Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna kassa hade inkomster af hamnumgälder utgifter för hamnarbeten år 1831 B:ko R:dr 1,379 B:ko R:dr 198. » 1855 .♦♦♦♦♦ , , 1,598 „ 5,188. Summa B:ko R:dr 7,358. B:ko R:dr 16,924. Berättelse öfver Calmar län för åren 1851—1855. 11 82 men oaktadt utgifterne under dessa år således betydligt öfverstigit intraderna, ägde hamnkassan likväl, till följd af fordna besparingar, vid sistlidet års slut en behållning af 10,627 R:dr 24 sk. Banko. De under ifrågavarande år i och för hamnen verkställde arbeten hafva hufvudsakligen varit följande: år 1855 ombyggdes en fjerdedel af stora skeppsbryggan. Samma år och under de begge nästföljande verkställdes genom undervattenssprängning en fördjupning och utvidgning af det så kallade Blockhussundet, som bildar hamnens inlopp, samt förut hade 13i fots djup och 40 fots bredd, men nu har 16 fots djup och 60 fots bredd. Detta till en del med statsanslag understödda arbete har kostat 15,000 R:dr Banko. År 1855 verkställdes betydliga stensprängningar under vattnet på andra ställen uti inre segelleden till Westerviks hamn. Stadskassans inkomster och utgifter under ifrågavarande fem år samt dess ställning vid sistlidet års slut inhcmtas af följande redogörelse: Inkomster. Utgifter. Taxerad inkomst. Diverse inkomst. Summa. Tillgång: Utestående obetalde arrenden och stadsulskvlder » 17,249: 26- 8. ^ stadskassans skuld . 14,000. — Det hufvudsakligaste af de inkomster, som ofvan finnas upptagne under rubriken »diverse inkomst», har influtit genom årlig afverkning och försäljning af skogseffekter från det lili staden donerade frälse-hemmanet Bjurvik, hvars betvdliga skog är till trakthuggning indelad.
Frågan angick en partifråga; och då måste urskilIningen tystna. Prohibitivsystemet, det förhatliga prohibitivsystemet skulle motverkas genom ett verkligt prohibitivsystem mot urskillningen. Tvisten om ordet förbud blef en preliminärfråga, som skulle afgöras, och man skred till votering, om man skulle fä använda urskillningen eller icke, hvilken votering slog så ut, att man icke fick använda urskillningen, ulan måste man, mot bättre vett och utan urskillning, när förbudssystem vore användbart eller icke, foga sig efter den mening, att ordet förhud icke finge användas i Svenska tullspråket. Flera anmälde häremot sina reservationer, och bland dem äfven jag. Jag respecterar hvars och ens omdöme; men jag tror, att om urskillningsförmågans användande någonsin är tillåtet i ett land, som icke ställer sig i bredd med Abdera, måste det vara i ett sådant fall, när en stor del af folkets väl är i fråga. Jag bestrider uppskofvet och anhåller om propos. till bifall å betänk. Gr. Frölich: Jemte det jag förenar mig i de skäl, Hr Lagerhjelm framställt mot uppskof med frågan, anhåller 46 Don 4 D c c m b c r f. ra. jag alt få uppgifva några andra grunder, än den siste värde talaren framställt, hvarföre Bevilln.Utsk. ej bör befatta sig med denna fråga. Jag anser Bevilln.Utsk. icke tillkomma något annat, än att sätta tull på de varor, som skola utgå eller inkomma; men att deremot frågan hvilka varor, som skola vara till ineller utförsel förbjudna, tillhör den ceconomiska lagstiftningen, hvilken således icke bör blifva föremål för Bevilln.Utskts ombepröfvande i annan mån, än hvad tullafgiften beträffar, sedan frågan såsom ceconomisk prseliminariter afgjorts. Ur denna synpunkt kan jag således icke heller finna annat, än att frågan bör på förhand och utan afvaklan på det betänkande, som rörande tullbevillningen är att förvänta, definitivt afgöra®.
Sin ödmjuka pligt emot Nådig unga Gref– ven iakttog han likaledes, aldrig förglömmandes hans höga stånd, hvarföre han ock rättade all undervisning efter dess välbehag, väl vetande att en så hög herre ej behöfde på samma sätt handledas som en gemen djäkne; öfver hvilket hans uppförande Herrens höga föräldrar äfven täcktes förklara nådigt välbehag, inseende med honom nyttan deraf, att de egne ädla anlag, hvarmed Herr Grefven af naturen blifvit utrustad, ej genom scholastiskt gräl qväfdes; bland hvilka herrliga anlag jag må nämna ett martialiskt sinne, hvilket i yngre åren redan visade sig, så väl emot mig och min k. son Petrus, som emot barn och betjeningen, samt emot hundar, kalkonhönor och grisar, med dylika, dem herrn kunde rå på, emot hvilka hans humör ofta bröt ut; så att han visserliga torde blifva en herre som ej låter spela sig på sin höga näsa: En fast caracter syntes ock visa tidiga tecken hos Herrn, emedan hvad han en gång föresatt sig, det måste ske, eller ock blef han så upptänd af vrede, att af så ung herre knappt sådant kunde förmodas. Föröfrigt har han verkligen mycket högvälboret och nådigt både i uppförande och utseende, så att naturen sjelf synes hafva velat bilda Herrn till något högt; men min k. son Petrus har dock i sin mon bidragit till hvad denna höga herre redan är och i en framtid torde blifva för stt fädernesland och sina många hundrade undersåtare. (Från Adjunkten Walfridson till Doktor Flanell, dat. Gränsen den 6 Maj.) Nära ett halft år har nu passerat sedan du erhöll någon skrifvelse från mig. Hvilka äfventyr min Grefve och jag under den tiden haft, vill jag i största korrthet berätta, ty rörande vår utländska resa tror jag mig af flere orsaker ej böra vara vidlyftig. Efter iordningställandet af allt i och för vår affärd, afreste vi i en beqväm resvagn med
Utskottet, som tagit denna framställning i öfvervägande, finner visserligeu det vara ganska betungande för indelta arméens befäl, alt af egna medel nödgas bestrida utgifterna för resor icke allenast i och för den egentliga tjenstgöringen, utan ock för förrättningar, hvilka icke stå i omedelbart sammanhang dermed eller äro deraf föranledda ; men då flere embetsoch tjenstemanna-klasser likaväl som den indelta arméens befäl hafva sig ålagdt, alt utan ersättning företaga resor i tjenste-ärenden, och billigheten fordrar att deras måhända icke mindre grundade anspråk ej lemnäs utan afseende, anser Utskottet, i frågans närvarande outredda skick, sig icke annorledes kunna understödja motionärens förberörda förslag, än att hemställa, det Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl, Maj:t täcktes, eller ärendets behöriga utredning, till Rikets Ständer vid deras nästa sammankomst göra nådig framställning, dels om och i hvilka fall rese-ersättning må tillerkännas militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för deras resor vid förrättningar inom deras tjenste-distrikter, dels ock om de kontroll-föreskrifter, som i berörde hänseenden kunna linnas erforderliga. Stockholm den 31 Juli 1857. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1857. Sammansatta Stats-, Ttevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-lits!;. Bil. M 19. 1 M 19. Ank. till Exp.-Utsk. d. 19 Sept. 1857, kl. 7 e. m. Sammansätta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande i anledning af väckta motioner dels om den personliga skydds-afgiftens anvisande till folk-undervisningens befrämjande, dels ock om ordnandet af folkskoleväsendet, samt om löneförhöjning för folkskolelärare och seminarie-/ör eständar e m. m. Med bifall till Bevillnings-Utskottets uti dess Betänkande JVs 5 gjorda hemställan, hafva Bikets
M:t blifvit i underdånighet gjorda, samt ömsesidiga meddelanden i förslberörda ämnen vid särskilda riksdagar emellan E. K. M:t och Rikets Ständer egt rum, hvarefter med ärendets ytterligare utredande fortgått, derunder bergslaget jemväl uppgifvit från hvilka delar af sina privilegier det vore villigt att emot den omförmälda åsyftade förmedlingen i koppar-räntan alslå; så har E. K. M:t, uti en till Rikets nu församlade Ständer allåten Nådig Proposition, behagat förklara, hurusom, vid betraktande af hvad i detta ämne förekommit och hvaraf Rikets Ständer såmedelst lemnades del, E. K. M:t funnit de förändringar, tidén medfört i flera afseenden, fordra ett ytterligare öfvervägande af detta för Stora Kopparbergs läns inbyggare vigtiga ärende. Sålunda vore nemligen, sedan folkmängdens tiilvext stegrat behofvet af utvidgade näringskällor, friheten att begagna dem, som naturen i denna ort' bereder, blifven så mycket dyrbarare för befolkningens bergning; och då angränsande orters lifligare rörelse alltmer närmat sig de aflägsnare bygderna i detta län, hade hågen att verksammare deltaga uti häraf uppkommande fördelar jemväl derstädes tilltagit, hvarjemte, efter det en mindre välbetänkt skogs-hushållning i en del trakter, samt forlönernes stegring gjort tjenstbarheterna till Stora Kopparberget mera svåra och betungande, olägenheterna utaf jordeganderättens inskränkning, genom bergslagets privilegier, visat sig alltmera påfallande; och ansåge E. K.
Af dessa skäl, kan Utskottet icke frånträda ifrågavarande förslag-, hvilket, under förutsättning, att något visst förhållande mellan metallisk cassa och sedelstock bestämmes, blifvit af Borgare-Ståndet godkändt; och hemställer Utskottet alltså, att följande föreskrift må i Banco-Reglementet få inflyta: §• 47- Såsom sedelstock anses och beräknas: a) alla i omlopp varande Bancooch Riksgälds-sedlar samt utelöpande insättningsbevis och attester; b) alla på räkningar i Depositions-Afdelningen innestående medel; och c) hela summan af redan beviljade Creditiv, som kunna vid anfordran disponeras. Härifrån afräknas: i:o Creditivet till Riksgälds-Contoret å En million R:dr; a:o De förskott, som blifvit från Banken utlemnade till förslitna smärre sedlars invexlande i landtorterne; 3:o Sådane transportsedlar samt sedlar af nya slaget å de högre valörerne, hvilka, såsom otydliga, icke kunnat under sina numror afföras, utan i stället blifvit af Låne-afdelningen infriade; 4:o Metalliska värdet af kopparskiljemynts-polletterne. Uti 3p punkten tillstyrkte Utskottet, att Banco-Fullmägtige måtte förständigasatt till återbetalning uppsäga ej mindre alla i följd af den år i843 började upplåning, hos Allmänheten upptagna lån, än äfven de v.ne län å tillhopa 1,14 3,y 5 o R:dr B:co, för hvilka Banken hos RiksgäldsContoret häftar, lith. till R. St. Prot. 18 43, 6 Sami. 1 Afd. 21 Heij t.\ 7 5o Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 44- Borgare-Ståndet liar återrcmitlerat denna punkt, med det förklarande, att Ståndet anser Utlåtande i det hänseende, hvarom i samma punkt är fråga, icke erfordras.
Enär alltså en sådan förmedling icke kan erhållas, om den sökes till följd deraf, att tullqvarnar i trakten uppkommit, de der draga till sig de äldre qvarnarnes mäldelag, synes rättvisa och billighet påkalla åtgärder, hvarigenom de äldre skattlagda qvarnar, som genom anläggandet af nya sådana lidit Expeditions-Utskollets Förslag till und. Skrifvelse, N:o igS. 417 lidit ett vid denna anläggning icke förutsedt intrång eller förminskning i inkomster, erhålla en deremot svarande nedsättning i sin skatt. För att likväl uppgöra förslag till sådana åtgärder, fordras en noga kännedom om förhållandena emellan de äldre och nyare qvarnarne och dem åliggande skattebördor, äfvensom om deras rustningseller roterings-skyldighet, hvadan Rikets Ständer få i underd. anhålla, att, sedan genom vederbörande embets-myndigheter det blifvit utredt, hvilka och huru många qvarnar blifvit skattlagda samt grundränta åsätta eller till rustning eller knektehåll indelda, E. K. M. täcktes vid en blifvande riksdag i nåder framlägga en sådan utredning för Rikets Ständer, samt tillika meddela nådig proposition i ämnet, med förslag till de åtgärder, som E. K. M. kan i nåder linna vara tjenliga för vinnande af en lika och rättvis beskattning å qvarnar. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 8 September 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelri den 4 Sept. 1848. Preste-ståndet den 6 Borgare-ståndet den 7 — Bonde-ståndet den 8 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ändring i 1J kap. 2 årfda-balken, (Lag-utsk.
Förbyggda äro tvänne Linieskepp, Dristigheten och Försigtigheten, 3o öppna Skärgårds-fartyg och 12 däckade, hvarförutan åtskilliga större och mindre reparationer blifvit till Fartygens jemna underhållande verkställda. Vid Carlskrona Station äro Byggnaderne tille Högvakten, Skeppsgosse-scholashuset samt Barnhus-scholaehuset fullbordade. I Stockholm äro' Inventarie-kammare och ett hus till Sjö-artilleri-verkstäder uppförda samt Skeppsholms Kyrkobyggnad under arbete. I Götheborg är det anlagda Etablissementet nära färdigt, så långt för närvarande anses behöfligt. Kongl. Majit har alltid ansett fördelaktigt att sälja äldre, öfver a5 år gamla, Krigsfartyg, sorn icke kunna uthålla en län - Kongl. Majds Nådiga Beriitt. N.-o 1. gré tjenstgöring, oaktadt den tillsyn och reparation de erhålla, då priserna derföre blefvo antagliga. Medel blifva derigenom beredde, att påskynda nya Byggnader, som, då de endast kunde inskränkas inom Flottans årliga anslag, nödvändigt skulle blifva både långsammare och mera ofullständiga, och ett kraftigt bidrag skulle således bildas både för utvecklingen af den inhemska industrien och för Statens säkerhet, då de gamla försålda Skeppen kunde ersättas med alldeles nya, på hvilka alla de af erfarenheten godkända förbättringar kunde tillämpas , som Skeppsbyggnads-konsten de senare åren undergått. Det var under denna synpunkt, sorn Kongl. Maj:t fann för godt, att år i8a5 antaga tvänne af ett Svenskt Handelshus gjorda köpe-anbud, å fern Flottan tillhöriga Fartyg, nemligen tvänne Linieskepp och trenne Fregatter; anbud, hvilkas verkliga fördelaktighet destomindre kunde betviflas, sorn de erbjudna och antagna prisen vida öfverstego icke blott det af vederbörande ordentligen uppskattade värdet af samma Fartyg, utan ock det belopp, hvartill lika många nya Fartyg till enahanda storlek kunde uppbyggas. Kongl.
Ranko, enligt Revisorernes åsigt, icke bordt i räkenskaperna afföras, hvilket skett, utan deremot balanseras, så att, sedan 2,701 R:dr 2 sk., genom Eders Kongl. Majlis och Rikets Krigs-kollegii försorg, blifvit år 1846 ersatta, de återstående förskottsmedlen kommit att ytterligare balanseras, intilldess desamma kunnat varda godlgjorda. Till bemötande af denna anmärkning, får Ofverintendents-embetet underdånigst erinra, att Embetet destomindre ansett sig kunna i 1846 och 1847 års räkenskaper, emot hvad förut ägt rum, såsom en balanserad fordran upptaga ifrågavarande återstod af förskottsmedlen, 17,023 R:dr 10 sk. 7 rst. Banko, som det, enligt Eders Kongl. Majits nådiga bref den 18 Augusti 1846, ännu berodde på särskild nådig pröfning, i hvad mån godtgörelse för om förmälda förskott kunde anslaget till allmänna byggnader i hulvudstaden ytterligare beredas. Först efter det denna pröfning, under den 17 November 1848, för sig gått och Eders Kongl. Majit, i nådigt bref af samma dag, förordnat, att berörde 17,023 R:dr 10 sk. 7 rst. skulle, af de under Krigs-kollegii Eortifikations-afdelnings förvaltning ställda medel, ersättas med 4,000 Ridr under hvarje af' åren 1850, 1851 och 1852, samt med de öfriga 5,023 Ridr 10 sk. 7 rst. år 1853; har Öfverintendents-embetet tilltrott sig att beräkna ifrågavarande förskottsmedel såsom en bestämd byggnads-anslagets fordran hos Krigs-kollegium; i hvilken egenskap summan äfven blifvit i redogörelsen för år 1848 upptagen och lill påföljande är balanserad. Stockholm den 29 Januari 1850. H. AMCHAllSVÄRD. //. //. Bredberg. — 204 — Kongi.
Hr Silfverstolpe: Afven Hr von Hohenhausen tyckes erkänna riktigheten af Högsta domstolens yttrande, att de egodelar, som fattighjonet förut ägde och som tillfallit fattigvårdsstyrelsen, också böra afräknas från den ersättning, som här är ifrågasatt. Sådant borde likväl då äfven vara intaget i del föreslagna stadgandet, men enligt de nu der befintliga ordalagen säges ovillkorligen att allt hvad fattigvårdsstyrelsen ulgifvit för fattighjonet skall bestämdt af arfvet återgäldas. Hvad åter beträffar lättheten af liqviden mellan fattigvårdsstyrelsen och hjonet, fruktar jag för att den ej är så verklig, som man förmodar. Visserligen uppföres i hvarje fattigvårds-slyrelses räkenskaper hvad som är lemnadt åt hvarje fattighjon, men det händer t. ex. att det finnes en fattig hustru som med 3 eller 4 barn ligger fattigvården lill last, och att slutligen hon med de 3 barnen dö, och det fjerde öfverlefver dem. Om då ett arf tillfaller detta efterlefvande barn, så uppstår den frågan huru skall liqviden ske? l)et vore väl orättvist, om del barnet skulle ersätta fattigvården både för modren och syskonen; och ganska svårt vore det, att säga huru stor del af det, åt hela familjen lemnade, understödet tillkommit barnet. Jag fruktar att dessa liqvider och de derför nödvändiga årliga annotationerna skola så öka skrifveriet och redogörelsen, att det till en betydlig grad försvårar hela fattigvården. En ytterligare orsak, hvarföre jag skulle tro det ej vara riktigt alt införa det föreslagna stadgandet, är den, att hela stadgan utgår från den grund, att fattigvården är en barmherlighetsinrättning; hvaremot det ifrågavar:de stadgandet sätter den på rättsgrund. Hr von Hartmansdorff: I min tanke är det klart, och det har ej heller af någon blifvit bestridt, att fattigvård ej kan eller bör lemnäs åt någon annan, än den som är behöfvande. Sådan är för ögonblicket naturligtvis den, som ingenting äger och ej förmår arbeta tillräckligt för sitt uppehälle. Men om han sedan får någon egendom, så upphör detta behof.
SoldatiNfumror, om rättighet förde till extra Rotering^ indelade, att anställa värfning inom beväringsåldern, etet. Ekonomiutskottets betänkande, återrem. af Adeln, s. 179. af Presteståndet, s. 187. af borgareståndet,s. 191. af bondeståndet, s. 195, Ytterligare Utlåtande, bif. af Presteståndet, s, 603. af borgareståndet, s. 660. af Adeln, s835. — Rotering, om deltagande i, efter Hemmanens Uppskattningsvärde; Ekonomi Utskottets betänkan, de, bif. af Adeln, s. 198. af Presteståndet, s. 200. af bondeståndet, s. 3cig. Torp,.om skyldigheten för Soldaten att underhålla, EkonomiUtskottets betänkande, bif. af Adeln, s. 353. af -Bondeståndet, s. 257. af Presteståndet, s. 262. Soldatens beklädnad vid Westerbottens Regemente, om bidrag till; EkonomiUtskottets betänkande, lädes till handlingarne af Adeln, s. 284. bif. af Presteståndet, s. 287. af Borgareståndet, s, 292. Spannmål, om anslag af, till aflöning för särskild Kyrkoherde i Strömstad; StatsUtskottets betänkande, bif. af Adeln, s. 88. af Presteståndet, s. 89. återrem. af Borgareståndet, s. 92. bif. af Bondeståndet, s. 94.* 355 Ytterligare betänkande, blf. af Borgareståndet, s, x4o.
Blommén ... FRUN (stiger upp, ängslig). För allt i verlden, herr mamma, om det händer någonting LAURA (rädd och förtjust). Gud det så ska' kosta mig tio hår ... (några kasta sig emellan. Alla samlas omkring dem, auktionen afbrytes. Österman kommer upp till de tvistande. Alla prata om hvarandra. Midt i tumultet höres länsmannen öfver alla de andra.) nu era himla hundar, är ni rakt galna i hela kroppen? Stör ni kunglig majestäts och kronans nådiga auktionsfrid, så ska' väl hin håle inte ha svårt att ta' er! (sedan det blifvit tyst, vänder han sig till Blommen.) Öfverkonstapeln, som är en kronans karl, och en gentil karl, ska' väl inte bry LÄNSMAN. Hvad BOMAN (vill flyga på Blommén). Hom 95 sig om ... (sakta till Blommén, i det han pekar på Boman) att en sådan der sakramenskad bondbuffel bär sig dumt åt, när han fått litet i hjernkontoret: (till Boman.) Och du Janne Boman, som är en af de raskaste skepparne i hela Österåkers skeppslag, inte ska' du fästa dig vid (sakta) att den der finpolerade pomadburken går och slänger tuppben för jäntorna! (högt) Sjömakten till lands och vatten ska' vara sams med skutvakten till sands och tratten, och här ... (hugger tag i en långkudde som ligger bredvid på en gammal byrå) har vi ett par långkuddar, som ni kan bädda syskonsäng på begge två, och det med både hustru och barn, när ni får några! (allmänt skratt.) BLOMMÉN (till Frun och Laura). Tror han att jag (frågar efter hans bondjäntor! BONDFOLKET. Ja, si kronolänsman! 'An kan 'an! men smörj ska' 'an 'a, hå det så visst som jag 'eter Janne. daler stycket! LINA. HULTING. Två HANNA (till Boman). BOMAN. Ja, Nu hä' det slut hoss hemellan. långkuddar var det ja! Åtta riks långkuddar...
M:s rättbefinnande i enlighet med hufvudgrunderna, hade, som bekant är, tvenne Stånd, R. o. Ad. samt PresteSt., erkänt grundsatsen, men det sednare beklagligen fprlorat sig i redactionsskiljaktigheter. De a:ne andra RiksSt:n hade gillat grundsatsen, att reglementet borde till K. JVI. öfverlemnas, men icke genom Ständerna sjelfva, D c n '20 Maj f. m. 23l utan skulle nu, efter dessa begge RiksStts mening, reglementets öfverlemnande ske genom Bancofullmägtige och en slutmening i blcoreglementet införas lika med den i i83o års reglemente intagna, ehuru, enligt denna slutmening, det då varit erkändt, fastän icke i anseende till brist på tid verkstäldt, att vissa stadganden bort af R, St. sjelfva till K. M. i underd. öfverlemnas. Utsk. ålåg nu att sammanjemnka dessa meningar. Utsk:s majoritet med i röst åberopande Riksd.Ordnts y5 §, lydande: att der ”två Stånd stadna emot två, förfalle frågan och förblifve vid det, som tillförne stadgadt varit,” tillämpade detta lagrum till denna fråga, aldrig förr väckt, ehuru till principen erkänd och egentligen innefattande en verkställighetsåtgärd af ny, förut otillämpad lag, således en fråga, som icke gerna borde kunna förfalla; men genom sådan tillämpning, medförande förfallande af den motionerade frågan och undertryckande af 2:ne Stånds mening, uppkommer derjemte i enlighet med en contrapropos. bestämd genom särskild votering, den oformlighet, att en slutmening i reglementet, på grund af de 2:ne öfriga Ståndens beslut, påtvingas R. St., fastän fråga derom alldeles icke varit formenligen vackt. Man ansåg nemi det vara ett ”fö r b I i f v a n d e vid hvad förut varit stadgadt, ” att slutmeningen i i83o års reglemente skulle betraktas såsom ett stadgande och inflyta med uppdrag åt fullmägtige att till K.
N:o 81, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse med öfverlemnande af Lagcommitte'ens förslag till allm. civillag, äfvensom öfver väckta motioner, hvilka dermed stå i sammanhang. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade punktvis företaga detta mål och dervid taga LagUtsk:s utlät. N:o 81 till grund för föredragningen. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Efter de underrättelser, jag varit i tillfälle inhemta, hafva 3:ne Stånd redan bifallit betänk. N:o 81 med de förändringar deruti, som uti betänk. N:o 1,4.8 innefattas. Det är således utan ändamål att nu debattera frågan, och jag hemställer altså, om R. o. Ad. icke skulle finna för godt att instämma i samma beslut, som de öfriga Stånden i denna fråga fattat. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag anhåller, att betänk, må punktvis föredragas. R. o. Ad. biföll derefter Hr Landtmrs gjorda framställning. Vid den till följd häraf verkställda föredragningen punktvis uppstod discussion i anledn. af följande punkter. Ulskts yttrande, rör:de granskniag vid denna riksdag af förslaget till en ny allm. civillag. Frih. Boye, Ludv.: Sedan tre Stånd redan lemnat bifall till betänk., skulle de anmärkningar, jag deremot har att göra, numera tjena till intet. Jag får derföre endast fästa mitt hopp dervid, att bristerna må afhjelpas genom den instruction, Regeringen kan komma att uppgöra för de ledamöter, ät hvilka det må varda uppdraget att författa en tableau öfver skiljaktigheterna emellan den gamla lagen och det nya förslaget. Då frågan förra gången förevar, förklarade jag mig ämna i Constit. CJtsk. föreslå en sådan ändring i grundlagarna, att en granskning i detail från* Ständernas sida kunde äga rum. jag har behörigen väckt en sådan motion , Den 17 November f. m. i53 tion, men har haft missödet att i Constit.Utsk. mötas med afslag.