Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror derföre, att det är icke till Constit.Utsk. utan till Exped.Utsk., som ifrågavar. uppmaning hör ställas; men möjligtvis skulle Ståndet kunna undvika en sådan åtgärd, om Exped.Utsk:s ordförande, som äfven är närvar., skulle täckas upplysa Ståndet, huru det förhåller sig med denna besynnerliga sak. Frih. Sprengtporten: Jag är fullkomligen öfvertygad, att det förhåller sig såsom Frih. Cederström uppgifvit och Hr Hjärne supponerat; men formenligt tror jag, att R. o. Ad. icke kan hålla sig till något annat Utsk. än Constit.- Utsk., och att således en bestämd tid bör föreläggas detta Utsk., som sedermera äger att vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom Exped.Utsk:s tillgörande blir påskyndadt. Hr Hjärne: Jag vågar alltid sätta mig emot sådana åtgärder, som ej kunna leda till något resultat, och sådant tror jag förhållandet blefve med denna fråga, om R. o. Ad. beslutade den åtgärd, som den siste värde talaren tillstyrkt; ty om Constit.Utsk. redan för längre tid sedan aflemnat betänk. till Exped.Utsk., lärer R. o. Ad. icke af Constit.Utsk. kunna erhålla annat svar, än att målet redan blifvit handlagdt och betänk, öfverlemnadt till Exped.Utsk., och jag tror icke, att Constit.Utsk. kan hafva någon magt öfver Exped. Utsk. i afseende på påskyndandet af ifrågavar. betänk:s tryckning. Men önska vi något resultat i denna sak, tror jag det vara rättast att, sedan vi erhållit kännedom af, att betänk, finnes i Exped.Utsk., vi till detta Utsk. aflåta en skrifvelse, med anmodan att snart till RiksSt:n inskicka förslaget; ty det kan hända, att, oin Exped.Utsk. på en gång blifvit öfverhopadt med en mängd expeditioners tryckning, Utsk. an - Den 29 J a n 11 a r i c. m. anser den ifråga var. af den ringa vigt, att den kan uppskjutas till sist.
Enligt hvad Revisorerne under granskningen af Ivollegii räkenskaper vidare funnit, har, bland andra å 4:de hufvudtitelns besparingar anvisade utgifter, under den 26 Juli 1853 anordnats ett belopp å 6,000 R:dr, »utgörande, jemlikt Kongl, brefvet den 1 Juni samma år, »hallva beloppet af den Svea Lifgardesregements-kassa tillkommande ersättning för derifrån »förskjutna kostnader till uppförande af regementets rustkammare-byggnad». I afseende å de för detta byggnadsföretags verkställande och dertill erforderliga medels anskaffande vidtagna åtgärder, hafva Revisorerne af räkenskaperna bilagda och i öfrigt tillgängliga handlingar inbemtat följande upplysningar:
— N:o 87. angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Sjunde hufvudtitel. VII. 4. ( 52 ) Expeditioner lill Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: — oN:o 88. angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Åttonde liufvudtitel VII. 4. — N:o 89. angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Nionde liufvudtitel. VII. 68. — N:o 90. angående kurhusafgiftens fortfarande. IX. 413. — N:o 91. angående förändring i vissa delar af nu gällande lagstadganden om giftorätt, arfsrätt och istadarätt. VII. 4, 68. A. 252. — Nto 92. angående åtskilliga i Götheborgs och Bohusläns skärgård belägna holmars upplåtande till fritt och allmänt begagnande. VII. 293. — N:o 93. angående Häradsskrifvaren J. Thysenii underdåniga ansökning om befrielse frän gäldande af ådömda anmärkningsmedel. VII. 293. — Nto 94. angående af f. d. Kronofogden C. Westlinger och f. d. Häradsskrifvaren G. Lindforss sökt eftergift af ådömdt ersättningsansvar. — Nto 95. angående f. d. vice Kronofogden J. P. Lundqvists underdåniga ansökning om afskrifning af dess uppbördsbalauce. VII. 295. — Nto 96. angående förlängning af arrendet å Sundbyholms Kungsgård i Södermanlands län. VII. 295. — Nto 97. angående förändringar uti Rikets elementarläroverk. VII. 293. — Nto 98. med förslag lill förändradt myntsysléme. VII. 294. — Nto 99. angående Borgmästares i städerne, utom Stockholm, äfvensom Commissionslandlmätares delaktighet i Civilstatens pensionsinrätlning. VII. 294.
Jag kunde visserligen befria mig ifrån att besvara honom; men det gör mig ondt att den unge mannen antagit ett sådant stridssätt, och jag vill derföre erbjuda honom en vishetsregel, som väl förljenar att iakttagas, den nemi., att af alla sätt att strida gifves intet dåligare, intet som mera bevisar att man förfäktar en sjuk sak, än att i strid om principer anfalla personer, emedan personen må hafva hvilka fel som helst, så blir principen icke derföre hvarken bättre eller sämre, men man röjer antingen att man vill rycka uppmärksamheten ifrån ämnet på personen, eller alt man harmas öfver att ej äga skäl att anföra i ämnet. Ganska trygg är jag, att af allt hvad jag för 26 år sedan talade eller skref, skall ingen rad kunna citeras, bevisande att jag någonsin tillhört de ultra-democratiska begrepp, emot hvilka jag nu strider. Den förmenta ombytligheten tillhör alltså icke mig, utan tiden, som öfvergått till en ytterlighet, som man då icke#nade. Dessutom, hvilken orimlighet ligger det icke i påståendet, att, om man sjelf finner att man fordom tänkt oriktigt, rättigheten att tänka riktigare skulle vara betagen ! hvilken despotism ligger det icke i ett sådant påstående? Så sannt det är, att Hr Gripenstedt för 26 är sedan var ett barn, så säkert kan han antaga, att om han och hans medhållare nu lyckas att democratiskt ombilda Sverige, så skola inga 26 år förlöpa innan både han och de komma att tinna det oriktiga i de begrepp, för hvilka de nu strida, och följaktligen att ändra tänkesätt. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komrne att fortsättas på e. m. kl. 6. Hr Liljenstolpe, Axel Fredr.: Det misstag, hvil ket en ledamot i sista plenum påstått mig hafva begått, i hvad angår den af Hr Hjerta gjorda och af mig anmärkta uppgift, kan jag för ingen del erkänna.
Man vinner dessutom, genom detta sätt alt fördyra en mindre nyttig vara, serskildt det ändamål, att afgilterna å de nyttiga, eller andra konsumtionsskatter kunna minskas, hvilket ock alltid bör ske, men om man deremot söker att fördyra en .vara genom vexationer, godtyckliga, onödiga och onyttiga inskränkningar, så förfar man, fastän på en omväg och således en sämre väg, efter samma regel som när man för att fördyra en vara låter en del af den befintliga tillgången kastas i sjön. Belägger man en "varutillverkare, för att plåga honom eller fördyra hans produkt, med andra inskränkningar än dem allmän ordning eller kontroll vid upbörd fordra, så förstör man också utan någons fördel — utom den som har samma vara alt sälja, och den vinner äfven på varors utkastande i hafvet — en del af produkten. Sådane inskränkningar i nu förevaride förslag anser jag dem vara, som bestämmer en kortare tillverkningstid än den hittills vanliga, som stadga ett maximum för tillverkningen och som föreskrifva, att afgiflerna skola erläggas förskottsvis, äfven der man kan behålla hela produkten såsom säkerhet för afgiften. Alla dessa stadganden stå i strid med de enklaste reglor för enskilt'oell allmän hushållning. De två första aflägsna ock från det andra hufvudsyftet, minskning i bränneriernas antal. Förnärmandet till delta mål anser jag ock att man kunnat mera bestämdt än som 410 Den 26 April f. m. skett antyda alt de brännerietder produkt-beskattning ej kan äga rum, endast tillåtas under öfvergångstiden eller blott undantagsvis för dem som under något af de sista åren t. ex. 1852 eller 1853 tillverkat bränvin i dylikt bränneri. Af dessa skäl och instämmande uti hvad Hr von Hartmansdorff yttrat ang:de olämpligheten att tillåta sraå-brännerier i städerna, tager jag mig friheten föreslå följande redaktion af l:sta §:ns första Mom:r.
Sedan vid föredragning häraf E. K. Maj:t funnit tillbyggnad vid kronohäktet pä Långholmen företrädesvis erforderlig, men ansett, ali, derest i endera af de båda städerna Sundsvall och Hudiksvall kronohäkte blefve uppförd!, det härutinnan för närvarande mest angelägna beholvet kunde, jemväl med afseende på dessa städers från hvarandra ej synnerligen stora afstånd, anses uppfyldt, och dä frågan om valet mellan dessa begge ställen, oaktadt det obetingade företräde Fångvårds-styrelsen dervid lernnat ål Sundsvall, vid öfvervägande af hvad jemväl beträffande Hudiksvall förekommit och med afseende å den nära belägenheten mellan Sundsvall och Hernösand, der cellfängelse redan funnes, syntes före dess afgörande böra göras till föremål för ytterligare utredning, har E. K. Maj:t nu föreslagit, all för verkställande af den ifrågasatta tillbyggnaden vid kronohäktet å Långholmen och för eli nytt kronohäktes uppförande i någon af städerna Sundsvall eller Hudiksvall, mätte ej mindre få användas omförmälda besparade medel, 53,394 R:dr 13 öre, i den mån dessa blifva tillgängliga, än ock anvisat, ali under år 1867 utgå, ett belopp af 70,000 Riksdaler. Och hafva Rikets Ständer, i anledning häraf, dels för verkställande af den ifrågasatta tillbyggnaden vid kronohäktet å Långholmen medgifvit, att berörda besparade medel må användas i den mån, de blifva tillgängliga, samt anvisat, att under år 1867 utgå, ett belopp af 12,000 R:dr, dels ock ytterligare beviljat 58,000 R:dr, att likaledes under år 1867 utgå för uppförande af nytt kronohäkte i någondera af städerna Hudiksvall eller Sundsvall. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 24 Februari 1866. Tabell Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 23. 17 Tabell öfver Riks-statens Andra Hufvud titel.
Det är i denna fråga, likasom i alla andra* ej nog att man har rätt i saken; man måste äfven liafj va rätt i sättet. Derföre kan jag ej anse grundlägsenligt, att behandla Betänkandet punktvis, innan återremiss ägt rtlm. 107 §; omtalar det fall, då Betänkandet skall slutligen afgöräs, men den médgifvér icke, att man öfverhoppa!’ den stadgade formen, för en besparing i tid af några veckor. Hvad beträffar Stadgandet i 54 §. Riksdagsordningen, om frågors delning, så talar §:n tydligt endast om de fall, då frågorna förekomma till dejinitift eller slutligt afgörande. Denna §. säger dessutom, att propositionen hör inrättas efter discurserne. Flere Talare hafva Under desamma anmärkt* att Betänkandet innehåller ej blott motsägelser, utan äfven flere öformliglieter, som Borde föranleda till hela Betänkandets omarbetning, hvilken ej utan återremiss kan äga rum. Man har sagt, att sedan Votering blifvit begärd, ingen discussion vidare borde föregå. Om denna mening vore den rätta; sä hade ingen discussion bordt förefalla, sedan klockan 7 i afton, då Friherre Cederström, om jag icke misstagit mig, på förhand begärde Votering. Jag är för öfrigt ingalunda bekymrad öfver det beslut Ridderskapet och Adeln nu kommer att fat - 464 Ben 18 Julii e. m. ta; ty om Grundlagens bud icke dervid iakt-* tagas, är jag öfvertygad, att de i alla fall skola en annan gång göra sig gällande, enär vi hafva sett, att man Riksdag från Riksdag icke blifvit mindre utan mera uppmärksam på Grundlagens rätta förstånd och tillämpning. Friherre Anckarsvärd: jag delar fullkomligt Herr von Hartmansdorff» åsigt, oell tager mig blott friheten fästa uppmärksamheten derpå, att Herr Grefvens och LandtMarskalkens åsigt af 107 §. val kunde vara användbar, i fall här endast vöre fråga om sakens afgörande genom bifall eller alsia g å Betänkandet Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den rs December.
Om våren är naturfoglarnes förlofvade tid i. vårt land, så tycks deremot hösten med förkärlek vädjas af de ur Europas stora konstvolién? utflugna sångfoglar, som hedra våra öron och börsar med sin ankomst till ultima Thule. Och detta ultima Thule, som förr af så många ambulerande stjernor ansågs som björnars och isbergs hemvist — Adelina Patti måtte tro så än — har omsider blifvit taget till nåder och infattadt i rese-touméernas plan. Den ena storheten efter den andra började finna, att de här kunde skörda bådo guld och lagrar, och till slut kom till och med — Christine Nilsson. Men det är att beklaga, att hon knappast mer än en gång — den första år 1876 — kom, så att säga, riktigt d. v. s. såsom operasångerska. Hennes » cadeau de noce » - uppträdande 1881 var alltför fragmentariskt för att kunna lemna några starkare intryck efter sig och nu — denna höst — har hon konserterat, endast konserterat, och detta till — 12 kronor biljetten. Qidd och lagrar! Christine Nilsson såsom konsertsångerska är nog en mycket angenäm, intressant och lifvande företeelse, men icke är hon denna Christine Nilsson, som hänfört verldcns främsta musikmenniskor och lagt både gamla och nya verlden beundrande för sina fötter. Allraminst nu — då det säger sig sjelft att hennes sångmaterial icke kan verka med samma bedårande trollmakt som i ungdomens vår. Nu behöfver hon mer än väl en scen. för att visa hvad Christine Nilsson är i sin högsta potens. Och det var detta man beklagade icke blef af denna gång. Och nästa — V Då nu Nilsson icke kom att uppträda på en riktig opera-scen, sökte hon ersätta skadan med att förvandla tribunen till opera-tilja-Att hon gjort detta med mycken konstfärdighet, med förtrollande grace och esprit, lär dock ej kunna hindra ett opartiskt bedömande att finna denna » konsternas sammanblandning » betänklig, ja nära nog vådlig.
Ah fy för f-n." "Hör han på, munsjör Raborsky", svarade skotten, som af hvad polacken talat ej förstått mycket mer än ett ord, "låt han bli att kalla herr Klas för stackare. Det var en karl som kunnat förtjena att ha en fjäder i sin blåa mössa och säckpipblåsare framför sig, och ingen skulle ha sagt, att ej han hedrat den klan, till hvars chef han hade blifvit född." "Ja, då hade han ej heller behöft sina smörjiga skinnbyxor", skrattade polacken. "De hade minsann kunnat passa åt skottarne att kläda öfver sina sköldar med, så styfva och grofva de voro. Pilarne skulle bra ha studsat ifrån dem." Skotten for opp och ryckte på sitt stora svärd, men lugnade sig dock vid en klunk öl; han visste ej rätt hvad den andre sagt. "Åh hå", fortfor polacken, i det han vred på sina långa mustascher. "Det var dumt att låta värfva sig till det här björnlandet. Nog hade det smakat bättre att dricka söderns vin och bo under de välluktande citronoch orangeträden, än att smörja i sig finskt öl och låta röka sig som en sill i dessa fördömda finska porten; och gräla med de djuren derinom, för hvar bit man tar af dem. Men det hade vi, för det de behagade välja oss till kung ett våp, en isbjörn, som ligger i sin lya och gör ingenting, sen han väl lyckats sätta söta fars stalldrängar till vakt öfver oxarne i sitt hemland." Matts hade suttit helt tyst, under det de andre munhuggits. Nu steg han opp, helt lugnt, knöt sin jättenäfve under Kaborskys näsa, och, i det han mellan sina sammanbitna tänder mumlade: "Här skall du få lukta på finska citroner", stötte han polackens näsa oppåt så häftigt, att denne för ett ögonblick blef alldeles förvirrad. Emellertid gick Matts, lugnt, som om ingenting förefallit, fram till det lilla fönstret och kastade blicken åt slottsfjärden. Hans ögon fick ett underligt uttryck.
På grund af detta allt föreslås: tillökning i aflöning 7,071: 6. » för materiella behofven 8,298: 94. 37q. Sjukhusets stat, hvartill för närvarande bestås 31,320 R:dr B:ko eller 46,980 R:dr R:mt skulle således komma alt upptaga 62,350 R:dr R:mt. Vid nu föreslagna reglering af sjukhusets slat, hafva 2:ne förut till indragning afsedda arfvoden, det ena å 450 R:dr och det andra å 75 R:dr R:mt, blifvit beräknade att framdeles kunna disponeras, det förra till ersättning åt Civil-ledamoten i sjukhusets Direktion och det senare till löneförhöjning åt Direktionens Vaktmästare. G ener al-st aben. Redan länge hafva varit insedda de brister. Transport R-mt R:dr 190,057: 75. Bil. JM 3 till Kongl. Slaj.ts Nåd. Prop. JM 1, om Statsverket 1856. Transport R:dr R:mt 190,037: 73. som vidhäfta Svenska General-staben, liksom ock erkänd nödvändigheten att åstadkomma en efter tjenstens fordringar bättre lämpad organisation af denna vigtiga del af vår krigsmakt. Förslag till General-stabens förändrade organisation har sålunda blifvit utarbetadt och uti mitt ofvan afgifna anförande i sin helhet framlagdt. Med hänvisande dertill, får jag nu endast i underdånighet hemställa att, i öfverensstämmelse dermed, nödiga medel till organisationens genomförande måtte beredas, samt att, under ofvanstående titel, ett särskilt anslag härtill måtte i Riks-staten uppföras. Enligt den föreslagna organisationen (Bil. Lit. N. n.), skulle kostnaden uppgå till 84,350 R:dr R:mt.
Det mest talande beviset på, hvad en kraftfull ledning förmår åstadkomma, lemnar oss från senare tid 1866 års krig i Böhmen och Italien. De första striderna på den förra krigsskådeplatsen ägde rum den 26 juni efter preussarnes inmarsch öfver gränsen, och sjunde dagen därefter eller den 3 juli afgjordes kriget vid Königgrätz. På den italienska krigsskådeplatsen gick det ändå fortare; den 23 juni gingo italienarne öfver Mincio, och dagen därpå voro debesegrade och fälttåget i själfva verket afgjordt. 1870 års krig började med mindre strider, som nödgade fransmännen draga sig tillbaka. Efter den första hufvuddrabbningen, vid Gravelotte den 18 aug., stängdes-den ena franska armén in i Metz, och den andra hufvuddrabbningen, vid Sedan den 1 sept., slutade med arméns dagtingan, och därmed var fälttåget slut efter en månad. Fästningarna uppehöllo därefter segraren, och flera månader åtgingo. sedan, innan de ny. uppbådade franska härmassorna kunde besegras, och detta skedde slutligen på hvarje krigsskådeplats genom en afgörande drabbning. När den ena af de båda dämpande ser sina krafter svikta och icke längre skönjer någon utsigt till en lycklig utgång eller också icke längre anser mödan värdt att fortsätta kriget, då kommer politiken åter fram i form af underhandlingar, hvilka kunna leda till vapenstillestånd för inledande af fredsunderhandlingar. Många, omständigheter äro af inflytande på framgången i ett krig såsom truppernas beskaffenhet, krigets ändamål, årstiden, krigsskådeplatsens natur m. m., men en af de viktigaste är och förblir dock själfva ledningen af kriget, själfva krigföringen. Denna förberedes redan under freden genom krigsskådeplatsens studerande, genom uppmarschens och underhållets anordnande, så att den förras verkställande kan oförtöfvadt äga rum, så snart kriget brutit ut och trupperna blifvit fullrustade.
Grefve Mörner, Adolph Göran, ansåg de aE Friherre Stael von Holstein föreslagne ordalag icke böra uti Protocolls-JJtdraget nyttjas, helst flere Landshöfdingar hos Kongl, Maj:t i underdånighet framställt deras Läns anhållan, att få afbörda sig sine Krono utskylder, samt yrkade, att Friherre Stael von Holstein måtte åläggas närmare bestämma hvad han med det nyttjade uttrycket: Folkets undergång, åsyftat. Friherre Cederström, RudolfJag kan så mycket mindre instämma uti de af Friherre Stael v. Holstein nyttjade och i Protocolls-Ut« draget föreslagne ordalag, som de samma innefatta origtiga uppgifter. — Det är visst, att Stockholms Stad begärt att få afbörda sig sine Krono-utskylder. Skulle Ridderskapet och Adeln vid detta tillfälle inför Thronen framställa en allmän nöd, borde älven, till afhjelpande d*raf, Den 2 December. enskildta uppoffringar och medel af Ridderskap pet och Adeln erbjudas; men då hela Tillägget synes mig olämpligt, lår jag deremot anmäla min Reservation. Friherre Cederström, Jacob.- Sedan det projecterade Protocolls-Utdragct nu ändtligen blifvit uppläst, så får jag dervid anmärka, att då deri förklaras, att Folket icke mägtar betalade vanliga Utskyiderne, synes mig detta föiklarande uti fullkomlig strid med hvad som blifvit uppgifvit vara förhållandet inom Provincerna t Krono - Utsk^ iderne kunna utan svårighet Utgå , Och det är en lycka , om de ju förr desto heldre få afbördas. Herr Friherre Stael hade icke bordt generalisera sina termer för hela Landet, utan uppgifva de serskildta Provincer, der Disconternas oordningar tilläfventyrs orsakat svårighet för Krono-utskyldernes afbördande i con* tant; men om sädant förhållande inom några Provincer äger rum, så finnes intet hinder, att Krono-utskyldefne i Persedlar lefvereras och beräknas de Skattskyldige i contant, efter RiksMarkegångell, samt art Vederbörande
Det är enda mert t alt med klokhet begagna hwad möjligen kan besparas och dä Regerings-Formcn ingen ting stadgar om hufwud-titlarnes antal lärer det icke funna wara Riksens Stander mera förbudit att be. stamma dem till 9 an 8, och jag sär derföre anhälla om proposition pä alla y hufwud-titlarne med de wilken Friherre lVIannersieim förestagit. Herr Lock. instämde med Grefwe körner, att dä Riksens Ständer kunde bestämma 8 tiilar, kunde de äfwen bestämma 9 , men dä detta more rakt stridande emot Regerings - Formen kunde han dertill icke gifwa sitt bifall. Grefwe ^amilton, Axel trodde att man lättast lunde komma ifrän denna sak, genom underdänig hemställan derom till Kongl. Maj:t, Harwid uppkom nägot sorl, Friherre Htael von wolstein. Äro ej anflags» summorna till de ätta hufwud - titlarne sä precist uppgisng, att af dem ej ett runstycke kan afdragas ? Om sä är, sä kunna derä inga besparingar göras. Dä more det endost pä den summa Konungen till förswars-werket anstäs, som sädana kunde äga rum; och den äter har jag hört berättas wara till ett 0- tillräckligt belopp förestagen. Serr Gpefwen och Landtmarffalken gjorde derefter följande proposition: bifaller Högloft Ridderskaper och Adeln de af Stats - Utstotlet före? stag.
Honom var Kjellander, i hela sin förening af hjertats och snillets vackraste egenskaper, väl närmast lik; visserligen såsom poet svagare149, men deremot såsom philosoph starkare, än han. Kjellander skulle i sjelfva verket kunna kallas Sveriges Novalis: med äfven den stora likhet i lefnadsöde, att det väsende, som han på jorden älskade högst, gick före honom bort ur tiden för att blifva, i sin förklaring, hans ledande genius, hans författarskaps personliga medelpunkt; ty i detta afseende var Kjellanders Moder för honom alldeles detsamma, som för Novalis den i sitt femtonde år bortryckta ungdomsbruden Sophie. Ja, hvad mera är: den sistnämnda synes varit på väg, att erhålla en ännu närmare svensk motsvarighet i den ”Maria”, som besjunges i ett par af Kjellanders vackraste dikter, och som väl tillika är ”Lili” i det lilla täcka, genom sitt målningssätt om Goethe påminnande stycket ”Bokställaren”; – såsom vi hört förljudas, idel minnen af sälla dagar tillbragta i Kinnekulles paradis, i de förtrollade lunderna kring Råbäcks och Mörkeklefs grotta. Man har såsom en vigtig olikhet anmärkt, att Novalis vistades med sin betraktelse mera på Naturens än på Historiens område, och att derföre den christliga verldsåsigten icke alltid hos honom framträder lika bibliskt-positif, som hos den på Historiens grund hemmastaddare svenske själsbrodern. Sannt är, att den förres philosophiska uppfostran, såsom börjad i Fichtes skola, oundvikligen i religiös hänsigt innebar hinder, hvilka blott småningom kunde genombrytas, och hvilka ej funnos för Kjellander, hvars första spekulativa bildning utgick från Swedenborg. Men dels var Novalis ingalunda en främling på Historiens fält, som redan från barnaåren hade varit ett hufvudämne för hans studier150, och äfven under de sista lefnadsåren ofta drog till sig hans betraktande151; dels ägde jemväl Kjellander en stor fallenhet för Mathematik och Naturvetenskap. Hans förtrognaste har derom yttrat: