Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungörelsen af den 9 December 1812 stadgade praescriptionstid för fordringars uttagande hos Stats-Verket; Men sedan uppå Chefs-Ämbetets underdåniga anmälan af de orsaker som vållat dröjsmålet med reqvisijLionen, Kongl. Majit under den a5 Augusti 1818 funnit godt i Nåder bifalla utbetalningen häraf, har beloppet af begrafningshjelpen, utgörande 66 R:dr 3a sk. blifvit af Kongl. Ma jits Befallningshafvande i Vermland den 6 October samma år af Landt-Ränteriets Medel anordnadt, såsom förskott och till Auditeuren vid Regementet J. G. Larsson utbetaldt, samt derefter i vanlig ordning utaf Kongl. Slats-Contoiret den 18 Maj J820 blifvit ersatt; i följd hvaraf och då omförmälde Begrafningshjelp sålunda fin - 716 S ta t s-U tskottets Betänkanden. nes vara ifrån Stats-Yerket utbetald, den derom nu yäckte frågan bör förfalla. Hvilket vördsamt underställes Riksens Högloflig^ Ständers bepröfvande för att till svar å Kongl, Maj:ts Nådiga Remiss i underdånighet anmälas. Stockholm den no September i8a3, N:o 480, Ankom den 27 Sept. 182^. Memorial, i anledning af gjord anmärkning i frå - Stats-Utskottels Betänkanden. 717 ga, om Accords ersättnings lifgifvande till öfverste Silfverskjöld. Sorn Högvödrige Preste-Ståndet den 22 och Välloflige Borgare-Slåndet den 29 nasti.
Men då emellertid alla reformer till ett bättre vanligtvis gå uppifrån och nedåt, så skulle vi härmed vilja uppmana just de högre klasserna, hvilka genom sitt exempel förledt mången till efterföljd, att modigt taga första steget fullt ut och hädanefter endast gifva så- dana hembjudningar, dit äfven en förnuftig moder kan våga skicka sitt barn. Schöldström. Ett nyupptäckt poem af » Herdinnan i Norden ». f et hade varit lif och rörelse hela söndagen i den vidsträcka parken kring det gamla mälargodset. » Aros » frivilliga. skarpskyttekår — och med den halfva den gamla mälarstaden — hade kamperat där, och en oafbruten folkström hade passerat fram och åter genom salarne och gemaken med de många historiska minnena och dyrbara konstskatterna från de båda förra århundradena: Magnus Stenbocks i fängelset svarfvade elfenbensfigurer, Corregios, Caraccis, le Bruns, J. Vernets, Poussins, Ehrenstrahls, Scheffels, Roslins och Johnsens målningar, Sergels och Cousins skulpturverk, Carl Jean Cronstedts camé-samling m. m. Nu hade ändtligen korum hållits, afskedsmarschen bortklingat och skarorna inskeppat sig för att ånga åter till hem och härd. Och på den höga stentrappan hade den unge borgherren och hans unga grefvinna samt jag, deras gäst för tillfället, slagit oss ned i den fagra, ljumma, nordiska högsommarnatten. Det föll en svärmisk stämning öfver oss, oeh i det de stora slipade glasen stöttes hop, erinrade jag, vid tanken på minnena, som slumrade därinne, om Snoilskys: Fyll i den blänkande pokalen, den värmaren vid isig pol! Af purpur gjuts ett sken i salen, en strimma af burgundisk sol. På bägarn Carols namn och strider en konstnär skurit i kristall. Se, hur hvar bild får färg omsider: bak tomma harnesk drufvan sprider som hjälteblod sitt ädla svall. Om du vill veta, kommer bägarn i arf ifrån en karolin. En gång om året gamle ägarn lät den gå laget kring med vin.
Efter livad af Wädtle HäradsRätts utslag den 17 Februari 1838 inhämtats, hade bemälde Rätt, med åberopadt stöd af Kongl. Brefven den 1 Maj 1745 och den 20 December 1737, stadgat, att Drängen Magnus Svensson från Rösserud, hvilken, för stöld ute å marken till värde af 6 Riksdaler banko, fälldes att böta sex gånger nämnde belopp med 36 Ridr, skulle, vid bristande tillgång till dessa böter, i stället straffas med sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, hvilken bestraffning lian äfven undergått; och som IläradsRätten sålunda för nämnde tjufnad, hvilken ligger i tveböte, beräknat kroppsplikten dubbelt emot hvad den för annan stöld till enahanda värde skolat stadgas, i stället för att, i enlighet med en laglig och af mig tillförne påyrkad tillämpning af de åberopade Kongl. 4 — 26 — Brefven, bestämma straffet efter etet stulnas dubbla värde, som i detta mål utgjort 12 R:dr eller 36 daler si Ifver mynt, motsvarande tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, anmodade jag, medelst skrifvelse den 15 Juli 1839, AdvokatFiskalsEmbetet i Kongl. Götha HofRätt att, för berörde oriktiga lagtillämpning, emot tillförordnade Domhafvande!! i HäradsRätten, föra den talan om ansvar och ersättning, hvartill lag och sakens beskaffenhet gåfve anledning. Öfver AdvokatFiskalsEmbelets i följd häraf utförda åtal och sedan tillförordnade Domhafvanden, uti afgifven förklaring, sökt visa det anmärkta beslutets förenlighet med lag, har Kongl. HofRätten, genom utslag den 8 April 1840, sig utlåtit, att, enär Kongl.
Jag tillstyrker sålunda, att minsta sedel-valören må bestämmas till 5 K:dr Riksmynt.* Uti denna reservation hafva instämt hr friherre Tersmeden, IV. F.; hr Falhenstedt. J. A.; hr friherre Manderström. Carl; hr doktor Nordström; hr konsul Palander; hr brukspatron Indebetou; hr borgmästaren Ekenman; hr grosshandlaren fVallenberg och Biksdags-fullmäktigen Nils Pehrsson från Malmöhus län. 2ro. Litt. b) angående texten u de blifvande sedlarne: Af hr doktor Björlman, som reserverade sig emot Utskottets förslag till formulärer för de nya sedlarna, enär Utskottet, »fvikande från finansoch kansli-afdelningens förslag, ansett att orden: 00 Riksdaler Silfver-specic skulle försvinna och endast det emot sedelns valör svarande myntade silfrcts vigt upptagas, utan att tillika uttrycka hvad denna i ort-tal utförde vigt utgör i Silfver-specie. Afdelningen hade föreslagit, alt. vid tillämpningen af det nya räknesättet. Rikets Ständers Bank skall utgifva sedlar alt med silfver inlösas å 00 Riksdaler riksmynt, att inlösas med 00 r:dr i Silfver. eller 00 ort 12- lödigt myntadt silfver. Häruti instämde hr biskop Bergman. * STOCKHOLM, f. d. Schnlt*e’s Boktryckeri, 1854. Utinko-Ultkvlltli .Memorial, X:v St. i \:o **3. Ank. till Esp.-Utsk. d. 11 Nov. 1854, kl. 8 f. m. Memorial, med förslag till ändring af åtskilliga föreskrifter uti 8:de Artikeln af Banko-Reglementet. Vid granskning af föreskrifterne i ofvanberörde Artikel af nu gällande Banko-Reglemente, liar Utskottet ansett åtskilliga förändringar erforderliga, enligt hvad Utskottet nu går att omförmäla.
Majit efter derom gjord ansökning, enligt nådigt Bref den 31 Januari 1860, medgifvit, alt gamla länsfängelset i Piteå finge till Norrbottens läns hushållningssällskap upplåtas, för att af detsamma användas, på sätt, som för befrämjande af sällskapets ändamål lämpligast syntes, hade Fångvårds-styrelsen i underdånighet till E. K. Majits förordnande hemställt, huruvida ifrågavarande gamla länshäktesbyggnad måtte, på grund af den derom framställda anhållan, till Jemtlands läns landstings disposition öfverlemnas eller huru med byggnaden eljest måtte förhållas. På enahanda grunder med dem, hvilka i fråga om gamla länshäktets i Umeå öfverlåtande till Westerbottens läns innevånare blifvit af Justitiekanslers-embetel an - 22 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 9. dragna och hvilka finnas intagna i Rikets Ständers rörande detta ämne afiåtna underdåniga skrifvelse, hade bemälda embete uti infordradt underdånigt utlåtande jemväl afstyrkt bifall till nu ifrågavarande hemställan och förslag, men hade, med afseende derå att Jemtlands läns innevånare lemnal ett betydligt tillskott för uppförande af gamla länsfängelset i östersund, hvilket nu vore för fångvården umbärlig!, bland annat, hemställt, om icke E. K. Maj:t skulle täckas göra frågan om öfverlåtande åt Jemtlands läns innevånare af nämnda byggnad, med den rätt statsverket dertill egde, till föremål för Proposition till Rikets Ständer. Vid pröfning af delta ärende hade E. K. Maj:t med afseende å hvad rörande eganderätten till ifrågavarande byggnad blifvit upplyst, väl förklarat den gjorda framställningen om samma byggnads afträdande icke kunna i ärendets dåvarande skick bifallas, men, på de af Juslitiekanslers-embelet anförda skäl, bar E. K.
Grefve von Schvferins, Fredric Bogislaus, Memorial, innefattandeanmärkningar vid StatsQch BancoU (sköttens den rjj dennes eftermiddagen återremitterade Utlåtande* N;o 22, angående uppköp och invåxling af myntbara metaller till Riksens Ständers Bank, samt framdeles skeende utvexling af reelt mynt, Ut Supra, S, U, Remitterades till Stats* och Banco - Utskotten * Herrarne von gvamens, Carl, T hams, Wollrath, von Beckers, Carl Johan,Cederscbjölds, Pehr Gustaf, von Heynes, Georg och Silfverhjelm s, Carl Georg, samt FriherreRagerbjelkes, Gustaff afgifne anföranden, innefattande ytterligare anmärkningar vid Utskottens af Ridderskapet och Adeln förut återremitterade Utlåtanden, rörande Finance-regleringen. Ut Supra, S, U, Remitterades till Banco - Utskottet 5 Friherre Royes, Rudvig, den rg dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, angåend© förslag till Reglemente, för DiscontDirectioner?>e, Ut Supra. S, B. Föredrogs å nyo och bifölls Stall» ii3Q Den 22 Julii e, m: och BancoUtskottens. dea 21 sistEdne Junti under N:o 29 afgifne, samt den 28 i samma månad eftermiddagen på hordet lagde,.Utlåtande, angående Greditiv anslagen för JernContoLret och ManufacturJDisconten. Ut Supra.. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats»- och BancoUtskottens den 21 sistidne Jtmii under N:o, 30 afgifnesamt den 2g isamma månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, angående en föreslagen Hypotheks inrättning iör Fastigheters beläning ; blef'samma Utlåtande, i anledning af de utaf åtskillige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar, tilt Utskotten, äterreinmitteradt. Ut Supra. S. X).
Denna Saltpetter-fonden är af Jordbruket, till och med tungt, uttagen för Saltpetter-näringarnes upphjelpande. Den skatt, som bildar densamma, bör derföre nedsättas, sedan hon blifvit så betydlig att hon ej behöfver ökas och Hans Maj:t Konungen har sjelf i Nåder föreslagit det. Mig synes det snarare vara att frukta Saltpeter-näringens återfall; om den användes just nu, när den för första gången skulle kunna börja motsvara ändamålet, och jag kommer aldrig att rösta för dess tillgripande, om ej Rikets sjelfständighet fordrar denna uppoffring. Dessutom företer sig, vid bedömandet af ifrågavarande saken, ännu ett skäl, till begagnande af en Gärd. T vänne förenade Folk hafva den glädjen, att se sin framtid tryggad, genom deras älskade Kron-Prins och en älskvärd Prinsessas Förmälning. Desse Folk, bägge grundslagsstyrde, bägge sig sjelf beskattande, bägge varmt tillgifne Stats-Utskottets Betänkanden, ett, af dem sjelfva utkoradt Konungahus, vilja naturligtvis hägge i sin mån bidraga vid alla de utgifter , som på en gång tillhöra Thronens och Folkens värdighet. Om det; ena härvid går det andra i förväg, vöre det lika orätt, som om det ena lemnade det andra allena. Då vi nu, deremot, enligt det förslag, jag vågatframställa, lemna en gärd af vår andel, hafva vi förenat uppfyllandet af vår pligt, med bibehållandet af möjlighet för Norrska Folket att fullgöra sin. Denna Gärd är äfven villkoret för möjlighet att undvika Bevillningeus förhöjande, för tiden till nästa Riksdag, en förhöjning, hvaraf följden troligen blef som vanligt, framdeles bibehållande: ty, Bevillningeus nedsättande är ett sällsynt phenomen på Na ti o n a 1 - b e s k a 11 lii n g e n s molndigra himmel, Nu är Bevillningen ungefär 2,600,000 R:dr, Enligt Konungens Propositioner, fordras troligen ökning och ej minskning; sorn när Saltpetter-gärden minskas och fastän Riksgälds-Contoirets medel icke begagnas, äfven derigenom ännu blifver troligare.
Allt talar således, enligt min öfvertygelse, om behofvet af att äga ständige suppleanter uti Utskin. Man har, såsom skäl mot förslagets antagande, hufvudsakligen anfört, att detsamma är stridande mot grundlagarne och mot Ridd.Ordn., och man glömmer i och med Den 12 October e. m. 137 med detsamma, alt Hr Gr. o. Landtm, förklarat motsatsen. Man liar vidare fästat sig vid det ökade besvär, som genom förslagets antagande skulle tillskyndas Landtm. Jag erkänner sanningen af denna anmärkn., men tror, att sedan Landtm, insett nyttan och behofvet att äga ständige suppleanter uti Utsk-.n, skall Landtm, med nöje åtaga sig detta ökade besvär, samt lägga detsamma till de många åligganden han förut innehar såsom R. o. Ad:s ordförande. Dä Ridd.Utsk., ehuru med modificationer, som ej rubba det hela, tillstyrkt antagande af mitt förslag, och då de särskilda föreskrifter Utsk. ansett behöfliga att i sammanhang med förslaget böra göra sig gällande, ej eller äro stridande mot detsamma; sä får jag vördsamt föreslå bifall till Utsk:s betänk. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Med stöd af de åsigter jag framställde, då denna fråga här första gängen förevar, kan jag nu icke bifalla Utsk:s betänk., med mindre än att dervid fästes det villkor, att detta stadgande införes i Ridd.Ordn., emedan jag anser, att då 79 § Riksd.Ordn. föreskrifver, att i afseende pä ledighets erhållande frän Utsk., R. o. Ad. skall ställa sig Ridd.Ordn. lill efterrättelse, och att Ridd.Ordn. bör vara uppställd i öfverensstämmelse med grundlagen, så måste den också innehålla föreskrifter om suppleanter i Ulsk:n, såvida sådana skola finnas. Om stadgandet icke införes, så kan jag icke se, alt det kan lända till någon framtida efterrättelse, och detta förmodar jag likväl vara meningen, efter Ridd.Utsk. icke har sagt, att denna åtgärd endast skulle vidtagas för denna riksdag. Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Till afdelningen för omedelbara val pä landet vid tillsättning af ledamöter i Andra kamaren höra följande valberättigade: l:o de, som ega eller med stadgad åborätt, eller såsom fideikommiss, innehafva fast egendom, uppgående i mantal utöfver ett helt hemman eller, om den ej är i mantal satt, utöfver 8,000 riksdaler i uppskattningsvärde; 2:o de, som arrendera fast egendom, uppgående, om den tillhörer Kronan eller allmän inrättning, utöfver fyra hela hemman eller, i fall den ej är i mantal satt, utöfver 52,000 riksdaler i uppskattningsvärde, — samt, om den tillhörer enskild person, utöfver atta hela hemman eller, då den ej är i mantal satt, utöfver 64,000 riksdaler i uppskattningsvärde; 3:o de idkare af handel, fabriksrörelse, handtverk eller annat yrke, hvilka skatta för årlig inkomst af mera än 800 riksdaler; 4:o de, som, inom arméen, på stat innehafva beställning af kaptens-grad eller deröfver, jemte deras vederlikar vid flottan, — kyrkoherdar och regementspastorer — samt för öfrigt de embetsoch tjenstemän utom krigs-ståndet, som af embete eller tjenst åtnjuta i uppskattad årlig inkomst mera än 800 riksdaler; så ock de, hvilka från någon af förenämnda beställningar med pensionsrätt afgått; kunnande dock, derest någon innehafver flera sysslor, härvid icke tagas i beräkning inkomsten af mera än en. Alla andra valberättigade på landet, än här ofvan uppräknade, tillhöra den afdelning, som har att tillsätta riksdagsmän i Andra kamaren genom elektorer. § 16. Inom hvarje distrikt för den afdelning på landet, som har att omedelbart välja riksdagsmän i Andra kamaren, erfordras, att de valberättigades antal upp går till minst etthundra. Der så många till afdelningen hörande ej inom distriktet - Kongl. Maj:ls And. Skrifvelse, A:o 85- 9 tet finnas, skall antalet fyllas genom uppflyLtning af valmän ur den afdelning, som vuljes genom elektorer.
Direktionen infordradt underdånigt utlåtande; och sedan Rikets sednast församlade Ständers Stats-utskott i den 10 Augusti 1860 afgifvet utlåtande, N;o 157, i anledning af år 1859 församlade Revisorers berättelse, uti 15:de §:n omförmält den förra anmärkningen och hemställt, att densamma icke borde till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, samt i afseende å den sednare anmärkningen, enligt 18:de f:n, funnit densamma, såsom nöjaktigt förklarad, icke vara af beskaffenhet att påkalla någöt yttrande, har berörda utlåtande blifvit af Rikets Ständer godkändt. Vid sådant förhållande och då Rikets Ständer, hvilka äga att pröfva Revisorernes anmärkningar, funnit dessa anmärkningar icke till någon deras åtgärd föranleda, torde Direktionen icke nu ånyo behöfva afgifva någon förklaring öfver de, det oaktadt, af Rikets Ständers år 1860 församlade Revisorer, i den 15 Öktober samma år afgifna berättelse, — 347 - anmälda förhållande angående Drottninghusets fordran och framställda anmärkning i afseende å den under år 1858 till Kongl. Kammar-rättens Advokat-fiskal utbetalda aktorat s-provision. Hvad åter beträffar anmärkningen angående den till Enkan Cederberg utbetalda rättegångskostnad, anhåller Direktionen att endast få anmäla, dpt den ifrågavarande förskrifningen jemväl var af Möller från Drottninghuset tillgripen, pch såsom förklaring öfver denna anmärkning åberopa hvad Direktionen, i anledning af en hos Rikets Stäpders Revisorer år 1859 gjord enahanda anmärkning, i den 31 December samma år atgifvet underdånigt utlåtande anfört. Direktionen anser sig så mycket mindre böra inlåta sig i något vidlyftigare yttrande, sorn, enligt hvad Revisorerne anmärkt, sistnämnda anmärkning är på Advokatfiskals-embetets i Kongl. Kammar-rätten handläggning beroende. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
I betraktande af församlingens vitsordade behof af plats för den ifrågaställa nya skolhusbyggnaden och då upplåtelse af kronojord för dylikt ändamål tillförene blifvit af Rikets Ständer beviljad, anser Utskottet hinder icke böra möta för den nu äskade, af arrendatorn utaf Fridened Brogården Slals-Ulsttollets Utlåtande, A':o f79. medgifne, jordafsöndring. Sora, enligt livad handlingarne utvisa, bein alde arrendator afsagt sig anspråk på ersättning för den till afskiljande från bostället föreslagne jordrymd, lärer följaktligen någon sådan ersättning icke böra ifrågakomma så länge bostället fortfarande af honom innehafves enligt •det under den 3o Okt. 184b på 24 års tid, räknad från midfastan år 1846* afslutade arrende-kontrakt. Vidkommande åter församlingens befrielse för all framtid från afgälds utgörande för merberörde jordrymd, så synes, efter Utskottets tanka, skäl härtill desto mindre vara för handen, som denna befrielse skulle icke allenast innefatta ett prejudikat, sannolikt föranledande till flere ansökningar i enahanda syftning, utan ock stå i strid mot Rikets nu församlade Ständers beslut, i fråga om afsöndring af jord från indragna mönsterskrifvareboställe! Selleberg Börje Olofsgården inom Rockeby församling af Skaraborgs län. Utskottet har derföre funnit sig böra i så måtto tillstyrka Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts nu förevarande nådiga framställning, att Utskottet hemställer, att omförmälde till f. d. skogvaktare-bostället Fridened Brogården hörande plats af 281% kapplands rymd må för det uppgifna ändamålet från nämnde boställe afsöndras och till Frideneds församling för all framtid upplåtas, emot skyldighet för bemälde församling att, sedan det emellan Kongl.
RondeStåndet har till detta Utskotts åtgärd blifvit remitterade särskild» te Memorial, dels af RiksdagsFullmägtigen, från Jönköpings län, Johannes Jarsson, som föreslår, att de syner å Kneckte • och Husartorp, hvilka förrättas af regementernas befäl, måtte, såsom förorsakande kostnad och tidspillan med flere olägenheter, upphöra, och att frågan om torpens underhållande måtte anses såsom en enskild sak e~ mellan Roten och Soldaten, i följd hvaraf klagomål öfver ouppfylide skyldigheter i dessa fall borde vid domstolen anföras, samt syn, som af tvänne Nämndemän skulle verkställas, ej ega rum, förrän Domstolen funnit sådant af nöden; dels ock af RiksdagsFullmägtigen från Carlstads län, Daniel Nordqvist, som yrkat: 1:0 att Soldaterne vid inöeidte Regementerne, då de äro vistande inom landet och på Roten, måtte åligga att sjelfve hålla Soldattorpen och husen derå vid magt, samt uppköra de dertill hörande åkrar och tiip * Bisv* och Ekon. tjtsli. Bnankanclén.
Fröken M. Adelborg, hvilken förestår denna afdelning inom konstslöjdutställningen, har, efter motiv hemtade så väl från nationalmuseets m$ nordiska museets samlingar som från äldre svenska allmog~: väfnader, åstadkommit verkliga praktsaker, såsom t. ex. ett stolsöfverdrag fråii 1600-talet på kläde i silke och guld, ett broderi äfven till stol, en kudde (norskt motiv) m. m. m. ni. Tyvärr hindrar oss det knappa utrymmet att gifva en utförligare beskrifning på de många präktiga och förtjusande konstsaker, vi så lifligt beundrat. För alla älskare af det nationella så väl inom konsten som industrien efterlemnar ett besök i Svensk Konstslöjdutställning ett det inest glädjande intryck. Den svenska konlctslöjden har här under konstnärligt utbildade personers vArd det bästa tillfälle att utveckla sig. Det mål, sorn företagets stiftare i främsta rummet har för ögonen, är att pii en fullkomligt sjelfständig, fosterländsk griind hö,ia vår konstflit, och 169 att, genom att hemta motiv från de rika inhemska sandingar, vårt land eger, s&amp;a utveckla smaken och fiirdigheten inom det konstindustriella omradet. Det är just genom ett strängt fasthållande vid dessa principer företaget har den bästa borgen för att lyckas, då naturligen en täflan med utlandet genom upptagande af dess stilarter vore fåfäng möda. Grundläggare och föreständare af det ta fackra och betydelsefulla företag äro fröknarna s. Giöbel och B. Hubner, af hvilka den förstnämnda, såsom den der väckt träsnideriets konst till nytt lif i v %rt land, förvärfvat sig ett aktadt namn inom vår konstindustris historia. Lokalen No 2 A Kungsträdgardsgatan, från början afsedd endast för en til€fällig julexposition, har, såsom serdeles lämplig för ändamålet, sedan c4r 1.885 inrymt en permanent konstslöjdutställning och är ismnerhet af utländingar flitigt besökt, Iivilka derifrh föra nied sig och göra bekanta i sina hemland prof på svensk handaslöjd. Isynnerhet äro de smakfullt utförda väskorna i allmoge-stil starkt efterfrågade.
Ej närvarande, då discussionen börjades, och dessutom ej så befaren i Lagen, att jag lill grundligt besvarande skulle kunna upptaga de anförda punkterna, får jag blott yttra mitt bekräftande till de många olyckliga förhållanden, som uppkommit 'genom ifrågavarande författningars obestämdhet, samt att jag sjelf känner den speciella casus, Friherre Boije uppgifvit. Jag har för öfrigt egentligen begärt ordet, för alt reservera Friherre Boijes rätt till besvarande af de inkast, som mot hans motion kunna blifva gjorde. Herr Ribbing j Arvid: Intecknings-lagen antager den princip att en egendom icke får vara intecknad för obestämdt belopp; men man kan emedlertid för en och samma summa få inteckning i flera egendomar och hemman, utan att bestämdt är, för hu-u mycket hvardera häftar. Jag motiverade vid förra Riksdagen, pag. 288, ^rde Bandet, irsta afdeln. af Bihanget till RiksStåndens Protocoll, ett förslag till ändring i detta afseende; detta förslag gillades då af 2:ne Stånd. Jag får således hänvisa dertill, i hopp att Utskottet deråt ville skänka någon uppmärksamhet. Åtminstone torde hädanefter ej någon ny inteckning böra beviljas, elley gammal förnyas, 3o Den 29 December f. m. i flera fastigheter, utan att summan, för hvilken hvardera af dessa skall häfta, bestämmes. Antages detta, hvilket jag nu föreslår, så skall efter 10 års förlopp en fullständig reglering i inteckningsväsendet vara vunnen, och för framtiden afhulpen den förlägenhet, hvaruti mången sig nu befinner, då han är skuldsatt och ofta icke kan, för de gemensamme inteckningarne, afyttra någon del af sin fasta egendom. Otvifvelaktig! äger Staten, att föreskrifva de villkor, hvarunder den beviljar intecknings-säkerhet, så väl som andra garantier, utan alt derigenom kan sägas, det enskild rätt för nära trades.