Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande N:o 5. rikets städer och köpingar, men med den skiljaktighet i afseende på afståndet, att jorden skulle vara belägen inom en mil från Stockholm och Göteborg samt första och andra klassernas städer och inom en half mil från öfriga städer och köpingar, allt från städernas och köpingarnes staket räknadt. Under den diskussion, som vid föredragning till remiss af Herr Lovens nyssnämnda motion inom Vällofliga Borgare-Ståndet egt rum, hafva de talare, som i frågan sig yttrat, förordat motionen, Herr Wistelius dock under yrkande att, i sammanhang med den föreslagna rättighetens meddelande, byggnadsoch polis-ordningar måtte varda utfärdade till efterrättelse för dem, som komma att slå sig ned å de afsöndrade lägenheterna, eller ock att bestämmas måtte, att den närbelägna stadens förordningar och reglementen i berörda hänseende skulle på lägenheterna med nödiga jemkningar tillämpas; hvarförutan blifvit yrkadt af Herr Ödmansson, med hvilken Herr vice Talmannen Murén, Herr Carlén, Herr Ekman och Herr Gahn sig förenat: att den af Herr Lovén föreslagna rättigheten att afsöndra och under full eganderätt upplåta huru stor eller liten jordrymd som helst, måtte tillerkännas ej blott egare af jord på visst afstånd från stad och köping, utan äfven hvarje annau jordegare i riket, samt af Herr Carlén särskildt, att det nu gällande förbudet mot afsöndring af odalåker och äng måtte borttagas. Svensén från Calmar län har föreslagit, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta ett tillägg i 10 § af Kongl. Förordningen om hemmans klyfning och jordafsöndring, hvarigenom det skulle medgifvas idkare af handelseller handtverksrörelse på landet rättighet att, i likhet med hvad om de i berörda § omförmälda verk och inrättningar är stadgadt, förvärfva egandeeller besittnings-rätt af nödigt utmål jord till bostad och åbyggnader för rörelsens bedrifvande, utan afseende på belägenhet eller jordrymd, likväl mot erläggande af årlig afgäld till hemmanet.
Ben 16 Februari e. ra. alla, på det att det hela måtte vinna så mycket mera styrka, för att kunna så mycket mer verka till allmän nytta. Denna åsigt har icke vunnit bifall, utan har man i stället antagit den mening, att bilda särskilda hypotheksföreningar i de orter, som dertill äga styrka. Jag önskar, att denna åsigt mätte vara bättre och ledande till ändamålet; men jag finnér mig deraf så mycket mera föranlåten att motverka alla försök att rubba den ordning, som för närvar, finnes i Bankens fastighetsbelåning, som denna inrättning är af allmän beskaffenhet och fullkomligt ändamålsenlig, blott den vore i större scala, eller kunde efter behofvet utsträckas. Yid ett föregående tillfälle, då ett förslag till rubbning deruti framställdes, hade jag lyckan att få det så vida modifieradt, att någon rubbning deruti icke beslöts annorlunda än i den mån, hypotheksföreningar uppstå. Det beslut, B. o. Ad. då fattade, blef likväl ej af de andra Stånden antaget, och bäst torde det vara att låta fastighetsbeläningen vara orubbad, till dess man får se, att man icke beliöfver densamma. Då nu Gr. Frölich väckt ett förslag, som åsyftar att åstadkomma en rubbning i Bankens fastighetsbelåning, tager jag mig friheten fästa Hr Gr:s och BancoUtskts uppmärksamhet derpå, att, oberäknadt de skäl mot antagande af Hr Gr:s förslag, hvilka ligga i sjelfva ordalydelsen af den af Hr Gr. föreslagna redactionsförändring, och hvilka äro så uppenbara, att jag icke anser det nödigt att relevera dem, sjelfva saken, som Hr Gr. åsyftar, derigenom vinnes, att man i beluningsreglementet för hypotheksföreningarna förbjuder att belåna en pant i 2lne inrättningar på en gång, så att den, som ingår i en hypoteksförening, är förhindrad att begagna Bankens fastighetsbelåning, och tvärtom; hvaraf följden skall blifva just hvad Gr.
Mina skyddsandar ha endast fört mig bort kärlek kan frälsa dig och föra dig tillbaka till din faders slott.» Så ha de sagt till mig. Och är inte du min rätte brudgum? SALVATOR (förströdd). en hvit skickelse där under trädet? Jo visst, älskade. Men säg mig, hvad är det för SPERANZA. glädje i lifvet för sig och andra genom sina mörka fantasier. SALVATOR. Hon drar mig oemotståndligt till sig, som vore hon den yttre uppenbarelsen af min själs innersta, djupaste åtrå. SPERANZA. föremålet för hela din själs åtrå? Är icke jag din lycka, ditt hopp? SALVATOR. makt drar mig till henne. Jo. Du är min lycka men en oemotståndlig (Närmar sig steg för steg Vera, stirrande som betagen Du irrar dig, älskade. Är det icke jag som är Hvilken underlig höghet, som utgår från henne! Det är en stackars olycklig flicka, som förstör all Min stackars älskling! Nu skall ingenting skilja för att pröfva din kärlek. »Endast din rätta brudgums upp mot henne. Då han kommer fram, faller han ned på knä för henne.) TREDJE AKTEN 63 - alltid spåren till dig, när jag söker Speranza? Hvarför lämnar du mig aldrig ostörd med min lycka? VERA (orolig, med vek stämma). jorden. Kanske emedan ostörd lycka inte kan finnas på SALVATOR. vara länkad vid dina bojor? Å, släpp mig, befria mig! Skall jag då för alltid VERA. du talar! Hvad hindrar dig att gå med henne, som är fri och lycklig. SPERANZA. att denna förstör ditt lif. Min är du, ty endast med mig är du lycklig. Ack, lyckan är det enda sanna i lifvet! SALVATOR. se dessa härliga lemmar bundna. (Begynner som under en förtrollning att lösa Veras bojor.) Fri måste du vara! Lämna mig sedan eller tag mig med, jag har inte längre kraft att välja. Ja visst, din är jag, älskade. Men jag kan inte Ja, Salvator, kom med mig. Jag skall inte tillåta Det är till en stackars bunden, maktlös varelse
Majus sednast utfärdade Nådiga Bihang till RiksSt, Brot, 1823- SamL N:r 5. egde, att le. 66 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkan jeHi Författning skall föreskrifva, att de, sotti till kronoskjuts äro bådade, ej äro pligtige, att utan ersättning vänta längre äö fyra timmar, ifrån den tid, de enligt kallelse böra sig å skjutsstationen in* linna, så skall likväl ofta handt, att de skjutsande icke allenast beordrats, att efter flere timmar före den till skjutsningen be» stämda tiden sig på stället infinna, utan äfven nödgats vänta bela eller halfva dygnet, innan afresan skett; Hvadan yrkas, att någon allvarlig åtgärd hos Kongl. Maj:t måtte föreslås till förekommande af detta missbruk, samt att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ålades hålla hand deröfver, det Kronobetjeningen, på dess ansvar, tillsåg, att de skjutsande, vid sådana tillfällen, få tillgodonjuta de dem i Författningarne tillaggde rättigheter och förmoner, samt i sådant ändamål, för hvarje gång särskildt, till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande inberätta tiden, då de kronoskjutsande enligt ordres sig inställt, äfvensom den, då kronoskjutsen afgått. 4:o Af RiksdagsfuIImägtigcn från Gefleborgs Län, Cart Henriksson Bergman, som anmärker, att icke sällan händer, det orter, som äro belägne på 8 å lo Mils afstånd från det ställe, der en kronoskjuts skall emottagas, vid oftare påkommande sådana skjutser, kallas att deri deltaga, lika med dem, som bo nära intill ombytes-stället, Eesv. och Ekon. Utsk.
Ledamöterne i Constitutions-Utskottet af BondeStåndet hafva nu begärt, att Constitutions-Utskottet skulle framställa den önskan, att 24§. i Riksdagsordningen måtte varda iaktagen5 och det skulle förundra mig om Ridderskapet och Adeln vägrade att instämma uti samma anhållan, och Den 2 7 Maji. 4S3 icke lika så väl interesserade sig för ett annat Stånds lagliga rättigheter, som för sina egna. Herr af Brinkman, Gastaf'. Att Bondel Ståndet icke äger rätt, att tillsätta Notarief och CancellieBetjeningen, inhämtas af den åberopade §. i Riksdagsordningen; och är det fråga om förändring deruti, så bör det ske på annat sätt än nu är föreslaget. Herr Munck af Rosensköld-, jag anhåller, att Herr af Brinckman ville uppläsa den del af §m, som förbjuder BondeStändet, att tillsätta CancellicBetjemagen. Grefve von Platen: Då endast BondeSfåndets Ledamöter i ConstitutionsUtskottet framställt i fråga varande ämne, men man ännu icke vet, huru detsamma kan blifva af sjelfva Ståndet ansedt och bedömdt, får jag anhålla att, på sätt Friherre Åkerhjelm föreslagit. Ridderskapet och Adeln matte låta denna fråga hvila, intill dess BondeStändet först deruti sig yttrat. Hans ExCellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att med pröfningen af förevarande fråga måtte anstå, intill dess Ridderskapet och Adeln erhållit underrättelse, huru densamma blifvit af Bonde-btåndet afgjord. Bifölls. 484 Den 27 Maji.
Den projeckerade Författningen utsätter wäl såsom wilker, Jordägarens tillstånd för de förre; men mom det, att del blir högst swart att neka sine underhafwanve en rättighet, som en författning dem tilläggcr, och derigenom t,lisma an» sedd för ogin och elak, sä kan denne Jordbrukare ej disponera sin grannes tänkesätt. Projccket syneS äswen glömt, att det sinnes Jord» bruk öfwer 5 mantal, hwilka enligt förra Författningen ägt rättighet att haswa en panna om 92 kannor och ett annan swarads emot det öswerskjntande hemmantalet. Desies rättighet da be skola, betala eu af Hemmantalet belöpande afgift marle wäl bibchällas, Utan att deras ägande bada pannor Ilkola till desi in, nehåll sammanräknas, och dcrmaf den progressiva afgisten erläggas; följden skulle annars bliswa, att desse Jordbruks Innehafware skulle bliswa mer än alle andre kaperade, samt genom förstörande af deras gamla inrättningar, och nyås anskaffande twittgaS till betydande förluster. — Man besinne att till exempel ro mantal haswa bade ert större amal af kreatur att framföda, följakteligen ett större behof af drank, och tillika en större prodnccion att förädla, hwarföre billigheten bör tillägga dem en mvtswarande tillwerkningsrätk»
D), att den, som idkar inrikes eller s. k. bodhandel, ej måtte taxeras till lägre inkomst än 500 rdr bko, om lian rörelsen ensam bedrifver, samt med tillagg af 200 rdr för hvarje Bokhållare eller Handelsbetjent, lian dervid till sitt biträde använder; E), att egare af fabrik ej måtte taxeras till lägre inkomst än sex procent af det värde, hvartill fabrikens tillverkning, enligt deröfver från vederbörande meddeladt intyg, under nästföregående år uppgått; F), att Handtverkare ej måtte taxeras till lägre inkomst än 150 rdr banko, om han rörelsen ensam bedrifver, samt med tillägg af 50 rdr för hvarje person, som arbetar på bans verkstad eller för bans räkning; G), att besvär öfver sådan taxering, som i föregående punkter säges, borde styrkas med beedigadt utdrag af den näringsidkandes öfver inkomsten af bans rörelse förda bok; hvarförutan motionären slutligen framställt det redan vid l:a Artikeln upptagna och besvarade - Bevillning.?-Utskottets Betänkande, N:o 4. 9 rade förslag om dubbel bevillning efter nämnde artikel för invånarne i de städer, der utminutering af spritdrycker eger rum. Derjemte har uti ett, ifrågavarande motion bifogadt, lika vidlyftigt anförande, Lars Olsson från Stora Kopparbergs län, instämmande i de af motionären yttrade åsigter, biträdt hans hemställan om nedsättandet af den ofvannämnde Kommittéen, men, beträffande den förhöjda beskattning, som emedlertid dessförinnan borde borgerliga näringarne påläggas, ansett densamma böra tilltagas vida högre, än som komme alt ega rum enligt de i motionen framställda förslag, samt i sådant afseende yrkat: i:o att en mot ^del af hela Riksstatens utgiftsbelopp ungefärligen svarande summa af 1,200,000
Blifver Konungen så sjuk, att Han icke Regerings-ärendena vårdar, förhålles med Riks-Styrelsen, sorn i föregående § bestämmes. 4 Konsliiulions-Ulskoltels Memorial, N:o 47. § 41. Konung vare myndig vid fyllda aderton år. Dör Konung innan Thronföljaren denna ålder uppnått, föres styrelsen af Regent eller Regering, enligt 59 §, i Konungens namn, intilldess Riksens Ständer sammankomma och den Förmyndare-styrelse Riksens Ständer, jemte Norriges Stort/äng, i enlighet med Riks-akten, förordna, Riks-Styrelsen tillträdt. § 42. Skulle den olycka tima, att hela Konunga-huset, inom hvilket arfsrätten till Riket räknas, på manliga sidan utginge, skall, intilldess nytt Konungahus blifvit utkoradt och den valda Konungen Regeringen tillträdt, Styrelsen furås af Regering, pä sätt i § 59 sägs. § 43 Går Konungen i fält eller till aflägsnare inrikes orter eller till Konungariket Norrige reser, förordne tre ledamöter af Stats-Rådet, under den Ordförande, som Han, antingen bland Prinsar af sitt Hus eller ibland Stats-Rådets ledamöter, särskildt nämner, att föra Regeringen i de mål, Konungen föreskrifver. Med de mål Konungen då sjelf afgör, förhålles på det sätt, som 8 § stadgar. Hvad nu om Konung sagdt är, gäl/e ock i afseende pä Regent, dä Rihs-Styr else af Honom utöfvas. § 51 I de fall, då Konungen, eller Regenten eller Regeringen sammankallar Riksens Ständer, fastställes tiden till Riksdagens begynnelse efter Tretionde och inom Femtionde dagen från den, då kallelsen blifvit uti Hufvudstadens kyrkor kungjord. § 91. I den händelse, 39:de § omtalar, att Konungen, efter företagen resa, utöfver tolf månader ur Riket blifver, sammankalle Regent eller Regering, genom öppet påbud, Riksens Ständer till allmän Riksdag, och late kallelsen inom Femton dagar efter berörde tids förlopp uti Hufvudstadens kyrkor samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket kungöra.
Utom vid Sala och Löfås finnes icke något Silfver-Verk , och afgifterne af desse 2tne grunda sig på ordentlige Contracter emellan Staten och Delägarne. Hvad KopparVerken angår, är det endast Stora Kopparbergs Bergslag, som utgör hvart io:de Skeptd till Kronan, efter att förut hafva erlaggt först hvart 4:de och sedan hvarje 8:de i följd af de förmåner Verket af Staten åtnjuter. De öfriga KopparVerken, som äro beskattade, erlägga nästan alla blott hvarje 3o:de Skeptd. Endast ett AlunVerk ocb några få Vitriol-, Svafveloch RödfärgsVerk erlägga hvart io:de Skeprd eller Tunna, såsom belägne på KronoSkatteGrund; hvarjemte Tunabergs och Vena CoboltVerk, hvilka på senave åren blifvit taxerade, skola betala hvart 3o U. Efter sådane upplysningar, anser Utskottet sig väl desto häldre böra förblifva vid dess i denna fråga från Betänkande n, N:o 187. ror böljan fattade grundsatts, att, till näringarnes lättnad och förkofran, afgifterne för lika handtering i allmänhet böra blifva lika, utan afseende på naturen af den grund, hvarpå Inrättningen är anlagd, som ett annat förhållande skulle högst menligt inverka på Näringarne, utan att medföra någon ökning i Statens inkomster, och snarare vålla minskning uti dera, genom nödvändigheten att bevilja utomordentliga frihetsår, till förekommande af Verkens nedläggande; Men, med anledning af de inom H. Ridderskapet och Adeln samt H. BondeStåndet gjorda anmärkningar, tror Utskottet, i afseende på den olikhet som sig företer med de redan skattlagde Verk, sig böra i så måtto jemka dess förra af Högv. PresteStåndet och Vällofl.
Senaten, som är vald på längre tid, delar icke till samma grad det omskapningsbegär, som utmärker alla lagstiftande församlingar, hvilkas tillvaro är kort; Senaten representerar samhällets upphöjda åsigter, -icke dess passioner eller laster. v Enligt de underrättelser, jag inhemtat, skall personalen i de begge kamrarna vara af hufvudsaklig olikhet. Allt, hvad landet har utmärkt, får sitt rum i den andra kammaren, directe vald af demokratien; ty denna väljer företrädesvis alla sådana, som minst stöta deras medfödda afundsjuka, och undanhåller med noggrannhet alla dem, som genom talenter, rikedomar eller dygder höja sig från massan. Efter Amerika en gång är nämndt, vill j2g äfven fortsätta detta ämne, men endast för att visa, att ingen jemnförelse kan äga rum emellan det gamla Europa och det unga Amerika. Att de Förenade Staterna kunnat bibehålla sitt republikanska system, tillskrifver jag deras isolerade läge från Ji6 Den ii October e. ni - al! stor magt, i följd hvaraf der icke behöfves hvarken den styrka eller den permanence hos verkställande magten som behöfves inom de Europeiska samhällena. All den ungdomliga ifver, som inom Europa yttrar sig i att upprifva allt det beståndande, kastar sig der på en vidsträckt, annu ouppodlad landsträcka. Ett folk af liberalt ursprung, som, dådet eröfrade sin yttre sjelfständighet, ej beliöfde eröfra sin inre, hvilken redan der existerade, hade ej heller att kämpa mot lemningar af aristokratiska interessen och fördomar. Demokratien är medfödd hos ett nyfödt folk, der tiden ännu ej hunnit alstra distinctioner och stora olikheter. Man kan icke odla en utmattad jord på samma satt sorn en nyplöjd; man kan ej af ålderdomen fordra ungdomens styrka och rörlighet. Hvad jag nu anfört om NordAmerika, kan äfven till en del appliceras på Norrige. Gr. Frölich har äfven nämnt, att han ej kan fatta, huru en förändring i våra formlagar kan försiggå utan representationsförändring. Frih.
Statssamt Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottets Betänkande J\§ 4. vattenqvarn med två par stenar, hvaraf inhemtades, att räntan å det hela uppginge till 33 R:dr 75 öre, hvarför rustning utgjordes till hela stammen N:o 49 vid Swabesholms sqvadron af Kongl. Skånska dragonregementet, samt att denna ränta blifvit fördelad emellan qvarnen och sjelfva jorden på det sätt, att räntan å qvarnen utgjorde 25 R:dr 50 öre, och räntan å jorden 8 It:dr 25 öre; och har motionären, som ansett jorden hädanefter vara skyldig att fullgöra hela rustningsskyldigheten, mot ersättning blott af den på qvarnen belöpande räntan, 8 R:dr 25 öre, föreslagit, att, enär rustningsskyldigheten vid Södra Skånska kavalleriregementet medförde en kostnad för hvarje rusthåll af omkring 300 R:dr årligen, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes på det sätt Kongl. Maj:t funne lämpligast, låta utröna rätta beskaffenheten af de missförhållanden, som motionären antydt, och att, derest det utröntes, att flera eller färre af de till rustningsstammar indelade hemman eller jordlägenheter finge vidkännas oskäligt förökade kostnader derigenom, att på rusthållsstammen indelade mjöloch sågqvarnar blifvit från grundränta och derpå grundad rustningsskyldighet frikallade, Rikets Ständer måtte förklara egarne till så beskaffade rusthållsindelningar berättigade att af det för ändamålet beviljade förslagsanslag tillgodonjuta en ersättning, som, efter behörig utredning, fullt motsvarade den delaktighet uti rustningsskyldigheten, som de derifrån nu befriade qvarnar förut fått vidkännas. Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, till hvars yttrande förenämnda motion blifvit öfverlemna^, får nu sitt betänkande deröfver afgifna.
Maj:t i underdånighet varda anmodad, att Directioneris Ordförande utse och med Dess Nådiga Förordnande tillsätta, afslogs, och beslöts, att Dykeri-Bolaget mS ega att tillsätta bemälde Ordförande; 2:0 Ansäg Ståndet, vid 5 §. 2 mom. af förslaget till Förordning om de skyldigheter och förmoner, »om tillkomma det, till Dykerioch Bergnings-anstalternes besörjande i Riket, bildade enskilda bolag, böra tilläggas, att lossning i bevisligt nödfall må tillåtas, innan bevakning om bord kommit; 3:0 Redactionen af 6 §. 4 mom. antogs, med denna förändring: ”Består lasten endast af trådvaror, golf mureller taksten, kalk, krita, salt, stenkol, eller ballast, och större eller mindre del deraf måst lossas, erläggas till Bolaget 12 gr ocent af fartygets och lastens värde; men etc.” 4:0 Redactionen af 2 morn. 40 §. antogs (ned den förändring, att orden : "Barder vad Trot. Utdrag 'den 3o Nott. 182g, erlcigdt", införas vid början af mom., i stallet för de nu befintliga ”Varder missnöje anmäldt;” 5:0 Den, pag. 42, förändrade rédactionen af Boiags-Reglorffas 5 §. 2 mom. gillades, med tillägg näst efter orden: af sådana hinder, af följande: likväl med bibehållen rätt för sjonodlidande, att, utan inskränkning af tid, med eget eller främmande folk och redskap besörja bergning Of skepp och gods. 6:0 Den Malmö Stads invånare genom aldre Författningar upplåtne frihet att sjelfve få låta besörja deras bergningar vid timade sjöskador, hvarom uti 12 §. af Kongl.
Till följd häraf hördes under är 1858 vederbörande rusthållare i ämnet inför Kongl. Majis Befallningshafvande, dervid de vid de fleste regementen enhälligt vägrade att i sådana föreningar ingå och vid de öfriga endast till ett ganska ringa antal funnos dertill benägne, hvarföre ock Kongl. Maji, efter inhemtad kännedom härom, den 30 December 1859 förklarat frågan om sådana föreningars bildande för närvarande böra förfalla. Ehuru önskvärdt vore att, de rustande emellan, kunde, på sätt motionären ock torde åsyftat, åstadkommas en jemnare fördelning af ifrågavarande besvär lärer, vid omförmäida förhållande, icke något derför vara att åtgöra, hvarföre Utskottet hemställer att äfven denna del af motionen icke må tili någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 13 Juli 1860. Ank. till Exp.-lTtsk. den 17 Juli 1860, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckl motion om inrättande af Heder sdomstolar för Arméens officers-korpser. Hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln har Herr Skiöldebrand, C. F., väckt en till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion i ofvanstående ämne, i hvilken föreslås, alt en Hedersdomstol, sammansatt af en Regements-officer, tre Kaptener, två Löjtnanter och två Underlöjtnanter, valde hvar och en inom sin grad och för längre Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlels Betänkande N:o i26. 11 tid, så att ej inflytelsen af en gjord anklagelse kunde inverka pä valet, skulle, sedan den aflagt domareoch tysthets-ed, ransaka och döma hvar och en officer, som vore anklagad för vanhederligt uppförande, hvilket ej borde offentliggöras. Den enda dom, som af denna domstol kunde fällas, skulle vara tjenstens förlust.
Denna propos. skulle förmodligen besvaras med nej; men jag tager mig friheten anhålla, att frågan må så blifva behandlad. Gr. Cronhjelm: I afseende på den större eller mindre enhälligheten eller majoriteten inom Constit.Utsk., har nu Hr Cederschjöld upplyst, hvad jag icke varit i tillfälle v att känna, nemi., att enhälligheten icke var särdeles stor vid det sednare af nu förevar, betänkrns afgörande, utan att skiljaktighet uppstått, och särskilda reservationer i Utsk:s prot. finnas. Det är också klart, att enhälligt kumle Constit.- Den 3o Juni .c m. 4°7 Utsk. afstyrka anmärkntsanledningen i memor. N:o y, emedan den första åtgärden, såsom jag förut sagt, icke innebar någon verkställande åtgärd. Ehuru jag flera gånger haft med mig afskrifter af ifrågavar. K. bref, är jag nu icke försedd med dem, emedan jag glömde bort att medtaga dem, då jag gick hit; men jag skall ej underlåta att framdeles härstädes framlägga dem, och då hoppas jag, att R. o. Ad. skall finna, alt i det första K. brefvet, contrasigneradt af Hr Nordenfalk, K. M:s vilja, att gardesregtterna skulle få förhöjda löner, väl är tillkännagifven, men att detta är utstäldt till en annan tid, samt att Statscont. är anbefaldt att uppgifva, när tillgångar för detta ändamål vore att påräkna. Då jag sista gången hade ordet, glömde jag att upptaga Frih. Ehrenborghs yttrande, att Statssecret. Nordenfalk icke i anseende till detta mål nedlagt sitt embete. Jag är öfvertygad, att Hr Frih. känner, huru dermed tillgått, och att, då han motsagt mig, han visserligen har rätt, om man med embetets nedläggande menar dess frånträdande i den ordning, grundlagen omtalar, ty så har härvid icke tillgått; men det är allmänt bekant och Frih.