ej blifwit af Ridderstapet och Adeln bifallen', kunde ej nägon Tacksägelse ifrän Ständet Hans Kongl.
Om grosshandlare och minuthandlare slå sig tillsammans, få de väl icke öfvervigten i antal, men komma henne mycket nära. Som jag icke kan finna giltigt skäl för en sådan ojemnhets och grundvidrighets införande, så får jag vördsamt tillstyrka R. o. Ad. att ogilla ifrågavande förslag och låta den nuvar:de författningen fortfarande gälla för hufvudstaden, så mycket mera som han i st. f. att nedsättas till likhet med de öfriga städerna, borde utgöra ett mönster för dessa sednare. Hr Den 8 Mars e. m.' 145 Hr Adelborg: För att dömma efter den siste värde talarens yttrande, skulle alla inom samhället existerande yrkens rätt att blifva representerade vara dem genom det nya förslaget beröfvad. Se vi efter i 14 §:n Riksd.Ordn. så finna vi, att Stockholms Riksdagsmän utgöras af tre Magistratspersoner, två Grosshandlare, en Fabrikör, en Minuthandlare och tre af Embeten och Handtverkerier, summa 10 personer inom hela landet, de der skola representera klasserna. Kunna dessa personer representera de klasser inom hela samhället, som de tillhöra, så har jag orätt; kunna de det icke, så tror jag att Stockholms Riksdagsfullmäktige böra utses i likhet med rikets öfriga städers, eller genom allmänna val. Om man äfven derigenom skulle göra en koncession åt den allmänna valprincipen, för hvilken man här i landet hyser en så panisk förskräckelse, så tror jag att man derigenom ej åstadkommer något skadligt, ty ett land, som är så litet utveckladt i industrielt hänseende, som Sverige, kan icke på ett mera lämpligt sätt utse sina representanter, och valen skulle, enl. mitt förmenande, utvisa mycket fördelaktigare resultater än f. n. är fallet. Jag anser således förslaget, såsom beredande likhet i represcntalions-sättet för alla Sveriges städer, vara riktigt och önskar att R. o. Ad. behagade detsamma bifalla. Gr. Lagerbjelke: Den förste värde talaren, Hr von Hartmansdorff, har anfört åskilligt ganska tänkvärdt ronde de allmänna valen, men olyckligtvis inträffa dessa satser icke på det förslag, som nu är under öfverläggning, utan på ett, som föll vid förra Riksdagen.
IndragningsStatens fast - 64 Stats-Utskottets ställande, fattade serskildta beslut att beloppet af den ersättning, hvilken blifvit Landshöfdingen i Kronobergs Län beviljad för indragning af honom på lön anslagen dagsverksskyldighet till Kronobergs Kungsgård af Inhyseshjonen i nämnde Län, skall, då den efter i835 års slut upphör att till bemälde Landshöfding Utgå, uti fonden för LandshÖfdingelÖnernes reglerande ingå. i3.‘o att lönerne för de Tjenster, hvilka vid de administrativa EmbetsVerken för närvarande finnas dels indragne dels lemnade obesatte och emedlertid, der de varit disponible, användts såsom arfvoden åt andre Tjenstemän till en nödig löneförbättring vid erhållne ökade göromål, måga tills vidare på denna HufvudTitel qvarstå, för att kunna påräknas såsom tillgång för löneförbättringar och äfven i visse fall till nya loner för Verkens Personal vid den reglering af Staterne, som, i förening med Verkens skeende förändrade organisation kommer att upprättas. i4:ot hafva It. St;r i sammanhang med beslutet* om öfverförandet af KrigsHofRättens Stat från a:a till 3:e HufvudTiteln, ansett att Militaire Ledamöternes Arfvoden böra utbetalas, Landt-arme'ens Officerares af Anslaget på 3te HufvudTiteln till reseoch tractamentspenningar, samt Ledamölernes af Flottan af samma anslag på io:de HufvudTiteln, äfvensom att berörde arfvoden böra utgå till redan stadgadt belopp för dem, som till sådan tjenstgöring ifrån annan Ort inkallas, men med 33] procents förminskning, då i Stock - « B e t ä n k a n d e ri, N:o 335. 65 Stockholm stationerade MilitairPersöner till samma befattningar Utses. i5:o Då II.
Herr JuslitieRådet Themptander utlät sig skriftligen: ”Lika med RiksRättens fleste Herrar Ledamöter anser jag Kongl. Maj:ts Rådgifvare icke hafva öfverträdt Regeringsformens 65 § så länge de här ifrågavarande anvisningar kunnat utgå af besparingarne å RiksStatens hufvudtitlar. I den mån de förra deremot ö f versk rid i t de sednare, hafva rådgifvande åtgärderne, enligt min tanka, ledt till följder, som ej kunnat förenas med föreskriften i nämnde §. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIH A \ 6 TILI, BåmOftB IRUB8»BQÅBIDBQ8 PROTOKOLL VID TiAjS?iims» l$fl&s«lageifi i Arén 1M6, 1§S? och 1858. FJER1IE SAMIiIi%GEM. fst* Afdelningen: Stats-Utskottets Memorial, Utlåtanden och Betankanden. mmm m mm* Stats-Utskottels Utlåtande N:o 445. 1 i\:« 145. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Okl. 1857, kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion om ändring i 4773 års skaltläggnings-method Jäv Westeroch Norrbottens län. (I. A.) Inom Preste-ståndet har Doktor N. Nordlander samt inom Bonde-ståndet Riksdagsfullmäktigen J. E. Hulström från Norrbottens län, med hvilken sednare Joli.
Härom har fråga vid en mängd föregående riksdagar varit väckt, alltid under åberopande deraf, att rustningsskyldigheten vore för orten särdeles betungande, dels derigenom att, i anseende till ortens olämplighet för hästafvel, nummerhästar derstädes icke funnes att tillgå, utan måste med betydlig kostnad från angränsande provinser uppköpas, dels ock i följd af rusthållshemmauens i allmänhet högst klena beskaffenhet. Vid riksdagarne 1828 —1830 samt 1834—1835 ansågo väl Rikets Ständer sig icke kunna bifalla de i sammanhang med andra förslag om minskning af den indelda arméens storlek framställda och pröfvade yrkandena på lindring i rustningsbesväret för ifrågavarande ort; men vid den nästföljande riksdagen vunno de förnyade klagomålen erkännande, och Rikets Ständer auhöllo i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t den 6 Februari 1841, att Kongl. Majit måtte, i sammanhang med den förändrade organisationen af Rikets försvarsverk, hvarom Rikets Ständer vid dåvarande riksdag gjort underdånig framställning, och derest Kongl. Majit fann sådant lämpligt, i nåder tillåta att Smålands Husar-regemente finge, mot samma vilkor och i likhet med hvad för Smålands Grenadier-bataljon förut egt rum, afsitta, emot erläggande af hästvakans-afgift. Efter hvad af sednare riksdagsförhandlingar inhemta.?, har Kongl. Majit, i anledning Bih. tilt It. St.
Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste tjenare och uudersåter, J. I\ LEFRÉN. S. C. NISSER. KNUT POSSE. Stockholm den 5 December 1861. Underdånigste Utlåtande. ' , \; Vid granskning af statsverkets räkenskaper för år 1859, hafva Rikets Ständers Revisorer framställt följande anmärkning: Vid 1856—1858 årens riksdag anvisade Rikets Ständer ett belopp af 3,000 Ridr Rimt ätt under nästföljande statsregleringsperiod årligen utgå till arfvoden för lärare vid Mariebergs artilleriläroverk i de kunskapsämnen, som tillhöra Civilingeniörer; men hvarken af de till Revisorerne öfverlemnade räkenskaper eller af den utaf Kongl. Majit för läroverket fastställda utgifts-stat kan inhemtas, huruvida berörda medel blif vit under revisionsåret för afsedda ändamålet använda. Sedan mitt underdåniga utlåtande öfver denna anmärkning blifvit infordradt, får jag, till följd deraf, i underdånighet anföra följande: Vid 1840 års riksdag beslöto Rikets Ständer, att ett arfvode af 1,000 R:dr Biko skulle under nästpåföljande statsregleringsperiod utgå, såsom arfvode för en ytterligare lärare vid artilleriläroverket å Marieberg i de kunskapsämnen, som tillhöra ingeniörer för allmänna arbeten. Sedan Kongl. Majit, med anledning häraf, uppdragit åt
Rikets Ständer medgåfvo likväl härvid, att de sedan föregående Riksdag beviljade högre aflöningar för vissa embetsverk och korpser matte fortfara 118 och skillnaden deremellan oell den gamla Slalen utgå af besparingarne, så länge tjensternes nuvarande innehafvare qvarstå; men anhöllo tillika, att Kongl. Majit måtte vara betänkt på en förändrad organisation af dessa verk och stater, hvarigenom de förut varande tillgångarne må finnas tillräcklige, eller, om någon förhöjning deri blefve nödig, uppskjuta definitiva regleringen till dess Rikets nästkommande Ständer blifvit i tillfälle att taga kännedomoch yttra sig om den i anslagen erforderliga tillökning. Detta Rikets Ständers , utöfver Regeringsformens 62 och 64 §§. sträckta , beslut synes så mycket mindre med dem förenligt, som Rikets Ständers deri bestämda rätt att utmärka ändamålen, hvartill de till RiksStaten anslagna Statsmedel få användas, afser endast sådana föremål, som Rikets Ständer till behofvet pröfvat, och hvartill de på grund deraf anslagit serskilda summor: hvarförutan samma beslut står i strid med Rikets Ständers här ofvan åberopade skrifvelse af den 10 April 1810, samt med premisserna i sjelfva deras underdåniga skrifvelse af den 6 Oktober 1834, enär brist å besparingarne jemväl kunde uppstå genom anvisningar af tillfälliga arfvoden. I anledning af sistberörde skrifvelse tillstyrkte Föredraganden och StatsRådet, på sätt StaLsRådsprotokollet för Handels och Finansärenden den 28 Oktober i83f utvisar, det nådiga förklarande, hvad z.dra hufvudtileln angickj att de sedan föregående
Den fraga akt de mindre Stapelstäderne skulle tillatas att sa klarera Sjö-Tullen efter en wist fast» siäld cours, har.äswen bljfwit wäckt; men som detta skulle efter coursens olika förhållande , dä han ömsom kan wara i stigande och ömsom fallande leda till för» lust än för Stars och Riksgä!dö»W.rken, joni för sine Utgifter äro i ständigt wäxel behof, ä» för Exporteuren dä han nödgas Utrikes afsätta sina waror, sä stafwa Urffolten i bägge afseende» ansell denna Ulwäg mindre billig och lämpelig. Den tillökning i kull inkomsten, som genom della de öfrige Stapelstäderne nu åläggande clarcringö» fält bör bftswa ark päräkna anse Urstotten endast och allenast böra komma Kongl M j l och Kronan till qo» do, och icke pä minst-, färt komma i beräkning wid arrende summans utgörande, som thil sörman bör till dest belopp utgå, äfwcnsi m General Tull Arrende So» eictcten häraf icke eller bör något till godo beräknas. Till Riksens Högloft. Ständers egit bepröswan. de hemställee detta »vördsammeligen. Slockholm den 18 »December 1809. r>z Den 2i December. isiZ Pä Högloft. Rrdderffaper och Adelns Ledamöters wägnar, 6s 13 Osräis. Oas; blsmjnF. Pä Högwördige Preste-StändetS Ledamöters wägnar, "Weiämsn. Qsräell. Pä Wälloft. Vorgare-StändetS Ledamöters wägnar, 6arl I^r. I.ZncIber§. ^r>6. lUsäin. Pä Hederwärda Bonde» Ständers Ledamöters wägnar, ^c»k. Ericsson. ^olisn kekaxnus VVsssinZ. l^l. kröäslius. N. 6. InZman. Afftrift. Till Protokollet.
Skjutskärrorna undergå nemligen icke, före sitt inträde i verlden, någon preventiv censur, emedan man å högre ort är öfvertygad om att deras hjul icke rulla så hastigt framåt, som "solens hästar skena med dess vagn". Det är också sannolikt i den fromma afsigten att låta Finland rätt länge och grundligt njuta föraningen af sin framtids dagar, som man i orienten uppehåller utvecklingen af dess morgonrodnad. Af de vägar vi hade att välja uppå, beslöto vi oss för den så kallade norra strandvägen, öfver Willmanstrand för att kunna egna några stunder åt den vackra Pungaharjuåsen, Imatra vattenfall och Saima kanal. Men först några ord om den ort, der min skizzerar-åder för denna gång tog sin "Oprindelse". Nyslott, fordom Olofsborg, på finska Savonlinna det är Savolaks'-borg anlades år 1475 af Erik Axelson Tott. Sjelfva staden daterar sig likväl först från början af sjuttonhundratalet. I fejderna med ryssen har äfven Nyslott haft sin andel af strider och missöden, men någon särdeles framstående roll i historiskt afseende har det aldrig spelat. Dess läge i militäriskt hänseende har icke heller, sedan kanoner kommo mera i bruk, medgifvit detta. Ehuru beläget på en ö i sundet emellan Haukioch Pihlaja-vesi sjöar, domineras slottet dock från de gentemot liggande höga stränderna. Under ryska väldet har det ock i likhet med alla andra enahanda byggnader förnämligast tjenat till fängelse, till och med ibland för från Ryssland hitforslade politiska martyrer. Sägner om fångar af detta slag äro ännu, ehuru slocknande, gängse i trakten. Om dessa olyckliges fönster vette utåt sjön, hade de åtminstone den lindrande njutningen af en vacker utsigt, ty det gamla fästets läge är ett af de vackraste man kan tänka sig, liksom ock sjelfva stadens. Denna var länge en obetydlig köping, men öppnandet af Saima kanal har beredt den en bättre framtid. Belägen invid sundet emellan ofvannämnda sjöar, är den en af naturen gynnad, men af menniskorna försummad ort.
Vidare är det väl sannolikt att en valmannakorps, så sammansatt som den Utsk:t föreslagit, af pastorer, men dertill också af alla stiftets komministrar och öfrige obefordrade prester, väl icke skulle utgöra en särdeles förbättrad valmannakorps mot den som f. n. finnes. Deremot är det att bemärka att för komministrarne är det alldeles icke nödvändigt att företaga någon förändring, enär de redan äro representerade. Förslaget är således enligt mitt förmenande icke antagligt i det skick det förekommer; men derföre att detta förslag, sådant Konst.Utsk:t upställt detsamma, icke är nöjaktigt, så följer alldeles icke deraf att saken icke kan till många delar vara ganska riktig. Det väcktes vid förra riksdagen'ett föislag, att elementar-lärare, hvilka i och 346 Den 27 J un 1 e. m. för sin befattning ega presterlig befordringsrätt, skulle erhålla plats i PresteSt:t, på det sätt, att de indelades i 5 distrikter, af hvilka hvart och ett sände en representant till Ståndet. Detta förslag tror jag var godt och det hade varit rätt om det blifvit antaget. PresteSt:t hade derigenom vunnit en ganska väsendtlig förstärkning och många utan tvifvel väl qvalificerade personer hade inkommit i representionen. PresteStit var äfven af samma tanke och antog förslaget, men olyckligtvis föll det i 2:ne Stånd, nemi. Borgareo. BondeSt:n. Det är fara värdt att, ehuru saken i och för sig sjelf är riktig, man likväl, om man återkommer med samma förslag oförändradt, stöter på samma svårighet, att Borgareoch BondeSt:n icke vilja detsamma antaga. Ehuru jag således helst skulle vilja förblifva vid det förslag, som förra riksdagen väcktes och vid denna antogs af K. o. Ad. och PresteSt:t, så och då de 2:ne öfriga St:n afslagit detsamma, tror jag det vore klokast, om man vill hafva ett resultat, som möjligen blir antaget af de 2:ne andra Stånden, att göra afs:de å detta afslag.
Vi träffa här med ledsnad på ett af de många exemplen, huru jemväl de bästa hufvuden och hjertan kunna omedvetet kufvas af en viss herrskande tidsandas nästan fullt uppnådda envälde. Men då vi härvid ihågkomma, att ännu vid denna tidpunkt (och ända till hans död) tänkaren Kellgren stod i utbildning långt efter skalden, böra vi derjemte rättmätigt uppskatta värdet af en personlighet, som är i hvarje lifvets ställning lika redebogen, att allting våga, allting lida för något Högre, något Heligare, än sig sjelf. Och derför anse vi fordras till fallfärdigheten af hans bild, att nu anföra, oafkortad, följande sjelfbekännelse; hvarom Rosenstein förtäljer, att den ”i ett af författarens manuskripter” blifvit funnen. ”Denna djupa känsla af Sannt och Rätt, Godt och Ädelt, som gör att vi anse oss för lycklige eller olycklige, upphöjde eller förnedrade, af allt hvad som främjar eller sårar deras ära; att vi, liksom flyttade ur oss sjelfva, ur vår personlighets krets, röras, andas och hafva vår varelse i det allmänna lifvet, den allmänna ordningen, Samhällets och Verldens, – Rättvisan, Dygden, Förnuftet, Smaken; att vi älske som föräldrar, som vänner och välgörare, alla stora män som upplyst och förädlat vårt slägte; att vi deremot hate som personliga fiender allt Villans och Lastens anhang; att vi sjelfve utan möda uppoffre lugnet, hvilan och nöjet, icke känne någon fruktan, icke se någon fara, då Lagens vård, Religionens helgd, Samhällets väl och Regentens ära kalla oss till strids mot dårskaper och sjelfsvåld: – denna djupa sjelfförnöjande, sjelffrätande känsla, om hon ej är Snillet, är hon fröet dertill. Unge författare! vill du veta, om din kallelse är sann eller ej: lägg handen på ditt hjerta. Hvad intryck känner det af de ting, som omgifva dig?
Ständer beslutat i enlighet med contrapropostuoueDS lydelse. Deti, som anser, att, till coutraproposition i hufvud-voteringen om införselstullen å saltadt kött skall antagas Ridderskapet och Adelns beslut, eller att nu gällande bestämmelse i delta afseende 6 R:dr 32 sk. tunnan bör bibehållas, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej kommer Borgare-Ståndets beslut, att införsellstulleu å denna minik bor nedsättas till 5 R:dr tunnan, att utgöra conti aproposition i den hufvudsakliga voteringen. Denna votering har gifvit till resultat 86 Ja och 32 Nej samt 1 casserad sedel; vid hvilket förhållande och då Ja vunnit, följande Proposition blifvit antagen för den 5si:dra Voteringen (82:o). Den, sorn bifaller U skottets förslag, alt inforselsafgiften å saltadt kött bör bojas till 8 R:dr tunnan, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, antages Ridderskapet och Adelns beslut, att nu gällande bestämmelse i delta afseende, 6 R:dr 32 sk. tunnan, bör bibehållas. Sorn voteringen utfallit med 51 Ja och 68 Nej och Nej således vunnit, har nu gällande införselsafgift å saltadt kött, 6 R:dr 32 sk. tunnan, blifvit bibehållen. 53:te Voteringen (83:o). Deri, som instämmer 1 Utskottets förslag, att å torkadt eller rökt kött skall antagas en till 1 R:dr 24 sk. Lispundet förhöjd införseltull, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. A7 in ner Nej, blifver, enligt Ridderskapet och Adelns beslut, nuvarande införsels-afgift, 1 R:dr 16 sk. Lispundet, derå bibehållen.