Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med mitt uppträdande har jag icke velat klandra Ulsk:t för dess afstvrkande af motionen, ty Ulsk:t har i sanning frikostigt nog nnderstiidt de aldra liesta motioner, som vid delta riksmöte blifvit väckta lör närinearnes upphjelpnnde; mim då Ullåt:t gifver vid handen att motionen, i löljd af bristande upplysningar, blifvit afstyrkt, ber jag att med några ord få redogöra för förhållandet. Den 3 Juni f. m. 23 IndnstriiHkarén och synnerligen den mindre fabrikanten har här i Stockholn) på ett kännbart sält hit t ilis varit i afsaknad af prof och rudimaterier, adresser å tillverkare, priskurranter, modeller och ritningar å machiner och verktyg m. m. Denna brist har några lör industrien nitälskande personer sökt afhjelpa derigenom, att man för samma behofs fyllande genom bildandet af ett slags mindre museum af dylika artiklar sammanskjutit medel. En hvar känner, att induslriidkarne bär i landet icke i allmänhet äro i en så lycklig ekonomisk ställning, att de kunna gå i land med några större uppoffringar; men, detta oaktadt, har man sandat ett tillräckligt belopp för sjelfva grundläggandet af en dylik samling. Professorerne Ullgren, Eneberg och Palmstedt hafva genom sina nitiska bemödanden och medverkan icke oväsendtlig! bidragit till sakens framgång. Detta har äfven varit förhållandet med Hr Wajrn m. fl. personer, hvilka under världsexpositionen i London förskaffade oss flerläldiga dyrbara gåfvor. Sedan numera från London hit anländt denna dyrbara samling af sådane artiklar, måste man naturligtvis söka lå en lokal för deras förevisande; men, i anseende till brist på medel, har man icke varit i tilllälle att bestrida kostnaden för samma samlings uppställning. Nästan hvarje dag infinna sig industriidkare, sorn önska taga samlingen i skärskådande; men under nuv:de förhållanden låter sådant sig icke göra, och detta, på sätt jag redan förut antydt, endast derföre, att man icke är uti tilllälle att kunna uppställa samlingen i en passande lokal.
Med hvarje steg, man i den antydda sträckningen aflägsnade sig från hufvudstaden, växte sidoafstånden till såväl Mälarens som hafvets kust, och i samma mån äfven kostnaderna och mödorna att besörja varuforslingen och persontrafiken. Ju mera dessa afstånd tilltoge, desto större blefve statens skyldighet att med sina krafter mellankomma och genom ändamålsenliga kommunikationsmedel sätta de aflägse boende i tillfälle att, i någorlunda bredd med de till läget bättre lottade, begagna sina för industriel utveckling och förkofran tillgängliga hjelpmedel. Ett talande bevis för sanningen af denna grundsats, i afseende på de norra orternas behof af banans rigtning genom det inre af landet, lemnade just Gefle-Dala-banan. Från midten af Dalarne eller trakten af Falun vore transportafstånden redan så förlängda och forsellönerna så höga, att åtskilliga varor, i synnerhet skogseffekter, icke kunde med någon fördel afsändas till närmaste afsättningsorter. För att undanrödja detta hinder mot all industriel utveckling, hade den enskilda företagsamheten med låneunderstöd från staten bragt en jernvägsbyggnad under arbete från Falun till hafvet vid Gefle, hvilken, lik hvarje bana som utsträcktes till befolkade och med rika naturalster försedda trakter, säkert skulle bära sin kostnad och återgälda derpå nedlagda kapital. Sådant måste äfven förhållandet blifva, om norra stambanan utsträcktes öfver Upsala, Sala, Dalelfven till Gefle-Dala-banan, och i framtiden på andra sidan denna mot de norra orterna. En bana, utlagd i denna rigtning, genomskure ju en landsort, som vore stor nog samt tillräckligt rik på produkter och folk, för att äga anspråk på en bana, som uteslutande hade afseende på denna orts egen rörelse och framtid. Sannolikt skulle också få delar af de jernbanor, som af staten komme att bekostas, säkrare gälda derpå nedlagda penningar, om den utstakades i detta med rörelsens naturliga rigtning och det inre landets fördelar öfverensstämmande läge; ty Norrlands, Kopparbergs och Gefleborgs läns samt största delen af Westmanlands och Uplands trafik skulle, sammandragen på denna bana, föras till och från hufvudstaden.
I som städse åtnjuten den frihet, som nu edra mäns kvinnliga biträden så lifligt åstunda blott för en kort tid, fören I deras talan och våren vissa, att den lilla bleka, trötta kontorsfröken i sitt hjärta skall tacka eder. Kriget. Väl är det långt dit bort til! prärielandet, o c h det är långt till Spaniens varma dalar, m e n dock ej längre än att brödrabandet, s o m håller mänskligheten samman, talar — till hvarje maka, m o r och syster säger, att fjärran, fjärran klappar samma hjärta, som det hon själf för sina gudar äger, i namnlös ångest o c h i namnlös smärta. Det är ej längre, än att sol, s o m skickar sin afskedshälsning öfver våra näjder, o m några timmar lika vänligt blickar på krigets bittra, blodigt vilda fäjder, på barn o c h kvinnor, s o m i ångest ropa, på män, som kvalfullt sina händer vrida, när eld o c h haf slå dånande tillhopa kring sönderskjutet fartygs brustna sida. — När skall den dag för jordens släkten randas, då ingen A b e l fruktar Kainssvärdet, då alla folk o c h stånd o c h klasser blandas o c h m e r än makt o c h guld blir mänskovärdet? N o g är det långt från kalla prärielandet till Spaniens sköna, solbelysta dalar, m e n väl ej längre, än att brödrabandet en gång till båda fridens stämma talar. Och visst blir skön den skörd, som då skall mogna utur så många oförskylda tårar, så många hjärtan, in i d ö d e n trogna, så många unga, skonlöst brutna vårar! Gid. O m blott Om blott jag hade mig en liten nian, m e n se, han idealisk måste vara, ung, eldig, skön — den typ jag skildrad fann bland Iduns svar af — » Svärmande Spastara ». Och o m han hade sig en liten lön, en femtonhundra, mer är ej nödvändigt, vi skulle reda oss därmed behändigt, tack vare kloka Iduns-fruars rön. M — I.
De långa krigsåren hade gjort sinnena hårdare: den, som ej sjelf varit ögonvittne till krigets grymheter, hörde dem dock dagligen omtalas. De finare känslorna förslöades, det tarfvades starkare retelser för att göra intryck på mängden. Läger-råheten inverkade äfven på uttrycksoch tänkesätt i andra klasser än soldaternas; och från oqvädingsord gick man lätt öfver till handgripligheter. Braskens stycken afspegla detta. Till och med hans apostlar kunna ej underlåta att begagna skällsord, och kristendomens fiender tala endast i sådana. I hvarje akt förekomma regelbundet några scener, i hvilka stryk utdelas; och hela fjerde akten är ett oafbrutet piskande. Visserligen framställas ej några sådana gräsligheter (halshuggning, lemlästande, hudflängning m. m.), hvilka voro vanliga i medeltidens franska martyrdramer, men det finnes dock tillräckligt af brutala scener. Apostlarna föras väl ofta utom scenen för att dödas, likvisst först sedan de inne på scenen fått åtskilliga hugg och slag; men detta kom sig icke af någon känslans finhet, utan deraf, att man i skolsalarna saknade de gamle mysteriernas maskineri; genom dessa maskinerier blefvo nemligen de handlande personerna raskt förbytta med dem liknande dockor, på hvilka sedan alla sådana exekutioner verkställdes, hvilka ingen menniska utan med fara för lifvet kunde utstå. Om nu vid sidan af denna brutalitet ett sedligt och religiöst intresse yttrar sig, så må man besinna, att för Brask det ena som det andra var lika mycket natur. Intetdera var hos honom konstladt eller sökt; han var med hela sin själ både grofhuggare och trosifrare. Den religiösa toleransens begrepp fanns icke till för honom; calvinisten var honom lika litet behaglig som anabaptisten eller katoliken, och förmodligen har han icke saknat lust att handtera dem alla på samma handgripliga sätt, som Tranio och Lyco göra i hans drama.
Cytherea var oss huld och sände en frisk kultje, som förde oss genom sundet; kort derefter skrämde hon oss med tvenne vattenpelare, som höjde sig emot oss, men vi undgingo dem lyckligt, liksom en gång förr vid Sicilien. Hela natten lågo vi under stiltje, regn, åska och blixt utanför Cythera. Hittills under hela resan hade min enda lecture varit den i Muhamedanernas tanke i vishet outtömliga, och alldrig nog studerade Koran. Nu, sedan vi fått Grekland i sigte, ville den ej mera smaka, och jag kände här en innerlig lust att läsa Homerus. Då jag nu ej hade honom till hands, tog jag fram Virgilius, som jag i sista stunden köpt i Marseille, och tyckte mig alldrig förr ha läst honom med så stort nöje som nu. Den 12 nov. passerade vi några, mest obebodda öar, såsom Kaimene och Falconera, samt slogo slag åt Anti Milo och den ögrupp som ligger deromkring. I varm sommarluft hade vi följande dagen framskridit till Hydra, emellan en stor flock af öar, såsom Serpho, Thermia, Zea m.fl. till höger, och till venster sköt fasta landet med oändligt många uddar ut i Myrtoshafvet. Middagstiden kommo vi upp mot Cap Colonna, de gamles Sunium. Här stå ännu 16 stora pelare af ett gammalt Minervatempel. Mot aftonen kommo vi in i sundet vid Zea och betraktade den hvitglänsande stad, som der amfitheatraliskt reser sig på en sluttande höjd. I den vackraste sydländska afton gick solen ned öfver ruinerna af Vishetens tempel. På östra kusten af Zea skola finnas lemningar af ett gammalt Neptunstempel. Öfver hafvet, öfver hela naturen låg ett klassiskt lugn, en älsklighet, som vid tanken på Schillers "Die Götter Griechenlands" nästan kom mig att sörja öfver de gamla gudarnes fallna välde. Alldrig tyckte jag mig ha så väl förstått Virgilii: "summa placidum caput extulit unda."
Sedermera företogos: l:sta punkten, angille en besparad för delnings-gener alsin tis användande till pensioner för general-befalliafvare eller inspektörer för de särskildta vapnen samt reg:ts-, sekundoch corps-chefer af arméen; 2:dra punkten, ang:de förökning af anslaget för Topografiska corpsen, 3:dje punkten, ang-.de kommendants-statens reglerande, 4:de punkten, ang:de förhöjning af den under kontanta anslaget för indeldta arméen uppförda ersättning för af ffestgötha reg:te tillförene innehafde förde! s-räntor, 5:te punkten, an gide en kaptensbostället Hopa niemis afkastning motsvarande ersättnings uppförande ä kontanta anslaget för indelda er möen, och 6:te punkten, ang-.de dispositionen af de indelningsräntor, som förut utgått ensamt till rusthullarne vid södra bataljonen af Bohus-läns reg:te. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter hemstält och tillstyrkt. 7:de punkten, 1 morn., angidc arfvoden för reserv-läkare. Hr von Hartmansdorff: Jag hade väntat att Hr von Rosen, som reserverat sig mot Utsk:s beslut i denna punkt, skulle hafva sagt något i detta ämne. Hans reservation innehåller ej något annat än ett åberopande af hvad han vid förliden riksdag sade. Bien då han här tiger, så befarar jag att han affallit från sin mening. Jag hade velat understödja den; men då hon af andra öfvergifves, sä lärer det vara fåfängt af mig att söka upprätthålla henne. Utsk:s utlåt, i detta mom. blef af R. o. Ad. bifallet. 2:dra morn., ang-.de. anslaget till resestipendier för militär läk are. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i detta mom. hemställt. 8:de punkten, ang:de de å militie-boställskassan anvisa de löners och pensioners öfverflyIlning på allmänna indragningsstaten. Hr Lefrén, Joli. Pehr:
Jag kan icke undgå att finna att ett ämne, så vigtigt sorn detta, hvilket rörer Sveriges embetsmäns bildning för framtiden, blifvit af StatsUtsk. lösligen behandladt både till form och upslällning, och hade önskat all de mycket sakrika uplysningar, som åtföljde Hr Liljenslolpes motion rör:de denna frågas behandling i andra länder, hade blifvit tagna i betraktande samt en undersökning i detta hänseende anställd mellan förhållandet här och i andra länder, dä vi säkerligen icke hade bekommit ett utlåt, så lösligt som det ifrågar. Sveriges embetsmanna-korps har i 2 sekler egt en förtjent aktning; från den tid då embetsmanna-bildningen grundlädes af den store Axel Oxentjerna och hans värdiga kolleger, men dess bestånd är starkt hotadt genom vårt närvar, extra-ordinarie-system. Visserligen tror jag, att de blifvande embetsmännen möjligen nu för tiden komma från akademierne med ett större knnskapsmålt än fordom, men menniskans upfostran slutar icke med student-examen, utan fortgår för embetsmännen oafbrutet till slutet af hans lefnad. Dea i Statens tjenst inträdande ynglingen blir nästan handlöst lemnad ät sig sjelf, bandet mellan honom och hans förmän är allt mer och mer uplöst och han blir i saknad af nödig inkomst för den ställning, hvaruti han sig befinner. I det embetsverk jag tillhör finnas personer, som tjenat 20 år och äro ännu icke ordinarie!'; delta förhållande fordrar någon förändring om det ej slutligen skall inverka högst menligt pä den Svenska embetsmanna-korpsen. Ett litet, ehuru visserligen endast ett tuppfjät till förbättring häruti, ligger i den K. propos:n, ty den summa, som nu bortgifves utan nytta hvarken för den som gifver eller upbär den, (ty hvad betyder väl värdet af 2 lisp. talgljus för året) kan i någon män bättre användas. Det är med stor ledsnad, som jag sett att detta vigtiga ämne vunnit så litet afseende hos StatsUtskis majorilé, som för sitt afstvrkande knappast anfört några motiver.
Banko med 9 procents kapital-rabatt skett, kunde Föreningens lånerörelse under 1855 taga sin början; och afslutade direktionen under loppet af sistnämnde år kontrakt om ett utländskt lån å 5,000,000 Mark Hamburger Banko, deraf vid årets slut 250.000 Mark voro indragne. Ibland de sextiofyra delägare, hvaraf Föreningen vid 1855 års slut bestod, tillhörde elfva Westmanlands Län. Af sammanlagda beloppen fastighetsvärden, dels efter 1844 års bevillnmgstaxering och dels efter särskild uppskattning, utgörande 2,532,557 R:dr Banko, hvarför samtlige delägare vunnit inträde i Föreningen, utgjorde de fastighetsvärden, hvarför delägare mom detta Län vunnit inträde: Efter 1844- års bevillningstaxering 78,829: — och efter särskild uppskattning 247,935: — Tillsammans 326,764 R:dr. eller något mera än en åttondedel af det hela. Den summa, hvarför rätt till delaktighet uti Föreningen blifvit begagnad, utgjorde vid 1855 års slut 1,099,500 Riksdaler, hvaraf 125,700 Riksdaler Banko belöpa på Westmanlands Läh. Såsom amorteringslån till delägare har intill 1855 års slut utgått en sammanräknad summa af 663,000 Riksdaler Banko, hvaraf endast 47,300 Riksdaler tillfallit delägare inom detta Län. Uti det för Ilypotheksföreningen gällande Reglemente, som i 4 § bestämmer den årliga kapital-inbetalningen till endast en half procent, har vid bolagsstämma den förändring blifvit antagen, att denna kapital-inbetalning höjes till en procent af det belopp, hvarför inträde i Föreningen begagnas; i följd hvaraf för de till 1855 års slut utlemnade amorteringslån årliga kapital-inbetalningen, enligt lånesökandernes åtagande, blifvit i skuldsedlarne bestämd till en procent. §. 5. Städerne. 1:0 Westerås, sjö- och uppstad, belägen på båda sidor om Svartåns utlopp i Mälaren, upptager omkring 109 tunnland areal samt har 421 gårdstomter.
Inseende alla de olägenheter, lumpsamlares kringresande ofta för landets inbyggare medfört, kan jag dock icke förbise, att ofoget mången gång kunde till det hufvudsakligaste förekommas, om endast redan i ämnet gällande författningar noggrannt tillämpades och efterlefdes. Kongl. Handels-ordningen af den 22 December 184-6 stadgar derjemte uti 1 Art. 7 §: ”Fabriksoch handtverksidkare vare oförhindrade att, utan handlandes mellankomst, uppköpa och hålla förlag af de för deras yrkens bedrifvande erforderliga redskap och råämnen, dessa sednare jemväl mer eller mindre förädlade.' Detta sladdande synes mig vara i strid mot den inskränkning i handelsfriheten, som nu af Utskottet blifvit föreslagen. Utskottet har också uti afgifne betänkandeu afstyrkt motioner, angående förbud för hästhandlare, glasförare m. fl. att färdas kring landet, och då Utskottet icke ansett sig kunna fästa afseende vid dessa förslag, borde det icke, utan begående af en inkonseqvens, hafva för Utskottet kommit i fråga att föreslå hinder serskilt för lumpsamlares resor, hvilka, då de säkert icke medföra större oredor och missbruk, än andra dylika personers ströftåg i vissa delar af landet, likväl hafva den nyttan med sig att bidraga till upprätthållande af en för fäderneslandet gagnande fabrikation.” Härmed förenade sig Herr Grefve Gyldenstolpe, Anton, och Herr Munck af Rosenschiöld, Thomas; samt Af Herr Malmstedt: ”Ehuru jag, lika med Utskottet, gerna skulle önska minskning i antalet af de kringvandrande lumpsamlarne eller helst se dem, sådane de nu finnas qvalificerade, förviste från det vidsträckta lumpsamlingsområdet, kan jag dock icke biträda den mening, hvari Afdelningen slädnät. Vid ärendets behandling har jag kommit till åtanka deraf, att Kongl.
Efter gifven anledning inom ConstitutionsUtskottet, och då Utkottet ansett nödigt att göra ett stadgande, i följe hvaraf, i anseende till det nu antagna sättför Grundlagsfrågors behandlande, förslag till ändringar i Grundlagerria ej måtte så sent inkomma, att Constitutions-Utskottet blefve urståndsatt att dem före Riksdagens slut bereda och till laglig behandling af Riksens Ständer anmäla, har Utskottet beslutit föreslå Riksens Ständer stadgandet af en viss prsescriptions-tid för sådana förslags inlemnande, i följe hvaraf det ville anmäla ett så lydande tillägg i st9 §. Riksdags-Ordningen, 1 Momentet, efter ordet besluta : Frågor sorn sednare än 3 veckor före den till Riksdags fulländande bestämda tid, antingen den lufver 3 eller 4 manader, af Riksdagsmän, i Constitutions Utskottet väckas, vare Utskottet ej pligtigt att under samma Riksdag upptaga och bereda. Hvilket förslag till behandling, enligt 56 §. Regerings-formen borde till Riksens Ständer öfverlemnas. Stockholm den lo Juli 1815. På Högt. Riddersk. På Högv. Prest-Stån och Ad. Eedamöters dets Eedamöters vägnar vägnar Rudolf Cederström, C. v. Rosenstein. På Den 11 Juli. 1123 Pä Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters, vagnar J. Wegelin. På Hederv. BondeStåndets Ledamoters vägnar A, J son Hyckert. G. A. Silverstolpe. Uppläst hos Hflgl. Ridd. och Ad. den ti Juli, Högvörd. Vrest-Ståndet den 14 Vällofl. Borgare-Ståndet dea JI _ Hederv. Bonde - Ståndet d*n ti Vördsamt Memorial! Inom Constitutions-Utskottet har fråga blifvit väckt om den förändring i 38 § Regeringsformen , att derur skulle utgå följande ord: Hvilket han icke må återtaga förr än Riksens Ständer hans förhållande pröfvat och gillat.
Finck ar svärd. Carl Hindric: Riksens Ständer hafva vid sist förfiutne Riksdag redan insett nödvändigheten af en noggrann StatsVerkets alla delan granskning , och det vore snart sagdt oförklarligt att Riksens Ständer vid sista Riksdag kunde låta åtnöja sig med det afslag de, å deras underdånigt begäran i detta hänsende dg fingo emottaga, om man ej vid betragtande af skrifvelsernes data funne, hutu Riksdagen nalkades sitt slut, och företedde det vid denna epok vanliga resultatet, af vigtsga ämnens nog lättiärdiga behandlande, Det är mig omöjligt att fatta, huru föregående Ständer kunnat i denna del låtit åtnöja sig med en sådan Grundlagens tolkning, som der Regeringen vid detta tillfälle afgifvit, då den åbetopar att 30 och 68 §. §, Riksdagsordningen icke innehålla att Wadstena KrigsmanshusMilitiaeBoställsoch Passcvo - D. n 6 Febrnaril. lanceCnssornes Samt de under SeraphimerOrdens-Gil ets styrelse s älije Hospitalsoch LaZarettsfonders tillstånd, Styrelse och förvaltning, skulle af Rikets {ständer eller deras Revisorer öfverses ocIt granskas Då 30 §. Riksdagsordningen bokstsfveligen föreskrifver, att Konungen late för StatsUtkottet uppvisa StatsVirkets tillstånd (ej i någon eller några genom viss benämning utan) i alla dess delar, till inkomster och utgifter &c-: Rå synes det vara tydeligt, att intet inkomstgifvande Verk, och ingen till StatsUtgifters bestridande ingående inkomst, kan Riksens Ständers genom 30 §. Riksdagsordningen förbehållne granskningsrätt under någon förevändning undandragas. Med StatsVerkets inkomster och utgifter måtte väl förstås allt hvad under namn af skatter, bevillning, räntegifvande inrättningar, eller contractejtill StatsVerket ingår, för att bestrida Statens utgifter.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om de Herrar, hvilka ropat Nej, behagade, under det af Herr Rosenschöld föreslagna vilkor, från votering afstå. Herr Cederskjöld: Under det vilkor, som Herr Munck af Rosenschöld föreslagit, afstår jag från votering. §. 63. 1 andra Momentet var efter orden: ”väljes af Riksens Ständer,” ett så lydande Tillägg föreslagit: ”Sedan Cons titutionsUtskottets Utlåtande öfver dess Embets-för,vältning inkommit.” Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke, enär denna Redaction .. ode 456 Den i4 Martil. i nära sammanhang med de af 53 och 96 §§. i RegeringsFormen, af ConstitutionsUtskottet föreslagne, men af Ridderskapet och Adeln vedan ogillade nya Redactioner , förstnämnde Redaction jemväl loide af Ridderskapet och Adeln ogillas. Bifölls, §. 68. Dervid var föreslagit, att i afseende på föreskriften om tiden till begagnande af den Revision, hvilken af Riksens Ständers Revisorer bör förrättas, må, i stället för: ”den i5 September,” utsättas ”den i5 Augusti;’ och meningen näst före den sista sålunda förändras: ”och må ingen Revision öfverskrida en tid af fyra Månader.” Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, blef den af ifrågavarande §. föreslagne nya Redactionen af Ridderskapet och Adeln gillad. Try ckf r ihets Förordningen. Ingressen. Deruti var föreslagit, att efter orden: ”i förväg lagde,” måtte utslutas orden: ”af Tryckfrihetslagen ej föreskrifne” samt citationen af 86 §. i RegeringsFormen återföres till fullkomlig likhet med lydelsen af samma §. Uppå derom af Herr Grefven och Landt - Den i\ Martil. 457 Marskalken gjord Proposition, blef berörde nya Redaction af Ridderskapet och Adeln bifallen. §. i.
Vid sådant förhållande och enär Bolmen—Wieslanda-bolaget, på sätt bolagets protokoll den 6 Juni detta år närmare utvisar, tillförbundit sig icke allenast att bestrida en tredjedel af den till 227,039 R:dr R:mt beräknade kostnaden för merbemälda väganläggning, utan ock att, derest anslag af allmänna medel erhålles till ett belopp, som motsvarar den återstående utgiften, verkställa vägbyggnaden i öfverensstämmelse med den dertill uppgjorda plan samt att för vägens framtida underhåll ansvara, vågar jag — jemväl under åberopande af hvad Bilagan N:o 5 till Kongl, Maj:ts nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof den 21 sistlidne Oktober, pag. 62 och 63, innehåller — vördsammast föreslå, att Rikets Ständer måtte till en väganläggning från sjön Bolmen genom Ljungby köping fram till Wieslanda station å södra stambanan anvisa ett emot |:delar af kostnadsförslagets slutsumma svarande anslag, eller jemnt 151,300 R:dr R:mt, att utgå under de vilkor, som för meddelande af anslag utaf dylik beskaffenhet i allmänhet kunna varda föreskrifna. Vördsamt anhållande om remiss af denna motion till Höglofliga Statsutskottet, utbeder jag mig att, innan ärendet till behandling i Utskottet förekommer, få meddela de i ämnet afgifna betänkande, plan och kostnadsförslag arnt öfriga till frågan hörande handlingar. Stockholm den 15 November 1865. L. G. H. Palmlund. Motioner i Preste-Ståndel 4865. Af Kontraktsprosten Palmlund; Om de/s statsbidrag dels låneunderstöd för jernväg och vattenkommunikation ifrån Carlshamn till Alfvesta station. Inför Rikets Ständer, såväl som inför Kongl. Maj:t, har långt före detta blifvit ådagalagdt, likasom ock af begge statsmagterna uttalats, att ibland kommunikationsanstalter, hvilka i sednare tider blifvit föreslagna, den, som är ämnad att förbinda de inre delarne af Kronobergs län med hafvet och med deras gamla naturliga afsättningsort vid kusten, är en af de vigtigaste och förtjent af största uppmärksamhet.