Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och då ett sådant förhållande' hotade hemmansegarne i synnerhet uti Stora Kårud, Blakerud och Skalstaden af Laske härad med undergång, har motionären för afhjelpande häraf föreslagit, att hemälde hemman måtte af den för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning afsatta mark, kallad planteringshagen, på närmaste och lämpligaste ställe erhålla så stor del till fritt mulbete för deras kreatur, som svarade mot hvad dessa hemmansinnehafvare i detta afseende från urminnes-tid haft att påräkna. Med anledning häraf får Utskottet upplysa, att motioner i enahanda syftning blifvit vid 1844 och 1845 årens Riksdag väckte samt att, uppå sammansatta Statsoch Ekonomi-Utskottens tillstyrkande, i betänkande N:o 43, Rikets då församlade Ständer uti underdånig Skrifvelse af den 22 Februari 1845 anhöllo, att, då utredt vore, det hemmanen vid kronoparken Edsmären hade oundgängligt behof af mulbete och torftägt å kronoparken, hvadan ock vid 1834 års reglering 120 tunnland mark blifvit hvarje helt hemman, utan ränta och skaltlösen anslagne, men detta anslag vore för hemmanen af ringa nytta, om belägenheten deraf gjorde marken för hemmans-egarne otillgänglig, samt ett dylikt för åtskilliga hemmans bestånd möjligen äfventvrligt förhållande måhända kunde vid ny granskning i någon mån afhjelpas, Kongl. Majit täcktes i nåder anbefalla en undersökning till utrönande huruvida berörde öfverklagade olägenheter må, utan rubbning af de för Edsmären serskildt samt för kronans skogar i allmänhet stadgade hushållningsgrunder, kunna genom förnyad reglering afhjelpas; hvarjemte, uti serskildt ingif* 16 S ta tsUt sko t tets Utlåtande, N:o 119. ven skrift, åtskilliga hemmans-åboer inom Hudene socken i underdånighet begärt, del Kongl. Majit malte lemna nådigt bifall till Rikets Sländers ofvanberörde underdä niga frams tälin i ng.
Rättegångsbalken, Kongl. Utsökningsbalken och Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, undergå två månaders fängelse; hvarjemte Kongl. Majit förklarat sig ej finna anledning att den i underdånighet sökta Nåden bevilja. Efter hvad Högsta Domstolens Protokoll för den 3o nästförutgångne April utvisar, hade ibland de Herrar Ledamöter derstädes, hvilka deltagit i pröfningen af detta mål, Herrar Justitie-Råden Themptander j von Lindecreutz j Nyblaeus, Backman och Nordenstolpe tillkännagifvit den mening, i öfverensstämmelse hvarmed Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Utslag, i hvad det rörer klagandens besvärstalan, är affattadt; hvaremot, angående samma ämne, Herrar Justitie-Råden Isberg och Grefve Sparre förenade sig uti det yttrande, att de hvarken i afseende å rättegången eller i sjelfva saken funno skäl anfördt, som i Hof-Rättens öfverklagade Utslag kunde verka annan ändring, än att, då i detta mål åtal på en gång förekommit, Bih. till R. St. St. Just. Ombudsm.
H o n hade en ståtlig hållning, var m o - dig, viljestark o c h klok. F ö r e hertig K a r l hade hon haft till friare hans brorson, den polske konung Sigismund, men när förhoppningar yppade sig för denne att ingå släktskap m e d det mäktiga Habsburgska huset, afbröt han förbindelserna m e d Holstein, o c h Kristina, som haft till friare e n konung, fick hålla till godo med en hertig, som därtill var tjugutre år äldre än hon själf. Möjligen K. hyste hertig K a r l s gemål en dold » T tiv elerare ANDERSON 1 Jakobstorg: 1 pjunk, när hon var sjuk, ville hon vara ensam. Alltid fordrade hon, att andra skötte sina plikter m e d samma trohet som hon själf. Kristinas stränghet framträdde såväl mot G u - staf A d o l f s ungdomskärlek, som m o t den yngsta dottern Maria Elisabet, hvilken hon tvang att m o t sin vilja äkta sin kusin hertig J o h a n. Statsklokhet låg till grund för hennes handlingssätt; hennes rykte hos en känslosam eftervärld har dock lidit af hennes uppträdande i dessa äktenskapsfrågor, huru berättigadt det än må hafva varit. T r o g e t följde hon sin gemål, hvarthelst regentplikterna förde h o n o m. D å kan eftervärlden m e d större f o g klandra henne f ö r hennes partiskhet f ö r den yngste sonen, K a r l Filip, för hvars rättigheter hon inskred flere gånger ganska hänsynslöst. D e t blef d o c k aldrig någon brytning, ty Kristina hyste i grund o c h botten en stor beundran för sin äldste son o c h böjde sig inför konungamakten. Gustaf A d o l f å sin sida glömde ej Några år därefter var hon konung K a r l följakinför m o d e r o c h broder, att han var Sveriges konung o c h såsom sådan hade rättigheter att tig, då han gjorde sin eriksgata.
Denna punkt bifölls, ined den förändring, att arfvode för Corumendanten å Marstrands Fästning bestämdes till Sju Hundrade R:dr Banco. t oxie punkten , angående Indelta Arméens Befäl. Ridderskapet och AJeln fann för godt att, i och för lone-regleringen för Indelta Arméens Befäl, bestämma ett anslag af Sex» tiosex Tusende R:dr Banco, med förklarande derjemte, att underdånig anhållan borde göras hos Kongl. Majit, det Kongl. Majit täcktes , med de sålunda beviljade anslagen för Indelta Armeéns Befäl, låta, på sätt Kongl. Majit lämpligast finnér, och i den inon anviste tillgångar dertill blifva disponible, verkställa en lönereglering, med syftning till återförande af Befälets löner, i öfverensstämmelse med Indelnings Verket , och medförande den möjligaste likhet uti lönevilkor för hvarje grad inom samma Regemente och Corps, hvilken reglering vid nästa Riksdag borde Rikets Stander meddelas, för att derefter till Pros. Utdrag den 8 Octoler 182g. 45 sina detailer a Stat uppföras; i följd hvaraf ej mindre den af Utskottet föreslagna underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majit, deruti skulle uttryckas den öfvertygelse, alt ett större anslag för Arrnéens Befäl, än det af StatsUtskottet tillstyrkta, skulle öfverstiga Nationens förmåga, komme att förfalla, än ock Utskottets yttrande, angående öfveiflödiga Boställens utarrenderande, Indes till handlingarne, hvaremot Utskottets, i denna punkt, i öfrigt gjorda hemstallanden, dels angående an» visning å nödigt förskott lill jemkning af accorderne, dels angående Officerares vid Indelta Arméen uppmuntrande att idka Landtmäteri, af Ridderskapet och Adeln biföllos. w-te punkten, angående Lifgardet till Häst.
Staten icke blifva så stor som den i motionen uptages. Den af motionären ifrågasatta lönetillökning till Ingeniörcorpsen torde, för den händelse StatsUtsk. skulle vilja föreslå R. St. denna högst behöfliga tillökning, böra upföras å ordinarie Stat, sålunda att l:o Gorpsens löneanslag på Stat, nu upgående till 21,930 R:dr b:ko ökades med 9,690 R:dr och således upfördes till 31,620, hvaremot de serskilda lönefyllnadsmedel, hvilka hittills utgått från Krigs-Colhii fonder med 310 R:dr till Sekreteraren i 210 » » Kanslisten I vid Krigs-Colhii Forti 350 » » Redogöraren | fications-afdelning. 100 » » Vaktmästaren I 320 » » en extra Fortifications-redogörare. 1,290 R:dr b.-ko samt den lönefyllnad af serskilda medel, som enl. K. Brefvet d. 16 Febr. 1833 utgår till de Under-Löjtnanter vid In geniör-corpsen, hvilka äro kommenderade alt genomgå Mariebergs högre läroverk, på det deras löneinkomst måtte blifva lika med Under-Löjtmts vid Art.; varandes vid Marieberg sålunda kommenderade Ingeniör-officerares antal i medeltal 2, och då en Under-Löjtmts lön vid nämnde corps utgör 270 R:dr, blir hvarderas sålunda beviljade lönefvllnad 110 R:dr eller för båda 220 R:dr Summa 1,510 » skulle efter lönereglering icke mera ifråga komma att utgå utan besparas; 3 H. 5 66 Den 4 Januari e. m. 2:o att på ordinarie Stat, såsom försvarsanslag, npfördes för Ingeniör-corpsens lönereglering, en summa af 7,380 R:dr brko under benämning tjenslgörings-penningar, för att utgå till
Elna flydde förfärad därifrån och sprang, som om det gällt lifvet, ur trädgården, rusade in i salen och ropade, så att det hördes öfver hela huset: » Di ha kysst hvarann, » och skrattade och snurrade som en liten nystvinda. Men på blomsterrabatten låg stackars Villi och grät efter sitt fall — » usch, den otäcka Elna, hon ska få. » Thea, som hört oväsendet, slet sig rodnande ur sin fästmans armar och gick, åtföljd af sin lycklige Holger, för att trösta den lilla fallna ängeln. Så tågade de alla upp, och Thea presenterade, rodnande och leende: » Min fästman, Holger Frank. » Nu blef det ett omfamnande och skrattande och kyssande. Elna och Villi togo hvarann i famn och kysste den rare farbror Holger. Gymnasisten, bror Henrik, rekvirerade punsch och sodavatten, och pappa tog fram sitt bästa vin. Elsa, trettonåringen, smög sig in i flickornas rum, tog försiktigt fram sin dagbok och skref: » Det outgrundliga händt. De ha förlofvat sig. » Det blef en glad afton med en härlig solnedgång, och månen sken till sist, och de båda lyckliga sutto på balkongen utåt trädgården och blickade, ostörda af tid och rum, in i hvarandras ögon. Lilly spelade vemodsfulla och glada stycken, och bror Henrik sjöng, och pappa kom fram med sina gamla bravurstycken och sjöng, så att mamma i skymningen trefvade efter hans hand och med tårar i de ärliga, grå ögonen sade: » Lars du, minnes du den gången; tack för allt, Lars. » Och småflickorna sutto så stilla och tysta på hvar sin pall och sågo beundrande på de båda förlofvade. Villi tyckte, att Thea var så lik den där prinsessan i sagboken, och Elna hviskade till Villi, att farbror Holger var så lik S:t Göran. » Å, vi få vara tärnor, du Villi. » » Ja, och ha hvita klädningar, du Elna. » Och kusin Eva gick och pysslade och passade som vanligt, och hennes 35-åriga hjärta klappade af längtan och sällhet. Hon kunde ej låta bli att smyga sig in i handkammaren och gråta ett litet tag.
När, på sätt redan är näinndt, folkhopens uppsåt att med förenadt våld sätta sig upp emot verkställighet af offentlig myndighets bud är ådagalagdt, då är uppror för handen; och någon annan beskrifning derpå kan således icke 388 Den 17 Octobcr f. m. bchöfvas, hvarföre jag äfven tillstyrker, alt de citerade orden matte ur denna § uteslutas. Uti denna § har Utsk., med förändring af K. M:s förslag, föreslagit straffet för anförare till fästningsarbete från 2 till 6 år, och för andra deltagare i upproret, till sådant arbete från 6 månader till 2 år. Den anmärkn. i afseende på straffbestämmelsen, jag gjorde vid 1 §:n, gäller äfven här. Mot 3, 4 och 5 §§ma bar jag ingenting att anmärka; ty den förändring Utsk. föreslagit uti 3 §:n är af så ringa betydenhet, att den gerna må äga rum, och 4 och 5 §§:ne äro lika lydande med motsvarande §§ i K. M:s proposition. Den 6 §:n handlar om upplopp. Uti den K. propostn är denna § af följande lydelse: ”Samlar sig folkmängd å torg, gata eller annan offentlig ’’plals, utan att lägga sådant uppsåt å daga, som i r §:n ”sägs, men störer dock lugnet eller allmänna ordningen, och ’’skingrar den sig ej på olfentlig myndighets befallning — Deremot lyder Utsk:s förslag sålunda: "Samlar sig folkmängd ’’å torg, gata eller annan offentlig plats, utan att lägga så"dant uppsåt å daga, som i 1 §:n sägs, men störer dock lug”net eller allmänna ordningen, och låter den sig ej på offentlig myndighets uppmaning till ordning och stillhet återföras—. ” Skilnaden är således den, att i den K. propos:n säges, att de skola skingra sig, och i Utskrs förslag, att de skola låta sig till stillhet och ordning återföras.
Der finnas nu flera fabriker af betydligt omfång, sorn lemna sysselsättning och förtjenst åt ganska många arbetare och hvilkas tillverkningar uppgå till ett ganska högt värde. För att bilda skickliga arbetare och i sådant afseende utveckla de goda anlag, som i allmänhet finnas hos ortens befolkning, erfordras undervisning, och tillfälle att erhålla en sådan af ändamålsenlig beskaffenhet; och det bör icke anses obilligt, att Jönköping nu hugnas med en förmån, sorn förut blifvit beviljad andra städer, der industrien, enligt de upplysningar, jag erhållit, icke står på en högre ståndpunkt, den förmän nemligen, att erhålla statsbidrag tili en teknisk eller slöjdskola. Jag får derföre vördsamt anhålla: att Rikets Ständer täcktes anslå Tolftusen (12,000) Riksdaler Riksmynt att årligen utgå till en dylik skola i Jönköping, när den der blifver inrättad ; och torde mig tillåtas att framdeles vidare utveckla denna min motion och att hos Stats-Utskottet, dit den lärer blifva remitterad, förete nödiga handlingar. Stockholm den JO November 1862. J. A. Lemcken. Af Herr BovilD Om anslag för anläggning af en telegraflinie från Westerås till Sala, Avesta, Hedemora, Säter och Fahlun med sta tioner vid dessa ställen. De flesta orter inom riket hafva redan kommit i åtnjutande af de fördelar för handel och rörelse m. m., som äro en följd af elektriska telegrafers inrättande. 1 detta Bih. till R. St. Fröt. 1862 & 1863. 11 Sami. 3 Afd. 6? 530 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 286. afseende har dock hitintills för en stor del af Westmanland samt hela Dalarna intet blifvit åtgjordt. Då rörelsen i denna ort emellertid är af den omfattning att lättade kommunikationer och förbindelser jemväl derstädes äro af behofvet synnerligen påkallade, får jag vördsamt hemställa, att Rikets Ständer behagade anslå medel till anläggande af en telegraflinea från Westerås till Sala, Avesta, Hedemora, Säter och Fahlun med stationer å dessa ställen. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles.
Riksmarskalks-embetels ofvan omförmälda förslag innefattade, från början af Maj månad år 1061, då bemälde personers aflöning upphörde, utgå på det sätt att för tiden under innevarande statsregleringsperiod medlen finge utbetalas af be&paringarne å Första llufvudtiteln och för framliden uppföras å allmänna indragnings-staten med det vilkor för pensionernas fortsatta åtnjutande, som för löners bibehållande å indragnings-slat i allmänhet är gällande, att nemnligen pension minskas eller upphör i den mån innehafvaren af allmänna medel undfår motsvarande eller högre löneförmåner. Utskottet har tagit kännedom om de till frågan hörande handlingar; och dåde till erhållande af pensioner sålunda föreslagna personer befunnits hafva uppfyllt de förut i dylika fall antagna, här ofvan omförmälda vilkor i afseende å ej mindre ålder och tjenstetid, än äfven beskaffenheten af innehafda befattningar, har, då det tillförene varit brukligt all Rikets Ständer anvisat särskilda medel till pensionering af sådana till hofstalen hörande personer, som af dylikt understöd varit i behof, Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte bifalla hvad Kongl. Maj.t föreslagit beträffande den till pensions-reglering för Hennes Maj:t Enkedrottning Desiderias hofstat och betjening erforderliga summa, 12,171 R:dr årligen, eller att densamma må af Rikets Ständer beviljas. Vidkommande åter det belopp å 32,456 R:dr, som Kongl. Majit begärt alt för en gång utbetalas för ofvanbemälde personers pensionering för tiden intill nästa statsregleringsperiod, eller från och med den 1 Maj 1061 till 1063 års slut, så hemställer Utskottet, att Kongl. Majits nådiga framställning må på det sått bifallas, att berörda summa, 32,456 Ridr, såsom extra anslag för en gång å Riksgälds-kontoret anvisas. 3:o.
Specie-Riksdalrar . 287,877 „ Kopparmynt. 2 skillings-stycken 142,800 „ 1 skillingsdito 496,736 \ skillingsdito | skillingsdito t skillingsdito 515,304 563,376 314,496 Summa 2,353,442 stycken. Ar 1843 besteg myntningen sig till: Fyrdubbla Dukater Dubbla Dito K o n gl. Af dess räkenskaper, som granskats i Kongl. Kammar-Rätten för Båda åren utan anmärkning, inhemtas följande förhållande: Mebct. år 1§42- år 1§43. Balans frän föregående året: Uppbörd: Kontrollstämpel-medel, • Balans till följande året: Credit. Balans från föregående året: — Levereringar tili Kongl. Balans till följande året: De uti 1843 års Revisionsberättelse omnämnda, af Kongl. StatsKontoret den 30 Juni berörde år afgifna, underdåniga förslag till ny Kontrollstadga och förnyadt Reglemente för Kontroll-Verk et bero på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning. Räkenskaperna hafva af Revisorerne befunnits förda med mindre ordning, reda och fullständighet. Avesta Kro no-Inspektion. Räkenskaperna äro granskade uti Kongl. Kammar-Rätten för båda åren utan anmärkning. Ställningen inhemtas af följande Tabell: Debet. år I§4«. år 1S43. Balans till följande året: Credit. Balans från föregående äret: Utgift: Anordning, 1 Sidi ii)Lil. koppar till Clereci-staten i Fahlun 204: — 204: Leverering: Till Kongl. Räntekammaren 1,031: 35. 2. „ Stockholms våg, 203 Dito i bergseffekter, koppar 183 SkU 2 Lil 9t95 U. och 125 Sidi 6 L U. Vid dessa redogörelser har någon erinran från Revisorernes sida icke förekommit. — 46 ~ Allmänna M a g a s i 11 s - Ä r e n (1 e r n a. Dessa, som utgöra en del af Kongl.
Andra hus och boningsrum, än de i ofvanstående §. utmärkta, vare i allmänhet från undersökning efter olofligen infördt gods undantagna; men, om behörig undersöknings-man tilltror sig kunna i bevis leda, att godset i huset inkommit inom fyratioåtta timmar före beslags-förrättningen, då må han, på det ansvar, 3c). utsätter, en sådan undersökning anställa, utan inskränkning till något rum. Ilos den, som för oloflig införsel eller utförsel af varor tillförne straffad blifvit, må undersökning äfven i bonings-rum kunna ske, utan den inskränkning till ankomst-liden, som nästföregående §. föreskrifver. Utskottens Förslag till ändringar och tillägg. §. 34. (se 32 §. afFörordn.) Undersökning efter olofligen infördt gods må å de ställen, sorn uti momenten under N.ris 1, 2 och 3 i 32 §. uppräknasj kunna anställas af Kronofogde, Länsman, Landseller Stads-Fiscal samt of Tjenstemän och betjente vid Tullverket, inom egne tjenstgörings-district och, hvad Tull-Tjenstemännen angår, enligt för dem utfärdadt Tjens t gör in g yReglemente, så ock af de personer, som, efter föregången anmälan, varda af General-Tull-Styrelsen eller Justitias-Canzleren, eller, för tillfället, af Kongl. Majrts Befallningshafvande, dertill förordnade. Deremot må sådan undersökning i de lägenheter, som i och 5'.te mom. af 32 §. äfvensom uti 33 §. omförmälas, endast kunna företagas af Kronofogde, Tull-kammare-Föreståndare och Kust-Chef, Länsman, Landseller St ids-Fiscal, hvar och en inom sitt tjenstgöringsdistrict, samt af säde ne ordinarie tjenstemän, som för serskilde till - i4 Bev. Lagsamt Allm.. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.o i i. Dtt% m gälland« Fangi. Förordningen. Utslcotiens Förslag till ändringar och tillägg. fällen af Kongl.
Jag frågar om det är rättvist, då vid ett laga skifte, den ena hemmansegaren får tre å fyra skiften och den andre i samma by får ett skitte; ock lika gerna kan den, som har ett mantal få ett skifte, då den, som har mantal, får tre skiften, och efter den nu föreslagna grunden, skulle då den, som har i mantal, stänga 300 alnar på långsidan emot sina granliar» då den, som hade hela mantalet, blott stängde 100 alnar. Betraktas åter Riksdagsöfveriäggningarne såsom en krigs-theater, der kriget utföres emellan den större och mindre jordbrukaren, så att magten afgör saken, då kan möjligen utslaget blifva, som Utskotten föreslagit, så att äfven de smärre jordegarne få öfvertaga de störres stängselskyldighet. Den Regering, som tillstyrkt Kongl. Maj:t, så väl 1828 som år 1834 att framställa till Rikets Ständer, att den stora och lilla hemmansegareu skulle stänga lika, då de lågo intill hvarandra, erhöll så väl i denna sak, som i många andra lika rimliga, en icke afundsvärd belöning för sine mödor. Orimligheten mång-fördubblas derigenom, då den granne i by eger vitsord, som stänga vill inom odalegorne. Det har varit mindre farligt, om 25 Lagsamt Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 3o. om det endast gällt byar emellan; ty hägn inom egorna ger ej den nytta, som den kostnad stängsel der medför och den skada den förorsakar/ genom den drifsnö, som der lägger sig vintertiden och förorsakar sen sådd pa vararne i nordliga provinser, der nattfrost skadar de åkrar, som sent mognar, hvilket inträffar då såningstiden fördröjes. Älven jag är, ibland de små i min hembygd, en större hemmansegare och således skulle erhålla en skamlös vinst på mina smärre medbroder bekostnad, men som sanning och rätt är för mig dyrbarare, än oskälig vinst på andra medborgare, så tvingar samvetet mig att ogilla Utskottets förslag i denna del.
Man har vidare sagt, att 56 § borde tjena till vägledning för omdömet; men den angår intet, som har sammanhang med 106 och 107 §§, ty 56 § talar om hehandlingen af frågor, som röra grundlagsförändringar» Jag medger emedlertid, att frågan, om återremiss kan äga rum, är så tvetydig, att det ej förundrar mig, om meningarna derom äro olika; jag har dock för min del stadgat min öfvertygelse på grund af en omständighet, nemi. den, att då en anmärkn. blifvit gjord af enskild ledamot eller annat Utsk., men Constit.Utsk. ogillat anmärkn., tror jag icke R. St. äga rätt att icke destomindre falla den eller dem, emot hvilka anmärkn. blifvit riktad, och då tjenar återremiss af ett betänk., hvarigenom Constit.Utsk. frikänt, till ingenting. Har Utsk. icke anfört fullständiga skäl, skulle återremiss tilläfventyrs kunna fordras; men då Utsk. fullständigt motiverat sitt betänk., tror jag ingen annan åtgärd kunna äga rum, än att lägga betänk, till handlingarna. En återremiss, äfven om den lagligen kunde ske, skulle i sådant fall blott gagna till tidsutdrägt och en ytterligare discussion. Detta är också fallet med nu förevar, fråga, deri Utsk. väl inblandat åtskilligt, mer än som behöfdes, om Hr Ehrenhoff, men i hufvudsaken afgifvit fullständigt utlåt., och jag tillstyrker derföre, att betänk, må läggas till handlingarna. Hr Dalman: Jag är icke nog lycklig att kunna bemöta Frih. Fhrenborgs smickrande yttrande om min ljusa blick med den motsvarande artigheten att finna mig öfvertygad af hans argumentation. Jag föreställer mig ännu, att 107 § bör förstås för sig sjelf på det sätt, att, efter 1 morn., R. St. blott äga att afgöra, huruvida Rikets väl krafvelalt fullfölja en anmärkning, som Constit.Utsk. sjelfmant gjort, mea Den 3o Juni f. m. 3g3 inen att åter R. St. hafva en oinskränkt afgörande-rätt efter i mom.
Ar 1816 inträffade en konkurs, hvarvid fordringsegarne fingo intet. Den utsedde utredningsmannen lyckades likväl att genom sin skicklighet att bedrifva rättegängs-ärenden påbörda 3:ne af kuratorerna betalningsskyldighet af den ena summan efter den andra, till godtgörande af den brist som uppkom genom den 4:des af dem konkurs. Beloppet af den ifrågasatta ersättningen uppgick först till 20.000 r:dr oell sedan ända 70,000 r:dr. Underdomslolen vägrade väl att godkänna denna fordran, men hofrätten tvekade ej att förklara giltig denna obilliga och orättvisa Hr Gr. o. Landtm, erinrade Hr Hammarhjelm derom att enl. 90 § Reg.F., frågor om domaremaktens beslut, resolutioner och utslag ej fä komma under R. Sirs öfverläggningar och pröfning samt att således en sådan granskning af dessa beslut, som Hr Hammarhjelm nu framställt, ej vore i grundlagen medgifven. Hr Hammarhjelm: Jag måste fortfölja! Egendomarne blefvo härigenom så öfverintecknade, att de ej kunde försäljas för det öfverdrifna prisets skuld. Men sedermera hafva hypotheksföreningar och privatbanker uppkommit, och öfverflödet af penningar derigenom blifvit så stort att dessa egendomar förökals med ^ af värdet. Här står i § 20 att uppskattningen skall rätta sig efter det för allmänna bevillningen bestämda värdet; men della har hittills beräknats för 10 år vid vanliga låneinteckningar. Likväl står här att värdet skall rättas efter bevillning n för ”uret näst före det du. inteckningen b evil jas”. Dä kan en låntagare efter ett är med höga sädespriser fä sig ett lån beviljadt, som är högre än egendomens verkliga värde. Likaledes står i samma § ”sorn efter sagde tid först skedde”. Men som hypotheksföreningarne allt för mycket uppdrifvit värdena; sä torde delta uttryck böra utgå. Det är dessa 2:ne stadganden (ang:de uret näst före det, dä ett, och efter sagde tid) som jag anhåller att få ändring uti. De äro högst skadliga för allmänna krediten. Gr. Sparre: