Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att dock nu se denna längtan, detta hemliga hopp klädt i ord, öfversteg all hennes styrka och hon vacklade af sinnesrörelse. Rudolph såg denna svaghet och förstod dess källa; ett smärtsamt leende flög öfver hans tunna, bleka läppar och han sade lugnt och förtröstande: ”Det skall ske som jag sagt, jag vet det, och fröjdar mig deråt. Och då du åter är lycklig och säll, så ber jag, att om en ofrivillig tanke flyger tillbaka till en tid, den du önskar vara begrafven i glömskans sköte, du då utan allt hat och agg måtte dröja vid mitt minne. Och nu lef väl för evigt! Aldrig skall jag mera störa din frid, ty jag går nu bort för att i ett fremmande land, under en varmare, skönare himmel, söka mig en graf, der jag i lugn får hvila ut från alla strider och qval. Der skall jag slumra ensam, gömd och glömd, men lycklig, ty din förlåtelse skall sprida en glädjeskimmer kring min dödsbädd. Ännu engång tackar jag dig för den! Gud välsigne dig och gifve ditt rena, skuldfria hjerta frid!” Med dessa ord böjde han sig ned öfver Elisabeth, som åter sjunkit ned på gräsmattan, och tryckte sina glödande läppar mot hennes höga, kalla panna; derpå aflägsnade han sig långsamt, utan att se sig om. Elisabeth stirrade efter honom så länge som möjligt, men då den sista skymten försvunnit af honom bland skogens trän, då föreföll henne alltsammans som en dröm, en villa. För att skingra den, strök hon med handen öfver sin panna, men der brände ännu spåret af den glödande kyssen, dödsoch afskedskyssen. Förvirrad blickade hon omkring sig; då framträdde ur skogen Helena med sin fyllda blomsterkorg på armen och en krans af de vackra, doftande blommorna kring sitt lilla mörklockiga hufvud. ”Ack mamma,” utropade hon och kastade sig kring modrens hals, ”du tror ej huru mycket blommor det finnes derborta på ängen. Huru vackert är ändå ej landet; här vill jag lefva och dö med dig och den gode morbror Ferdinand!
Nu skulle Fanny Flax, som värkligen spelat utmärkt, sta och »rädda situasjonen», Gud bevars, och så sa hon med den falskaste, mildaste röst: »Min stackars mor, nu har hon haft ett af sina anfall igen!» »Hva falls!» skrek jag och rusade in på scenen igen, för nu trampade hon på min allra ömmaste tå. »Anfall? Jag har aldrig i mitt lif haft något anfall!» »Ridå!» skrek Holmen. Bom! föll ridån med ett brak. »Hur kunde mamma?» snyftade Beda tio minuter senare. »Hur kunde mamma?» snyftade Ada. »Hur kunde moster?» snyftade Maja. »Kära barn», sa jag och torkade mig i pannan, »det var inte alls svårt. Det hade varit bra mycket värre att låta bli! I salongen stampade de som om de haft kramp, och tror någon människa de gaf sig, förr än de fått in mig och niga ensam. Att behöfva tacka för sitt eget fiasko! Kan det finnas en större pröfning för en konstnär! Till min innerliga glädje och stolthet var herr landshöfdingen så nådig och klappade med, och jag hörde tydligt att han hviskade: »Charmant, charmant!» För ett sådant bifall kan man tåla med diverse applåder på sin rygg, så mycket mer som Kullen sa att det inte gjorde en smul hur stycket nu slutade. Ruffen, raringen, kom in för att »trösta», hvilket var snällare än snällt, efter han inte vet något värre än när folk skrattar åt oss. Jag låtsade vara glad som en spelman, men så snart jag kom åt, så smög jag mig in i sminkrummet och lipade en värs för mig själf. Om jag också kunde hålla humöret uppe för andra, så satt det nog ändå där det satt, att jag gjort mig till narr. Jag bara väntade, att de båda Döfva också skulle gå sönder, men det gjorde de inte, som väl var. Jag började litet smått räta upp mig igen. Men bara helt litet. Vågade inte mer, innan jag fick se hvad Kullen åstadkommit med Carl. När Apan spelades, smög jag mig ut i salongen till Ruffen. Jag var i den rysligaste ångest, innan Laxén kom in.
Sedlarne ingalunda vidkändes någon nedsättning mellan Silfver-värde och namn-varde. Hvar sak har vanligen en sva - Stats och Banko-Utskottens Bctänkanden. 449 gare eHer mera angriplig sida, och det hemsfälles till billiga granskare, om icke någon serdeles motsägelse igenfinnes i tillämpningen af förenämnde tvanne grunder. Utskotten hafva emedlertid visserligen känt någon betänklighet, i fråga om det föreslagne Silfver-u.pplaget, och derföre äfven anfört (p. 36) att, då insamling af Silfver, i hvilken väg sorn helst, icke kan hafva iner än ett föremål, nemi. ett ju förr dess heldre kunna bringa del åter i rörelsen, nytt skiljemynt borde utgifvas. Det är detta man i flera anmärkningar kailat Underhaltigt Mynt: ehuru en sådan benämning egentligen borde fästas blott vid det mynt, sorn hade mindre metall-innehåll, ellet intrinsekt värde, än hvartill det vore angifvit. Det här föreslagne skulle deremot i sjelfva verket icke vara annat, än mindre delar af hittills slagit metalliskt Mynt; men fullt innehållande det metall-värde, sorn fastställdes; ringhaltigare nemligen mot namnvärdet af nu varande Specie; men ingalunda underhaltigt. För att erhålla jemförelse mot en granskares framställning, vill man exempelvis antaga, att detta skiljemynt utslogs till i 12 skillingars Silfvervärde.
Ridderskapet och Adeln och Högvördige Preste-Ståndet ensamt till BevillningsUtskottet, men från Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet till Stats-och Be v ill ni ngs-Ut skottens gemensamma handläggning, har Kongl. Majit , efter anförande af hvad Rikets Högloft, Ständer vid 18a5 års Riksdag, uti förevarande fråga beslutit, först i Nåder tillkännagifvit, alt Kongl. Majit derom under den 10 Mar* 1824 utfärdat allmän Kungörelse, samt, med anledning af Rikets Högloft. Ständer* yttrande för verkställigheten, förordnat, att förvaltningen af Curhus-afgiften skulle besörjas af de Directioner, hvilka, i enlighet med Kongl. Majit» Nådiga Instruction den 17 December 1817, blifvit tillförordnade, samt att, sedan Seraphimer - RAKNING öfver CURHUS-MEDLENIN. N. LAN. För År 18— Hörer till Statsoch Beotlin. Utskottets Betänkande N;o 87, N. iV. Debet. Balance från År 18 _ • Contant behållning i X.andt-Ränteriet D;o hos vederbörande Förvaltare Utlånte Medel Resterande Curhus-afgift . Obetalde Underhålisersättningar , Invenfarier Debiterad Curhus-Afgift för detta ar af af 000 personer å o sk , Ränta å utlånt Capital . i Underhålls-ersättning . 000 00 OOO Ooo 000 000 000 000 00 S u m rn a Vcrific. pag - Banco o o R:dr.l sk. rst 0000 0000 i 0000 Carlius. Vcrific, Pa5* B a n c 0. Credit. R:dr. sk. rst. Afkortningar, enligt Längder . , . Afskrifning af underhålls-ersättningai med mera 000 000 0 0 Utgifter. 000 Aflöning för Läkarevård . oo Sjukskötsel oo 0 0
ett ställe, vare sig i en särskild förordning eller IV om » inrättandet af ett husapotek » af sakkunMagnesia (Tlydratocarbonas magnesicus pulvekanske hellre i ett kapitel om äktenskap af omynnige ansetts nog korrekt o c h uttömmande, har 1 — 2 teskedar i vatten en å flere dige, som fogas till giftermålsbalken efter dess slut. Iduns läkare uppsatt följande artikel i den viktiga ratus). gånger dagligen vid » magsyra » (grossess). UtAtt stadga särskild laga påföljd för den sig omynfrågan. värtes bra som tandpulver och som ströpulver vid hudlöshet. Smånotiser från kvinnovärlden. l Maskfrö (Fiores Cince). Ä t barn / — 2 gram (åt äldre 3 — 5 gram) med socker eller sirup vid spoloch springmask. Natriumbicarbonat, bicarbonat (Bicarbonas natrious). Invärtes i dosis af 1 gram i liknande fall som magnesia. 2 Nervdroppar (se under Kamfer!) Nicht (Lyeopodium). Ströpulver vid hudlöshet. * Opiidroppar (Tinctura thebaica). Se under diarrhédroppar. Prinsens droppar (Liquor acetatis ammonici pyroleosi). 2 5 — 5 0 droppar i vatten såsom upplifvande (skrämsel, vanmakt etc.) och så- som krampstillande. Ricinolja. * Sublimat sår o. d.). 1 — 2 matskedar åt full växta. (1: 1,000 till utvärtes bruk i Tanddroppar. 1) Stigzelii tanddroppar; bra medel, fås utan läkares recept. 2) * Gocainlösning fcocain 50 centigram i utspädd sprit eller kamfer sprit 15 gram) till ingnidning på tandköttet och med försiktighet i själfva tanden. Terpentinolja. Utvärtes till omslag, ingnidningar vid smärtor, reumatism etc. Invärtes vid hosta som emulsion, som beredes för tillfället af 1 — 2 teskedar rå terpentinolja, väl blandad med 50 gram honung, 50 gram vatten och en äggula.
Betänkande N.o 47. §. 10. rinfUL*räknqa?rrär Blifrer en commenderad, sora är ogift och bebolt dem, som råka i Kronans hus, krigsfånge, njute ingen contant inqvartekrigsfångenskap. rjng under fångenskapstiden. Har han ej bebott Kronans hus, förhålles med inqvarteringen såsom under cornmendering. enligt nästföregående §., och om fångenskapen inträffar, innan de der nämnde sex månader lupit till ända, beräknas iuqvarteringen icke längre än till dess berörde sex månader förlidit. Är den fångne gift, undfå hans hustru och oförsörjda barn inqvartering jemväl på sätt i näst föregående §. om inqvartering under commendering är förordnadt. Har han bebott Kronans hus, erhålle hans hustru och hos henne varande oförsörjda barn contant inqvartering från den tid de måste derifrån afflytta, hvaröfver bevis vid reqvisitionen bör företes. Denna inqvartering beräknas dem till lika belopp, som deras vederlikar vid samma Regemente eller Corps, hvilka njutit contant inqvartering, den undfå. §• ”• Huru inqvartejn_ ener utrikes permiterade, som öfver ett halft år nog beraknas for „ . r , j r. , • jr, • • . permitterade. ar° borta trän deras station, undfå ingen inqvartering. §. 12. De, som egaegna Alla de, sorn till inqvartering äro berättigade, ega us, amqtartenng. att in(jVartei.jng uppbära, änskönt de sjelfva skulle vara husegare i staden. §• >3. Dubbel inqrarte Den, sora har boningsrum i Kronans hus sig till rins »a ej ega rum. sj3gtie> är ej tillika berättigad till inqvartering i staden, likasom den, hvilken för sin person har inqvartering på landet, ej må på samma gång erhålla inqvartering i stad. II.
Fastighets-l ånen h 4 procents ränta: medelst inbetalning af sex för hundrade St h. 5* 68 Den a5 November e. m. årligen, räknadt pä capital-återstoden vid 1814 års slut utaf de län, sorn. före den tiden utgått, och på primitiva Capitalet af de sedermera utgifva eller i omsättningseller transportväg beviljade. Fastighets-lånen h 5 procents ränta : medelst inbetalning af sju för hundrade årligen, likaledes räknadt på Capital-återstoden vid 1814 års slut, utaf de före den tiden utgifva och på primitiva Capitalet af de sedermera i omsättningseller transport-väg beviljade. Den vid liqviden mellan Statsverket och Banken efter 1800 års Riksdag uppkomna förskottsfordran: medelst användande af två femtedelar utaf den ränta, sorn på fem procentslånen årligen beräknas; samt Odlings-lånen: medelst årligt erläggande af 2 procents ränta och återgäldande dessutom af en femtedel af det lyfta de beloppet årligen, sedan första andelen fått utan capit al-afbetalning begagnas i fem år, hvad de större odling slänen, och i tre år, hvad de mindre odlings-läinen beträffar. c) Att, med afseende på låns omsättning skall iakttagas, det ingen förändring i det fastställda årliga afbetalningsbeloppet för ett Bankens Fastighets-lån får ega Den 25 November e. rn. 69 rum, i följd deraf, att pantens egare blifvit ombytt. Jtt den så baltade transport-rättiglietcn på annan pant upphör, så att de å lånen inflytande capital-afbetalningar, de må utgöra högre eller ringare belopp, ovilkorligen ingå till allmänna Låne-fonden att, enligt stadgade grunder, disponeras. Dessa fyra punkter blefvo, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde serskildle propositioner, af Ridderskapet och Adeln hila 11 ne. 2:0 Grunderna för nya låns utgif v a n d e. a) Fastighetslån mot intecknings-säkerhet. A)
Om detta är gifvit så finnes väl icke något giltigt skäl hvarföre en Cornett vid de två Skånska CavalieriRegementerne skall hafva i lön blott 200 R:dr Banco, då Cornetterne vid de värfvade CavalieriRegementerne erhålla uti lön 405 R:dr Banco samt Cornetterne vid LifRegementet 355 R;dr samma mynt. Som sndra skälet anför StatsUtskottet att då Skånska HusarRegementet, som befinner sig uti samma förhållande, icke hegardt någon löneförhöjning för sina penningelöntagare, så ser Utskottet sig derigenom utur tillfälle att till - 122 Den 7 Julii e. m. styrka bifall till min gjorda ansökning derom. Då penningelönerne vid nästan alla så väl Militaira sorn Civila EmbetsmannaCorpser i anseende till myntets försämring tid efter annan blifvit förhöjde med minst 50 procent, så har jag aldrig hördt åberopas som ett hinder att de båda Skånska Indelta icke hegardt deraf blifva delaktige. Jag kan omöjligen inse hvad som kan hindra Utskottet att föreslå Skånska HusarRegementet till erhållande af enahanda löneförhöjning med den, som blifvit begärd för Skånska Dragonerne, hvartill de äro lika berättigade. Hela den derigenom förökade årliga utgiften skulle för begge Regementeine uppgå till ungefärligen 2,600 R;dr Banco H vad sluteligen Utskottet föreslår att Kongl. Maj:t af 3:dje Hufvudtitteln skulle täckas bevilja nödig löneförhöjning synes vara allenast för att komma ifrån saken. Utskottet kan omöjeligen vara uti okunnighet om att Tredje Flufvudtitteln är uppgjord efter redan bestämda beholver, och att således ingen assignering på densamma till andra ändamål kan äga rum, så vida icke StatsUtskottet skulle föreslå Ständerna att öka 3:dje Hufvudtitteln till erfordeligt belopp, hvilket äfven var föremålet för min motion. På dessa skäl begär jag åttrremiss af Betänkandet. Den 7 Julii e. m. 123 N:o 5. Herr von Franchen, Auguftx
Då dessutom motivet för förra Riksdagens beslut, att höja pensionerna, var den dyra tiden och svårigheten att draga sig fram med de små understöd, som dittills lemnats, hemställer jag, om icke detta motiv var än mera gällande för de äldre; ty i samma mån som förmågan att sköta sig sjelf, eller att förvärfva sig något på annat sätt aftagit, i samma mån måste ock behofvet af understöd blifva större. Det är ju alldeles klart, att de 86- och 70-åriga måste vara i större behof af hjelp än de, som äro i sin fulla vigor och vid 60 års ålder lemna tjensten. Upoffringen i afs:de å penningar är också icke särdeles stor, ty om få år härefter är deras antal, som åtnjuta fyllnadspension, lika stort, som det skulle varit nu, i fall de förut afskedstagne undfått enahanda förmån, emedan i samma mån, som dessa dö undan, andra inträda i deras ställe och erhålla den förhöjda pensionen. Antalet pensioner måste alltid förr eller sednare upgå till ett nonnalbelopp. Jag anser derföre, för min del, att det skulle vara hårdt och obilligt, ja t. o. m. orättvist, att icke tilldela de förut afskedade samma förmån, som de sednare. Jag ber härvid, att få fästa upmärksamheten på, att utgången af denna fråga icke kommer att inverka på min ställning. Under önskan slutligen, att StatsUtsk:t måtte finna anledn. tillstyrka motionen, anhåller jag, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja remissen. Motionen jemte yttrandet remitterades till StatsUtsk:t. Ifi4 Den 16 November f. m. Frih. von Schwerin, Carl Ju 1 ius, upläste följande motion : Det torde ej kunna förnekas att Sverige under det sednare tiotalet af år vunnit en ofantlig utveckling i de flesta näringsgrenar. Industriens produkter hafva mångfaldigats och åkerbruket, som förr knappt förmådde lemna den för landet nödiga spanmålen, har nu förkofrats till den grad, att betydliga qvantiteter deraf utföras, i medeltal minst en million tunnor om året.
I öfverensstämmelse med Utskottets nu yttrade åsigt och då den allmänna bevillning, hvilken, enligt nya Revillnings-förordningen skall utgöras, egentligen först under år 1850 kommer att af de skattskyldige erläggas, och till Riksgäldskontoret inlevereras, får Utskottet alltså, på grund af ofvanstående utredning, föreslå, att den allmänna bevillning, som Rikets Ständer, för fyllande af Statsoch Riksgäldsverkens behof, måste vid denna Riksdag sig åtaga, varder fastställd till ett belopp af En million åttahundrafemtio tusen Riksdaler. Stats-Utskoltets Memorial, N:o 358 17 Ehuru den nu föreslagna bevillningssumman uppgår till 120,000 R:dr utöfver det belopp, hvartill allmänna bevillningen i 1845 års Bevillnings-förordning finnes beräknad, öfverskjuter den dock endast med 3.3,810 R:dr 12 sk. 7 r:st. den bevillning för år 1846, som, med inberäkning af all under samma år influten arfsoch testaments-bevillniug för den l:sta innevarande månad, blifvit dels till Riksgäldskontoret inlevererad, dels vid ränteliqvider der innehållen, samt med 32,880 R:dr 10 sk. 7 r:st. den intill nämnde dag levererade eller innehållna bevillning för år 1847. — Då dessutom restantier af bevillningsmedlen för nämnde 2:ne år, synnerligen för det sednast förllutna, jemväl hädanefter komma att till Riksgäldskontoret ingå, så och med afseende derjemte å det vanliga förhållandet vid samma bevillningsgrunders fortsatta tillämpning, synes den nu erforderliga bevillningsumman kunna och böra påräknas, utan annan förhöjning i den hittills utgående allmänna bevillningen, än den, som i afseende på enskilde Bankers bevillningsafgift redan är af Rikets Ständer beslutad. Stockholm den 17 Oktober 1848. 3ih. till B. St. Bilaga Litt. A till Stats-Utskottets Memorial N:o 538.
Den kunde i viss mån försvaras under förflutna tider, dä penuingetillgången var ringare än nu och då bristfälligare kommunikationer försvårade varu-omsättningen, synnerligast för landtmannen, hvilken då nödgades vissa tider af året anlita krediten hos minuthandlande!), för att sedan betala med produkterna af sitt jordbruk, ehuru detta förhållande onekligen i viss mån nedtryckte priset på landlmannens varor och gjorde honom beroende af handlanden, men numera äro alltför obetydliga för att kunna komma i jemförelse med de olägenheter, som deraf uppstå. Förslaget hvilar ock på en rationell riktig princip, nemligen skilnaden emellan handelsrätt och civilrätt. Denna skilnad, hvilken skarpt begränsad, genomgår de utländska lagsliftuingarne, har hos oss blifvit lemnod nästan ulan afseende, och den sammanblandning af dessa begge vidt skilda lagsliftningsämnen, som ännu eger ruin i 1734 års lag, har verkat högst menligt såväl för affärsverksamheten, som lör öfrige medborgare vid ordnandet af deras angelägenheter och lefnadssätt. Affärslifvet bar nemligen behof af en enkelhet i former och en raskhet i lagtillämpning, sorn ej ulan våda kunna utsträckas till alla öfriga rättsförhållanden emellan ett samhälles medlemmar och som derföre i väsendtlig mån blifvit i vår lagstiftning åsidosatta. Det har vidare behof af Expeditions-Utskottets Forsing till willérd. Skrifvelse N:o 90. 195 krediten, såsom varande det forsla vilkoret för dess lifskraft och utveckling, hvaremot för öfrige medborgare en utsträckt kredit i allmänhet icke kan anses nödig eller ens nyttig. Skulder öro derföre ock för rörelse-idkare en nödvändighet, för icke-rörelse-idkare ett positivt ondt.
S. D. Yid förnyad föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 304, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 195, fann Ståndet skäligt låta bero vid de trenne öfrige Riks-Ståndens beslut, rörande Irsta, 2:dra och 3:dje punkteine, angående aflöning för Justitiae-Departemenlets Expeditioner; de föreslagna nya staterne för Landtoch Sjöförsvar-Departementen; samt äskadt anslag af 600 R:dr, till beredandet af en ytterligare Protocolls-Secreterarelön inom Ecclesiastik-Departementet; och godkände Ståndet Utskottets i 4:le punkten gjorde hemställan, rörande tiden för beräkningen af löne-anslagen för Expeditions-cheferne och den tillökade personalen inom Stats-Departementens Expeditioner, m. m.; hvaremot Ståndet, i afseende å de i 5:te punkten omförmäldte ämnen vidhöll sitt förut, vid handläggning af Utlåtandet Njo 195, fattade beslut och afslog det i förevarande Utlåtande af Utskottet Bih. till R, St. TI teir. cl. 19 Sept. 1840. gjorde tillstyrkande och hemställan; och vidblef Ståndet jemväl dess, vid handläggningen af Utlåtandet IN'o 195, fattade beslut, rörande 6:te punkten, angående anslag för Landtoch Sjöförsvars-Deparlementens Commando-expeditioner, samt afslog Utskottets hemställan, att till aflöning för SjöförsvarsDepartementets Comrnando-expedition må, af det gemensamma aflönings-anslaget å 4:de Hufvud-titeln, anvisas och serskildt i Staten utföras 1,520 R]dr. S. D. Föredrogs åter och remitterades till Lag-Utskottet en af Fredric von Zweigbergk från Skaraborgs
Skal och motiver böra sökas, och med yttersta noggranhet ådagaläggas vid ett så vigtigt tillfälle, sorn då några och tjugo personer afgöra road Ständers rätt; och enär det tydeligen står uttrykt, att Utskottet handlar med Ständers rätt, och ingen återremiss finnes i Grundlagen omtalad, så kan jag ej finna, huru någon återremiss kan komma i fråga, äfvensom jag ej eller af hvad sorn här blifvit sagdt finner anledning, att förändra något uti min öfvertygelse. Pluraliteten är det, som deciderar; dess mening har blifvit framlagd. Herr Riben, Carl Wilhelm: Jag skulle uppriktigt önska, att kunna instämma med Herr Hjerta om återremiss, men jag beklagar, att 55 §■ Riksdagsordningen deremot lagger oöfvervinnerliga hinder. Den sanning, som af Grefve von Platen blifvit framställd, att ett motiverande består uti ett framläggande af motiver, kan ej bestridas, men jag får anmärka att detta motiverande är fullbordadt, där den så kallade slutmeningen börjar, och att den således kunnat umbäras; och så vidt jag förstår 83 §. RegeringsFormen hade den ock bordt uteslutas. Jag anser mig som Ledamot af Ridderskapet och Adeln ej äga rätt att yttra mig vidare i ämnet då ingen återremiss kan äga rum. /':< ’.T7 ' 1">- V. ' Herr Munck af Rofenjkjold, Eberhard: Det må äfven tillåtas mig såsom Ledamot af ConstitutionsUtskottet, att göra redo för min öfverty. geise. Om den ej öfverensstämmer tili alla dela? med någons, si öfverensstämmer den åtminstone r; Fi . ■. - . s. - Den 27 October e. m, 403 med min egen.
R:dr, hvilket belopp i sammandraget Litt. b. är upptaget; att staden Marstrand, på grund af Kongl. Resolution erne den 27 Mars 1770, och Kongl. Brefvet den 10 Augusti i8i3, blifvit genom Kongh Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Kongl. Majus Befallningshafvande i Götheborg, den 22 Octo ber 1823, i Nåder tillagd ersättning i contant efter bestämd tariff föi' inqvartering samt service, sorn staden åligger utgöra; men då inqvarterings-lagarne nu mera sjelfve uppbära ersättningen, uppgående till 4o5 R:dr 16 sk, är staden ifrån ali kostnad befriad. Någon inqvarterings-toläg eger icke rum; att för eornm.enderingen uti Gejle af Svea Artillerie-Regemente är inqvaTteringskostnaden bestridd af inqvarterings-tolagen, hvilken är sammanblandad med den allmänna, enär den förras öfverskott får, enligt Kongl, Brefvet den 33 Augusti 181.4, användas till stadens, behof; och har, sedan år 1818, manskapet, bestående af 12 man och en constapel, varit i 11 rymdt uti ett Kronans f. d. Tullhus, som staden underhåller och förser med service, och deribland med ljus och ved enligt contract af den 3i December 1829; att staden Hudiksvall icke är med ständig inqvartering besvärad, men uppbär inqvarlerings-tolag, för hvilken dock, i anseende till dess sammanblandande med ordinarie tolagen, någon specifik eller serskild re - lif Statisamt Allm. Besv. och Oecon.-Utsk. Betänkande N:o få. dovisning ej blifvit aflemnad.