Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det i öfrigt är fråga om personer, som upofifrat hela sin tid, samt vågat lif och blod för fosterlandet, så anser jag, att till och med en utgift af 400,000 rdr icke bör tagas i betraktande. De tjenster, som de gjort fäderneslandet. böra icke upskattas efter några rdr mer eller mindre, synnerligast som denna utgift för Staten endast är tillfällig. Hr Torn er hjel m, Rudolf: Då jag förra gången hade or det, begagnade jag verkligen det uttrycket, att det vore en orättvisa, att de förtjente militärer, som tagit afsked före den nya regleringen, icke komma i åtnjutande af den högre pensioneringen. Men om vi ock erkänna detta, så blir den andra frågan: Kan Staten i närvule stund afhjelpa denna orättvisa? Om nu Staten icke kan upfylla sina pligter i alla delar, sä som ilen borde, hade det ju varit fåfängt, äfven för deni, som ifra för saken, att. med någon utsigt att lyckas, arbeta för det begärda anslaget. Det hade i öfrigt icke varit nog med dessa 400,000 rdr. Man har nemi. icke annat än ungefärligen kunnat beräkna denna utgift. Dä man i StatsUtsk:t icke kunnat, utverka det större, har man måst nöja sig med det mindre; och ehuru jag helst önskat se denna fråga förekomma vid 4:de Hufvudtitelns behandling, så och vid det förhållande att man ansett det lämpligare att densamma företages i sammanhang med den 9:de Hufvudtiteln, hafva vi häruti oss fogat, när öfrige ledamöter inom LJtsk:t utlofvat, att då icke motsätta sig förslaget. På sätt jag förut nämnt, vill jag hoppas och förmoda, att utgången af den votering, vi nyss haft, icke skall rubba någon af Utsk:ts ledamöter uti deras förut i ämnet fattade åsigter. Efter härmed fulländad öfverläggning framställdes propos. å bifall lill Utsk;ts ifrågavide hemställan och besvarades med ja.
»Jag har just nu fått det med luftpump sammanpressade utdraget af alla talen. Min särskilda skaffare i Göteborg skickar mig ett dylikt hvarje afton.» Hvar och en som ville följa med dagens tilldragelser på andra orter höll sig särskilde skaffare eller hvad fordom kallades »specielle korrespondenter» på de förnämsta platserne öfver hela jorden. Sällskapet gaf sitt bifall till känna, och värdinnan började själf vefva fram de sammanpressade utdragen ur riksdagstalen hvilka utkommo med talarnes egna röster, men satta i den logiska form som de ej alltid hade i folkförsamlingen, i synnerhet när de, hvilket någon gång ännu brukades, framfördes muntligt utan hjälp af talmekaniken, en ny och särdeles användbar uppfinning. De närvarande lyssnade med stor uppmärksamhet på dessa »koncentrerade extrakter» och gjorde öfver dem sina anmärkningar, uttalade sitt bifall eller ogillande. »Hvem är den där med den hesa rösten? Det låter som en papegoja med snufva,» frågade en af gästerne. »Det är en af återgångsflocken,» svarade en annan, »en som yrkar, att folkförsamlingen åter måtte delas i två kamrar, liksom i gamla tider, samt att talmekaniken skall afskaffas.» »Hvilka länge sedan föråldrade åsigter!» utropade flera bland sällskapet. »Enkammarsystemet har ju redan i lång tid visat sitt goda inflytande på ärendenas skyndsamma behandling, och det är väl i alla fall hufvudsaken.» »Otvifvelaktigt! Talmekaniken bidrager äfven därtill,» förklarade andra. »Kanske att återgångsflocken också vill afskaffa de nya voteringsmaskinerna.» »Jo, det fattades blott det för att kasta oss till baka några hundra år, då riksdagsmekaniken ännu låg i sin linda.» »Tst! Det är Vasslén som talar, den store ostberedningsdirektören från Norrland, en af framstegsflockens förnämsta ledare, han som uppfunnit konsten att tillreda osten redan i komagen, en af de mest tidssparande uppfinningar.»
Enär deras tillverkning är fri från allt förmynderskap, äga de ett giaderadt värde i löi hållande till deras godhet. Det är ej afgjordt att mästerskapen, alltid förfärdiga de bästa varorna, och man bör besinna att fuskeri och bönhaseri, dessa med Skråbarbarismen ifrån Tyskarne införda benämningar, likväl äro första stegen till fullkomlighet, för hvilkensPförvärfvande vägen stänges genom den ännu tillåtna jagt efter bönhas gare och fuskare, likasom voro nybegynnare i likhet med skadedjur. Deri io Februarii, 179 Om af hvad nu anfördt är, öfvertygelse vinnes huru det bör vara, följer i ordningen att tillse, huruvida de hinder som sig förete, äro af beskaffenhet, att ej kunna ur vägen rödjas. Dervid uppkommer främst undersökning, huruvida de mästerskapen förunnade förmåner äro att anse såsom StåndsPrivilegier, eller följder af ifrån Konungen utgågna Reglementariska Författningar, till införande af en viss Ordning inom de såkallade Skrän. I >720 års Regeringsform §. 51 stadgas: att Städerna förblifva vid deras gamla rättigheter och privilegier, dock så, att de af Riksens Ständer efter tidernas omständigheter lätnpas. Regeringsformen af >77 2 stadgar likaledes i 54 §.) att Städerne i Riket förblifva vid deras vällångna Privilegier och rättigheter sorn dem af fordna Konungar gifne och förlänte blifvit, dock så att de efter tidernas omständigheter och det allmännas nytta och gagn lämpas. Förordningen af den 36 Maj 17 19 tillåter Frimästare. Skråordningen af den 27 Junii 172'', 6 Art. 11 §, samt Förordningen af den 2 Junii 1724 likaledes ; men sådant upphäfdes genom en, uppå Ständernas underdåniga till styrkande, grundad Kongl. Förordning af den 20 Julii 1731.
Då saken nu är underställd Rikets Ständers profning, synas Rikets Ständer äga rättighet, att afgöra, huruvida ett sådant förhållande bor komma att fortfara; eller åtminstone suspendera detsamma, derigenom att Memorialet gores hvilande. För öfrigt tror jag, att det bör återremitteras, för att hvila, tills hufvudfrågan är afgjord, hälst jag icke kan inse någon våda deri, om VitterhetsAcademiens jettoner skulle komma, under afvaktan af Rikets Ständers beslut, att några sessioner uteblifva; och jag förmodar, att Ledamöternes antal icke deraf skall minskas till förlust för vitterhetens befrämjandeé Herr von Hartmansdorff': Då frågan förekom i Utskottets plenum, var jag icke Den 21 April f. ra. 47 tillstädes. Det är skälet, hvarföre jag icke låtit min reservation åtfölja Memorialet. Man skulle annars funnit, att det blott var för de månader, sorn förflöto, tills Rikets Ständer hunnit fatta beslut för framtiden, sorn jag tillstyrkt, att ifrågavarande Academier skulle få under detta år tillgodonjuta rättigheten att tillväxla sig silfver. Varder silfverutväxling i allmänhet beslutad, så beliöfver intet undantag för Academierna göras; men denna stora fråga bar ej berott på BancoUtskottet allena, utan äfven på StatsUtskottet. Att BancoUtskottet väntat på dess afgörande, torde ej böra läggas detsamma till last, och Utskottet således snarare befrias från förebråelsen att icke nog tidigt hafva inkommit med sitt Betänkande. Jag tror visserligen icke, att vetenskaperna och vitterheten skola lida af ett ytterligare uppskof; men det synes mig vara att visa dessa vittra och lärda samfund en afvoghet eller ovilja, som de icke af Rikets Ständer förtjent; och det skulle tillika se ut, sorn. man blott i småsaker ville vara nogräknad med Bankens medel. Herr Anckarswärd:
Det har också visat sig, att statsskuld-systemets biträde, för vinnandet af dermed åsyftade fördelar, förgäfves blifvit aniitadt vid tillfällen, då verksamheten inom landet af en eller annan anledning är i aflagande, då produktionen och konsumtionen förminskas, då skatterna endast med ökade ansträngningar kunna utgöras, då domstolarnes eller den verkställande maktens medverkan måste i liqvid-förhållandena medborgarne mellan, mer och mer anlitas, eller då den enskilda krediten icke kan upprätthållas. Bland statsskuld-systemets olägenheter räknas vanligen i första rummet den dermed förenade framtida förhöjning i skatternas åtminstone nominela belopp. Men om, på sätt här ofvan är uttryckligen förutsatt, de upplånade medlen användas till landets verkliga gagn, bör väl den vinst, sorn för det allmänna derigenom beredts, eller den förbättrade belägenhet, deruti landets invånare härigenom kommit, fullt ersätta hvad i skatteväg måste utgöras till de årliga ränte-utbetalningarne för dessa medel. Derjemte har emot skuldsättning eller bestridandet af allmänna utgifter med upplånade medel erinrats, att, då dessa medel lättare erhållas än om de skulle i egenskap af nya skatter hos folket uttagas, så varda de äfven vanligtvis med mindre omtanke och sparsamhet använda. Till bemötande af denna erinran har åter invändts, att misshushållning kan ega rum så väl med de i uppbörden ingångne,. som med de emot stats-obligationer erhållna penningar samt att, ehuru hvarje sak kan missbrukas, dess rätta och ändamålsenliga begagnande ingalunda bör åsidosättas för \ 14 Stats-Utskottets Betänkande, Jtä 272. missbrukets möjlighet. Samma svar har äfven meddelats å anmärkningen emot det ofta förekommande och öfverklagade börsspel, som med stats-obligationer icke sällan till mången enskild familjs ofärd bedrifves. Vidare har den beskyllningen emot statsskuld-systemet med åtföljande räntebärande obligationer blifvit framställd, att kapitalisten derigenom befrias från all omsorg och verksamhet, samt att den fattiges arbetskraft måste tagas i ytterligare anspråk, på det att genom den sednares skattebidrag ej blott statens vanliga behof, utan ock ränte-utgifterna för de obligationer, samhällets förmögnare medlemmar innehafva, måtte kunna bestridas.
Då min önskan är, att gå Ridderskapet och Adeln till mötes, skall jag ej hafva något emot, att ordningen omvändes, och att Friherre Cederströms framställning blir den, som först företa - Den 13 O e t o b e r. 123 ges. Tåg vill blott göra det vilkor, att Herr Grefven och LandlMarskalken först täcktes föredraga den, emedan åtskilligt torde vara att dervid anmärka, som ej blifvit anfördt. Hans Excellence Herr Grefven och LandlMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln, på det man måtte komma till slutligt afgörande af de ifrågastäldte ämnen, behagade tillåta, att Friherre Cederströms motion nu finge för Ridderskapet och Adeln föredragas. Bifölls. I anledning häraf föredrogs å nyo Friherre Cederströms, Jacob, den 12 dennes e. m. på hordet lagde Motion, innefattande hemställan, att de öfrige RiksStånden måtte inbjudas att instämma i Ridderskapets och Adelns i afseende å 2:dra och 3:dje HufvudTitlarne af Statsregleringen fattade beslut. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandlMarskalken gjorde proposition tili bifall å Friherre Cederströms berörde hemställan. Ropades Ja och Nej. Friherre Cederström begärde votering. Herr Crusenstolpe: Innan voteringen anhåller jag få fästa Friherre Cederströms uppmärksamhet derpå, att man, då man går att göra inbjudning i afseende å en sådan massa af beslut, i sjelfva verket begär en ' ohöflighet emot de öfriga Stånden. I delta Den i3 O c to ber. ögonblick känner jag ej eller, hura långt Friherren utsträckt sin motion. Jag anhåller derföre, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes låta åter uppläsa motionen, och sedan lemna mig ordet, så att jag får yttra mig. Herr Lefrérij, Johan Pehr: Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken redan framstält proposition först på en sak, och nu sedan på en annan, synes det mig, att öfVerläggningen måtte vara slutad.
M:t borde medgifvas dispensrätt i detta fall, så kan ju §:n återremitteras och Utsk:t inkomma med förnyadt förslag. y Erih. Cederström Rudolf: Gr. Sparre har yttrat, att, om R. o. Ad. nu skulle stadga den för utträdande ur Statskyrkan lofgifna åldern till 18 år, så vore det sedan omöjligt att höja den, änskönt det visade sig att så skulle behöfvas. Sådant påstående står dock i strid med hvad erfarenheten i andra fall lärer; enär t. ex., i afseende å giftermål, har i vissa fall en ålder af 18 år varit, såsom den yngsta lofgifna, i lag för män stadgad, hvilken ålder sedermera höjts till 21 år. Eör min del tror jag, i likhet med Hr Erih. De Geer och flere talare, att detta höjande för närvarande fall skall visst icke behöfvas, vid betraktande deraf t. ex. huruledes man vid 18 år får blifva officer och inträda å flere andra, i Statens tjenst öppnade lefnadsbanor, samt att qvinna redan vid 15 år får ingå äktenskap. Jag anser det således icke vara orätt, eller obehö - Den 22 Maj. tigt att, då utträde ur statskyrkan blifver lofgifvet, individen får jemväl i religiöst hänseende vid besagda ålder stadga sin öfvertygelse, Jag anhåller derföre om bifall till K. M:ts Propos. Sedan öfverläggningen förklarats afslutad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till §in och dels afslag derå samt antagande af den motsvarande Hide §:n uti Kongl. Majits förslag; hvarförutan Gr.
Det var som om han med all kraft tryckt denna nyhet åt sidan för att den, då han slutligen lössläppte den, plötsligt skulle hoppa fram med ett djerft luftsprång som en frankisk guttaperkadocka. Först sedan Emin noga och detaljeradt efterfrågat, hur kadin befann sig från hjessan ända ned till fotsulorna, vågade han gå den väntade nyheten mer djerft in på lifvet. Under samtalets tidsödande preludier hörde han på afstånd ett ovisst buller af röster och steg och han började frukta en öfverhängande fara. Hans ord föllo dock lugna och smekande, och slutligen hade han hunnit fram till följande fråga. – Effendi, dina fötter bära dig ännu lika raskt som fordom. Hvad ledde dina steg hit? – Min vänskap för dig, broder. Du förstår dock, att du – vid din salighet – aldrig får nämna för någon, att jag uppsökt dig här. Jag vet ej hvarför du är i det här stallet, dit en af dina vänner visade mig, men är det för att dölja dig, så har du skäl dertill. – Skäl? Hur menar du, effendi? – Jo, du har skäl. Paschan stoppade på sig era kurusch, men förråder er ändå. Det är en man med tjugu kvinnors slughet. Vid det här laget besätter han ditt hus med soldater. På så sätt gagnar han både sin egen börs och sin herre i Stambul. – Den bedragaren! Det var det jag förespådde! Sådana äro turkarne! – ropade scheik Ibrahim med vildt gnistrande ögon. – Du blir häktad, Emin, – fortsatte kadin. – Jag får döma dig. Jag skall vara mild. Med bästa vilja i verlden kan jag dock ej fria dig, om allt för många anklagelser kastas öfver dig. Nu har jag dock gjort dig en väns tjenst genom att varna. Rym! Först nu fick Emin fullt klart för sig, att han inför en domstol skulle förnedras till en simpel brottsling. Först nu besinnade han, att han brutit sig in i en annans hus och stulit och ... Han tänkte först på stölden. Mordet hade försiggått så oförmodadt, så hastigt, så lätt.
Försummar den, som egendom förvärfvat genom fång, derå Lagfart ske bör, att, i Staden in - Konungens Nåd. Propositioner. 237 om tre månader, ochåXandet sist vid det Tins», sorn infaller näst efter sex månader, sedan han förvärfvade, uppbud taga, och kommer då eller framdeles, innan, uppbud sökt är, forre ägarens Borgenär med skuldebref eller annan handling , derför intekning tillåten är , håfve rätt att den erhålla; Och söke Aya ägaren, för den inteknade skuldens belopp, skadestånd af sin fångesman. 14. §. Ar intekning i egendom sökt, och dör sedan ägaren eller öfverlåter han egendomen till annan man, pröfve ändock Rätten, om den intekning beviljas må sedan arfvingarne eller nye ägaren hörde blifvit. Afstår Gäldenär sin egendom till Borgenär och har intekning deri varit dessförinnan sökt, men ej faststäld , pröfve den Ratt, som äger att Concursmåiet upptaga , den sökte intekningens verkan. 1 5- §- Då intekning beviljad varder, skrifve Domaren bevis derom på hufvudskriften af den handling , hyarå Borgenär sin fordran grundat. j6. §- Intekning, sorn fastställd varder, galle för Borgenär ifrån den dag, han den vid laga Domstol sökt. 17. §. Har inteknad egendom kommit i annars hand än gäldenärens, och räcker den ej till den inteknade gäldens betalning; vare ägaren ej till ansvar för bristen bunden, der han ej gälden å sig tagit. 18. §. Äger någon intekning uti flere fastigheter för samma fordran, utan att uppgifvit ärför 238 Konungens Nåd. Propositioner. hvari del deraf hvarje faslighet serskilt häftar, oell hafva andra Borgenärer å samma lid eller sedan 1 ätit intekna en eller annan af dessa fasiigheier, dä mä han ej låta sin intekning i någondera fastigheten serskilt dödas, utan att alla iutekningshafvare, sorn med honom lika rätt äga, sä ock de, hvilkas ir.tekningsrätt senare är, dertill samtyckt.
— Dessa ansökningar hafva i allmänhet ej afsett små lägenheter, utan egendomar af betydande storlek och högt värde. Denna omständighet, jemte deras talrikhet, hvilken Föredraganden bäst af alla Stats-rådets ledamöter var i tillfälle alt känna, synes isynnerhet hafva bort föranleda honom att lyssna till de gjorda invändningarne mot Svenska jordens afytlrande till främmande makters undersåter. Då, såsom ofvan är yttrad t, det i Sverige icke finnes någon lagstiftning rörande utländska faslighels-egares förhållande till slaten och medborgarne, sä synes Föredraganden icke hafva bort förbise vigten af att uti främlingarnes personliga egenskaper söka en garanti mot framtida förvecklingar. Men Föredraganden synes i stället hafva låtit det bero på en tillfällighet, huruvida han om de sökandes personer erhållit någon upplysning eller icke. Dessa upplysningar hafva stundom blifvit meddelade genom prestbevis, stundom genom intyg af en inrikes minister i en utländsk stat,'stundom af en kronofogde i orten, stundom af Konungens Refallningshafvande sjelf utan uppgifven källa. Stundom har om den sökandes person icke någon upplysning blifvit meddelad. Det har till och med handt att de sökandes verkliga namn icke ens blifvit uppgifne eller efterfrågade, nämligen, dä utländska handelsfirmor sökt att i riket få besitta fast egendom. Genom denna sista uraktlåtenhet kunna för Svenska medborgare ganska betydande olägenheter och förluster uppstå, till och med genast vid den lÖrvärlvade besittningens bekräftande. Möjligen befintlige bördemän kunde nämligen hafva stor svårighet att förskaffa sig säker kännedom om hvilka köparnes personer voro, samt att sedan inför domstolen lagligen visa, alt rätt man blifvit stämd. Slutligen kan Utskottet ej undgå att anmärka det mindre noggranna och något vacklande sätt, hvarpå ifrågavarande ärenden blifvit beredde.
Lika med en vanlig inlöst Revers, annullerades och affördes dessa Sedlar hvarje gång de till Banken ingåfvos, äfven om de ej funnos på något sätt skadade eller förnötte; då deremot de senare, eller 3- och5 2:R:drs-Sedlarne, Liefvo i förväg utskrifne uti någon Bankens Tjenstemans namn, transporterades af honom på innehafvaren, förvarades färdige i Sedel-magazinet, för att utgifvas i mon af behof, utoch invexlades genom Cassorna, så länge de funnos till omlopp brukbara, samt först, då de hunnit blifva förnötte, öfverkorsades af Casseurerne, upplemnades bundtvis till Afräknings-Contoiret, samt derstädes efterhand uppsöktes och affördes i Böckerna , så alt dessa 3- och 2:R:drs - Banco-Utskottets Memorial N.o go. Sedlar, följaktligen med undantag endast af transporteringen (hvilken då redan, i afseende på dem, var en blott formalitet utan ringaste betydelse), blefvo behandlade alldeles på sätt som nu linnes föreslaget att ske, utan undantag eller åtskillnad, med Bankens alla sedlar, som härefter ulgifvas. I sammanhang med i8o3 års företagna realisation af Riksgälds-Sedlarne, utsträcktes Småsedels-utgifningeo från Banken till fem nya valeurer, nemligen å 16, 12 och 8 Skillingar Specie, samt å i4och io Skillingar Koppar-skiljemynt (BancoFörordn.
Lorichs i lifstiden tillhöriga samling af mynt och medaljer; och 5:o angående ersättningsanslag för upphörd dagsverksskyldighet till åtskilliga militieboställen; samt Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse)': l:o om statsbidrag till kanalisering af Lule eif, till beredande af farled förbi Hedensoch Edsforssarne derstädes; 2:o angående sökt statsbidrag för anläggning af jernväg emellan Christianstad och Hessleholms station å södra stambanan; och 3:o angående pensionering å allmänna indragningsstaten af Läkare vid arméen och flottan. Prol.-Utdrag den 11 Februari 1863. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet en utaf Grefve Mörner, Carl Göran, på grund af 56 § Riksdagsordningen väckt motion, M 265, i fråga om tillökning af Kongl. Maj:ts hofhållningsanslag, tillika med åtskilliga i anledning deraf afgifna yttranden. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer om anvisande för fyra år af ett fyllnadsanslag till Kongl. Majit* hofhållning, tillika med åtskilliga i anledning deraf afgifna yttranden S. D. Föredrogos och bifollos Stats-Utskottets Utlåtanden och Memorial: M 42, i anledning af väckt motion om förklaring af författningarne i fråga om vilkoret! för hypothekslålis erhållande; M 43, i anledning af vackta frågor om inlösen af åtskilliga så kallade Riksgäldssedlar, hvilka icke inom den bestämda preskriptionstiden blifvit till invexling företedda; samt M 44, angående verkställande af undersökningar i anledning af väckt förslag om norra stambanans framdragande från trakten af Husby eller Odensala öfver Erikssund till Grans socken. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts nedan nämnda nådiga Propositioner och Skrivelser till Rikets Ständer, nemligen:
Upplästes till justering Och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till §§ i riksdagsbeslutet: 2^2 D«.n 21 Februari fc m. 1:0 ang:de anvisandet af ett särskildt creditiv i afseende på cholerafarsoten; a:o angrde cnrhusafgiftens erläggande; 3:o ang:de fortfarande af den årliga afgift till Wadstena krigsmanshuseller Amiralitets-krigsmanscassan, sorn .PresteSt. sig frivilligt åtagit; 4to fortsättning af uppgift å aflåtna tind. skrifvelse!-, rörtde åtskilliga med statsregleringen gemenskap ägande ämnen; 5:o angrde en rättvisare och jemnare fördelning af städernas båtsmanshåll; 6:0 angrde åtskilliga frågor, rörrde roteringsverket och dermed sammanhang ägande ämnen; 7:0 angrde presträttigheternäs utgörande på Gottland och dermed gemenskap ägande frågor om en förändrad indeln. af dervar. pastorat, m. m. 8ro angrde åtskilliga om Rikets allm. hushållning m. m. aflåtna und. skrifvelse!-. Fortsattes den sisth plenidag började pröfningen af Constit.Utskrs mentor. Nro 84 med förslag till ändring och omflyttning af 2 mom. 56 § Reg.F. samt jeinnkning i dess 81 äfvensom i 29 § Riksd.Ordn. Uppå begäran af Hr Hjärne, Harald, upplästes de arne prot.utdr. af d. 19 dennes, hvilka rörrde detta ämne från de öfriga RiksStrn ankommit, nemi. från BorgareSt. af innehåll, alt Ståndet återremitterat mentor.
N-0 285. till den, som under tiden bestridde dess förut innehafvande tjenst, afstå någon eller någre af de till denna senare tjenst hörande lönförmoner; samt det vore af vigt, att icke allenast för det närvarande, utan jemväl för framtiden, det blefve bestämdt, huru i detta afseende förhållas borde, i Nåder behagat handlingarne i detta mål till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna. Yid öfvervägande häraf hafva Rikets Ständer funnit, att meddelandet af en bestämd och för alla fall gällande föreskrift i berörde hänseende skulle, enligt Rikets Ständers tanka, leda till alltför stor ojemnhet i Justitia^ Ombudsmannens aflöning, såsom en följd af de olika löziingsvilkor denne Embetsman förut i Statens tjenst kan hafva uppburit; och då någon synnerlig olägenhet icke är att befara, om regleringen härmed verkställes endast från Riksdag till Riksdag, hafva Rikets Ständer trott, att frågan, huruvida en Rikets Ständers Justiti se-Ombudsjnan skall afstå någon eller några förut innehafvande löningsförmoner, dämpligäst vid hvarje serskildt fall kunde af Rikets Ständer pröfvas och afgöras; hvadan och enär, beträffande den nu väckta frågan, JustitiaeOmbudsmans-lönen, med tillägg af en Hof-Rätts-Råds lön, föga öfversegel’ hvad soin Justitiae-Caneelleren å Stat bestås, Rikets Ständer bifallit, att Justitise-Ombudsmannen Landin må fortfarande tillgodonjuta sin förut innehafvande Hof-Rätts-Råds-löo, och att, sorn arfvode åt den, som efter honom adjungeras till Ledamot, må anvisas 4oo R:dr, att utgå från Riksgäids-Contoret, så länge Idof-Rätts Rådet Landin fortfar att vara Rikets Ständers Juslitire-Omhudsman. Hvilket Rikets Ständer, til! svar å E. K. Nådiga remiss, få härmed i underdånighet anmäla.