Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sparre har icke åberopat något sådant, ty han gjorde blott en förutsättning), om, säger jag, det icke finnes något bestämdt stadgande, som ålägger barn att draga försorg ora sina gamla föräldrar, hvarföre skall man då icke införa det i förfallnin, när erfarenheten visat, att en sådan föreskrift behöfves. Sedan skulle man icke äfventyra, att den ena tillämparen förklarar saken så, och den andra tvertora, ulan författmn skulle erhålla den fasthet och den öfverensstämmande tillämpning öfver hela landel, som maD naturligtvis bör önska. De myndigheter, som hafva med dessa ärenden att skaffa, blefve mindre besvärade med tvister, då en klar och tydlig för fattu. funnes, än nu då hon saknas. Det är på dessa skäl jag anhåller, att R. o. Ad. mätte bifalla det förslag, Lektor Sondén i sin reservation framställt. Gr. Sparre: Den siste värde talaren har icke täckts nptaga det argument, som jast anfört såsom grund hvarföre icke ett så lieskaffadt stadgande, som här åsyftas, bör i fatligvårds-lagen intagas, nemi. att det tillhör fumilje-rällen och icke denna lag. De domare, som känna vår nuvar:de lag, skola icke underlåta att, med tillämpning af dessa grunder, ålägga föräldrar och barn att försörja hvarandra, och det må vara ett tillräckligt bevis derför, att den högsta myndigheten redan fällt flere sådane utslag. I 8;de kap. ArfdaB:n 7:de §:n samt 17:de kap. 4:de §:u samma balk förekommer stadgandet ang:de föräldrars skyldighet att draga försorg om sina barn, och, såsom jag nyss sagt, dessa grunder innebära en tillräcklig ledning för domaren vid bedömandet af de pligter, som mellan föräldrar och barn skola npfylias. Något sådant stadgande behöfves således icke i den nu ifrågavar.-de förfatlnm, utan blott en antydning, när fattigvårds-samhällets rätt inträder, och det är redan så Hilvida tillkännagifvel, alt samhällets skyldighet att draga försorg om de fattiga först inträder, när föräldrar och barn icke kunna vårda och underhålla hvarandra.
N;o a 4* Varbergs stad, sådan densamma nu befinnes, ej kan anses mot ändamålet svarande, helst sedan stadens handlande , under de senare åren, kommit i besittning af ett större antal egne fartyg, samt hamnens läge, derest sjelfva hamnbyggnaden befunnes i bättre skick , skulle medföra, både för staden och orten deromkring, stora fördelar medelst det skydd; den då kunde erbjuda åt främmande stormdrifne fartyg och vinterliggare ; och då star dens .Borgerskap, ehuru inseende de förmoner, sorn genom hamnens förbättrande och utvidgande skulle kunna vinnas, äro oförmögne att af egne medel bestrida den kostnad, som dermed blefve förenad , har Herr Memsen ansett sig böra anhålla ,’«let Rikets Höglofl. Ständer täcktes anslå medel härtill på lämpligt och med Borgerskapets vilkor öfverensstämmande sätt,” Till en närmare upplysning ej mindre om nuvarande förhållandet med Warbergs hamn än om möjligheten att försätta densamma i ett ändamålsenligare och bättre skick, hafva vid denna motion blifvit fogade Chefens för Stor-Amirals-Embetets 3:dje Afdelning, den 20 Februarii 1828, till Kongl. Ma:jt afgifna underdåniga Berättelse om den af honom verkställda undersökning, rörande hamnarne i Skåne och Halland , tillika med en mi Herr OfvcrsteLieutenanteu och Riddaren Stats-samtÅlim.Besv. o,Oe<!.Ut$&. Uti.
Extra BrottmålsDomare, om lön på Stat för, Jan. II. 155. Extra Roteringen i Skåne och vissa Bergslager; se Rotering. F Fahlköping, om inrättande af ett SpannemålsMagazin derstädes; se Magazinslnrättning. Jan. II. 364* Febr. 4°7* Mars II. 226. April II. 608. Fartyg, Utländske om tillåtelse för dem att få afhämta Landets Skogseffecter, Jan. I. 236, 412. FastighetsLån, om en högre beläningsrätt i Banken på fastighet; se BancoLån. Fattiga, om rätta stället för deras försörjande vid annalkande ålderdom, Jan. II. i5o. Febr. gr Febr. 491 > ^34. Mars II. 254. Junii I. 143, Spö. Fattigförsörjningen, om bidrag dertill för Torpare, Dagkarlar, Backstugu-sittare, m. fl., April II. 249, 652. Maji I. 60, ioo, io3. Fattigvårds-anstalter, om deras förbättrande, Jan. II. 147- Mars I. 276. Konungens Svar, Julii 192. FideiCommiss , huruvida de, hvilka med Kongl. Maj:ts tillstånd få med inteckningar graveras, kunna af Banken såsom pant antagas, Mars I. 47^* Mars II. 264,271, 280. April I. 162. Fieandt, Daniel Willielm von, yttranden, Dec. 676, 681. Jan. II. 78. April I. 290. April II. 217. FilialDisconterne 0111 inlösande af deras Assignationer; se Disconterne. Financierne; se Mynt. Finska Handeln, om en vidsträckt nederlagsfrihet för Stockholm, och medels vidtagande att göra den mindre skadlig för Sverige, Jan. II. 161. Maji I. i3g. Exp.
Ratten föranstalte jemväl, att, till underrättelse för inteckningshafvare och möjligen varande okände eller icke uppgifne rättsegare, liden för ärendets företagande varder, så väl från predikstolen i socknen, der fastigheten ar belägen, som ock genom allmänna Tidningarne kungjord trenne gånger, sista gången minst fjorton dagar före den dag, Bih. Ull Ii, St, Prot, 1844. 7 Sami, 1 A/d, 16 Håft, 2 10 Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 56. hvilken till sakens företagande är utsatt. Jordens eller lägenhetens egare, då han höres, vare skyldig att hos Rätten, i ändamål af instämning, uppgifva den, som, i anseende till nyttjanderätt, med honom del i saken häfver, vid äfventyr, som i §. 24 stadgas. Innan Nämnden sättes, skall hos Rätten företes bevis derom, huruvida jorden eller lägenheten är med inteckning besvärad, samt, med iagttagande af allmän rätlegångsoidning, parterne lemnas tillfälle att, i fråga om ersättningens belopp, utveckla deras talan. §. 3. Till serskilda Nämnden skall hvardera parten föreslå sex män; af dem välje vederparten tre. Rätten nämne ock tre män; och valjen parterne gemensamt en af dem. Kunna de ej om valet sämjas, skilje lotten dem emellan. De sju, som så utsedde blifvit, skola Nämnden utgöra. §. 4. Äro å någondera sidan flere, som del i saken hafva, och kunna de ej sämjas om förslaget; gifve hvardera upp en man till Nämnden: går ej antalet då till sex; gifven de ytterligare upp en hvardera: går antalet ötver sex, varde det genom lottning minskadt: sämjas de ej om valet bland dem, som å andra sidan föreslås, varde ock då genom lottning ut rond t, hvilka bland dessa i Nämnden skola ingå. §• 5.
Jag hade trott att vid uppgörandet af en ny plan för bank-rörelse i Sverige, den Den i December. 63 princip, hvarpå Skottska Banksystemet är grundadt, icke hade bordt förbises. En Skottsk banks primitiva fond utgör egentligen blott den åt allmänheten erbjudna garantien för en klok förvaltning. Sin rörelse grundar den på tillgången på penningar, insatte mot ränta, samt på rask omsättning, så att ett stort antal noter må kunna begagnas. Likasom tillgång på arbetande händer utgör ett hufvudvilkor för anläggandet af en fabrik, är ock villkoret för bildandet af en bank, att, å ena sidan det må finnas ymnig tillgång på capitäler till förräntande, och å den andra, personer, ägande utväg att till större speculationer använda dem. Banken är blott medelperson emellan desse tvänne folkclasser. Sådan har verkan varit af den fria täflan för Skottlands bankrörelse, att bankerne nu gifva 4 procent i ränta för penningar, som insättas dåde taga 5. Sådan har verkan deraf varit på folkets förkofringsliåg och sparsamhet, att man beräknar till 20 å a5 millioner pund de besparingar, som Skottlands 2 till 3 millioner menniskor göra fruktbärande genom bankerne. Till förräntning mottagas ända till io pund, motsvararde iio af våra R:dr. Men tager man i betraktande olikheten i arbetsförtjenst och tillfället dertill, så torde io pund motsvaras af 5o R:dr. Banker hafva funnits i Skottland i i3o år; deras antal 64 Den i December. okar sig livart är i den mån, sorn capita*- lerne å ena sidan och utsigterne för spekulation å andre sidan växa. Under desse i3o år hafva endast t vän ne banker ramlat. Så önskade jag vår Statsbank inrättad, att den vore, icke cassa allena åt dem som drifva stor rörelse, utan äfven förrän tningsanstalt för, så större, som mindre besparingar. Täflings-föremålet emellan statsbanken och privatbankerne, hvilkas natur torde vara rigtigare uttryckt med namnet localbanker, blefve då att bjuda högre och högre ränta, för att inom sina kretsar draga besparingarne.
r 8ecrckerLi6 » » s - 622: 1 d>lotgriu8 - » s r Z22: 1 Registrator och ^rcbivrriu8, Lön och Arfwode , r Z25: 2 LantLlister a i;o N.d. » Z22: BokslUts-Lontoiret. OmbudSmans-contoiret. I Ombudslnan » - » s Z02: BokflUts-Lassa-Lontoiret. Witlne » * » » 122: Sjette Bandet. Den 29 Mars. e. m. Revisioiis-LonLoirst. 1 Föreståndare eller Lommissarius s 500: r Revi50r L « s s 2ZO: Z Lontoirs Skrifware L I2O R:d. - Z60: 6re6it-Sedel-Werket. z Lommissarier 2 600 R:d. 1802: 2 Diko a 500 , iova: r Kamererare - s 420: 2 Lasseurer för smä sedlars wexling och emottagning, njuta i Lön - 400: samt miHräkningsp-nmngar - L Bokhallare 3 250 R:d. izoo: i Dito 220: i djorsriuZ ivo: 1 ^rck>ivariu8 « - 120: 2 Lontoirs-Skrifware 3 i;o N:d. - zoo: 7 Dito ochLa88A-skrifware » 120: - 840: 1 Pappers-Näknare roo: Tryckeriet. 1 ksÄnr och Sättare njuter manadtli gen 16: Z2. eller för aret 200: 2 Tryckeri-Drängar d:o d:o8: 16. eller för d:o » - 200: Wakt-Betjente. Den 29 Mars. e. m. izor Kla§ asin er. L Klg»arms-Förwaltare -SK rzo: R:v. 21,911: Z2. Lxpectance-Slaten.
Ivalde hade omkommit i ett af Oden stäldt försåt; Ivaldes söner, Valand och Egil, hade sökt hämnas hans död och fallit, Valand för Tors hammare, Egil för Halfdans klubba. Därefter hade Halfdan blifvit dräpt af Egils son. Skulle nu Egils son i sin ordning falla för en af Halfdans söner och den bloddränkta tråden fortspinnas från slägte till slägte? Svipdag ville afklippa den. Han erbjöd Gudhorm och Hadding fred och vänskap och lofvade dem konungamakt bland germanstammarne. De voro ju alla tre förenade med brodersband: Svipdag var Gudhorms halfbroder, Gudhorm var Haddings. Gudhorm antog tillbudet och fick ett stort rike i det västra Germanien utefter Renströmmen. Men Hadding, när han kommit något till åren, lät svara, att han framför att emottaga välgärningar af en fiende, föredroge att hämna sin faders död. Detta svar misshagade de fredsälskande vanagudarne, som förutsågo, att mycken tvedrägt och örlog skulle härja Midgard, om de tre halfbröderna ej kunde förlikas. Loke, som ville ställa sig väl med vanagudarne och fullfölja bland dem samma onda uppsåt som bland asarne, beslöt nu efterspana Hadding och utlämna honom åt Svipdag. På samma gång torde han icke tröttnat att påminna Svipdag om huru mycket ondt Ivaldes slägt hade lidit af asarne och af Halfdan, och huru visst det vore, att Hadding, om han finge lefva, skulle sträfva att varda Svipdags bane. Lokes mening härmed var, att Svipdag, om han finge gossen i sitt våld, skulle dräpa honom och därmed sätta en evig skamfläck på sin ära. Hadding var icke längre trygg i Vagnhöfdes bärggård. Han var utsatt för Lokes snaror, ty denne hade utspanat hvar han var gömd.
Samme värde talare har äfven yttrat, att, om den föreslagna afgiften befunnes vara för hög för någon, skolstyrelsen kunde nedsätta densamma; jag ber dock att få fästa uppmärksamheten på det obehag, en sådan inqvisition innebär, om en skolstyrelse nemi. skall undersöka huruvida en person är i tillfälle att betala 10 r:dr eller 9 r:dr eller 8 r:dr eller möjligen 7 r:dr 24 sk. Något sådant kan icke vara annat än obehagligt och är dessutom ett olämpligt inträngande i enskilda förhållanden. Skola skolafgifter finnas, böra de icke bestämmas till högre belopp än att ju icke äfven den mindre bemedlade kan erlägga dem, hvaremot den, som är alldeles utfattig, då bör befrias från all afgift lill skolan. Gr. Sparre: I det hufvudsakligaste förekommeu af Gr. Lagerbjelke, anhåller jag alt få tillägga, det jag visserligen insett all den föreslagna afgiften af 20 r:dr kan nedsättas, men i likhet med Gr. Lagerbjelke hemställer jag huruvida det är rätt och billigt, att antaga delta belopp med öfverlemnande åt skolstyrelsen ali bestämma, huruvida afgiften bör oafkortad eller till hvad mindre belopp som helst ulga. Denna skolstyrelsens rättighet synes mig nästan overkställbar, enär här blir fråga om bedömande af lärjungarnes föräldrars förmåga ali afgiften erlägga. Ett sådant bedömande mäste blifva godtyckligt och dylikt bör väl i 39t> Den 6 Maj f. m. vära tider undvikas. Jag har af denna orsak önskat, att denna afgift icke måtte antagas, men, om någon sådan nödvändigt skall fastställas, bör den icke öfverstiga 5 r:dr för terminen, på det att den må kunna utgå af tlertalet utaf lärjungarne och, pä sätt Gr. Lagerbjelke yttrat, endast de fattigaste derifrån befrias. Man bar sagt, alt skillnaden i förmögenheten gör sig gällande inom skolorna. Härvid får jag erinra, att ingenstädes förmögenhetens aristokrati är så litet erkänd eller rättare så helt och hållet underkänd som i skolorna och jag inser icke något skäl, att genom institutioner från statens sida införa denna idé.
Hvarje rättsinnig Svensk Medborgare måste tillstå, att Spannmåls-prisens beständiga stegring, nästan lika efter ymniga skördar, som missväxter, äro förvånande och tryckande för dem, sora ej hafva egne sädesfält, helst de försätta mången orklös ålderdom, Enkor, Barn och Pensionairer uti en den mäst ömkansvärda belägenhet, ja äfven sjelfva den tjenstgörande Löntagaren. Staten nödgas väl, tid efter annan, bevilja honom Löoe-tillökningarj men knappast kommer han i åtnjutande deraf, förrän allt sä tilltagit, att han skulle ansett sig lyckligare, att i stället för Löne-tibokning, Lagstiftande Magten varit i tillstånd undanrödja de orsaker, sorn vidare vållat dyrhetens deltagande. Spannmåls.prisens stegring är till och med Orsaken tili mången Landtmans obestånd, då v alla dess oumbärliga dagsverken och behofven alltid närma sig uti ett visst förhållande till Spannniåls-prisen. Rörelse - Capitalen till Jordbrukets och Egendomars skötsel och underhåll ökas derigenom allt mer och mer, samt Banquens circulerande Sedelstock blifver 1 samma Den j 3 December. 317 mån otillräckligare till Allmänna Rörelsernas behof: Lån å Egendomar icke sällan måste tagas, och Jord-ägare med smärta lemna sine Fädersjord, som varit förvärfd uti förflutna Tidehvarf, då Allmänna behofven, till det mästa inskränktes inom njutningen af de mång. falldiga Ämnen, som frambringas utur Fosterjorden, och tillverkas inom dess bygder. Orsaken till Spannmålens ständiga stegring härleder sig, efter min öfvertygelse-, från tvenne hufvudsaldiga omständigheter. iro Myntrepresentativernas försämring, genom ett utomordenteligt behof deraf till bruket af utländska Producter, så till Kläder och Förtäring, som Rums prydnader. 2:0 Den öfver all måtta begagnade Rättigheten till Bränvins • bränning. Den förra omständigheten, hvarå flere agtningsvärde Ledamöter af detta Stånd, sökt väcka Höglofl.
Likväl ville jag nu, endast i anledning af den tyngd, som dervid vidlåder, föreslå den lilla förändringen uti Kongl. Maj:ts och Krigskollegii författningar och föreskrifter, om åliggande för rusthållare att vid samlingar till vapenöfningar eller möten och mönstringar etc., att rusthållarne blefve befriade från det oftast besvärliga och ännu mera olämpliga bestyret att med häst och karl till samlingsstället skjutsa en del öfverflödiga munderingspersedlar, hvilka underordnade ej hafva sig bekant, om de äro nödvändiga för den ena eller andra samlingen, samt derjemte hafva foder för hästen och föda för karlen, äfven på samma skjuts. Nu äro förhållandena så beskaffade, att många rusthåll äro belägna två ä tre mil från samlingsstället; dessa rusthållare skola ju, för att skjutsa sin husars ofvannämnda munderingspersedlar jemte hästens foder tillika med foder för sin Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 347 häst och mat för husaren och sig sjelf, få eftersätta en ganska betydlig tid, hvilket medför ej så ringa kostnad. Det är nå ofvan anförda skäl och till befrielse från detta, såsom det synes, obetydliga, men ändå för många rusthållare kännbara onus, som jag ville ödmjukligen föreslå, att husaren skall, om lian utan olägenhet kan, på hästen transportera allt hvad han behöfver från rusthållet till samlingsstället, samt att vid samlingsstället eller uti de qvarter, som derstädes äro ordnade, tillhandahålles foder för hästarue och mat för karlarne, hvilket skulle motsvara det hittills af rusthållarne bokostade underhållet för häst och karl samlingsdagen, och skulle detta bestridas af allmänna medel eller af regementets kassa, hvilket allt ej torde uppgå till högre belopp än cirka 75 å 80 öre pr nummer, men skulle för hvarje rusthållare bereda en lindring i kostnad af flera riksdalers värde. Om remiss af denna motion till vederbörligt Utskott anbålles vördsamt. Stockholm den 15 November 1865. Lars Pehrsson, från Nerikes län. Af Jöus Andersson från Malmöhus län, att för folkundervisningens befrämjande den s. k. personliga skyddsafgiften ma till hela sitt belopp komma hvarje församling till godo.
Det var på en supé och hennes man var icke med. Andra gången föreföll hon som ett sjåp. Då var mannen med. Tredje gången råkade han och mannen i dispyt och då fick han lösning på gåtan. Det är någonting klemigt i Mammas karaktär. Så tycker hon t. ex. att man icke behöfver spela skalor emedan det är ”tråkigt”. Om en läkare förordnar någon behandling anser hon att invändningen ”det gör ondt” skall vara alldeles tillräcklig för att patienten skall få slippa. Lundegårdhs, Thedenius’, Skröders och Palmens voro här igår.203 Ungdomen hade dragit sig in i förmaket. Anna Erika satt naturligtvis och teg, som hon gör för det mesta när der är främmande personer närvarande. Rätt som hon satt med händerna korslagda i knät ryter Axel Lundegård till: ”Kan Ni då icke hålla händerna på något ledigare sätt!” Anna E. blef så häpen att hon strax icke sade något, men då hon hemtat sig antog hon samma ställning som Lundegård, nämligen med ena handen der byxfickan har sin plats och den andra utsträckt på ett bord. ”Kanske denhär ställningen är ledigare,” sade hon. ”Skall den vara en härmning af min, så är den åtminstone misslyckad,” fräste han.204 Senare skulle de visa prof på att med förbundna ögon söka upp någonting under det två eller tre personer med sina händer bilda en magnetisk kedja kring lifvet på den sökande. Det var Uno som gick, Anna Palm och Lundegård som höll. Uno gick åt fel håll. ”Tänk!” sade Anna Palm till L., under det hennes egna ögon stirrade som en besatts. ”Jag tänker,” svarade L. med sin mörkt ironiska min. ”Nej, ni tänker inte riktigt.” ”Jag tänker bättre än ni.” ”Ja, men hvad tänker ni på?” ”Hur väl detta måtte taga sig ut.” Den lille tjocke ”postmästaren” stod midt på golfvet med bindel för ögonen, Anna Palm och L. med händerna under hans rock, som hängde ut öfver deras armar som en fågelstjert.205 Anna Palm tog upp råd till hr. Jag rådde honom att äfven utsätta öster på sin kompass. Då leken var slut kom han och begärde ”förklaring” öfver rådet.
Som utgifterne under de flesta HufvudTitlarne icke inom arens lopp kunnat utgå, i anseende dertill, dels att desamma berott på Reqvisitioner å ersättning för derå gjorda förskotter i orterna, hvilka först året efter, likmätigt Kongl. Circulaire33refvdt den 30 November 1810, bort insändas samt derefter undergå granskning, innan sådan ersättning kunnat följa, dels ock, att andra fordringar , såsom Tonér och Pensioner m. xn. för hvarjehanda orsaker Iemnats innestående; så hafva till Jiqviderande af sädane oersatte förskottet eller outtagne fordringar, följande belopp blifvit afsatte och reserverade, nemligen: 1810- Första Hufvud-Titeln. - 2,058. 40. Andra I):o. - 23,263. 2. Tredje Z):o. - 25,121. 24. Fjerde F):o. 360. — Femte JD:o. - 1,216. 32. Åttonde D:ö. - 61,903. 40. 8- Allmänna Indragnings-. Hvad sorn återstår.p?. sistnämnda summor, sedan behofveri blifvit slutligen utitdde och hestriddé, är verklig besparing till fond,-för. Nionde KufvudTiteln, hvilken likväl för något, af dessa åt; ickp kunnat formeras, emedan 181.0 års, Besparingar först uti 1812 års Stat böra och; kunna upptagas, då Räkenskaperne, hvarigenom sadane besparingar utrönas, icke förr än i slutet af ; det påföljande året 1,811 kunnat efltr bort afslutas, men RtksStaten deremot, vid samma års början upprättas.
Vid förnyad föredragning lades till handlingarna LagUtskls d. 1 dennes på bordet lagda memor.: Nio 115. i anledn. af återremiss utaf Utskls betänk. Nio 2 öfver Theol. Lect. m. m. Lars Laurenii motion, det rättigheten att kalla huspredikanter måtte upphöra eller åtminstone varda i vissa hänseenden inskränkt; Nio 117. i anledn. af återremiss utaf Utskls betänk. Nio 82 öfver väckta motioner om upphäfvande af kämnersrätt^!’, lagmansrätter och riddaresynerätter, samt om ändring eller upphäfvande af åtskilliga lagens rum, röride rättegisordningen. Då nu ånyo föredrogs LagUtskis d. 1 dennes på bordet lagda memor. Nio 116 i anledn. af återremisser utaf Utskls betänk. Nio 28 öfver väckta motioner, anglde skärpning af stralfet för åverkan, samt Nio 68 öfver Riksd.fullm. Joli. Erikssons motioä 0111 ett tillägg till 17 cap. i3 §. Hand.bin, fann R. o. Ad. för godt att vid hvad Utsk. i memor. Nio 116 yttrat låta bero. Vid förnyad föredragning af Oecon.Utsk:s d. 1 dennes på bordet lagda ytterligare betänk. Nio 104 i frågan dels om rättighet till enskilda theatrars inrättande, dels ock om upphörande af de afgifter till K. Theaterns och Hofcapellets cassör, som för representationer i landsorterna erläggas, blef Den 3 September. 39 detsamma ånyo lagdt på bordet af Gr. von Fersen, Hans, samt Frih. Cederström, Jac. Ånyo föredrogos och biföllos Oecon.Utskts d. i dennes på bordet lagda betänkln och utlåt:n:
Räkenskaperna, som blifvit i Kongl. Kammarrätten granskade för båda revisionsåren med anmärkningar, utvisa; JLPcllCt. år 1848. år 1849. Balans från föregående året: — Uppbörd: Ersättning för persedlar, utlemnade till Jemtlands hästjägare-corps\s Balans lill påföljande äret: Vid dessa räkenskaper hafva Revisorerne ej funnit något att anmärka. f Vadstena Krigsmans hus-kassei. Räkenskaperna äro uti Kongl. Kammarrätten granskade för ar 1848 utan och för är 1849 med anmärkningar, samt utvisa: EBcJtCt. år år Balans från föregående året: Uppbörd: Balans till påföljande året: Balans från föregående året: Med anledning af den utaf 1847 års Statsrevisorer gjorda erinran, att öfver de, af krigsmanshusmedlen, till Kongl. Maj:ts disposition ställda 2,700 R:dr årligen borde föras särskilda konti, upptagande, å ena sidan, tillgångarne, och å den andra, hvad derutaf utgått, jemte den å dessa medel vid årets slut befintliga behållning, hafva uti de nu granskade hufvudböckerna sådana konti blifvit upprättade. §. 3. Vid de nu granskade räkenskaperna hafva Revisorerne icke funnit något att anmärka; och befunnos Kassans säkerhetshandlingar, vid anställd inventering, i behörig ordning. Ehuru Rikets Ständers stat upptager ett anslag för Kongl. Krigskollegium af blott 27,176 R:dr, hvaraf disponerats, såsom aflöning vid Utredningsförrådena, 2,900 R:dr, och för sjelfva Kollegium, 24,276 R:dr, har dock, efter hvad Revisorerne erfarit, — 110 — uti de af Kongl. Maj:t för revisionsåren fastställda specialstater, aflöningen för Krigskollegium varit bestämd till följande belopp, nemligen : Af statsmedlen, förberörde 24,276: „ indelta Arméens nya mö tesfond — - 9,174: 24. — „ Wadstena Krigsmanshus-kassas medel 5,527: 24.