Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emot sammansättningen af den stora Kammaren synes föga wara att inwäuda. Desto flera inkast kunna göras emot sammansättningen af den mindre. Likwäl äro dessa inkast af mycket olika natur. De kunna samlas under twännc Classen Den ena, att denna Kammare för mycket wäger ar Monarkens sida. Den andra, att den för mycket gynnar dcmocraticn. Skäl för det förra inkastet anföras: att den myckenhet Embetsman, deri blifwit insatte, behöfwa medhåll af ett blott ringa antal af de walde Ledamöterne, för att störa jcmnwigten och öfwcrgä till Monarkens interesse. Skäl för det sednare äro: att dä ett stort antal Ledamö - Expeditioner till Riks-Ständen. ter äro walde, och walde af samma Electorer som utsett den stora Kammaren, stall plnraliteten här alltid haswa samma interesse som Communen. Pa bägge sidor haswa skälen nägon grund; men jag har föreställt mig, att ett resultat skulle uppkomma af de stridiga ämnen som sammansätta denna Kammare, hwarigenom wädan pä bägge sidor sörekommes. Man bör ej twifla, att icke de »valde Ledamöterne till denna Kammare äro, om icke alltid de skickligaste, ätminstone i allmänhet de mest aktningswärde Män i orterne Electorerne kunnat utsöka. Om deha kunna wara af olika öswertygelse, böra de dock haswa samma ändamål. Om dem bör äfwen märkas, att de äro walde för sein Riksdagar, och således ej pa alldeles osäker fot. De juridiska Embetsmän jag infört böra, likasom Biskopar och Professorer, genom kunskaper och en wettenstaplig bildning, yrka och bibehålla grundsatsers anseende i en samling, der hastiga beslut ej kunna äga rum, och hwars göromål är att granska och äterhälla, ej en positif werksamhet.
D, Föredrogos och lades till handlingarne förstärkta Stats-Utskottets Memorial, N:o 409 , angående den allmänna Bevillningens fördelning; samt Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 410 i i anledning af erhållen återremiss af Utskottets Betänkande, N;o 382, angående lättad utväg till lånebidrag åt Fastigheis-egare. S. D. Vid föredragning af Stats Utskottets Memorial, N:o 411, i anledning af skiljaktiga beslut, inom Riks-Stånden , i fråga om den af Marstrands stad sökta ersätt - Piot.»Utilrag den 34 Februarii 1830- 245 ning för uigjord inqvartering, fann PresteStåndet för godt att den i nämnde Memorial föreslagna Voterings-proposition godkänna. S. D. Medelst ankommet och nu uppläst Pr o tocoll s-Utdrag, af den 18 dennes , hade Vhllofl. Borgare-Ståndet inbjudit de öfrige Riks-Stånden att sig med BorgareStåndet förena uti de beslut, som Ståndet fattat vid föredragningen af Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 117, i anledning af återremiss fran Preste , Borgareoch Bonde-Stånden af Utskottets hos Ridderskapet och Adeln bifallna Memorial, N:o go, innehållanS de förslag, angående vissa förändringar af Bankens sedlar, till deras valeurer, text, för» inåt m. m., garantierne emot missbruk af förfalskningar, samt ordningarne inom Bang ken för olika sedelsorters utbyte och förvexling; och fann Preste-Ståndet, under förhlifvande vid sitt i ämnet förut fattade beslut, för sin del, ej skäl att den gjorda inbjudningen antaga, S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Stat s-Utskottets Memorial, N:o 401, i frågan om grunders uppgörande för regleringen af Hof-Statsij pensioner; 246 Prot.-Utdrag den 24 Februarii 1830.
Räkenskaperna böra hafva undergått den speciela Revisionen i Kammar-Rätten, innan de till Revisorernes handläggning förekomma ; dock må underlåtenhet deraf ej lägga hinder i vägen för räkenskapers aflemnande, då anmälan derom göres. §. 16. Med Protocollets förande och Expeditionernes uppsättande vid Revisionen öfver Stats-Verket bör Secreteraren i Stats-Contoiret Revisorerne tillhandagå : ankom mande det på Revisorerne att antaga cr - 12 Bil. till K. M. Nådiga Skrifv. Ti.o ^5. forderlig! Cameraloell Cancellie - biträde inom Stats-Contoiret, jemte Vaktbetjening, samt att lämpliga arfvoden för dem bestämma, i nion af hvars och ens arbete och tjenst. IIL ART. Om granskningens föremål och form j samt Revisions-Beråttelsen: §• *7 • Revisorerne skola öfverse och granska huruvida gjorda eller förordnade utbetalningar af Statsmedlen öfverstigit beloppet af de Hufvud-Titlar, som uti Rikets Ständers vid nästföregående Riksdag uppgjorda Stats-reglering blifvit fastställda, och om de äro grundade på behörigen upprättade Stater , eller Kongl. Maj:ts med vederbörlig contrasign a tion utfärdade anordningar, samt styrkta med behöriga qvittencer af dem, som Medlen emottagit. §• l8- Finna Revisorerne något af Rikets Ständer fastsläldt anslag vara öfverskridet, eller de till hvarje Hufvud-Titel anslagna summor dragna till andra ändamål än dem, som under samma Hufvud-Titel höra, eller något i öfrigt vid förvaltningen alt erinra, Bil. till K. M. Nådiga Skri/v.
Det är ej heller sagdt, att det icke kan blifva behöflig!, att i en del af landet låta ett regite sitta upp, då man i en annan del af Riket kan låta ett annat sitta af. Sådana förhållanden kunna inträffa, då sådant blefve nödigt, och då ser jag icke hvarföre Ständerne skulle för all tid betaga sig möjligheten att göra hvad sorn förståndigt är. Hvad åter sjelfva uppsittningen angår, så, ifall den skulle ifrågakomma, kan den göras på det sätt, att den blir föga kännbar för rusthållarne, och så att den kommer att åstadkomma ett godt reg:te för allan tid, om man följer de grundsatser, som Frill. Toll framställt, och som Ulsk. här förbigår, emedan deras upptagande, enl. Utsk:s förmening, vore att för mycket ingå i detaljer. Jag medger att man 1111 icke behöfver ingå i dessa detaljer, men nog har Utsk. i sina betänk:n ingått i mycket mindre detaljer; ty Frih. Tolls framställning involverar en stor och nyttig grundsats, som efter Iflitt föi menande bolde tillämpas på alla Svenska indelta Pen |5 Augusti e, ra - (K cavalleri-reg:ten. Det andra förslaget öfvensom det tredje önskade jag kunna bifalla; men som jag icke kan föreslå en sådan metod att behandla ärendena, som i åtskilliga andra RiksSt. vid denna riksdag blifvit begagnad, nemi. att bifalla vissa punkter af ett betänk, och skicka de öfriga tillbaka, då målet första gången är före, önskar jag att R. o. Ad. måtte bifalla återremiss af detta betänk., hvarom jag vördsamt anhåller att Hr Landtm, behagade framställa proposition. Frih. Cederström, Jacob: Jag instämmer till det hufvudsakliga med den sista talaren och jemväl med den första om att, då Ständerne begära en fullständig organisations-plan fpr försvarsverket, är det mer än oformligt att ingå med en skrifvelse lill K. M., innehållande att Ständerne för deras del besluta, att det afsuttna cavalleriet skall i all framtid vara infanteri.
Dalsland ett särdeles fattigt land, nu är det en rik, odlad bygd med en långt drifven industri. Så går det här i verlden. Hr Grin började för öfrigt sitt sista anförande med något, som icke kan annat än på det högsta förvåna mig; jag hade nemi. helt konfidentiel mellan fyra ögon yttrat till Hr Grin ett skämt angide denna anslagsfråga, och han har nu icke aktat för rof att relevera detta till protit. Jag tackar honom derför, och jag skall icke försumma att, då fråga förekommer om förändring af bolagsreglorna för Borås-Herrljunga jernväg, upplysa Stit om hvad lian enskildt meddelat mig derom, till livad kraft och verkan det må hafva. Det Deli 18 Maj e. m. 433 Det förefaller mig besynnerligt, att Gr. Sparre kan påstå, att Dalsland erhållit endast obetydlida statsanslag. Det har likväl under loppet af 3 å 4 år erhållit ej mindre än 1,187,000 rdr, och denna summa torde, då man jemnför Dalsland i afseende å folkmängd och andra förhållanden med rikets öfriga provinser, samt tager i betraktande den korta tid, som förflutit, sedan anslagen började att regna öfver detta landskap, ej kunna anses annat än högst betydlig. Gr. Sparre har äfven låtit påskina att det ifrågav:de arbetet knappt skulle kunna utföras af någon annan, än den man, som för närv:de har ledningen öfver kanaliseringsarbetet mellan Hattefura och Stora Lee, och att det derföre vore af vigt att så snart som möjligt bevilja det äskade anslaget. Jag tror dock ej att utförandet af allmänna arbeten här i Sverige är beroende af en enda persons lif; jag tror tvärtom — och det är med verklig tillfredsställelse jag påstår detta — att vi nu ega ganska många skickliga män, åt hvars ledning vi kunna anförtro så beskaffade arbeten. Hr Gr:n har slutligen uttalat den farhåga, att K. M:t, i händelse R. St:r nu icke vilja anslå den begärda summan, skulle finna sig förhindrad att ånyo framlägga denna fråga. Finner dock fortfarande K.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag förenar mig med Herr Rosenblad uli den tanka , att det är bättre att iiqvideri sker genom lån, än genom Banken, och jag kan ej finna någon vederläggning uti hvad af någre Ledamöter blifvit anfördt, rörande möjligheten för Banken att erhålla Kidd, o, Ad, Prot. 10 B, 2, Afd, 57 45 o Den 22 Novem bet e. nu silfver för de 'j00,000 R:dr, sorn blifvit deponerade. Jag föreställer mig nemligen, att det för Banken skall vara lätt» att för dem köpa silfver, och den brist, som dervid uppkommer, må då vara en liten lärospån för framliden, atte) såsom 1818 anvisa på Bankens reela fond till Coursens styrande. Men det är en annan anmärkning» som jag anser af mera vigt, nemligen den lältliet, hvarmed Utskotten antagit det liqvidations-säit, att en skuld, som 1809 var förskrifven i Svenska Banco-Sedlar, nu skall liqviöeras efter den cours» som då gällde. Detta finner jag så mycket mera underligt, som Utskotten nyss afslagit Herr Stråles motion , alt skulder skola betalas efter den cours, som gällde, då de contraherades. Jag ser ej, hvarföre f. d. Konung Gustaf Adolph och hans famille skall hafva större rättigheter, än hvarje annan man. Hvarje Baneo-sedel är ju en skuldsedel af Banken. Man borde då ålägga Banken att till hvarje enskild man inlösa sin sedel, efter den dagens cours , då den ulgafs. Att gora undantag för Gustaf Ädolph derföre, att hans anspråk understödjas af mäktiga potentater , är så mycket mindre skäl , som desse kunde framdeles blifva innehafvare af en stor del af vår sedelstock , och }^rka Banco Sedlarnes inlösning efter samma princip. Jag anser »åledes vådligt, alt bifalla detta Betänkande •ch yrkar, alt man betalar skuldenmed Den *« November e. in - 45* samma mynt, hvari den är fÖrskrifven» nemi. Svenskt Banco.
Ut stoltet amagit första Beredningens xrojeet till Utlakande öfwer de, emot Dest förut afgift - Den 28 Zcbruarii. !Z9!) gifne Betänkande om inskränkning i friheten att göra Fidei - Commister, frän Högloflige Ridderstapet och Adeln inkomna anmärkningar,- yttrade Herr Grefwe 6'/1!enbor^ följande särskilta mening: "Dä, som Lag-Ntstotteks Betänkande innehällcr, den hittills warande fria dispositions-rättigheten , ofta föranleot till Författningar och i synnerhet till Fidei-Commiff-Skiftclftr, som mindre gagnande vm ej ffadlige för Staren, äftven warit högst beswärande för dem, som dem erhållit, dels genom inlösen af Medarfwingar och andre älngde styldigheter, af hwilka någon del kunnat wara billige och möjlige, pä den lid en sadan Stiftelse stadgades, men genom en längd af tiv och' omständigheter sedermera sivära om ej omöjliga att npfylla; sä har jag, pä sadan grund, wäl Lnst link med Utffwttel on inskränkning i denna rättigheten, men för min del, wid afgörande! häraf lillstyrkc, att första gifwaren mäste anses berättigad kill förordnande om förwaltningen, fä wäl i den andra som första sillträdarens hand, hwilka bägge, enligt Betänkandet, han äger att utnämna, och akt den senare emottagaren af samma egendom mätte tilläggas lika rättighet fvM första gifwaren au derom widare förordna. Jag har grundat detta tillstyrkande pä det sW, att första gifwaren känner den första person och möjeligen äfwen den andra för hwilka han förordnan» Let stadgat och derefter rättar be willor, som han anser patzande för dem och öfwerensstämmande med da warande omständigheter och bör derföre äga denna 5 ste Band' 2:dra Afd, 106. Itioo
Detta har också motionären ganska riktigt insett och iakttagit, men han anmärker tillika såsom en särskildt gynnsam omständighet härvid, att en dylik reduktion enligt hans förslag vore mycket lätt verkställbar, enär hvarje summa efter den nya myntfoten blott behöfde ökas med 2 procent, för att motsvara samma 476 Den 4 April. summa enligt den gamla eller nuv:de. (Hr Björcks förslag går nemi., som bekant, ut på att en rdr specie, som enligt hans uppgift innehåller 25^ grammer finsilfver, skulle nedsättas till jemnt 25 gramm finsilfver). Att skilnaden mellan de begge systemerna låter uttrycka sig i ett sådant procent-förhållande som det nyssnämnda, är otvifvelaktig!, i fråga om förändringens verkställbarhet, en ganska vigtig och gynnande omständighet; men likväl måste åtskilliga anmärkningar härvid göras. Först och främst är beräkningen af den bråkdel dervid bortkastad. Fyra specier innehålla nemi. icke jemnt 102 grammer finsilfver, utan 102,02, och ehuru denna bråkdel ej är serdeles betydlig, bör den likväl ej lemnäs utan allt afseende. Antag t. ex. att det vore fråga om en liqvid eller omskrifning af 200,000 rdr. Två proc. häraf, eller den tilläggssumma, som enligt förslaget skulle beräknas, vore då 4000 rdr, men hvad som bortkastades (utgörande 2 proc. af tilläggs-summan) uppginge likväl till 80 rdr; och att sålunda slumpa blott för jemnhetens skull, är väl icke alldeles riktigt. Vidare måste jag äfven fästa uppmärksamheten på de i vissa fall betänkliga resultater, som skulle uppkomma genom motionärens förslag, att vid aila liqvider under 50 öre någon reduktion eller tilläggssumma af 2 proc. icke behöfde iakttagas, enär skilnaden då vore så obetydlig, att den icke uppginge till fullt ett öre.
Nu, så här? frun, är det färdigt. (Viola kommer in.) Är det bra VIOLA (utan att se på bordet). SELMA (inställsamt). Mycket bra. svarar). Lönar visst att kosta krut på den kråkan! (Går i fonden. Viola tager fram porträttet, Hur gammal blir rektorskan? (När inte Viola betraktar det ännu en gång och lägger det sedan på _________ golfvet, så att det inte allt för mycket faller i ögonen.) Tredje Scenen. VIOLA. OSCAR. OSCAR (hastigt från fonden med m. m.) två blombuketter, ett paket gud ske lof! Äro inte blommorna charmanta? Puh, så varm jag är! Mamma är inte vaken, Rosor ä' rara ännu. Och se här har jag köpt ett (tar fram en stickad schal.) Är den inte präktig? dussin handskar, en ask parfymer och se här Jag fick se den i bikupans fönster och tänkte ge nast, att den kunde vara en passande present från dig. Du har naturligtvis arbetat den sjelf. Det är en uppmärksamhet, som mamma haft rätt att fordra. (Får se porträttet och stoppar det hastigt på som fattas det här bordet; det ser så kallt och stelt ut... jag... _________ sig. Förvirrad:) Men jag begriper inte hvad det är Fjerde Scenen. DE FÖRRA. REKTORSKAN. jag försofvit mig. Men det är Violas fel, som gjort min säng alltför mjuk och inbjudande. Men hvad vill all denna prakt säga? OSCAR. God morgon, mina barn, Jag fruktar att REKTORSKAN (från höger). varmaste hjerta lyckönska på mammas födelsedag, en dag, som är mig dubbelt dyrbar i år, när jag för första gången har lyckan och smärtan att få fira den vid egen härd. Må gud välsigna min värdiga mor, och måtte vi få förmåga att göra för stor afsaknad kan tänka på det gamla. REKTORSKAN. Den vill säga, att mammas barn af innersta, det nya hemmet så inbjudande, att hon utan allt beredt mig glädje. Tack, min son. Nu som alltid har du endast blommor!
Elter Hushålls,Committeens förslag stulle dessa Hushålls, Nämnder radtöras wid Byggnader och Reparationer af publika Hus och Broar, sedan behörige Deseiner blifwit fastställde, hwarefker nägon af Nämndens Ledamöter stulle föra inseendet. Hushålls, Nämnden stulle också afgöra frågor om nya Socknc-wägar inom Häradet, samt ny delning af gamla wägar, hwarefier defla frågor stulle till Landshösdingens fastställelse vfwerlataS; äswensom ock Nämnden stulle tillhöra att urlaka sig om de utwägar, som till wägarnes underhållande kunde wara nödige att widtaga. Dit stulle också höka granskningen af Kronoskjuts,Listor; Brandstads-mai och Författningar att förekomma Eldswador stulle likaledes uppdragas Hushälls-Namnden. Wid hwarje ars stut stulle en Ledamot inställa sig hos Landshöfdingen , för att underrätta honom om hwad det äret blifwit till allmän nytta werkstallt och ined honom öfwerlägga hwad ytterligare borde företagas, Den 6 Julii. H67 da också Landshöfdingen kunde erhålla säkra underrättelser om Spannemals - tillgangarne och säkrare grunder för Markegangs-Taxorne, sa länge deflean, seS nödige, äfwen som ock af defle underrättelser närmast kunde bestämmas huruwida inskränkning borde göras uti införseln af Utländsk Spannemal, eller också Tullen derföre nedsattas. Widare stulle Hushalls, Nämnderne förestå och werkställa sadane Bo - Ordningar, som till närwarande tid samt Örtens Lage och beskaffenhet wo, ro lämpelige. Sa stulle också defla HushallSNamnder sträcka deras omsorg till Skogarnes omwardnad, sa att Hushållningen med Skogarne blefwe inrättad ester ett för Riket nyttigt satt, och alla möjliga Skogs-besparingar widtagne, tillika med anstallter till Träd-plantering och Träd,fröns utsående.
Län af denna förmån får del; men krymplingar eller med obotlige sjukdomar besvärade barn måge ej antagas: samt att, der det sig göra later, böra Hospital och Lazarett sammanfogas, och vid de sednare skicklige Läkare förordnas, men obotlige sjuke ej empttagas. Kongl. Brefvet den 2 November 1731 förmår, att Församl i ngarne ega sjelfve bestyra oin förvaltningen af fattigmedel; och Kongl. Reskripiet till Consistorium i Strengnäs deri 11 Ju, Betänkande om Fattigvården i Riket. 93 iiii 1 794, att Fattigkassors medel ej måga utlånas emot annan säkerhet; än fullgod pant eller inteckning i fast egendom. I afseende på Rättegången lili tvister rörande fattige och sjuklige personers vård och liysande samt rätta vistelse-ort stadga Kongl. Brefvet den 15 Februarii 1803, och Kongl; Kammar-Collegii derpå grundade Kungörelse den 23 Mars samma år , att sådane tvister skola hos Konungens Befallningshafvande upptagas och få derifrån genom Besvär hos Kammar-Colle gium fullföljas. Enligt Kongl. Förordningen den 27 Februarii 1804 hafva, för att befordra säkerhet till personer och egendom, förekomma tiggerier och bereda de roenniskors gagnelighet och förbättring, som missbruka sin frihet, allmänna ArbefS-inrättningar blifvit stiftade i Carlskrona och Sveaborg för sysslolöse och vanartige personer a£ mankönet.
Utskottet likväl egenteligen haft och bordt hafva i sigte; Den tredje att då Utskottet ej ansett mer än ett uraktlåtenhetsexempel böra anmälas, den misstanken naturligen måste väckas, att Constitutions Utskottet saknat många eller betydande anledningar till sin anmälan, och sålunda få emot sig rigtade både sina ovänner, som ej önska bättre än tillfället att decreditera det, och sina vänner, som ej med tillräckliga skäl kunna försvara det; Den fjerde, att, emot den förmodligen rigtiga praxis vid de förflutna Riksdagar, décharge icke är meddelad Konungens Rådgifvare i Commandomål, hvilken äfven i Regeringsformen bland de ansvarige 1 Det inom ( ) satta har överkorsats, likasom även hänvisningen i marginalen till bilaga »N:o 1». Någon bilaga med ordningsnumret 1 finnes ej heller vid protokollet. Den första bilagan är påtecknad N:o 2. 2 Stycket fr. o. m. orden Herr Silverstolpe upläste t. o. m. orden utverka rättelse är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 960 ff. 3 I marginalen: N:o 2. — Överst på första sidan är antecknad: »Hörer till Protocollet för d: 13 Julii 1815». Bilagan, som ej är undertecknad, synes vara skriven med sekreterarens handstil. Den 13 Juli 1815 723 nämnas och derigenom äger för sin säkerhet rätt att icke förbigås. Jag anhåller i anledning häraf få underställa, om icke ännu tid kan vara att afhjelpa alt det mindre sammanhängande och ofullständiga i detta handlingssätt, derigenom att Utskottet behagade inskränka sig till en enkel Décharge för de personer Regeringsformen för ansvariga anser, med tilläggning af det tillstyrkande som innefattas i slutmeningen af mitt förut i detta mål till Utskottets Protocoll den 12. Julii afgifna yttrande.
Uti i:sta momentet har Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer alt, uti aflåtande underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att det af Akademiska Konsistorium, till stöd för det anmärkta förfogandet åberopade stadgandet i 7 mom. af Kongl. Brefvet, angående ny utgifts—stat för Lunds Universitet den 19 December 1848, att uppkommande besparingar å andra anslag än till malerielen, skulle användas till den reserveller besparingsfond, sorn blifvit ställd till II. K. II. Kanslerens disposition för vetenskapliga och ekonomiska behof, måtte förklaras icke afse det fall, då Rikets Ständer för Universitetet beviljade anslag till andra ändamål än matericlen och att, i följd deraf, sådant anslag icke måtte till Universitetets disposition utanordnas annorlunda än i öfverensstämmelse med det ändamål, hvarför anslaget blifvit beviljad t. Detta moment har blifvit bifallet af Borgareoch Bonde-Stånden, men är af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet återremitteradt, i ändamål att, då dels det syntes mindre lämpligt att begära förklaring af ett stadgande uti en utgiftsstat, dels ock Utskottets omförmälda förslag till underdånig skrifvelse, sådant det nu vore affattadt, skulle kunna föranleda misstydning i så måtto, att när i framtiden förevarande profession ånyo blefve ledig, villrådighet kunde uppstå, huruvida icke den anslagna lönen skulle under vakanstiden besparas för Statsverkets räkning, nämnda förslag mätte erhålla en förändrad ordalydelse; och som Utskottet, för sin del, anser dessa anmärkningar vara grundade, får Utskottet hemställa, alt Rikets Ständer ville, i enlighet med hvad vid återremisserna blifvit föreslaget, besluta, »alt uti allåtande underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att då Rikets Ständer för Universiteten bevilja anslag till andra ändamål än materielen, sådant anslag icke må å Universitetets lönestat uppföras förr än det ändamål, hvarför anslaget blifvit gifvet, är vunnet.»
Vill ett Utsk. likväl göra ett sådant försök att tvinga Konungen till riksdagskallelse, och Ständerna att sammanträda oftare än grundlagen föreskrifver, så synes det vara ett bemödande att öfver begge statsmakterna utöfva ett allenaslyrande, som är vådligt, emedan det är lägst lid ig t, hvaremot det lagbundna allenaslyrande, som lagarna tillägga Konungen, är i sin ordning , emedan det öfverensstämmer med Rikets författningar. I afseende på det beräkningssätt, som StatsUtsk. iakttagit vid uppgörande af sitt förslag lill extra-statsreglering, vill jag göra den anmärkn., att då Utsk. upptagit 184* års utgifter, har det bland tillgångarna beräknat öfverskotten blott på de egentligen s. k. statsinkomsterna, sådana de öro efter i835 års statsreglering, men deremot förbigått öfverskotten på den allmänna bevillning, som efter samma års bevillntsförordning utgår. Denna bevillning blifver oförändrad för år 1841, enl. 61 §:n Reg.F-.n, emedan den nya bevillningen ej hinner fastställas förr än under loppet af samma år. Att bevillningen för 1841 ej inflyter förr än 1842, förändrar ej förhållandet,' på sätt Utsk. visat genom sin egen åtgärd att bland tillgångarna beräkna öfverskotten på 1840 års statsmedel, ehuru de ej heller tillflyta Riksg.contoret förr än 1842. Hvad som ytterligare felas är, att, för fullständighetens skull, äfven beräkna Riksg.contorets utgifter för 1842, hvilket jag också vill göra, på det att ingen anticipation eller derigenom uppkommande brist må kunna förebäras. i84< års bevillning måste, emedan hon utgår efter i835 års hevilla.förordn., beräknas för 1841 likasom Utsk. gjort för «84o, eller åtminstone till en behållen inkomst af 2,5oo,ooo r:dr. När dertill läggas capitalafbetalningar och räntor, 436