Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 9 October. 333 mans lidande. Det torde tillätas mig att med nägra exempel upvlysa saken. A. har den z Januarii genom köpebref fäldt sin egendom till B. utan att B. tillika tultradt hemmanet. Den 4 i samma mänad faller det 2t. in att sälja det till L. Denne kan ej weta, att B. redan är ägare, dä A ej redligen säger det; ty fastän det förra köpet stevde med bref och wittnen, sä kan (L. omöjligen fä kunskap härom, om icke han händelfewiS fär denna upplysning af nägotdera wittnet. L. köper säledes hemmanet; men när han dermed stall lagfara, ä första Ting, kommer ock S. med sitt köpebref. Denne, som förmodligen har äldre datum pä sin köpe-handling, fär dä företräde och, om L. redan utgifwit köpeskillingen, äterstär för honom det flebile beneficium, att hos säljaren utsöka sina penningar, och tilläf. wentyrs, om denne förskingrat dem, fä föda honom pä gäldstuga». Men en annan händelse är ock möjlig, Ven, att L. colluderar med A. emot B. Köpebrefwet antidateras. Wittnen torde ej sä noga minnas tiden, eller hafwa, wid köpebrefwits underteknande sä noga efter, sett det äsatta datum. L., som i sjelfwa werket senare köpt, har nu presumtion för sig att hafwa köpt förut Han täger hemmanet eller gärden, eller uppkommer en Rättegäng om datum, som torde genomqä alla instantier, och fluteligen ändock ej kunna afgöras, utan efter mer eller mindre godtycko. Och den som gär ifrän ZZ6 Den 9 October. ifrän jorden bar tilläfventyrs endast säldstugan säsom refource emot den swekfuile köparen. A. har länt penningar af B. och gifwit honom rnvers med frihet att i bans fasta egen. dom söka intekning. Denne söker den ä nästa rättegängsdag, eller Ting, och nu uppwisar L. ett köpebref af äldre eller sednare datum, än ftuldebrefwet.
Af de nuvarande hufvudränte-persedlarne hade Kongl. Majit ansett lämpligen kunna komma i fråga att såsom särskilde skatte—titlar bibehållas: spanmål, smör, ved, hö och dagsverken samt dessutom penningar; med tillägg, att räritegifvarncs yttrande skulle irihemtas, huruvida de ansågo, att vedräntan borde till spanmål omflyttas. I länet valde deputerade hade ansett lämpligast, att endast spanmål och smör bibehöllos såsom hufvudräntor, men ved och dagsverken förvandlades till spanmål, bestående af en tredjedel råg, en tredjedel korn och en tredjedel hafra, samt hö till smör; och hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet förordat detta deputerades förslag. På grund häraf och i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nu aflåtna Nådiga Proposition, utom hvad beträffar dagsverks-räntan, sorn Kongl. Majit ansett fortfarande böra såsom hufvudränte-persedel qvarstå, anser sig Utskottet böra tillstyrka, att Rikets Stander mätte, för deras del, besluta, att: l:o Såsom hufvudränte-persedlar uti Hallands län bestämmas: spanmål och smör; 2:o Nuvarande hufvudränte-persedlarne spanmål och smör bibehållas, med blott de förändringar, som kunna blifva en följd af i allmänhet gifna föreskrifter. Ved och dagsverken förvandlas till spanmål, hvaraf en tredjedel blir råg, en tredjedel korn och en tredjedel hafra. Hö förvandlas till smör; 3:o Alla öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas till bestämd pen ningeränta, att, jemte till penningar förvandlade bråktalen och nuvarande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Götheborgs Slats-Ulskoltels Utlåtande, JY° 92. 41 Götheborgs och Bohus fän. Kongl. Maj:t hade ansett, att af nuvarande hufvudränte-persediflrne span mål, smör och dagsverken samt dessutom penningar lämpligen kunde komma i fråga att såsom särskilda skattetitlar bibehållas.
Exc. Hr Gr. och Landtm., att derunder yrkats, dels att R. o. Ad., med frånträdande af sitt förut i frågan fattade beslut, måtte bifalla Utsk:ts förslag, och dels att samma förslag måtte afslås. Härefter framställde H. Exc. först propos. på bifall till Utsk:ts förslag, med frånträdande af Ståndets förra beslut, dervid svarades många nej, blandade med ja, samt sedermera propos. på afslag å merberörde förslag, då svaren utföllo med starka ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan H. Exc. Hr Gr. o. Landtm yttrat, att hvad i slutet af förevide Dtlåt. förekomma, endast innefattade en anmälan, som ej tili någon åtgärd föranledde,] åtkiljdes R. o. A. kl. 11 e. m. In fidem, 0. Braket. Plenum kl. 10 f. m. Justerades tre prot.utdr. för den l:sta dennes, sami pleniprotit för den 16 sistl. Maj f. m. Uplästes följande, af Frih. Bl a n de rstr ö m, C a r 1 Adolf, ingifne Mern.: Af enskilda angelägenheter och en tillämnad resa hindrad, får jag härmed vördsamt afsäga mig updraget att deltaga i den nu tillstundande statsrevisionen. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, till följd af R. o. Adina förut fattade beslut, RiddarhusDireklionen torde böra om denna afsägelse underrättas; hvarefter ett prot.utdr. härom uplästes och godkändes. Anmäldes och bordlädes följrde från Ctsk:n inkomne Mern. och Betänkrn, nemi. från Konstitutionsutskottet: N:o 53, med förslag till åtskilliga ändringar i Reg.Form. och Riksd.Ordn., ang. riksdags hållande hvarje år; N:o 54, ang. en af riksdags-fullmäktigen Ola Jönsson från Malmöhus
Jag anhåller alt få låna sjelfva betänk, för all upprepa Gr. Sandels’ förslag, hvilket, efter hvad jag trott mig förmärka, blifvit ånyo missförslådt. Grefven föreslår: ”det Ståndet malte besluta: alt ge”nom Ridd.direct:n låta antaga tvänne skickliga referenter, ”hvilkas åliggande skulle blifva, att för hvarje plenum förvalta en resumé' af det hufvudsakligaste, som derunder yt”tras och beslutas, för att sednast a;ne dagar derefter lil 1— ”handahållas de lidningsredactioner, som sig deraf vilja begagna; samt att den derför erforderliga kostnaden aoo, ”'högst 270 r:dr blco i månaden, måtte af Ridd.cassan utbe^laläs; äfvensom att anmoda Ridd.direcCn att ju förr dess 44 D e ii i Augusti. "hellre vidtaga denna åtgärd för den återstående tiden af "innevar. riksdag; Ståndet likväl obetaget, att besluta om "densammas upphörande efter 2:ne månader, i händelse det "skulle finna den åsyftade större tillförlitligheten af riks”dags-nyheternas meddelande i tidningarna ej på detta sätt "komme att vinnas.” Förmodan att det beslut R. o. Ad. nu går att fatta, i händelse Gr. Sandels’ förslag antages, skulle komma att gälla äfven för nästa rikadag, är således ett misstag. Jag har ej något annat förslag till jemkning uti Gr. Sandels’ reservation, än att, i stället för t vän ne referenter, det måtte sägas en eller flere; ty det kunde hända, att man för en högre betalning funne en så skicklig person, att han ensam kunde åtaga sig det, och då anser jag detta vara vida bättre än att hafva tvänne. En värd talare har trott, att i författningarna funnes någon föreskrift, som ålade tidningsskrifvarne att referera. Kågon sådan föreskrift finnes mig veterligen icke, ej heller är han dem ålagd för rättigheten att begagna läktaren. Om än så vore, behöfde de icke gifva sig an såsom referenter, utan blott begära plats såsom andra åhörare, men likväl använda den till anteckningar.
Hans enda skydd var den hemlighet, som hvilade öfver hans vistelseort och troget bevarades af hans omgifning. Det hade icke heller fallit Petros in att efterspana Krysanteus i en trakt, så närbelägen till Athen. De enda främmande ansigten, som under denna tid visat sig i Suneions bergsbygd, voro de kejserlige uppbördsmännen, och desse aflägsnade sig, så snart de uträttat sitt embetsärende, det vill säga utpressat hvad af klingande mynt som i utbyte mot nybyggarnes boskap och spanmål hade förirrat sig till den afskiljda landsdelen. Hade ej förbindelsen med Athen och genom Athen med den öfriga verlden blifvit underhållen genom Theodoros, som efter religionsfrihetsediktets kungörande delade tiden mellan sin församling i Athen och sina vänner i Suneion, så skulle desse sednare i sin obemärkta tillflyktsort knappast hafva nåtts af ett rykte om de tilldragelser, som rundt omkring dem upprörde verlden och satte Historiens grafstickel i rörelse. Det var således endast genom Theodoros, som Krysanteus erfor, att Jovianus, innan han ännu på sitt återtåg från Persien hade uppnått rikets hufvudstad, plötsligt aflidit, samt att Valentinianus blifvit af den österländska arméen utropad och af senaten erkänd som kejsare. Valentinianus hade kort efter sin upphöjelse utnämnt sin broder Valens till medregent, samt mellan sig och honom delat romerska riket, så att denne sednare blifvit herre öfver österlandet och Grekland. En kort tid efter att Theodoros hade medfört till Suneion denna underrättelse, öfverflyttade han för beständigt sin verksamhet till sina novatianska kristendomsbröder och nedslog bland dem sina bopålar, ty Athen hade ånyo för honom blifvit en farlig vistelseort. Biskop Petros och det homoiusianska presterskapet började uppföra sig med sin gamla ofördragsamhet och egenmägtighet, och rykten voro i omlopp, att förföljelser, gynnade af den grymme Valens, som var ifrig homoiusian, hade utbrutit på flera punkter af österlandet emot olika tänkande kristna församlingar. Skulle förföljelsen en dag äfven nå till dessa fredliga dalar?
» H ä r h a r jag också fått egenhändigt skrifna hälsningar från Andrée, Strindberg, kapten Zachau och m r. Lachambre. » Det syntes tydligt, a t t det gladde henne a t t blifva så ihågkommen. » För öfrigt skrifver min man, » fortsatte hon, » att de haft en förtjusande färd och m å förträffligt. A t t de slutat de magnetiska mätningarna och en del andra arbeten samt a t t brefdufvorna kommit ombord. A t t han gläder sig mycket a t t få återse Spetsbergen, där h a n för fjorton å r sedan stred sin strid för den vetenskapliga forskningen. Samt ber mig först och sist a t t icke vara orolig. » O c h så kommo vi in på expeditionen och hvad hon tänkte därom. Härpå svarade hon, a t t hon naturligtvis t ä n k t mycket däröfver och, så vidt hon kunnat, sökt a t t sätta säg in i dess detaljer. » O m energi, kunskaper och förutseende äro nog, » yttrade hon, » så måste de komma tillbaka, men det han j u inträffa omständigheter, hvilka man icke på förhand k a n fullt beräkna eller sedan ser sig i stånd a t t behärska, och därför k a n j a g icke frigöra mig från en stor ängslan, så snart j a g tänker därpå. Och tänker på dem gör j a g ständigt. » Hon satt en stund tyst, och det kom e t t fuktigt skimmer i hennes ögon. Slutligen sade h o n: » Skulle någon olycka hända, så h a r j a g åtminstone m e d mig genom lifvet minnet af den ädlaste make, af den mest trofasta hängifvenhet. Men, » tillade hon med en suck, » det är icke roligt a t t vara hustru till en nordpolsfarare. » G. S. # " Pojkstreck. " Aue • ..., • • ' I % 1 A«|: ?t %^ " Litet gnabb ibland. " Tvärtom. Och det var hon, som hade rätt — alldeles b e s t ä m d t h o n! Jo, det skulle han. F e m korta år! Men naturligtvis tänkte hon inte på, hvilken d a g det v a r! Skulle deras lycka så snart förgå?
Men då ifrån ofvanstående Utgifter afräknas de under Arén 1829 och 1830 för Bihanget till Rikets Ständers Protocoll influtne Prasnumerations Medel R:dr 472: 40. 6. samt af Kongl. Stats Contoiret för mycket erhållne 1,000: tillsammans Representations kostnader. Månads Arfvoden och iDagtractamenten. 1 Trycknings och Häftningskostnader. Klubb nade tost r. Expenser och Di verse Utgifter. För Papper. Enligt ett af f. d. Riddarhus Seereteraren, nu mera Herr Justitiae Rådet och Riddaren Lagerheim, under den 17 slstledne November, afgifvet Förslag, skall återstående kostnaden för tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protocoll, efter en ganska sannolik beräkning, komma att bestiga sig till 12,000 R:dr Banco. Tryckningen af Statssamt de med detta Utskott sammansatta Utskottens Betänkanden är ombesörjd af Stats Utskottet; men de öfriga Betänkanderne af Expeditions Utskottet, Stockholm d. 7 December i832. A, Biörck. (Bil. N;o 7 till 1832 års Revisions-Berättelse om Riksgälds-Vcrkct.) 1830 Års Liqvidation öfver de till Försvars-Verkets iståndsättande anslagne Medel. Banco Bane». DEBET. R:dr sk. rst. CREDIT. R:dr »k. rst. Från Kongl. Stats-Contoiret lefver er eidt: Öfverskotts-Medel på Stats-Verkets förslagsvis beräknade Inkomster: I afräkning på Allmänna Magazins-Inrättningens Tillgångar 4°°»000- —■ — Efter Kongl. Stats-Contoirets reqvisitioner utbetaldt: Behållning, innestående på Räkning i Vexel-Banken 788,602. 7. 8.
Stm fattat något beslut i afseende å inrättandet af Länsnämnder, den icke eller kunde innehålla något, som syftade på en kommande lagstiftning, den der ännu icke fanns. Äfven denna anmärkn. äger sin riktighet, men jag får erinra, att då en af de vigtigaste konstitutionella principer är den, att Rikets båda lagstiftande makter handla i samråd med hvarandra, så att icke den ena makten utfärdar lagar eller författnm, som äro i strid med den andra maktens kända tänkesätt, så måste man äfven medgifva det hafva varit i sin ordning, att Regeringen upskjutit utfärdandet af den nya Landsh:gelnstrukt:n intilldess Regeringen och representationen blifvit ense om de nya grunder, hvarpå Länsstyrelsen borde byggas. Och då vid alla de sednaste Riksdagame frågor om Länsnämnders inrättande varit å bane samt öfverläggningarne derom på ett icke tvetydigt sätt röjt R. Stms benä - ■4D6 Den 6 December e. m. genhet för denna institution, finnér, efter min tanka, Regeringens brädska med den nya Landsh:gelnstrukt:ns utfärdande icke sin ursäkt deruti, att R. St:r icke blifvit ense om detaljerna för de nya kommunalanstalterna, utan hade denna omständighet tvertom bordt vara ett skäl för Regeringen att dröja med utfärdandet, helst detta ingalunda kunde sägas vara af något oundvikligt behof påkalladt, intilldess R. St:r hunnit öfverenskomma om ett annat sätt för Länsstyrelsernas ordnande än det nuv:de, derigenom att vid Landshmes sida sattes en rådgifvande församling, hvilken ägde att med dem om länens angelägenheter öfverlägga. Uti denna syftning hafva äfven vid innev:de Riksdag vigtiga motioner blifvit väckta — för att icke förgäta att samma tanke offentligen framkastades redan för 17 år sedan af den höga personlighet, som f. n. bekläder den Svenska thronen.
Af hwad jag anfört hemställer jag till Ridderstapet vch Adelns MW Den 15 Iamrarli. 785 mogna bepröfwande, om det ej bliswer angtlägit, akt medan t!d är wid denna Riksdag 'aga de kraftigt ste mätt och stea, att wedecbörande birfwa älogde ärligen wika Allmänheten b.hörig redo och räkniiig huru wär nu utgående Bevillning hädanefter bliswer omvänd, befästad med gliklge verificakioner Männe det icke bliswer nödigt att sä >aga, att Uppbördsmärinerua nu tom före indrifwa contribulioner: a; men ej fötstöra dem. Det är anmärmingswärdt, akt ingen Uppbördsman blitwit hängd sedan i Konung L-rrl X!-.s tid. Alla undersåtare utgöra Bewillningen nöjdare och läktare nar de fä höra och le huru den blstiver anmäld. Nationens röst blifiver deraf mera enta och aila skola bjuda till akt uppgiswa nya inkomster, som kunna lindra rmdersätarenas Bewillnino, utan att beröfwa derigenom nägons Lag och wällänana egendom. Jag will till en början uppgifma följande, följe hwar och en mitt exempel, att uptäcka lagliga inkomster för Riket, som tän-er Lem bättre, än jag. Enligt Konung Ouiial l:s Resolution as d. io Mars i6g6, bar olla tom jag ej funnit könit wara StapelStädrr l detta Rike, till dchs Städers upphjelpande blltwit törläut en afgift asalia inkommande och utgående wcror, som ej bestä m rudimaterie!) söm i Tullen borde erlägg 6 och kallas Tvlags-ofgift. Denna osaNt uppbäras ej of TullBrtjn-ingen utan of en M laistrois Perion, lvm af Magistraten derkilttär törordnad Jnnen w^a sär disponeras innan denna atgift är bewld.
Pkeste-Standet. S., D. Till Lag-Utskottet remitterades Kongl. Maj:ts lill Rikets Ständer allåtne nedannämnde Nådiga Propositionerr l:o af den 1 dennes, angående ändring af 8, 9 och 10 §§, i 17 Capillel llandels-Balken, samt förklaring af 2 § i samma Capitel; 2:o af den 1 dennes angående förändrad lydelse af 1 § i 23 Capit. let Äifda-Balken osli tillägg till 7 § i 20 Capitlet af samma Balk; 3:o af den 1 dennes, om vissa förändrade föreskrifter i afseende på lagfart oell nyltjande-rälts-inleckning; 4:o af den 1 dennes, angående intecknande af ej mindre lifstids - Prat.-Utdrag, den 1J Augusti i844- 51 städja och undanlags-aftal, än ock all annan afhandling om nylljande-rält lill fast egendom å landel; 5:o af den 1 dennes, angående tillägg i 3 Capitlet 5 § HandelsBalken samt förklaring öfver 32 § i Ridderskapels och Adelns privilegier den 16 October 1723, i afseende på der stadgade afgifler vid utflyttning Lill utrikes ort. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer aflåtne nedannämnde Nådiga Propositioner och Skrifvelser: l:o af. den 1 dennes, angående anvisande af medel till årfvoden åt tre nya ledamöter i Lagberedningen; 2:o af den 1 dennes, angående uppförande på Allmänna Indrag-, nings-Staten af ett lönebelopp, stort Sexhundrade Ållationio Riksdaler 26 sk., för Archivarien i Justiliae-Slats-Expeditionen, Protocolls-Secrel eraren J. Hegardt; 3:o af den 2 dennes, om Kamereraren E. M. Dalileri och KrigsRådet A. L. Hauffmanns befrielse från dem ålagd ersältnings-skyldighet, såsom controllanler å förre Krigs-Cassören S. II.
Öfverstinnan tillät icke någon skillnad göras emellan de begge flickorna i afseende på företräden; betjenterna hade befallning att, då karotterna gingo omkring bordet, hvarannan gång bjuda Nanna, och hvarannan Celestine först, hvilket isynnerhet borde iakttagas när främmande var tillstädes; när Nanna fick en ny klädning, så skulle Celestine ha en likadan; flickorna hade samma mästare i allt hvad de skulle lära, och hade hvar sin vecka nycklarne till sockerskrinet. Som emedlertid rätta förhållandet med Celestines härkomst var kändt i hela orten, så skördade öfverstinnan Leyonsköld en allmän beundran för sitt högsinta uppförande, och denna beundran stegrades ända till raseri, då ett rykte kom ut, att en testamentarisk disposition var af öfversten och öfverstinnan Leyonsköld gjord, att Celestine, efter deras död, skulle ärfva lika med deras egen dotter. Huru nu härmed rätteligen förhöll sig, känner jag ej så noga, men att öfverstinnan i sällskaper brukade gifva vinkar derom, har jag af säker hand. Men jag har ännu mycket att berätta om öfverstinnans förträffliga egenskaper. Hvarje lördag kokades på Sätraholm (så hette Leyonsköldska godset), en ofantligt stor kittel soppa, hvaruti i broderlig sämja summo om hvarandra kålrötter, potatis, fläsksvålar, gryn, ärter o. m. d., och sedan anrättningen var färdig, samlades på ett visst klockslag alla ortens fattiga, med krukor och skålar, för att bekomma den hvar och en tillkommande andel. Öfverstinnan var vid dessa utdelningar alltid sjelf närvarande, för att se att allting gick ordentligt till; och sedan gummorna eller barnen fått sina kärl fyllda, defilerade de förbi öfverstinnan, som nådigst tillät dem att då kyssa hennes klädningsfåll.
Att det förslag, som Hr Möllerhjelm framställt, har skäl för sig, kan äfven jag på grund af någon erfarenhet vitsorda, och kan jag således ej annat än tillstyrka R. o. Ad. att bifalla förslaget, nemi. att det ej må vara Stockholms stads innevånare förmenadt att ändamålsenligt ordna denna communal-angelägenhet, eller åtaga sig beskattning till det belopp, som de finna nödigt för vinnande af det ändamål, för hvilket afgiften är medgifven, icke blott inom Stockholms stad, utan inom hela landet. Frih. Gederström: Frågan om denna afgifts utgörande är icke att betrakta såsom en communal-angelägenhet, Denna beskattning är af R. St. anordnad såsom en samhällsanstalt, och den blef sedan fördelad af samma Ständer att utgå länsvis. Samma sätt för afgiftens erläggande tillämpas ännu, men afgiflen är en samhällsanstalt, påbjuden af Ständerna till smittans hämmande. Då nu upplyst är, att i Stockholms stad, hvilken för sig sjelf utgör ett län, emedan den är skiljd från de öfriga länen i Riket, erfordras, enl. dess styrelses eller Öfverslåthållarens uppgift, ända till möjligen 12 sk. för något år; så lärer det icke vara fråga underkastadt, att efter samma grund, sorn Ständerne bestämt afgiflen i landsbygden, der den ingenstädes behöfves högre än 5 sk., man måste för Stockholm tillstädja, att afgiften må utgå med ett belopp från 1 sk. till och med 12 sk. efter behof. Deraf följer, att om behofvet blir mindre, blir afgiften nedsatt der såsom i andra län, hvaremot, om behofvet blir så stort att 12 sk. afgift erfordras, stadens styrelse äger rättighet att med församlingarna derom öfverenskomma, så att inkomsterna blifva behofvet motsvarande. Jag tillstyrker således afslag å Utsk;s betänk, samt bifall å Hr Möllerhjelms motion, på det sätt, att afgiften må blifva från 1 till 12 sk. för hvarje mantalsskrifven person. Hr af Grubbens, Nils Wilh.:
Jag tillstyrker derföre Const.Utskis förslag med den förändring, som Hr Lagerhjelm föreslagit, och jag skulle önska, att R. o. Ad. ville till Ihronen frambära den önskan, alt Konungen ville, när han finner så tjenligt, till R. St. framlägga ett förslag till en förändrad natioual-representalion, men utan att bestämma någon viss tid. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, yttrade H. Ex. .Hr Gr. o. Landtm., all flere förslag till beslut i ämnet blifvit framställda, dem II. Ex. nu finge återkalla i R. o. Adis minne. Det som närmast instämde med Utskis, eller rättare innefattade ett bifall till Utskis tillstyrkande, vore Hr Tersmedens, som endast afsett den förändring, att ordet ”så vida” skulle utbytas emot ordet ”sorn”; Frih. Cederström och Hr von Hartmansdorff jemte liera andra ledamöter hade yrkat alslag å Utskis utlåt.; Hr Lagerhjelm hade föreslagit följande beslut! ”Så vida något fullständigt representationsförslag icke varder å innevarande riksdag anlaget, att för vidare grundlagsenlig behandling hvila lill den nästkommande, beslutar R. o. Ad. för sin del en und. hemställan af R. St. till K. M., alt genom samlandet af statistiska uppgifter och atulra upplysningar, eller på sätt K. M. i öfrigt må finna lämpligt, låta till nästkommande riksdag bereda en ytterligare utveckling af frågan om nationalrepresentations ombildning på säkrare grunder än dem, hvarpå hittills framställda lagförslag hvila”. Frih. Raab och Hr Westerstrand hade instämt i Hr Lagerhjelms förslag, utom det att de deri yrkat uteslutande af slutmeningen: ”på säkrare grunder än deni, hvarpå hittills framställda lagförslag hvila”; Hr Cederschjöld, Pehr Guslaf, hade föreslagit, ”alt ifrågavarande comité, derest en sådan blefve nedsatt, måtte tillika få det uppdrag, all i främsta rummet, icke genom declamationer och sarcasmer, Den 22 Maj. C67 tilan genom bestämda fada, utreda oell ådagalägga, hvarigenom Rikets gamla Ständer numera förverkat
Indeldta (kavalleriet bittills utgjorda sersbiida akgikt till bästens utkordring böra kortkarands erläggas till slutet ak nuvarande kassevolanee-eontraet, dä krägan om denssmmas kurtkarande bommer att blikvs köremäl kör sersbild bebandling. Krigs-Loll^gium, som, med anledning barak, under den 18 danuari detta är, erbällit Kongl. l^lajlts Mdiga bekallning att sig utläta, buruvida ikläda varande ak llibets 8tänder anvisade anslag 176,000 k:dr kullt motsvarar de tillgängsr kör armeens underbäll under möten oeb mönstringar, som ak kustoeb kotebällare bittills blikvit lemnade, bar, i sbrikvelse den 2 6 Aong/. 105. derpäföljande Debruari, i underdänigbet upplät, att lien elleetiva numerst^rka inom Indeldta armeen, tor b vilken Nötes-passevolanee-afgift, Lill fond för armeens ärliga vapenöfningar intill 1840 ärs utgäng erlagcl blifvit, pä sätt al Lollegium upprättadt oell i afskrift bärbos bilagdt speeiliet sammandrag närmare utvisar, utgör: vicl Lavalleriet 3,557 „ Infanteriet 21,297 tillsammans 24,854 numer, derför iträgavaraude afgift, ä 7