Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. säger, "att Stånden skulle till gemensam öfverläggning på ett ruin sammanträda, likväl utan rättighet att der besluta.” Jag anser, att Stånden, på ett rum sammankomna, äfven skola kunna besluta öfver hvarje ämne, då ej votering begäres. B. o. Ad. torde nemi. finna, huru öfverflödig tidsutdrägt det skall medföra att åtskiljas för fattande af beslut, då ej någon röst motsatt sig det mål, som blifvit föredraget, och hvilken omgång för ärendernas behandling deraf skall uppkomma, att för beslutens fattande i 5o till 60 mål behöfva marchera, hvart Stånd till sitt samlingsrum, för att besluta och sedan återmarchera till det gemensamma samlingsrummet, på hvilka marcher således mera tid kunde åtgå, äu soja fordrades för sjelfva öfvcrläggningen. Jag Jiemställer Den 37 Octoberf. m. 349 derföre, om icke R. o. Ad. som sin gemensamma tanka kunde antaga följande redaction: —- Stånden kunna dock, efter Tal männens öfverenskommelse, på ett rum till gemensam öfverläggning sa m manträda och jemväl besluta, då icke votering begäres, hvilken då bör ske ståndsvis. Vid gemensamt sammanträde f ö r e Landtm, ordet. Skulle &c. Hr von Troil, Emil: Utan att förnärma Constit.- Ulsk. erkänner jag, att det synes mig, som H. Utsk. mindre väl betänkt redactionen af detta förslag. Utsk. säger, att Stånden vare berättigade på ett rum sammanträda för att öfverlägga, men utan rättighet att fatta beslut. Jag kan i sanning icke fatta, hvad ”Rikets Ständer” betyda utan denna beslutande-rätt; ty den förutan äro de intet annat än en samling af enskilda personer eller riksdagsmän, som kommit tillsammans för att raisonnera om hvarjehanda ämnen, och för ett sådant sammanträde lära ej några grundlagsbud vara af nöden. Man har sett, att sådana flera gånger under denna riksdag ägt rum och några gånger hos Id. Ex. Statsministern för utrikes ärenderna. Hela skillnaden emellan dessa sammankomster och dem, som Utsk. omtalar, skulle bestå deri, att i dessa sednare Landtm, förde ordet.
Polisen har varit handhafd på sätt som tillförene, med förstärkning vid större folksamlingar, på stadskassans bekostnad, men vid ett tillfälle, nemligen höstetiden 1855, då allmänna lugnet hotades och äfven stördes genom upplopp här i staden, såsom i (lere andre städer, föranledt af agitationer emot bränvinsbrännerier och högre pris på lifsmedel, mäste, till förekommande af vådligare utbrott, militärstyrka tillkallas, hvilket äfven hade den påföljd, att upploppet icke fick större fart och att större våldsamheter förekommos. Den uti förra berättelsen omnämnde välgörenhets-mrättning till förmån för ålderstigne fattige borgare och deras enkor ägde den Usta November 1855 en fond af 2,901 R:dr 22 sk. 4 r:st Banko, hvilken summa blifvit ytterligare ökad med ett af framlidne Handlanden Lars Theodor Park till denna inrättning doneradt belopp af 1,333 R:dr 16 sk. Banko. Orgelverket i stadens domkyrka är år 1851 ombygdt på domkyrkans bekostnad, hvarjemte Herr Biskopen, Doktor Fahlcrantz låtit på egen bekostnad ommåla och med bildhuggeri dekorera domkyrkans predikstol. År 1854 inrättades i Westerås en telegrafstation. Denna inrättning har blifvit temligen flitigt begagnad af allmänheten, som deraf njutit både fördel och nöje. I staden finnas tvänne apothek och ett boktryckeri. För Westerås stads sparbank är redogjordt i sammanhang med berättelsen om de öfriga sparbankerne. Berättelse öfver Westmanlands Arboga, Sjö- ocA Uppstad. Om stadens läge åberopas de förut afgifne berättelser. Abyggnaderne i staden äro nästan allmänt af träd. — Blott fyra stenhus finnas, utom rådhuset, och de båda kyrkorne, nemligen stadskyrkan, belägen i midten af staden, och Arboga landsförsamlings kyrkai belägen i stadens nordvestra hörn. Under de sednare åren hafva åtskillige tvåvåningshus af träd blifvit uppförda och andra dels uppbyggda, dels reparerade. Redan uti sista berättelsen antyddes, att en vidlyftig och kostsam reparation af stadens rådhus blifvit beslutad.
Utskottet, som tagit frågan i öfvervägande, finner sig af de skäl, den nådiga propositionen upptager, böra på det sätt tillstyrka bifall å Kongl. Maj:ts nådiga förslag, att Rikets Ständer måtte bevilja Kongl. Räntmästaren af Wåhl berg en förhöjd pension af 3,900 Rdr R:mt. att med detta belopp årligen från allmänna indragnings-staten utgå från och med början af nästkommande år. 28:o. Som Rikets Ständer, genom bifall till Utskottets under N:o 33 litt A. afgifna betänkande, beslutat att å allmänna indragnings-staten uppföra 9 R:dr 41 öre R:mt, utgörande beloppet af den ersättning, som bör tillkomma i tjenst varande fjerdingsman i 12 socknar inom Södermanland för minskad inkomst af salpelerhjelpen, hvilket anslag, i mån af nuvarande indelningshafvares afgång, kommer att indragas Stats-Utskottets Utlåtande M 167. 15 och upphöra; har sådant blifvit af Utskottet i den till detta Utlåtande hörande tabell N:o 1 iakttaget. 29:o. Kongl. Majrt har äskat, att det åt Vetenskaps-akademien under sednaste riksdag beviljade anslag af 1,200 R.dr R.mt, till understöd ej mindre för anskaffande af teckningar utaf inhemska vexter till arbetet Sveriges flora, än ock för utgifvandet af teckningar utaf zoologiska föremål, måtte för nästa statsreglerings-period få från indragnings-staten fortfarande utgå. Som, enligt hvad Vetenskaps-akademien i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t upplyst, ett icke ringa antal inhemska vextarter ännu återstår att afbilda, samt understöd för zoologiska teckningars utgifvande äfven fortfarande erfordras, hemställer Utskottet, att till ofvanberörda ändamål 1,200 R:dr R:mt om året må för ytterligare 3:ne år anvisas, att från allmänna indragnings-staten utgå. 30:o. Likaledes har Kongl. Maj:t begärt, att Sekreteraren A. M.
Två militärpersoner av högre grad, bör med domarjäv och ansvar utan särskilt arvode övervara och rösta vid sådana ärenden, I krigstid avgör de efter krigsartiklarna. § 21 Konungen äger två röster i de mål i Högsta Domstolen som han övervarar. § 22 I Högsta Domstol kan mindre mål prövas och avgöras av fem ledamöter eller fyra om de är eniga. Vid viktigare saker krävs sju.Lika många frälse som ofrälse ledamöter deltar. § 23 Alla beslut i Högsta Domstolen utfärdas i Konungens namn med Hans underskrift och under Hans sekret. § 25 Konungen äger att i brottmål ge nåd, mildra livstidsstraff samt återgiva ära och till kronan förverkat gods. Högsta Domstol skall dock höras och besluten fattas i Statsrådet. § 26 Då Justitieärenden i Statsrådet föredras, skall Justitie Stats Ministern, minst två Statsråd och två av högsta Domstolen samt Justitiekanslern närvara, med skyldighet att yttra sig till protokollet. § 27 Till Justitiekansler väljs en skicklig och oväldig man, som varit nyttjad i domarvärv. Det åligger honom, att som Konungens Högste Ombudsman föra Hans talan i mål, som rör allmän säkerhet och Kronans rätt samt att på Konungens vägnar ha tillsyn över Rättvisans handhavare och beivra fel som begås av domaren och ämbetsmän. § 28 Konungen äger efter förslag rätt att utnämna ämbeten och tjänster inom Riket till infödda svenska män. I Militära ämbeten får han välja skickliga utländska män, dock inte kommendanter på fästningar. Vid alla utnämningar fäster Konungen endast avseende på deras skicklighet och förtjänster och icke på deras börd. De skall ha den rena evangeliska läran. § 29 Till Ärkebiskop eller biskop väljer Konungen en av de tre som är föreslagna. § 30 Konungen äger rätt att tillsätta kyrkoherdar i Regala pastorat. § 31 Städernas Borgerskap utser tre kandidater till Bogmästare och Konungen väljer en. § 32 Sändebud hos Främmande Makt och Tjänstemän vid Beskickningar utnämner Konungen i Statsministerns och Hovkanslerns närvaro. § 33 Är Statsrådets ledamöter missnöjda med Konungens val har de rätt att göra underdåniga påminnelser. § 34 Dessa ämbeten som nämnts uppförs på Rikets stat.
Län, samt föreslå för honom lön till lika belopp sora för LandsKamereraren stadgadt blifvit. Betänkande!!, N:o 237. 73 Inom Ilögv. PresteSlåndet af Prosten Nordin, att Häradsskrifvarne i allmänhet hade bordt anmälas till löneförbättring, så att deras löner blifvit ungefärligen lika med Kroiiofogdarnes. Af Prosten Dillner.- att enär Vaktmästare och HofRättsposter blifvit ihogkorane med löntillökning, Häradsskrifvaren i Härjeådahlen, som, utan Boställe, icke njöte i Ordinarie lön mera än 16 R:dr 3.2 sk. och i MantalsskrifningsProvision 100 R:dr, icke bordt uteslutas ifrån dem som ansetts vara i största behof af bättre lönevilkor. Af Prosten Dedekind: att för Kronofogdar och Häradsskrifvare på Gottland lönevilkoren bordt afUtskottet regleras till närmare förhållande med like Tjens t eina as i andre Provinser. Af Prosten Forslind: att, då en allmän lönereglering nu icke kunnat åstadkommas, en partiell lönetillökning åtminstone bordt ske för de Kronofogdar och Häradsskrifvare som icke ägde Boställen, så att för de förre lönen uppginge till 866 R:dr 32 sk. och för de senare till 666 R:dr 32 sk. Af Professoren Morén: att ifall Utskottet skulle finna sig kunna en sädén partiell löneförbättring föreslå; Kronofogden och Häradsskrifvaren i Carlskoga och Lekebergs Fögderi då äfven måtte varda ihogkomne; samt af ContractsProsten Anrell: att Utskottet måtte föreslå, att någon ersättning gåfves de Kronofogdar och Häradsskrifvare, som voro utan Boställen, samt, ^4 Stats-Utskottets på sätt K. M:ts Nåd. Proposition innehåller, 100 R:dr åt hvar och en af dem gifvas. Inom Vällojl. BorgareStänden.
Enligt nyssnämnda Nådiga Proposition (N:o 65) är af Direktionen öfver berörde Institut, uti underdånig skrifvelse den 22 Oktober näsllidet år, anfördt, att Institutet väl tid efter annan fått sig anslagne årliga understöd af Stals-medel, men att, då med emottagandet af hvart och ett af dessa understöd, varit förenad skyldighet att vid Institutet kostnadsfritt underhålla ett ökadt antal elever, och kostnaden för dessa varit större, Bih. till /?. StProt. 18S3 & 1854. i Sami. 1 A[d. 2 B:d. 13 Haft. - 2 10 Slals-Utskotlets Utlåtande, N:o 160. än att den kunnat betäckas af de beviljade anslagen, en icke obetydlig förlast för Institutet härigenom uppkommit. Då Direktionen derjemte nödgats bekosta åtskilliga betydligare reparationer å Institutets byggnader, och den för de betalande eleverne bestämda årliga afgift, hvilken Direktionen, för att icke försvåra tillfället att begagna undervisningen vid Institutet, ansett sig ej kunna höja, icke motsvarade de utgifter, Institutet för hvarje elev finge vidkännas, hade det för Inrättningens framtida ekonomiska bestånd menliga förhållande inträffat, att de densamma tilldelade donationer och dess räntebärande fonder måst anlitas. Direktionen hyste dock den förhoppning, att, efter afslulandet af ofvanomförmälda reparationer, inrättningens årliga utgifter skulle kunna med dess årligen påräkneliga inkomster bestridas och förlusten å Slals-anslagen betäckas af Inrättningens egna fonders afkastning, bolst då dessa blefve från åtskilliga dem nu vidhäftande lifräntor befriade. Ett behof ålerstode dock, som icke kunde med Inrättningens tillgångar afhjelpas. Af Institutets allmännare anlitande och särdeles genom det ökade antalet af Statens gratister, bade en större lärosal för Institutets Döfstum-afdelning, hvilkens elev-antal för närvarande utgjorde 85, blifvit oundgängligen nödvändig. Det nu befintliga utrymmet för detta antal elever vöre så mycket otillräckligare, som eleverna måste fördelas i afskilda läslag, dels efter kön och dels efter olika kunskapsgrad, fettningsgåfva och flit.
"Emot de beslut, Bevillnings-Utskottet fattat rörande allmänna bevillningen, får jag afgifva följande reservation: l:o Utskottet har beslutat, att, i likhet med hvad som finnes stadgadt uti § 10 af nu gällande Bevillnings-förordning, ålägga utländningar, som resa omkring i landet och för egen räkning, eller såsom utskickade för andra, utbjuda eller sluta handel om utländska varor, en afgift af 50 R:dr Riksmynt för tiden till och med 5 månader, samt för hvarje månad derutöfver ytterligare 20 R:dr Riksmynt, och dessutom stadgat, alt den utländning, som, utan att hafva erlagt denna afgift, beträ - Bil. till Bev.-Utsk. Bet. 19 des med att utbjuda eller sluta handel om utländska varor, skall, jemte afgiftens erläggande, böta 450 R:dr Riksmynt. Då det är en känd sak, att denna beskattning rätt ofta föranledt till obehöriga trakasserier för utländske resande och derföre blifvit i allmänhet på det högsta ogillad, samt många exempel skulle kunna anföras derpå, att utländske resande genom okunnighet om deras åliggande att erlägga den stadgade afgiften, blifvit af allmänna åklagare dragna inför rätta, emedan de gjort sig förfallne till de stadgade böterna, och dertill jemväl kommer, att den inkomst Staten, genom denna beskattning, erhåller, utgör en sådan obetydlighet, att den icke bör kunna tagas i betraktande, anser jag samma beskattning böra helt och hållet upphöra. Den är en lemning af ett system, som numera lyckligtvis icke erkännes såsom grund för våra internationela förhållanden, och de Svenskar, som resa utrikes för alt sälja våra export-varor, äro ingenstädes underkastade en dylik afgift. 2:o Genom Utskottets beslut har uti § 10 äfven blifvit stadgadt, att kommissionärer och agenter för utländska assurans-bolag, ehvad de äro borgare eller icke, böra erlägga bestämda algifter, särskildt såsom kommissionärer och särskildt såsom agenter, från och med 2 R:dr 25 öre till och med 37
Datum ut supra. o 8 v 4 ». /i'. 0. protos,'/,s», iV:o FS. 57/r/r-n^ a/ pro^oooZ/et 6/vs^ Loo/6n'a§Zr'ä-^>6nc/6N^ /cd//et rn/ör //anr ^/a/:t Lounnxen r Ftn^-Rdc/eL ^oc^/roZ/n^ §/ott c/en -o ten/Z-e/' /<?^. Xrirvsrsnäe: Rans Lixeellenee .Iu8titike-8t3t8-l>Iini8tern, Herr Prilierre 6///en/raa/. Raus Lxcellenee 8t3ts-AIiuisteru för Utrikes 7krenden3, Herr KUlierrs /Z/ro / 8t3ts-Raden: prilierre -5taÄ von //o/^Zo/n. A/nnZ/re» krikerre pedron, Prilierre 7Vonc/en/n/^ LrZ/verLtoZ/io^ LV/i Prilmrre 6/ZZsn§rnnaL. Repartements-Okefeu 8t3ts-Radet 8r7/ve,Fko/^s uppläste i underdäm«ket tili jnsterinn' ett, i följd af förut fattadt lVädiZt beslut, uppsatt förslaZ till RionZI. Najtts Xadi^a proposition till Rikets 8tii»de-r, anKaeude förlmjninK »t ailina 3Nsl3Keu 3k allmänna medel till folkundervisniiiKens liefräm/ande, Inilket försiaK Lon^I.
Prop. M 1, om Statsverket 1856. arfvodet för dessas bestridande, ett vid hvarje Artilleri-regemente, förhöjes från dess nuvarande belopp, 225 R:dr, till 400 R:dr Riksmynt. För undervisning i ridning bestås för närvarande hvarje Artilleri-regemente ett arfvode af 480 R:dr Riksmynt, och har denna undervisning hittills meddelats genom någon af Regementets Officerare; men då Artilleri-officern, vid den ålder då hågen för ridkonst vanligen uppstår och utvecklas, måste egna större delen af sin tid åt studier, samt således icke kan medhinna att förvärfva den färdighet i nämnda konst, som för denna befattning erfordras, följer ock att icke alltid en härtill fullt skicklig person inom regementet kan påräknas; hvadan jag anser nödigt, att särskild Regementsstallmästare vid dessa regementen bör vara att tillgå, och föreslår derföre, att, i stället för nuvarande arfvodet, lön för en Regements-stallmästare vid hvartdera af de tre Artilleri-regementena måtte bestås; och då bristen på Stallmästare här i landet är särdeles stor, vägar jag icke begära mindre belopp än 1,200 R:dr R:mt, med rättighet tillika för Chefen att, om skicklig person för befattningens tillsättande icke kan erhållas, få tilldela lönen, såsom arfvode, åt den Officer eller annan person, som tjensten bestrider. För Gymnastik-läraren torde arfvodet skäligen böra förhöjas från 225 till 400 R:dr R:mt.
Utlåtande, i anledning af vcickt fråga om upphäfvandet af Rikets sist församlade Ständers beslut, angående Statens garanti för vissa Hypotheksföreningars skuldförbindelser. (llgs. Afd.) Inom Yällofl. Borgare-Ståndet, liar Herr C. C. Halling, vid denna Riksdag, väckt en lill Stats-Utskottet remitterad motion derom, alt Rikets sist församlade Ständers fattade beslut, angående skyldigheten för Riksgälds-Contoret att garantera de, efter vissa fastställde grunder, inrättade liypolheks-föreningars skuldförbindelser, måtte till all kraft och verkan uppliäfvas, samt stadgandena härom ur det nya Reglementet för nämnde Contor uteslutas, helst, under den sedan sista Riksdag förflutna tid, någon så beskaffad garanti icke ens blifvit ifrågasatt, utan den derefter tillkomna hypotheks-förening vöre byggd på helt andra grunder och den förut stiftade hypotheks-inrättningen kunnat, fastän den icke egt att påräkna en dylik garanti, upptaga ett utländskt lån å flere millioner, hvadan det med ifrågavarande beslut åsyftade ändamål således i sjelfva verket syntes vara vunnet, utan att det såsom oundgängligt ansedda biträdet af Statens borgen behöft anlitas. Enär, på sätt motionären antydt, ej allenast, enligt hvad allmänt kändt är, Bruksegarnes Hypotheks-förening, under de senare åren, kunnat i lånväg å utländsk ort, emot fördelaktiga vilkor, bereda sig ganska betydliga tillgångar, utan ock, vid stiftandet af den inom provinsen Skäne, sedan sistförflutne Riksmöte, tillkomna större Hypotheksinrättning, Statens, genom omförmälde garanti, erbjudna biträde icke funnits behöfligt för denna Inrättnings uppkomst och verksamhet, anser Utskottet sig jemväl af denna sålunda vunna erfarenhet hemta fullt skäl att understödja det framställda förslaget om upphäfvandet af ett ännu icke i något hänseende tillämpadt beslut, som grundade sig på förutsättningen af sedermera, enligt hvad erfarenheten visat, väsendtligen förändrade förhållanden.
Om i §:n slår: ”ett förslagsanslag af 18,000 r:dr alt med J ärligen förskottsvis utgå” eller ”förslagsanslag af t»,000 r:dr årligen” så kan jag ej annat finna än att del blir en och samma sak, uttryckt på 2:ne olika sätt. Hr Printzensköld har nu sin mening om saken; ingenting hindrar alt om ordställningen derefter ändras, de öfrige Stånden, hvilka äfven äga rätt alt derom besluta, finna att hvad den värde ledamoten föreslagit, förändrade R. St:s mening i det förut fattade beslutet. Jag är ej nog lycklig att kunna upfatta det fina i dest i n ktionen och känner ingen annan utväg än att följa R. St:s beslut utan alla förändringar eller kommentarie!’, och tillstyrker derföre antagande af §:n sådan den är. flr Printzensköld: Aldenslund SlatsUtsk:s Hrr ordfide och ledamöter anse denna § vara så tydlig och klar att någon förändring deruti icke bör ske, tillåter jag mig fråga hvarföre icke detta anslag blifvit nptagel i den § af Riksg:skonl:s reglemente som omtalar förslagsanslagen i allmänhet. Derigenom har äfven SlatsUtsk. föranledt en tvetydighet och svårighet för Fullmäktige alt tolka §:n så, som StaisUlsIcs ledamöter vilja. Om desse ledamöter haft den godheten att taga kännedom om K. M:s nåd. skrifvelse i ämnet lill Ständerne vid sisth riksdag, äfvensom motiverne lill begäran af anslaget och derjemte genomläst StatsUtsk:s af Ständerne gillade svar, så skulle desse Hrr ledamöter deraf kunnat inhemta att Konungen ansåg 6,000 r:dr vara det högsta belopp som ärligen behöfdes till utgifternes bestridande för Kolonien S:t Barthelemy, och just på denna grund anvisade Ständerne på förslag 6,000 r:dr, såsom varande det belopp hvilket väl borde räcka lill och kunna antagas lemna behållning.
57. '61. 62. 63. — f^öränbring i ftabganbena om giftos mannarätt — antagen förorbning om giftermål emellan driften od) SJlofaifl trods bctännare — Slrfdrätt för oälta barn — erfättning titt ftäbernad magiftras ter för itppl)öranbe af beråd arfs roobe för upprättanbe af boupps ledningar od) arfffiften. — föränbring af förefTrifterna röranbe ogift qminnad mpnbigfjet — änbring i 4 $ap. 2 §. Sorbas Sing. änbring t Sfongl. görovbitittgen röranbe ftäbfel od) lega af jörb på lanbet, beit .13 Suni 1800 66. §. 50. — beftämmanbe af tib för tlanber emot tills etter afträbeétjufefpn ålroitojorb 66. §. 51. — utarbetanbe af förflag titt np tag röranbe roattenrätten .66. §. 52. — föränbrabe föreffriftcr i affeenbe på noitforext för mjöls od) fågs qmarnarö anlägganbe .66. §. 53. — föränbring i lagftiftningen rö 54. — änbring i författhingarne röranbe panbetös od) näringtSrätt m. m. 68. §. 55. — föränbring af lagenö ftabganbe om ränta . v .68. §. 56. — uppl)öranbc af ben f. t. fattigs procentenö utgåenbe från fterbljuö 69. §. 57. — np Strafflag m. m 69. §. 58. — erfättning titt meberböranbe för be i firafftagen ftabgabe böterö in 61. — inledning om mjttjanberätt titt faft egenbom 71. §. 62. — ntfträdning af tiben, inom tjmil
Din lefnad skall med Helenas flyta som en lugn flod genom gröna ängar, under svalkande skuggor. Din Erland skall vexa upp och blifva din ålders glädje. Ditt hus skall länge ega bestånd och din Guds välsignelse hvila deröfver. – Farväl, Erland! fortfor hon med innerlig röst. – Farväl yngling vid bäcken! Farväl, min första och enda kärlek! Farväl min lycka och olycka! Välsignad vare du, min make! välsignad du, min fröjd, mitt solljus, min ande, mitt allt! Och Singoalla tryckte den kyss, hon tänkte den sista, på sin Erlands läppar och ilade bort. Utöfver Erlands kinder strömmade tårar; han vred sina händer och ropade Singoalla, så att det genljöd i skogen; men Singoalla var borta, och Sorgbarns kraft fängslade Erland vid stället. Då utbrast Erland i sådane verop, att det skar genom Sorgbarns märg. Den lille darrade och kände sin kraft förminskas, sin vilja slappas, sitt hjerta försmälta. – Sorgbarn, ropade riddaren, – jag krossar dig, om du icke svär vid Gud att nästa natt, hvarje natt, återföra mig till Singoalla! – Jag svär, suckade Sorgbarn, nästan medvetslös. – Fort! Återvändom då till slottet, innan jag vaknar! Jag känner, att din kraft minskas, att jag snart skall vakna. Skynda dig! Vi äro annars begge förlorade. Sorgbarn ilade framåt med snabba steg. Erland följde honom. En knapp fjerdedels timme derefter hvilade riddaren i sin säng och pilgrimen på sin mattta ... Men Assim lurade förgäfves på sitt rof, der han stod i klippbrottet med det skarpslipade svärdet i handen. När Singoalla återkom till grottan, sade hon blott: – riddaren kommer icke ... Assim slog då svärdet i klippan, så att det brast vid fästet, ilade så till stranden och roade sig hela natten med att härma nattfåglarne och rulla stenar nedför klippornas sluttning i sjön. Den sista nattvandringen. Sorgbarn höll sin ed.
I detta ämne har jag redan vid 1812 ars Riksdag yttrat mina tankar; en dylik fråga blef då väckt, rörande Rentebetalningen för det Capital som förra Kongl. Famillen ägde här innestående — 0111 den nämligen skulle beräknas efter Cours eller icke; jag förklarade då, och Ridd. o. Ad. Fröt. 45* 4^* 354 Din i Juli /. m. itererar nu detsamma, att f. <3. Konungen af en politisk nödvändighet vardt skild i» från Kronan ; men aldrig har han blifvit förklarad brottslig; han åtnjöt under sin detronisation alla de vördnadsbetygelse!-, som tillkomma den Konungsliga Högheten; han blef bibehållen vid sin enskilda förmögenhet med all den rätt annor Svensk man äger;' samt erhöll till underhåll för sin famille en med Kongl, värdighet passande anständig pension. Att nu villja häraf göra afdrag, af det skäl att han gjort arF, är en alldeles okänd princip i Svenska Hagen. Det blefve då Svenska Folket som delte arf efter EnkeDrottningen med den rätta Arfvingen. I anseende till denna oform» lighet lärer återremiss vara nödvändig. Friherre Boye: I HeyrathsContractetI Och i Högstsalig Konung Adolph Fredriks officiella förbindelse anser jag f. d. Kongl. Famillens rätt vara grundad; och enligt dessa Handlingar, samt efter de händelser som mellankommit, kan jag ej betrakta denna Famille i annat predicament än såsom innehafvare af Danska Kronans rätt, alldeles sådan som vore rättigheten till Brudgåfvan Danska Kronan hemfallen. Hennes Maj:t EnkeDrottningen uppbar, i lifstiden, icke rentan för Brudgåfvan annorledes än tillsammans med dess öfriga Statssumma, hvari den var inberäknad J Den 7 Juli. /. m. 355 Och då Hennes Majit således icke i lifstiden ens haft anledning att urskilja rentans belopp, så torde man icke heller* kunna rättvisligen antaga, att Hennes Majit åtnöjt sig med mindre än rättigheten varit eller begifvit sig ifrån något af hvad Hennes rätt var.