Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bevillningens ^ !^gio eller k-örBögning i kallet tor LanBom^nt. v.ili.8<lalsr. > § Dull - lVgio. lkiBLclaler. I.ön ocB Betalnings-l^kgikten. ItiBs (lalér. Dicent Bdedlsn. kliksrlaler. LBatte-rält» Bledlen. iler. ^8 au ets t. äd Discont VerBet i LtocBBolm. DiscontDonroiret i OotBeBorg. l5.H» claier. 2.159 Z-549 ^k DommerceLollegii Discont. Illlcsäaler. Deras belopp Utiöanco-Blzmt. lilkomwsr kör Lren 17§z« 1794, 1795- — 5,169- 56. ^nmäkkniriA: ^k ofvan fpecikcerade fonder ocB InBvmller äro isBe mer än Bevillning en , Dö noclr Betalnings - T^lgikten ocB Dice nt - Bledl^n käBre at paräBna; alla de öfrige Bero ak tilkälligBeter ocB omktändigBeter, lorn icBe Bunna determineras. LtocBBolm ak BiBsgälds - Lontoiret den 6. Blartii izos. L.. lVI. — Koppgr - 1'l'IIettL!' inbegri^-i-e. Ltocklrolm ak DiksZälds - Lontoiret den 6. ^larti i zao. I .V? s ,7 i Inr'ike8 Skulden. Oredd - Sedel -Stocken. Vrrikeg DptLZen innan Kiksziilds - LonDpLa^en ak Dilkommen vid 1792 Diksda^. Vrs Summa DtZält kör DiksAälds-Lontoirets lreliok. Itiicsäaler. Dtlänt til
Rikets Ständer hafva ansett den begärda adjunktslönen böra beviljas, dock ej till högre belopp, än som i allmänhet är för adjunkter i första lönegraden bestämdt, eller 2,000 Ridr; i följd hvaraf Rikets Ständer på det sätt bifallit E. K. Majits förevarande nådiga framställning, att till lön åt en adjunkt i kirurgi och obstetrik vid Lunds universitet anvisas ett årligt anslag af 2,000 Ridr. Elementarläroverken. f 21:o. Härvid har E. K. Majit i främsta rummet begärt, att till aflöning, enligt gällande grunder, för samtlige nuvarande rektorer, lektorer, adjunkter och kolleger, äfvensom för öfningslärare vid de på ena eller begge linierna fullständiga läroverken måtte, utöfver det för närvarande anvisade belopp, beviljas 48,002 Ridr 46 öre; och hafva Rikets Ständer beviljat den äskade anslagstillökningen. 8 ExpeditionsUtskottets Förslag lill underd. Yidare har E. K. Maj:t föreslagit, att till löner för nya lektorsoch adjunktsbefattningar vid de redan befintliga läroverken samt till arfvoden åt extra lärare måtte anslås 75,000 R:dr, hvilket anslag, enligt hvad Statsrådsprotokollet gifver vid handen, är beräknadt dels till löner åt 9 lektorer och 36 adjunkter, hvilka skulle på stat uppföras, dels till arfvoden åt de extra lärare, som redan äro eller till följd af lärjungarnes stigande antal under den närmaste tiden blifva af behofvet påkallade. Yid pröfning af denna nådiga framställning hafva Rikets Ständer jemväl förehaft hos Rikets Ständer väckta förslag om inrättande af högre fullständiga elementarläroverk i Helsingborg och Hudiksvall, hvarest de befintliga läroverken för närvarande endast på reallinien äro fullständigt organiserade; och är i afseende härå upplyst, att
Förr än Banken får öppnas och träda i verksamhet, skall iagttagas och infor Konungens Befallningshafvande styrkas: ö) att profblanketter till Bankens creditsedlar blifvit af Kongl. Maj:t fastställda; att inför Rådstufvu-Rätlen i den stad, der Bankens hufvudcontor är beläget, blifvit i hufvudskrilt förevisade och uti Intecknings-Protocollet ordagrannt intagne, så val den af Kongl. Maj:t utfärdade tillstånds-resolution, som ock bolagsreglorne? samt att Rätten, på Bolagets bekostnad, låtit i allmänna tidningarne införa ku-ngörelse om det ingångna Bolaget; c) att uppgift på Bolagets delegare ej allenast blifvit aflemnad till samma Rätt och uti dess Intecknings-Protocoll intagen, utan ock i allmänna tidningarne kungjord; (T) att uppgift å de personer, som komma att underskrifva Bankens creditsedlar, blifvit tillställd Konungens Befallningshafvande i Länet och i allmänna tidningarne kungjord; e) att till Banken blifvit inbetaide minst Tio (io) procent af grundfonden eller 2^5:delar af det i 5 §. Litt. a bestämda tillskott i Rikets gällande mynt, äfvensom handlingar, hvilka Bolaget efter pröfning godkänt, aflemnade till säkerhet derför, att återstoden af samma tillskott varder inom ett år i Banken insatt; och f'~) att hvad som, enligt nästföregående §, utgör säkerhet för den öfriga delen af grundfonden, blifvit till Banken inlemnadt och af Bolaget jemte Konungens Befallningshafvande i redan föreskrifven ordning godkändt. Då förändring med delegarne i Bolaget inträffar, skall uppgift derom, efter hvarje Bolagsstämma, aflemnas till Rådstufvu-Rätten, för att i dess Intecknings-Protocoll intagas samt i allmänna tidningarne införas; äfvensom, enär någon förändring sker med de personer, som underskrifva Bankens creditsedlar, sådan genast skall hos Konungens Befallningshafvande anmälas och genom allmänna tidningarne kungöras. 8 §.
upp, med en englamild, tårbeslöjad blick, o c h handen, som höll det fina broderiet, darrade nervöst. » Å prata, jag är väl inte så farlig hell e r », brummade grosshandlarn, hälft förlägen och inte så obetydligt rädd för sin undergifna frus nerver. » M e n ser du, gumman lilla, alla dessa uppdiktade b e h o f — ja, just uppdiktade söta vän, se inte så olycklig ut för det — detta öfverflöd o c h misshushållande med tid och pengar, det upprör mig i mitt innersta, när jag jämför det med de verkliga behofven. T r o mig, Teres, j a g är lika m y c k e t fästad vid barnen som du, men pengarna räcka sannerligen inte till detta öfverdådiga lif, inkomster o c h utgifter gå ' inte ihop på det här sättet, det försäkrar jag dig, min lilla vän. » Under hela detta förståndiga tal såg frun ännu lika tålig o c h undergifven ut, men de fina händerna kunde ej längre hålla broderiet, därför |lade hon det ifrån sig, o c h händerna fördes hastigt till hjärtat. H o n hade lofvat löjtnant Z. att k o m m a på denna fest, o c h han hade sagt att ja, det var detsamma, hvad han sagt, men hon måste dit, till hvarje pris måste hon dit. » D e t är nog, H u g o lilla », sade hon slutligen o c h kämpade m o t de frambrytande snyftningarna, » d u har så rätt, så grufligt rätt, nu som alltid. M e n det som våra barn gladt sig åt nu ett helt år, det måste de försaka. A c k, du har så rätt älskade H u g o, de måste försaka denna glädje, jag inser det så väl, men blif ej ond, söta vän, jag kan ej hjälpa, att det kostar på mig. Stackars barn, man är ej ung mer än en gång i lifvet! » D e hysteriska snyftningarna tilltogo allt mer. » O, mitt bröst, o, mitt hufvud, dropparne H u g o, dropparne, o, jag tror, att jag kväfs.
Grufligt, grufligt! AMMAN (in). DOKTORN [tar fram tröjan]. att ni skall smyga på ryttmästarn bakifrån, när Se på nu här! Den här tröjan är meningen jag finner behofvet påkalladt, för att hindra våldsamma utbrott. Som ni ser har den öfverdrifvet relser. Och man knyter dem på ryggen. Här gå långa ärmar, derför att de skola hindra hans rötvå remmar genom söljor som ni sedan gör fast par sig. Vill ni det? vid stolkarmen eller soffan allt efter som det läm Nej herr doktor, det kan jag inte; jag kan inte. LAURA. AMMAN. Hvarför gör ni det inte sjelf, herr doktor? DOKTORN. fru, skulle vara närmast till det, men jag fruktar att han äfven misstror Er. Derför att den sjuke misstror mig. Ni, min LAURA (min). DOKTORN. Kanske Ni herr pastor... PASTORN. Nej, jag ska undanbe mig! TREDJE AKTEN. FJERDE SCENEN. DE FÖRRE. NÖJD. LAURA. Har du redan lenmat depeschen? Efter befallning! NÖJD. DOKTORN. dena och vet att ryttmästaren är sinnessjuk. Du måste hjelpa oss här och sköta den sjuke. NÖJD. Jaså det är du Nöjd! Du känner förhållan vet han att jag gör det! Om jag kan göra något för ryttmästarn, så DOKTORN. Du ska lägga den här tröjan öfver honom... Nej han får inte röra honom; Nöjd får inte AMMAN. göra honom illa. Då ska jag hellre göra det så vackert, så vackert! Men Nöjd kan ju stå utanför och hjelpa mig om det behöfs ... ja det ska han göra. (Det bultar på, tapetdörren). DOKTORN. på stolen, och gå ut alla så länge ska jag och pamånga minuter. Så, ut! Herre Jesus hjelp! Han är der! Lägg tröjan under er schal storn ta emot. honom, för den dörren håller inte AMMAN [ut till venster]. FADREN. LAURA [stänger chiffoniern; derpå ut till venster].
Beträffande den andra punkten, så är det föreslaget att såsom anslag ä stat anvisas till ersättning för Rusthålls-afgifterna 42,200 r:dr och för En-per-milleafgifterna 2ö, 100 r:dr, med förklarande derjemte, att dessa ersättnings-anslag i framtiden kunna och böra blifva föremål för jemkning, i den män det visar sig, alt värdet af såld fast egendom förändrats, emot hvail som varit förhållandet under den period, hvars resultater äro tagna lill grund för ersättningens bestämmande, och hvarom nödig uplysning kan beredas genom de till vederbör. Hofrätter ingående lagfarts-prol:r, vid hvilka ena hälften af det stämplade papper, hvarmed köpebrefven för lagfarna fastigheter böra vara försedda, skola bifogas. Det är visserligen icke alldeles samma förhållande med detta, ty det innehafves icke under eganderätt; men det är af Utsk. uplyst, alt dessa afgifler hafva varit i jemnt stigande. Jag tillstyrker visserligen alt dessa nuvar. afgifter må förvandlas lill en charta sigillata-afgift, lill motsvarande belopp; men emedlertid är det ostridigt att Krigsmanslnis-kassan, som är stiftad för ett ömmande föremål, härigenom kan underkastas en förlust, som den väl kan få igen vid en påföljande riksdag, i händelse man då har gjort den bär utredningen. Det står visst här huru denna utredning kan ske, men alldeles icke att den skall ske. Detta hjelpes derigenom att det göres till ett förslagsanslag, som icke hindrar kassan att få ersatt hvad den motsvarande delen af charta sigillata-afgiften gifvet' i öfverskott utöfver beräkningen. Således då jag tils:tyrker förvandlingen, så tillstyrker jag alt dessa 26,100 r:dr må uptagas såsom förslagsanslag, och alt vederbör.
Den okunniga barnflickan anser sig .ej ha förgätit sin pligt derför att hon t. ex. en afton fört barnen in i pigkammaren och låtit dem deltaga i lifvet der. Husmodren har visserligen förbjudit henne det; men då flickan ej kan fatta, att der ligger någon förnuftig grund för en dylik befallning, öfvertrader hon den med tämligen lugnt samvete. Men låtom oss antaga, att hon troget och redligt uppfyller adla de föreskrifter hon erhåller, och låtom oss så se till, om hon ändå ej är rent olämplig för sitt vigtiga kall! Hon, den okunniga, vili roa barnen, och hon fyller deras fantasi med ohyggliga historier, olämpliga eller rent af hårresande sagor. De små spörja henne om mångt och mycket, och hon bibringar dem vrånga föreställningar, narrar dem med s. k. oskyldiga lögner och inviger dem i sqvallerhistorier samt mycket annat skrap som upptager hennes tankar. Huru många år af sjalfarbete (sorg och smarta att förtiga) förflyta ej innan C ' gossen eller flickan någorlunda hunnit befria sina tankar och sin fantasi från barnflickehistorierna! Jag skall har förbigå alla de exempel på sådana fall, då barnflickor skrämt .barn så att följden blifvit svåra, långvariga narvsjukdoniar; jag skall ej söka verka genom att erinra on1 de gräsliga olyckor, som vållats genom vårdslösa barnflickor, och jag vill ej uppröra nigon genom att tala om sedlighetsbrott och uppsåtliga mord, begångna af lastbara, hamdgiriga barnpigor, fastan jag på nara håll blifvit bekant tned afven denna, den förfärligaste sidan af en barnvård, sådan som den vanligen förekommer både i våra stader och på landet. Det har sagda torde val vara nog för att komma hvarje människa till att se och medgifva, att har ar ett verkningsfalt som foretradesvis egnar sig för bildade och upplysta qvinnor. Men lönen? Hur många familjer ha val rad att hålla sig med barnsköterskor som krafva en lön någorlunda motsvarande en kunskapsrik qvinnas ansprsk?
Hans Excellence Herr Grefve af JFetterstedtj Gustaf: Ilär har redan så mycket blifvit anfördt i hufvudsaken, att jag ej vill upptaga tiden med upprepande af skälen i detta afseende. Jag kan likväl ej afhålla mig ifrån att förklara, alt jag anser detta ämne vara af Grundlags natur. Jag kan misstaga mig, men efter min slutkonst innefattar det en ändring i de orden, som finnas i 11 §. Riksdagsordningen. De kun - Den 12 Februarii f. tn. 201 na visserligen på Grundlagsenlig väg ändras, och jag delar deras tanka, sorn anse ett stadgande i denna väg vara behöfligt. Jag är också öfvertygad, att ett sådant stadgande, i riktig väg frarnfördt lill Konungen, skall möta hans bifall. Jag har just genom den fara, som blifvit omtalad kunna uppkomma genom underlåten erinran till auctoriteterne, en erinran, som likväl hittills ägt rum, hämtat ytterligare stöd för den mening, att ett stadgande om bestämd tid borde införas i Grundlagen och ej ensamt i RiksdagsBesIutet; ty i sådant fall vore det ett gemensamt åliggande både för embetsmännen och Konungens Rådgifvare alt iakttaga stadgandet, hvaremot det, i fall det blott infördes i RiksdagsBesIutet, såsom Herr Cederschjöld anmärkt, ej kunde medföra ett så bestämdt ansvar för Konungens Rådgifvare, ehuru jag ej tvekar alt förklara, det jag anser, äfven i närvavarande skick, Konungens Rådgifvare vara skyldige att vaka deröfver, att vederbörande förrätta valen. I afseende på formen huru denna fråga skall behandlas, kan jag ej annat än hemställa lill Ridderskapet och Adeln, huruvida ej det rätta är, att lägga Utskottets Memorial till handlingarne.
Danska tiden en likartad afgift ägt rum först för vissa consulat och slutligen genom K. brefvet af den 29 Juni 1833, hvaraf jag här får bifoga en afskrift, alla consulater, för fartyg, som antingen lossa eller intaga ny last eller både lossa och lasta, fingo sig tillerkänd en consuladafgift af J^rdels r:dr Hbr b:co för hvarje svår läst af fartygets drägtighet, dock sålunda, att de consuler, som förut hade rättighet till högre afgift, för sin tjenstetid fingo bibehålla denna, men att efter deras afgång den nya regleringen skulle inträda. (Af de få återstående högre afgifter, som ännu utgå, men vid nuvar. innehafvares afgång upphöra, är den till eeneralconsuln i StorBritannien och Ir, 3 H. 68 538 Den 19 September e. m. land den mest betydliga. Den utgöres med 3 P. St. för hvarje fartyg af till och med 75 svåra laster, samt med ^ P. St. för hvarje 25:te läst derutöfver.) Derjemte erlägges till consuln i Helsingör af de Svenska fartyg, som endast för Sundska tullens klarerande anlöpa nämnda hamn och ej gå inrikes orter emellan, samt äro öfver io läster, 2 rtdr Svenskt b:co af hvarje däckadt och 1 r:dr af hvarje odäckadt fartyg. De af mindre lästetal äro fria från all afgift. (Vid Öresundska tullklareringen erlägga Norrska fartyg i specie skilling för hvarje läst.) Ehuru i Norrska upplagan af den gemensamma consulsstadgan Svenska expeditionstaxan blifvit införd, har dock sedermera blifvit förklaradt, att den ej gäller för Norrska fartyg, och alt consulerne, emot åtnjutande af consulad-afgifter efter lästetal, äro skyldige att lemna alla e arbets åtgärder gratis.
Tillverkningsvärde R:dr R:mt. 2". m jf 3- f» >1 O O Pp CO st Ht CD U O, so cp öfver 15 års under ålder. Tillverkningsvärde R:dr K:mt. B 3' g, ov er b 0 tr H P cn 5t Ht Cfc w 0 cp öfver 15 års under ålder. Tillverkningsvärde. R:drR:mt. s« 3" 2- O 0 P^ H CO st Ht ca w 0 P cp öfver 15 års under ålder. Tillverkningsvärde R:dr R:mt. 5.3 crc w* <-i O 0 B Er! ca tö 0 p cp öfver 15 års under ålder. Stockholms stad. Tab. X:o 7 B. Benämningarne å hvarje särskildt slag. Mästare. Gesäller. Lärlingar. Andre arbetare. Mästare. Gesäller. Lärlingar. Andre arbetare. Mästare. Gesäller. Lärlingar. Andre arbetare. Mästare. Gesäller. Lärlingar. Andre arbetare. Mästare. | Gesäller. [ . Lärlingar. Andre arbetare. .. Upplysning om värdet af här ofvan uppräknade handtverksidkares tillverkningar har icke kunnat erhållas. Tabb. Benämningarne å hvarje särskildt slag. 1856. 1857. 1858 1859. 1860 Personer, som innehafva rättighet till: Idkare. Betjening. Andre arbetare. Idkare. Betjening. Andre arbetare. CLj tö CD P g" B 1-4 to CD Andre arbetare. Idkare. j Betjening. arbetare. Andre P P 5. 5* qq g& 3 P i-S CD P B' qq Stockholms stad. Tab. !V:o 9. SJÖFART och HANDEL. H a n d 1 a n (1 e Fartyg och båtar begagnade till Grosshandlare. Minuthandlare. idkande både grossoch minuthandel. enligt 3:e § mom. 1 Handelsordn. qvinnor enl. 4:de § Handelordn. inrikes sjöfart. utrikes sjöfart. Besättning. Antal. Lästetal. Antal. Lästetal. Skeppare. Sjöfolk.
Rege”ringsFormen, Rikets kiigsmagt är släld ”under Konungens befäl, och Konungen ”allena äger eommendera Krigsfolket icke ”blott till Rikets försvar i krigstid, utan ”jemväl till sådane förrättningar i fredstid, ”hvilka afse upförande af något för fäderneslandet gagneligt företag, anser Utskot”tet, för sin del, någon pröfningsrätt icke ”tillkomma Rikets Ständer i frågor, som ”röra krigsfolkets användande, på sätt Konungen, i öfverensstämmelse med knecte”contraeten, finner för Riket nyttigast; Och ”afstyrker Utskottet följaktligen bifall till ”motionerna i denna del,” Det ligger i öppen dag, att det omförmälte grundlagsstadgandet i 14 §• RegeringsFormen alser endast Konungens höga rätt, att föra befälet öfver Krigsmagten, men icke någon dermed förenad rättighet att låta försätta deni dagsverks-tillstånd, till enskilte bolags och personers fördel, efter godtfinnande, hvarifrån den är betryggad genom rotehållares contracter med Kronan , innehållande nemligen, att soldaterne icke kunde lagligen commenderas på andre arbeten än Kronans, och dess emellan vara förbundne 3o Den 16 F e b r u a r i i f. m. lill arbete hos rotehållarne, som ytterligare bekräftas i Kongl, resolutionen på allmogens besvär år 1766, §. 70, af innehåll, ”ingen uppbådning af soldater får ske till ”enskilt arbete,” enskilte personer lill nytta, hälst sådant i förra resolutioner är uttryckligen förbjudit, utan ankommer det ”i slika händelser på beting och öfverenskommelse allmogen och vederbörande emel”lan;” visande sig i öfrigt Regeringens omsorg att inskränka indelte soldaters arbetsskyldighet i stadgandet i Kongl. Resolutionen på allmogens besvär 1756 §. i5, att ”soldater vid indelte regementerne kunna ”icke förskonas för arbete vid fästningsbygg”naderne, dock vill Kongl.
Jag hade trott, att allt omdöme om dess lämplighet, jemnförelseyis med andra förmer, borde grundas på skäl, icke på personlig auctoritet. Jag hemställer till Hr Dalman sjelf, ora auctoritet får gälla i sådana frågor, och om han ej varit den förste, som vid mångfaldiga frågor, äfven vid dem, som allmänligen anses erfordra en man af yrket för att bunna rätt uppfattas, jäfvat äfven de ovedersägligaste auctoriteter, Hvad Hr Dalmans exempel beträffar, att England och Frankrike befunnit sig väl af juryinrättningen, får jag blott hemställa till Hr Dalman, om icke vårt land befunnit sig väl af den form för brottmålsfrågors behandling, som Svenska lagen utstakar; och jag tillåter mig hänvisa Hr Dalman till en källa, hvars auctoritet icke of Hr Dalman torde underkännas, nemh tidningen Dagligt Allehanda för i år, för att finna exempel, huru inom ett land (Belgien), som från Frankrike hcmtnt sina förmer för brottmålsprocessen, de uppenbqraste förbrytare blifvit frikända af en jury, tillgänglig för politiska passionernas intryck (i frågan om våldsamheterna i Biiissel emot vissa för Orangism misstänkta personer). Hr Dalman har sagt, att ingen säkerhet förtryckfriheten finnes i något land, der jury ej afdömer tryckfrihetsmålen. Jag får då fråga honom, om icke Frankrike före Julidagarna gaf bevis på en doniarecorps, mägtig att skydda tryckfriheten? Och jag hemställer, då jag mer än en gång Den 17 Octobcr c. m. 133 hört Hr Dalman tadla de förändringar, som skedde 1812, och instämma med dem, som för dessa förändringar icke ägt mildare uttryck, än att tryckfriheten då tillintetgjordes, då castrerades, om det icke före 1812 fanns tryckfrihet, ehuru juryinrättningen då ännu icke var införd och tryckfrihetens utöfning icke ägde annat skydd, än samma domaremagt, som man nu vill underkänna.
ÄgtenstapSförord, Morgongafwobref, Testamenten, Fidei-Commisier och andre Förordnanden ffrifwas pa, eller beläggas med Stämpladt Papper till Tre Aerdedels procent af den bortgifne Egendomens wärde, da den bestar i Fast GodS, efter betz tvid behörig Taxering uppstattade wärde, »ch Den r8 Augustk. 2§8r §. 18- krctL ^ntenuptialir eller Agtenffapöförord, Morgongafwobref, Testamenten, Fidei-Commister och Dispositioner ffrifwas pä eller beläggas med Stäm, pladt Papper till valeur af en half procent af simu man, eller wärdet som de anga, frän och med i; R:dlr, men derunder En Skillinge Charta; Och derest wist summa icke är utfatt, eller hwad i desto Handlingar blifwit ukfäst ej kan till wistt warde L penningar genast ffatkas, förses de med Fyra Skitlingarö Charta, hwarförinnan den, som innehafwee nägon af de i denna §. upvräknade Handlingar ej anses wara ägare till hwad Documemet honom ala^- ger. §- ky. Bouppteckningar ffrifwas pä eller beläggas med Stämpladt Papper, som för hela Documenter blifwer En TionLedelS procent af behällna summan, till följe hwaraf dek Exemplar, som iill Domstolen im gisives. och det, som Wederbörande behälla, böra Med hälften hwardera, eller En Tjttgondedels pco Vih-nS' N?» -8r. 288» Den !8 Augusti. och ester Boupptecknkngswärdet eller Mätismanna Ordom, dä den angar Lösören. Kan efter limadt dödsfall, Lösa Egendomens warde ej utrönas inom den tid Handlingen bär wid Domstolen uppwisas, ställe da Jnnehaswaren Bor, gen för Stämpel,afgiften, intill dess Bouppteckning hällen, och Ehartan anskaffad är - §. 20.
Redan i dessa den Isländska odlingens allraförsta tider var denna ort af vigt, ty de närmast utflyttande vände sig gerna till Ingolf, för att få goda råd och anvisningar. Den förste landnamsmannens anseende ärfdes af hans efterkommande. Hans son satte thing på det strax i norr om Reykiavik liggande Kölnäset (Kjalarnes), förrän lagväsendet på Island hade blifvit gemensam angelägenhet, hans sonson var lagsagoman, på vårt äldre lagspråk lagman, hans sonsons son Allshärjareller hela folkets gode4 vid den tid, då christendomen kom till Island. Det var icke allenast jarlar och deras jemlikar i makt, som genom det öfvervåld, de utöfvade, gåfvo anledning till Islands bebyggande. På gården Berdla, icke så långt i norr om Ingolfs hembygd i Norge, bodde en man, som hette Qväll-ulf.5 Till hälften härstammade han från trollslägt och derför var det alltid något eget med honom och hans fränder. Han var, som det kallades, hamram, d. v. s. han var stark och hade förmåga att skifta skepnad. Om qvällarna var han icke god att råka ut för och deraf hade han fått sitt tillnamn. Det var nu oroliga tider i Norge. Den unge Harald Hårfager hade icke nöjt sig med sitt lilla fädernerike i det Söndenfjeldske Norge. Med förvånande framgång hade han underlagt sig det ena småriket efter det andra och hotade de återstående. Fylkeskonungen i Firdir lät förleda sig att innan hans eget land angreps, angripa Harald. Han förlorade rike och lif på försöket. Qväll-ulf hade icke lydt hans kallelse till vapen, ty han var icke hugad att strida utom fylkets gränser, men han var lika ovillig att hörsamma sin nya herrskare, då denne, sannolikt för att hafva den genom sin makt misstänkta bonden under ögonen, kallade honom till sitt hof. I fadrens stad, men mot hans vilja, gick sonen Thorolf att vistas hos konungen och blidka hans vrede.