Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I jProtocollet öfver Krigsärenden den 18 Januarii detta år, pag. xx., står att läsa: ”Enligt de redovisningar derföre (hemligen för ofvannämnde anslag) som till Stats-Utskottet böra af vederbörande aflemnas, hafva dels flere af desse anskaffningar och arbeten redan blifvit verkställde, dels contracter om vissa afslutade; men som liden, förberedande åtgärder, emellankomne oför utsedde händelser och nödvändigheten, att icke genom allt för hastiga och brådstörtande requisitioner och upphandlingar, dels framkalla en derföre ofördelagtig conjunctur, genom prisens öfverdrifna stegring utöfver dem, som för beräkningarne tagas lill grund, dels föranlåta varornas och persed - StRU-Uiskottets Vt!, N:o 81. Järnäs försämring, genom en för mycket påskyndad och hastig tillverkning-, icke medgifvit en skyndsammare gång härmed, än att åtskilliga föremål ännu Återståså komma, med användande af de ännu icke utgifne medlen, så väl Fästnihgsbyggnaderna, som de afsedda Förrådsförstärkningarne att, så vidt de efterslå, efter stadgad plan fortsättas, så skyndsamt som omständigheterne tillåta. Delta utvisar att man för malerielen anslagit vida mer vid sista Riksdag, än sorn kunnat på ett med god hushållning förenligt sätt, användas; och det ger åt framtiden en vink om tillförlitligheten af administrations-systemet.
Junii, med till-; kannagifvande, att E. K. M. i Nåder gillat hvad Underdåniga Shrifvelséri 729 af Stats-Contoiret i detta mål anfördt blifvit, meddelat Stats-Utskottet handlingarne, att, i afseende på ofta berörde hushyra, vid Stats-regler ringen iagttagas. Detta, med hvad Stats*Utskottet häröfver yttrat och handlingarne i öfrigt innehålla, hafva Riksens Ständer uti Öfvervägande tagit} Och alldenstund, enligt hvad upplyst är, Kronan icke eger i Hernösand något hus, som för Lands-' höfdingens i Wester-Norrlands Län boningsoch Embetsrum kan begagnas, utan Staden, dels på egen bekostnad och dels med erhållet bidrag af Stats-Werket, uppfört ett för sådarit ändamål tjenligt och hittills användt hus, emot den betingade rättigheten, att i hyra af Staten njuta 200 R:dr årligen; fördenskull och enär denna rättighet grundar sig på ömsesidig öfverenskommelse emellan Staten och Hernösands Stad, men något anslag icke finnes å Stat för utgiften, hvilken, blifvit anticipationsvis bestridd, hafva Riksens Ständer funnit skäligt bifalla, att å Andra Hufvud-Titeln må uppföras 200 R:dr, att ifrån nästa års början, såsom hushyra för ifrågavarande Landshöfdinge-Residence - hus, till Hernösands Stad årligen utgå} Hvilket Riksens Ständer fa hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Riksens Ständer framhärda etc. 730 Underdåniga Skrifvelseri N:o 252. Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 23 Oct. 1823. Preste-Ståndet d. 23 — —■ Borgare-Ståndet" d. 34 — Bonde-Ståndet d, 24 Riksens Ständers underd.
Magistraten i huf» 14 Konslitutions-UlslwUets Memorial A.-o 34. vudstaden, samt LandshSfdingame i länen, att, genom offentliga kungöranden ifrån predikstolarne, underrättelse härom låta meddela, på det Riksens Ständer må sammankomma, att deras samt Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnes å Femtionde dagen efter den, dä Stats-Rådet sist hort kallelse dertill i hufvudstadens kyrkor låta kungöra. § l:o. Samina dag, då Riksdagens öppnande kungöres, utnämne Konungen Landtmarskalk för bevistat. Då, i händelse af underlåten kallelse af Stats-Rådet, de i 10 § nämnde vederbörande till Riksdag kalla, ägc Ridderskapet och Adeln att nämna Landtmarskalk, och Borgareoch Bonde-Stånden, hvart för sig, sina Talmän. 2:o. _______ 3:o. _______ § Konungen, eller i de fall 4, 5, 6 och 7 §§ omröra, Stats-Rådet, läte genom cn Härold Stats-Rådets och Högsta Domstolens samtlige Ledamöter, äfvensom JustitieKansleren och Justitie-Ombudsmannen kunna ej säte och stämma i sitt Stånds plena förnekas, enär de. enligt hvad hvarje Stånds särskilda ordningar stadga, dertill berättigade äro; dock för Stats-Rådets vudstaden, samt Landshöfdingarne i länen, att. genom offentliga kungöranden ifrån predikstolarne, underrättelse härom låta meddela, på det Riksens Ständer ina sammankomma, att deras samt Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnes å Femtionde dagen efter den, då Re gon ten eller Stats-Rådet sist bort kallelse dertill i hufvudstadens kyrkor låta kungöra. 23. l:o. Samma dag, då Riksdagens öppnande kungöres, utnämne Konungen Landtmarskalk för bevistat.
SIaj:t bifallen. 7:o. Anslag för ingifvande af Sveriges Gamla Lagar. I enlighet med hvad Hans Exellens Herr Justitie-Statsministern och Statsrådets öfriga Ledamöter i underdånighet tillstyrkte, behagade Kongl. Maj:t i nåder besluta, att till Rikets Ständer skulle göras framställning derom, att, i likhet med hvad vid sistförflutna tre riksdagar åt Professoren Doktor C. J. Schlyter blifvit för utgifvande af Sveriges Gamla Lagar beviljadt, ett årligt anslag af 1,200 r:dr, deraf hälften såsom arfode och återstoden till ersättning af 46 Kongl. Maj:ls Prop. om Statsverk'. 1850. biträde och kostnader dervid, måtte för honom å allmänna indrag nings-staten uppföras, att från och med år 1852 intill nästa stats reglering utgå under enahanda vilkor af arbetets oafbrutna gång och redogörelse för dess fortskridande, som hitintills varit vid detta anslag fästadt. 8:0. Doktor Nyblxi uppförande till pension på allmänna indragning s-staten. Som, efter det Medicine-Doktorn Johan Erik Nyblxus blifvit entledigad från den af honom innehafde Läkarebefattning vid Norra Korrektions-inrättningen i Stockholm, och Nyblxus gjort ansökning om tillgodonjutande af pension, Kongl.
Skulle någon skottkanalens afvikning från horisontalplanet möjligen hafva egt rum, synes denna, att döma af skadorna i hufvudskålen, hafva bestått uti en lutning mot utgångsstället, sålunda antydande, att skottet afskjutits från en punkt belägen högre än den plats på hvilken konungen befann sig då han träffades af detsamma; Hvad angår formen och beskaffenheten af den dödande kastkroppen, så kan derom intet med bestämdhet sägas. Sannolikhet synes dock, att denna varit en muskött eller karteschkula; möjligen, ehuru mindre sannolikt, (att döma af formen på hålet i betäckningarna å högra sidan) ett skrotstycke eller en bombskärfva. I sistnämnda båda fallen har dock den sårande kroppen haft minst lika stor utsträckning, som genomskärningen af endera utaf nämnda kulor; 4) Har kastkroppen varit en kula eller ett skrotstycke, så måste skottet hafva blifvit aflossadt från så långt håll, att detsamma, redan då den träffade konungens hufvud, något mattats, d. v. s. dess primitiva hastighet minskats; ehuru farten ännu var tillräckligen stark att drifva projektilen tvärt igenom hufvudet; Hvarje stöd för den förmodan, att tvenne kulor följts åt och åstadkommit skadan, saknas; 6) Ingen del af skottet fanns vid den af oss gjorda besigtning kvarstannad inom hufvudskålen; 7) Att uppgifterna uti besigtningsinstrumentet af den 12 juli 1746 om så väl skadornas i hufvudskålbenens dimensioner som skottets riktning äro dels ofullständiga, dels oriktiga, hvilket tydligen berott derpå, att undersökningen verkställts utan att hudbetäckningarna förut blifvit öppnade, så som nu skett, och hvarigenom det endast blifvit möjligt att fullständigt öfverse skadan i hela dess utsträckning och riktigt bedöma beskaffenheten af densamma. A. Retzius, Carl Santesson, Vincent Lundberg. Denna besigtning skingrade icke misstankarne, att Karl den tolfte blef mördad. Snarare kan man påstå, att genom denna undersökning anledningarne till antagande, att konungen blifvit mördad så ökats, att de närma sig till en öfvertygande bevisning.
Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Dec. 1865, kl. 2 e. m. Kofystitutions-Utskottets Memorial till Rikets Ständer, med bestämmande till hvilket Utskott åtskilliga till BankoUtskottet remitterade, men derifrån återlemnade motioner, böra förvisas. Sedan Hedervärda Bonde-Ståndet till Banko-Utskottet remitterat fem särskilda af Riksdagsfullmägtige Per Kilsson från Christianstads län (under N:o 13), Carl Anders Larsson från Östergötlands län (N:o 63), Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län (N:o 144), Johannes Andersson från Elfsborgs län (N:o 126) och Per Persson från Wermlands län (N:o 250) väckta motioner om dels upphäfvande af och dels ändringar i Kongl. Majrts nådiga Förordning af den 26 April 1861, angående en Allmän Hypoteksbank, m. m.; så bar bemäld a Utskott, medelst Memorial N:o 4, under förmälan, att dessa motioner borde hänvisas till det Utskott, som hade att behandla frågan angående ofvan omförmälda bank, hvilket icke kunde tillkomma Banko-Utskottet — en åsigt, som vid förra riksdagen skall af Rikets Ständer blifvit gillad, i det att en då i enahanda syftning väckt och af Banko-Utskottet återställd motion blifvit till annat Utskott remitterad — till Bonde-Ståndet återlemnat ifrågavarande motioner; hvarefter Högvördiga Preste-Ståndet och Vällofliga Borgare-Ståndet förklarat desamma tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling, men Höglofliga Ridderskapet och Adeln, äfvensom Bonde-Ståndet, beslutat till BankoUtskottets handläggning åter öfverlemna dessa motioner, vid hvilket förhållande, och då sålunda i denna fråga två Stånd stadnat mot två, densamma, jemlikt stadgandet i 44 § 3 mom.
Dä Skats-Utstoktel har sig updragit akt upgöra Staken för detta är, icke för der förflutna, hade det ej wämat sig att det förflutna årets inkomster, som för dest utgifter moro anordnade skulle uptagas bland tillgängarne för det närwarande. Emedlertid fär Utskottet nu gifwa wid handen att 1809 ärs Bevillning hel och hällen ingär till Riks» gälds-Comoiret, att veu är ärnad till Fond för desi tillgörande utbetalningar, innan detta ärs Bevillning hinner inflyta, och att om i anseende till Coursens stegring och brist pä wäxlar något öfwerstott skulle gifwas för Riksgälds - Contoirer, hwilket Utskottet icke underläkit taga i beräkning, blir sädant en högst nödig Fond för de utelöpande Riksgälds - Sedlars säkerhet. 12:0 Den besparde Krono - Spannemälen af 8947 Tunnor, som är upförd till 4 R:d° per T:a, men pä hwilken är afdragit det sä kallade Statspriset ä r R:d. 16 si., och hwilken säledes endast skulle wara uptagen till 2 R:d. Z2 si. per Da, upgifken är i delta afseende oriktig, ty sedan hwad in natura af Ränte-Spannemälen afgär är i inkomst och utgift balanceradt, tillägges de ofwannämde 1 R:d. r6 si-, sä att Residuum blir i Slars-Förflaget upfördr till sitt hela warde af 4 R:d.
Ett liktidigt bestämmande af en så beskaffad i n försel t sill a landtman na-produeter, att den inhemska landlmanna-industrien varder lämpligen skyddad utan att utestänga den täflan, sorn ulgör ett bland hufvudvilkoren för hvarje näringsgrens fortfarande framskridande till ett sanni och sjelfständigt mål; och ansåg Moliouairen den genom export-tullens upphäfvande minskade tullinkomsten, ulan svårighet och utan frångående af ett lagom liberalt tullsystem, kunna återvinnas .genom en jemförelsevis ganska ringa förhöjning uti införseltullen å de mest begärliga öfverflöds-arliklar, som i större massor importeras, såsom socker, caffe, tobak, ilie', n>. fl. samt genom den föreslagna lika nyttiga som nödvändiga import-tullen å landtmnnna-produeter. Af Herr Holm, som, till förekommande af luxe och flärd, samt till beredande af skydd för inhemsk produetion och fabrication m. m. ansett en modique tull böra åsättas sådana råämnen, sorn i landet icke finnas, men som erfordras för förädlingar och tillverkningar, hvilka inom landet kunna åstadkommas och äro behöflige, hvaremot sådan® fabrieat och handarbeten, Bevillnings-Utskottets Bet. iF.-o 2Q. hvilka af inländsk man kunna tillverkas lika så väl som af utländningen, eller äro .alldeles öfverflödige och ofta skadlige, borde antingen helt och hållet till införsel förbjudas, eller ock beläggas med en till förbud gränsande tullafgift. Herr Helm har derföre föreslagit, att R. H. Ständer mätte fästa Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet å nödvändigheten af ett förändradt tullsystem i ofvan anmärkte hänseenden, och vore Motionairen öfvertygad derom, att utan att denna reform föregår och landets import minskas samt, till den inhemska handelns uppmuntran, utförseltullen helt och hållet eller till någon del upphäfves, realisation och myntbestämning aldrig i framtiden skall ega bestånd.
Att de nu af mig afgifne förslag måtte blifva communicerade med de öfriga BiksStin, får jag äran anhålla med öfverlemnande af det för detta ändamål erforderliga antal exemplar. Hr Munck, Carl Jakob: Med en känsla af tvekan i hvad det angår att lägga mina ord, men med en sann öfvertygelse om riktigheten af de åsigter jag hyser, upträder jag för första gången på detta rum för att yttra några anspråkslösa ord. Jag är en varm anhängare af det svenska indelningsverket och är således beredd att med all den ringa förmåga jag eger bekämpa det af motionäien inlemnade förslaget N:o 1. Ju längre jag haft tillfälle att lära känna detta indelningsverk, ju högre har min aktning för detsamma stigit. Att nu ingå i specialiteterna af detta förslag N:o 1 och angifva oriktigheten af de grundprinciper, hvarpå detsamma hvilar, skulle här uptaga för mycken tid; men jag tror, att det skulle för högst fä icke behöfvas något annat skäl att afslå delta förslag, än att se och under en kort tid följa en bataljon af den indelta arméen och en bataljon af beväringsmanskap, sammansatt af 20 års och några och 20 års gossar. Jag betviflar icke att, efter en kampanj af 2 till 3 år, denna beväringsbataljon kan vara ganska användbar; men det torde vara ganska osäkert om någonsin så långa krig hädanefter förekomma. Hvad förslaget N:o 2 angår, så känner jag det icke tillräckligt, men efter hvad jag hört, så hyser jag i några fall sympatier för detsamma. Der är indelningsverket bibehållet och till och med fullkomnadt, och min högsta önskan skall vara att indelningsverket, som, enl. hvad motionären sagt, fordom varit omgifvet af en nimbus, måtte kunna göra sig förtjent af att bibehålla denna nimbus i oförminskad och obestridd glans. Frih. Palmstjerna, Carl Otto, begärde att de af Hr Stjernsvärd nu väckte motioner måtte få hvila på bordet. Föredrogs men lades, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gusfaf, på bordet Allm. Besv. och Ekon. Utsk:s mern.
Olof Hindriksson i Grötom, med enhällig röst till ledamot i beredningscommitten, som sammanträder å Hölje gästgifveri gård den 30 uti innevarande månad. Datum ut supra. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. I socknestämman den 28 maji 1829. S.D. Sedan församlingens ledamöter, efter derom skedd vederbörlig pålysning från predikostolen den 17:de i denna månad, voro i socknestugan samlade, och med anledning af Konungens höge befallnings hafvandes resolution å någre distrikt magazins delägares ansökning, att återfå sin lott utur socken-magazinet; (hvilka likväl orätt uppgifvet att saken förut förevarit i allmän socknestämma), yttrade socknemännen, på tillfrågan, sig icke hafva något invända deremot att delägare uti distrikts magazinet utbyts och uttaga den på dem belöpande andel uti Häggenås socken-magazin, allenast de kunde utverka sig Kungl. Majt:s befallningshafvandes tillstånd dertill, i hvilken händelse de afträdande och qvarblifvande delägarne framdeles skulle uti vänlighet öfverenskomma rörande sjelfva magazins huset. Datum ut supra. In fidem. N. S. Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll hållet i allmän sockenstämma med Häggenås socken den 24 junii 1829. § 1. Sedan socknemännen efter vederbörligen skedd pålysning hade inträdt i socknestugan, upplästes, godkändes och underskrefvos kyrkooch fattigcassæ-räkenskaperna för det förflutna ecclesiastik-året. § 2. Tillkännagafs af ordföranden att provincial medicus doctor Rissler hade trott sig nu kunna i Stockholm förskaffa kosthållande och undervisning gratis för en person, som ville läsa barnmorske-vetenskapen och att han hade erbjudit denna tjenst åt Liths pastorats boer, om de ville skaffa sig en barnmorska som vore examinerad.
— Då enligt uppgjorda Calculer qnmärkningsbeloppet årligen uppgår till 3,377 I tunnor och de 10 år, till hvilka efterräkning får sträckas, skulle utgöra icke mindre än 33,776 T:r, har, i anseende till ämnets vigt, Motionären hemställt, att StatsUtskottet måtte anmodas förskaffa sig del af handlingarne i frågan samt derefter yttra sig, dels, huruvida R. St:r må kunna finna sig befogade att hos K. M:t i underd-.het anhålla om målets fortgång i anmärkningsväg eller ock huruvida den calculerade tillgången 3,377 \ T:r 4 04 Stats-Utskottets Spannmål årligen må uti Statsregleringen såsom inkomst hädanefter upptagas. — Efter hvad Utskottet inhemtat, har denna fråga, för hvars bedömmande vidlöf tiga och noggranna forskningar i äldre tiders författningar och räkenskaper måst anställas, redan blifvit af Collegierna handlagd, så att det anbefallda underd. utlåtandet innan kort kommer att afgifvas. Och då K. M:t derefter blifver i tillfälle att, på grund af det fullständigt utredda förhållandet, efter sig företeende, skäl, pröfva och afgöra huruvida anmärkningsmålet skall fullföljas eller ej, anser Utskottet någon åtgärd å It. H. St:rs sida icke vara erforderlig, helst ett tillstyrkande för målets fortgång, på sätt motionären föreslagit, borde vara grundadt på öfvertygelsen om anspråkets rättmätighet, för hvars bestämmande åter Utskottet , om äfven lämpligt ansåges att dess tid användes på undersökning och utredning af så beskaffade invecklade tvistefrågor icke ägde annan ledning än de uppgifter, som af de K. Collegierna nu komma att till K. M:t i underd:het afgifvas. Och har, i följd häraf, ej fråga kunnat blifva om beräknandet bland StatsVerkets inkomster af det Spannmåls-belopp anmärkningen upptager.
Förenade Statsoch Banco-Utskotten, uti deras utlåtande af den 2 Junii 1829, i anledning af Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer den 26 November 1828 aflätna Nådiga skrifvelse, angående myntvärdets upprätthållande, yttrade sig sålunda — pag. 4§. ”Det finnes dock ett inkast af högre vigt att göra, i anledning af ofvanangifna resultat af Bankens historia, det nemligen: Att en Bank, stående under ledningen af en Autoritet, som anser sig berättigad att sjelf och ensam stifta Lagar för sin förvaltning, aldrig kan erbjuda lika garantie med en Bank, som innehafves och förvaltas af enskilde män, bundne af Lagar, som utgått från en opartisk lagstiftande magt. Detta inkast kan icke vederläggas. Vigten deraf skulle endast till någon del försvagas igenom tillerkännande åt verkställande magten af samma rätt, i afseende på lagstiftningen för Banken, som denna magt, enligt vår Grundlags anda, utöfvar inom alla öfriga lagstiftningens grenar; och då nu, för tredje gången, enahanda för enskildt och allmänt välstånd menliga förhållande inträffat, synes den tankan sjelfmant framställa sig, att R. St. borde upphöra med en administrativ befattning, så föga instämmande med deras lagstiftare-kall. — Men Banken är, under närvarande förhållande, medel icke ändamål, och åt en kommande tid måste öfverlemnas, att, i afseende på Bankoch Credit-väsendets definitiva reglerande, göra erfarenhetens dyrt köpta läror i sin helhet gällande.” Ehuru sannolikt detta förklarande icke var alla lika välkommet, motsades det likväl icke af någon; ett bevis, att det var rätt gjordt att detsamma afgifva. Berättelse af Banco-Fullmägtige. 79 Fyra och ett halft år äro framgångna sedan den tiden; så egna förhållanden hafva inträffat, att jag anser för en pligt att å nyo fästa uppmärksamheten på nödvändigheten att taga densamma under öfvervägande. Närmaste anledningen härtill hemtar jag från det svar, infördt i Riksdags-beslutels 46 §., som Kongl. Maj:t i Nåder afgaf, då R.
Alla de farhågor, som man velat fästa vid bibehållandet af sista meningen uti 5:te punkten: "dock att silfverköp för Bankens räkning ej böra ifrågakomma, då coursen håller sig öfver pari,” hafva tillräckligt rådrum att göra sig gällande, då 6:te punkten förekommer. Jag tillstyrker derföre antagandet af 5:te punkten i sin helhet, och är uti mina motiver härför förekommen af Hrr Lefren och v. Troil. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å den nu föredragna punkten af Utsk:s förslag. Ropades ja och nej; Hr Cederschjöld begärde votering. Frih. Ehrenborgh: Sedan votering blifvit begärd, lärer nu fråga endast vara om att förena oss om contrapropos. Jag har icke hört flera än mitt och Hr Cederschjölds förslag, och fråga blifver således, hvilket af dessa skall antagas till contrapropos. Hr von Hohenhausen: Jag har äfven såsom contrapropos. föreslagit denna redaction af 5:te punkten: ”att Bancostyrelsen, då den så tjenligt finner, må äga att förstärka Bankens metalliska cassa medelst inköp från främmande länder af guld och silfver, när dessa köp utan skada för Banken kunna ske.’’ Ilr Lagerhjelm, Pehr: Väl hörde jag, då den siste värde talaren förra gången yttrade sig, att han föreslog den nyssnämnda redactionsförändringen; men då i 5:te punkten står, att silfverköpen må äga rum, då Bancostyrelsen så tjeuligt finner, synes mig det tillägget vara öfverflödigt, att de skola ske utan skada för Banken, enär det icke kail vara tjenligt, sorn sker till Bankens skada. 10 II. 26 ■JO'J Den a5 Juli f. m. Frih. Ehrenborgh: Jag vill blott upplysa Hr v. Hartmansdorff derom, att uti mitt förslag till contrapropos. icke står ordet skatte. Jag anhåller, att mitt förslag till contrapropos. må blifva uppläst. Hr von Hohenhausen:
För att till dessa i hög grad maktpåliggande befattningar erhålla män af bepröfvad duglighet, anser Utskottet en aflöning af minst 2,000 R:dr R:mt böra åtfölja samma befattningar, äfvensom förordnande derå meddelas af Kongl. Majit, 30 Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Re sv.- och Ekon.-Utsk. Bet. JM 19. uppå förslag af vederbörande stifts—styrelse. Dock böra dessa förordnanden icke vara stadigvarande, ulan på kortare tider, samt kunna förnyas. Genom omförmälda inspektions-resor skulle, utom mycken annan nytta för folkskolan, som lätt bör falla i ögonen, äfven den stora fördel vinnas, att serninarie-föreståndarne, der desamma dertill lianvändas, med hvarje inspektions-resa riktade och skärpte sitt praktiska omdöme^om skolorna, hvaraf skulle följa ett seminariernas oupphörliga förbättrande, hvilket åter i sin ordning verkade välgörande på folkskolorna. Men Utskottet anser dock, att dessa Stifts—inspektörer icke fullt kunna uppfylla silt ändemål med mindre en för hela liket anställd Öfver-inspektör kommer att bereda enhet inom och en lättad öfversigt ofver det hela. Den frihet såväl kommunernas Skol-styrelser, som Stifts-styrelserna böra ega alt efter godtfinnande ordna skolornas detaljer, så framt detta sker i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den antagna allmänna organisations-planen för folkskolan, torde ingalunda härigenom inskränkas. Men af många skäl måste anställandet af en embetsman, som odeladt egnade sin verksamhet åt folkskolans maktpåliggande angelägenheter och med sin uppmärksamhet oafbrutet följde så väl lölkskole-väsendets utveckling hos oss, som de förbättringar, hvilka i allmänhet inom undervisningen gjordes, vara behöflig. De under Litt. B förordade högre folkskolor utgöra ock en sä ny tanke, att sannolikt åtskilliga af dem, som komma att anställas såsom Stifts - inspektörer, ännu icke gjort sig reda för dessa skolors betydelse och kraf.