Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste-Ståndet väckt motion, har Herr Professor Knös anfört, att, ehuru Seminarierne för bildandet af lärare vid folkskolorne i Riket vore Anstalter af den vigt, att folk-undervisningens framgång helt och hållet eller åtminstone hufvudsakligen af dem berodde, organisationen af samma Seminarier likväl icke blifvit sådan, sorn. behofvet kräfde. Detta förhållande inträffade med Folklärare-Seminarium för Upsala Stift och, såsom motionären förmodade, äfven med andre enahanda läroanstalter. Vid nyssnämnde Seminarium vore eleverne öfver 40 till antalet hvarje år, och, då En lärare icke kunnat besörja undervisningen för så många elever, hade en andre lärare måst anställas och den för en Seminarie-lärare ringa lön på tvänne fördelas. Hela det nu varande anslaget för folklärare-seminarium i Upsala utgjorde ett belopp af 500 R:dr, hvaraf 66 R:dr 32 sk. årligen måst användas till undervisnings-materiel, m. m., samt det öfriga utgått till de begge lärarnes aflönande. Då denna aflöning varit i i hög grad otillräcklig och folkskolan i Upsala för practiska öfningarne måst begagnas, hade lärare-befattningarne vid Seminarium förenats med dem vid samma folkskola. I anseende till sin storlek, fordrade dock denna skola en och Seminarium dessut - 20 Statssami Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtandej N.-o ^r. om tvånne lärai’e, och i betraktande af läroämnenas mångfald och angelägenheten deraf, att den blifvande folkskoleläraren erhölle fullt erforderlig bildning, jemte förmåga att meddela undervisning, vore trenne lärare för Seminarium och en storfolkskola tillsammans af behofvet påkallade. Bland de önskningar, sorni Upsala ofta blifvit framställda, vore ock den, att Seminarii lärare och elever måtte erhålla en gemensam bostad, så alt vården om elevernas sedlighet bättre och närmare kunde handhafvas. Äfven skulle én gemensam matanstalt rädda de fattigaste eleverna från ett för deras helsa menligt lefnadssätt.
Jnstämmnde med Grefwe klörner, kan jag ej se huru denna Z. kan lämpas till detta fall. För öfrigt kan jag ej öfwenyga mig annat, an att det ar enligt med Ridderstape s och Adelns tänkesätt att till denna Summas stadfästande för Hennes Kongl. Höghet guma sitt bifall. Hennes Kongl. Höghet Prinscffan erhöll den Stat Hon nu har 1782. Efter det lefnadssätt Konung Lusi-xx lil. förde tillbragte Hon tiden öfwer sommaren i siere mänader pä Drottningholm och Gripsholm dä genom de besparingar Hon under tiden hade tillfälle göra, Hennes Stat war tillräckelig. Under loppet af nära zo är, har för Henne sä wäl som för alla andra Sweriges Inbyggare alla priser betydeligen stigit. I följe hwaraf en förökning i Dest inkomster synes' ganska billig. Destukom lärer man böra hafwa afseende derpä,. att i det fredliga förhållande Swerige sig med Frankrike befinner, Hennes Kongl. Höghet snart torde äterfä sine inkomster af Qvedlingburg, dä naturligtwis detta tillsten skulle nphöra. Jag kan derföre icke annat än tillstyrka, att Ridderstapet och Adeln mätte bifalla den jakande meningen. Friherre 8tael von klloUstoin hemstälde hwad förbindelse Swerige kunde aga akt ersätta, förluster af inkomster frän en främmande Stat. Al KronPrinsen hade allenast 24,002 R.d. blifvit anstagne. Prinsetzan njuter af Skaten 6220 R.d. mera. Han wore öfwertygad, akt Hennes Kongl. Höghet Prinfesian wore nog ädelmodig att, i Sratens narwarande nöd, icke önsta en inkomst, som skulle gra« wera Staks-Werket. För öfrigt smickrad* han sig ej att Ridderstapet och Adeln pä hans betänkligheter skulle Den sr Zebruarii. stulle gjöra afseende Han önstade blott att de för hans räkning mätte finnas i Protokollet.
N:o 183, i ani. af väckt fråga om inköp af Medicine Doktor N. P. Hambergs samlingar af naturoch konstprodukter. Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts den 17 dennes bordlagde Utlåtm: N:o 184, i ani. af väckt motion om anslag till ackordsersättning åt f. d. Regementsläkaren, Doktor B. F. Levin; och N:o 185, i ani. af väckt motion om fortfarande anslag för Kamereraren Carl Sandberg. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 17 dennes bordlagde Utlåt. N:o 186, i ani. af väckt motion om landshöfdingeresidensets i Götheborgs och Bohus län förflyttning från Götheborg lill Uddevalla, samt anvisande af medel till derför erforderliga byggnader. Föredrogs och bifölls Stats-Utsk:ts den 17 dennes bordlagde Utlåt. N:o 187, i ani. väckt motion om anslag till inkiip af de tomter och byggnader, som närmast omgifva S:t Lars och Drottens kyrkoruiner i Wisby. H. VII. 6 82 Den 20 Oktober. Föredrogs och bifölls Banko-Utsk:ts den 17 dennes bordlagde Mern. N:o 71, med förslag till förändring af 4:de §:n af lagen för R. St:rs Bank. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Banko Utskits den 17 dennes bordlagde Mern. N:o 72, ang:de instruktion för R. St:rs Bariko-Utsk:t vid nästa riksdag. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Lag-Utsk:ts den 17 dennes bordlagde Betänkin: N:o 72, i ani. af motion om ändring af 2:dra och 3:dje §§:na i 3:dje kap. Kyrkolagen; och Nio 73, i ani. af motion ang:de giltigheten af K.
I afseende på fördelen af lokalen, har Ridd [fisk. nämnt att den i framliden möjligen kan med lätthet inbringa mera, än den nu gör. Jag tviflar derpå, ehuru jag, såvida jag fortfarande kommer ali vara ledamot i Direktm, skall göra mitt bästa att slå på R. o. Ad:s fördel; men om vid ny uthyrning af tomten, någon annan person, än den som f. n. disponerar densamma, skulle gifva anbud derpå, så tror jag, att betydliga reparationer skulle komma att behöfvas, oell alt Ridd.-kassan finge vidkännas icke obetydliga utgifter. Hvad serskildt beträffar Ridhuset, hvarom här har blifvit Den 8 Februari. 379 nämndt alt det skall tillfalla Riddarhuset, sä är det osäkert om del faller till oss eller ifrån oss, att det faller det tror jag, mea bet villor alt det komruer oss till godo. Den betänklighet Utsk. hemlat af brobyggnaden bör icke ådraga sig mycken upmärksamhet. Man känner med hvilken långsamhet allmänna byggnader bär i sladen göras. Beslut härom hafva änuu icke hunnit att fattas och om sladen skulle vilja göra en brobyggnad, så behöfde icke Riddarhuset taga della i betraktande. Vill staden, sedan vi upfört vår byggnad, lösa byggnaden, så får den göra sitt anbud, och vi fingo således mera betaldt i den mån tomlen vore bebygd. För öfrigt får jag säga att, sedan denna fråga kommit å bane, så tror jag att någonting måste göras i byggnadsväg, sora vo re värdigt R. o. Ad. Hr Rosenblad, Bernh.: Ridd.Utsk:s betänk, synes mig til! alla delar så väl grundad!, att jag icke annat kan, än på det högsta tillstyrka bifall dertill och får endast yttra några få ord i anledn. af hvad den siste värde talaren framställt. De förslager han gjort, för alt tillvägabringa möjligheten af den ifrågavar. ombyggnaden, torde knappast behöfva mer än afhöras, för att finna deras overkställbarhel.
Tomas satt ensam kvar vid pianot och hörde klockan slå sex. Den slog så långsamt och lät så trött. Efter de första fem dröjande och tveksamma slagen trodde Tomas att den aldrig skulle nå fram till det sjätte. — Hvad allt därinne hade åldrats på det sista året. — Klockan och pianot och hela salen alltsammans. Han reste sig och gick ut. Gatan var redan hvit af snö. Tomas hörde icke ljudet af sina egna steg. En ung arbetskarl sprang storskrattande nedåt gatan, hack i häl förföljd af ett par dalkullor, som med fulla händer kastade stora högar af lös snö öfver hans hufvud och axlar. Deras glada skratt gaf eko mellan husväggarne, aflägsnade sig och blef borta. Tomas hade ännu god tid; han tog vägen upp öfver Esplanaden. Snön hvirflade upp och ner, tindrande i båglampornas hvitblåa ljus. En droska körde förbi i rasande fart med ett skrikande och stojande sällskap, damer och herrar. Skratt och skrik ströddes ut på deras väg, blandade med refrängen af den sista varietévisan. Var icke en af dem Hall? — Jo, det var säkert han. Hall var svag för lifligt sällskap numera. Några steg framför sig upptäckte Tomas plötsligt sin far och sin farbror, som var bokhandlare på söder. De båda bröderna sågo hvarandra ytterst sällan, men då de någon gång stötte på hvarandra i ett gathörn, brukade de alltid stanna och prata en stund. Tomas vände på sin paraply, så att han kunde komma förbi dem osedd, ty han ville icke låta uppehålla sig. Han uppfångade ur de båda gamla herrarnes samtal ordet »Helgeandsholmen». Då han kommit ut på den tysta och folktomma sträcka af Karlavägen, som löper utmed villakvarteret, kastade han i förbigående en blick uppåt fönstren i Arvidsons villa. Det var ljus i salongen. En kort, fyrkantig nacke skymtade fram tätt intill en mörk kvinnoprofil, som böjde sig fram mot den höga empirelampans gula skärm. Hvems var nacken, var det Grothusens? Ja, det var Grothusen och Mary Arvidson ... Nej, tiden gick ifrån honom, och mötestimman var inne ...
1:0 att vid vid de årliga markegångssättningarne må, till rättelse för räntegifvare och räntetagare, bestämmas minimivigten å hvarje spanmålssort sömt tillika i markegångstaxan utmärkas sädens öfriga beskaffenhet efter de allmänna bedömanden, som legat till grund vid prisens bestämmande, äfvensom att räntegifvare må vara förbunden att från dara, stof och frön rena sin säd, så vida densamma för afradsgild skall kunna anses; ^ 2:0 att det uti 48 §• af Kongl. Resolutionen på allmogens besvär den 2C) Junii 1 ^52 stadgade afdrag af 4 'lösa kappar per tunna, då riad eller torkad säd af räntegifvare levereras, må förhöjas till ett belopp, som motsvarar omkostnader och arbetslön vid spanmålens torkning, samt derutöfver hunnar någon lämplig vinst åt. producenten, och förordnandet härom intagas i de årliga markegångstaxorne, samt att genom en allmän Författning må stadgas ett visst förhållande emellan riad eller torkad och oriad säd vid e mottagningar eller utlevereringar för Kronans räkning; och 3:o att, under tillämpning i öfrigt af de vid sista Riksdag beslutade och af Kongl. Maj:t i Nåder gillade grunder för dispositionen och förvaltningen af Kronans spanmålsräntor, ej mindre den räntesäd, som för Stats-Yerkets årliga behof icke erfordras, än äfven hästvacance-spanmålen, då försäljning deraf finnes af nöden, må, till undvikande af ökade kostnader genom magasinsutgifter, afskrifningsprocent m. m. kunna, då omständigheterne sådant fordra, afyttras äfven till lägre pris än den för hvarje ort fastställde markegång, eller från 12 högst 24 sk.
Utskottet är emedlertid icke berättigadt att, i anledning af den väckta motionen, föreslå en förändring af sådan omfattning, och den skulle ej eller kunna vidtagas utan en mera vidsträckt rubb - 16 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 16. ning af nu gällande lags theori om de serskilda äktensk? pshindrens inflytande, än som för närvarande skäligen kan komma i lråga. Pa grund häraf, och då Utskottet i allmänhet hyllar den åsigt i lagstiftningen, att, der flere stadganden finnas, .som hvila på samma grund, partiella förändringar deraf icke äro lämplige, samt denna åsigt i synnerhet synes, i fråga om stadganden, som tillhöra brottmåls-lagen, böra gälla i en tidpunkt, då en ny criminal-lag i sin helhet inom kort lärer komma under öfverläggning, anser Utskottet sig destoheldre nu böra afstyrka bil all till ifrågavarande motion, som vederbörande presterskap alltid måste i det speciella afseende, hvarom motionen handlar, lättare än i de flesta andra, vara i tillfälle att taga sig till vara för möjliga misstag, och äfven ty ret åt ett dröjsmål med den föreslagna lagförändringar, intilldess den kan blifva mera allmän, följagtligen icke är af någon betydenhet. Utskottet får alltså vördsamt föreslå, att Prosten Heléns omförmälda motion icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 17 September 1844. Reservationer. Af Herr Grefve C. G. Mörner: ”Utskottet har medgifvit icke allenast att någon bestämd
Rikets Ständer hafva tagit detta ärende i öfvervägande, och hvad först besträffar anslaget för Topografiska korpsens arbeten; så, ehuru Rikets Ständer icke ansett skäl vara för handen att, utan afseende å öfriga uppgifna statsbehof, serskilt bevilja detta anslag i dess helhet eller till det uti E. K. M:ts högstberörde nådiga skrifvelse äskade belopp, hafva Rikets Ständer likväl, på det ifrågavarande arbeten, som visat sig medföra väsendtligt gagn, må kunna fortsättas, intill dess, vid den nya statsregleringens uppgörande, Rikets Ständer blifva i tillfälle att rörande de i omförmälde hänseende begärda anslag för tre år definitift besluta, funnit sig böra till bestridande af kostnader för Topografiska korpsens arbeten anvisa en summa af 5,000 r:dr, att af Riksgäldskontoret utbetalas. Vidkommande sedermera de serskilda anslag, som till fortsättande under innevarande år af fästningsbyggnaderne vid Carlsborg, Waxholm, Carlsten och Carlskrona, blifvit af E. K. M:t, uti högstberörde nådiga skrifvelse, begärda; så, enär ett afbrott i de vid dessa fästningar pågående arbeten skulle, oberäknad! andra olägenheter, medföra svårighet att på lämpligt sätt sysselsätta det dervid använda kronoarbetsmanskap, hafva Rikets Ständer, på det förenämnde fästningsbyggnader må kunna oafbrutet fortsättas, intill dess Rikets Ständer blifva i tillfälle att rörande de i detta afseende äskade anslag för 3;ne år meddela definitift beslut, till utgående från Riksgäldskontoret an - 4 Expeditions-Utskollets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 3. visat för Carlsborgs fästningsbyggnad 12,500 r:dr, och för de öfriga trenne fästningarne 43,500 r:dr£, detta sistnämnde belopp att af E. K. M:t efter omständigheterna fördelas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 12 Januari 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö den 4 Un. 1848.
Hvad den i öfrigt innehåller, är intaget uti Art. IV, § 20. § i5. Finnes till sin syftning intagen uti Art. IX, § 57, samt dessutom på formulären till de skattskyldiges uppgifter. § 16- Hvad sorn i denna § förekommer rör:de burskap, angår egentligen städernas enskilda hushållning och icke bevillningen, sedan denna utgår af inkomsten, sådan den under förlrdna året varit, och Art. uti Bevillnts-stadgan, hvarunder den hörer, bestämmer grunden derför. Utesluten. Den i Februari. 99 S »7- Utesluten, af redan anförda skäl. De anmärkningar, som innefattas uti §§ g—ly, emot principen att taxera städerna, eller all handel och rörelse efter classification, på sätt i815 ars Bevilln.-stadga företer, har föranledt till den uppställning, här projecteras, hvarigenom arne särskilda artiklar blifvit införda, deraf den ena, eller den tredje, upptager hvad som egentligen kan hänföras till yrken, samt den IVtde, hvad som angår handel och industri. Nödvändigheten af en systematisk uppställning, synes redan deraf, att icke ens alla yrken kunna lämpas under enahanda grund för bevillning; mycket mindre alla de handteringar, som jy §:n Bevillnts-förordningen uppräknar, hvarföre ock projectet fördelar lil artikeln i 2tne calhegorier. De för värdshusidkare, traktörer och krögare m, 11. i denna § t7gifne föreskrifter, har erfarenheten visat erfordra mer utförlighet och närmare controller. Gästgifvare, hvilkas egentliga yrke icke är brännvinsminutering, men att tillhandahålla resande med herberge, mat och andra beqvämligheter, synas ock, för att dermed bättre utkomma, böra befrias från utgörande af brännvinsminuterings-afgift, men deremot vid högt vite förbjudas emottaga andra än verkliga resande. Uti § 16 t. ex. förekommer en blandning af föreskrifter, hvilka synas händelsevis hafva der sammanträffat.
Och sedan AdvocatFiscalsEmbetet, i följd häraf, emot Häradshöfdingen anställt åtal och dervid påstått, att hån, för ådagalaggd våi’dslöshet vid DomareEmbetets utöfning, hvarigenom det lidande tillskyndats Torparen Björk, att han kommit att undergå fängelse vid vatten och bröd tolf dagar längre än vederbordt, måtte fällas till böter samt förpliglas, ej allenast att godtgöra Björk för det honom åbragta lidande, utan ock att ersätta Kongl. Maj:t och Kronan kostnaden för Björks fångförtäring under den tid, han sålunda hållits i fängelse; öfver hvilket påstående Häradshöfdingen sig förklarat; har Kongl. HofRätten i detta mål, genom Utslag den i3 Mars sistlidna år, sig utlåtit, att sorn, enligt 5 Kap. 4 § StraffBalken, jemförd med Kongl. För - ( 38 ) klaringen elen 23 Mars 1807, n:te punkten, och Kongl. Brefvet elen 27 Maj 1827, ele uti ofvanberörda mål, för första resan hustjufnad till värde af 4 R:dr, och annan stöld till värde af 11 R:dr Banko, Torparen Björk ådömda böter, 57 R:dr, vid bristande tillgång bordt, efter sammanlagda summan af hustjufnadens dubbla och den öfriga stöldens enkla belopp, utgörande tillsammans femtiosju daler silfvermynt, förvandlas till sexton dagars fängelse vid vatten och bröd; men Hardemo HäradsRätt, genom ifrågakomma Utslag den 5 Mars 1835, dömt Björk att, i brist af tillgång till nämnda böter, undergå sedermera verkställd bestraffning af fängelse vid vatten och bröd under tjuguåtta dagar, eller tolf dagar mera, än hvartill han efter
Men jag vet också, att man icke behöfver rycka af dem den masken; den sitter ganska löst, och de aflägga den sjelfva, så snart de se, att den icke behöfs. Att hr Strindberg äfven i denna punkt gjort en annan erfarenhet än jag, är lätt förklarligt. Jag tror också, att hr Strindbergs utlåtande gäller om många af dessa qvinnor, isynnerhet i början af deras smutsiga handtverk. Men jag tror icke, att det gäller om de flesta, och jag tror vidare, att de skola vara lätt räknade, som efter någon längre praktik »trifvas bra, äro glada och icke vilja ändra bana.» Hr Strindbergs skildring af de prostituerades lif är ett af hans sataniska knep för att insöfva de unges samveten och locka dem sjelfva in på lastens bana. Jag har i samtal med ynglingar, som beträdt den banan, funnit deras samveten känsliga just i denna punkt; de hafva icke kunnat undgå en medkänsla för de prostituerades olycka och hafva derför också känt och erkänt sin egen skuld att i sin mån hafva bidragit till denna olycka. Den erfarne hr Strindbergs intyg från »hans långvariga ungkarlspraktik» är naturligtvis egnadt att bortsopa dessa betänkligheter, som kunnat hejda den unge på hans väg till lastens boningar (Jmf. sid. 36). Prostitutionsfrågan är, enligt hvad mig synes, när man tar saken praktiskt, d. v. s. ställer sig inför verkligheten, ett samhällsproblem, till hvars lösning nyckeln ännu icke är funnen. Att Federationen funnit den och slagit in på en riktig väg, kan jag för min del icke erkänna, med all aktning för öfrigt åt det sedliga nit, som säkerligen ofta besjälar den4.
Men denna medelväg är, efter min öfvertygelse, endast en förvillande omväg, som icke leder till målet, hvilket jag länge föreställt mig, och nu mera med full visshet inser, vara, Indeldla Cavalleriets fullkomliga reducerande, såsom den, för vår tid, dyraste och otjenligaste inrättning i sitt slag. Alt ingå i en detaillerad bevisning af denna satts, skulle i alla afseenden, vid detta tillfälle vara utan ändamål. Må det endast tillåtas mig den erinran, alt Rusthålls-skyIdigheterna äro så ofullkomligt bestämda, att det beror af en blott milita!- risk nyck i fred, och af vanliga förluster i krig, att i grund ruinera den del af Jordbrukareklassen i vårt land, som likväl vid inrättningens början ansågs för den bäst lottade. Minnen sedan Carl XII:s Regering vittna om, huru Rusthåll stodo öde, och att ingen ville emottaga dem till skänks. Bevis finnas äfven, att Rusthåll blifvit försa 1 rl t på execuliv auction för bristande utredning af ett par ryttarhandskar. Betraklom under närvarande förhållande de fleste Rusthållares ekonomiska belägenhet! Vi sko - Den 4 J a n u a r i i f. m. 7 la ofta se dem bära en helgedagsdrägt, mycket mindre värd, än den casserade klädnad, sorn deras Nummerkarl torparen burit. Ganska säkert måste mången Rusthållare neka sig sjelf och sitt bus de nödvändigaste lifvets behof, för alt åstadkomma ett onyttigt och barnsligt prål, hvari ingen verklig kraft trifves, hvilken tvertom derigenom afledes till mehn för Rikets grundstyrka, som så obetänksamt förspilles under dess jemna påkallande, utan beräkning af de en gång inträffande verkliga behofven.
Så länge poster fortfarande, såsom hittills, skola forslas af bönder pä bondkärror, så länge de nödgas afvika frän de farbara vägarne, för att med tidsförlust vid posthemmanen ombyta hästar, så länge det beror på en envis bonde att hindra alla förbättringar, så länge kommer den gamla lånjgsamheten och oeflerrättlighelen att fortfara, så länge komma våra poster att dagligen röfvas, och våra postiljoner att mördas, en sak hvari vi nu stå ensamme i Europa. Huru skall nu delta onda afhjelpas, jo! endast sålunda, ali Slaten för någon kortare lid afstår från sin penningevinst på postverket, och tillåter detta sednare, att använda sitt öfverskott, dels till ersättning ål postförvaltare, men hufvudsakligen till att föröka och förbättra våra kommunikalionsanstalter, bygga ångbåtar, upgöra ackorder för hästhållningen, samt anskaffa postvagnar, der så väl väskor som postiljon äro skyddade, och hvari man fort och beqvämt kunde fortskaffas. Härigenom vore möjligen äfven första steget tagit till det förderfliga skjutsningsbestyret aflyftande från jorden — en den största välsignelse för hela landel. Se der, Mine Hrr, de skäl, som förmå mig att vördsamt anhålla, det R. o. Ad., medafslag i Bevilln.Utskrs nu föredragna Betänk.
Juni 1888 IDUNS garnerings inkrusning vid lifvet döljes af ett 8 cm bredt bälte. Armarne äro krusade vid handen och prydda med hand. Hatten är a£ gul halmflätning och framtill garnerad med mycket krusadt siden. Eosetten af likfärgade sidenband understödjes af en fjäderaigrette, så att den lutar något framåt. Drägt f ö r 5 — 7 års barn. Blåhvitt randigt etamine begagnas till så väl den släta kjolen som det veckade skärpet. Det långa lifvet af blått etamine prydes framtill af ett veckadt garnityr och en framtill spetsig, baktill bred krage. Hatten är af crémefärgad spetsflätning och är monterad med blåa sidenband och pomponer. Kjolen af rödoch blårandig kaschmir är anordnad i omFig. 7. Ylleklädning. Stråhatt. Den af bildade hatten är af grå halmflätning; det vida främre brättet är fodradt med mönjeröd faille. Hatten monteras såsom teckningen visar med en rosett af sidenband i grått och mönjerödt jemte en silfvergrå fogelaigrette. Barnförkläde. Afb. visar ett sådant af rutig batist, som framtill veckats i 12 cm. breda veck längsefter. Byggstyckena äro deremot släta och endast uppe vid linningen krusade. I sidosöm23 marne har man insatt de nödiga slejfändarne. Fickor och halslinning prydas af spetsar. D e långa, vid händerna krusade ärmarne afslutas genom 3 cm. breda band med spetsar. början af juni 1588 egde på Stockholms slott en stor fruntimmersbjudning rum, till hvilken Sverges dåvarande drottning, konung Kappa f ö r 6 — 8 års flickor. vex ' ande smala och breda veck och förbunden med ett långt bluslif. Den framtill lösa, baktill åtsittande jaquetten af marinblått sommartyg knäppes i sidan. På kragen har man stickat tvenne ankaren med hvitt silke. Jaquetten har dubbel knapprad. Idun Stockholm, Iduns Tryckeri Aktiebolag. Prenumerationspris pr är: Idun ensam Iduns Modet., fjortondagsuppl.