Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om den värde talaren läser Utsk:s betänk., så som man bör läsa det, eller i hela dess sammanhang, och icke blott fäster sig vid särskildta delar deraf, sä hade han troligen lika med mig funnit att Utsk. anfört så utförliga och grundliga skäl för sitt afstyr kande, att det visserligen icke behöft begagna det artiga och undfallande ordet ”tvekan”, utan kunnat rent ut säga att förslaget är olämpligt och onyttigt. Utsk. har nemi. tydligen och klart visat att ifrågavar. bestyr vore för K. befide främmande; att deras belastande dermed skulle på de flesta ställen, enär vederbör, redan förut hafva så många göromål att de med möda kunna medhinnas, endast förorsaka att andra göromål komme att, till men för andra rältssökande sann det allmänna, ligga efter, äfvensom att K. bef:des redan nog stora ansvarighet för medel, derigenom ytterligare skulle i ej obetydlig män ökas, hvilken ansvarighet, enligt Utsk:s åsigt och i anseende till de tidt och ofta förekom mande balanserne, snarare borde inskränkas, än utvidgas. Dessa skäl synas mig vara så öfvertygande, att någon tvekan åtminstone icke hos mig kunnat uppslå om hvad jag i saken bör tänka. Den ädle Frih:n har vidare sagt, att detta vore en allmänt vedertagen sedvänja, och alt den borde blifva lag. Men jag ber då alt få erinra honom om ordalagen i de gamla domarereglorna, hvilka han troligon velat åberopa. Der står, att domaren skall fästa sig vid landssed, som har skäl med sig, men deremot icke vid osed. Det kan finnas sedvänjor, som icke äro goda, ulan äro oseder, och till detta slag af sedvänjor måste, efter min öfvertygelse, den föreslagna rättigheten hänföras. En min värde kollega har beklagligtvis upplrädt i motsatt syftning. Han har nemi. sagt, alt då ifrågavar. sedvänja tillämpades hos somlige K. bef:de, men deremot icke hos andra, så borde man antingen ålägga alla att emottaga promotorialmål, eller ock helt och hållet förbjuda det. Denna åsigt kan jag dock icke gilla.
Utdrag af Protokollet öfver J ustitie-depar t ement s-är enden, hållet inför Hans Kongl. Höghet Kronprinsen-Regenten i Stats-rådet å Stockholms Slolt den 3:dje November 1857, i närvaro af: Hans Excellens, Justitie-Siats-ministern Herr Gunther, Hans Excellens, Stats-ininistern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Lagerheim, Siats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, Friherre af Ugglas. Hans Excelleus Herr Jusliiie-Stats-ministern anmälde i underdånighet: Den af Justilie-rådet ra. ra. John Roy i underdånighet gjorda ansökning, deruti, med förmälan, att sökanden, hvilken under våren innevarande år blifvit angripen af sjukdom, som salt honom ur stånd au bestrida det honom Nådigst anförtrodda embete, numera visserligen vunnit betydlig förbättring i sitt helsotillstånd samt egde hopp om fullkomligt återställande, sökanden likväl, enär, på sätt i underdånighet bifogadt läkarebetyg innefattade, för närvarande icke kunde med visshet bestämmas, huruvida sökanden kunde återvinna full helsa samt sökanden följaktligen borde föreställa sig möjligheten deraf att. han kunde blifva försatt i nödvändighet, att, i anseende till fortfarande sjukdom, framdeles i underdånighet söka entledigande från sitt innehafvande embete, i 8 Kongl. Maj:ts Nåd.
Maj:t nu i Nåder föreslagne utmyntningsgrunderne å 200, 25o och 3oo R:dr per Skepp:d fastställas; och vore till och med någon vinst å denna utmynlning att förvänta, ehuruväl sjelfva tillverkningskostnaden naturligtvis måste ökas Stntt-XJt skottets Vt!. Nio loft. 5 i nion som myntfoten blir lättare, d. v. s. allt som stycketalet på Skeppundet ökas, och hvilket sker, lör heloch halfskillingar med halfva nuvarande antalet, och, för fjerdedelsoch sjettedelsskillingarne med femtedelen af delta antal. Och har Kongl. Maj:l, i afseende på den möjligen uppkommande besparingen vid kopparens utmynlning, till Rikets Sländers ompröfvande öfTerlemnat, huruvida icke densamma, sedan betalning för den använda kopparen, efter gångbart pris, till Kongl. Maj:ts och Rikets Stals-Conlor utgått, måtte få disponeras af Mynt-Werket, som, enligt Kongl. Majrts den g Mars förb år vidtagna Nådiga beslut, nu komme att öfvertaga kopparmyntningen, men hvars på Stat uppförde anslag för Silfvermyntningens bedrifvande icke förslår att betäcka koslnaderne dervid, hvilket vore så mycket mera ©tvifvelaktigt, som detta, år 1776, till 7,500 R:dr om året bestämda anslag, ej för närvarande motsvarar tre åttondedelar af dess ursprungliga silfvervärde. Efter behörigt öfvervägande af hvad sålunda förekommit, och med fsstadt afseende å elen af Kongl. Maj:t anmälda otillräcklighet af anslaget för Silfvermyntningens bedrifvande, har Utskottet trott sig böra: hos Rikets Ständer tillstyrka bifall å hvad Kongl. Majrts ofvanberörde Nådiga Proposition uti ifrågavarande ämne innehåller, eller att de å Koppnrmyntningen möjligen uppkommande besparingar må till Mynl-Werkets disposition öfverlerunas. I Stockholm den 16 Maji 1834- N:o 108. Ankom till Exp.-bitsk. den 17 Maji kl. a e. m
Ehuru, vid undersöknings-tillfället, de arbetsskyldige, uppå till dem gjord framställning, huruvida de ville åtaga sig enahanda afgift för befrielse från hotveri-skyldigheten, sorn de arbetsskyldige under Ryttmästare-bostället Sandby erbjudit, förklarat sig icke kunna derpå ingå, hade förrättningsmannen likväl, Bill. till R. St. Prot. 1853—1834. 4 Sami. 1 Afd. 33 Häft. 3 18 Stals-Utskotlets Utlåtande, N:o 93. af anförde skid, trott rådrum böra deni lemnäs att framdeles göra anbud å ersättning efter nämnde beräkningsgrund; och då boställets brukningskostnad, ehuru af vid undersökningen närvarande allmänna ombuden uppskattad till endast 991 rdr 7 sk. 6 rst., likväl af Kammar-rådet Cassel ansetts rätteligen böra antagas till 1,003 rdr 28 sk. 6 rst., skulle, med beräkning alt arbetsböndernes ersättning komme alt utgöra rdr 480: bristen uppgå lill 523: 28. 6. som ansetts böra af staten boslällshafvaren godtgöras.
Man tyckes föreställa sig — och den föreställningen är äfven i motioner utlalad •— att lika mycket som nu skulle framgent, med ett annat skatte-system och skatte-belopp, i alla fall förbrukas 5 och det ar då gifvet, att den tron äfven vidhålles, att tillverkningen blifver så stor, hon får blifva, eller att flere skola tillverka, eftersom flere äga tillverka. Från denna tro är Särskilda Utskottets Betänkande N:o S. 25 steget icke långt till en önskan att äfven vara med i den väntade stora rörelsen. Misstaget skall väl slutligen blifva insedt; men under tiden, oell innan allmänheten hinner vänja sig vid den nya tingens ordning i denna närings-gren, är det lära värdt, att det fullkomliga frigifvandet i afseende på tiden skulle åstadkomma betydliga olägenheter. Då Utskottet, på dessa skäl, ansett sig böra föreslå en inskränkning i tiden för bränvins-tillverkning till två månader om året, såsom det normala förhållandet för framliden, i enlighet med hvad Kongl. Maj:ts nådiga proposition innehåller, har Utskottet dock icke ansett en sådan åtgärd kunna blifva det enda, icke ens det hufvudsakliga medlet till den öfverflödiga tillverkningens och förbrukningens hämmande; detta mede! måste sökas i varans högre beskattning och fördyrande. Erfarenheten har ådagalagt, att så snart bränvinet genom någon händelse blifvit dyrare än vanligt, har fylleriet visat sig minskadt. Man kunde tycka, att supens fördyrande med några runstycken icke borde göra något märkbart binder för drinkaren att förskaffa sig rus; men det är dock verkligen så. Ty värr fälman väl knappast antaga, att det lian använder till rus-drycker, blott är ett öfverskott, som han kan umbära. Den i lasten djupt nedsjunkne — och man måste med blödande hjerta erkänna, att de äro icke få — använder till sin olyckliga njutning icke någon ting, som kan få namn af öfverskott, eller som han kan umbära jhan använder alli, hvad han kan förskaffa sig.
Det var mot aftonen; solen höll på att sjunka ned bakom synranden, o c h dess sista sneda strålar lyste på granträden och glimmade i det rödstrukna torpets låga fönster. gift. Således ej möjligheten att hennes rikedom skulle kunna varda henne en källa till lycka genom de tillfällen den bjuder henne att blifva till välsignelse för andra! En mängd tankar och intryck strömma öfver mig. — Månne ej känslan af att ha blifvit tvingad afstå från det, man drömt sig som lycka, är bittrare att bära än olyckan själf? Månne vi stackars människobarn ej kunna unna hvarandra så mycken fri vilja, att vi låta enhvar få välja, på hvad sätt han vill göra sig olycklig! V i kunna ej välja, på hvad sätt vi vilja bli lyckliga, därtill står för mycket i v ä g e n: ohälsa, död, fattigdom, dåliga anlag, kroppsliga brister och tusen andra » tillfälligheter », som göra oss ofria i trots af den beprisade » fria viljan », vi fått från ofvan! Men den personliga olyckan. — Jag vet ej, hvad som är rätt. Jag vet blott, att j a g känner det så — Andra skulle troligen — Jag kan inte — Jag skrifver i dag till Petras far o c h säger — Jenny Nyström.) (Illustratör: O N R O Snart var framme och inträdde i det lilla kö- ket, hvars dörr stod öppen till kammaren innanför. Därifrån hörde hon talas högt. — » Så förargligt, Lovisa har främmande! » tänkte hon och stannade. — » Herre, du är mitt ljus och min hälsa: för hvem skulle j a g frukta m i g? Du är min lifskraft: för hvem skulle j a g grufva m i g? På dig förlitar sig mitt hjärta och varder hulpet. Allt här intill hafver du hulpit m i g; du vill ock hädanefter, hjälpa » s Den gamlas röst ljöd emot / I henne klart o c h högtidligt. J Hon nalkades sakta och tittade in. Gumman var allena och hörde henne e j. Hon satt vid fönstret m e d glasögon på och m e d knäppta händer, böjd öfver den slitna gamla bönboken med NAiMtrr. 1894 dess stora gammaldags bokstäfver.
Vi hafva konungens högstbetrodde män, till hvilka räknas statsministern, riksmarskalken, statsråden och serafimerriddare; konungens högtbetrodde män, hvilken klass börjar med generaler och slutar med justitieombudsmannen och justitiekanslem samt af det militära ståndet med generallöjtnant; tromän i graderna från generalmajor till öfverstelöjtnant och trotjeTiarc från major till underlöjtnant i de militära graderna och åtskilliga andra lägre tjenstemän såsom fältbokhållare m. fl. Äfven denna klassifikation företer en högst egendomlig komposition. Det är t. ex. ganska svårt att veta, hvarför öfverståthållaren i Stockholm skall tillhöra de högtbetrodde männen, och landshöfdingame allenast vara tromän. Man finner också en så konservativ man som Hartm^nndorff inlägga en gensaga mot denna anomali, då han tillika framhöll, att öfveroch underståthållare-embetena borde förenas och embetets innehafvare allenast betraktas » såsom den förste bland landshöfdingar ». Men oaktadt öfverståthållaren har generallöjtnants rang, och landshöfdingame endast stå såsom generalmajorer, så hindrar detta icke, att skilnaden förut varit ännu större, då nemligen öfverståthållaren i gamla tider betraktades lika med fältmarskalk, ehuru han, om jag icke misstager mig om året, 1835 fick stiga en bit utför i rangordningen. — Egendomligt är också att finna, att Sverigesenvoyés extraordinaires et ministres plénipotentiaires icke ansetts böra sättas högre än såsom generalmajorer. Sålunda står t. ex. öfverhofstallmästaren vida i rang framför Sveriges ackrediterade sändebud till och med på de vigtigaste platser, oaktadt desse senare dock representera Sveriges land och konung, och öfverhofstall-mästaren icke representerar någonting alls, annat än föråldrade ceremonier och föreställningssätt. — Hvarför också generalfälttygmästaren skall anses såsom ett strå hvassare än till och med generaler är svårt att inse.
Enligt berörde förslag, skulle denna som stadgar ansvar, derest Stats-Ministern för Utrikes ärendena, eller Hof-Canzler eller den Stats-RudsLedamot, Konungen, i dennes frånvaro, tillkallar, döljer någon vigtig underrättelse i ministeriella frågor, erhålla den förändring, att orden ”eller Ilof-Canzler” ulginge ; och anser äfven Utskottet denna förändring vara öfverenslämmande med Utskottets här ofvan yttrade åsigt, aLt i ansvarighetslagen blott bör nämnas de embetsman, som för närvarande, enligt grundlagarne, till Siats-Rådet höra; hvarjemte och då Regeringsformens H § stadgar, att ministeriella mål böra af Stats-Ministern för Utrikes ärendena eller, i dennes frånvaro, af den Stats-Råds-Ledamot, Konungen tillkallar, föredragas i närvaro af någon annan Siats-Rådets Ledamot, Utskottet {inner, att den i förevarande § bestämda ansvarighet äfven bör utsträckas till. sistnämnde Ledamot, derest jemväl han skulle göra sig skyldig till den öfverträdelse, som denna § afser, och således, att ett stadgande derom i samma § är af nöden; vid hvilket förhållande Utskottet tillstyrker, att y $ i an svar ighets-lagen för Konungens Rådgifvare måtte erhålla följande förändrade lydelse: ”Skulle Stats Ministern för Utrikes Ärendena, eller den Stats-Råds-Ledamot, Konungen i dennes frånvaro tillkallar, eller den af Stats-Rädets Ledamöter, som, enligt Regeringsformens n S, är närvarande, då ministeriella mål inför Konungen föredragas och anmälas, dölja för Konungen bevisligen någon af Konungens Embetsman, eller främmande makters sändebud, till följe af dem uppdragne kall, meddelad vigtig under - 8 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 18. rättelse i frågorj som röra krig, fred eller förbund emellan Riket och annan Stat, miste han embetet. — Sker det af bevisligt uppsåt att Konungen och Riket skada, straffes han efter 4 Cap. Missgernings-Balken.” 8 §. Uti motionärens förslag
S. D. Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den 7 December 1840 till Rikets Ständer, angående den, under namn af Westerbottens Regementes HästJägare-Sqvadrons fond, bildade serskilda cassa, hvilken Kongl. Skrifvelse bordlädes hos Borgare-Ståndet den 30 sistlidne Januari, föredrogs ånyo och blef till Stdts-Utskotlet remitterad. S. D. Föredrogos å nyo Stats-Utskottets Utlåtande N:o 337, i anledning af väckta motioner, angående upphörande af äfgifter till Handelsoch Sjöfarts-fonden, samt huru förhållas bör med de anslag, som varit å denna fond anvisade, och bemäldte Utskotts Utlåtande, N:o 416, i anledning af erhållna återremisser å ULlåtandet, N:o 337. Härvid förekom första punkten uti Utlåtandet, N:o 337, hvilken var vidhållen uti Utlåtandet, N:o 416, angående Gonvoy-Comrnissariatets upphörande och inrättande, i dess ställe, af ett nytt Embets-verk. Ståndet afgjorde denna punct sålunda, att Rikets Ständer, med ogillande af hvad Stats-Utskottet i berörde punct af Utlåtandena, N:ris 337 och 416, tillstyrkt, må, i öfverensstämmelse med hvad Rikets sist församlade Ständer funno lämpligt, förklara sig anse Convoy-Commissariatet kunna umbäras och till besparing af dermed förenade kostnader, helt och hållet indragas, och besluta underdånig anhållan, att, om någon serskild förvaltning skulle erfordras af de medel, hvilka Rikets Ständer vid denna Riksdag kunna ställa till Kongl. Maj:ts
(Beviljadt vid 1840 och 1841 års Riksdag å ett belopp af 154,957 R:dr 21 sk. 4 r:st, hvaraf hittills dock ej uttagits mer än 151,000 R:dr) Dito till staden Ystad å ett ursprungligt belopp af 20,000 R:dr, för utförande af arbeten i stadens hamn, emot 2 proc. årlig kapital-afbetalning och 3 proc. ränta å den återstående lånesumman. (Beviljad vid 1823 års Riksdag) Dito till staden Malmö, för dervarande hamns förbättrande, emot 10 proc. årlig afbetalning å ursprungliga låne-beloppet, 50,000 R:dr, samt 3 proc. ränta för kapital-återstoden. (Beviljadt vid 1840 och 1841 års Riksdag) Dito till staden Linköping, för hamnbyggnaden derstädes, emot årlig inbetalning af 5 proc. utaf det ursprungliga kapital-beloppet, 20,000 R:dr; börande af hvad som inbetalas 3 proc. ränta för den återstående lånesumman godtgöras. (Beviljadt vid samma Riksdag) n Dito till staden Warberg, för fullbordande af dervarande hamn-anläggning, emot år 1849 vidtagande inbetalningsskyldighet af 5 proc. årligen å den ursprungliga lånesumman, hvarvid 3 proc. ränta för kapital-återstoden beräknas. Lii. A. (JS:o 2) till 1847 års Revisionsberättelse angående Riksgälds-Ver ket. Vid 1844 ars slut Vid 1846 års slut. Transport Transport 4,773,682 utdikning af Södra dito. (Lånet Transport Lån till staden Cimbritshamn, för hamnbyggnaden derstädes, emot enahanda, år 1848 vidtagande, betalningsskyldighet.
Då man anser för sannolikt, eller antager nästan för gifvet, alt penningar utgå ur landet för främmande lottsedlar, bekänner jag, det jag önskat, att utlåt, återremitterats, på det att Utsk. matte närmare besinna, om icke detta sätt att mista penningar för Svenska folket vore angeläget att förekomma; men sedan R. o, Ad. vägrat återremiss, synes mig angeläget vara, att åtminstone en bevillntsproc, vid sådana lottsedlars försäljning må komma slaten till godo, och jqg förenar mig således uti anhållan om remiss af frågan härom till Bevilln.Utsk., hvars utlåt. öfver ämnet åtminstone synes förtjena att inhemta, R. o. Ad. beslöt att, med bifall till Oecon.Utskrs utlåt. N:o 129, till Bevilln.Utsk. remittera frågan, huruvida icke vid försäljningen af utländska lottsedlar, hvarigenom ostridigt penningar dragas ur landet, någon särskild afgift eller Jaevilln. hör äga rum. Bifölls Oecon Utsk:s d. 16 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o i3o i anledn. af väckt motion om utfärdande af en författning lill förekommande af olyckshändelser vid ångbåtsfart. Ånyo föredrogs Oecon.Utsk:s d. 16 dennes e. m. på bordet lagda förslag N:oi3i till jemnkning uti RiksStms beslut i frågan om enskilda theatrars inrättande, om censur å thealerstycken, samt om upphörande af de afgifter till K. Theaterns och Hofcapellets pensionscassor, som för representationer i landsorterna erläggas. R. o. Ad. ansåg detta mål böra punktvis föredragas. i:sta, 2:dra och 3:dje punkterna. R. o. Ad. ansåg dessa tre punkter ej erfordra någon åt gärd af R. o. Ad. 4:de punkten. Hr Hjärnes reservation upplästes, Gr. Horn, Claes Fredr.:
Jag kan derföre icke annat än anhålla om afslag å Utsk:ts nu föredragna Betänk. Frih. Alströmer, Oscar: Med anledning af den siste värde talarens anförande, ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att förslaget afser icke ett bestämmande af den ena eller andre hemmansinnehafvarens rätt till tångtägt, utan allenast ett sätt att åstadkomma ordning i utöfvandet af denna rätt, der den finnes. Under mera än 30 års tid hafva försök blifvit gjorda att tillvägabringa öfverenskommelser, hvarigenom det förebyggdes, att de närmast stranden boende tångtägts-berättigade tillegnade sig all den uppkastade tången, till förfång för de lika berättigade hemmansegarne, hvilka bodde längre ifrån stranden. För närv:de plägar så tillgå, att strandboerna om natten samla upp all tång, som vattnet uppsköljt på stranden, och när öfriga tångtägtsberättigade infinna sig, finnes icke någon tång för dem att bortföra. Detta är naturligtvis obilligt och torde tarfva rättelse. När byarne skiftats, hafva önskningar framstälts, att skiftesmannen skulle fördela rättigheten till tångtägt på delegarne i skifteslaget, men detta har icke låtit sig göra, enär tången uppflyter än här, än der, och rättigheten att begagna tångtägt har derföre fortfarande innehafts gemensamt af hela skifteslaget. Hos K. M:t har derefter gjorts framställning om föreskrifter i ämnet, och K. M:t har genom Nåd. Bref den 20 Juni 1844, jemte förklarande att frågan om rättighet till tångtägt tillhörde domstols handläggning, hänvisat de till tångtägt berättigade att inför Konungens Befh:de söka tillvägabringa öfverenskommelser i afseende å sättet för rättighetens begagnande. Tången är af ganska stor betydelse, ty, använd på sandjord, verkar den mycket kraftigare än något annat gödningsämne, och det är derföre icke underligt att de till tångtägt berättigade vilja begagna sig deraf. De, som af strandboerna förhindrats att begagna sin rätt, hafva vändt sig till K. M:t och hänvisades då till domstolarne.
Pris 18 kr. st. Allt mot förskottslikvid eller efterkraf. Ingående rekvisitioner expedieras samma dag, de anlända. (Pris för födelse-, förlofningsoch vigselannonser kr. 1:50; dödsannonser kr. KARLSON. GUSTAF WISÉNS BOKHANDEL, ÖSTERSUND. G:son Hård af Segerstad, Alma Hård af Segerstad, UPPLAGRA Birger Jarlsgatan 1 3, 1 tr. Allm tel. 86 46. Rikstel. IDUNS Tandläkare G.W.Widfond — Rikstel .. 2754 OBS.! Garanti för hållbarhet DROTTNLNGG. TANDLÄKARE W I B O M, ÖSTERMALMSTORG 1. MODE(S.T.A.60178) DoktorThoraWigardh praktiserar från den 20 juni i Göteborg och Marstrand. TIDNING (Nord. A. B 8120) Till Direktör institut C. H. för Liedbecks I Sjukgymnastik och Massage börjar ny lärokurs den 1 nästk. okt. Prospekt gratis. A. U N M A N, Stockholm, KURS Biblioteksgatan 11. Iduns åt efterlefvande! ALLMÄNNA * &gt; — tillförsäkrar på fördelaktiga villkor N T M Ä T N I N G S F R I A P E N S I O N E R åt änkor och barn eller andra efterlefvande meddelar dessutom lifränte-, kapitaloch testaments-försäkringar i olika kombinationer. O B S. Äfven genast börjande Iifräntor. - AU säkrade bolagets antingen vinst i form nedsatta tillfaller af höjda de förpensioner försäkringsafgifter Hufvudkontor: S t r ö m s b o r g, Stockholm. &amp; IDUNS LA KUNGL. STORA HOFBOKTRYCKERL VATTUGATAN I A. m. fl.
Kollegierna hade derjemte meddelat, att krononybygget Fångåmon, som vore upptaget i Wågdalens afradsland, efter föregången afvittringsberedning, blifvit af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande genom utslag den 17 Mars 1831 faststäldt till l'/2 tunnland med 2 R:dr 24 sk. Banko grundränta, att, efter åtnjutna 25 frihetsår, räknade från och med år 1831, till Kronan utgöras, dock till hälften sedan 3/4:delar af frihetstiden tilländagått; samt att uti det af Kongl. Majit i nådigt Bref den 8 Oktober 1851 för provinsen Jemtland fastställda roteringsverk, hemmanet, efter uppskattning af berörda dess skattetal till 1 tunnland, blifvit jemte hemmanen Niis 1 och 2 Björnänge indeladt till hel rote under Nio 897 för erläggande tillsvidare af rotevakansafgift, hvilken afgift dock upphört att utgå, sedan, i följd af den jemlikt högstberörda nådiga Bref med intressenterne i Gustafs och Carlbergs kopparverk träffade öfverenskommelse, hemmanet inträdt i effektiv rotering. I anledning af hvad sålunda blifvit upplyst och då beträffande den ifrågasatta befrielsen för hemmanet från berörda rotering af ofvan omförmälda undersökning, jemförd med hvad Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i ämnet innehölle, tydligen ådagalades att hemmanet, med afseende å dess svaga egoförmåner och synnerligast i betraktande deraf att något egentligt åkerbruk icke der kunde idkas, ej vore att anse förmånligare än Lappmarkshemman i Jemtland, hvilka, enligt Kongl. Brefvet den 26 Januari 1847, vore från deltagande i rotering befriade, har Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Krigsoch Kammar-kollegierna hemställt, föreslagit, att hemmanet
Majit måtte täckas, på det sätt och i den ordning, Kongl. Majit i Nåder finner tjenligt, en sådan förändring anbefalla. Stockholm den 6 November 1840. Bih. till R. St. Prot. 1840. 4 Sami. 2 A/d. i3 Haft. io Statssamt Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Utlåtande N.o Sy. N:o 57. A tik. till Exp. Utsk. den g Nov.j kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förändradt beklädnadssätt för Indeldta Cavalleriet. Uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskotten remitteradt memorial, har Riksdags-fullmägtigen Måns Jössason från Christianstads Län anfört, att, efter motionärens förmenande, nuvarande beklädnadssältet för indeldta Cavalleriet medför stora olägenheter för rusthållarne, då lifmunderingens varagtighet endast beror af karlens större eller mindre ordentlighet, hvarigenom inträffar, alt de rusthållare, som för sitt numer hafva en kitslig eller slarfagtig karl, för hvarje möte eller commendering, som denne bevistar, få vidkännas dryga utgifter i och för munderingens iståndsättande; och har motionären, till afhjelpande af dessa olägenheter, föreslagit, att, i stället för det nuvarande heklädnadssättet, karlens lifmundering i complett stånd borde efter af rusthållare, å ena, samt ombud å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar, å andra sidan, upprältadt förslag, sammanräknas till sitt värde och tiden för dess möjliga tjenstbarhet bestämmas, samt denna summa derefter af rusthållarne terminsvis hvarje år betalas, allt efter munderingens längre eller kortare varagtighet; förmodande motionären, att, då, vid sådant förhållande, den komme att i rustkammare förvaras, den derigenom skulle längre i tjenstbart skick bibehållas.