Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag instämmer i Herr Printzenskölds och Friherre Ehrenborgs åsigter; och på det hvar och en må finna, att här endast är fråga om sådane anföranden/som läggas på bordet, men icke om anmärkningar, hvilka kunna föranleda till återremiss af ett betänkande, torde jag få hänvisa till ConstitutionsUtskottets nästföljande förslag till tillägg af ett f.de Mom. i 49 §• Riksdagsordningen. hvilket innehåller, att, vid återremiss, böra anmärkningarne sednast inom 14 dagar meddelas Utskottet. Jag tror det vore ganska väl, om den ifråga varan - Den 26 Februari i f. ro. i65 de redactions-föränd ringen antoges. Omöjligheter kunna ej begäras, och det är således gifvet, att, om hinder någon gång möta för verkställigheten, måste laga förfall gälla här såsom i andra saker. Sådane undantag böra likväl blifva få, i jemförelse med de händelser, då förslaget låter verkställa sig. Jag tillstyrker derföre bifall till den föreslagna nya redactionen, såsom varande af vigt för ärendernes ordentliga gång. Herr Ribbingj Arvid: Hufvudsakligen förekommen af Herr von Hartmansdorff, utbeder jag mig blott att få fästa upmärksaraheten derpå, att i den föreslagne nya redactionen står, att anförandet bör i nästa Plenum aflemnas, icke skall aflemnas; och att den således för särskildte förfall mcdgifver möjligheten att lemna dispence. Friherre Boijej Fredrik: Då erfarenheten visat, att det i vissa fall är omöjligt att i nästa Plenum aflemna sina yttranden skrifteligt upsalte, lill stöd hvarför jag bland många exempel, som skulle kunna åberopas, endast vill citera den händelse, som säkerligen större delen af Ridderskapet och Adeln erindrar sig från förra Riksdagen, att en Talare, i fråga om Näringsfriheten, började med alt oafbrutet tala utan papper 1 timma 20 min. efter min klocka, och efter en kort stund åter upträdde, samt i66
Och man slipper då att välja mer än 25 personer, i stället för att annars välja 4o. I anledning af den anmärkning jag gjordt, och de af flere andre värde Ledamöter äfven gjorde, anhåller jag att Betänkandet måtte återremitteras. Herr von Hartmansdorff, Auguji: Jag Den 17 April e, m, instämmer fullkomligt i den åsigt som Friherre Björnstjerna yttrat, i afseende på Utskottens sammansättning, och anser följaktligen Electorerne böra väljas så, att Utskotten komma att utgöras af män, som hysa olika meningar om de ämnen, sorn der skola behandlas. Jag tror således att det valsätt, Utskottet föreslagit, att man nemligen skulle kunna rösta på hvilken som helst af Ståndets Ledamöter, icke är det lämpligaste, emedan derigenom lätteligen kan ske, att den för ögonblicket rådande meningen får för stort inflytande. Till förekommande deraf, och vinnande af en större oväldighet, vöre jag böjd att instämma med Grefve Spens i hans förslag, att Ridderskapets och Adelns hela antal delades i fem delar, och att livar och en inom sig valde fem Electorer, Om denna method antages, skulle hvar och en som första gången bivistade en Riksdag, hafva lättare vid att inom den afdelning till hvilken han hörde, skaffa sig nödig kännedom af dess Ledamöter, och således kunna sjelfständigt uppgöra sin val-lista. Då skulle möjligen äfven de, som ej hafva mycken tid att lemna åt Riksdags-göromålen, kanhända sjelfva uppsätta sina listor, hvilket man snarare undviker, då listorne äro så långa, att mera ledighet fordras till deras uppgörande. Utskottet har visat, att Bänkman icke funnos på de tider då Class-indelningen på Riddarhuset ägde runi, och Grefve Spens har kallat sitt förslag en medelväg mellan det Valsätt som då iakttogs och det, hvilket Utskottet föreslagit.
Då jag inom Utsk:t delat Frih. af Ugglas åsigter i denna fråga och äfven instämt i den reservation han algifvit, så får jag fiirena mig med de talare, som yrkat alslag på denna punkt af Utlåt:t. Jag har hört sägas, att om detta vilkor, att jorden skall vara af vederbörande kommuner fritt upplåten, bade varit billigt och rättvist, då stambanornas bekostande af staten beslöts, så vore det rättvist äfven nu. Det kan dock icke nekas att det ligger en ganska stor obillighet deruti, att då de stambanor, hvilka hittills blifvit byggda, icke förorsakat de orter, som de genomskära, någon uppoffring, så skulle de orter, som haft det missödet att få vänta, tillskyndas en ytterligare olägenhet och kostnad, derigenom att de nödgades lemna sin jord, utan att få någon ersättning derför. Utsk:t omförmäler pag. 12, att förra riksdagens Stats-Utsk. icke kunde tillstyrka någon sådan föreskrift, emedan de då redan beslutade och påbörjade stambanornas byggande icke kunde göras af ett dylikt vilkor beroende, hvarför lörslaget föll. Det synes mig dock att vilkoret är lika overkställbar!, antingen den beslutade banan är påbörjad eller icke. Overkställbarheten ligger nemi. uti något, som finnes fullständigt utveckladt uti Frih. Ugglas reservation. Den ligger deruti, att sedan en del af ban - Den 9 Maj e. m. 187 sträckningen är färdig, så kan en eller annan kommun, genom sin vägran att upplåta jord, förhindra fullbordandet af hela sträckningen, och då står staten der med ett stycke jernväg, som icke kan fortsättas. Då nu, på sätt Frih. af Ugglas äfven har anfört, en rättvis beskattning inom kommunerna i och för expropriationskostnadernas bestridande är omöjlig att åstadkomma, när det icke finnes någon lag, som härom bestämmer, så gifves blott en utväg, nemi. subskription; men det är oantagligt att en sådan kan blifva tillfyllestgörande i hvarje fall. Jag får af dessa skäl anhålla om afslag å Utsk:ts hemställan. Ur Bohnstedt, Theodor Ludvig:
Antechningar ." f Har alltsedan 1795 af Kongl. KrigsiCollcgiura begagnats till UtredningsL förråd utan någon hyras erläggande. i Disponeras af Kongl. Krigs-Collegium, i följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 21 December 1820. Den hyra ivlagazins-lm ättningen under tiden får vidkännas genom anskaffandet af nödigt Magazins utrymme för egna Spannemåls-upplag ersattes af Kongl. Krigs-Collegium. {Disponeras äfven af Kongl. KrigsCollcgium, enligt Kongl. Brefvet d. 27 Fehruarii 1821. I öfrigt gäller nyssförestående annotation. ( Norra Flygelbyggnaden begagnas till förvarande af Amunitions-och Bevärings-persedlar, och den Södra dels till Sjukhus för Gottlands NationalBeväring och dels till Curtius-Inrättning för Länet. Enligt Kongl. Brefvet d. t5 Maji 1821 böra de Verk , af hvilka Byggnaderne disponeras, besörja deras vidmakthållande, men någon .hyra erlägges ej. Begagnas af Kongl.Krigs-Collegium lill Utredningsförråd enligt Kongl. Brefvet den 1 September 1818. f Disponeras till en del af Slotts•/ och Tyg-Staten, samt det. öfriga till [Arbetshus för Calmarc Län. Revisorers Berättelse. G/f t Örebro. Ett Mälterihus. Upsala. Byggnader efter nedlagde Bränneriet derstädes. f Begagnas utan någon hyra till Ar» •< hetshus för Länet; enligt Kongl. Brefvet af den 19 Junii 1804. Genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 16 Augusti 1806, äro desse Bygg» nador upplåtne till Kongl.
Men jag kan icke gå sfi långt, att jag vill fjettra allmänheten till den grad i sina val, att de väljande icke skulle få gå hvarken utom krets eller stånd. Jag gläder mig åt att i dag hafva fått höra den rätta grunden, hvarifrån Hr von Hartmansdorff, såsom jag förmodar, och Hr Lefren utgå, då de yrka på val i denna anda. Jag har svafva! i okunnighet derom, men jag inser det nu, såsom jag förmodar, riktigt. Jag tror att de frukta alt biträda någon större liberalitet, på den grund alt nationen ännu icke kail bära denna frihet eller är mogen att begagna sig af densamma, så vidt utsträckt, sorn jag och de med mig lika tänkande ömkat och tro nödigt. Jag kan således icke tillvita dem några enskilda afsigter i afseende på sina yrkanden, ulan jag är tvertom fullt och fast öfverlygad, att de anse sig befordra deras fäderneslands val genom yrkandet af de principer, som de framställt. Men det må tillåtas mig att yttra, det jag tror ali de häruti taga mycket fell. För alt bygga sina yrkanden på den grund, som jag trott dem hafva antagit, skallman nödvändigt förutsätta, alt nationen ännu behöfver hållas i eli visst omyndighetstillstånd. Jag tror det deremot icke. Jag tror alt nationen har hunnit till den ståndpunkt, att del må tillåtas-densamma att sjelf tänka och handla samt välja, mellan godt och ondt. Jag kan icke annat än sätta della i samma cathegori, sorn ifall jag får begagna en liknelse, om jag har en sou, hvilken jag älskar, . och han är kommen lill de år, att lian skall ut ur fädefnehuset. Det kostar visst på föräldrarna att släppa ut honom. Man anser honom vara blottställd för faror, för elakt sällskap, för onda exempel, för vilseförande )ttranden, munteliga och i tryck meddelade, men det går dock icke anatt längre hålla honom hemma. Han måste ut, han måste lara all känna godt och ondt, för att kunna välja det bästa. På denna ståndpunkt anser jag nationerna i allmänhet vara, den Svenska icke undantagen. Jag anser Svenska allmänheten vara kommen lill den ståndpunkt, att man måste släppa efter tyglarna.
— Om derföre vi ej blott vilja åtnöja oss med den visserligen glädjande tanken på våra efterkommandes tacksamhet för de goda och ändamålsenliga åtgärder vi för deras väl vidtagit; om vi icke vilja fortfarande omgifvas af mördare, tjufvar och skälmar af afla slag, samt lefva uti en allmän osäkerhet både till lif och egendom: så måste vi, utom ofvannämnde tvänne, äfven använda ett annat kraftigt medel, som genast, och således till förmån äfven för oss sjelfva, kan visa sina välgö - 2»4 Don 19 Februari e. m. rande verkningar, i afseende så väl på minskningen af förbrytarnes antal, sotn äfven på beskaffenheten af sjelfva förbrytelserna. För att luma finna det rätta medlet till det ondas afhjelpande, måste man först uppsöka orsaken, sorn föranledi dess uppkomst, underhållande och spridande. — Vid närmaste efterforskning i detta afseende, skall man klart inse, att, likasom bristande undervisning och saknad kännedom 0111 det rätta i de flesta fall varit första orsaken till beträdandet af brottets bana; så har ock våra fängelsers närvar, usla tillstånd utgjort en verksam orsak dertill, alt nästan alla, som — vare sig lill följd af något begånget liro 11, eller någon tillfällig lättsinnighet, — en gång trädt inom fängelsets murar, långt ifrån alt der afskräckas från att förnya bekantskapen med dessa rysliga nästen, tvertom finna en sådan trefnad derstädes, att de knappt hunnit blifva från fängelset frigifna, förrän de begå andra förbrytelser, sorn åter göra deni det hemfallne.
Utskottet, öfverlygadt, att Rikets Ständer dela här ofvan uttalade åsigter och med beredvillighet skola lemna den äskade garantien för de af Kongl. Majit genom traktaten ingångna liqvid-förbindelser, hemställer alltså, all Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse må, jemte betygande af sin tacksamhet för de åtgärder, Kongl. Majit med ospard omtanka för fosterlandets väl vidtagit till beredande af omförmälda frågas lösning, och sin tillfredsställelse öfver det önskvärda och vigliga mål, som derigenom vunnits, godkänna och bekräfta de förbindelser i afseende å gpdtgörelse lill Danmark för Oresunds tullen, som Kongl. Majit genom ifrågavarande traktat sig och Ri ket iklädt, med förklarande tillika, alt Rikets Ständer äfven för 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 48. sini del anse ändamålsenlig!, all under loppet af den tid, som med näsla Sf.alsreglerings-period tilländagå!-, de belöpande halfårliga utbelalningarne aflösnings-summan från Handelsoch SjöfarlsFonden verkställas. Såsom en följd af den alslutade traktaten komma, i enlighet med Utskottets, af Rikets Ständer gillade, framställning i 22 punkten af utlåtandet N:o 33, de bland Statsverkets inkomster beräknade så kallade Danska Fvringsmedlen att försvinna och således icke i den blifvande Riks-Slalen uppföras. Stockholm den 24 Mars 1857. STOCKHOLM, tryckt hos isaac sia nees, 1857. Stats-Utskottels Utlåtande N-'o 49. 1 \ JU: o 49. Ank. till Exp.-Utsk. d. 27 Mars 1857, kl. 1 e. m.
Ho blmot förslaget att I,än-rörelsen ej i något fall sbal! bunna insbränbas , reserverar jag mig pä cleo grund, att jag väl anser ett säclant staclgan6e vara bärle bebökligt för tbllmänbeten ocb passande för Lauben, sa länge clen ej börjat betala, men efter cleo tillen anser jag öet vara rabt striclancle emot Ilufvuclprineipen för en Lanb, som sball betala ä vista, att ej bunna neba Ian; oeb i clen belägenbet vär Lanb för närvarancle beönner sig, anser jag (lenna omstäncligbet ensamt bunna rubba bela L.ealisationen. dag föreslår (leremot vörclsamt, att en möjligbet mätte bereclas Lanbo8t^relsen, att uncler vissa vilbor oeb clä omstäncligbeterna säclant päballa bunna insbränba b,än-i öreisen. f? ä t te/se.' Vti 8r Netsingii Iteservation vict I af (te földt af vikne ttetänbanden, xag. 6^ näst efter rg:de ractea, etter emellan 3:dje vell ^:de lVtom. ä samma sida, l>ör stä: "att ett "sädant sätt till Itanbcns cvnsvlidstion, som sedan i8a3 blif0vit be^a^nadt, förut aldriA blifvit försöbt." r§:o 1Z.
Å, Salvator, (Flera af hofpersonalen ligga döda rundt omkring. Några Jag dör inte hur kan du tro prins Fortunio af hofkavaljererna störta fram och hota Salvator med sina värjor.) HOFKAVALJERERNA. Han har dödat oss alla. Ned med honom! svimmade eller döda, utom Vera och Salvator, som stå upprätta och se på hvarandra.) (De sjunka själfva ned maktlösa. Alla ligga nu af 84 SANNINGENS VÄGAR Fjärde scenen. VERA. SALVATOR. SALVATOR. att söka sanningen, då man endast finner lögnen i stället! Hvar finns då sanningen, den verkliga sanningen? Hos Gud eller hos satan? I himmelen eller i helvetet? Ty på jorden finns den inte. VERA. Ty söka måste vi! Låt oss då söka den i himmelen eller i helvetet. Slut på fjärde akten. ____________ Å Gud, å Gud, hvarför ständigt drifva mig framåt FEMTE AKTEN 85 - Femte akten. Första tablån. med månljus och stjärnor. Sjön ligger helt täckt med med rimfrost. Kusten af en klippig skogssjö. Vinternatt i norden glansis, höga snödrifvor bland klipporna, träden täckta Första scenen. rimfrost i det långa skägget, insvept i en mantel, sitter på EN GAMMAL MAN med patriarkaliskt utseende, med klippkusten och ser ut åt sjön. VERA och SALVATOR, sjön. klådda i pälsverk, komma klättrande bland klipporna ned mot VERA. närhet mitt hjärta klappar så underligt. Tänk, mitt upphof! Här måste hans håla vara. Jag känner hans Salvator, om det verkligen skulle vara han, som vore SALVATOR. ningen. Hos honom skola vi i alla händelser finna san 86 SANNINGENS VÄGAR VERA. ut på klippan. Om det skulle vara han! (Griper Salvator om armen) Stanna, mitt hjärta bultar så att det vill sprängas. Jag kan inte andas. SALVATOR. alla tvifvel skingras. Mod nu! Vi äro vid målet. Nu ändtligen skola VERA. ningens fader?
Man kan visserligen säga att derom vid detta tillfälle icke egentligen är fråga, utan blott att söka bereda sig fria händer i detta hänseende, och att det vore någonting mindre liberalt att ej vilja medgifva detta. Men jag mäste bekänna att t. o. in. en sådan endast eventuell frihet i detta läll enl. mitt omdöme icke skulle vara nyttig. Ty troligen skulle man då vid hvarje Riksdag ständigt få se nya mo tioner och förslag om förändringar i detta hänseende framställas. Det finnes likväl enl. min öfvertygelse fä .ämnen, som man med så stor försigtighet bör behandla, som ett lands myntförhållanden, och derföre tror jag också att R, o. Ad. icke bör bifalla det förevtde s förslaget. Särskildt vill jag dock nämna, att detta i min tanka icke pä något sätt bör utgöra ett hinder för Banken att med mera frihet få röra sig med vexlar ställda i guld, och icke såsom nu blott med sådana, som representera silfvervaluta. Att sålunda kcmma i en direkt affärsförbindelse med England, skulle otvifvelaktig! för Banken vara vida fördelaktigare än att såsom f. n. är fallet monopolisera hela vexelrörelsen på en enda punkt. Jag anhåller om afslag. Hr von Koch, Nils Samuel: Efter de yttranden, sorn blifvit afgifna, vill jag blott med få ord nämna, att jag yrkar af slag på ifrågavide punkt. Vid alla förändringar bör man blott afse, huruvida någon förbättring i hvad som förut varit, derigenom kan eshållas; men huruvida man kunde få någon fördel af den nu ifrågasatta, är minst sagdt tvetydigt. Jag tror för min del att följden blott skulle blifva olägenheter, och anser i allmänhet att en af de olämpligaste förändringar, som kan göras, är i alside på den standard man har. Eör öfrigt anser jag att redan så mycket är taladt i denna sak, att jag blott instämmer i begäran om af slag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Grin o. Landtm., att förslagets förkastande blifvit af flere le damöter yrkadt och att endast en ledamot icke instämt i detta yrkande, utan att dock hafva framställt begäran om propos. å förslagets antagande; hvarefter H.
Frälset” (sorn beviljade en särskild så kallad Kongsskatt) ”20 Dal. 0. s. v.” Detta var således, som jag redan förut visat, en gärd beviljad utan afseende på äganderätten till hemmanen. I afseende på hvad Herr Cederskjöld yttrat om ingressen till mitt anförande, bör jag nämna, att jag hvarken kunnat eller velat imponera, men att jag likväl ansett mig böra begagna den enskilta kännedom jag. ägde om saken, och hvarigenom jag erhållit rätt att förklara, hvilka tillstyrkanden voro gifne. Den man, som gifvit dessa tillstyrkanden, har under sin långa offentliga bana alldeles icke skytt eller skyr det ansvar, vare sig moraliskt eller juridiskt, sora bans handlingar kunna påkalla. Mitt yttrande ■ var för öfrigt icke, att denna fråga här ej kunde blifva öfverlägguingsämne; men - Den io September f. m. hvad jag ansåg stridande mot go §., var det tillägg i Betänkandet, att de i Adrninistratif väg vidtagna beslut icke skulle lägga något hinder i vägen för annan behandling. I afseende på förekommande af Presternas obehöriga disposition af dessa hemman, får jag nämna, att frågan är om Kyrkornas, icke om Presternas, rättighet, hvarom ingenting talas i Carl XII:s instruction. Det är i alla fall öppet lemnadt, om någon tilltror sig kunna bestrida Kyrkornas äganderätt, att göra det i laglig ordning. Då jag med handlingar visat, huru Kyrkorna allt ifrån reformationens lid obehindradt af Lagstiftningen utöfvat denna slädselrätt; då man icke ens varit i stånd att framlägga ett enda document, att dessa hemman någonsin varitbortstadda af Kronan , och då sjelfva den act, som utgör föreningsbandet mellan denna provins och Sverige, stadgar, att städselrätten tillhör Kyrkorna; så tror jag mig kunna förblifva vid min anhållan om afslag å Utskottens Betänkande. Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold: Jag kan ej återhålla min förundran öfver det lifliga deltagande denna fråga väckt inom Högv. PresteStåndet, enligt hvad reservationerne utvisa, och öfver det nit, hvarmed den här af en värd Ledamot blifvit förfäktad.
Detta hindrar likväl icke att i verkligheten en mindre, af förläggningen föranledd, till högst 200 man upgående olikhet i antal dem emellan kan komma att äga rum, såsom t. ex. förhållandet är med Helsinge-brigaden, uti hvilken 156 i Piteå län förlagde nummer blifvit uptagne, ehuru de egentligen komma att tillhöra Norrländska brigaden. 70 Dc 11 7 December Westerås län fl). Hufvudstation : Stockholm. Mötesplats: Ladugårdsgärdet. 2:o) Östgötha infanteri-brigaden: Bestar af 1000 rusthålls-och 666 rothållsnummer samt 62 nummer ny ordinarie rotering, förlagde inom Linköpings och Cal mare län a). Hufvudstation: Linköpin g. Mötesplats: Malmen. 3:o) We s tgötha-in/än ter i-br ig a d e n: Bestar afl 91 rusthållsoch 1,537 rothålls-nummer, förlagde inom Mariestads, Wennersborgs och Orebro län o). Hufvudstation : Skara. Mötesplats: öxevalla hed. 4:o) Söder manländska infanteri-brigaden: Bestar af 153 rusthållsoch 1,552 rothålls-nummer samt 23 nummer ny ordinarie rotering, förlagde inom Stockholms, Westerås, Linköpings och Nyköpings län a). Hufvudstation: Nyköping. Mötesplats : Malma slätt. 5:o) Norra Småländska infanteri-brigaden: Beslår af 787 rusthållsoch 941 rothålls-nummer, förlagde inom Jönköpings, Linköpings och Calmare läno). Hufvudstation: Eksjö. Mötesplats : Hänne slätt. 6:o) Södra Småländska infanteri-brigaden: Består af 213 rusthållsoch 1,515 rothålls-nummer, förlagde inom Wexiö, Jönköpings och Calmare län aj. Hufvudstation: Wexiö. Mötesplats: Kronobergs hed. 7:o) Helsinge infanteri-brigaden: Består af 5 rusthållsoch 1,648 rothålls-nummer samt 75 nummer ny ordinarie rotering, förlagde inom Fahlu, Gelle och Piteå län o).
Uplästes och lades pä bordel ert betänkande, af den 9 Augusti, frän Bcwillnings-Urstorret, angående satt till erhållande af statisti sta uplysningar om landet, upgifwande Utstotket försiag till sädane uplysningars minnande. Widare uplästes och lades pä bordel ett betänkande frän Bewillnings-Ukstottet, as d. 9 Augusti, innehällanbe swar pä de anmärkningar, som bliswit gjorde wid Dest betänkande, rörande sjö-och landt-tullen. Uplästes likaledes och lades pa bordet ett betänkande fran Stålssamt Bewillnings-Utstottcn, af den 12 Augusti, i anledning af Herr Borgmästaren L. ULZZos memorial, rörande förändring i sjö ullens clarerande för utgående maror, med wäxlar. Justerades följande: Utdrag as Protokollet, hållet hos Högloft. Ridderssaoet och Adeln wid Urtima Riksdagen i Orebro den Z Augusti 1812. S. D. Företogs till siuleligl afgörande De will - Den lo Augusti. 677 rvi!lnings-Utstotlets,d. zo Julii pä bordet lagda, betänkande, rörande afgister pä bränwinsbränning, jemte bemälte Utskotts, d, 8 Augusti pä bordet lagda, sivar pä de anmärkningar, som genom äter 'emisier tvid det förra blifwit gjorda, och stadnade derwid Höglofl. Ridderstapet och Adeln i följande beslut: i:o. Bifölls den af Bewillnings - Utstotter gjorda jemkning, i afseende pä pannornas mätning. 2:0. Bifölls Utskottets l desi swar afgifne yttrande, rörande hemmans-afgisien. z:o. Beflöt Höglofl. Ridderstapet och Adeln, 6tl pannerymds afgifken för pannor ifrån och med 6o till 90 kannors rymd stall förhöjas, enligt det af Allmänna Befwärsoch Oeconomiä-Utstottek Upgifna förslag. 4:0.
När målminuter, hvarefter dekokten frånsilas egentliga väskorna klipper man en ningen är riktigt fri från fukt, utför och drickes ljum, tre glas om dagen man blommornas ståndare, bladådror, remsa stramalj af 10 till 12 cm:S bredd under två månaders tid. och så lång, att man får nog till 2 vingfjäderpennor och insektkroppar i Ännu bättre är att gjuta vattnet kokväskor på bredden. Väskorna bildas brokigt silkesbroderi. Dessa arbeten äro hett öfver lingonriset och därefter låta genom att man lägger ett veck på hvar utmärkt effektfulla och lämpa sig förblandningen under två timmar stå och sida och på midten ett motveck. träffligt till kuddar, dragskärmar, ljus» draga » i öfvertäckt kärl. skärmar, skrifportföljer, bokpermar etc. Midt på hvardera väskan anbringas Det medför snarare gagn än ' skada Vid broderiet användas äfven olikfärbroderi. Bemsan fodras med tyg i att låta lingonrisets rötter medfölja vid gade metalltrådar, hvarigenom det hela någon ljus färg och kantas med band dekoktens beredning. Svea. Handarbete. Allmännyttigt. Ostronrätter. Stufvade ostron. För hvarje person beräknar man ungefär ett dussin ostron och köper dem fast tillslutna, för att intet af saften, hvaraf såsen beredes, skall gå förlorad. Sedan man alltså öppnat skalen och tagit reda på vätskan, lossar man ostronen, befriar dem från skägget, lägger dem bredvid hvarandra på ett fat och dryper citronsaft öfver dem. Därpå låter man ostronvattnet jämte skäggen, något kryddnejlikor och cayennepeppar, ostronskal och eu nypa salt, koka ungefär en kvart. Nu silar man vätskan, tillsätter 25 gr. smör, 1 tesked mjöl, en liten kopp söt grädde och två äggulor och rör alltsammans öfver svag eld till en jämn sås. När den är färdig, drar man den genast af elden och lägger i ostronen till värrnning, likväl fa de aldrig koka upp, emedan de då krympa samman och bli hårda. Vid uppläggningen begagnar man sig af en tjock skifva rostadt bröd, som man lägger på midten af fatet, ostronen läggas ofvanpå och öfverhällas med såsen.