Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
G)da Lagar kallas derföre med stäl alla de/Författningar, hwilka inga i förenämnde afsigter, onda eller stadliga dc Lagar der. emot, genom hwilka sedoförderf, lättsinnighet och stadliga påföljder befordras; destutvm torde det i Lagstiftningen sä wäl, som i alla andra wärf sann företag, den Regeln gälla, att hwad som icke gagnar, det mäste stada. Detta galler om Lagar i allmänhet; men för att närma mig det ämne, hwilket föranledk till of, wanberörde jämnsärelse, kan jag icke sinna nägon wasenteltg allmän nytta eller fördel uti upphäfwandet af Lagens stadgande uti 2 Cap. Z och 6 § Z Gif Zjerde Band. N:o 3, 4. ter - <8 Den 2 November. si-nnäl^- Balken, och dä icke mindre den moraliska ^ag^n an wära egna wäl öfwerlagde och i Moral samt Politiskt afseende grundade förbud emot Ättenstap i Swägerlag onekligen hafwa krooce^ta Oecori et llonelii till föremål, förenar jag mig med »'örsta tillfredsställelse lili hwad Högwördige Präste, S landet öfwer nämnde Lagförandring sig yttrat, efer w.in tanka sä wärdig! helgden af Religionen och Sedernas kraf. Herr Lagman von k^ausvvollk förblef wid hwad Han inför Höglofl. Ridderstapet och Adelen pamint, och Herr Doctor kkrrmdrwug wid den särskildta tania, som uti det wid förra Betänkandet fogade Pro!o:oll är intagen, och i hwilken Herr Dcc örn nu sönnälte sig blifwa ytterligare styrkt genom de i Högwördige Praste-Sländets Protocoll anförda skäl. Och biföll sä edes Lag-Utskottet, att äfwen häröfwer sarstildt Protocolls-Utdrag malte till RespectiLe Standell åtfölja.
Då vi kommo hem till Liatorpet, emottogos vi af mor Anna Britta och blefvo smekta och hjertligt välkomnade båda två. Och mor Anna Britta satte fram en skål med skön hvetemjölsgröt och mjölk, hvarpå vi fingo äta båda i samma skål. Innan jag lemnade Liatorpet för att begifva mig hem till min moder, som säkert väntade mig med otålighet och aftonmåltiden, hade jag lofvat att stiga upp litet tidigare följande morgon och göra en omväg åt Liatorpet samt taga lilla Johanna med mig till skolan. Min moder, som verkligen varit orolig öfver mitt uteblifvande i vanlig tid, gladdes med mig, då hon hörde min glädje öfver den nya bekantskapen. Hon kände Anna Britta i Liatorpet mycket väl, fast de såsom boende i olika socknar sällan träffades, och hon lofvade gerna, att jag om dagarna fick göra omvägen åt Liatorpet för att leda och beskydda den lilla Johanna. Det var en ljuflig tid, som nu kom, för mig, det var som en lång solklar dag utan skymning. Hvarje morgon hemtade jag min lilla Johanna och ledsagade henne till skolan och hvarje afton följde jag henne hem till hennes kära moder. Om morgnarna var jag uppe mycket tidigt och sökte upp mina gamla bärställen och så plockade jag de herrligaste smultron, som jag trädde på långa grässtrån, åt den lilla Johanna. Och allt godt, som min ömma moder plockade i mitt matknyte, delade jag med min lilla väninna, och var det litet, så endast låtsade jag, som om jag sjelf åt deraf, för att hon med god smak skulle hålla tillgodo med alltsamman. Och då hon ville dela sina små läckerheter med mig, så kunde jag ej förmå mig till att taga något ifrån henne, ty det smakade mig oändligt mycket bättre att se henne stoppa det i sin lilla söta mun. Först då jag såg tårarna börja perla som stora daggdroppar i hennes himmelsblå ögon, af ledsnad öfver att jag ej ville taga emot hennes små gåfvor, bevektes mitt hjerta att göra henne till viljes, och då smackade jag ljudeligt och klappade mig på magen för att utmärka, huru godt det smakade mig.
Sedan Utskottet från de i 1812 års Stadga fastställde 16 sk. i Bevillning, för hvarje tillverkadt centner krut, nedsatt afgiften till 12 sk., hafva Friherre Stael von Hollstein och Herr Marks von Wurtemberg samt i Vällofl. BorgareStåndet Herr I.agman Rönnqvist yrkat en ytterligare nedsättning å hvarje centner till f> sk., på det Krutbrukens innehafvare måge undgå, att för det öfverskjutande beloppet söka sin ersättning af Kongl Maj:t och Kronan, som, i de upprättade contracter om krut-tillverkningen, beräknat Bevillhinge» endast till i sk. af hvarje centner. Bevill - 141® Den 17 Juli. Bevillnings-Utskottet, som i anledning a £ berörde anmärkningar närmare granskat denna fråga, finner, efter det deruti nu utredde förhållande, vara vida bättre att nedsätta afgiften till de vid cöntracternas upprättande afsedde 6 sk., än att genom beloppets upphöjande gifva anledning till tvist med Kronan om skade-ersättning; och antager alltså i denna omständighet hvad af nämnde Krutbruks innehafvare är yrkadt samt af Vällofl. Borgare-Ståndet i dess anmärkningar linderstedt. 6 §. Till Vällofl. Borgare-Ståndets väckte påstående att 181a års Redactiori af detta Moment borde heldre bibehållas, än den, sorn nu blifvit föreslagen, anser Utskottet icke några gällande skäl vara anförda , heldst meningen ulan all tvetydighet är densamma , att då af fastigheter efter deras värde, samt af handel, näring och rörelse efter inkomst, Bevillning utgår, utan allt afdrag för gäld, så kunna intecknade eller.! rörelse instuckne capitaler icke till Bevillning särskilldt upptagas, såsom enligt ofvanberörde grund redan till Bevillning beskattade, hvaremot afsigten med samma Stånds erinran , att
'SD?aj:tö' Sftåbiga fjkopojition, till matteti#communicationer odj anbra allmänna arbeten, bemtljat ett Sptra SlnjTag af 250,000 9v:br 93anco, att från 9lifögälbé#£ontoret, från odj meb tntiemaranbe år, utbetala^ meb 50,000 fK:br om året, att i ben orbntng od) på bet fatt, Äpngl. !9taj:t pröfmar lämpligt, till nämttbe änbamål anmänbaö, meb följanbe förbehåll: l:o Sitt, i ltff>et meb t>mab mib fifta 9viföbag beftämbeé, innan arbete i en ort företagen, inmånarne böra förbinba fig, att meb minil hälften af foftttaben bibraga till be(j utföcanbe; 2:o Sitt, bå npa företag ifrågakomma, för hwilka (förre bibrag erforbraö, än hvartill mebel ftnnaö att tillgå å bet till näfta Deiföbag uppförba attjlag, början meb bent icfe må gorad förr, ätt Slnjlagd# frågan af 9viketö näftfommanbe ©tanber blifmit afgjorb; 3;o Sitt unberfiöb t fräntffa rummet bör lemnaö be arbetsföre# tag, forn, af ifongf. S9?aj:t gillabe och anbefallba, reban äro påbörjabe, meb löfte ont bibrag af allmänna mebel, men hwilka bibrag likroäl icfe erhållitd; 4:o Sitt uttberjföb bernäft leornad åt fåbana företag, hwilka, af dvotigl. <E9^aj:t gillabe od) anbefallba, mai icfe blifmit börjabc, menför hrnufad fullborbanbe löfte ont unberfiöb blifmtt gifmet; och 5:o
I afseende på Sveriges och Norriges inbördes handelsförhållanden länder till efterrättelse Wår den 24 Maj 1825 utfärdade nådiga förordning med 63 de förändringar och tillägg, som sedermera blifvit i nåder beslutade och kungjorda. § 2b* De svenska sjöfarten på aflägsnare orter beviljade förmåner af lindring i tull samt handelsoch sjöfartsafgifter, nemligen: af (5 procent för svenska produkter och tillverkningar vid direkt utförsel lill någon främmande koloni i Westindien samt för produkter och tillverkningar derifrån och från länder, belägna på fasta landet af Amerika, norr otu 25 grader nordlig latitud vid direkt införsel i svenska skepp; af 25 procent för svenska produkter och tillverkningar, utförda i svenska skepp direkte till ön S:t Barthelemy, till orter å östra kusten af Amerikas fasta land, söder om 25 graden nordlig latitud, eller till Godahoppsudden, och för dessa länders produkter och tillverkningar, derifrån direkte införda till Sverige i svenska skepp; af 33' procent för svenska produkter och tillverkningar, sorn i svenska skepp utföras direkte till orter på andra sidan Godahoppsudden, äfvensom, till hamnar å andra sidan Kaphorn, samt för dessa orters produkter oell tillverkningar, som direkte derifrån i svenska skepp införas; komma tills vidare att fortfara, men må, vid varu införsel, ega rum endast för sådana fartyg, som, under loppet af tre års tid näst före införseln, bevisligen från svensk till transatlantisk hamn utfört last af svenska produkter, motsvarande minst fartygets halfva drägtighet. § 26. De serskilda traktater och afhandlingar, som med främmande makter blifvit angående handelsförhållanden afslutade, tjena till behörig efterlefnad vid afgifters beräknande för fartyg och varor, under den tid, samma traktater och afhandlingar äro gällande. V STOCKHOLM, ecksteinska boktryckeriet, 1848. Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 14. 1 N:o 14. Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Maj, kl. 1 e. in. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkning emot betänkandet JV:o g, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterna för deras tillämpning.
P å det här viset får h a n helt säkert förr eller senare värdshu s vanor. » Allt efter som lilla Sara växte till, fordrade hon alltmera utrymme för sin lilla person, och snart omfattade hennes barnkammare i bokstafligaste mening hela våningen, och inför sin lilla pockande hustyrann visste far och mor knappt längre, hvad vilja och själfständighet ville säga. Mamma fick knappt lämna barnet, och stod hon inte ständigt på tå färdig att apportera, så gaf lilla Sara sitt missnöje tillkänna helt ljudligt. Sin pappa hade hon äfven så tämligen på sina fem, dock var det, som om lilla Sara känt på sig, att faderskärleken icke så blindt var att bygga på som moderskärleken, ty hon tyranniserade aldrig fadern till den grad som modern. Det var emellertid inte utan, att Saras pappa började tycka, att hon alltför uteslutande fick lägga beslag på modern. Nu kunde ju lilla Sara lefva på samma slags föda som a n n a t hyggligt folk och var följaktligen inte längre så absolut beroende af modern. Men i alla fall hade denna aldrig någon tid för sin man. Ville han ha henne med på någon promenad, så var hon rädd att lämna barnet åt tjänarne. Ville han sitta och prata bort en stund i skymningen, så skulle hon bada barnet eller lägga det. Han ryckte lätt på axeln, tände lampan och ögnade, hälft otåligt, igenom kvällstidningen. Så kastade h a n den, tog sitt parti och gick in i barnkammaren, där den stora tvagningsoch läggningsprocessen pågick, och strax mutades hans misslynthet genom den lilla dotterns oemotståndliga joller och älskvärdhet. Så satt han kvar, medan Amy söfde den lilla, sedan smög Amy sin hand i hans och de sutto tysta och lyssnade till det sofvande barnets j ä m n a andedrag. Därpå gingo de u t och intogo sin lätta supé, och efter denna drog han Amy ned bredvid sig i soffan för att få spraka en stund, men såsom alltid blef lilla Sara hufvudtemat för samtalet. Amy, som icke njutit en natts ostörd sömn, sedan lillan föddes, och därför bli fvit mycket kvällssömnig, satt kvar en stund, blek, trött och gäspande, och gick därpå till sängs.
Widare är till» styrkande gjord rörande indragningar a Hennes Maj:t Enke-Drottningens Hof-Slar. Jag hemställer ödmju» Dm i2 December. 670 kellen om ej ett sädant tillstyrkande är af en mycket granlaga beff.-ffcnhct. Hennes Mcij:k har såsom Swensk Drottning alltid förtjent Nationens agtning och wördnad: Hon har under sin tid sett twenne krig med sitt egenteliga Fädernesland, men altid förbliswit god Swenjlk till sina tänkesätt; Hon har sett sin Genial mördas, och sin Son ffiljas ifrän Thrane», och desin olyckliga tillfälligheter hofwa ej werkat til! förändring i Hennes killgifwenhck för Swerige. Pä desi» ffäl, som ester min öfwertygelse äro talande, sär jag den äran förklara, att jag för min del ej kan bifall» StatS-hltskolretS gjorda tillstyrkande. Prrerligare får lag erinra wjd Friherre ä^Idell^sile förslag rörande Minister»Starens reglering, alt jag twiftar det nägon ring bestämdt i detaillen bör af Riksens Ständer stadgas, helsi del lärer böra ankomma pä KonglM«j:t akt pröswa enär och hwarest diplomater af olika rang och beskaffenhet kunna behöfwas. Sluteligen fär jag i allmänhet tillstyrka, akt Stats-Utskottets Betänkande» mäge i anseende kill Summor och Tittlar tjena till grund, men pröfningen och dispositionen af detaillerns i underdånighet öfwcrlemnas rist Kongl. Maj:t, hwil« ken säsom Chef för »verkställande magken mest mätte wara i belägenhet att dömma om behofwen och urförningen Härjemte fär jag äfwen tillkännagrfwa, att jag blifwit anmodad af Herr Effwersten Ljärnstjsrng, Zcka§nu«, som är sjuk, att upläsa följande af honom författade anförande: Högwälborne Herr Landt-Marffalk, Högloft.
— S — 24 5 Ståts-Utskottets Memorialer, Betänkande» ock Utlåtanden: — N:o 64. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i fråga om öfverlåtelse till innehafvarne under full eganderätt, mot erbjuden lösen, af det så kallade Odelska Appreteriugsverket i Stockholm: B. IV. 6, A. 38, E. 175 — N:o 65. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående utbyte af skogvaktare-bostället Nytorp mot Kronofjerdingsmans-bostället Lilla Tjärbruket i Wester-Rekarne härad af Södermanlands Län: B. IV. 6, A. 38, E. 176. — N:o 66. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anvisande, såsom boställe åt Länsmannen i södra distriktet af Faurås härad i Hallands Län, af det till Kronan indragna f. d. Förste Landtmätare-bostället, 2/3 mantal N:o 3 Kärreberg Sven Andersgård i Alfshögs socken af nämnde härad, i stället för nuvarande Länsmans-bostället ®/8 mantal N:o 1 Thorsjö Henrik i Gunnarps socken: B. IV. 6, A. 38, E. 176. — N:o 67. i anledning af väckt motion, angående sättet för bestämmandet af medelmarkegångs-priset å räntebräder i Jönköpings Län: B. IV. 6, A. 38. — N:o 68. i anledning af väckt motion, angående befrielse från onera för ett af Skellefteå stad inköpt hemman: B. IV. 6, A. 38. — N:o 69. i anledning af väckta motioner, angående stubbörens anslående till fattigvård och odlingshjelp m. m.: B. IV. 6, A. 38. — N:o 70. i anledning af väckt motion angående ersättning till åtskilliga personer inom Hållnäs församling för origtigt erlagd strömings-tionde till pastor i nämnde församling: B. IV. 6, A. 38.
SkuldCapital erhålla 75 för 5 procent* ränta torde vara de förmånligaste vilkor sorn erbjudas och sådan förderfvelig skuldsättning vilt man utan trängande behof påföra oss? Må sparsamhet införas i alla Statshushållningens grenar, må ali den frihet införas uti alla medborgeliga yrken, som kan stå tillsammans med laglig ägande och nyttjande rätt, må ingen MedborgareClass gynnas på de andras bekostnad, utan Nationen under Styrelsen äfen Konung som vill sitt Folks väl, få under vårt lyckliga fredslugn utveckla sina krafter och sin håg för tillväxt; då skola medel sjelfmant erbjuda sig, att bereda myntets stadga och, §£*- Den 11 April f. mi ven realisation, om denna fordras till landets välstånd. Att förut med lanta konstlade medel påtruga oss den är detsamma, som att kläda en illa sjuk. i grann bögtidsdrägt för att för alltnänh.ren lata honom paradera, mattigheten sK iil 1 blott fortare tillta ga och den sju™ ka skynda sin upplösning till möte. Man frågar: Skall penningeoredan lern-* nas utan hjelp? visserligen icke. Söm medel tili dess afbjeJpande torde verksamt kunna bidraga, j:o. Bankens Publicitet. 2‘>o. Tjenliga stadganden mot Sedelstock kens 'kande utöfver en viss proportion ernat Bankens Fonder. •f' 3 0■ Dylika åtgjerder att oafskiljeligt fä-.' sta vid Banken alla dess verkcliga tillgångar, 5:0. Upphandling för Bankens räkning af silfver till och under viss minimicours , di goda Handelsförhållanden sådant medgifva. 5:0. BancoDiscontens utgrening emellan Stockholm, Götheborg och Skåne, att med det största Creditif sorn Sedelstocken och Bankens * tillgångar medgifva, men endast med detta Creditivets belopp, få emot 5 procents ränta bi-^ träda med lån på namn, men framför ailt på oförstörbara eller assecurerade varor.
Besvoch Ekon.-Vtskotlets Utlåtande, N\o 81. 3 hållet frikallnde, samt med fästadt afseende derå, alt några anstalter icke finnas vidtagne, för att bereda dc, som utgöra dessa afgifler, tillfället att mot solhetta, regn eller köld söka bevara sina producler, anhållit om undersökning, huruledes dessa afgifler tillkommit och med hvad rättighet de blifvit de trafikerande ålagde. 2:0 från Fullo fl. Borgare-Ståndet aå) af Herr A. G. Akesson, som ansett den nu stadgade afgift för sjövägen inkommande bränvin, vara allt för mycket betungande, och derföre föreslagit, alt Rikets Ständer hos Kongl. Maj: t i underdånighet framställde behofvet och rättvisan deraf, att nedsättning uti samma afgift måtte ega rum, åtminstone lill hälften af dess nuvarande belopp, för att derigenom tillvägabringa en jemnlikhet i förhållande till värdet af andra våtvaror. b) af Herr A. Brunnius, som, jemte erinran om obillighelen, att den ifrågavarande afgiflen beräknas efter rymden af kärlet, deruti varan är innesluten, och icke efter varans värde, fästat uppmärksamhet derå, att tolags-afgiften, till hvars uppbärande städerna ega rättighet, bör, mer än tillräckligt, fylla de behof, hvarföre denna blifvit bestämd, och på sådan grund föreslagit en underdånig framställning till Kongl. Majit om nödvändigheten att afskaffa den nu bestämda afgiften för våla varor, som till Stockholm sjöledes införas. c) af Herr B. Fljort, hvilken, under åberopande af de utaf Herrar Akesson och Brunnius anförda skäl, förenat sig i den senares yrkande om den ifrågaslällde brooch quai-afgiftens upphörande, samt 3:o från Hedervärda Bonde-Ståndet a) af Riksdagsfutlmägligen från Östergöthlands Län Anders Trysén, som, under framställning, att den afgift, hvilken genom Kongl.
Utom de, vid regleringen af riksstatens 4:de bufvudtitel, anvisade och å denna hufvudtitel uppförda utgiftssummor, hafva Rikets Ständer, till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, beviljat nedannämnde särskilda anslag för landtförsvaret tillhörande föremål; hvilka anslag böra af Riksgäldskontoret, efter vederbörliga reqvisitioner, under åren 1831, 1832 och 1835, utbetalas med en tredjedel årligen, nemligen: l:o. för anskaffning af redskaps-, rid-, stalloch anspannspersedlar åt tolfpundiga och tjugufyrapundiga fältbatterierna, för hvilka sådana persedlar ännu saknas, afräkningsvis Tjugutvåtusen Riksdaler, eller 7,355 R:dr 16 sk. årligen; 2:o. för nya inf ant er i g enars anskaffning, Tvåhundratusen Riksdaler, eller 66,666 R:dr 52 sk. årligen; 3:o. för anskaffandet af nya pistoler, Tolftusen Riksdaler, eller 4,000 R:dr år ligen;' 4:o. till äldre gevärs förändrande för slagkrutsantändning, Femtiotusen Riksdaler, eller 16,666 R:dr 32 sk. årligen; 3:o. för anskaffning af slagkrutshufvar, Tiotusen! Riksdaler, eller 3,333 R:dr 16 sk. årligen; 6:o. för fortsättningen af fästning sby g gnaden vid Carlsborg, Nittiotusen Riksdaler, eller 30.000
Konungi lika mycket om hjertat som fordom Gustaf III, För att bestyrka mitt påstående anser jag för en pligt att erinra 0111 innehållet af de begge ifrågavar, stadgandena. 1 cap. 2 § Straffbtn bjuder, att hvar, som å bar gerning beträdes med urbota brott, skall vara arrestering underkastad; och der brottet ligger i orden, der är också brottet gifvet i samma stund, orden äro uttalade. Detta är ganska riktigt, och jag bestrider således ej Utsk:s i enlighet härmed gjorda tolkning af nämnde lagrum, såsom tillämpligt på lasteligt tal; men deremot bestrider jag Utsk:s tolkning af 1777 års bref, då Utsk. deri cj velat finna ett undantag från det allm. lagstadgandet. Jag har nu icke detta K. bref till hands; men jag har Svea Hofrätts circular, der det ar ordagrannt intaget, och jag anhåller att få uppläsa det. Det lyder, som föijer: "K. M. har i näder ansett, att om vid undersökningen det a ena sidan varit K. M:s hugnad alt finna obetänksamhet mer än illvilja, ofta enskild afund, men alltid okunnighet uti de angi fia utlätclser, sä har det äter ä den andra alltid varit K. M. bekymmersamt att finna sädana utlätclser sä liäirdt ansedda, enfaldiga undersåtare i svära fängelser inneslutna och under en långsam rättegång sä utblottadet att när andlligen K. M:s nåd frikallat dem frän lagens näpst, har förlust af heder, förmögenhet och helsa likväl ofta varit deras straff. Under ett ömt öfvervägande häraf liar det icke undfallit K. M., huru i hat och arghet slika bratt kunna af de minsta anledningar angifvas, genom förtydning af ord och mening, falska vittnen och andra nedriga utvägar bestyrkas, samt en oskyldig ovän således under sken af nit för Regeringen fällas, och äntligen huru domare, mindre kännare af K. M:s böjelser, än bundna af lagens föreskrift och undersätelig vördnad, tro K.
Ridderskåpet och Adeln om icke Herr star»» vo.i Igarens serstildta betänkande vin en dlarional' »nneiin^, mätte fä öfwerlemnaö til Lonsrirueions. Utskottet, som har at utarbeta et fullständigare förslag til uplpsande af detta högst wigtiga och grannlaga amne. Leie Ib. L vell sirs tjerna. Herr 8i I kverbjelm, 6ustak, hade inlemna! til 1'rotocoIIet, följande: E>dmjukaste Memorial! At förswara Fäderneslandet är en sä ljuf pligt, at man werkeligen njuter af sjelfwa lankan; men dä fräga upstär, huru skall detta gä lill mäste man eftersinna om de bertil gifna forstag aro practicsble. Af andra länders exempel har man tagit sig anledning förmoda, atén (lonscripcion i Swerige af allt manbart folk emellan ^5 och 5o är ffulle upfplla ändamälet; inen man har icke beräknatSweriges nuwarande belägenhet. Dest härda elimar och dep brist pä alla härtil erforderlige medel. Nycker ruan handen frän plogen afstadnar äkerbruket, och Swerige, redan utp.undradt pä lifsmedel, blir i saknad af utländske tilgängar; en mägtigare stende än den wi frukte. Tar man bort tiM Derr 13 I"nik. bort näringsidkaren, afstadnar hela landets rörelse och dermed utwägarne för Armeens underhäll Den som wet hwad äkerbruket och närtagarne redan lidit under detta krig, och hurrrledes mängen hwar dag arbetar sig under, fast han i hopp om bättre tider döljer sin wanmagt; Den som sett de smärtande upträden, som wid Landtwärns utskrifningen uxstätt, och huru Enkans eller den af älder bräcklige Fadrens ende son och stöd blifwit honom fränryckt, hwarigenom u^elhetens lott honom tilfallit. Den kan bäst dömma om följderna.
Dock finnas, bland de i 17 Kap. af samma Balk bestämda förmånsrätter, sådana jemväl medgifna för bilbref och bodmerilån samt för lemnadt förlag till bedrifvande af bergsbruk eller andra sådana verk, ehuru för tillgodonjutande af dessa förmånsrätter inteckning ej är föreskrifven. Industriens fortgående utveckling påkallade dock snart ett fullständigt ordnande af förhållandena i ifrågavarande hänseende och den 24 Februari 1748 utkom Kongl. Förordningen om förlag vid bergsoch brukshandtering, enligt hvilken med ordet förlag skulle förstås ”sådant lån antingen i penningar eller varor, sorn giivas förut på metaller och mineralier af hvad namn de äro, och till alla de råämnen, sorn lordras lill sjelfva tillverkningen och dess utförsel.” — Sedermera hafva tid efter annan utkomna författningar med delvis skiljaktiga bestämmelser utsträckt förlags-instilutionen till dels manufakturverk, fabriker och handtverkerier, dels Nordsjöfiskerier i Götheborgs och Bohus län, dels ock tillverkning af s. k. fristadsarbeten i Eskilstuna och inteckningsåtgärd för förmånsrättens bevarande är äfven i allmänhet i dessa författningar föreskrifven. Behofvet af er) utväg att gifva säkerhet i lös egendom för den, sorn ej har någon annan att erbjuda, men icke kan undvara egendomens besittning, har under sednare tider varit så påfallande att, i brist al annat, den minst utbildade af alla former för pantsättning, nemligen alt förkläda panträtten i ett köp, blifvit använd. Det är ifrågavarande förhållande, som åstadkommit oviljan mot lösöreköpen, hvilka äfven, betraktade såsom köp, vanligen innebära en osanning, enär de i sjelfva verket sällan hafva annat ändamål än att bereda köparen den säkerhet för hans fordran, som ej pä annat sätt står att vinna. De medföra dessutom den olägenhet ali helt och hållet fritaga den egendom, som anses vara köpt af en lordringsegare, från alla anspråk af andra, hvaremot dessa, genom egendomens ordentliga försäljning, derest den endast vore pantsatt, hade rätt att söka bringa den till ett högre värde, deraf deras fordringar, näst efter panthafvarens, möjligen kunde utgå.