Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag trodde att benämningen /irono-fjerdingsman och Utskottets erkännande of behofvet utaf instruktion, som bestämmer de tjensteu vidlådande skyldigheter oell rättigheter, tillräckligt nog utmärkte, att befattningen icke kan hänföras till kommunal egenskap, ty Utskottet borde val icke tillstyrkt Rikets Höglofl. Ständer, att hos Kongl. Majit anhålla om utfärdande af instruktion för en [tjenstebefattning, som, iden händelse samma verkeligen är af kommunal beskaffenhet, kommunen sjelf och efter lokala förhållanden eger förse med instruktion. — Till stöd för min åsigt, att kronofjerdingsmanstjensterne icke kunna hänföras till de kommunala bestyren, hor jag åberopat: Kongl, patentet den 20 Mars 1S93, enligt hvilket häradsfogden skall fjerdingsman i alla socknar förordna och tillsätta, men, der fjerdingsman äro (5 A linu Best'.- och llkon.-Utskottets Betänkande, N:o 69. försedde med boställen och tjensten således är ständig, tillsättas de af landshöf dingarne; Kongl, brefvet deri 15 Januarii 1715, som befriar fjerdingsmän frän skjuts, inqvartering och så kalladt sockne-hvarf; Kongl, resolutionen på allmogens i Jösse, Gillbergs och Nordmarks härader i Wermland besvär, den 15 Jan. 1770, innehållande, att kronofogden kan icke betagas, att i mindre utmätningsmål betjena sig af fjerdingsmans biträde; men uppbörden stadnar på kronofogdens eget äfventyr och ansvar; Kongl, brefvet till Kammar-kollegium, den 5!
Het förhållande, att vid ett laga skifte en eller annan hemmansdels egor blifvit i flere lotter, än i allmänhet är tillätet, uflagde, torde likväl icke, såsom motionärerne förmenat, omintetgöra möjligheten, att, dä någon af desse hemmansdelar sedermera emellan flere delegare klyfvas, skiftes-antalet nili kunna för någon eller alla deiegarne inskränkas; och då, för uppnåendet af det med skiftes-verket afsedda ändamål, eller jordegornas sammandragning, är af vigt, alt egolotterne i c lie må läggas i flere skillén, utan en sorgfällig pröfning af nödvändigheten i ett sådant förfarande; få Utskotten, med åberopande tillika af hvad Utskotten i anledning af sednare delen utaf Niis Nilssons vid förevarande kapitels 10 g anmärkta vikande, yttrat, till omlönnälde föreslag afstyrka bifall. 15 Kaj). 7 §. af Herr Grefve fVachtmeister och Olaus Ericsson: att den i berörda § meddelade föreskrift, att, om delegare vid skifte mister jord, hvarå han skog fredat, och i utbyte erhåller jord, derå ingen eller sämre skog finnes, eller vid skifte å samfäld skog biifver lidande, ersättning derför, der den, som ersättningen gifver eller tager, sådant fordrar, skall i visst belopp af skogslÖrnödenheter utgå, till afbrukniug pä viss 16 Lagsamt Allm.
Vill man uppfylla dem, blifva säkert inga öfverskott att för jernvägarne använda. Många andra vigtiga kommunikations-medel, understöd för jordbruket, näringarne, läroverken, vetenskaper och konster, äro behöfliga, och skola i sin män snart på flerehanda sätt, genom befrämjande af upplysning, odling och allmännare välmåga, återgälda hvad man dertill användl. Till jernvägarnes fördel skall detta också i många hänseenden bidraga och göra dem alltmera gagnande, samt förse rörelsen på dem med ständigt tillflytande nya tillgånger. Men drar man in dem, så har man med detsamma mera skadat landet i sin nu begynta starka industriela utveckling, än man möjligen ä andra sidan, åtminstone för närvarande, gagnat det genom jernvägarne. Men kanske är just detta stadgande ett välberäknadt skäl Bil. till Stals-Utskotlcts Utlåtande JV; 62. 47 till förnekande af andra vigtiga anslag. Jag anser jernvägarne derföre helt och hållet böra bekostas genom upptagna lån, emedan då 'samtiden, som får minst gagn af dem, får betala sin andel i kostnaden, genom att betala en del af räntan och amorteringen, och framtiden, som bör draga största nyttan af dem, äfven får betala den drygare delen. Likväl måste jag reservera mig emot hela den summas upptagande, sorn är eller genom Ständernas beslut kommer att bestämmas för den närmaste statsreglerings-perioden, så vida det ej kan ske på någorlunda drägliga vilkor. Jag anser då bättre, alt man uppskjuter någon del af arbetena, i förhoppning, att bättre vilkor längre fram skola erhållas. Alt åsamka slaten stor skuld är i sig sjelf vådligt. Skall detta tillika ske på odrägliga vilkor, så mycket värre. ä:o Man har velat alldeles utesluta den af Köpings-Hult-bolaget färdigbygdå jernvägen ur räkningen. Jag kan ej annat än anse en sådan åtgärd ganska origtig. Detta färdiga vägstycke gåfve en icke obetydlig vinst i tid, om det toges in i statens stambanor, och man vore af med en mängd obehagliga förhållanden, som uppkommo genom ulländningars inblandning i våra inre angelägenheter, i fall staten löste detta arbete till sig.
Utdrag af Protokollet, hället r HögloftRiddcrstapets och Adelns klsvum den 6 September 1809. S. O. Föredrogs ett Utdrag af Protocollct Met hoS Banco - Utstottct, rörande en af Fullmägtigc för Götheborgs Stad hos Wällofl. Borgare - Ständer ä Götheborgsoch Bohus-Läns wägnar wäckt och till Utskotrct remitterad motion, att nägon anstalt mätte fogas till utbyte af gamla förflitne Banco-sed., lar emot nya: och biföll Högloft. Ridderstapct och A. deln till alla delar Banco - Utskottets tjlstprkande, att detta ärende, fäsom ett Regeringsmäl, mätte af Riksens Ständer hos Kongl. Majit i undcrdänjghet an. mälas till tvinnande af ben ätgärd igenom famtelige Kronans Upbördsmän, som Kongl. Maj:t kan i näder. finna för ändamälet närmast tjenande; och skulle dctfa. bestut genom Utdrag af Protocollct de öfrige, Rcspecti. Ve Stärrden-ryänjigen meddelas. Ut luprn.. Utdrag af Protocollct, hället i Högloft. Riddcrstapets och Adelns 1'tamnn den 6 September 1809. S. D. Företogs till pröfning och afgörande Statt - UtstottetS Protocvlls-Utdrag af den 25 Augusti - §84 Den rr September. sti, rörande Kongl.
Det står i en § i bevilln.förorda., att de af R. o. Ad., magistrater samt öfriga personer, som, utan att vara borgare, idka handtverk, skola taxeras som borgare: i Stockholm finnes en mängd personer , som t. ex. idka sprutslageri, der finnas s. k. archli-betjente m. fl. äfvensom afskedadt krigsmanskap, hvilka, i följd af vissa nåd. resolutioner, äga rättighet att idka handtverk, för att kunna försörja sig, utan att dock äga rätt att åtaga sig större arbetsbeställningar. Sådane personer hafva ofta blifvit ansedde och taxerade som borgare. Det vore obilligt, 0111 en så dryg lunga skulle kunna åläggas sådana personer, utan att någon auetoritet funnes, hos hvilken de kunde anföra klagomål. Jag påminner mig äfven, att åtskilliga allm. verk, hvilka borde vara fria från bevilln. blifvit ansedda såsom til'hörande enskilda corporationer; och af sådan anledn. påfördes, 1807, Riddarhuset bevillning, äfvensom K. theatern och allin, barnhuset för de lägenheter, som derinom uthyras. Sådant skulle alltför ofta inträffa och blifva beståndande, om man ej ägde en auetoritet, hos hvilken man kunde anföra klagomål. På dessa m. fl. skäl afstyrker jag bifall till hvad Utsk. föreslagit. Hr von Rosen: Utsk. har velat meddela Pröfn:s-cotnite'erna en makt att göra och låta, utan att man skulle äga lätt att öfverklaga deras beslut. Utan att upprepa de skäl, sorn tala häremot och äro så klara, får jag föreslå, att de §§, som i Utsk:s betänk, förekomma under Atis 125 , 126 och 127, måtte borttagas och i stället antagas de §§, som i i835 års författning förekomma under N:is 146, '47 > *48» 149, 15o och 151 , hvilka stå i sammanhang med hvarandra, hvarjemte rubriken må blifva densamma som i sistnämnda författning.
4:o att de för omförmälda ändamål nödiga medel anskaffas: antingen i sammanhang med återstoden af det fonderade statslån, hvilket enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut skulle upptagas till bestridande af utgifterna för då beslutna jernvägsarbeten, i hvilket fall hela den för nordvestra stambanans fullbordande och för materielens komplettering erforderliga summan, i rundt tal, 17,000,000 R:dr bör upplånas, eller, derest detta icke kan eller anses böra ske, genom upplåning på kortare tid på sätt lämpligast finnes, i hvilken händelse endast de medel i mån af behof anskaffas, hvilka blifva nödiga till betäckande af utgifterna under åren 1866 och 1867; 5:o att vid verkställandet af ofvanberörda upplåning må efter sig företeende omständigheter väljas de utvägar, som för vinnande af ändamålet och för bibehållande af Statens kredit befinnas fördelaktigast; samt 6:o att till bestridande af de utgifter, sorn till följd af denna upplåning erfordras för ränta och amortering, må anvisas öfverskotten på trafikinkomsterna från och med 1867. 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 48. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. År och dag som ofvan. CARL. J. A. Gripenstedt. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott den 1 December 1865. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, samt Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl.
till posten för att få rekommenderadt. DAHLMAN. Det var ett bref, hon ville, jag skulle ta med Jag ska höra, om hon har det färdigt. (Öppnar dörren till venster.) Mattsson väntar. Det där brefvet, Kerstin! Herr KERSTIN (innanför). MATTSSON. Jaså... Jag ska bara skrifva ett par rader till. Det ä' ingen brådska. Jag behöfver inte gå DAHLMAN. ännu på en halftimme eller så. kontoret. Det ä' det trefligaste af alla rummen här i huset. Härinne ä' så förbaskadt kallt. Vi MATTSSON. DAHLMAN. Men jag tror, jag går in och sätter mig på skulle få en brasa, men den tycks inte komma. Kanske jag ska vänta här? ni länge ute i kväll? Ja, gör det. (Går åt höger, men vänder om.) Blir ­ 122 ­ MATTSSON. Nej, jag går bara till posten. oss litet. Vi sitter så mycket ensamma, för Kerstin har fått i sitt hufvud, att jag tycker bäst om det. på det viset. Och hvad mig beträffar, så kan MATTSSON. Då kan ni ju komma hit in och muntra upp DAHLMAN. Men det går inte an, att en ung flicka sitter inlåst det väl också vara roligt att tala med folk ibland. Det har verkligen förefallit underligt att fröken Kerstin, som ä' så ung och firad, inte bryr sig mera om att vara med. DAHLMAN. Men så ä' det alltid med flickor i hennes ålder. Ja, griller! Idéer! Hon hittar på så mycket. De behöfva komma ut och få man och barn och nå'nting att tänka på. Har ni inte märkt, hur nervös hon ä', Mattsson? MATTSSON. Jag vet inte. Jag har inte haft så många tillfällen att observera... DAHLMAN (slår honom på axeln). sagdt var, alldeles för mycket ensamma. Ja, ni ska komma in mera. Vi sitter, som MATTSSON (dröjande). bidrog något till trefnaden... Tackar. Om jag bara kunde tro, att jag ­ 123 ­ DAHLMAN. och Kerstin, som kommer så väl öfverens! Och heller. Eller hur?
samt slutligen i allmänhet brist på tillräckliga näringsmedel; vållad i en icke ringa mån, dels af begäret efter utländska tillverkningar, deras tillförsel och deras af Gårdfarihandeln underlät-* tade kringspridande bland de lägre folkklasserne, hvarmedelst inhemska tillverkningar och följaku ligen äfven den inhemska arbetsförtjensten blif.» vit minskade eller hindrade, dels ock genom för-» lusten af den betydliga arbetstillgång som nyssnämnde folklasser vintertiden egt, mankönet uti tröskning och qvinkönet uti spånad, men hvilken det införda bruket af mechaniska trösk - och epinn-machiner nu mera till stor del dem beröf - Betähkande om Fattigvården i Riketi 8 i Vatj och hvaraf, enär ej heller någon annan sysselsättning på denna tid af året varit dem tillgänglig, följt, att tidén blifvit lättjefullt och syssellöst använd samt det redan förut högt stigna sédeforderfvet såmedelst ännu mer tilltagit. Och härtill må jemväl läggas, att svenska folkets fordna styrka, härdighet; arbetsamhet och munterhet hos det närvarande slägtet i allmänhet saknas, samt att nu för tiden hos de mindre lyckligt lottade folkklasserne råder en nedslagenhet i lynnet och en särdeles bekymmerslöshet för deras bärgning, hvilken bekymmerslöshec torde få tillskrif Vas så väl den förut omtalda brist på tillräckliga näringsmedel och den deraf ökade svårighet att förskaffa sig äfven den knappaste Utkomst, men ännu mer att bereda sig någon tillgång för framtiden och ålderdomen, sorn ock, må hända, Fattigförsörjnings-Inrättningarnes eller enskilda välgörares stundom allt för vidt utsträckta understöd, utan urskiljning om personers verkliga behof eller förmåga att genom arbete bereda sig uppehälle, samt den lätthet desse dymedelst egt att, äfven Utan egen omtanka, sådant erhålla. Öedari i Rikets äldsta lagar finnas Stadganflen, som i ett eller annat afseende kunna hafVa gemenskap med fattigvården.
Dag, röranDe fläDfel od) lego af jorD på lanDet, 3 mont., Ijmmö angår tiDen för intecfnanDe af arrenDe^fontraft, od) ntcD uppl)äfmanDe af 13 §. i görorbniitgen otti intecfning i faffc egcnDom Den 13 3ult 1818, — föränDraDe förejfrifter i berörDa hänfeenDett måtte, på fätt Den ^ongl. ^ropofitionen inne# holle, flaDgaö; £>d) h<^fw>e 9V3i antagit h®«Ö itongl. 5)laj:t fålunDa i nåDct 6ö förcjlagit, meD aflcnajt Det tillägg, att t tnleDningen till Den utfärDanDe för» fattningen, blanD änDraDe lagrum jemmäl bör upptagas 16 § i IG kap. för» Da»33alken, i fjmaD Den innefattar förejkrift, att, om någon ftäDjer fernman å lanDet till tmänne, Den ffall befalla, forn förfi fraDDe eller legDe. åpmtlket bejlut (2Bi, unDer Den 5 ftflliDnc Slpril, l)0ö .ftongl. 5ftaj:t i unDerDånigf)et an* malt, font Den 19 innemaranDe månaD Detfamma i nåDer goDkänt. §. 43. £)å funnit Den jorDägare uti 16 kap. 7 § 3orDa»£jalken tillagDa fär|TilDa epekutionörätt emot förrpmD lanDbo icfe mara förenlig mcD Den i lag» (liftningen för öfrigt allmänt antagna grunDfatS, att ej någon må egenmäktigt fjelf taga ftg rätt, fyafme <3öt för mår
Proposition, R.-o 9. 31 Bergslag borde ånyo höras, med föreskrift att öfver denna fråga fullständigt sig yttra; hvarefter det i*3 Kongl. Majds förnyade Nådiga pröfning, efter inhemtande af Rikets Ständers tanka i amnet, blefve beroende, om och hvad reglering i afseende på den sökta befrielsen från skatte-kolens leverering må kunna med Bergslaget, till den skattskyldige Allmogens förmån, i förenings väg uppgöras. Till Kongl. Maj:t är vidare den 12 December 1830 ingifven en af Riksdagsfullmäktigen utaf Bonde-Ståndet för Näsgårds fögderi inom Kopparbergs Län, Anders Ersson i Norrhyttan på Hedemora, Folkärna, By och Grytnäs församlingars skattskyldige hemmansegares vägnar gjord underdånig ansökning om förvandling till spanmål eller penningar af deri kol-ränta, sorn utaf skatle-hemmanen i samma socknar utgöres, till det, Stora Kopparbergs Bergslag underlydande, Avesta bruk, till stöd för hvilken ansökning sökanderne åberopat dels den allmänna grundsats, att sådane ränte-persedlar, som antingen äro för jordbrukets uppkomst och förkofran hinderlige eller ock upphört att vara hufvudsakligen näringsalster för de orter, i hvilka de skola erläggas, böra få utbytas emot sådaiie artiklar, sorn vanligen i hvarje ort frambringas, dels bristen å erforderlig skog vid de flesta af sökandernes hemman, samt, beträffande några hemman, som möjligen ega hjelplig skogstillgång, olägenheten af en långväga transport, dels ändtligen det jemförelsevis med priset å andra ränte-persedlar allt för betydligt stegrade kol-priset, hvilket, när kronan afhändt sig eganderätten till Avesta bruk (år 1777) utgjort allenast 21 skillingar, men år 1830 uppgått till 2 R:dr 20 sk. per stig, och framgent skulle än vidare ökas i samma " mån skogstillgångarne förminskades, intill dess de Skattskyldige blefve alldeles oförmögrtc att sina räntor utgöra.
I conclusion af hvad jag nu yttrat, kan jag med min röst hvarken biträda det af Utsk. eller af Hrr v. Troil och Hjerta uppgjorda förslag. Hr Hjerta: Jag har visserligen icke förbisett de betänkligheter, Frih. Cederström framställt, att Stånden, samlade på ett rum, kunna vidtaga förhastade beslut; men jag hemställer, huruvida någon motvigt mot detta onda finnes deruti, att Stånden äro fördelade på fyra kamrar. Jag tror, att Stånden, sammankomna på ett rum, skola vidtaga mera mogna och sammanhängande beslut, och att mindre splittring i åsigter då skola visa sig; ty det är klart, attalia åsigter och alla upplysningar då skola göra sig bättre gällande och vara till större nytta för det allmänna, än inom fyra särskilda rum. Hvad Frih. Boye yttrat i afseende på den monarkiska principen torde vara mindre på sitt ställe. Jag hemställer, om Adel och Prester utgöra det åter - 35a Den 37 Octoberf. m. hållande elementet, de icke, i fall förslaget går Igenom, Snnu mer kunna göra gagn för namnet, enär de dä kunna till oell med hålla de andra Stånden i rocken. Hvad beträffar frågan, att Ståndens beslut fordrades för det gemensamma sammanträdet, hemställer jag, örn ej i propostn kunde tilläggas: ”eller genom tre Stånds beslut,” blott för att undvika discussion om sammanträden. Beträffande Frih. Cederströms invändning om föga båtnad af dessa sammanträden, hvartill man kunde sluta af de sammankomster, som liöllos förra riksdagen under H. Ex. Hr Gr. De Geers ledning, finner jag ej denna jemnförelse här passande, då vid dessa fråga är örn fattande af beslut, men vid de förra deremot endast upplysningar ifrågasattes. Hr von Troil: Jag vill blott fästa uppmärksamheten derpå, att om, såsom Frih.
Då man således tager i betraktande den förlust denna kassa lidit genom statens förfarande emot densamma såsom fordringsägare och tillika beräknar vigten för staten att denna kassa må kunna fullgöra sina åligganden och sitt ändamål, eller alt sätta arméens officerare i stånd att med en tarflig bergning draga sig tillbaka, nkr de uppnått den ålder, då tjenstbarheten Den 9 Juni. 27 börjar att förminskas, så torde man finna billigheten deraf, att utaf de s. k. knappa tillgångarne lemnäs kassan något understöd; och instämmer jag derföre, för min del, uti det här framställda yrkandet af äterremiss, hvarvid jag särdeles får fästa uppmärksamhet på vigten af att Utsk. skaffar officiel uppgift öfver kassans behållning vid slutet af år 1808 (i silfvervärde) och å dåvar. pensionsbelopp för de olika graderne. Sistnämnda upplysningar skola säkert ådagalägga, alt pensionerne i de lägre graderne proportionsvis blifvit vida mer förhöjda i r:drs-tal än i de högre. Hr von Hohenhausen, Mich. Si 1 v.: I anledn. af ett utaf Hr Hjerta fäldt yttrande, anhåller jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att den tvist han förmenar skulle hafva ägt rum vid krigsbefälets sednaste sammanvaro i fråga om pensionsbeloppen för högre och lägre befäl inom arméen, endast och allenast rörde frågan om en möjlig framtida ökning af pensionsbeloppen. Hvad beträffar de pensioner, som för närvar, tillfalla våra kaptener, jemförde med dem, som tilldelas reg:ts-officerare och högre befäl, tror jag, att om afseende liafves på de större bidrag dessa sednare under en längre tjenstetid lemnat, — just med afseende på en framtida pension — våra kaptener och officerare af lägre grader alldeles icke hafva skäl att anse sig förnärmade; tvertom tror jag, att om man noga räknar, så tillfaller dem mer än deras proportionerliga andel. Det är dessutom klart, att då de särskildta graderna utse deputerade till granskning af pensionskassans ställning, sådane personer dertill utväljas, som äro ifrigast att bevaka sin grads bästa.
Utsk:s härefter förekommande yttranden 1 :o ang:de underhållsskyldigheten af byoch enskilda utfurts-vägar, 2:o angrde Sven Erssons motion om tillägg till 25 Kap. 8 § RyggaingaB:n och 3:o ang:de de särskildta förslag, som blifvit väckte af Anders Larsson, om sättet för vägars iståndsättande, samt af Olof Olsson, om tiden för vägars förbättrande och deras besigtigande af vederbörande kronobetjent, blefvo af R. o. Ad. bifallne. Då sedermera förekom Utsk:s yttrande, ang:de den af Hr von Seth väckta motion, yttrade Frih. Baab: Jag anhåller om återremiss af denna del af Betänk. Jag vill visserligen ej påstå, att det behöfves en af Staten aflönad Civilingeniör inom hvarje län, men tror dock det vara temligen gifvet, att det egentligen är okunnigheten om rätta sättet att laga vägarno, som är orsaken till dun stora kostnad, hvarmed Deri 2 Maj. 455 defas underhåll f. n. Sr förknippadt. Jag tror derföre, att det skulle medföra mycken nytta, om Staten underhölls skickliga personer, hvilka hade till åliggande att vägleda de väghållnings slcyldige vid vägars byggande och iståndsättande. Om vårt kommunal-väsende vore mera utbildadt lin f. n. beklagligtvis är förhållandet, om, säger jag, en utvecklad kommunal-anda, ett lefvande nit för kommunens angelägenheter hos oss funnes, så vöre Statens mellankomst i delta likasom i så många andra fall alldeles obehöflig, men så länge detta icke är förhållandet, föreställer jag mig, att det vore bättre att för upsigt öfver vägarnes underhåll hafva af Slaten aflönade personer, än att öfverlemna denna upsigt åt en okunnig kronobetjening, som ofta väl förstår att trakassera de väghållnings-skyldige, men lika litet som desse känner, huru en väg skall behörigen iståndsättas. Om vi ej få upsigten öfver våra vägar updragen åt sakkunnige personer, lå vi, i min tanke, aldrig några goda vägar, utan måste låta den skandalen fortfara, att vägarne i vårt land äro sämre än alla andra civiliserade länders.
Nej, jag beder välbetrodde skrifvaren, lägg ett godt ord för mig hos hans nåd rikskanslern! Jag skall ej vara otacksam, och ... eftersom välbetrodde skrifvaren torde få omkostnader för min skull, så ... var så gunstig och tänk på mitt bästa! De sista orden åtföljdes af en ansenlig skinnpung, som ljudlöst gled ned i skrifvarens vida rockficka. Icke långt därefter stod denne inför sin höge chef, föredragande en promemoria på de ärenden, som i dag skulle förekomma i rådet. Nils Nilsson Tungel var till alla delar den man, som drottningen så gäckande skildrat för Hagar Ring, men hon hade underlåtit att tillägga de egenskaper, som gjorde honom till ett mycket användt redskap i statens och längre fram äfven i hennes egen tjenst. Han var nämligen ett slipadt hufvud och känd för en ovanlig ämbetsmannaskicklighet. Promemorian började med besättandet af några lediga tjenster, och Tungel hade sitt eget sluga sätt att rekommendera klienter, som betalat honom väl, eller motverka andra, som icke anlitat honom. Göinge domsaga: sökanden Silfvercrona har att fordra 1,000 daler och kan betalas med domsagan ... Fogdesysslan i Kexholms län: Joakim Simonov lofvar med 2,000 daler öka kronans skatt, som företrädaren undanhållit ... Kammarkollegium: skrifvaren Herlöfson är beträdd med lasteligt tal om hufvudbokens förande ... Nyslott: landshöfdingen Mikael Jordan klagar öfver kammarfiskalen Samuel Cröell ... Landträtten i Estland: von Heineman var sakförare för Paikull, som flyttade råmärket in på eders nådes förläningar ... Åbo: Lydik Larsson, bötfälld af grefve Brahe för att han varit mån om adelns privilegier, söker nu tullnärstjensten ... Det är nog för i dag, afbröt honom Oxenstjerna kort. Han tjenstgör vid dessa ärenden, Tungel, och får sedan orlof för i dag. Jag fördristar mig erinra om expeditionen till danska sändebudet ... Han har orlof från klockan tio.