Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om än skyldigheten att hafva uppsigt öfver kyrkornas egendom fortfarande syntes böra tillhöra Kyrkoherdarne såsom kyrkans målsmän och såsom de der kunde anses hafva mesta intresset för kyrkans bästa, vore det likväl, på grund af det anlörtla, skäl att på annan person öfverflytta sjelfva räkenskapsföringen, en åtgärd, som redan skulle vara vidtagen i städerna, der särskilda kyrko-kassörer funnes antagna, och sorn äfven i landsbygden icke borde möta svårighet, enär numera någon förlägenhet om bih. lill li. St. brot. 18S9 Sj -1860. 7 Sami. 2 Afd. 4 Haft. 1 2 Sammansatta Lagsamt Allm. liesv.- och Ekon.-Ulshls Betänkande N:o 0. erhållande inom hvarje socken af en till berörde befattning lämplig person icke torde uppstå, helst skrifkunnige personer finnas öfverallt. På samma gång Kyrkoherdarne härigenom befriades från ett för dem lika tungt ansvar som fremmande bestyr, vunnes ock den fördelen, att församlingen till förvaltande af kyrkans ofta ganska betydliga medel egde en lämplig person, till hvilken hon hade förtroende, och hvars ekonomiska ställning lemnade bättre säkerhet för desse medel, än den, som funnes hos en oftast obemedlad pastors-vikarie. I anledning häraf och då förhållandet vore enahanda med folkskolans medel, hvilkas förvaltning äfven åligger Pastor, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta, att inom hvarje församling skall anställas en särskild kassaförvaltare af kyrkans och folkskolans medel med samma redovisningsskyldighet som hittills ålegat Pastor. Denna motion har, jemte deraf föranledda yttranden inom Högv. PresteStåndet, blifvit remitterad till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, men, jemlikt 43 § Riksdags-ordningen, behandlats af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, som härmed får afgifva utlåtande deröfver. Herr Prosten Wåhlanders förslag åsyftar, å ena sidan, en lättnad uti Kyrkoherdarnes besvär och ansvar, samt å den andra, större säkerhet för kyrkokassorna.
D Den 22 december, en vecka innan vännen gick till ett bättre lif, skrifver Fredrika Linmela ett skiimtsamt bref med en julklapp bestående af en varm vinterdriikt. rBörl8ter du ' den lilla gifvan af den lilla gifrarinnan? Tycker den icke vara niisvis ' b skrifrer hon bland annat. sDi7, mitt jordiska ideal !^ fortsätter hon, du rika, f fredrika^, du, ' som sökt och funnit och därför kan gifcn så rikligt &amp; t alla, dn vet nog ocksk att den fattiga kan ha en gafva att ge afven den rikaste! Men hvar och en fhgel sjunger efter sin niibb; som gifvarn är, si " t Blir gåfvan, - arm om an välment. Förlkt mig, Fredrika! Men jag tänker, art om jag kläder pH. dig en liten klädning SH kan du i stgliet få kläda p % en fattig mer - och s % slippa bestyret. Det har varit mig så kart att befria dig frkn skdana sm&amp; omsorger, son1 du snart vuxit ifraii. Forlht mig därför ocli tank att det finns eu, h a r s högsta gliidje det skiille vara att befria dig frin allt soin kunde vara dig obehagligt. Betech ?iande f ör Fredrika ocli hennes f örhiillande till Fredrika Bremer ar ocksii, att d i %rfattai sin langtan att komma till Palestina: samt ornö; j1ighe.n. a t t f&amp; reskassan att racka till, f i e d r i b Liunell i de ömmaste, ödmjukaste ord bad att f&amp; bekosta resan. Samma anbud som p i sin tid Fredrika Bremer g j o ~ t Geijer, kom henne nu sjiilf till del f r h Fredrika Limnell. Under de år Fredrika Bremer, efter Herthas utgifvande, tillbrangte p i ' resor, sar vailn8n i Stockholm hennes litterära ombud, beredde hennes reseskildringar för tryckning i Aftonbladet, samt meddelade.
Hela hammarskatten ntgjorde nemi. vid 1811 års slut 396,819 St?. Ökningen från förenämnde Sr till närvar, tid utgör således icke mindre än 219,89^ SÉ, till vinst för hela Riket och utan rubbning i någons lagliga rätt, emedan denna tillökning skett i öfverensstämmelse med den från ålder gällande princip, att tackjernsblåsning egentligen bör bedrifvas i bergslagerna och dess förädling verkställas i de skogrika orterna, som sakna tillgång af malmer. Granskas deremot de sannolika följderna af Utsk:s nu afgifna förslag, så lär ej kunna heslridas, att, på sätt som skett, utan allt afseende på kolfång samt deraf beroende smidesrättighel, genast och på en gång tillerkänna alla bruk. utom bergslag obegränsad smidesoch vågföriogsrält; äfvensom rättighet till härds anläggning inom bergslag vid hyttelag, der blåsning per medium uppgått lill 25oo Stt, innebär en omstörlning af enskildes oförverkade rättigheter, stridande emot ett annat af K. Bergs-colkm år 1807 uppgjort förslag till en successivt skeende, samt i tillämpningen möjlig öfvergång till ett friare smidessysteme. De rättigheter, som blifvit näringsidkare genom privilegier försäkrade, kunna och böra väl, der det allmännas väl så fordrar, modifieras och jemkas efter olika tidsförhållanden; men den nu föreslagna utväg synes mig verka derhän, att göra handteringens drifvande i följd af omättligt stegrade koloch tackjernspriser för en stor del bruksägare nästan omöjlig. Så mycket som någon, önskar jag all möjlig frihet i denna likasom i öfriga näringsgrenar, men grundad på gällande rättsförhållanden. De förändringar, som beslutas, böra dock vara af behofvet påkallade och med försigtighet utföras. Dessa billiga fordringar saknas likväl i Utskts förslag, hvilket, enligt min öfvertygelse, kommer att motarbeta det åsyftade ändamålet samt att försvåra och inskränka i stället för alt underlätta och utvidga Svenska jernhandteringen.
Rosenberg lagt största delen af sin egen vinst i detta vågstycke; och Gabriella kände att den första motgången icke allenast skulle förbittra hans lynne, utan äfven fördröja tiden för deras förening, emedan hvarje steg bakåt, i stället för framåt, blefve en ny klippa för den ihärdige brudgummen att öfverstiga, innan han uppnådde det mål, till hvilket han sjelf ville arbeta sig fram. Medan Gabriella gjorde sina betraktelser häröfver, klädde sig gubben Haraldson i likhet med Birger. De stora frisrockarne utbyttes mot tvenne bundna tröjor utanpå hvarandra, och öfver nedra delen af de grå underkläderna drogs först ett par af hattfilt förfärdigade stöflor och derofvanpå ett par ofantligt tjocka strumpor af gethår, hvilka tillknötos ofvanom knät. Hufvudet betäcktes med en skälskinsmössa utan skärm, men med klaffar öfver öronen, att tillknyta under hakan. Sedan denna drägt var i ordning, framtog gubben, af vana att fullända den, en kort studsare, med så fint rör att de tvenne kulor, hvilka nedlades deri, knappast voro större än ärter. Lås och flinta besågos med yttersta sorgfällighet, och fint krut lades på fängpannan, hvarefter geväret hängdes i sin läderrem öfver axeln. Så lika utrustade, på bössan när, begåfvo sig skälskyttarne åter ut. ”Hvad skall far med den?” frågade Birger med en skarp blick på geväret, då de stego i båten. ”Åh, bry dig inte om mig! Det är så min vana, vet du väl; och om vi möter någon, då vi kommer fram med godset, så ser det ut som vi varit på skäljagt.” ”Midt i mörka natten,” anmärkte Birger entonigt. ”Lika mycket, den får nu vara med; och behöfs den inte, så är ingen skada skedd. Inte må du tro att jag är så galen och lossar den bland ulfvarne på landbacken. Ne-nej! Men den kan ändå vara nyttig; jag vill alltid veta mitt eget skinn i säkerhet. F-n må tro de bestarne!”
Häraf följer äfven, att 21 mom. bör förändras, så att det ej står i opposition med det iy:de. 1g. Mom. Boställen värderas efter samma grunder, som hemman i allmänhet, dock ej husen; det förbjudes i IY Art. 3 §. 3 mom. 4:o det borde likväl vara lika grunder för all jordegendoms värdering. Art. 2 ,$*. 22 mom. är otydligt, och motsäger sig sjelf; uppskattningen bäfver gällande för år 182,4 oc^1 de påföljande åren: och på samma gång skall det dels böjas, dels nedsättas. Det värde, som åsättes, bör gälla till nästa riksdag, eller i 5 år, och bör väl kunna nedsättas, om olyckor tillstöta, hvilka i betydlig mån förminska afkastningen, men bör ej kunna höjas, hvarigenom den på intet sätt väl lottade jordbrukaren, åtminstone för 5 år vinner någon sorts säkerhet, och får, utan straffbeskattning, 1 fred åtnjuta frukten af flit och förbättringsomtanka. III. Art. 4 moni. bör förändras så att Åbyggnaderna får ett värde efter deras afkastning, ej efter Köpeskillingar eller Brandförsäkringar. Den i IV Art. 3 §. 5 mom. oran amda lindring i bevillningen, borde å husför - 384 Den 19 December e. m. hörén antecknas, och af Pastor vid Mantalsskrifningen uppgifvas, så att den skattskyldige utan vidare besvär kom i åtnjutande deraf, och borde lindringen genast på dehetsedjen utföras och afskrifvas. Skulle genom förökade Tullinkomster BevillningsUtskoltet anse det möjligt att förminska någon del af annail allmän bevillning, så borde jorden i första rummet ihogkommas, synnerligast skattejorden, ty genom alla dess indirecta pålagor, inträffar att all jord betalar mångdubbel bevillning mot all annan näring, och borde således per mille afgiften nedsättas från 2 tili 1 R:dr, eller också aldeles försvinna.
Men nu förde mor Greta henne med sig med stadig arm derifrån. Fienden ansåg sig må hända äfven för svag för att fortsätta striden mot två motståndare, af hvilka mor Greta, så gammal hon var, icke var att leka med. Ljudet af hästtramp från gränden bredvid kom dem äfven att tänka på vakten, som i hvarje ögonblick kunde komma. De drogo sig derför flinande och småskrattande hvar åt sitt håll och läto Elsa och mor Greta ostörda gå derifrån. När Elsa inkom i stugan, fick hon uppbära många hårda ord af mor Greta. Elsa var icke flicka, sade denna, att löpa ute efter de förnämes glitter. Mor Greta synade härefter ringen mycket noga, medan Elsa utan att svara drog sig trumpen bort i en vrå. Det var en enkel guldring, med en liten skimrande sten, i hvilken var inristadt ett sirligt vapen. Han var alldeles gjord för Elsas finger, tyckte hon, och det var icke underligt om Fingerlisa var afundsjuk. Hon var det alltid, när Elsa fick något. Men nu skulle hon nog få betala henne derför. Medan hon småpratade härom, till hälften för sig sjelf, inträdde Fingerlisa. Hon hade tårarne i ögonen och gråten i halsen. Hon bad Elsa så mycket att hon skulle förlåta henne, hvad hon sagt. Det var ej något ondt menadt dermed, bedyrade hon snyftande. Hon hade endast velat varna Elsa. Hon såg emellertid så hemlighetsfull ut, när hon yttrade detta, att mor Greta i stället för att, hvilket hon föresatt sig, dugtigt banna henne, vardt allt försonligare och nyfiknare samt slutligen lofvade henne både råmjölk, när kon nästa gång skulle kalfva, och annat godt, om hon talade om hvad hon visste. Men Fingerlisa var svår att öfvertala. Om det vore sant, sade hon, att man sett Elsas skepelse fara omkring i luften qvällstid, kunde olyckan snart vara framme. Och utom vaka och bön kände hon då ingen bot för trolldomen. Men de utlofvade gåfvorna växte med den stegrade inbillningen, och slutligen kunde Fingerlisa icke längre motstå mor Gretas enträgenhet. — Så syndigt det än vore, som hon sade, kunde hon icke neka till att omtala för henne hvad hon viste.
Horn, Claes Fredr.: Jag bör först förklara, alt StatsUtsk. haft för afsigt med det nu framställda nya förslaget till instruction för R. St:s revisorer, att borttaga alla sådana bestämmelser, som möjligen kunde häntyda på de förvaltande verkens skyldighet i deras förhållande till R. St:s revisorer; emedan, då grundlagen uttryckligen stadgar att Ständerne äga rätt att för sina revisorer utfärda en instruction, detta grundlagsbud icke kan hafva för afsigt att låta Ständerna intränga på konungamaktens område i något fall, och min öfvertygelse, likasom den majoritets inom StatsUtsk., som lågt grunden till detta betänk., är den, att den gamla instructionen icke kunnat af Ständerna utfärdas, såvida Konungen icke behagat sanctionera densamma. Nu har StatsUtsk. funnit olämpligheten deraf, att Ständerne utfärda en instruction, som är deras ensak och i något enda fall antaga ett stadgande, som erfordrar den andra statsmaktens samtycke. Ett sådant behof förutsätter möjligheten af att sanction vägras, och för en sådan händelse böra Ständerne icke, enl. min och StatsUtskts tanke, utsätta sig. Yi hafva haft erfarenhet utaf, att Konungen icke kunnat sanctionera ett sådant beslut: jag tror att Konungen dertill haft flerfalldiga anledntr, och med minne af denna tilldragelse har, som jag tror, StatsUtsk. sökt att på allt sätt förebygga en förnyelse deraf. Sedan har StatsUtsk. sökt alt ur denna instruction borttaga alla sådana omständigheter, som kunde lägga band på Ständernes revisorer i sjelfva formen för deras arbetssätt. Del är endast angeläget, alt, med upprepande af grundlagens stadgande rörrde revisionsförrättningen, påminna Ständernes revisorer om de ia k ttagelser, som blifvit införda; och i sådant fall är det tydligt att denna instruction alldeles icke kan innehålla något annat än blott ett hänvisande till grundlagens bud. Det är också i de enklaste termer, som StatsUtsk. föreslagit att instructionen måtte utfärdas.
Ville BondeSt:t antaga BorgareSt:ts inbjudning, då vore visserligen frågan genom trenne Stånds beslut afgjord, eller om E. o. Ad. ville öfvergå pä BondeSt:ts sida, då vore det i sin ordning, att, som Utsk-.t föreslagit, den ena propos:n skulle afse anslaget och kontrapropos:n lånet, men på den ståndpunkt ärendet f. n. befinner sig, skulle, i fall bifall å voter.proposm beslutades, E. o. Adis mening helt och 24 Deri >4 Oktober f. m. hållet blifva förqväfd, och på den grund yrkar jag, att ifråga vide punkt måtte återremitteres. Hr Hjärne: I likhet med den föregtde värde talaren, an ser äfven jag, att Utskit på ett mindre lagenligt sätt behandlat denna fråga. I händelse nemi. den af Utskit föreslagna voter.- proposm skulle bifallas, blefve li. o. Adis i ämnet uttalade åsigt helt och hållet undertryckt. Presteoch BorgareStm hafva visserligen beslutat, att det ifrågavide understödet till läroverks byggr. aden i Fahlun skall som anslag beviljas; BondeStit deremot har beslutat, att detsamma, sorn lån, borde ifrån Biksg.Kont. utgå. K. o. Ad. har helt och hållet afslagit anslagssummans beviljande under hvilken form som helst. Nu har Utskit alldeles icke fäst sig vid B., o. Adis beslut, utan tagit för gifvet att frågan om understödets beviljande i alla fall blifvit genom Irenne Stånds beslut afgjord. Som jag, i likhet med Gr. Lagerbjelke, anser, att det är nödvändigt, att B. o. Adis afslag äfven kommer att ingå i voter.proposm, förenar jag mig i det af den värde Grin gjorda yrkandet, att punkten måtte återremitteras. Frih. Åkerhjelm: Jag medger visserligen, att denna fråga kan betraktas ur olika synpunkter och att Gr. Lagerbjelkes framställda anmärkning, på visst sätt, kan ega riktighet. Men jag ber att få fästa det Högloft.
Föredrogs Särskildta Utskis d. 26 dennes på bordet lagda Betänk. JVi 13, i ani. af åtskilliga motioner, om vilkoren för bränvins försäljning. Detta Betänk, begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, hvarjemte Gr. Lagerbjelke, Gust.: anmälde sig och yttrade: 30* 46» Den 28 Juli. Det nu föredragna Betänk, är både af ganska stor vigt och af mycket invecklad beskaffenhet, och det är således angeläget att Ståndets ledamöter få tillräcklig tid att derom taga full kännedom. Som det är R. o. Ad. bekant, komma i nästa veckas början voteringar i förstärkt StatsUtsk. att ega rum, och det är således nödvändigt för inhemtande af tillräcklig kännedom om delta Betänk, att det något upskjutes, hvarföre jag får hemställa att det icke måtte företagas förr än Lördagen i nästa vecka, och då sättas främst på föredr.-listan. Uppå Hr Gr. o. Landtm.-s i ani. häraf framstälda propos., beslöts att med föredragningen af förevarrde Betänk, skulle upskjutas till nästa Lördag samt att detsamma då skulle upföras främst å föredragningslistan. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Expedit.Utsk. inkomne förslag till R. St:s underd. skrifvelser till K. M:t. JM 87, ang:de beviljande af stapelrätt åt staden Sölvitsborg; JM 88, ang:de förklaring af 26 Kap. 2 § ByggningaBalken, i fråga om skyldighet att underhålla en del hus i prestgård; JM 89, ang:de pension för frami. Landshöfdingen m. m. C. U. Nermans enka; JM 90, ang:de framtida inrättande af en Svensk lifförsäkrings-anstalt; JM 91, ang:de stämpling af Spelkort och afgiften derför; samt JM 92, Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från StatsUtsk. inkomne Utlåt, och Mern.: JM 188, i ani. af K. Mits Nåd.
Län har äfvenledes uti ett till Hedervärda Bondeståndet ingifvet 352 Eesv. och Elion. Utsk. Betänkande.n Memorial hemställt, om icke de utsynirigar till torfskörd, som å Allmänningar för kringliggande hemmans behof hittills blifvit verkställde, kunde anses helt och hållet öfverflödige, och de å Allmänningarne belägne torfmossar till de närmaste hemmanens fria begagnande upplåtas, heldst något missbruk af en sådan upplåtelse icke möjligen skall kunna äga rum: uti hvilken mening Fehr Bengtsson från Halland och Göran Jönsson från Skåne äfven instämt. 6:0 Inom Högvördiga PrestStåndet har Herr Prosten JU. Hasselroth uti Memorial anfört, att då 5 §. af Kongl. SkogsOrdningen d6n 1 Aug. 1805 lörsskrifver, det Militaire och Civile Boställens Innehafvare eller Prester skola framför andra äga rätt till utsyning å KronoAllmänningar, enär Skogstillgång å deras boställen Saknas, Herr Prosten äfven ansåge enahanda skyldigheter böra vara förenade med åtnjutandet af ntsyningsförmonea, så väl för prester, som öfriga Boställsinnehafvare. Men då genom Kongl.
N:o 34; Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskotten: N:o 62, i anledn af väckte motioner om förändrad beräkning af utmätningsumgälder. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 1 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Måndagen den 2 Oktober 1848. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdr. för d. 30 sisth September samt pleniprot. för den 25 nästförutgångne Juli. Föredrogs Exped.Utsk:s mern. N:o 20, i anledn. af återremisser å skrifvelseförslaget, N:o 203. Efter uppläsning af det vid detta mern. fogade under N:o 212 afgifna förnyade förslag till underd. skrifvelse, ang:de tullbevillningen, beslöt R. o. Ad. att med bifall till Utsk:s mern., godkänna nämnde skrifvelseförslag N:o 212. Den 2 Oktober. 533 Upplästes till justering och godkändes följande från Exp.Utsk. inkomne förslag till il. St:s underd. skrivelser till K. M.: N:o 213, med förslag till lag för utrikes vexlar; N:o 214, ang:de viss besvärstid att iakttagas vid klander emot syn, som af enskild person hålles med dess landtbo; N:o 215, ang:de förklaring af 3 mom. i K. kungörelsen d. 18 December 1823; N:o 216, angrde förändring af nu föreskrifna borgenärsed; samt N:o 217, ang:de ändringar i K. taxangpå arfvode för landtmäteri-förrättningar d. 18 October 1834. Öppnades Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i StatsUtsk. efter N:o 212, Hr Lind af Hageby, Carl August: och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 678, Hr Bildt, Didrik Gillis.
Försl om sådan Prins ej funnes, borde Riks-styrelsen öfverlemnas ät en af flere personer sammansatt regering; men dervid syntes det åter kunna leda till flere olägenheter, om den koinme ali bestå af så stort antal medlemmar, som hittills, eller tjugu. E. K. M;t hade derföre varit betänkt derpå, att i Sveriges Grundlagar och i Riks-aktcn föreslå förändring i öfverensstämmelse härmed; men då fråga om ändring i Riks-akten behandlades olika i båda rikena, så alt i Sverige, enligt 3 § i 1815 års Riksdags-beslut, en sådan fråga kunde vid samma Riksdag, då den väcktes, till afgörande förekomma, hvaremot i Norrige, der Riks-akten vore Grundlag, dylik fråga, väckt å ett lagtima Storlhing, först å det nästföljande afgöres, hade E. K. M:t, som lill Norriges lagtima Storlhing framställt Nådigt förslag i detta ämne, velat i Nåder meddela della förslag till Rikets Ständers kännedom, med lillkännagifvande, att E. K. M:t ville till Rikets Ständer vid nästa, nu pågående, Riksdag afgifva enahanda Proposition för behandling efter den i lag stadgade ordning’; och under förutsättning, att detta förslag till förändringar i Riks-akten blefve af båda rikenas National-representationer antaget, hvaraf blefve en följd, att Sveriges Grundlagar i de delar, som rörde delta ämne, måste undergå förändring, har E. K. M:l föreslagit, alt Rikets Ständer mätte, för sådant fall, godkänna den i Högst berörda Nådiga Proposition omförmälda förändrade lydelse af åtskilliga §§ i Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen. I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit vid sistlidne Riksdag i Nåder tillkänna gifvet, har E. K. M:t ock, medelst Nådig Proposition af den 9 December nästlidne år, löreslagit Rikets nu församlade Ständer att antaga den Förordning, angående förändring i och tillägg till Riks-akten, som i samma Nådiga Proposition innefattas.
Såsom lönebidrag för en af Adjunkterna äro jemväl i staten upptagne Sju Riksdaler femtio öre, utgående af Malmö hospitalskassa, hvilken summa likväl Ilospitals-föreständaren, pä grund af en frän Serafimer-ordens-gillet till Konungens Befallningshafvande i Malmö under den 15 April 1829 afbiten skrifvelse, hvari utbetalningen af berörde belopp medgifves endast tillsvidare och intilldess lärarnas löner blifvit förbättrade, vägrat att numera erlägga, Af stadens kassa utgår till Rektor och fem Adjunkter ett sainmanlagdt belopp af Sjutton Riksdaler Femtiotvå öre, som är inbegripet i de å stat för nämnde lärare uppförde löner. Rörande tiden och vil koren för detta åtagande från stadens sida har ingen upplysning blifvit lemnad. 22:o högre elementar-läroverket i Christianstad, Genom testamente, upprättad! i Juni månad 1835, förordnade ./. Dahl, att räntan af hans odisponerade qvarlåtenskap skulle användas till inrättande af en ”med "stadens lärdomsskola förenad läroklass i lefvande språken, hvarest af särskild lärare, som kunde förordnas i den ordning och med den befordringsrätt, som för”fattningarne angående lärare vid rikets undervisningsverk i allmänhet bestämma, ”sädane obemedlade stadens ynglingar, hvilka egna sig åt näringarne och förut förvärfva! nödiga elementarkunskaper, kunde njuta fri undervisning i franska, tyska ”och engelska språken samt räknekonsten”; hvarjemte för den händelse, att besagde ”äntå skulle komma att lemna något öfverskott, testator förklarade sig önska, ”att ”äfven matematik, teckning och gymnastik måtte af medellöse lärjungar fritt få lännas”. Den summa, som vid boets utredning tillföll stiftelsen, utgjorde omkring Tjugufemtusen Riksdaler Banko, och hade vid 1858 års bokslut stigit till Tretiomotusen Sjuhundra Sjuttiofem Riksdaler Sjutioåtta öre Riksmynt. Af intresset härå 16 Kongl. Majlis Nåd.