Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sandberg efter 20 juni, specialitet mago. tarmsjukdomar, D:r E. E n b l a d: massage o. sjukgymnastik. R a m b e r g. M u s i k: fullständig orkester under anf. af dir. W. N e u m a n n. Rumbeställningar genom Badkontoret. K u A väfda tyger. Genom sin äkta medcltidsprägel, sina stolta ruiner och sydländska växtlighet är kurorten högst tilldragande L / ÄFNADER Alla m o d e r n a bad o c h k u r m e d e l. Specielt: Nervoch magsjukdomar. Visby. (S. T. A. A l l m. Telef. A. T. A. T. 2497. samt hos alla finare parfymkandlare i riket. A n v ä n d e s å Stockholms epidemisjukhus, å de flesta hotell och mejerier inom riket, i badinrättningar, skolor, lasarett och andra allmänna inrättningar samt pa flere järnvägar och ångbåtar och i hvarje kök där renlighet uppskattas. I n o m verkstäder och fabriker har det blifvit m y c - ket omtyckt såsom varande särdeles förträffligt till hand tvättning. Till salu hos alla Diversehandlare i riket. 7 5, 0.85 » » Extra I:ma Santos, högsta kvalité, absolut rent ä 0 90 pr kg. ä 1.20 • » Priserna äro vid köp af minst 10 kg. OBS.! s ä n - das alla sorter fraktfritt till köparens närmaste järnvägsstation. Sändes till landsorten m o t efterkraf eller förskottslikvid och profver å samtliga sorter mot 20 öre i frimärken. A l l a sorter äro goda och rensmakande och priserna de lägsta i förhållande till de höga kvalitéerna. OBS.! Profenlig vara och redhar behandling. och FL. Filosofie licentiaten fröken A n n a A h l s t r ö m, stockh., försvarade här o m dagen i Upsala sin afhandling för vinnande af filosofisk doktoragrad, Étude sur la langue de Flaubert. Fröken A h l s t r ö m blir vid instundande doktorspromotion Sveriges tredje kvinnliga filosofie doktor. RengöringsM. FL.
Ordningen fordrar således att Utskottet till besvarande först upptager frågan: Om en förändrad domstols-organisation. Denna fråga har blifvit gjord till föremål för Ständernas pröfning genom en hos Höglotl. Kidderskapet och Adeln af Hr Ribbing, A. vackt motion. Planen för organisationen är emedlertid icke hans egen. Den återfinnes uti Justitie-ombudsmannens till närvarande Ständer afgifna embets-berättelse såsom en reservation emot Lagberedningens förslag i denna del; och till denna berättelse har motionären jemväl hänvisat. Deri har Justitie-ombudsmannen anmärkt: ”att, enär, efter hans åsigt, ej allenast rättegångens handhofvande, utan ock sjelfva domare-personalens utbildning för dess kall, fulländningen af dess uppfostran vore beroende på domstolarnes organisation, nu varande domstolsinrättning ingalunda motsvarade fordringarne af en ändamålsenlig organisation i omförmälte hänseende. Berörde inrättning vore likväl af lagberedningen bibehållen. En blick derpå bekräftade emedlertid den af Justitie-ombudsmannen yttrade åsigt. Våra allmänna domstolar kunde nemligen hänföras till två väsendtligen olika arter, eller kollegier och enmansdomstolar. Till de förra hörde Ofverrätterne och till de sednare nästan alla underrätter, enär hos de flesta bland dem en enda lagfaren löst i allmänhet bestämde ärendernas gång. Men derföre kunde ej eller i dessa sednare väntas någon öfverläggning eller verklig diskussion af olika meningar. Thy förutan utreddes dock svårligen någon tvistig fråga och domaren vann ej eller den öfning, som vid sakers pröfning företrädesvis anlitas. Vid Häradsrätterne utbildades dock en färdighet att redigera beslut och en ihärdig, helsosam arbetsamhet; men derutöfver sträckte sig ej eller utbildningen. Deremot saknades icke diskussionen, meningarnes nötning mot hvarandra, uti Hofrätterna; men der felades åter en ämnenas närmare kännedom.
Uti detta ämne hafva till Lng-Utskoltet blifvit remitterade nedan anmärkta memorial, nemligen: Från Höglo fige Ridder skåpet och Adeln, af Herr Friherre Jacob Cederström, som anfört, att nu gällande beräknings-sätt för dagsverksskyldighet vid kyrko-byggnad, efter rök eller matlag, icke vore lämpligt, helst flera under ett bruk sammanslagna hemman icke räknades för mer än ett matlag, hvarigenom fördelningen af nämnde skyldighet blefve ojemn och tryckande, hvadan Motionairen, för att afhjelpa denna brist i föreskrifterne härom, föreslagit: att alla, som i socknen äro mantalsoch skattskrifne, vid kyrkobyggnad skola göra lika många dagsverken. Från Ilögvördige Preste-Ståndet, af Herr Doctor Björkman, som yrkat, att förmedladt hemmantal borde utgöra grunden, hvarefter deltagande i kostnaderne till kyrkooch prestgårds-bvggnad skulle beräknas, hvilken lindring — lika rättvis, som de fördelar förmedlingen i andra hänseenden medför — af behofvet påkallas och lätt borde kunna medgifvas, samt skulle undanröja de obehagligheter och svårigheter, som alltid uppstå af den dubbla hemmans-beräkningen. Såsom följd af den föreslagna förändringen borde likväl rösträttighet vid prestval, efter oförmedladt hemmantal, upphöra och endast efter förmedladt mantal ega rum. Från Hedervärda Bonde-Ståndet, af Nils Insulin från Stockholms Län, som, i afseende på hemmans doltagnings-skyldighet i kyrkooch prestgårds-byggnad, framställt enahanda förslag, som Herr Doctor Björkmam, Bih. till R. St. Prof. i83j, y.de Sami. 2 Afd. c g:de Häftet. 2 Lagsamt Allm. Besvoch Oecon.-Utskottens Betänkande N.o 3o, af Johannes Andersson från Calmar Län, som, med anmärkning, att stadgandet i Kongl.
Herr Grefven och LandtMnrjkalken yttrade derefter, att sedan Friherre Boije redan på tf*n t JulU J. /*, éi förhand, under loppet af discussionen, hos Herr LandtMarskalken deponerat dess anhållan om Votering, hvilken nu ytterligare äfven blifvit begärd, ansåg Herr Grefven och LandtMarskalken vorering icke kunna undvikas; i följd hvarJ af Herr LandtMarskalken framställde följande voterings-proposition: Den som bifaller, att den af Bevillningsutskottet föreslagne Minimi-tabell mä bibehållas, voterar Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer BevillningsUtskottets Betänkande rörande Minimi-tabellen, att afslås. Friherre Cederjtråm: I händelse det sed nare alternativet bifalles, blifver det nödvändigt, att bestämma, huru förhållas skall, ty annars har man ej stadgadt något correctif. Friherre Boije: Hvarken Riksdagsordning gen eller RiddarhusOrdningen gifver anledning till någon annan proposition, än den, som påkallas af hufvudsakliga ämnet. Discussionen har hufvudsakligen angått afskaffandet af Minimitabellen, och propositionen bör derföre endast upptaga denna fråga. Få vi afskaffandet gifvet, så uppstår frågan, om och hvilket annat correctif, som kan behöfvas; men efter min tanka blir det en cura posterior. 64 Dtto t Juiii. /. rn. Friherre Cederftrom: Jag hade verkeligen icke väntat mig, att Friherre Boije skulle uppstå, för att säga, att den sak jag framställt icke hörde till äinnet. När ett Betänkande från Uh_ skott andra gången inkommit, kan man antaga det med förändringar. Herr Tham, TVollrath, förenade sig ined Friherre Cederström. Friherre Boije:
Blomgren ville ej tala om all den ära han och fru Blomgren skördat under den tid de tillhört en riktig cirkus. Men direktören hade afskedat fru Blomgren, under förevändning att hon blifvit för korpulent. Herr Blomgren hade ej blifvit afskedad, han hade begärt sitt afsked. Ingen hade väl kunnat tro om herr Blomgren, att han skulle tjäna kvar hos en direktör, som afskedat hans hustru. Fru Blomgren älskade konsten, och för hennes skull hade herr Blomgren bestämt sig att bli en fri konstnär, så att hon skulle få fortsätta att uppträda. Om vintern, då det blef för kallt att ge föreställningar på gatan, spelade de i tält. Då hade man en mycket rik repertoar. Man gaf pantomimer, man trollade och jonglerade. Cirkus hade förkastat dem, sade herr Blomgren, men ej konsten. De tjänade alltjämt konsten, hon var värd, att man var henne trogen in i döden. Alltid, alltid konstnärer! Det var herr Blomgrens mening, och det var likaledes fru Blomgrens. Hede gick tyst och hörde på. Tankarna foro oroliga från förslag till förslag. Ibland kan man möta tilldragelser, som stå fram som symboler, som tecken, hvilka man måste tyda. Det var någon mening i detta, som nu hände honom. Kunde han förstå det riktigt, så skulle han få ledning, till att fatta ett klokt beslut. Herr Blomgren bad herr studenten, att han skulle fästa liten uppmärksamhet vid den lilla blindförerskan. Hade han sett sådana ögon? Trodde han ej, att sådana ögon måste betyda något? Kunde man ha de ögonen utan att vara ämnad till något stort? Hede vände sig om och såg på det lilla bleka barnet. Jo, hon hade ögon som stjärnor i ett sorgset och en smula aftärdt ansikte. – Vår Herre vet alltid hvad han gör – sade fru Blomgren – och jag tror till och med, att han har någon mening därmed att han låter en sådan konstnär som herr Blomgren uppträda på gatan. Men hvad tänkte han på, då han gaf den flickan de ögonen och det leendet? – Jag skall säga er något – sade herr Blomgren. – Hon har ej de minsta anlag för konst. Och med de ögonen! Hede började misstänka, att de ej talade för honom, utan endast höllo en föreläsning för flickan. Hon kom alldeles efter dem och kunde höra hvarje ord.
I Utskottens Memorial igenfinnes den voteringsproposition, hvaröfver Förstärkta Utskottet utan tvifvel kommer att votera, innefattande ordagrannt Bondeoch PresteStåndens beslut i Ja-propositionen, samt BorgareStåndels i Nej-propositionen. Här finnes således icke det ringaste att tillägga eller borttaga; och de, som yrka uppskof med målets afgörande, föranleda blott tidsförlust. Jag tillstyrker således, att den föreslagne voteringspropositionen godkännes, och alt vi sedermera måtte få med öfverläggningen fortfara, och upptaga nästa punkt till discussion. Herr Rosenblad: Just samma vigtiga ändamål, som föranledde Herr von Hartmansdorff att börja discussionen, föranleder mig att instämma med Herr Hjerta i den begäran, att i2:te punkten ytterligare må hvila på bordet; ty, i händelse PresteStån - Den 17 December e. ni. det eller BondeStåndet till nästa Plenum skulle komma med en inbjudning till Ridderskapet och Adeln, att förena sig med dem, är Ståndet, enligt Herr Grefvens och LandtMarskalkens afgifne förklaring, oförhiudradt att fatta ett sådant beslut. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att sedan flere Ledamöter begärt, att det förevarande ämnet måtte ytterligare hvila, finge Hans Exeellence hemställa, om icke i2:te punkten kunde i sin helhet få hvila. Bifölls. i3:de Punkten. Herr von Hartmansdorff: Jag anhåller få veta, hvad PresteSlåndet beslutat rörån-, de denna punkt, Undertecknad Riddarhus-Secr eter are :
Jag skall ej missbruka Ridderskapets och Adelns tid med alt ingå uti raisonnementer i detta ämne, som är för vidlyftigt för att medgifva det. Jag vill blott fästa uppmärksamheten på historiska facta, som ej kunna nekas. Att sedelmynlets värde försämras i samma mån sedelstocken ökas utan afseende derpå, om silfver inlägges i Banken eller ej, är en satts, som vederlägges af facta inom vårt land. i8ro i December bade vi en kurs af 136 sk.; 1812 i Januarii, eller i3 månader derefter en kurs af circa 80 sk., eller åtminstone ej mycket öfver 80 sk. Missväxt inträffade det året; då steg kursen i synnerhet genom införskrifning af spanmål. 1818 års Riksdag inträffade under en svår conjunctur. Men under den Riksdagen gick kursen ej högre än till 110 sk. i8rg i December var den 136 å 140 sk. Hvarföre? Jo, för det att man införskref ett betydligt qvantum säd. Den föll ej lägre än till i3o sk. förr än grödan i Julii månad 1820 visade sig skola blifva ymnig. Efter 1826 års missväxt steg kursen åter betydligt, i synnerhet genom den betydliga spanmåls-införskrifningen. Jag frågar nu, om G4 H. 8 Den 3 Mars f. m. det är sedelstockens förminskning, som bestämmer sedelmyntets värde ensamt, och tvertom? 1818 togos beslut, hvarigenom rörelse-capitalet, då man dertill räknar Discontsedlarne, minskades med 8 millioner. Oaktadt detta, steg kursen efter Riksdagen. Hvarföre? Jo, derföre att kursen, som ock innefattar agio, beror ej blott af sedelstockens förhållande till silfverfonden, hvilket tämligen nära vara kändt, äfven innan publiciteten, utan äfven af handel och näringar. Genom Rikets Ständers beslut 1818 nppstod en stockning i de fleste industrigrenar, procenteri undantagit, som bade sitt menliga inflytande äfven på kursen.
— R:dr 10,080: 40. -r samt af Riksmarskalks-Embetet gjorde afbetalningar, tillhopa — i,i.35: 4°* 4, Summa R:dr 11,216: 32. 4» men då den återstående köpeskillingen, enligt hvad Kongl. Maj:ls Nådiga Bref af den 29 Januarii 1831 innehåller, icke kunnat erhållas af de dittills för ändamålet anvisade tillgångar, och icke heller af det obetydliga årliga anslaget för Gripsholms Slott kunde bestridas; så hade Kongl. Maj:t funnit någon annan tillgång härtill icke vara för handen än allmänna Byggnadsanslaget för de publike husen i landsorterne, deraf ock tillförene medel till Slottets underhåll utgått, samt således i Nåder förordnat, att, i afräkning å den återstående köpeskillingen för ifrågavarande byggnader skulle för sistberörde år erläggas 2,000 R:dr Banco, hvilken summa, jemte den ränta, som kunde för år i83o vara ogulden, och hvilket belopp Riksmarskalks-Emhetet egde att till Kongl, Stats-Contoret uppgifva, Kongl. StatsContoret blifvit anbefalldt, att af berörde anslag anordna och till Interessenterne utbetala; hvarefter af sistnämnde anslag, jemlikt Kongl. Brefvet den 11 Februari i832, till enahanda ändamål blifvit ytterligare anordnade i,638 R:dr 11 sk. 11 r:st., eller tillhopa 3,638 R:dr 11 sk. 11 r:st. Stais-Ulskotlets Berättelse N.o 321. 3 Varande under desse sammanräknade summor, 14.854 Utskottet finnér väl, att, utan säker beräkning af tillgång för ifrågavarande köpeskillings liqviderande, densamma blifvit anvisad på Första Hufvud-Tilelns besparingar, hvilka, efter hvad Räkenskapen innehåller, under de senast förflutne åren hufvudsakligast uppkommit å anslagen för Kongl.
Eller också lät h a n plågoandarna fortsätta » in absurdum », utan att göra dem uppmärksamma på deras tokenskaper, tills de invecklat sig i ett sådant virrvarr af fraser, önskningar, antaganden och påståenden, att en utredning icke mer var möjlig och de besökande alldeles tillintetgjorda aftågade. Väl ute, voro de alldeles rasande, icke på sig själfva, hvilket varit förklarligt, utan på professorn och hans grofhet. Detta enkla förfaringssätt syntes honom nu gentemot fröken Schmidt det enda riktiga. Han lät henne tala. Men då hon berättade, att det varit henne omöjligt att lugna sina medsystrars harm, att de alla beslutit att icke mera besöka professorns föreläsningar, sprang Knorre upp och utropade gladt öfverraskad: » Är det sant? En bättre underrättelse kunde ni då icke gifva mig. Den hemlighetsfulla vasen gjorde således verkan. Men ni, hvad vill ni då, fröken Schmidt? » » Jag? Jag skall lugnt komma tillbaka, herr professor, och fortfarande åhöra edra föreläsningar. » » Det kan ni inte, det vågar ni inte, det förbjuder er kårandan. » » Kåranda! Något sådant finns icke bland oss fruntimmer. Äfven jag är i viss bemärkelse kvinnohatare. Jag känner mitt kön alldeles för väl. Om någon gemensamhetskänsla funnes kvinnor emellan, skulle icke några omkomma i elände och andra fråssa i öfverflöd. J a g gifver er i grund och botten fullkomligt rätt, vi äro ett sorgligt släkte. Det finns bland oss de enfaldigaste varel ser, men också åtskilliga förståndiga, det finns bland oss de lataste människor, men äfven många flitiga. Då j a g på promenaden ser en fru åka förbi, ser hur hon sitter där tillbakalutad med halfslutna ögon, dum, slö och med näsan i vä- dret låter de arbetsamma människorna passera förbi såsom oangenäma drömbilder, då har jag alltid lust att hoppa upp i vagnen, taga henne i skuldrorna, skaka henne och skrika henne midt i ansiktet: Sof icke, du lata drönare, arbeta, arbeta för dina hungrande medsystrar! Vi ha viktigare saker att uträtta än att sträcka oss på sidenkuddar och se uttråkade ut!
Härigenom, i förening med den rättighet Domaren, enligt 5 §. förberörde 10 Gap. af Byggninga-Balken äger, att, då åverkan oftare sker, utstaka särskildta vitén, tror Utskottet, att skogsägaren skall erhålla behörigt skydd för åverkan och Allmänhetens uppmärksamhet derå fästas, att dessa ingrepp i äganderätten äro lika vanhederliga, som andra försök till afhändande af annors tillhörighet. Det andra Alternativet. Ostridigt har en längre tid fortsatt miss» hushållning med Skogarna , i förening med deras större tillitande, genom odlingar, hemmansklyfnlngar och andra omständigheter, förorsakat, att, i många delar af Diket hemmans - åboerne nu ofta på egna ägor sakna tillgång af deras skogsförnödenheter, och andre åter icke hafva mera, än de till oundgängeligt husbehof erfordra. Af detta förhållande anser väl Utskottet det / Utu 7 Juli. det vara en följd, alt då å ena sidan skogen för närvarande äger ett vida större värde än förut, och å den andra sidan åter bristen på denna nödvändighets-artikel vid Landtbruket,kan föranleda till frestelse af olagligt tillgrepp , kraftigare anstalter, än som förut kunnat erfordras, torde blifva nödiga för att skydda skogsägaren från nyssnämnde företag, genom hvilka egendoms säkerheten störes. Men som likväl härvid i betraktande kommit, ej mindre att ansvaret för skogsåverkan icke längesedan, genom denar 1805 utfärdade Skogs-Ordning, blifvit förhöjdt, äu äfven, att för hvarje ägare af skog den rättighet är i 10 Cap. 5 §. Lyggninga - Balken förvarad, att, vid oftare inträffad åverkan , få den sammi genom särskildt utstakadt vite fredad ; alltså och enär dertill lägges att en af Kongl. Majit i Nåder förordnad Committé har sig uppdraget att utarbeta förslag till en ny och förbättrad CivilochBrottmåls-Lag, samt, vid för fä t fa ridet af denria sistnämnda, straffbestämmelserna så val å i fråga varande som öfriga brott kunna med sådan noggrannhet i ett sammanhang pröfvas och stadgas» som är oumgänglig för bibehållandet af erforderlig enhet i'
Den dystra teckning, motionären uppdragit, efter sin objectiva åsigt, öfver det fortgående aftynandet i alla landets näringar och synnerligast i den största och vigtigasle deribland, jordbruket, hvilket aftynande lill sin begynnelse han daterar från den år 1834 verkställda realisationen; synes inig hos Banco-Utskottet bordt, då det sjelf icke var i tillfälle att i detta hänseende verificera uppgifterna, föranleda till det beslut, att föreslå Rikets Ständer vidtagandet af någon åtgärd, hvarigenom den bekymmerfull beskrifningen öfver välmågans aftagande kunde, der den är origtig och missledande, berigligas, och det deraf verkligen sanna, tyvärr troligen ej så ringa, tillförlitligen utredas till sina orsaker uti inre och yttre förhållanden, för att på grund häraf uppgöra ett omfattande förslag å hvad till landets förkofran kan och bör göras. Så väl Regeringen som Rikets Ständer kunna ingenting heldre önska än att få sanningsenligt utröndt och uppgifvet, om och hvilka hinder förefinnas till landets stigande välmåga, huru dessa hinder uppkommit och säkrast kunna afhjelpas. Att utforska detta är ett högvigtigt ämne och erfordrar skarpsinnige och kunnige män, (helst fåtalige) de torde härtill böra kallas, hvarest de finnas inom eller utom embetsmannapersonalen, och gifvas tid och medel att verket utföra. Med det ofvan anförda har jag trott mig böra ådagalägga att jag fruktlöst inom Banco-Utskottet sökt förmå detsamma att tillstyrka Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, i anledning af hvad i Biskop Agardhs motion är uppgifvet och grundadt på för honom tillgänglige så beskaffade, här och der funna anteckningar uppgifna såsom facta, om den aftynande belägenhet, i hvilken alla näringar och specielt deribland jordbruket iråkat, måtte grundligt blifva undersökt och en berättelse derom Rikets Ständer meddela vid nästa Riksdag.
Såsom ersättning för den vinst Banken af Filial-Disconternas öfvertagande kunde påräkna, bör Bolaget ifrån den tid, Malmö Discont-Verks rörelse Öfvertages, under den nu föresltgne Byggnads-tiden, eller till oell med år 1825, då denna rättighet för Bolaget upphör, till Banken erlägga 50,000 Hulr, och dessutom under samma tid till reparations fond afsätta 10,000 B-’dr hvarje år, likväl med tillstånd, 'att denna sistnämnde Summa för Byggnaden begagna emot särski d ställd säkerhet, samt åtagen förbindelse ätt vid inträffande reparations-behof oförryckt hålla densamma Verket tillhanda. 4:0 Bolagets hittills begagnade rättighet att emot upptagne Lån utgifva löpande förskrifningar, , får ej äga rum, sedan de nuvarande Filial-Disconternas utlåning upphört; hvaremot det må tillåtas Bolaget, att jämväl vid Contoiren i Götheborg och Skåne öppna Afskrifnings-r ökning till Penningars emottagande, för lindrig renta, emot bevis ställde på viss person, såsom vid Contoiret i Stockholm från början skedt. 5:0 JL Den t H Juli, 5:0 Bolagets i 10 § af Reglementet för» behållne rättighet, att utgifva Assignationer på -Banken å 5 R;drs Valeur, får ej vidare be» gagnas, så snart Filial-Disconternas nuvarande Octroyer upphört; utan blifver mindsta beloppet för de Assignationer, sorn efter berörde tid utfärdas, Tio R:dr Specie. 6:0 Ehuru det icke kan bestämdt föreskrifvas, att Landtbruket och de Productiva Näringarne skola vara berättigade till någon viss andel af hvad som utlånas; åligger det Bolagets Liscont-Direetioner att fästa särdeles uppmärksamhet å dessas behof och tillse det de, i möjeligaste måtto, blifva med Lån understödde. 7:0 Ifrån ofvanberorde tid får ingen, ehuru säker han än må vara, på blotta Namn, ,VexIar eller Privates Reverser, på en gång häfta för större Summa än SexTusende R:dr Banco som Låntagare, och lika stor Summa såsom Kautionist eller Sedel-Utgifvare.
Jag väntade, att anmärkn. skulle göras emot Utskts betänk, i denna del; ty det är naturligt, när ett Utsk. har trott sig af omständigheterna förauledt och nära nog tvunget att öfvergå till ett betydligt friare systeme, att vännerue af det gamla systemet skola befara följderna af den föreslagna förändringen och söka att motsätta sig densamma. Men för att först tala i allmänhet, anhåller jag att, så vidt jag kan, få utreda den synpunkt, hvarutur Utsk. trott sig böra se frågan, och framställa den na synpunkt till Ståndens bedömmande. Det har redan för flera riksdagar sedan, eller åtminstone vid förra riksdagen, varit under R. Sits öfverläggning atL bereda en utvidgad smidesfrihet, och i följd deraf har äfven inom jernbergslagerna tillverkarne allt mer och mer sökt sträfva till samma mål, allt mer och mer höjt sina fordringar och allt högIjuddare framställt de allmänna grunderna för sitt påstående, att de höra hafva samma rättighet att efter hästa förmåga använda sin tillverkning och skaffa sig en viust, som redan åtnjutes af bruksägarne, under hvilka bergslagsboerne hafva varit satte i ett slags underordnadt förhållande, hvars upphörande i min tanke nu hör tillvägabringas. Dessa fordringar gåfvo sig slutligen luft kort före denna riksdag och isynnerhet vid riksdagens början under den skarpt framställda fordran på fri taekjernsexport, När nu Utsk. fann sakens ställning vara sådan, och trodde att opinionerna voro nog allmänna och starka, för att åtminstone efter en öfvergångsperiod drifva igenom dessa fordringar, så trodde Utsk. sig för det första höra afgifva det förslag, som Utsk. i detta ämne framställt; men under det att man å ena sidan funnit att Utsk. gått för långt, så har Utsk. å andra sidan fått uppbära stränga beskyllningar alt hafva varit aristocraliskt sinnadt i denna fråga, att endast hafva sett på bruksintresset, och alldeles icke på bergsmansintresset. För det andra åtpr, med syfte att sätta oss i stånd att kunna fortsätta täflan