Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under hennes sjukdom grep henne en så häftig längtan till Sverige, att det nästan var det uteslutande föremålet för hennes samtal och hennes tankar, och då läkaren föreskref en sträng diet och hon trodde, att det skulle minska hennes krafter och fördröja resan till Sverige, afskedade hon honom och antog en annan. Hon hoppades nu till följd af sin höga diet en snar förbättring, och resan till Sverige hägrade för henne på närmare håll, och dagligen, nästan stundligen frågade hon, när hon skulle kunna företaga densamma. Man svarade i maj — man var nu i mars — men så länge sade hon sig icke kunna vänta. Hon måste innan dess se det kära fäderneslandet, dess vackra gigantiska granar — se de vänner, som där väntade henne! En tanke på döden hade aldrig fallit henne in — åtminstone hade hon aldrig förrådt denna tanke. På gränsen till det himmelska fäderneslandet tycktes hennes längtan, alla hennes tankar endast tillhöra det jordiska. Men ack, hvem vet de tankar, som gömma sig på djupet af en människosjäl — isynnerhet när hon står vid råmärket mellan himmel och jord. Fru Furstenhoff tillhörde dessutom dessa människor, som frikostigt dela glädjen och skämtet med sina vänner, men allvaret, sorgen och de djupa tankarne endast med den bäste vännen. Stilla, utan att hon själf anade det, utandades fru Furstenhoff sin sista suck, i närvaro af den bästa, den käraste af sina vänner, fröken Thilda Österberg, hvilken tillika med två systrar länge arbetat på fru Fiirstenhoffs atelier, hvilken den förstnämnda i flere år förestått. Fröken Österberg skyndade nu till maireriet för att tillkännagifva fru Ftirstenhoffs död och erhålla det bevis, som fordrades för att kunna begrafva henne. » Kommunen » hade just nu brutit ut, och med lifsfara, omgifven af gevärssalvor och stormande soldater, hann hon slutligen sitt mål. Men där sade man henne, att hon må- ste anskaffa vittnen, för att bestyrka sin utsago. Omsider lyckades hon att bland tumultet finna en svensk och en dansk yngling, hvilka lofvade åtfölja henne till mairen.
Hvarför skall den rike hafva rätt att lega för sig vid ulöfvandet af en medborgerlig pligt, då den fattige icke kan det? Ar den enes son honom mera kär än den andres är för honom? Och dessutom hvad kan arméen vinna, som här blifvit sagdt, på detta ntskum af legoknektar, hvilka man medgifvit f. n., årligen, ända till 10 proc. ingå i beväringen. Den öfning och vana i militärisk väg, som dessa tilläfventyrs medföra, tillintetgöres till sina följder, efter min tanka på ett sorgligt sätt af den dåliga inflytelse de hafva på den yngre beväringen. Dessutom äro de troligen ej så allmänt att tillgå vid fredsbrott sorn nu, utan ingå då säkerligen hellre på de enskilda corpser, hvilka vid sådana tillfällen vanligen blifva upsatta. Om då inträffar att faran slår för dörren och nationen måste gå man ur huset, måntro ej dä den 1 Otdel af den stridbara befolkningen man på detta sätt lemnat oöfvad kommer att saknas? eller hvad vill man göra med dessa oöfvade stackare, hvilka missbrukande sin bättre lott inom samhället skyggat tillbaka för den pligt som kallat dem, och gömt sig bakom spiseln, medan de andre, landets ynglingar, beredt sig för den tid som kommit. Visserligen äro de årliga vapenöfuingarnes tid kort, men den ger dock någon vana och erfarenhet, ej så b. o. h. att förakta då en hastig fara, som ej tillåter långa förberedelser, visar sig. Och så blir det troligen i vårt land. Fattigt som det är, på de behag och de fröjder, som menniskorna mest eftertrakta, ulan att hvarken i sina produkter eller sitt läge locka till eröfring, skall det troligtvis få ligga fredadt, inom sina sterrila kusters naturliga skydd, tills dess att det blir ett politiskt tvistefrö mellan de större makterna, hvilka, närmande sig allt mer och mer till hvarandra, ej kunna längre tåla det mellan sig. Ar det rätt hvad jag här antydt, så kommer i en lid, nära eller fjerran, vår frihet att sättas på spel, och det är på denna tid, vi skola bereda oss, för denna tid vi skola anstränga alla våra krafter.
Al. i sin nåd. protos, föreslagil, vo terar iai den det ej vill voterar nej; vinner nej, varder Utskms ofvanberörde inbjudning icke af R. o. Ad. antagen. Vid voteringens slut och sedan jemväl den förut aflagda och förseglade voter:s-sedeln blifvit öppnad, befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 12. Nej — 13. 2:dra punkten, innehållande ett. för den händelse att den i första punkten gjorda inbjudning icke b lefve antagen.framstäldt förslag till voter:s-propos. Den föreslagna voter:s-propos:n godkändes. 3:dje punkten, hvaruti Ulsk:n. för den händelse att antingen dess i första punkten gjorda inbjudning blefve antagen eller ock den uti 2:d ra punkten föreslagna ja-propos., vid anställande votering, skulle blifva segrande, dels inbjudit R. o. std. samt BorgareSt., att instämma i det af PresteSt. fattade beslut, att de vakans-afgifter, som i sådant fall komma att af ifrugavartde hemmansegare erläggas, skola serskildt afsättas lill K. M:s disposition för sjöförsvaret, dels ock för det full att sistnämnde inbjudning icke af så väl R. o. Ad. som BorgareSt. blefve anlagen, framstält förslag till voter:spropos. i samma ämne. Dä härvid Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade antaga Utskms i denna punkt gjorda inbjuduing, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff: Här säges: ”Skulle antingen R. o. Ad. antaga Utskms här ofvan gjorda inbjudning, eller ock den föreslagna ja-propos., vid anställd votering, blifva segrande; så återstår att afgöra den frågan, huruvida ofvan omförmälda vakans afgifter skola, i enlighet med PresteShs beslut, serskildt afsättas till K. M:s disposition för sjöförsvaret, eller i öfverensstämmelse med BorgareSt:s beslut, ingå till statsverket”.
Icke ett enda ord har man yttrat till vederläggning af hvad jag anfört ang:de convoj-afgiften, hvartill orsaken måste vara, att man icke kunnat vederlägga mitt påstående, att det är nyttigt för Begeringeo att hafva inkomster, af den beskaffenhet att Begeringen genom dem kan verka till landets väl, utan alltid för detta ändamål behöfva stå i beroende af B. St:rs frikostighet. Man har icke heller kunnat upgifva något antagligt skäl för tolagens afskaffande. Men för frihandelsmännen är det likväl angeläget att få hort bägge dessa afgifter. I sjelfva verket förminskas derigenom tullumgälderna först med 10 proc., genom convoj-afgiften för och sedan med 8 å 9 proc., som tolagen utgör; och när man sedan later tullsatsen qvarstå oförändrad, så säger man till sitt försvar, att man icke nedsatt tullafgifterne utan att de äro sådane som de vid förra Biksdagen bestämdes, ehuru nedsiittningen i sjelfva verket icke är mindre än 18 proc. Man har talat om de grundsatser, hvarpå K. M:s Propos och Bevilln.Utsk:s förslag blifvit upställda. Dessa stora grundsatser gå säger man endast derpå ut, att man vill göra råämnena och lifsförnödenheterna tullfria. Man förbiser likväl, att en stor del af dessa råvaror finnes i vårt eget land, och att för deras beredande fordras både kostnader och arbete, men producenterna af dessa råvaror vill man det oaktadt icke lemna något slags skydd. Ligger det väl någon rättvisa i ett sådant förfaringssätt? Dessutom finnas råvaror, som, om de med en ringa tull belädes, skulle inbringa en betydlig inkomst, utan att med fog kunde sägas, det förbrukaren derigenom obilligt betungades. Så förhåller sig äfven med de artiklar, som äro att hänföra till landtbrukets alster.
Granskning, uppräkning, öfverkorsning och försegling af inkomne förslitne Sedlar af ofvannämnde valeur. Annullering af nyssomförmälde Sedlar. Att utgå intill likets Ständers nästa sarmankomst. Nu varande Inneafvarens Ext! a Lön )å 90 R:dr uppbäres utler tiden af en annan lönlös Extra-Ordinari! Contoirsskrifvare, enjgtHrr Fullraägtiges Reslution d. 22 Maj 1828. Fortfar till dess förändrade omständgheter göra en sådan anstalt öfverflödig. Den vid 1823 år. Riksdag beviljade fönöjning tillgodonjutes ss länge då varande förhillande emellan Banco-Sediarne och Speciemyutetlortfar. Vilkoret förtillgedonjutandet af förhöjningen enahanda, som i afseende på Skrifnings-arfvodet. Transport: Banco-Utskottets Resolution d. t3 Hrr Fnllmägtiges Resolutioner d. 29 Nov. 1827 och d. 27 Mars 1828. ' >823 års Banco-Utskotts Reglemente. 5 Art. 4 §• ' i8x3 års Banco - Utskotts - Reglemente. Hrr Fullmägtiges Resolution d. 23 Mars 1813. Hrr Fullmägtiges Resolution d, i3 Maj 2824. Små.jContrasignation af Sedlar, tillhörande SmåsedelsCommissariernes Pensum, utöfver hans Tjenstepligt. Betalningen är fastställd för Commissnrie-underskriften till 1: 26. 8. Contrasignation 34 sk. 8 r. samt Numerering och datering 26 sk, 8 r. för ioco:de Sedlar, beroende totala beloppet för året af Sedel-åtgången. Betalningen utgår efter 42 s^- 8 r. för roootde Sedlar och hela beloppet för året bestämmes af inkommande förslitne Sedlars antal.
Så hafva de Svenska Bergslagsorterna uppnått sin nu varande cultur; och, om en Ladulås, Vasa och Oxenstjerna icke afsett detta synmål, så skulle troligen da välmående Bergsmän icke äga tillvarelse', hvilka nu synas misskänna medlen till sina yngre bröders uppkomst samt ädelheten och vigten af deras mödosamma yrke för Fosterlandets bestånd. Sist får Utskottet vördsamt underrätta, att de trenne öfriga Respectiva RiksStånden redan ovillkorligen bifallit ifrågavarande Betänkande, hvilket således icke kan blifva föremål för någon ytterligare öfverläggning, Stockholm den ig Juni 1818. Besv. oeh Ekon. Utsk. Betänkanden< N:r 143. Riksens TJöstlofl. Ständers Allmänna Besvärs• och EkonomiUtskotts Betänkande i anledning af väckt fråga om en ny allmän vagdelning, samt utvidgad rättighet till grushetritning. Ifrån Högloft. Ridderskapet och Adeln liar ett Memorial i detta ämne af Friherre C. M. Carpelan! blifvit till Utskottets handläggning remilleradt; deruti öfverklagas den disproportion, och 3en mannamon, som vid skedd vagdelning i åtskilliga orter skall vara begång n, då några possessionater och hemmarisåboer fått sina vägstycken tilldelade helt nära sina hemvist, men andra åter på 2 å 3 mils afct»nd, derifrån; och, till lättande af denna för den medellösa högst kännbara tunga, före lås: lia Att vagdelning må öfver hela Svea Land af vederbörande pröfvas, och, der sådant äskås, en ny vägjemkning efter de samv tsgrannaste grunder skyndsammeligen företagas, hvarvid hufvudsakligen borde tagas till norm hemmanens mer och mindre aflägsenhet, vägstyckets beskaffenhet samt närmare eller fjermare afstånd till 1 aggil dt vägogrus afhemtande m. m. 2:0 Att ingen, som på sina ägor har öfverflöd på lämpligt fyllningsgrus, må äga rätt förneka väglagande sig deraf begagna, dock vid laga ansvar för afhemtaren, att ta - Besv. oeh Ekon.
Oj re lik g 2. • m N:o dö os tö 80 25 b. 18 Aug. b. 26 Sept. 29 Maj a. a. 22 Sept. 2 Juni a. a. 21 Sept, 26 April b. 21 April b. 30 Maj a. a. 22 Sept. b. 21 April 126183 107 83 — 54 — g> S § Cf<5 cn ^ w 00 P > 3 CD 3 2. ? 5 p: pS Riks-Ståndens Beslut. c»? sr g. n GP Tq Z. 3 CD S a 7? S" ö g. p‘ 1-1 P 5 £L po W M. O “3 sr 0 a iL. -s e-t3 CT3 5' -I. cc Q a 2. • oq CD V> 3" Ridd. 0. PresteBorgareBondeN:0 N:0 j Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:0 § Mjöl-och Säg qvar nars beskattning, 20 Maj 20 Maj 20 Maj b. 10 Maj orri förändrade grunder för . Voterings-resuitat — 4 1 190 5 a. a. 8 Okt. a. a. 3 Okt a. a 5 Oct. a. a. 3 Okt. 148 Moder-församling, om Kapell-församlings skiljande frun, se Kapell-församling. Mord, dråp och annan misshandel, förslag till förordning om 39 7 i 20 — 24 Mars 24, 20 Mars 24 Mars 24 Mars I anledning af anmärkningar och olika beslut — 7 1 30 — 18 Juli 11, 14, 23 Juli 18 Juli 18 Juli Förslag till Voterings-proposition — 7 1 40 — g. 28 Aug. g. 29 Aug. g. 5 Sept. g. 25 Aug. Voterings-resuitat.
Olika tydningar af lagbud hafva naturligtvis eh ganska störande inverkan på lagskipningen, alstra osäkerhet om hvad som är rätt eller orätt, och föranleda till rättegångar, som eljest icke skulle anställas, hvarföre det vore högeligen önskvärdt, ont meningarne angående lagens rätta förstånd blefve inom landets högesta domstol så mycket som möjligt eniga, och till ett sådant resultat skulle gemensamma öfverläggningar uti alla tvifvelaktiga fall i' en icke ringa mån bidraga. Till de anmärkningar emot den 17 §:n, som jag förra gången* framställde, ber jag att få lägga den, alt redaktionen, i mm tanke, icke är sådan, som man eger rätt att fördra hos ett grundlagsstadgande. Uti sista morn., som jag förut citerat, finna vi följande ord: »inom ofvan föreskrifne gränsor.» Dessa ord äro, i mintanke, olämpliga, emedan de äro öfverflödiga, då i början »f §;n så väl minimum, som maximum af JustitieRådens antal finnes bestämdt. Jemte vidhållande af min anmärkn. ronde olämpligheten att låta ärendenas fördelning inom en domstol bestämmas genom en af K. M. och R. St:r gemensamt stiftad lag, vill jag nämna dels att man af stadgandet härom i 17 §:n kan förledas att tro, att de olika afdelningarne skola komma att handlägga olika slags ärenden, dels ock att jag i allmänhet anser det vara olämpligt att i en Grundlag intaga stadganden, som äro af reglementarisk natur. Hvad förtret och förargelse sådant kan i en framtid förorsaka, är svårt att förutsäga; men säkert är, att man med undantag af några synnerliga och särskilda fall, gör bäst uti att undvika att gifva reglementariska föreskrifter helgden af grundlagsbud. På grund af hvad jag nu ytterligare anfört, yrkar jag att sista mom. i 17 §:n måtte erhålla följande lydelse: »Och varde i sådant fall JustitieRådens antal i samma ordning bestämdt»; samt att 22 §:n måtte förändras i den syftning jag förut angifvit. Hr Dalman:
Jag kän för min dei ej annorlunda första 2 § ut» Trycke fnhets-Förordningen, än att med ordet Vederbörande menas hvarje serskildt Verk , der det ProtoColl, som är i fråga att tryckas, blifvit fördt; och att i förevarande fall ConstitutionsUtskottet är Vederbörande, som skall gifva sitt tillstånd till tryckningen, Skulle frågan vara tvifvelagtig, kan hvarken Rikets Ständer eller Constitutions-Utskottet deråt gifva någon tydning, En laglig förklaring af Grundlagen kan endast på ett, med dOosamma öfverens*, stämmande sätt, tillkomma. Friherre Anckarsvärd, Cart Minrid; CotistttUtions-Utskottet är i min tanka tillskapade föf att gifva helgd åt Lagarne. Då nu fråga äf ätt visa huru Utskottet svarat emot det erhållna"förtrqeridet, skulle Utskottet blifva Domare uti egen sak, i händelse Utskottet ägde att bestämma om dén ifrägäställde tryckningen skulle ske, eller ej, och Ständerna hade dä innom sig skapat en magt* sorn vore öfver deta 340 Den ii April. sjelfvc. Jag har ej påstått att Ridderskapet och Adeln enskildt är Vederbörande, som äger att i dena fråga besluta; men jag tror att da andra Ståndens yttrande bör inhämtas, och, ifall alla fyra Stånden instämma uti en mening, anser jag densamma böra gälla såsom beslut. Jag kan ej annat än inse vådliga följder i framtiden om tryckning af Constitutions-Utskottets Protocoller kunde nekas, och om man derigerom blefve betagen att få se Utskottets förfarande ådagalagdr. Jag föreställer mig äfven att ett Utskott så qvalificerat sorn Constitutiods-Utskottet, ej vill undandraga sina handlingar all mojlig publicitet, och jag skulle anse mig fela emot den goda tanka, jag hyser om Utskottets Ledamöter, om jag ens tviflade på Utskottets svar öfver denna fråga.
Tillverkning af silfver har ägt rum endast vid Guldsmedshyttan och af bly hufvudsakligen derstädes, men år 1856 äfven vid Bornshyttan och år 1859 vid Kafveltorp till obetydligt belopp. Om icke några nya fyndigheter i Guldsmedshyttetrakten snart blottas, kommer silfveroch bly till verkningen att i betydlig mån aftaga. Den minskade tillverkningen härrör af förminskade tillgångar på den silfverrika Siggeboda-malmen. I stället för trädkol, på hvilka priset hvarje år stigit, hafva coakes och på sista åren äfven bränntorf blifvit använda. Då det år 1856 erfordrades 1,850 läster trädkol för blysmältningen, användes år 1860, jemte 3,060 tunnor coakes, endast 617 läster trädkol; en tunna coakes anses motsvara 7 tunnor trädkol och li tunna bränntorf 1 tunna trädkol. Koppartillverkningen inom Öde Bergmästaredistriktet bedrefs till år 1858 vid 2 verk, Flögfors och Ljusnarsberg; — sistnämnde år tillkom ett nytt kopparverk, Kafveltorps prof hytta, hvilket intagit det rum, som Krokfors gjuteri förut innehaft. Den förökade tillverkningen har härledt sig ifrån de uti Ljusnarsbergsoch Kafveltorpsfälten yppade ovanligt vackra malmgångar, hvilka synas allt mer tillväxa; äfven vid denna tillverkning hafva coakes i stället för trädkol blifvit använda. Inom 6:te Bergmästaredistriktet linnes, för utsmidning af gammal koppar till plåt, en verkstad vid Mårdsätter, hvarest tillverkningen utgjort i V.V. Tab. Litt. E. Tillverkning inom 5:te Bergmästaredistriktet af Silfver. Bly. I den inom sistnämnde distrikt vid Läggesta år 1856 uppförda, numera nedlagda, kopparhytta hafva 25 Ska St.V. garkoppar blifvit 1857 tillverkade. Tab. Litt. f. Tackjemstillverkningens belopp inom öde Bergmästaredistriktet uppgifves på sätt nedanstående tab. Litt. F utvisar.
Riksmynt för vattenaftappningar och större odlingsföretag i Norrland, och dels af 100,000 R:dr s. m. för tre år till vägförbättringar i de fyra nordligaste länen; 3:o Af Lektor Sondén, om anslag till Linköpings domkyrka; 4:o Af Professor Agardh, om inköp för statens räkning af en utaf Komminister Janzon uppfunnen astronomisk glob; 5:o Af Prosten Schram, angående pension å Allmänna Indragnings-staten åt aflidne Lands-sekreteraren m. m. J. A. Carlsons efterlemnade enka och oförsörjda döttrar; 6:o Af Biskop Björck, om stats-bidrag till Gynmastisk-orthopediska institutet i Stockholm, jemte ett af Pastor Primarius Doktor Pettersson i anledning deraf afgifvet yttrande; 7:o Prof.-Utdrag den 26 November 1856. 57 _ - &5S33 •_. fg£3 7:o Af Doktor Nordlander, om anslag till undersökning angående väg anläggningar i Norroch Westerbottens Lappmarker; 8:o Af Biskop Fahlcrantz, angående stats-bidrag till reparation af Dom kyrkan i Westerås; och 9:o Af Biskop Bergman, om fortfarande stats-anslag för fattiga Lappars understöd. S. I). Remitterades till Banko-Utskottet en af Prosten Gahne i Ståndet denna dag väckt motion, om förstärkning af fonden för kassa-kreditiv vid Lånekontoret i \\ isby, jemte ett med anledning deraf af Doktor Gumcelius afgifvet yttrande. S. D. Föredrogs och lades lill handängarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets Memorial N:o 3, i anledning af erhållen remiss å Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om rättighet för Svensk man att i två eller liera städer samtidigt idka handel. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Memorial N:o 2, i anledning af motion om utarbetandet af ett sammandrag af gällande lagar och författningar. Denna motion ansåg Borgare-Ståndet höra till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitteras.
Jag kan dock härvid icke undertrycka den önskan, att bemälda kommittés verksamhet borde, om möjligt, äfven omfatta frågan om indragning till Staten af dornslösen såväl för stadsrätter och för landssekreterare, som också för alla andra rätter och embetsverk. Slutligen anser jag mig böra tillkännagifva, det jag ingalunda åsyftar att förminska nuvarande domares löneförmåner, hvilkas belopp desse borde få till sin afgång orubbadt bibehålla; men väl önskade jag, att den föreslagna nya domare-löneregleringen så ordnades, att det blefve en förde! lör underdomare att söka transport till öfverrätt, i hvilken sålunda den större domare-erfarenheten skulle koncentreras, hvilket med nuvarande lönereglering i öfveroch underrätter icke alltid kan vara fallet. Jag anhållet vördsamligen om remiss till vederbörligt utskott. Stockholm deo 12 November 1862. P. G. Alander. JVd S *B. Af Herr Alcllider: Ang. utbrytning och förflyttning till andra orter «/ särskilda divisioner utaf Svea och Göta Hofrätter m. m. Jag känner knappt någon Stat, der icke öfverdomstolarne (2:dra instansens domstolar) ligga spridde i landets särskilde delar, förlagde på dessa delars vigtigare punkter. Sådant är också rätt och naturligt; ty utan att nämna andra fördelar, lättas derigenom de rättsökandes besvär, och öfverdornarena hafva ofta lättare att bedöma förhållandena, dä de bo midt upp i de trakter, hvarest förekommande rättsfrågor uppstått, oberäknadt att den kontroll, hvilken öfverdomstol val i någon mån bör å underdomstols verksamhet utöfva, omöjligen lärer kunna nöjaktigt handhafvas på ett 20—30 till och med 70 mils afstånd. Men det långsträckta Sveriges öfverdomstolar (de heta här hofrätter) ligga nästan uteslutande pä 2:ne punkter. Detta orimliga förhållande har fästat min uppmärksamhet alltsedan jag såsom gosse började att läsa geografi samt begripa hvad en öfverdomstol ville säga, och intet enda giltigt skäl synes kunna anföras för dess bibehållande. Också visar historien, att det uppstått endast genom en tillfällighet samt utan beräkning med afseende på bemälde domstolars nuvarande ändamål och verksamhet.
Jag föredrog emellertid att från Pinerolo begifva mig uppåt Perosa genom Anconadalen. I dessa dalar lefva afkomlingarne af de gamla Waldensaroe, hvilkas evangeliska forsamling, trots blodiga förföljelser, bibehållit sig öfver sexhundra år och väl kan räkna en tjugutusen själar. En fottur från Pinerolo till Perosa hör till de hätligaste vandringar, man kan företaga sig. Tänk er en defilé af höga, trädbevuxna berg, med en silfverglänsande flod i dalen, som ringlar sig fram emellan blommor och klippmassor; tänk er för vandraren en förträfflig, bred gata mellan lageroch orangeträd. Det var på våren, lagerträdens kronor stodo i full blomma och strödde framför mina fötter sina hvitgula blommor. Jag var fullkomligt berusad af all den doft, den solglans, som böljade och skimrade kring mig. Hvarje ögonblick stannade jag för att beundra det härliga bergspanoramat, se på flodens vågor, som störtade sig från klippafsats till klippafsats, skimrande och glänsande, uppkastande hvita skumperlor. » Djup tystnad rundt omkring. Fullständig enslighet och med undantag af en liten, sömnig fogel, som vaggade sig på en gren, var ej ett lefvande väsen att se i närheten. Villan vände mig sin ryggfasad, hvari endast sågs ett enda fönster och äfven detta med nedfälda jalousier. Det tycktes, som äfven villan sof och höll sitt öga slutet. Jag kunde ej motstå frestelsen, jag sköt tillbaka den lilla gallerportens regel. I nästa ögonblick stod jag vid den sköna slumrerskans sida och hade tryckt en kyss på purpurläpparne. » Fritz von Kleeberg smackade med tungan. » Hvilket äfventyr! » ropade grefve Bingen. » Nästa år reser jag till waldensarne! » » För sent, min vän! » skrattade baronen. » Trollunden finne3 väl ännu qvar der, men den sköna feen har redan lemnat den. Hvad du ännu skulle finna der, skulle en smula gäcka Man finner vanligen endast fattigt folk i dina förhoppningar. » Waldenserdalarna, men i närheten af Perosa Åter hördes ett lätt skratt vid tebordet.