Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi böra äfven ihågkomma att de sockerfabriker, som äro belägna vid Östersjön, arbeta för mindre förtjenst än de, hvilka äro fria från Sundska tullen. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, får jag hemställa att tullen må ste bestämmas till 6 sk. Frih. Cederström: Oaktadt allt hvad Hr Hjerta för oss anfört, så skulle jag dock tro det stå fast, att sockerpriserne pä sednare tider snarare varit i fallande, än i stigande. När förhållandet varit sådant under införselförbudets tid, så är det otvifvelaktigt, att äfven en modererad tull skall åstadkomma ytterligare nedsättning af detta pris. Hvad åter angår den frågan, huruvida socker är en nödvändighetsvara eller icke, så lärer den väl icke kunna anses sådan som först nämndes, ty oaktadt allt hvad resande tourister må förmäla derom, i hvilken hög grad sötsaker och socker älskas på värdshus äfvensom i den enskilda hushållningen inom Sverige, så torde denna uppgift likväl ingalunda gälla om hvad som brukas hos menigheten eller allmogen; dess sunda hälsotillstånd och friska tänder bevittna bäst dess frihet från all öfverdrift i förenämnde hänseende. Och då jag icke kan erkänna något behof af varans allmännare spridande till den stora menigheten, som bärgar sig bättre thy förutan, alltså bör skyddstullen icke sättas mycket lågt. Jag begagnar detta tillfälle alt hembära Frih. Rehbinder min Den 5 Juni f. m. 227 lyckönskan till att vara i den afundsvärda ställning att bekläda kallet af domhafvande i en trakt, der man, ehuru orten icke är synnerligen aflägsen från hufvustaden, mätte dväljas i den lyckliga menlöshet och idylliska sinnesart, att man icke ens det minsta betvitlar det tidningarnes uppgifter äro fullkomligen pålitliga. Sådane oskuldsfulle häradsboer måste vara särdeles lätta att vägleda och hälla i ordning. Frih. Rehbinder har till och med sjelf anfört allmänna tidningarnes meddelanden, såsom stöd forsin utsago. Man linner häraf alt personer i landsorten verkligen tro hvad som af dagbladen förtåljes.
Då med de obligationer, hvilka utgöra Bankens grundfond, afsigten icke varit, att gifva dessa egenskap af utelöpande, eller att blifva Siats-obligationer, utan allenast att, i händelse sådant för realisationens bestånd vore erforderligt, större eller mindre del af desamma såsom hypothek använda, samt obligationerne för detta ändamål, i UtskoU. ms tanka, så väl till form, som styliseriag äro fullt användbara; $& anse Utskotten så mycket mindre skäl vara för handen, att en försälj* nu;:, af obligationer tillstyrka, som en sådan otvifvelaktigt skulle leda Gil stora förluster för Staten derigenom, att man ingalunda kunde påräkna, : att vid obligationernas afyttrande för dem erhålla pari, då deremot vid dessas inlösen falla beloppet, hvarå de äro Sörskrifne, tvifvelsutan måste utbetalas. Af dessa skäl tillstyrka de förenade Utskotten, att ofvanberörde motioner icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 23 Januarii 1835. Reservationer: af Herr von Troil, Emil: "Då Herr Grefve Frölich, David, ej varit närvarande inom de förenade Statsoch Banco-Utskottea vid behandlingen af frågan om förändrad styl i serin g af de Riksgälds-Contorets obligationer, sorn nu innehafvas af Rikets Ständers Bank, anhåller jag, att såsom min reservation emot det af de förenade Utskotten godkända Betänkande få bifoga den af Herr Grefven emot samma Betänkande inom den sammansatta Afdelningen afgifne reservation, så lydande: 4 Statsoch Banco-UtskoUtns Utlåtande N.o St, "Som jag uppfattat syftningen af motionerna, så stå desamma eller böra ställas i sammanhang med hvad Rikets Ständer redan beslutat i afseende på den credit eller creditiv å utrikesort, som Banco-Styrelsen kan bli nödsakad söka, i händelse Metalliska Cassan behöfver förstärkning. Bankens egna tillgångar, hvaribland dess fordran af Riksgälds-Contoret är satt i främsta rummet att användas vid sådant behof.
För öfrigt har hon fört ett temligen kontemplativt lif, och det torde just icke för den framtida historieskrifvaren kunna komma att möta några så synnerligen stora svårigheter att uppvisa hvilken stor lucka denna andliga overksamhet lemnat i vår utveckling. Bevisen derför ligga nämligen i de allra flesta fall temligen nära till hands. Det är en sanning, för hvars giltighet man icke ens lär behöfva felaktigt åberopa Madame Staéls auktoritet, den nämligen att literaturen alltid är ett troget uttryck för den samtida anden inom samhället. I vår literatur från denna tid skulle vi således kunna se huru själslifvet gestaltat sigp inom denna generation. Men som literaturen sjelf alltid har sina ovilkorliga förutsättningar i det yttre lifvets företeelser, i den slägtets gemensamma utveckling, ur hvilken den sprungit fram, så torde det icke vara ur vägen att i detta sammanhang äfven se till huru denna utveckling gestaltade sig under och närmast före den tid, hvarom här är fråga. Åtskilliga tecken tyckas nu redan börja antyda, att vi skulle stå vid öfvergången till ett nytt skede af vår literära utveckling. Allt hitintills åtminstone hafva emellertid olägenheterna af den närmast föregående tidens brist på sjelf-ständigt lif allt som oftast gjort sig gällande. Den allt sedan medlet af detta århundrade vår literatur beherskande bristen på originalitet i tankar och uttryckssätt låter sig ännu alltsom oftast spåras, äfven i åtskilliga af våra mest modernt anlagda diktalster. Den sanna originaliteten kan heller icke förekomma annat än i förening med entusiasmen för en klart fattad uppgift. Der icke entusiasmen för en stor sak och ett högt mål besjälar vår skapande förmåga, der kunna vi just heller icke något synnerligen stort uträtta. Men ungdomen, invänder man, ungdomen från denna tid måste väl åtminstone likasom ungdomen under alla tider hafva haft nog af den varan. Ja, det är verkligen sant, att denna tidsålder ingick under en ungdomlig begeistring, hvartill endast högst få andra tidsåldrar kunnat uppvisa något motstycke.
Oäkta harn: dess arfsrätt 62. S». Preskription: tioårig: förslag till ny lag derom 34. — Svar på återremiss , . 50. Prioritet: (se Borgenärer). o. Qvarlåtenskap: vård af död mans ' 24. — Svar på återremiss .. 63. II. Religionsfrihet: förslag till Förordning i ämnet 21. —■ Svar på återremiss 30. Ränta: på omyndigs medel 69. Rättegångsbalken: ändring af 11 Kap. 4 och 7 §§ 45. — Svar på återremiss . 66. —- tillägg till 15 Kap. 2 § och ändring af 15 Kap. 3 § 71. S. Sabbatsbrott: förslag om skärpt ansvar derför 60. Straffarbete: förklaring af föreskrifterna om verkställighet deraf 7. — Svar på återremiss 18. — Svar på återremiss 66. Svågerlag: (se Giftermålsbalken). T. 5 Expeili lioncns T. nummer. Testamente: förslag om tillägg till stadgandet i 18 Kap. 1 § Ärfdabalken i afseende å bevakning deraf 44. — Svar på återremiss 65. Trosbekännare: främmande (se Religionsfrihet). U. Undantagsaftal: förklaring af Kongl. Förordningen den 9 November 1844 27. Underpant: (se Lösegendom). Uppbud: (se Lagfart). Uppfostringsbidrag: (se Arfskifte). Urarfvagörelse: förslag tili ny förordning derom . * 33. — Svar på återremiss 48. Utslag: (se Dom). Utsökningsväsendet: revision af gällande lag och författningar derom 86. V. Verkställighet: af straff (se Straffarbete). — af Domar och utslag, meddelade af Dansk Domstol (se Dom). Villfarande lära: (se Religionsfrihet). Väg: till afsides belägen kyrka: dess underhåll 5. o & A. Arsstämning: förslag till ny Förordning derom 34. — Svar på återremiss 80. Ä. Äktenskap: i svågerlag (se Giftermålsbalken).
I författarens första artikel finner man jämförelsevis mest inledningsstoff, siledes en öfvervägande del förträffliga och väl uttalade sanningar öfver temat: Delningen i nian och qvinna är en hela personligheten genomgående, och ej en blott kroppens angelägenhet. Hvartdera könet besitter äfven alldeles specifika sjalsrikedomar, eller möjligheter dertill, ej blott för eget gagn och egen hugnad, nej, hvilka det andra könet oundgängligen behöfver för sitt nående af helheten och ej kan ur egen begåfning utveckla. Aristofanes ' fabel o111 wklyfningarna~ i dialogen Gästabudet användes har fint och sinnrikt. Deremot missbrukas bibelns parabel om äktenskapets instiftelse p i ett materialistiskt och cyniskt sätt; hvarom mera framdeles. Hittills har man i alla händelser haft något svårt att tro, det författaren icke skall af könens helgd, som han ju med varmaste öfvertygelse erkänner, kunna utdraga följdsatsen: individernas helgd, d. v. s. önskvärdlieten af en så fullständig utveckling af de mångfaldiga personliga anlagen som möjligt och - just i sammanhang dermed - socialismens vanmakt, så snart fråga är om ett något sa när rikt förverkligande af menskliglietens inneboende möjligheter. Annu tror man pastor F x r - den komma att i sina senare artiklar göra sig något praktiskt eller teoretiskt gagn af sina säkra utgångspunkter, samt be' undrar de löftesrika yttrandena: t. ex. om qvinnan såsom den enda varelse hvilken kan skapa ett sannskyldigt hem, men hvartill icke blotta hushallsinsigter äro nog. Lika s i jämförelsen mellan qvinnans intuition och mannens reflexion. Att författaren icke vet betydelsen af nutida ord, eller granserna för nutida begreppsbestämningar, får man emellcrtid redan i denna första artikel nigra märkliga bevis på. Sedan han talat om dem, som anse skilnaden mellan man och qvinna vara blott kroppens, bedyrar han Ögonblickligen detta vara Ben nödvändig slutledning från den moderna, evolutionistiska uppfattningen af den faktiskt förefintliga qvinnonaturen som en blott och bar ' konstprodukt ' &gt;.
Det lär vara efter kejsar W i l h e l m själf, s o m alltid har kejsarinnan till vänster o m sig, s o m officerarne upptagit detta mod, och enligt h v a d s o m meddelas i tyska tidningar har denna damernas » detronisering&gt; äfven spridt sig till andra lager af den tyska befolkningen. * Teater och musik. Kongl. Hufvudrollernainnehades af hrr Ödmann, Söderman och Sellergren samt fruarna Östberg och Rundberg. Utförandet var på det hela taget godt o c h de förnämsta rollinnehafvarne skördade både bifall o c h blommor. Bland åhörarne, som fyllde större delen af salongen, märktes en stor mängd resande. Onsdagens program upptog » Trollflöjten ». Edvard Grieg i Stockholm. Enligt uppgift i Nationaltidende, har Edvard Grieg af härvarande k. Opera blifvit engagerad att under instundande säsong dirigera två stora orkesterkonserter m e d uteslutande hans egna kompositioner på programmet. Detta blir, som bekant, första gången den genialiske norske komponisten k o m m e r att dirigera här i Stockholm. Arenateatern. 1 Djurgårdssäsongens elfte timme k o m m e r Arenateatern m e d ett nytt program, ej utan sitt intresse o c h odisputabelt det literärt värdefullaste af hvad sommaren gifvit oss från denna den yngsta af hufvudstadens scener. Ludvig Fulda, den tyske dramatikern, s o m här särskildt gjort sig välkänd genom sitt under sistförflutna spelar å Dramatiska teatern framförda sagospel » Talismanen », har i » Robinsons ö », under äfventyrets lekande form, åter upptagit några af samtidens allvarligaste sociala spörsmål; o c h o m än » Talismanen » m e d af seende på såväl poetisk fägring s o m djup ovillkorligen är det öfverlägsnare, måste dock äfven » Robinsons ö » erkännas s o m ett verkningsfullt o c h underhållande arbete. Författaren försätter en samling af den moderna storstadskulturens representanter af båda könen på en o b e b o d d söderhafsö, efter det deras lyxångare gjort skeppsbrott.
Riksdags-Ordningen, VI genom utsedde Electorer valt de män, som jemte Vår Justitieombudsman böra vårda Tryckfriheten, och dertill i laglig ordning blifvit kallad N. N., vilje VI i kraft häraf hafva förordnat honom N. N. att vara Ledamot i Comitéen för Tryckfrihetens vård, och eger han att i utöfningen af denna befattning ställa sig Tryckfrihets-Lagen till efterrättelse saint för öfrigt noga iakttaga hvad i öfverensstämmelse med Grundlagens afsigt befrämjar allmän upplysning under bevarande af allmänt lugn. ° Till yttermera visso hafva VI detta förordnande underskrifvit och med Våra insegel bekräftat. Stockholm den 29 September 1834- N:o Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse N.o 143. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 Sept. 1834. Preste-Slåndet den 29 Borgare-Slåndet den 29 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , i anledning af Arrendatorns utaf Svartsjö Kungsgård, f. d. Grosshandlaren Weners ansökning om nedsättning i arrendet. (Stats-Utsk. N:ris i4> 151 oell 254-) S. A. K. Genom Nådig Remiss har E. K. M. till Rikets Ständers Stats-Utskolt öfverlemnat Arrendatorns af Svartsjö Kungsladugård, f. d.
För den mest lästa tidningen i landet blir ökningen, efter Utsk:s förslag, redan öfver 1000 r:dr, men ökar man denna summa lill fyrdubbel, så blir beskattningen enligt min tanka a 11tior öfverdrifven. Och hvad blefve åter deraf följden? Jo, att när tiduingarne blcfvo dyrare, så mäste den, som nu häller sig flere olika, inskränka sig till ett mindre antal, eller blott ett blad; och deraf åter följer, alt prenumeranterne på de miudre bladen försvinna och dessa blad måste upphöra. Dit leder åtgärden, och då derigenom hela dagbladslitteraturen liksom monopoliseras åt några få större tidningar, så försvinner dermed äfven det enda verksamma correctiv, som finnes mot pressens missbruk, som ligger deruti, alt mänga tidningar ömsesidigt coutrollera och justera hvarandra. Hr Akerman: Mig synes, att såväl denna discussion, som Utsk:s förslag, alser uågot annat än hvad som blifvit tillkännagifvet. Man synes nemi. vilja sätta ett correctiv mot pressens missbruk; men det här föreslagna synes tjena till ingenting. Hvad mig beträffar, önskar jag uppriktigt en lag i afseende på tryckfriheten, som må kunna tillämpas; ty jag vill, att i ett couslitulionelt samhälle denna rättighet, lika litet som någon annan, skall sättas utom lagen. Man har talat oiu de skattdra - 100 Den 8 Januari f. m. gande, och att del vore dels till deras fördel, som afgiften borde höjas, dels för att ersätta Postverket kostnaden för befordrandet eller utdelandet af själaspiscn. Jag får dä fästa uppmärksamheten uppå, att den postskjulsande icke får någon tillökning i sin betalning, om stämpelafgiften sättes lill 2 r:st. i st. f. 1 rist., och lidningarnes dyrhet medför ingen ökad kostnad för Postverket, ty det är den arma hästen, som får släpa lasset, vare sig att ett dussin tidningar mer eller mindre finnas i postväskan inneslutet. Det är hästen och haus ägare, som får sitta emellan, nu som hittills. Gr.
Som hon nu gick in i stugan och teddes för sin moder, vardt käringen så till sig af glädje, att hon slog ihop händerna, och ropade öfverljudt: »ja så, du kommer då ändteligen! Nå, hvad det var väl! Och se bara hvilket skrin du har, så rödt och grannt! Det var annat, det, än hvad din syster fick.» Käring-dottern blef vid allt detta så högfärdig, att hon vårdade sig knappt till att helsa på mor sin, utan frågade bara hvar hon skulle få ställa sitt skrin. »Åh,» sade käringen, »det var en fråga, det! Hvar skulle det väl stå utan på loftet, der vi ha det grannaste rummet i hela gården.» Ja, härmed var dottern väl tillfreds; de skyndade så upp på loftet, och tänkte bara uppå allt hvad rikedom der skulle finnas i skrinet. Men det blef annat af än guld och dyrbarheter; ty när de öppnade locket, var skrinet öfver-fullt med ormar och paddor och all den dålighet som till kan vara, och en röd elds-låga flög upp i tak-åsen och utefter väggarne, så att rundt omkring var det bara brinnande eld, och inom en liten stund var gården lagd i aska, med både käringen och käring-dottern. Så blef det slut med dem, och ingen synd var det; ty de hade aldrig varit annat än elaka. Men af hela gården stod ingenting igen, utom allenast höns-huset; det brann inte, utan der bodde den lilla styf-dottern, och var nöjd och lycklig i all sin dag. Hennes skrin har sedan gått i arf till alla små beskedliga flickor, och derföre är det som de alltid kunna hålla sig granna, huru litet de ha. Men det få vi inte tala om för någon. Och så var sagan all. Anmärkningar. Vi ega framför oss ytterligare trenne uppteckningar ifrån ~S.
Då en stor del af länets allmoge genom forsling och körslor hemtar icke ringa bidrag till sin bergning, borde man kunna tro att skjutsningen skulle här i orten betraktas mera såsom ett inkomstgifvande göromål, än som en börda; men så förhåller det sig likväl icke. För dera, som äro i behof af forslingsförtjenster utgör ofta skjutsskyldigbelen ett hinder att företaga långväga lönande forslingar, hvartill en hel vecka och understundom äfven längre tid åtgår, och af landtmännen i allmänhet anses denna skyldighet besvärlig, genom de afbrott i arbetena vid jordbruket, som den ej sällan medför. Detta oaktadt hafva till och med 1847 endast vid 13 af de i länet utom städerne varande 139 gästgifverier entreprenader om skjutsningen blifvit, i öfverensstämmelse med Kongl. Brefvet den 2 Augusti 1844, lillvägabragte. O o 7 O o Politi. De tjenstemän, som äro anställde Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande till biträde i att tillse lagarnes efterlefnad samt vaka öfver ordning och säkerhet i landet, bestå af fem kronofogdar och sjutton länsmän. Såsom polis-makt betraktad, inom en provins af 157 qvadratmils rymd och med 200,000 invånare, är denna tjenstemanna-personal, som derjemte har flera andra ansvarsfulla och mödosamma åligganden, onekeligen mycket fåtalig; och att den ännu icke befunnits alldeles otillräcklig för ändamålet, får tillsk rifvas in väna ines laglydnad och öfvervägande böjelse för ordning. Vid all verkställighet, vare sig i polisoch ordningsmål, uppbörds väsendet, nisökningseller ekonomi-frågor har krono-heljeningen att påräkna biträde af fjerdingsmännen, hvarförutan den omöjligen skulle medhinna eller förmå att utföra alla de värf och vidtaga alla de åtgärder, som på densamma ankomma.
«Man kan väl intet vara ond på Guds englar», upprepade hon flera gånger för sig sjelf, och till och med framsjöng det helt sakta. Det låg något himmelskt och tjusande för Elins hjerta i dessa Gunnars ord, men hon trodde blott att det var litet oskyldig glädje öfver att hennes svåger «ej var ond på henne». – «Han är visst ledsen för något», tänkte hon ibland, och drog en djup suck vid denna tanka, men kärlekens egoism, den största ändå af alla, lät dock denna tanka blekna undan för den: «Han är icke ond på mig! Han liknar mig vid Guds englar! Ack om jag vore en, så skulle jag jemt sväfva omkring honom, och glädja och muntra honom.» – Nå, i allan da’r! – skrek Lena gällt, när klockan var nära half fyra – sofver Elin än! Upp med dig i rappet, annars ro vi ifrån dig! Karlarne ä’ redan nere vid båten! Sno dig och tag på dig din ullshawl, för det ä’ kallt på sjön, så här på morgon. Allt detta skrek Lena i förbifarten genom farstugan, och utan att öppna Elins dörr. Men Elin hörde det, efterkom genast hennes tillsägelse, knippade upp sin klädning, kastade på sig sin stora ullshawl, och skyndade hoppande och glad efter Lena. – Ack nej! Jag måste kyssa lille Gustaf, innan jag går, och säga ett vänligt ord till «svärmora»! – sade hon när hon var ett långt stycke från stugan; vände således om, flög in igen, skyndade bort till gossens vagga, kysste honom så att han vaknade och ropade sedan skrattande till mor Ingrid, som redan satt och spann i sin vrå: – Ajös svärmora! Roa er galant med Gustaf, som jag nu så snällt väckt upp åt er! – Och dermed ilade hon ut och var nästan lika fort som Lena nere vid stranden. Den gamla deremot, hon hörde upp att spinna och såg sorgligt leende efter den goda, glada flickan. – Ja, sådan skulle ho’ varit! – sade hon halfhögt för sig sjelf, suckade djupt, började åter spinna, samt med andra foten röra på Gustafs vagga, så att han skulle insomna igen.
Jag tror derföre, att införseltullen på sådan ull åtminstone ej bör öfverstiga 8 sk., så mycket mer, som, enligt tabelluppgifterna, den inhemska produetionen ej förmår fylla mera än i af behofvet i allmänhet, och resten således måste hemtas utifrån. Detta vore dessutom redan 4 gånger så mycket, som för närvarande, och utgör j6| procent af värdet, hvilket jag anser vara lämpligt, i förhållande till tullen å det fullfärdiga fabricatet, eller klädet, som blifvit fastställd till 33| procent. 3:o Det var min tanka, att tullen på Tobak, under rubrikerna blad och stjelk, borde höjas med 1 sk. skålpundet. Bih. till R. St. Prot> l84oi S Sami. 1 Afd. l3 Haft. 2 10 Bil. lill Bevillnin"s-Utskottets Betänkande, N.o ui I det senare fallet gjorde denna mening sig gällande, men icke i det förra. Utom inconseqvensen och den analoga origtigheten, som nu uppstått, att blad, med ett medelvärde af i3 sk., endast belägges med 6 sk. tull, då stjelk, med 5 sk. värde, taxeras med 3, så anser jag serdeles kraftiga skäl tala för denna förhöjning. Någon oloflig införsel, åtminstone i större qvantiteter, är icke att befara, i anseende till varans voluminösa beskaffenhet, och den obetydliga stegringen i pris, fördeldt på de små qvantiteter, som af hvar och en förbrukas, blir knappast märkbar. Deremot skall det i någon mon bidraga till utveckling af den inhemska odlingen, och dengifna, i min tanka ojemnförligt öfvervägande, vinsten blir en ökad Statsinkomst af mera än 5o,ooo R:dr b:co. /po Åtskilliga artiklar hafva blifvit belagda med den obetydliga exporttullen af ett eller några runstycken.
All Discont eller LäneBank-inrättnirtg sorn grundar sin hufvudsakliga rörelse på emottagacdet af penningar till låg ränta emot ovilkorlig återbetalningsskyldighet vid anfordran, samt åter utlåning emot högre ränta, men på bestämda terminer, bär inom sig fröet till undergång, hvartill ej mera behöfves än ett för dess credit ofördelaktigt rygte, eller minsta misstroende med eller utan grund. Det gifves således enligt min öfvertygelse, endast 2:ne utvägar för möjligheten af en sådan inrättnings bestånd, men desse äro alltför betänklige att kunna tillstyrkas: den första vöre en lånerättighet i Rikets Ständers Bank emot ben 7 Martill, lag ränta, men hvem garanterar i sådant fall ätt denne endast begagnades såsom en nödfalls reource och icke till återUtlåning? Den andra vore att en sådan PnvatBank autoriserades att utgifva obligationer på emottagne penningar, eiler andra myntrepreSentativer i likhet med dylika inrättningar! England och Nord America och hvarförutan desse aldrig skulle kunna existera, samt såsom ett nödvändigt vilkor derföre, ägde den credit att desse i allmänna rörelsen kunde circulera, men hvarken trot jag att det dertill behöflige förtroendet kan vinnas efter den bedreflige erfarenheten af f. d. FiiialDisconternes öde^ ej eller skulle jag änse det vara nyttigt, emedan följderne i händelse af desse Bankers möjligen inträffade obestånd skulle blifva de olyckeligasté, då Statens mellankomst dervid ej kunde eller borde komma i fråga. Då man således får taga för ftig jordt, att PrivatBankerne hvarken kunnä eller böra utgifva några m y n t re p r e s e n t a tiv e r, så tror jag ej, att de främmande penningar, som torde der insättas emöt sj a 5 procents ranta, blifva så betydeiige, eller så länge ihnestäende, att dermed något väsendtehgt kän uträttas.
Vid granskningen utaf Verificationerna öfver inkomsten, eller de från Vederbörande insände Reversalerna, saint då de deruti upptagne Poster med Renfe-Knmmare-Boken blifvit jeni» förde, hafva Revisorerne funnit för sin algard hin« Den 3 Mars. *9 hindérligt, att eri och samma Renta på ett och samina Reversal’ ofta upptages uti flera poster, helst Revisorerrie , för att utröna den Summa, Rente-Kammare-Bbken debiterar, varit nödsakade att addera tillhopa1 alladessa till en del små' och. obetydliga poster, som medtagit mycken tid. Revisörerne hafva Härvid nogsamt insett det tillhöra ordning Och redighet, samt jemväl instämma1 med Riksens Ständers föreskrifter, att,' riär Medel levereras af eri Oell samma Renta, men tillhörande olika är, dessa bora skiljas, så att det erta årets uppbörd icke sammanblandas med det andia; men Revisorerrie hafva trott sådänt kunna ske, utan att, såsom hittills, flera Rentor satnmariblahdns i ett och samina Reversal. Efter hvad Revisorerrie förmoda, bör'detina olägenhet kunna afhjelpas på tvenne sätt. Det ena, att Landt-Reriterierna afgifva särskildta Reversal ä hvarje Renta, titan afseende derpå, Örn den tillhörer ett eller flera är, men likväl titi sednare fallet, uti ReverV.alerna alltid upptaga hvarje år särskildt, så att det eria årets Madel 110-, gä; skiljes från det andra.