Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt collegii åberopade förslags-budget, och hvad bär ofvan blifvit visadt, utgör: 1:0 kostnaden för beklädnadens, remtygets, personella utredningens och tross-persedlarnes anskaffning och underhäll, jemte contant slitnings-ersättning till bevärts-skyldige för begagnande af egna skjortor, strumpor och skor, för en bevär:s-class af i5,5oo man, i 12 dagar, inoch utrycknings dagarna oberäknade 79,528: 5. samt 2:0 anskaffning och underhållande af kapotter, remtygs-, personel utredningsoch trosspersedlar för gamla stammen, jemte anskaffning af tält för gamla stammen och bevär:s-manskapet 55,629: rg. 2. tillsammans 135,158: i5, 7. Sedan de ovillkorliga utgifterna för värfvade armefen, fästningarnas behof m. in. utgått, återstår att användas för bevär:s-manskapet och indelta infanteriet blott 62,385: 42* 8. 7. men tillgångarna endast . 62,385: 42- 8. uppstår en brist af 72,772: 20. 11. eller, om oförutsedda extra utgifter, såsom större reparationer, nybyggnader, completteringar m. m. d., skulle beräknas, en summa, uppgående till ungefär enahanda belopp med hvad som behöfves för bevär:s-manskapet, eller 79,500 rtdr. Yid sålunda upplyst förhållande, torde med full visshet kunna antagas, att det af Konungen för Krigs-collegii afdelningar begärda årliga anslag af 765,000 rtdr, icke kan, utan de betänkligaste äfventyr för försvarsverkets i denna del vidmakthållande, och synnerligen förbevärts-manskapets beklädande och utredande, vidkännas annan förminskning, än ofvan angifna, såsom följd af tidens förkortande för nämnde manskaps vapenöfning, antagna besparing 38,g48: 25.
Med undersatelig wördnad nit och trohet har Ridderffapet och Adeln näden framhärda Stormägtigste Allernädigste Konung Eders Kongl. Majtts Friherre Manget, Larl hade inlemnat följande: Wördsammast kromsmoriL Til Riksens Högloft. Ständer. Tjugutwä personer, alla Jordoch Bruks äga - Den 1 Junit. 32L ägare af Ofrälse-Ständet inom det Län i Skane, jag fordom som Landshöfding förestätt, hafwa genom närlagde Fullmagt updragit mig at wid nu pästäendeRiksmöte, hosRiksensHöglo-l.Ständer, för dem sollicitera den högst naturliga r.ltt, at wid hädanefter inträffande Riksdagar, äga del i Folk-Kepresentationeii, och rättighet atwälja Fullmägtige. Med en stor tilfredsställelse upfyller jag nu detta förtroende, da jag inför Rikets Lagstiftare yrkar för mine commi nemer en medborgerlig rättighet, som altför länge warit dem betagen, och utan orättwisa ej längre skulle kunna wagras dem, den at äga säte och stämma wid wara Riksdagar. Under Riksens Högloft. Ständers ögon hafwa wid detta Riksmott flere kloke och patriotiskt sinnade Män, äfwen inom det Ständ, hwaraf jag har äran at wara en medlem, lagt de okullstötlige sanningar, dels at sädane Jord, och Bruks-ägare, öfwer hela Riket spridde, utgöra en ansenlig Folknummer, och i en högst märklig mohn deltaga i allmänna beskattningen, dels ock at representations rätten ej bör wara dem nekad, som skattande til Statens underhäll, hafwa et sä mägtigt interesse i desi angelägenheter, Styrelse och wälbeständ. Det wore Medes öfverflödigt at här uprepa alla de talands skäl, som frän sakens natur kunna hämtas til bifall af desie Skattdragande Medborgares yttrade önskan och billiga pästäende, och hwilka skäl med sä mycken styrka och insigt redan blifwit förebragte.
P. 33y. — om ConstitutionsUtskottets memorial rörande verkstäld granskning af Justitiae-Ombudsmannens Diarier och Registratur. P. 338. — om Constitutions-Utskotlets memorial med uppgift på de af Riksens Ständer godkände förslag till ändringar i Grundlagarne. P. 338. — om StatsUtskottets Utlåtande rörande lindring i Inqvarteringsbesväret för Städerne i allmänhet, samt särskilt för Götheborg, Malmö, Warberg och Wadstena P. 338. — om Stats-Utskottets Utlåtande rörande anmärkningar vid Utskottets Betänkande i anledning af 1822 års Revisorers Berättelse om Statsverket. P.33g.— om nedannämnde Utskotts Betänkanden: från StatsUtskottet: 1) angående större frihet i Jerntillverkning och försäljning; 2) rörande Löfås Silfververk; 3) om nedsättning af ControllStämpel-afgiften å metaller; från BancoUtskottet: 1) om präglande af en skådepenning i anledning af H. K. H. Kronprinsens förestående Bilä - 552 ger; 2) angående tillökning dels i de för Bankens Gasseurer bestådde missräkningspenningar, och dels uti tviinne för längre tid tillbaka för extra-befattningar anslagne arfvoden. P. 34o. — om StatsUtskottets Utlåtande rörande ansökning om nedsättning af arrendet för Svartsjö Kungsgård. P. 34o. — om LagUtskottets Utlåtanden: 1) angående granskning af åt skillige EdsFormulairer; 2) angående ändring uti 3 och 4 §§• 21 Gap. RättegångsBalken. P. 34o. — om LagUtskottets Betänkande rörande ändring i 3o Gap. RättegångsBalken. P. 341- —• om remiss af Herr Gyllenheims anmärkningar vid LagUtskottets Betänkande, angående skärpning af Lagarne, rörande tjenstledighet för Domare.
Motioner om förbud emot införsel af, eller Tull å Utländsk Tvål, Ull och Ost. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln hafva till Bevillnings-Utskottets handläggning blifvit remitterade 2:ne Motioner af Herr Friherre Edvard v. Saltza, uti hvilka blifvit yrkadt: 1:0 att utländsa tvålsorter antingen måtte till införsel i Riket förbjudas eller ock beläggas med 8 sk. Tull per Skålpund och: 2:0 att då, änskönt resultatet af IOO års möda 00I1 kostnad på Schäferierne motsvarat önskningen, den inhemska Ullen likväl saknade afsättning till antagligt pris af den orsak, att Utländsk Ull finge emot låg Tull införas; den utländska Ullen alltså måtte beläggas med 12 sk* Tull på hvarje Skålpund; i sammanhang hvarmed, och då ett lika förhållande ansetts ega rum i afseende på tillverkningen och afsättningen af Svensk Ost, Motionairen äfven begärt denna varas förbjudande till införsel eller ock en Tullafgifts bestämmande derå till Fyra Riksdaler B:co per Lispund; yarandes jemväl inom Heder - Bevilln. samt Oecon. Utsk. dervärda Bonde-Ståndet af Olof Olofsson från Östergöthland, uti en till Bevillningsutskottet öfverlemnad Motion, jemte flere Ledamöter, yrkanden gjorde, det Utländsk Ull uppå samma skäl, som Herr Friherre Saltza på ofvannämnde sätt anfört, måtte till införsel förbjudas. Sedan förberörde Motioner, i de delar som innefatta framställningar om förbud mot införsel af de deruti omnämnde varor, genom Bevillnings-Utskottets åtgärd äfven blifvit föremål för Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets öfverläggningar; — meddelas derom vördsamt följande utlåtande :
LOUISE. Jag kan inte hjelpa det. BOTILDA. Hon har det ju så bra. Alla menniskor tycka ju, att hon är snäll och rar. ^Hemlighetsfullt.^ Kan hon gissa, hvad jag såg i dag morgse, då jag gick på torget? LOUISE. Nej. BOTILDA. Klockan var bara sex, men kamrern var redan ute i sin trädgård och kan hon gissa hvad han gjorde? LOUISE. Nej. BOTILDA. Plockade blommor. Till en riktigt fin blomsterbukett, kantänka Nog vet en hvar den skulle hän, alltid! LOUISE. Ja, kamrern är ju alltid så snäll. BOTILDA. Jo, jo men! Skulle väl det vara! Han har väl sina randiga skäl, kantänka! Det hörs en hvissling af ett lokomotiv. LOUISE. Nu kom tåget. BOTILDA. Det är väl en förfärdelig hop folk och fä med, kantänka. Det är stor hästmarknad, må hon veta. Patron Svensson är inne med alla tre unghästarne ^Går hän till fönstret.^ Nej, se hur dom vimlar ut! Patron på Tjellmo och prosten i Wallby och inspektor Knutson! Men hvem är den unge herrn, han går med? LOUISE gladt uppfarande. Viggo! Nej se, Viggo! ^Viftar med sin näsduk utåt.^ BOTILDA. Ja, minsann är det inte herr Viggo! Jag hade så när inte känt igen honom! Nej, se så brådt han har. Kantänka. Ja, nu får jag ut och ställa om kaffe, så han kan få en smula varmt i sej! Skyndar beskäftigt ut i köket. LOUISE går mot dörren och öppnar den. VIGGO kommer in i förstugan. LOUISE räcker honom handen. Viggo! Du här. VIGGO. God dag, Lisa lilla. Och lycka på födelsedagen! ^Tar af sin långa reskappa, ställer galoscher och paraply i förstugan, kommer in och stänger dörren.^ Seså! Nu får jag helsa på dig ordentligt! ^Håller hennes hand i sina båda och ser på henne, förvånad.^ Hvad du är förändrad! LOUISE. Tycker också du det? VIGGO.
Krigs-hofrätfen måtte alldeles upphöra och i stället en ny afdelning i Hof rätterne inrättas, för att utgöra andra instansen i militär-mål; och alt ledamöterne i denna afdelning för militär-mål skola, jemte de prestanda, som af öfrige Hofrällens ledamöter äskas, särskildt hafva egnat sina akademiska studier åt militär-lagsliftningen, på det äfven arméen måtte komma alt dömas af sakkunnige och opartiske domare samt vidare två eller tre militärpersouer af arméen, för kortare tider valde, måtte inom Hofrätternes afdelningar för militär-mål inrymmas.® Rikets Ständer hafva tillförene yttrat den åsigt, att särskilda domstolar för särskilda medborgare-klasser, inrättningar eller yrken desto hellre borde afskaffas, som de voro ej allenast öfverflödiga och i följd deraf för slaten onyttigt betungande, utan äfven menliga för lagskipningens jemna och säkra gång; och hafva, i öfverensstämmelse med denna grundsats, de flesta dylika domstolar numera blifvit indrague. Det synes Utskottet derföre vara följdriktigt att jemväl ifrågavarande särskilda Öfverdomstol för pröfning och afgöraude af frågor, rörande krigsmäns fel och förbrytelser m. m., må komma att upphöra; och hafva förslag härom vid flera förflutna riksmöten varit hos Rikets Ständer väckta samt underdånig framställning i sådan syftning blifvit år 1840 frän Ständerna (ill Kougl. Maj t aflåten. Utskottet delar de då yttrade åsigler om Krigs-hofrättens obehöflighet. Om det ock må vara nödigt att flere män af yrket deltaga i handlägguingeu Allm.
» Den rådande föreställningen, att undervisningens höga, ädla konst kunde läras på samma sätt, söm man lär sig vefva ett positiv eller rabbla upp multiplikationstabellen, dref ett ofantligt antal unga menniskor till att låta preparera sig till undervisare, och man var så förblindad, att man å ena sidan fann detta vara för mer än att lära sig ett yrke, medan man å andra sidan höll till godo med unga, oupplysta flickor och ynglingar till att handleda barn på denna underliga kunskapsbana. D e måtte väl kunna hålla i boken, samt tillhålla lärjungarne att lära rätt utantill, tyckte man. » » Ja, men, min herre, en systematisk undervisning, börjande i lekskolan, fortsatt genom småskolan och så hela vägen uppföre, måste bära synliga frukter i folkets • lif, » sade jag med eftertryck, då den gamle försjönk i en tystnad, som tycktes vara framkallad af sorg eller vemod. » » Helt säkert bar det frukt, bitter frukt, detta sätt att våldföra både naturliga anlag och rättskänslan, » sade den gamle tungt; » men vi skola ej nu längre sysselsätta oss med detta ämne. Aftonsysslorna kalla ungdomen hvar till sitt; men i morgon vid samma tid samlas vi åter, och då skall jag fortsätta min kulturskildring. » » Det var om frukterna af vår forna onaturliga folkundervisning, som jag nu skulle tala, » började den gamle, då vi nästa afton samlades kring honom. » Redan i går antydde jag, att en af dessa frukter var förakt och motvilja för kroppsarbete. Detta förakt yttrade sig ingalunda i ord; tvärt om blef det en modesak, att i verser, festtal och skrifter tala i höga toner om » arbetets ära, arbetets ädle riddare » och allt hvad högtrafvande man eljes kunde hitta på för att hålla kroppsarbetarne vid någorlunda godt lynne, medan man sjelf skydde kroppsarbetet. Hvarje plats, var den än så tarflig som våra dagars vaktmästaresysslor, så själlös och bunden, som nutidens bodkassörers, så nervspännande, som telefonisternas, söktes af hundratals af den tidens unga män och qvinnor; och blott i yttersta nödfall, då hvarje hopp om att
Iillhandakomne Pimtocolls-utdrag, är Utskottets, under iN:o iji afgifne Memorial, bifallet af Borgare-och Bonde-Stånden, men återigen» i t te rad t »r Ridderskapet och Adelil samt Preste-.Stånd et, inom hvilka Riksstånd deremot blifvit anmärkt af åtskilliga ledamöter t att för w-oner ne fÖT Lä - Banco Utskottets Memorial, JS'.o 197* 3 karen, hvilka hittills varit så knappt, beräknade, att Banco-fullmägligc endast för någon kortare tid kunnat forrnå en skicklig och pålitlig person att åtaga sig Läkarebefatlningen vid Biuket, genom Utskottets förslag blifvit ytterligare nedsatte, alldenstund den, lill belopp af 100 R:dr , föreslagne förhöjningen i arfvodet för Läkarevården icke motsvarade nu utgående serskild betalning, dels för hvarje sjukbesök och dels för skjutsomkostnaderne, samt att Läkaren vid Tumba icke börtie förnekas 4°° Rrdrs arfvode, eller lika belopp med den vid Gustafsbeigs Porcellains-bruk anställde, enär denna senare inrättning, som tillhörde enskilde personer, hade ett mindre antal arbetare än Tumba, och man icke kunde vänta sig att få bibehålla den nu varande skicklige Läkaren, om man icke ville bestämma sig för ett mot lians förljenster lämpadt arfvode; att aflöningen för Läkaren inom Botkyrka och Salems församlingar utginge af ett på donation grundadl capital, sorn genom myntförsämring förlorat större delen af sitt värde, och alt denna aflöning vöre obetydlig; att-Läkaren derstädes, sorn alltid tillika innehaft Läkat ebefall ningen vid Bruket, egde, utom fii bostad i ett vid Botkyrka uppford t hus, sin hnfvudsakligaste bestämda inkomst i arfvode! frän Tumba; att, då Brukets förre Läkare nyligen lemnade befattningen, densamma af nuvarande iunehafvaren blifvit emottagen efter vunnen kännedom derom, att Banco-fulImägtige sökte förskaffa
Skulle af skål, dem jag ej kan inse, detta förslag ej vinna bifall, så får jag, såsom ett alternativ föreslå, att Postlegan, som i fordna dagar, då Posiförings-skyldigheten var en obetydlighet, emot hvad den nu år, alltid var lika med Skjutslega!!, måtte åtrnindstone till likhet med densamma höjas och postförarne framför allt befrias ifrån snöplogningsskyldigheten, livilj ken, jemte postföringen, år alldeles förderfvande. Deri 3 Martil, Jag anhåller pm remiss af detta Memorial till vederbörligt Utskott. N:o 12. ’ Friherre Boije, Ludvig: Förd af min rättskänsla, och önskande högeligen, att de fel i vår Riddarhusordning, som Allmänheten med skäl ogillar, må undanrödjas; har jag den åran föreslå, att en ny och förbåt. träd Riddarhus-Ordning må varda, vid denna Riksdag utarbetad, lor att vid nästa Riksdag blifva gällande: och begår jag ändring och rättelse förnämligast i nedanstående omständigheter, nemligen: 1) Att Bånkmansval må alldeles försvinna, och Ridderskapet och Adeln förunnas den billiga rätt, att, sjelf och omedelbarligen välja sine Electorer. 2) Att det missbruk, som i sednare tider inträngt sig i en del af Adelns Representationsrätt, derigenom, att Hufvudmanskapet för flere Åtter, blifvit ansedt kunna af en och samma person utöfvas, må alldeles afskafiäsj ett missbruk som varit så mycket mera besynnerligt, som detsamma, emot alla rättsbegrepp, skänker åt den yngre Adeln sådane prerogativer, som af den äldre Adeln aldrig kan delas.
Af någon annan än Rikets Ständer, deras Banco-Utskott eller deras Revisorer, kunna Fullmägtige ej, i och forsin befattning vid Banco-Verket, emottaga befallningar och föreskrifter; och äro Fullmägtige för samma befattning Rikets Ständer, deras Banco-Utskott och de emellan Riksdagarne tillförordnade Revisorer, allena redo skyldige, samt kunna ej, utan efter deras beslut, eller ock, emellan Riksdagarne och Revisionerne, utaf Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman, i laga ordning, derför till ansvar ställas. Fullmäglige åtnjute, för sina gerningar och yttranden, i egenskap af Bankens Styresmän, den säkerhet, som Regerings-Formen, i iio och 111 §§., Riksdagsmän tillägger. (Jemf. R. O. §. 70, Just. Omb. Instr. §§. 8 och »a, Ansvarigh. Lag §. g.) 3:o Fullmäglige samfäldt skola, hvarje år i Februarii månad, förrätta inventering i alla Bankens Cassör och öfrige Förvaringsrum, enligt dertill 8 Banco-Utskottets Memorial N.-o 88. af vederbörande uppgjorde fullständige och verificerade inventarii-förteckni n gar. Fullmägtige böra äfven en gång om året anställa besigtning å Bankens bus och inventarier, så väl i Stockholm som vid Tumba Bruk. 4:o Fullmägtige sammanträda en gång i hvarje vecka och oftare, om ärendenas beskaffenhet och oafbrutna gång sådant fordrar. Yppar sig eldsvåda inom stadens broar, vare en hvar af Fullmägtige skyldig, att genast sig i Banken infinna, så vidt han ej genom laga förfall derifrån hindras. 5:o Uti sammankomst skola alla, Fullmägtiges behandling tillhörande inål och ärenden föredragas och afgöras. Beslut får icke af Fullmägtige tagas, så framt icke två tredjedelar af deras hela antal, och deribland åtminstone en af hvarje Stånd, tillstädes äro.
För min del får jag tillkännagifva den åsigten, att jag dock icke, i likhet med hvad Ekon.lTtsk:t tyckes hafva gjort, upfattar den framtida unionsrepresentationen såsom en kompromiss, en kongress, som skulle sammanträda endast i de iall, då häda ländernas representationer stannat vid olika beslut i en fråga, utan alt tvärtom medlemmarue af unionsrepresentationen egde att sjelfstän - 330 Den 17 Mare e. m. ■digt taga initiativet i unionsangelägenheter, äfvensom i konstitution nel form handlägga de vigtigaste af de mål, som, hörande till det unionella området, för närvrde falla utom hvartdera landets reprotions verksamhet, och afgöras antingen af Unionskonungen ensamt med hans Statsråd, eller, hvad ännu värre är, särskildt af den Norska och särskildt af den Svenska Regeringen. Blott så föreställer jag mig nemi. att det unionella politiska lifvet kan höja sig öfver den separatism, den svaghet, hvaruti det hittills qvarstannat. Nåväl, M. Hrr, om det nu vid den skeende revisionen verkligen skulle lyckas att, enligt hvad Ekon.Utsk:t tillrådt, vinna åt Sverige den främre ställningen inom unionen, hvad skulle den sannolika följden deraf blifva? Månne den erdiet och styrka, som man dermed afsett? Min blick förmår ej inse detta. Jag kan ej se annat än att just samma förhållande, som hittills egt rum, skulle då komma att fortfara, samma ömsesidiga slitningar, samma anspråk från Noriges sida, samma missnöje inom Sverige, och till följd deraf samma kraftlöshet och splittring inom unionen. För att hindra Norige från att fortfarande agitera för.unionel likställighet med Sverige, och derigenom åter söndra de förhållanden, man nyss lyckats upbygga åt sig, borde man då äfven söka betaga Norige alla medlen dertill, dess förmåga att för sin del motsätta sig unionella förslag, dess Storthings rätt att alls befatta sig med unionella frågor, ja till och med dess yttranderätt. Med ett ord, man borde mot
Det lägre registret, som aldrig varit effektivt, togs ej stort i anspråk, dialogen stördes något af heshet och — norskhet, men spelet uppenbarade all den naturliga grace och liflighet, som i förening med ovanlig scenisk gestaltningsförmåga, gör af fru Moe en artist, som man borde taga vara på inom vårt af debutanter öfverfulla musiklif. Fru Moe har till sist en fördel, som många operasångerskor sakna, hon är vacker, uttrycksfullt vacker, och ehuru Carlo Broschis-kostymen liksom måhända partiet i sin helhet ej höra till dem som kläda hennes utseende och talang allrabäst, hindrade det ej att hon särdeles i galadrägten med dess gula siden och guldfärgade hatt erbjöd en numera på våra scener ganska sällsynt uppenbarelse af fängslande pikant skönhet. Den goda viljan i de henne sekunderande Söderartisternas smä prestationer förtjenar » hederligt omnämnande ». Hr Lundahl har några klara och kraftiga höga barytontoner, men det var ej nog för Rafaels tenorparti, änskönt A-durarian försigtigtvis var struken, föredraget af backanalen kan berömmas, äfvenså spelet och utseendet, trots det senare led af en viss yppighet, som bättre varit på sin plats i Uddmans gamla rol, Gil Vangas, operans buffo, der hr Strömbergs fysik och lyrik täflade med hvarandra i Abjörnsonsk magerhet. Afven hans komik var för spetsig och saknade nödig godmodig afrundniug. Fröken Ekström sjöng sin aria och sopranduon ganska snällt med en rätt bra röst, men liksom de öfriga Söderkam ra terna lät hon sig förvilla i ensemblenumren, deraf åtminstone soloqvartett-satsen i andra akten på förhand bort utelemnas. Hrr Svedberg, Frank och frk. Johnson spelade alla rätt tillfredsställande, men som sekundanter voro de ej goda att råka utför. Dock — detta är ju helt naturligt och mycket förlåtligt, liksom ock att körerna klungo litet egendomligt. Mis-en-scenen och kostymerna voro utmärkta, farggrupperingen i andra aktens början effektfull och välberäknad.
Deagan är nu först, om samma ?^:vitorer skola öjwerfs Languon och Riksgälds-LanrnIiek. Deras myndighet Utgör den sedna» re frägau. Grefwe Zcrvmkslt, I?reäril: Heorg. Jag får öomjukeligcn erinra, hwad säkerhet blifwer för Ivevilareruaz godtycke emot Fullmägkiga. Herr 8 re clr. Hemliga 'Utskottet har trott, at bägge Werke» kunde utan mindsta äfwentyr öfwer, seS gs samnia I^evilarsr. Skulle slira ksvitorse för hwardera Werke» förorduas , fa blefwe kostnaden Dubbelt större, och ds Ledamöter af Hemliga Ulskoktet, som sjilsme warit ksviivrer, hafwa, da detta ämne förewarit, förklarat, at Ksvrstonsn otwifwelak^ trge pä trenue manader skulle medhinnas. Jag til» styrker alitsa bifall ril lVlomantsk. Hvad angar frägan om Revisorers magt ak förklara Fullmägkiga owärdiga sit förtroende, får jag ödmjukeligen elinra om möjligheten as en Loaliciov ibland lvevilorernr emot en Fullmägkig, och heniställa, i fall en Fullmägtig af vem ajsätteö, hwar han skall hämta skydd emot en skyms? Friherre Lr>)re, Lrie ffakanHlon. Jag anser de af Herr lVk,joran L^eclc befarade olägenhet ter fällan böra inträffa. Dä Ivsvitorerriss krorocoll innehåller de skäl och anledningar, som förorsa» kat en Fullmägtigö assättande, sa more wäl en sadan sammansättning ibland Krviinrer til en Fullmagtigs förföljelse, som den Herr iVUjor Lieäc frlckcat, mindre naturlig» rs>. 12,02 Herr Steck t. De: wore alltid säkrare, om Swea HA-Rätt finge döma.
Dock har Utskottet, i anledning af de yttranden, som inom Riks-Stånden förekommit, angående utredning af förhållandet med de qontract, som med Trollhätte Bolag blifvit afslutade, ansett sig böra härjemte tillkännagifva, alt Utskottet uti serskildt afgifvande Utlåtande vill, i afseende å berörde förhållanden, meddela de upplysningar, som för Utskottet kunna blifva att tillgå. 42 Scals-Utskottels TJtlåtande, N:o Jff6. lilo Vid Ståts-Utskottets beräkning af den inkomst, som för framtiden ansågs böra af afgiften tili Handelsoch Sjöfarts-fonden tillkomma Statsverket, bar inom Ridderskapet och Adeln blifvit anmärkt, att Utskottet förfarit föga grannlaga emot Brödra-Riket Norrige, då dess bidrag lill utgifterne blifvit inberäknadt bland Svenska Stats-Verkets inkomster, hvarföre det förslag blifvit väckt, alt det Norrska bidraget måtte uppföras afskildt från det Svenska, hvars total-belopp i stället komme att minskas med en Norriges bidrag motsvarande summa, samt inom Preste-Ståndet, att handelsoch sjöfarts-afgilten icke borde beräknas såsom en annan StatsVerkets inkomst, enär densamma vore afsedd tili serskilda föremål, från hvilka den icke borde förryckas.