Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. La des' lill handlingarne Consiitutions-Xl Iskottets den i5 den nes på bordet lagde Memorial N;o 56, till Ridderskapet och Adeln, angående en från samma Stånd remitterad, men af Motiöiiairen icke uppgifven anm ä rk nings-anledmng, S. D, Då nu å nyo föredrogs så väl Stais-Utskottets den i5 der.nes på bordet lagde Memorial, N:o 35o, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut i frågan om formen för Rikets* Ständers Skrifvelse, angående sterbbus-afgrftens utgående i Stockholm ochGötheborg, som Preste-Ståndets Piotocolls-Utdrag den 17 dennes, af innehåll, alt Ståndet antagit Stats-Utskottets i ofvannämnde Memorial gjorde inbjudning och instämt i den af Borgareoch Bonde-Stånden, i afseende pi för röen' för expeditionen antagna mening, fann Ridderskapet och Adeln Memorialet N:o 35o numera ej erfordranågon åtgärd, ulan endast böra läggas lill handlingarne. S. D. Återremitterades Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskoitens den ig dennes på bordet lagde Betänkande, j>j:o 25, öfver väckt fråga om rättighet att, utan föregången syn på stället, få anlägga husbehofs mjölqvarnar. S. D. Biföllos
Skälen hvarför jag anser, att nämnde stora sädesodlande bygd denna gång bör föredragas slättlandet öster om Vettern, äro företrädesvis fyra. l:o) Sedan det är afgjordt att genom Nonnens inträffade död landtbruksskolan på Degeberg med nästa års utgång kommer att upphöra, bör, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, nu ett nytt landtbruksläroverk derstädes organiseras; ett landtbruksinstituts anläggande i stället för en rättareskola skulle der aflöpa med mindre kostnader, än i någon annan landsort. 2:o) Står, sä vidt mig är bekant, Vestergötlands landtbruk i allmänhet pä en lägre utvecklingsgrad än Östergötlands, hvadan också i Vestergötland ett institut dels är mer behöflig!, dels älven skulle genom befordran af länets bättre odling snarare återgälda åt det allmänna en härför använd kostnad. jl:o) Det är en allmänt vedertagen grundsats att frän en person eller en ort icke återtaga ett en gång meddeladt understöd eller anslag, sä länge detta vederbörligt och väl användes till det åsyftade ändamålet. Nu hafva Rikets Ständer redan för 28 år sedan anslagit till Nonnens institut i Skaraborgs län 15,000 riksdaler ärligen (ungefär samma summa ville jag bekomma för det nya institutet), och ifall icke han, af skäl. hvilka jag ej fullkomligt känner, nedsatt sitt läroverk till en rättareskola, så hade efter all sannolikhet nämnde län ännu i dag haft detta anslag qvar. Mitt förslag utgör således i detta hänseende blott ett återbördande dt länet af hvad Rikets Ständer en gång för ett landtbruksinstitut ät detsamma förr anslagit samt sedan, under flera hvarandra följande riksdagar, medgifvit det att för samma ändamål behålla. 4:o) Skulle ett i Skaraborgs län inrättadt landtbruksinstitut, om det förlädes på det ställe, som synes mig vara det lämpligaste, blifva det för Statsverket minst kostsamma i riket, men ändock åtminstone i ett hänseende böra åstadkomma den bästa undervisningen. Att nogare bestämma platsen för det föreslagna landtbruksinstitutet är ej möjligt för en enskild person, hvilken ej, såsom t. ex. Nonnen, sjelf eger en större egendom och vill densamma för ändamålet upplåta.
Då jag, vid början af riksdagen, talade för realisationen, yttrade jag den förhoppning, att densamma i framtiden skulle byggas på någonting säkrare än de grunder, som vid sista riksdagen antogos, att den icke skulle lemnäs ätt isolerad uppbäras af sin egen kraft; men denna förhoppning har försvunnit, ty den är nu sådan, att mitt förnuft säger mig, att, i följd af densamma, penningebrist förr eller senare skall inträffa, hvarföre jag anser det berömvärdt, att man i tid velat fästa lagstiftande magtens uppmärksamhet på detta förhållande, för att förekomma ett brådstörtad! inträffande af en alltför stor penningebrist; oell tillstyrker jag derföre bifall till BancoUtskts förevar, betänk. Hr Rosenblad: Jag skall icke lägga mycket till hvad jag förut yttrat, utan endast fästa uppmärksamheten på några ofullständiga eller mindre riktiga citationer af 2:ne värda talare. Förhållandet är icke sådant, att det först är till följd af R St:s beslut vid denna riksdag, som Riksg.- cont:s obligationer blifvit belånbara till 90 proc., utan förhållandet är sådant, att Fullmägtige i83i bestämde en grund af 90 proc. för deras belåning, så att de sedan samma år varit belånbara till detta förhållande. Vidare är det en irring af Hr v. Troil, att i R. St:s beslut, angrde hufvudgrunderna för Bankens rörelse, finnas utstakade några särskilda creditiv för publika pappersbelåningen i afseende på Bankens räntebärande skuldförbindelser och Riksg.cont:s obligationer. Under 4;de punkten i BancoUtsk:s utlåt. N:o 16 förekommer en sådan rubricering: "Utlåning emot hypothek af actier och publika papper samt af Bankens egna obligationer, härrörande från dess för i83o gjorda upplåningar. 23:o Att belåning af actier och publika papper ej allenast må få fortfara, utan äfven, i mån af tillgång, kunna utsträckas, med iakttagande, att såsom hypothek etc." Här äro således icke särskilda creditiv utstakade för belåning af de särskilda publika papperen, utan äro dessa sammanförda under ett, i mån af tillgången.
Och det lär väl ej heller kunna förnekas, att Kalevala i sin nuvarande form är ett likaså helgjutet epos som många andra dylika skapelser, och vi måste beundra den blotta konstnärliga instinkt, med hvilken Lönnrot fogat små-epopéerna (episoderna) tillsamman. Ty till all lycka voro de estetiska teorierna honom fullkomligt obekanta. Denna sistnämda omständighet erhåller stor vigt i och för besvarandet af frågan: var Lönnrot berättigad först och främst att sammanflicka de skilda sångerna och episoderna, och sedan till det ännu djerfvare steget, att sammanställa dessa af folket diktade mindre epopéer till ett enda stort epos? Inför denna fråga har mången af Kalevalas och Lönnrots vänner bäfvat, men Lönnrot sjelf deremot aldrig. Sin tanke härom har han uttalat i en på svenska språket skrifven uppsats (Literaturbladet 1849, s. 16) om andra redaktionen af Kalevala, ur hvilken jag här meddelar det väsendtligaste. "Den ordning", säger han, "i hvilken runosångarene sjelfve sjunga sina runor, är väl ej alldeles att förbise, om jag ock ej vill fästa alltför stor vigt dervid, såvida de deruti mycket afvika från hvarandra. Just denna olikhet, hvarigenom ordningen mellan särskilta runor hos den ene sångaren ofta kom att korsa den andres, och sedan efter mångfaldiga uppteckningar af samma runor hos särskilta sångare högst få återstodo, som ej af den ene eller den andre sjungits i något slags sammanhang med en eller flere andra, styrkte mig i den redan förut fattade meningen, att alla runor af detta slag möjligtvis kunde bringas i samband med hvarandra. Jag kunde ej anse den ene sångarens ordning mer än den andres för ursprunglig, utan förklarade så den ena som den andra ur det hos menniskan naturliga begäret att bringa sina kunskaper i någon ordning, hvilket efter sångarenas individuela föreställningssätt skapat olikheten.
Inom samtlige Riks-Stånden hafva Motioner blifvit väckta om ändringar i nu gällande Författningar, angående rättigheten och vilkoren för bränvinstillverkning, försäljning och consumtion; hvilka Motioner äro remitterade dels till BevillningsUagoch Oeconomie-Utskotten gemensamt, dels serskildt till vissa af dessa Utskott; och hafva, i anledning deraf, Utskotten ansett för behandlingen af BeviMn•• Lagoch Oecoiu-Utsk. Bet. N:o 6. 5 dessa ämnen en sådan ordning böra iakttagas, att uti det Betänkande, sorn till Rikets Hög* lofl. Ständers pröfning nu öfverlemnas, Be* villningsoch Occonomie-Utskotten gemensamt yttra sig i fråga om bränvinstillverkningsoch försäljnings-rättigheten samt om grunderna för beskattningen af dessa Näringsgrenar, och att Lag-Utskottet i förening med Oeconomie-Utskottet föreslagit nödige ansedda straffbestämmelser för öfverträdelser af vilkoret!, hvarunder bränvinstillverkning och försäljning ansetts kunna få.utöfvas; hvaremot Bevillnings Utskottet framdeles uti ser» skildt utlåtande kommer att yttra sig, angående beloppet af den bevillning, som, med tillämpning af de uppgifne grunderna, bör för nyssnämnde rättigheter bestämmas; äfvensom till serskild] behandling, endast af Lag-Utskottet, blifvit öfverlemnade alla uti de väckta Motionerne framställda yrkanden om ändringar eller tillägg uti Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813, mot fylleri och dryckenskap. Efter noggrannt genomgående och öfvervägande af alla de yttranden, åsigter och' förslag, som i dessa ämnen blifvit framställda: hos Högloft, Riddershapet och Adeln: af Herr Grefve Spens, C. G„ Friherrarne Ridderstqlpe, Wrangel och Cederström, samt 6 Bevilln.- 'Lagoch Oecon.-Utsk, fet.
Till åtlydnad af Eders Kongl. Majrts, den 24 sistlidne December, gifna nådiga befallning, att öfver de anmärkningar, hvilka innefattas uti härjemte återföljande transumter af Rikets Ständers Revisorers år 1847 afgifna Berättelse, angående då verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, till Eders Kongl. Maj:t afgifva underdånigt utlåtande, får Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Kontor sådant fullgöra, i hvad det angår och har gemenskap med ärender, som tillhöra Eders Kongl. Majrts Civil-Departements underdåniga föredragning. §. 2. Med anmälan, att vid många tillfällen löner på stat, arfvoden, gratifikationer m. m., blifvit på det sätt anordnade, att medlen utgifvits till disposition af vederbörande Chef, som vanligen å Stats-Kontorets på beloppet utfärdade anordning endast tecknat sitt qvittens, hafva Revisorerne yttrat sig anse ett dylikt sätt tor utbetalning af Statens medel vai’a mindre formenlig!, utan borde i allmänhet vederbörande sjelfve i Stats-Kontoret uppbära hvad Eders Kongl. Majrt åt dem anvisar, samt när dylika dispositioner någon gång kunna finnas oundgängligen nödiga, föreskrift om medlens behöriga redovisning då jemväl uttryckligen meddelas. I anledning häraf har Stats-Kontoret, efter erhållen nådig remiss från Eders Kongl, Majrts Finans-Departement, i underdånighet yttrat följande: (se här ofvan sid. 284). §. 10.
Riksbanken tillskyndar det, utom hvad ur principiell synpunkt blifvit anmärkt — äfven det besväret att utan ersättning åt några enskilde verkställa vexlingsoch sorteringsbestyr, sorn de sjelfve lika gerna kunde ombesörja, och det är tydligt att om Bankofullmäktige efter sitt godtfinnande, utan allmän regel, skola bestämma hvilka enskilda banksedlar, som finge mottagas, så skulle allmänheten ständigt vara oviss om hvilka bankers sedlar blifva i Riksbanken inlöste eller icke, och derlöre svårligen kunna begagna sig af rättigheten att få uppsända sådana sedlar. De enskilda bankerna åter skulle häraf hafva större besvär än fördel, emedan de då både måste hålla större vexelkassor, samt ovilkorligen hafva vexlingsombud i hufvudstadeti, och derjemte vara underkastade Bankofullroägtiges möjligen från riksdag till riksdag förändrade åsigter. Nytta kunna de endast hafva, orri de, såsom motionärerne föreslagit, skulle ega rätt att på bestämda vilkor få sin vexling i Riksbanken ombesörjd. På dessa skäl yrkar jag bifall till Utsk:ts Betänk. Hr Åkerman, Fredrik: Det kan synas besynnerligt, om jag uppträder mot Bankofullmäktiges åsigt i denna fråga, men det förklaras, då jag nämner, att jag under öfverläggningar med mina kolleger opponerade mig deremot, ehuru jag icke ansåg nödigt att till protokollet reservera mig mot beslutet. Jag anser således att Utsk:t gått den rälta vägen, då det afstvrkt motionerna. Det kan visserligen synas ganska oskyldigt att vissa privatbanksedlar mottagas i Riksbanken, under de vilkor Bankofullmägtige finna nödigt föreskrifva, men man kränker härigenom en ganska vigtig princip, eller att privatbanksedlar icke må sättas i paritet med Riksbankens sedlar; och den föreställningen skulle härigenom lätt kunna uppstå att emellan Riksbanken och de enskilda bankerne någon gemensamhet egde rum, hvilket åter kunde leda till vådliga följder för realisationens upprätthållande.
Af andra grunden antogs följande redaction; att införsel af alla sådana varor, som äro vårt lands egna och inhemska producter, ochhvil* ka icke behöfva utifrån införas, utan kunna, i tillräcklig mängd och godhet, här i landet alstras och frambringas, må förbjudas, men sådana producter, manufacturvaror och tillverkningar, hvilka val inom laodet finnas, tillverkas och kunna till erforderlig godhet, men ännu icke till erforderlig mängd lemnäs, skola, så framt de till införsel tillåtas, beläggas med sådan tull, som försvarar och uppmuntrar den inhemska Producenten och Till# verkaren till täflan med den utländska, och derjemte, å ena sidan, skyddar honom för ett sådant varornes fall, som skulle sätta ho# nom utur stånd att med skälig förmon drif-, va sitt yrke, men, å den andra, ej eller ali» deles utestänga utländska medtäflare, såsom nyttiga att förmå härvarande Producenter och Manufacturister till ansträngning, samt till förvärfvande af kunskaper, och de för deras yrken nödvändiga machinerier. Tredje, Fjerde , Femte och Sjette grunderne gillades enligt Utskottets förslag. Sjunde grunden ansågs böra försvinna \ följd af den andras förändrade redactioh. Prof. Den Åttonde grunden gilladesenligt Utskottets förslag. Den Nionde grunden fastställdes så lydande : att vid alla tillfällen, då varor af samma benämning kunna finnas af olika sort, godhet och värde, skall olika tull derefter beräknas. Tionde grunden förändrades sålunda : att den fastställda tullafgiften utsattes till bestämdt belopp uti Riksdaler, skillingar och runstycken efter matt, mål och vigt , på alla sådana varor, hvilka icke ega hufvudsaklig skiljaktighet i qvaliteten;i motsatt händelse måste de förtullas efter värde, och tullen bestämmas till viss procent af delta värde. Den Elfte grunden antogs, enligt Utskottets förslag. 2:0 Om Tolag :
R;dr 30 _ Handlande, SkeppsRedare, Mäklare , SkeppsClarerare och Apothekare , 20 — Fabrikörer och Manufacturister 15 1 Första Classens Städer Handlande &c. SCc. 20 — Fabrikörer &Cc. SCc. 15 - 1 Andra Classens Städer: Handlande &Cc. 8Cc. 16 33 Fabrikörer SCc. 13 lfr 1 Tredje Classens Städer: Handlande &c. SCc. 15 - Fabrikörer SCc. 12 1 Fjerde Classem Städer: Handlande SCc. 8Cc. 13 l6 Fabrikörer &c. lo 1 Femte Cl-assens Städer : Handlande 8Cc. 8Cc. 10 ■ - Fabrikörer SCc. 8 3 Morn, Bryggare, Handt verkare och andre Borgersman , hvilkas Rörelse och Näringsfång, egenteligen äro riktade på inhemska pro* ducter, deras tillverkning och afsättning , och BevillningsUtsk. Befänhariden. 179 alitsa det ena året mot det andra, ej synnerligen bero af HandelsConjuncturerne, skola, med bibehållande af den i allmänhet fastställde grund , till Fern Procent af inkomsten taxeras , i anledning af nedanstående till närmare rättelse fastställde £lassification , pemligen: 1 Stochholm och Götheborg Fjorton Classer: R:dr Första Classen Andra Dito Tredje Fjerde Femte Sjette Sjunde Dito Dito Dito Dito Dito Ättonde Dito Nionde Dito Tionde Dito Ellofte Dito Tolfte Dito Trettonde Dito Fjortonde Betänkanden.
Lades till handlingar ne; 26 och .27 §§, biföllos; 28 §: Morn., litt. a., antogs af denna lydelse: ”att, ifrån och med år 1846, inrikes vexlar och accepterade in visningar, -betalbara i den stad, der disconteringen sker, och ställda på högst sex månader, disconteras emot 4 proc. ränta företrädesvis för andra papper, hvilka hädanefter, såsom hitintills, belånas emot 5 proc.”; Morn., litt. b., beslöts skola utgå; 29 §, bifölls; Detta ärendes behandling fortsattes i nästinstundande plenum. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens följande på bordet hyllande belänkanden blefvo nu ytterligare föredragne, nemligen : N:o 31, i anledning af väckte frågor om ändringar och tillägg uti Kongl. Förordningen om prestval den 1 April 1843: Detta betänkande blef af Bonde-Ståndet bifallet; dock med den förändring, att tiden för anförande af besvär öfver prestval borde beräknas från den dag valets utgång blefve kungjordt; N:o 32, i anledning af väckt motion om inskränkning i tiden för besvärs anförande öfver sockenslämmo-beslut: bifölls; N:o 33, i anledning af väckt fråga om återuppiifvande af 10 Cap. 8 § Byggninga-Balken: bifölls; Prot.-Utdrag, den 12 April 1845. 811 N:o 34, i anledning af väckt fråga om upphörande af KammarCollegii domsrätt i vissa ekonomiska mål: bijölls; N-'o 35, i anledning af väckt motion om åläggande för Sockennämnd att draga försorg örn den i Kongl. Förordningen den 9 November sistlidet år föreskrifne inteckning af lilstids-städja och undanlags-aftal: bijölls. S. D. Genom i dag anstäldt val utsåg Ståndet till Revisorer för granskning af Stats-Verkets, Bankens och Riksgälds-Contorels tillstånd, styrelse och förvaltning:
Hr v. Troil har likväl i sin motion yrkat att nödiga medel matte för ändamålet anslås på grund af upgjorde utförlige planer och kostnadsförslag, och att som dessa planer ej sträcka sig längre än till Traheryd inom Kronobergs län, R. St:r, derest de ej kunna bevilja nödige medel för hela den föreslagne våglängden, åtminstone malte nu anslå sudane till utförande af banan lill Laga-dalen. Motionären synes alltså taga för gifvet, att den undersökning med åtföljande kostnadsförslag, sorn blifvit upgjorde af Engelska bolaget Henderssons et Comp:s Ingeniörer Skulle tjena till ledning vid Den ?8 December f. m. 135 bestämmandet af det anslag sora för vägbanans anläggning inom Skåne erfordras. Det är visst möjligt och äfven troligt att berörde kostnadsförslag af de väglinier, som af Engelsmän blifvit utstakade inom samma provins komma att gillas; och något anslag för vägundersökningen åtminstone till Traheryd kan i sådant fall ej erfordras; men då från denna punkt till Jönköping, en vägsträcka af omkring 15 mil, fordrar en noggrann undersökning, äfvensom en sådan bör anställas å bibanorne till Wexiö och Halmstad, skulle jag för min del anse högst vigligt att af det för dylika undersökningars genomförande af K. M. äskade anslag, ett tillräckligt belopp får användas i förenämnde ändamål, hellst de frivilliga bidrag, sorn blifvit samlade och tilläfventyrs kunna ytterligare inflyta inom Kronobergs och Jönköpings län, pä långt när icke äro tillräcklige för den betydliga undersökningskostnad, som här kan komma i fråga. Jag vill ej eller bestrida nyttan och nödvändigheten af en jernväg inom Skåne, men jag kan icke medgifva dess större vigt annorledes än att den utsträckes genom Kronobergs och Jönköpings län till sjön Veitern, hvarigenom icke blott 2:ne större vattendrag blifva förenade, utan äfven den enskilta industrien och företagsamheten vinner en upmuntran, som jag hoppas snart nog skall särdeles förmånligt verka på alla näringar och bereda lif och rörelse inom en i sä många hänseenden vanlottad landsort.
R:dr, att förskottsvis utbetalas ■i afräkning å den ersättning, som, efter skeende utredning, kan varda Staden tillerkänd, och af kommande St:r anslagen.” Hvaremot BondeStandet denna hemställan afslagit, samt åter PrcisteStändet deruti gjort den ändring, ”att Nio Tusende Riksdaler Banco borde beviljas Staden Marstrand såsom ersättning, i ett för allt, för dess förmenta ifrågavarande fordran:” och BorgareStändct likaledes, såsom ersättning för den från utgjord inqvartering härledde fordran hos Staten, tillaggt Staden Marstrand en summa af gooo R:dr B:co, af RiksgäldsContoirets medel, varigenom Marstrand skulle anses vara för omförmäldte anspråk till fullo godtgjord. 4g6 Stats-Utskottets Vid detta förhållande och som 3:ne RiksStånd ansett Staden Marstrand vara till ersättning berättigad, ehuru Ridd. och Adeln varit af olika mening med Presteoch BorgareStånden, i afseende på totalbeloppet af densamma; alltså anser Utskottet sig böra inbjuda Ridd. och Adeln, att de 2:ne nyssberaälde RiksStåndens beslut i detta ämne biträda, då genom 3:ne Stånds beslut frågan afgjord blifver; men skulle Ridd. och Adeln icke finna godt att denna inbjudning antaga; då anser Utskottet saken böra till afgörande af Förtäckt Statsutskott liänskjutas, i hvilket afseende till bifall framställes följande Voteringsproposition : ”Den, som bifaller att af RiksgäldsContoirets medel anslås omkring £:del af Staden Marstrands förmenta fordran eller en Summa af 9000 R:dr, att lörskollsvis utbetalas i afräkning å den ersättning, som, efter skeende utredning, kan varda Staden tillerkänd och af kommande St:r anslagen; röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej.
— Hvad åter beträffar Björkman, så har Hof-Rätten, som funnit åtalet mot honom innefatta 3:ne serskilda frågor, nemligen: a) huruvida han kunde anses delaktig i Lindstedts brott; b) om han brustit i den tillsyn, honom såsom Bankens Ombud ålegat, eller i öfrigt från erliållne föreskrifter afvikit, och c) huru det kunde anses att han lid efter annan gjort lån af Lindstedt, medan denne var Kamererare och Björkman Bankens Ombud vid Låne-Contoiret, genom Utslag den 12 Julii i83i, förklarat att, ehuru de, under ransakningen, mot Björkman inlupne besvärande omständigheter, syntes utmärka att Björkman, på sätt Lindstedt angifvit, haft kännedom om Lindstedts försnillningsoch förfalsknings-brott samt hulpit sådant att dölja, han dock, emot sitt enständiga nekande icke kunde derföre till Laga ansvar fällas; hvaremot de tvänne sistnämnde frågorne blifvit hänskjutne att komma under pröfning i sammanhang med den talan Rikets Ständers JuslitiEe Ombudsman, på Banco-Fullmägtiges anmälan, förordnat Kongl. Hof-Rättens Advocat-Fiscal att anställa emot de af Rikets Ständer valde Directeurer vid Malmö Låne-Contoir; öfver detta Hof-Rättens Utslag hafva besvär hos Kongl. Maj:t blifvit af Bankens Fiscals-Embete anförde, utan att annan ändring vunnits, än att vid den sednare pröfningen äfven skall tagas i betraktande hvad i förstnämnde afseende legat Björkman till last.
Cours, samt ersättning tili Kongl. Krigs-Collegium för förskjutne kostnader till Truppers marche och underhåll m. m. vid alla dessa tillfällen 45*3677: 35. 9., hvadan de 4o,8o4 R:dr 4i sk. 4 r:st., dessa utgifter öfverstigit anslagen, enligt Riksens Ständers begifvande, blifvit bestridde af öfverskotten på Stats-Verkets Inkomst-Tittlar; och har Redovisningen härföre funnits behörigen fullgjord; hvilket Revisorerne trodt sig böra anmäla. Till Revisorernes åtgärd har ock blifvit öfverlemnad räkning öfver de al dertill i Nåder förordnade särskilda Comitlerade förvaltade medel i och för sednaste krig, i följd af ingångne Tractatér med fremmande Magter; och hafva Revisorerne granskat denna Redogörelse , omfattande förvaltningen från och med den 1 November 1820 till samma tid innevarande år, sedan, enligt hvad hos Riksens Höglofl. Ständer blifvit af 1820 års Revisionsförrättning anmält, Räkenskapen öfver dessa medel för den föregående tiden undergått behörig Revision.
Kan det låta sig göra att Obligationer, som en gång blifvit inlöste, få åter 'utgifvas? — A presenterar den 6 September till inlösen en Obligation å 500 R:dr, som är daterad den 10 Augusti; skall denna Obligation ligga oannullerad intilldess B anmäler sig den g October för att undfå Obligation å 500 B:dr? — Huru skall man då kunna controllera att räntan, som blifvit besparad emellan f och kommer Contoiret till godo? g:o Rån det låta sig göra, att liqviderna ske med contant, och att Obligationerne af Vederbörande Förvaltare dateras när de utgifvas? — Då skulle en nästan obegränsad summa öfverlemnas till vederbörande Tjenstemäns förvaltning; och vid en contant utoch invexling, sy - 380 Banc»-Vtshoitets Betänkande^* nes någon controll på Ränte-bevakningen icke vara möjlig. 3:0 Af Herr Kammarjunkaren Morath. Utskotten hafva beslutit tillstyrka, att ""för att kunna honorera de af Riksgälds-Contoiret efter Utskottens plan uppl a namie medel mot 3 procent, mot Obligationer ställde att betalas vid anfordran, hvilka Hån lomme att betacka bristen i anslagen för Cana Ibyggnader, Strömsränsningar m. m., Riksgälds-Contoiret skulle ega att af den under Banco-Biscontens administration ställde fond, för beläning å Publique papper, upptaga Rån, sorn Betänkandet I,it. F. utvisar vara bestämd endast till belopp af 500,000 R:dr, Mot denna del af Utskottens beslut reserverar jag mig, och får såsom grund för reservationen i korthet upptaga hvad jag under öfverläggningen i ämnet inom Utskotten yttrat.