Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit hemtar härför ett ytterligare skäl af den omständighet, att, derest Rikets Ständer bifalla Kongl. Majits denne dag aflåtna förnyade, nådiga framställning om Fahlu bergsskolas förflyttning till Stockholm och förening med Teknologiska institutet, dessa båda läroverks sainmanföring i allt fall torde göra en omarbetning af institutets stadgar nödvändig. Vid denna revision af stadgarne vill Kongl. Majit tillse, dels det sådana bestämmelser varda meddelade, hvarigenom lärarne må vinna ökad trygghet att icke, utan eget begifvande, erhålla annan eller vidsträcktare undervisningsskyldighet, än som af de särskilda läroämnenas beskaffenhet och omfattning betingas; dels huruvida icke åt lärarne lämpligen må inrymmas rättighet att, genom den de sjelfve bland sig utse, deltaga i Styrelsens anordningar i det som alser undervisningen samt anskaffandet af den derför erforderliga materiel, dels ock att det uttryckligen må medgifvas läroanstaltens Föreståndare, att. såvidt hans öfriga åligganden dertill lemna honom tid öfrig, deltaga i undervisningen och i sådant afseende, efter eget bepröfvande, välja läroämne. Jemte tillkännagifvande häraf vill Kongl. Majit, under åberopande af de utaf Styrelsen anförda skäl för inrättande af en särskild profession i tillämpad mekanik eller så kallad machinlära samt för behofvet af ökade anslag till extra lärare och repetitörer m. m.. härmed föreslå Rikets Ständer att, jemte det institutets nuvarande - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition Jtyif 82. 9 de årsanslag, 49,500 Riksdaler, varder å ordinarie stat uppfördt, en tillökning af 6,000 Riksdaler måtte derutöfver för ofvanberörda ändamål af Rikets Ständer beviljas, på sätt Kongl. Maj:t uti sin om Statsverkets tillstånd och behof aflåtna nådiga Proposition redan äskat. De till ärendet hörande handlingar skola vederbörande Utskott tillhandahållas; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. G. Lagerstråle.
Då med antagande af den förra tydningen, det lätteligen skulle kunna inträffa, att beviljade låi finge hvila en tid af flere månader och ännu längre, innan utgifning deraf kunde ega rum, samt någon rimlig anledning för beredande af denna större fördel åt vexlar icke torde förefinnas, enär sådana belånas till lägre ränta, än löpande förskrifningar, lärer väl den sednare tydningen få antagas vara den rättaste; likväl och som både diskontering och lån i Handelsoch Närings-Diskonten böra antagas vara grundade på verkliga affärer, hvilka gemenligen fordra, att den lånsökande eger bestämd visshet om Banko-Fullmäktiges Berättelse. 27 tiden när det sökta länet kan erhållas, men det ej är möjligt att derom meddela upplysning vid de fall, då medel saknas; synes det med den lånsökandes fördel närmast öfverenstämma, att han, vid dylika tillfällen, genom vägrad emottagning af lån-ansökningen, icke uppehälles med den förhoppning att snart utbekomma det sökta lånet; och Fullmäktige hysa således den öfvertygelse, alt föreskriften i ofvanberörde 198 § af Banko-Reglementet, i händelse densamma anses böra för framtiden bibehållas, endast bör tillämpas, i afseende på lån å namn och reverser med omsättningsrätt, samt att, beträffande öfrige lånerörelsegrenar, det borde stadgas, att ansökningar icke få emottagas, när tillgång saknas att lånen genast utgifva, —• ett stadgande, som redan tillämpas i fråga om Kassa-Kreditiv åt enskilde. § 49- Uti 76 § af Berättelsen hafva Herrar Revisorer upptagit de utaf FullKassa-Kreditiv åt mäktige, på grund af 214 t§ 10 mom. i Ranko-Reglementet, fastställde allenskilda, männa föreskrifter, i afseende på Kassa-Kreditiv åt enskilde. Enligt dessa antogs vid Handelsoch Närings-Diskonten i Stockholm samt JLåne-Kontoret i Götheborg Kalender-året til! grund för Kreditiv-tidens bestämmande, samt vid Låne-Kontoret i Malmö tiden från den 1 October det ena till samma dag det påföljande året.
Jag tilltror mig likväl alt ådagalägga orättvisan af detta klander; och då mina egna uppgifter i ensak, der jag är part, möjligen skulle kunna betviflas, åtminstone af den, som i förnekandet ville söka räddning från uppdagad osannfärdighet; så finner jag mig icke kunna åberopa något mera öfvertygande bevis derom, att fullständiga utredningar i berörde hänseende äro lemnade, än StatsUtskottets Utlåtande N:o i32 sid. 216, der följande mening finnes: ”Utskottet har väl fått emottaga speciela ”utredningar öfver dessa summor (de för raa45 H. i 15 226 Den 14 Octo ber e. m. ”terieln begärdte) men då Utskottet ej kim* ”nät ingå i någon närmare pröfning af alla ”de mångfaldiga till detta ämne hörande de”tailler” etc. etc. ■«*. hvilket Utskottets yttrande jemväl är i dess sednare Betänkande angående 3:dje Hufvud* titeln, med obetydlig förändring i ordalag, åter upprepad t. Vid jemförelse emellan dessa Utskottets yttranden och Herr Hjertås nu gjorde anklagelse för ofullständighet torde man finna, alt det innebär ett sällsamt missöde, att man å ena sidan tillvites ofullständighet, under det man å den andra mötes med vägrad pröfning af de framlagda detaillerna, för deras vidlyftighets skull. Herr Hjerta har äfven omtalat allega* ter, som måhända ej ens äro underskrifne. l)å jag öppet går så väl Herr Hjerta sorn Ridderskapet och Adeln tillhanda med den upplysning, alt alla de mångfaldiga spe* ciela utredningar, hvilka såsom bilagor åtföljt Kongl. Majrts Proposition, och blifvit till StatsUtskottet aflemnade, ej varit underskrifne, måste jag tillika förklara, att jag ej förmår inse, hvilken vigt kan på detta förhållande läggas.
Skall man, när mån så här beviljar en öfverenskommen löneförhöjning åt tjenstemän i allmänhet, icke äga rättighet eller rättare sagdt pligt att tillse det löneförhöjningarne icke måtte lägga hinder i vägen för den blifvande omorganisationen, hvilken i så många fall anses behöflig. Det är intet annat, som med punkten afses; det är äfven ett godkännande af hvad Chefen för FinansDepart. föreslagit, och som sagdt är embetsmännens oberoende är erkändt, men jag tror icke att detta bör sträckas längre. Jag yrkar på bifall. Hr Printzensköld: Det är ordalagen i denna punkt, som hos mig väcka fruktan. Jag får förklara för Frihm att jag icke är rädd för arbete och jag tror mig under 40 års tjenstetid hafva ådagalagt sanningen häraf, men det synes mig vara orättvist att tjenstemannen skall obetingadt underkastas det hårda vilkor som står i punkten att nemi. han skall vara bunden till en vidsträcktare tjenstgörings-skyldighet, hvilket innebär, att man skulle kunna pålägga - Den 23 Mars f. m. 30ö lägga tjenstemannen huru mycket arbete som helst, utan att han må ägu rättighet att deremot föra någon slags klagan. Sådana föreskrifter kunna visserligen meddelas, men följden blir också ingen annan än den, att tjenstemannen tager emot tjensten och arbetar hvad han förmår, utan möjlighet för sig att kunna medhinna allt; och så går det tilldess Chefen, som får kännedom om att borden ligga fulla med ohandlagda mål, måste hos K. M. anmäla det misstag man begått genom indragning af den och den tjensten, samt att särskildt anslag erfordras för anskaffande al biträde åt den qvarvarande tjensteman, så att alla de honom ålagde göromål må kunna hinna att behörigen skötas. Det är denna okloka reglering, som jag anser kunna blifva en följd af det förbehåll, man här gjort, att tjenstemannen skall vara underkastad den vidsträcktare tjenstgöringsskyldighet, som möjligen kan honom åläggas.
Ildr, 100 Rdr och 500 Rdr; b) att de så kallade skillingssedlarne af hittills brukliga valeurer, å 16, 12 och 8 sk , väl må hädanefter, såsom hittills, Allmänheten tillhandahållas att, tili den som det åstundar, utvexlas, intill dess Rikets Ständer annorlunda förordna; dock att Banco Styrelsen eger tillse, att de gamla tillgångarne, bland hvilka Banken ännu eger ett betydligt förråd utaf de för Riksgäldssedlarnes realisation åren 1805 och 1804 tillverkade i}. och 10 skillingssedlar, blifva i görligaste måtto använda, och följaktligen nya småsedlar å skillingtal, endast i nion af oundgängligt behof, förfärdigade; börande dessa skillingssedlar nu, under tiden, till form, utseende och färg lemnäs oförändrade, endast med iakttagan - Banco-TJlsl-.s M</tnori<»/, N:o x40, 3 de, att x6 sfe. sedeln trycfees längs efter papperet, 12 sfe. sedeln på hittills vanligt sätt, och 8 sfe. sedeln förses i kanten med en genom Boktryckare-Press anbragt helt enkel ranka, perlrand eller ram, af en eller flera linier, hvarigenom möjligheten att med olika styckens sammanfogaude bedraga de enfaldiga märkligen försvåras. 2:0 De större Sedlarne af nya slaget (hvarunder räknas valeurerna från och med 25 till och med 500 Rdr),— skola i bokföring inom Vexel Banken upptagas efter stycketal med numer och datum; dock alltid så, att de, som tid efter annan i Cassorne inkomma, o h icke befinnas förnötta, må till utvexling ater begagnas, samt icke förr blifva annullerade och i böckerne afförda, än d<1 de genom nötning äro för vidare omlopp bland Allmänheten otjenliga, hvaremot de smärre sedlarne a,f nya slaget (hvarunder, jemte skillingssedlarne, räknas valeurerna från och med I.
Berger och Grosshandlarne Sv. Renström & Komp., i egenskap af Syssloman i Häradshöfdingen V. Ulfsparres och Brukspatronen C. J. Ulfsparres konkurser, hafva, sedan uppgörelse träffats med nämnde konkursmassors alla enskilde oprioriterade borgenärer, uti en lill Utskottet ingifven skrift, erbjudit liqvid för Rikets Ständers Banks deri bevakade fordringar på det sätt, att sökanderne, mot återfående af gäldenärernes förbindelser, skulle inom en månad efter tillsägelse inbetala den kapitalskuld, som återstod efter afräkning af redan verkställda afbetalningar; förmälande sökanderne, att anledningen dertill, att detta anbud nu kunde göras, vore att en del liqvider blifvit ackordsvis uppgjorda på billigare vilkor, jemte det att tillgångar, som då ej påräknades eller ansågos såsom säkra, sedermera influtit; att gäldenärerne, genom ett redbart handlingssätt så väl förut sorn närmast innan deras oförvållade obestånd uppstått, gjort sig förtjente af den hjelp till framtida utkomst, som kunde uppkomma deraf att de, befriade från borgenärers kraf, lemnades tillfälle att söka sitt uppehälle, utan att motarbetas af det hinder, som en ouppgjord konkurs nödvändigtvis skulle medföra, samt att ehuru konkursmassorne nu mera voro så väsendtligen utredda, att behållningen för en uppgörelse ackordsvis kunde kalkuleras, fullständig slututredning likväl komme att medtaga ej ringa tid för indrifningen af icke förfallna tvistiga och osäkra fordringar, hvarjemte slutlig dom i en anhängig tvist i sådant fall först måste afbidas. Bih. till R. St. Utskottet har häröfver infordrat utlåtande från Direklionerne öfver Bankodiskont-verket i Stockholm och Låne-kontoret i Götheborg; i följd hvaraf den förra Direktionen, beträffande Banko-diskont-verkets fordran, anfört, ali Häradshöfdingen Y. Ulfsparre hos
Genom Remiss frän Hedervärda Bonde-Ståndet, liar Allmänna Btsvärsoch Ekonomi-Utskottet, den 17 i denna månad, emotlagit en motion af Fredric von Zweigbergk från Skai aborgs Län, hvari anföres, alt, genom Contract emellan Statsmakten och berörde Län, upprältadt den 20 October 1684 °ch fastsläldt den 16 Mars i685, om underhållande af 1,200 man, Öfverste Hård/is, numera Skaraborgs Regemente samt ?oo man Öfverste Macliers, nu Westgölha Dahls Regemente, hvari förtydligande skett den 7 April iG85, med fastställelse al Konungen den G Januari 1686, är det stadgadt, ali, på sätt 4 och 5 §§. innehålla, Kronan, på alla rommenderingar, således äfven på möten, skall bestå karlen underhåll och alltid ensam bekosta uniformen, eller, som den då kallades, Levei ie-kläder, samt att Rotehållarne alltid skulle vara befriade från utskrifning, emot det hvarje Rote för sin Soldat bekostade: 1:0 lega, till högst 100 D:lr kopparmynt; 2:0 lön, 20 D:Ir kopparmynt; 3:o hvardagskläder af vadmal, Jacka och Byxor, eller 5 D:lr kopparmynt, 1/2 tunni, åker, uppodlad å utmarken, en kåltäppa, äng till 2 lass hö, stuga, lada, loga och fähus; med serskilt bestämmelse genom Kongl. Resolutionen på Allmogens Besvär 1G86, §. 9, och 1723, §. 6, att
Och om du ej är skapad som en flundra, du under öfver under nu bär fram. Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. Jag vill en stund på understol mig sätta. Säg är du med om leken, har du tid? Den saken hör dock icke till de lätta: att säga hvad jag mig skall likna vid. Jag hyllar jamnlikhet som demokraten: ty lika är jag så mot hög som låg, (fast mycket variabel är siraten, ifall man endast till det yttre såg), en rojalist som dyrkar kungligheten jag äfven är — det är enhvar bekant: en namnsdagsblåsare, som med trumpeten gör fasligt väsen, det är visst och sant, en hvilken fordom räknats bland profeter; en synnerligen utmärkt, stor joDglör, som sol och måne, stjärnor och planeter inom min lilla krets helt fiffigt rör; en sabbatsklocka, som kring nejden ljuder, ett arbetsur, som mäter dagens id; en härold, som till vår och sommar bjuder, men ock till höst och kulen vintertid; ett panteon för stora helga minuen; relikskrin, fullt af gamla helgonben; en dagbok, där I litet hvar nog tinnen antecknad mången glad som sorglig scen; en Noaks ark, däri man sammanföser en massa djur från alL världens vrår; en teckentydare som skickligt löser hvart tecken, som på himlafästet står. — Hvad skall jag välja nu utaf allt detta, är det ej att fundera på, så säg? Idun Med rietta n:r följer iduns Modeoch Mönstertidning n:r 11 till dem, som abonnerat ä densamma. S !o&lt;:l; halm, Fredagen den 14 november 1890. N:r 46 (152) Tidningen kostar Annonspris: endast I kr. IdunsModeoch Mönstertidning F ö r » Platssökande » och » Lediga platser ' I kr. 65 öre; 25 ö r e. postarvodet inboräknadt. TräffaB ä b y r å n k l. Telef. Julia K e t rjatun, s o m l ä s e s här ofvan, är ligen af våra för troflertalet läsarinnor obekant.
Såsom saken nu är stäld, hindras entreprenaderne, och genom de besvär, som vanligen vid tillfällen af gästgifveriet flyttning anföras af den ordinarie gästgifvaren, hvarigenom årslånga upskof föranledas innan den beslutade entreprenaden kommer till stånd. Detta sistnämnda hinder undanröjdt och medel ställde till Regeringens disposition, att med statens tillgångar bispringa de skjutsskyldige, som företrädesvis tryckas af skjutstungan, skall, efter mitt förmenande, tillfredsställa alla de billiga anspråk, som frän jordbrukets sida kunna framställas i afseende å ifråga vide angelägenhet. Af dessa skäl anhåller jag om återremiss af denna punkt, på det att Utsk:t må taga i öfvervägande huruvida icke möjligt vore att åstadkomma ett förslag, som, utan att o vil kori igt kasta tungan på Statsverket, till stort mehn för andra samhällsklasser, dock beredde jordbrukaren lindring uti nämnde tunga, der skäl dertill verkligen förefinnes. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik: Det tema, som af de Sammansatta Utsk:n blifvit .oss tili öfverläggningsämne förelagdt, innefattas uti Utsk:ns hemställan, att R. St:r må besluta att gästgifveri-, hålloch reserv-skjutsen samt postskjutsen skiljas frän jordbruket och öfvertagas af Staten Detta de förenade Utsk:ns Bet:de har hos mig åstadkommit den största tillfredsställelse, såsom utgånget ifrån grunds.itserne af vid all lagstiftning erforderligt afseende å meuniskovärde, å den likhet inför lagen, som af vår statsförfattning tillförsäkras hvarje medborgare, å sanning, billighet och rättvisa. Elter denna inledning, torde det finnas helt naturligt, att jag, med alldeles motsatta känslor genomgått den vid Utskms Bet:de vidfogade reservation till punkt och pricka, innefattande allt hvad sorn bär blifvit vttradt, och hvad som troligen kunnat yttras, då man vill försvara den tvångskjutsande — jordbrukande allmänhe - Deri U Juni f. m. 16» tens fasthållande vid den ifrån alla synpunkter förhatliga skjutsningsskyldigheten.
General-direktören för hospitalerna i riket hos Serafimer-ordens-gillet anmält nödvändigheten af åtskilliga anordningar, hufvudsakligen i ändamål att kunna fullständigare särskilja de båda könen samt erhålla celler för stormande patienter och verkstadsrum, äfvensom, i sammanhang dermed, bereda utrymme för emottagande af ett större, efter Gotlands behof nå görlunda lämpadt antal sinnessjuka; och hade ett med afseende härå, efter Ordens-gillets förordnande, af en Öfver-intendets-embetet underlydande Arkitekt uppgjordt förslag till förändrad inredning och tillbyggnad af hospitalet, af Ordens-gillet funnits antagligt; uppgående kostnaden härför, enligt samme arkitekts beräkningar, till 13,221 R:dr 85 öre R:mt. Vidkommande slutligen Stockholms hospital, så hade, enligt hvad Statsråds-protokollet gifver vid handen, det befunnits angeläget att förändra cellafdelningen i ändamål att få de stormande patienterna mera aflägsnade från öfriga sjuka, att stensätta promenadgårdarne samt att vidtaga några andra förbättringar, för hvilket allt kostnaden, enligt förslag, som Direktionen låtit uppgöra, beräknats till 10,305 R:dr 20 öre; hvarjemte, i afseende å den här ofvan omförmälda, uti förra byggnadsanslaget uppkomna, brist af 12,370 R:dr 17 öre, den upplysning meddelats, att, sedan hos E. XL Majit anmäldt blifvit, att en dylik brist förefanns, E. K. Majit under den 4 April sistlidet år förordnat, att berörda belopp skulle af Statskontoret, utaf under händer varande medel, Öfver-intendents-embetet, som förskjutit beloppet, tillsvidare godtgöras: varande sålunda de belopp, som för nämnda hospitalers utvidgande och förbättrande - Expeditions-UtsJcottets Förslag till underd.
Han hade rest sig. Han bara såg och såg på henne, men hennes blick vred sig undan för hans. Han tyckte att hon borde känna, hur han hellre ville gå bort och dö än göra henne något ondt; om hon blott ville mjuka upp honom med ett ord. Han tyckte att hon måste förstå det. Derför stod han och såg. Men det var omöjligt att säga något, hvilket hon icke skulle besvara med hån. »Du är den enda menniska jag hållit af», sade han blott, »och vi se hvarandra kanske aldrig mer.» »Vill du inbilla mig att du går och hänger dig?» kom det spefullt, och hon log bekymmerslöst. Hon visste ju att det bara var skrämskott. »Det, — eller kanske något annat.» Hans röst hade blifvit tjock och otydlig. »Då vill jag ge dig ett godt råd», sade hon skrattande och spejade ut mellan buskarne efter undsättning, »tag ett rep som kan bära en stut, och laga så, att det inte fins några knutar. — Det är så ledt när en har hängt sig och blir i lifve’.» »Du är inte en menniska, — satan!» Det lät som ett doft slag, när han stötte till, och han hörde ett skri, liksom genom bruset af ett stort vatten. Han stötte och stötte, han fruktade att få höra det skrattet igen, — öfver dem, som bli vid lif. Men det blef tyst, så underligt tyst. Det fans ingen som skrattade mer. Någon kom springande så att grenar knastrade, och han såg någonting ligga på marken. Der stodo två och stirrade på honom. Det var informatorn och en af gårdens drängar, nu kände han dem. Och han blef klar i hufvudet med ens. »Tag mig till länsmannen», sade han och slängde knifven med ett uttryck af äckel, »men det skall aldrig ångras.» 1887. Hans Landos praktiska teologi. Det kommer ett slags kamratskap af att tröska för pundskäppa tillhopa, och i detta kamratskapsförhållande stodo Hans Lando och Micke Krytzkow till hvarandra. Men för resten voro de så omaka som tänkas kunde.
Om än mot förmodan man ville, efter en undersökning på stället ändock fästa sig vid ogrundade betänkligheter, att en invasion den, 574 Den 2 Februarii, na segelled, möjligen kunde verkställas innan något hinder hvarken förut eller vid bemälte Stäkes sund hant verkställas, så funnes ytterligare den för ändamålet ganska tjenliga och lätta utväg, att genom broläggningar och försänkningar i det smala Skurusundet, blott lämna en passage, som med en storbåt eller dertill inrättad pråm, kunde på ett par minuter försänkas, hvarefter den obetänksamme hendén ganska lätt vore aldeles instängd utan att derföre ens behöfde lossas ett enda skott, om lika försänkning derefter skedde vid Stäket. Men all farhåga för en fiende i detta farvatten försvinner ovilkorligen, om man blott gör sig mödan undersöka belägenheten. Jag tillstår gerna, att utom den allmänna nyttan, äfven enskild fördel uppmanat mig till förslaget; men då jag nogare beräknat den stora vinst, som skulle tillskynda så väl handelsflottan, som Rikets yttre försvar, om denne så nära utväg till hafvet öppnades, är jag färdig att för detta stora ändamål hembjuda Staten min andel, till och med utan någon serskild ersättning, om verkställigheten kan ske med allmänna medel, eller på allmän be< kostnad; men derest saken ej väcker den uppmärksamhet jag anser den förtjena, itererarjag min anhållan, att på föreskrifvit sätt få lösa Kongl. Maj:t och Kronans andel, samt sjelf söka åstadkomma denna, så högst nyttiga anstalt, och att derföre få uppbära bompenningar efter fartygens lästetal. Den 21 Februarii, Remiss till StatsUtskottet, äfvensom cornmunication med medständerne, anhålles ödmjukast. Grefve Cronstedt, Claes'.
Lita på, att mig lurar han icke så lätt, och kommer det an på att rusta häst och karl, efter jag har kunglig majestäts bref på Turholm, så har min Anders Hackspet visat moskoviten och polacken hvar David köpte öl. Men lyd nu mitt råd, kryp under fällen, ty själen fryser till mos i detta hundväder ... Se, där föll en stjärna! Folk säger, att detta betyder töväder, men det vet ni bättre. Den lärde mannen aktade icke nödigt att svara härpå. Han fortfor att oafvändt och med tänderna skallrande af köld betrakta stjärnhvalfvet, som i den torra, genomskinliga vinterluften tycktes gnistra och spraka. Utsikten öfver isfältet var så vidsträckt han kunde önska, men vägen gick i bukter och tvang honom att stundom vända sig för att behålla i sikte de konstellationer, som närmast ådragit sig hans spända uppmärksamhet. Slutligen bröt han tystnaden och utropade nästan med häpnad: Advigila, Domine, hac nocte nascentibus! Hvad är det ni säger? frågade Lydik Larsson nyfiket. Skam få mitt olärda tullförstånd; jag förstår ej mera latin än en rospiggs hund. Jag säger, svarade mäster Sigfrid: Herre, haf vakt om de barn, som födas i denna natten! De varda stora i gåfvor och skina som ljus, men råka i mycken frestelse och kunna slockna i mörker. Och det kan ni läsa i stjärnorna? frågade tullnären med oförställd undran. Människan spår och Gud rår. Här se vi endels såsom i ett mörkt tal, men när det kommer, som fullkomligt är, vänder det åter, som endels är. I samma stund en människa födes till denna världen, är hon världens ordning underlagd, och intet finnes så stort eller så litet, att det icke är i densamma infogadt. Hvad då världens ordning är i den samma stunden, det är den samma människans rot eller ingenium, som då födes. Men den roten växer olika under olika jordens väder, som styras af Herren, och så varda af enahanda rot olika träd, dock alle af samma art. Stjärnorna äro att betrakta som solvisare för världens gång, änskönt solen icke rättar sig efter visaren, utan visaren efter solen.