Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Spring fort hem, tag min helgdagskjol eller låna mig den sämsta du har; Bennu måste få sina kläder tillbaka. Vänta ... han är hungrig. Gif honom brödet, som är för min morgonvard! Jag möter dig på skogsvägen. Fort, säg åt ingen; jag skall sedan tala om det för mor! Sigfrida var fjorton år, äfven hon, men hur olik dessa två! Ljushårig, from, god, blomstrande frisk, oskyldig, vek, hjärteglad, utan lärdom, utan sorger, vuxen i skog och mark som en bofink i fredadt bo. Hon visste ej huru kär hon haft Bennu, förrän hon saknade honom. Nu såg hon honom så underlig åter. Men hon frågade icke, hon räckte honom ej sin hand, hon fällde stäfvan, där brödet låg instucket, hon föll honom om halsen, kysste honom, rodnade med detsamma starkt och sprang utan ett ord sin väg för att uträtta Hagars ärende. Gossen i flickkläder såg förundrad efter henne. Han förstod icke kyssen, han förstod blott, att de förr varit goda vänner. Sedan han flydde från Kaskas torp, hade han glömt hvad kvinnlig ömhet var, till dess att han på Lavila kände någonting varmt kring sitt hjärta, och värmen kom den gången nästan så högt som från solen. Ät och drick mjölk! sade Hagar. Vi ha två mil till Skuru. Bennu intog sin systers plats som vallflicka, medan hon gick att möta Sigfrida. Han åt, men det smakade icke. Det rasslade i skogen; han vände sig darrande ditåt. Tramp hördes af hofvar ... nej, det var en fåle, som i sin glada ungdomsyra tog sig för att galoppera i beteshagen. Intet ljud af förföljarne. Den annars så oförfärade gossen var rädd för ett fallande löf. Han hade för första gången gjort bekantskap med den fruktansvärda makt, som beherskar äfven den modigaste, äfven den mest förhärdade samvetets makt. Hagar återvände, ånyo förvandlad till flicka, med broderns kläder i ett knyte, och nu var det två systrar, som vågade sig öfver genvägar ut på den farliga landsvägen till Pojo. Vandringen lyckades utan äfventyr. Man erfor sedan, att förföljarne från Gerknäs tagit vägen åt Lavila.
Nu börja vaktarne ropa: » On ferme *, och vernissagen är slut. Anna. I n:r 17 af Idun förekommer i artikeln » Om kvinnlig hemslöjd » bland annat ett utlåtande om hvita, virkade sängtäcken, som med skäl måste väcka förvåning och gensägelse. Författarinnan förklarar nämligen hvita sängtäcken vara både osköna och opraktiska samt förordar i stället kulörta af ylle eller bomull. Aldrig förr har väl den hvita färgen stämplats som oskön, ty tvärtom är den väl skönare än någon annan och praktisk tillika, ty den är lätt att hålla ren. » Ett hvitt lakan kan ju så gärna användas, » säger fru Holmström. Detta förslag visar väl just bristande skönhetssinne. Hvad nu de kulörta täckena angår, så äro de ytterst ovaraktiga, vare sig de förfärdigas af ylle eller bomull. I det förra fallet äro de riktiga damgömmor, och i det senare förlora de i första tvätt sin vackra färg. Den som har god råd kan ju använda dessa i författarinnans smak så förtjusande täcken, men mindre bemedlade måste söka förena det vackra med det hållbara och varaktiga. Tror verkligen fru Holmström, att det är så lätt åstadkomma dessa dyrbara konstväfnåder? Hvad nu knyppligen angår, så är det ej sagdt hvar och en kan skaffa sig de för densamma nödiga materiel och verktj^g, men en vacker virkad-spets förfärdigas lätt med tillhjälp af den förhatliga virkkroken och litet billig tråd. I, lärda skriftställarinnor, gifven oftast råd, som blott kunna följas af de ekonomiskt oberoende. I teorien låter det nog bra, men i praktiken ställer det sig helt annorlunda. Ja, Pledvig Holmströms dom öfver de hvita täckena har nog väckt opposition hos flere än undertecknad, och är det med en ödnijök bön jag vänder mig till Iduns välvillige redaktör med begäran att närlagde genmäle, trots sin ofullkomlighet, ej måtte hamna i papperskorgen, utan blifva infördt i Iduns spalter. A — a. För icke så längesedan förekom i Idun en artikel om » Kvinnor och skämttidningar ».
George snickrade, polerade och lagade, och J e a n n e sydde, draperade och ordnade. Hennes vackraste balklädningar förvandlades till gardiner, en persisk nattrock användes till att klä öfver en puff, som gjorde effekt i salongen, och några trasiga vapen ur hennes fars vapensamling lagades och hängdes upp öfver cheminén. Då allt var färdigt, blefvo de helt förtjusta öfver sitt verk. Och så stiftades Viviers &amp; C:o. M. Viviers själf förtjänade ej mer än omkring tretusen francs om året, så att kompanjonen fick lof a t t bidraga på något sätt. Slutligen lyckades hon att få monogramritning för Duvals butik. Och medan hon sammantvinnade de anglosaxiska bokstäfverna i virrvarr af streck, snirklar och rankor, tänkte hon på, hur det skulle bli, då bébé kom. Bébé skulle få ett litet hörn af salongen till sin lekplats, och marna skulle arbeta sä flitigt, att det räckte till åt små jackor, koltar och skor åt bébé. Middagen stod varm och doftande på bordet, då ingeniören inträdde. Efter att ha gett J e a n n e en kyss på kinden slog han sig ned och lyfte på locket till en af k a r o t t e r n a. » Kyckling, jo jag tackar, » utropade haD. » Bolaget har festmiddag för samtlige delegarne, med anledning af a t t inkomsterna ökats med tjugu francs, » tillkännagaf J e a n n e högtidligt. » Tjugu francs! J o, du kommer nog att täfla med Rothschildarne i » appet, du. Kanske jag, utan att bli anklagad för att slösa med bolagets medel, vågar visa hvad jag har i fickan, » och George tog fram två läckra, guldgula apelsiner. J e a n n e gaf till ett litet rop af förtjusning. » Och jag som så ståndaktigt vände pere André ryggen, då han ville fresta mig att köpa apelsiner i stället för dadlar! » » Dygden blir alltid belönad, som du ser, » sade George och smekte h u s t r u n s hand, då hon räckte honom saladskålen.
Maj:t i Nåder beviljat, att tvänne rnagazin, för afradsoch Kronotionde-spanmålens afleverering, skulle på Statens bekostnad å Öland uppföras, det ena för norra Mötet, i staden Borgholm, det andra för södra Mötet, vid Mörbylånga Köping, så hade det förra magazinet väl blifvit anskaffadt, men af det sednare, om hvars uppförande fråga vid 3:ne föregående Riksdagar blifvit väckt, vore invånarne i södra Mötet ännu i saknad; alt mångfalldiga svårigheter drabbade Öländska allmogen under forslandet af ofvanberörde spanmål öfver Calmar sund till det rnagazin, som i Calmar slott vöre inrättadt; samt att vid Mörbylånga Köping funnes 2:ne stora lastbryggor och en hamn af 8 till 10 löts djup, så att från ett dervarande Magazin spsnmålen lätteligen kunde inlastas och öfverföras till Calmar; och bar, på grund häraf, blifvit hemställd!, det måtte Rikets Ständer bifalla, att vid ofvannämnde Köping finge anläggas ett rnagazin, vid hvars uppförande invånarne i Ölands södra Mot voro beredvillige anskaffa nödige materialier af sten, kalk och ler, äfvensom besörja dagsverken till uppmurande, emot det alt Slaten ville bestrida öfriga kostnader, öfvertaga den framtida underhållsskyldigheten och aflöna Magazinsförvaltare, samt att, inti 1 Ides magazinet hunne blifva färdigt, det måtte tillåtas allmogen att årligen i October och November månader, för det året, eller i April och Maj påföljande år, leverera sin spanmål i Calmar, och icke, såsom hittills skett, under ▼intermånaderne, då sundet vore ofarbart och spanmålen måste efter marke gång med penningar losas. 246 Expedilions-Utskollets Förslag till und. Skrifvelse, No HU
(Nceftve Lefverin» krostric LoZisIaus, yttrade sig striitekigen kill prorocollek: ^ag gillar ldöen as dcn i UtstöklekS betänkande förestagna jury, som ställe äga att pröfwa om en strist, östner hwärs innchäll man klagat, ger anledning till atal mot författaren eller ei; men jag kan ej gilla det as Ukstotret förestagna sätt till dest bildande. Jag menar, arr hos Beikierna, denna jury är berättigad arr bedömma skrifter, icke blott efter crrdaformsrna, utan efter den öfwertygclse, den fattat om författarens afsigt att stada elier smäda, och jag anhåller art jemwäl ra denna omständighet fa teda stistotkeks uvmätkfamhet. Likaledes ber jag, att fa anmäla ktl! sftstotkits bepröswande, öm icke jemwäl det borde wara en jury, som dömer dcn författare, hwars stnft genom en prelirllinaire july blitwik ansedd böra kamma Under äkal, saMk om icke juri?'» borde äga rättighet, enär brottet anses kanna Med penningar försonas, Ntk bestämma böterna, efter graven af ben styldigcS förmögenhet. In mer wi kunna föra war Tryckfrihetslag lill 422 Den I Junti. till likhet med den Brittiska, dest fullkomligare skall den ofelbart synas i opinionen, dest fullkomligare lär den i sjelfwa merkel bli. Hwad den fxia Britten anser wara nödig inskränkning och nödig stränghet, bör ingen billigt tänkande Swensk kunna wilja kalla band pä national friheten; och den domsrätt, som Britten, siäende wid sidan af thronen, 1'llstädjer medborgare öfwer sina medborgerliga handlingar nödig för akt hos folker wacka, utbilda och bibehålla känslan för förstånd och ädelhet i medborgerliga handlingar — lär ej synas offer i den ädla swenska embctsmannens ögon. Med stranhct, bör alt misibrukande af krafter
Räntan och Lopiralers återgäldande. 7:0 Riksens Ständers Landus uptager nästkom» mande ar uti Junii manad , emot dest Obligauonsr, et In - 665 In.-ellet t brist deraf, et Utrikes Ean af g Mllkionee Rida!, emot 5 procent ätlig ranta och ^ide! af Letsler ärligen reki afbetalning af detsamma. 8:0 K-inrjusn reLlifer-rr sin >m ägande as Millioner Ridal. under loppet af besa 6 Lien: man be» räknar den allenast här at utgöra g millisncr Rida!., dcii betalas dermed det ikiLpiiLiek som nHnämndt är, skall uplanas In> eller Ulrikee. h!0 Ksnguen äger salunda i loppet af ar t86r ek tiopiksl Silfwer af 8,000,000 Rival., hwaremor ester dien grund MM wid alla stängucr äro antagna, helt sas kert er dubbelt Sedel-Lsplrsl kati sättas i rörelse, allisa t6 Millioner R.dal. Denna princip ar sa myck.t nådigare at nu amaga, som ej aliena nöden fordrar det, Utan ock Riksens Ständer dcitil äga lika rätt n» som de hade dä ^'.dekar äcrerminslaäss böra wara redbart Silfwer emot SedelMastaN, och hwilket blir sä Mycket palireligare, da allenast r; millioner Ridast Riksgälds-Sedlar skola inlösas, soM Med 6 procorus .ggst, as» drag, gör Ilägöt öfwer 14 millioner Lanco-Sedlar emot Z millioner Rival. t Silfwer. »sio Efter denna Plan erfordras för kaninen af Bewillningen ärligen i Ifrån den t. Julli 1822 kil samma kld tgdH, til ärligt Inrerestc för länet af Z millioner ^ 5 procent ärligen t50,622 Ridal. vm äret. lmerests L 4 p^.
Herr Nordenankar9 Gustafi Jaghar hört flerememorialeruppläsas, hvilk* omtala och afmåla en allmän nöd i landet, i följd hvaraf nödvändigheten skulle påkalla Bevillningens nedsättande: och motion är gjord om ett särskildt Utskott till bedömande deraf. Jag kan ej dela den tanken att någon sådan nöd finnes; jag vet att vi hafva öfverflöd af spanneinål, öfverflöd af äfven andra födoämnen, och då kan jag ej medgifva, att någon nöd existerar. Rätta ordet torde vara , att man i landsorteme är i förlägenhet för penningar. Landtmannens varor hafva fallit under vanliga priser, och afsättningen är försvårad, emedan få hafva penningar att köpa dem för. Detta är sanning, och orsakerne dertill tycker jag att man ej djupsinnigt och tillkonstladt behöfver eftersöka för att finna. Jag medgifver gerna att FilialDisconternes missbruk och öfverdrifna utsträckning medförde menliga följder för penningeverket 5 men jag Dm i o Februarii tror det ock vara obestrideligt stt 1817 och Ig 18 års Ständers häftiga beslut, att på en gång indraga dem alla, på ea gång borttaga hvarje penningetillgång i Landsorterna och Sammanprässa hela Rikets rörelseeapitai på ett enda ställe, skulle medföra ändå menligare följder för landtmannen och bestämdt orsaka den förlägenhet hvaröfver man nu klagar. Genom denna åtgärd samlades alla penningar hit till hufvudstaden ingå de aila, och blott härifrån utsprides en del uti omlopp. Sveriges Rike är ofelbart för vidsträckt för att ej hafva någon penningetillgång pä mer än ett enda ställe Jag vågar ej fälla något omdöme om hui juvida Sveriges RörelseCapital nu är tillräckligen stort, eller ej; men den hastiga indragning och amortering sorn gjordes just i en tidpunct, då folkökningen var i jämt tilltagan-i de, och nästan alla Landsorter täflade, om stora och vackra odlingsförslag, tror jag vara rakt stridande emot en Stals-öaconomisk principe.
Då således saken är medgifven, och fråga endast är om stämpelafgiften, torde det icke vara obilligt alt fästa uppmärksamheten uppå, att denna stämpel icke göres så hög, att den tidningsläsande allmänheten går i mistning om den sysselsättning, hvilken blifvit för henne en slags vana, och till ben 8 Januari f. m. faljd deraf elt slags behof. Jag torde äfven fä fästa uppmärksamheten pä de olägenheter, som förete sig i uppfyllande af detta snart sagdt blifna behof, dä fråga är om landsorten, eller hufvudstaden, inom hvilken de flesta tidningar utgifvas. Det är nemi. bekant, att de tidningar, som utgifvas inom sjelfva hufvudstaden, icke stämplas, och att slämplingen således endast drabbar läsaren i landsorten. Man torde äfven å dem böra fästa billigt afseende, och att föreskrifva en så dyr stämpelafgift, sorn den motionären föreslagit, skulle fördyra liduingarne till den grad, alt det för de mindre bemedlade blefve omöjligt att hålla sig med desamma. Jag torde få redovisa, i hvad mån den stämpling, som Ulsk. föreslagit, drabbar nu utkommande tidningar, hvaröfver en af Utsk:s ledamöter, som med undersökning i delta afseende gjort sig besvär, lemnat mig en uppsats. Den enda tidning, som skulle få stämplas till samma pris, som hittills, vore Svenska Minerva; alla andra komme att beläggas, med högre afgift. Tidn. Dagl. Allehanda skulle komma ali årligen betala J mera än som för närvarande erlägges. Posloch Inrikes tidningen, så vida icke formatet något minskades, hälften mera, och, hlef det förminskadt, t. ex. med 25 qvadrattum, fjerdedelen mera än tillförene. Aftonbladet, som utgifves. under 2:ne format, skulle för del minsta betala hälften och för de större | mera, hvilket för en tidning, som till eli så stort antal exemplar utgifves, icke blefve en ringa utgift.
Vid middagstiden ena dagen bestämde sig fröken Koch Pör den betydelsefulla färden, eftermiddagen använde hon till förberedelser för resan, morgonen därpå for hon till egendomen Leonardsberg utanför Norrköping för att taga afsked af sin åttioåriga moder och en syster, och redan följande morgon var hon på väg till sitt med hänförelse emotsedda mål. I skrifvelser till sina närmaste har fröken von K o c h på det för henne egendomliga, mildt glädtiga och humoristiska sättet skildrat sin lyckosamma färd genom Europa och den rörande verkan sinnebilden röda korset utöfvar på sydbornas naivt känsliga sinnen. Rik på arbetskraft och kärleksfull själfförgätenhet, torde fröken von Koch på det nya, vida arbetsfältet komma att göra en välsignelserik insats i Röda korsets kamp mot lidande och död. * k Vid fönstret i skymningstimma så drömmande tyst jag satt — den sällsamma synen bleknat — och kvällen skymde till natt. En svensk kvinna. J I För det b / ödande Grekland! l Vi hänvisa ännu engång till den » vädjan från Greklands till Sveriges kvinnor », hvilken var införd i Idun n:r 15. Snar hjälp är här, om någonsin, af nöden, och den minsta skärf, i kristlig kärlek gifven, är lika varmt välkommen. Bidrag kunna insändas dels till red:n af tidningen Idun, dels direkt till kassaförvaltaren i Svenska kvinnornas nationalförbund, fröken Hulda Lundin, Stockholm, Brunkebergstorg 2 (adress: Augusta Lundin). Vi fortsätta här nedan redovisningen för hittills influtna medel: T I L L R E D A K T I O N E N AF IDUN: Transport från förra numret Kr. 717.80 G. Petersson 1. —; M. Magnusson 2. —; E. Fransson 1. —; A. Larsson 0.50; I. Andersson 0.50; I. Kjellman 0.50; O. Lindell 0.25; Malm O.25; I. H. Fagerberg 1. —; A. W. Wahlström O.25; L. Johansson 0.25; Hulda A. Berg O.25; E. Lindkvist O.25; K. E. T.
Svar samt egen och vederbörandes underdåniga efterrättelse, det VI, med Nådigt afseende å hvad af Eder dervid blifvit i underdånighet hemstält och tillstyrkt, i Nåder bifallit öfvanberörde af Assessören Heykenskjöld å egne och öfrige Helleforss Interessenters vägnar gjord* underdåniga ansökning; att vid de å Helleforss districtet blifvande nya Hernmansskattläggning, den nu fastställde Savolaxske methoden till |- öre Silfvermynt Tunrielandet ej mindre i afseende på Skogsmarken än Inägorne bör följas, med Nådigt förklarande ti lika det Interessenterne i öfrigt måge tillgodonjuta hvad dem i 18li års Kongl. Resolution är försäkradt och tillagdt och sådant med det af Interessenteme nu gjorde förbehåll, att, i den händelse något Hemman, för bristande odlade inägor, skulle Lit. D. Till StatsUtskBetänk. Bihang £> RiksStånd. Arm 5 den litte och påföljande dagar uti September månad blef, i anledning af Konungen* Refallningshafvarides skrifvelse den 6:te Mars detta år , efter öfverenskommen och Eagligen kungjord Termin, Skattläggning in Eoco företagen af undertecknade Andre Landtmätare, Kongl. Räntemästare och KronoFogde samt Häradsskrifvare med biträde äf underskrefne Nämnd, uppä all inom Wermlands Höfdingedöme, Philipstads Bergslag och Gåsborns Socken, Hellfors Silfver^ och Jemverkslntressenter upplåtne RecognitionsSkog; hvarvid, till underdånig följd af Kongl, Majus Nådiga Bref den 11 .Tulii I8II och den 31 Januarii 1813 samt Höglofl. Kongl, KammarCollegii Skrifvelse den so December 1811 och Kongl.
För den hade ni kunnat spara er hals. Ers excellens far vilse, fortfor skrifvaren, så förnärmad, som man ju måste vara, när man ser en guldhög förvandlas till vissnade löf. Det gäller krig mot Danmark; jag läser detta i rikskanslern som i en bok. Därtill har jag mina extra kunskapare. En skrifvare hos gamle De la Gardie inberättar, att riksmarsken uppsätter mönsterrullar för allt stridbart manskap på sina gods, beställer vapen i Norrköping och låter sammandraga krigsfolk mot skånska gränsen. Däri gör marsken klokt. Slå Torstenson, Tungel, slå Torstenson, och det torde ej töfva länge, innan manskap behöfves vid skånska gränsen! Ni löper med limstången, min gode man. Men lika godt, jag krediterar er en hals till godo. Har ni hört något om furst Radzivil? Jag beundrar er, Tungel. Det var det finaste af alla knep på er långa meritlista. Jag beställer honom hit som kunskapare, jag hoppas, att han skall komma i gräl med de svenske junkrarne och tussa på dem den polske kungen. Stickor heller! Han rafflar och dobblar med dem, de blifva hans bästa supbröder. Då spanar ni ut, att han har en gemål ... Hvad var det ni sade hon var för en? En för detta kammarpiga, som med sin rikedom köpt en ruinerad adelsman. Riktigt. Ni är människokännare, Tungel. Ni hoppades få furstinnan presenterad vid hofvet för att hon där skulle blamera sig bättre än hennes man lyckades göra. Hon förekom er och gjorde sig omöjlig, men ni fann på ett råd. Sedan ni sörjt för att hennes conduit kommit till drottningens öron, anvisade ni henne timmen, när drottningen skulle rida ut, och intalade henne att tilltrotsa sig en presentation. Man kan icke bättre anlägga en mina. Om ni icke läst rikskanslern som en bok, så har ni åtminstone läst drottning Kristina. Mottag min komplimang, herr kunglig sekreter och blifvande riksråd! Utgången öfverträffade all förväntan.
En nedsättning af räntan skulle åter närma dessa utlåningar till en bekant Finance-operation, och, hvad den angår, så är densamma redan af Ständerne af. slagen. Det är derföre icke eller skäl, att närm 1 sig dertill, utan bör räntan bibehållas lika vör silfver, som för andra i Banken lånbara effe c ser, såsom jern, m. m. Jag tillstyrker aledey vördsamt bifall å Utskottets Betänka :'d Grefve von Schwerin: Orsaken hvarföre Den 11 December f m. 565 räntan på belåningar af jern och andra exporteftecter blifvit fastställd tili 3 procent, är den, att de skola förvandlas i guld och silfver. Då deremot de nu ifrågavarande panterne, som just utgöras af guld och silfver, icke behöfva förvandlas, så tyckes för dem en mindre ränta kunna bestämmas. Hvad beträffar Herr von Hohenhausens yttrande, att man derigenom skulle närma sig till sådana speculationer och operationer, sorn pluraliteten icke gillar , sä tror jag , att man bör lemna dessa åt sitt öde. Nu är endast frågan om att bestämma räntan till 2 procent. Herr Hjertaj Gustaf: Jag utber mig äf ven att få nämna, att belåningen å jern är bestämd till -|:delar af värdet. Utskottets förslag bestämmer samma proportion för belåningen af guld och silfver. Då vore väl billigt, att man, åtminstone hvad räntan beträffar, något mera gynnade den sednare. Herr Munck af Rosenskjöld: Sedan det beslut redan blifvit fattadt, att räntan å Fastighetslån icke får i sedlar erläggas, sä, på det ej tillgången på silfver må minskas för Låntagare, är jag nu af samma tanka, som Banco-Utskottet, att man åtminstone bör söka förekomma all minskning af silfvertillgängen i landet, utanför Banken. Friherre Cederström , Jacob: För min del kan jag icke anse rådligt att nedsätta räntan , då frågan endast är om myntadt siifr 566 Den 12 December f m> ver och guld. Detta skall alltid lända till det allmännas nytta, då penningarne derigenom komma i omlopp, och icke blifva skrinlagde.
Oaktadt ännu icke något definitivt afgörande lär ha fattats, vill man anse att detta rykte kommer att förverkligas, bland annat på den grund, att kronprinsessan Viktoria, som för sin hälsa är nödgad att tillbringa äfven stundande vinter i södern, uppskjutit denna sin resa till efter jul för att under kungaparets vistelse i Kristiania jämte sin gemål representera i Sveriges hufvudstad. Kronprinsparet afreste i lördags med Sköldmön till Tullgarn. Kronprinsessan, hvilkens hälsotillstånd under den senaste tiden varit mindre godt, ämnar, därest väderleken blir gynnsam, stanna på Tullgarn några dagar i hopp att stillheten och lugnet därstädes skola bidraga att stärka krafterna. * Kvinnlig medaljör. Medalj i guld med in skriften » Illis quorum meruere labores » har af k. m:t tilldelats föreståndarinnan vid normalskolan för flickor i Stockholm fröken H. W. .7. Caselli i anseende till hennes långvariga, nitiska och framgångsrika verksamhet för den kvinnliga ungdomens bildning. tis 1 Malmö framlidna änkefru So född Westfelt, har donerat, bland annat 10,000 kr. till riddarhusdirektionen. Denna summa skall förvaltas under namn af Marta Magdalena Westfelts donationsfond, och årliga räntan skall tilldelas två i adligt stånd födda behöfvande fruar. Vidare har den aflidna donerat 5,000 kr. till Fredrika Bremer-förbundets stipendiifönd. * Det stora utställningslotteriet. ningen af lotterna till Stockholmsutställningens lotteri tager sin början den 2 november. För att förebygga höjning af lotternas pris, som är 10 kr. pr st., kommer man att till hvarje köpare sälja endast ett antal af högst 20 lotter. Uttagas ej vinsterna ett år efter dragningen, tillfalla de Nordiska museet. Som bekant, afser detta lotteri, i motsats mot det först beslutade, icke någon vinst åt garanterna, utan vinsten tillfaller oafkortad industriutställningen och Nordiska museet, hvadan allmänhetens sympatier för företaget helt visst böra kunna påräknas. Vi hänvisa för öfrigt till annonsen i detta nummer.