Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad således blifvit anfördt har Utskottet tagit i öfvervägande; och sorn den säkerhet, hvilken uti FörlagsQrdningen är vorden en Förlag sg i fvare, som låtit behörigen inteckna sitt ForlagsContract, derigenom tillerkänd för de försträckningar Bruksidkare erhållit, att han åigbr förmånsrätt till betalning framför ‘andra Bruksidkarens Borgenärer utur Brukets inventarier och effecter, desto mera synes vara tillräcklig, sotn då desse uti en jemn circulatiort småningom beredas och blifva färdige, samt Förlägsgifvaren vid eifécternas försäljning kan åtkomma betalning för hvad han i förlag utlemna!, han ock alltid blifver i tillfälle att ej vidare utsträcka beloppet af förlaget, än så vidt lian finner de inventarier och effecter, som vid bruket finnas i behåll, vara i värde deremot svarande; hvartill ytterligare kommer den svårighet, som uppstår, att bestämdt utreda hvad af förskotterna tili Bruksarbetare bör anses vara dem lemnadt endast till befordrande af inventariernes och effecternas beredande, derom stridigheter emellan Förlagsgifvaren och Bruksidkarens öfriga Borgenärer oundvikligen skola uppstå; Alltså finnér Utskottet ej skäl att tillstyrka en så beskaffad utvidgning af Förlagsgifvarens förmånsrätt, som i förrberörde måtto blifvit i fråga ställd. Hvilket likväl, tillika med den härifrån skiljaktiga mening, hvaruti Utskottets Ledamöter stadnat, och hosföljande Protocolls-Utdrag utvisar, tili Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning void - Den 3 Juni. 85 vördsamt öfverlemnas. Stockholm ilen 10 Mai 1815.' På Höglofl, Ridderskapets och Adelns Ledamöters vägnar II. F. Strömfelt, På Yällofliga Borgare* Ståndets Ledamöters vägnar JE, G. Holm, På Högvördiga PrestStåndets Ledamöters vägnar Joli! Olof Wallin. På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters vägnar Per Jernström. A, J, Wahlstjerna.
Statens och den ”enskildes hushållning äro i denna punkt ”att på det nogaste förlikna. Vi tillägga ”ännu: Det sätt för Statens åtkomst af inkomster, att å alla industriella företag läg”ga indirecta afgifter och bördor, gör medborgaren försagd och håglös, leder hans ”ovilja på Regeringssättet, hvarvid tvärtom ”hans förtroende bör vara fästadt, och aflg - 21 ”der lians intresse från samhällets, ja! ställer "det i motsats deraf. Sådant åter gynnar ”ingalunda moraliteten. Det är fast snarare ”att inympa på folket obekanta smittor, säborn begäret lill underslef och det lika förhatliga att corrumpera. Brott framkallas, ”tack vare institutionerne; konstflit och färdig”heter af alla slag aftaga, för att omsider alldeles afstadna. Allmänna välståndet lider ”och blir om intet. Så bortdö äfven småningom Samhällets försvarskrafler, och Stadens yttersta ändamål, sorn är folkets sjelfbestånd och genom förädling beredda lycksalighet, vinnes icke mer. ”Och likväl efter allt detta inser det ”mest oöfvade förstånd, att en enda allmän ”beskattning, för införskaffande till Slaten ”af ofvannämnde dess årliga behof, vore icke ”allenast det redigaste, utan otvifvelaktigt ”det bästa och nyttigaste. ”Närvarande förslag är ämnadt att åvägabringa just denna naturliga enkelhet i ”medborgarens beskattning, hvarigenom han, ”stadd i hvad kall, yrke eller näring sorn ”hälst, får under allenast ett namn och i ”ett för allt afbörda sin årliga skatt till Staden. Det skall visa sig hvad han härige”nom äfven i beloppet torde vinna, om ”skatten bestämdes i mån af hvarje medborgares oafkortade årliga inkomst. Fördlaget är i detta afseende: alt en af medborgare årligen verkställd Taxering skall ”ske å hvarje medborgares totala eller brul - ”to-inkomst för året; och af det sålunda ”taxerade Inkomst-Capitalet för hela Riket ”skall årets statsbehof såsom procent utgå.
Jag är likväl ganska säker, att han kanske mera än de flesta är genomträngd af den grundsats, att i det ögonblick en ny författning skulle inträda, och då det hvilande förslaget kunde efier thronombytet gagna, för att börja en ny politisk period i detta land, så borde väl icke finnas en clausul inom detta förslag, som visade ett öppet misstroende till de representanter, som skulle först uppträda, för att införa densamma eller bringa dess moraliska krafter i verksamhet. Men ett sådant misstroende ligger ju deruti, att man ogillar att den nya representationen finge öppet votera. Det må vara, att jag hemfaller under den categori, hvarmed en annan talare betecknat sina motståndare, nemi. att de äro ”ädla, men öfver spända ifrare, ” men jag får förklara, att jag hyser vida fördelaktigare tänkesätt om de representanter, som skulle uppträda, i fall detta förslag Liefve bifallet, än att jag skulle inse någon våda uppstå, derigenom att de i alla saker, och med undantag af personliga val, begagnade den öppna voteringen. 02 Den 28 Augusti. Nu mine Hrr, då J redan låtit förmärka eder otålighet att komma till slut med discussionen I anledn. häraf ropades ja af ganska många ledamöter, hvarefter Gr. Frölich vidare yttrade: Mine Hrr! detta slags hyllning var mig icke oväntad — ty såsom en hyllning anser jag edert afbrott; men jag fortfar och skall nu förklara hufvudgrunderna, hvarföre jag röstar för förslaget. Den första grunden är den, att jag, utan att vilja mera än blott vidröra det något burleska för att icke säga obscena, sorn blifvit yttradt under discussionen, blott deraf vill låna ett uttryck, dä jag säger, att jag verkligen är angelägen att snart få afkasta den slitna rocken, innan elen faller i trasor, ty den närvar, representationen är nu nära sin förgängelse. Det andra skälet, mine Hrr, kommer troligen att förefalla eder, i synnerhet efter den uppmuntran jag nyss fick, alt vara ganska paradoxt, ja äfven ganska radikalt, det är nemi. att jag, i rak motsats mot Frih.
Förordningarna af den 10 Juni 1841, hvilka blott handlade om en mera utsträckt förvandling af böter till fängelse vid vatten och bröd samt om ny grund för förvandling af tväböter och deras sammanräknande, men bibehölle 11 punkten af förberörde Kongl. Förklaring vid sin fulla kraft; att när straffet för inbrott är urbota och särskildt utstakadl samt Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, som tillät vattenoch brödstraffets användande vid första resan inbrott, uttryckligen stadgade, att detta straff skulle motsvara spöstraffet, och 6 § i 40 kap. Missgerningsbalken dertill bjöde, att för sjelfva stölden skulle särskildt pliktas, sä och då något undantag härutinnan ej blifvit gjordt, borde ock det förra straffet tillämpas lika med det senare eller oafkortadt och oberoende af till hvad annan bestraffning gerningsmannen i Öfrigt gjort sig förfallen, samt någon annan lindring således icke komma i fråga än den, sorn vore en bestämd följd af tillåtelsen att tillämpa det lättare ansedda straffet, samt att om lagstiftaren vid utfärdande af förutnämnde Kongl. Förordning haft eller sedermera antagit annan mening, densamma bordt genom behörigt påbud uttryckas. Då jag ansett de af Herr Lagmannen sålunda yttrade begrepp om tillämpningen af stadgandena i ofvannämnde punkt af 1807 års Kongl. Förklaring icke vara med den uppenbara grunden för dessa stadganden förenliga; bar jag den 11 November 184-8 öfverlemnat handlingarna till Advokatfiskalsembetet i Kongl. Göta Hofrätt med uppdrag till åtals anställande emot Herr Lagmannen; och sedan i följd deraf skriftvexling föregått; så har Kongl. Hofrätten genom utslag den 19 sistl.
N:o 209. afslutande är så mycket snarare att förutse, som ekonomiska karteverkets mätningar till betydligaste delen äro fulländade; att vid sagda afvittring tillses bör, att såväl hemmanen som öfverblifva skogsrymderna gifvas lämpligaste form; att landets uppodling genom hemmansanläggningar och nppbrukande oförbindradt må fortgå, änskönt afverkning af skog till den kraft och verkan sådant kan medföra, å vissa trakter må förbjudas; samt att smärre trakter af Kronans skogar omkring bebodda delar af landet och ej i aflägsnare ödemarker inrättas till mönsterparker, der skogsplantering, skötsel och vård till föresyn bedrifves, helst det är att hoppas, att vården af små trakter med sådan belägenhet skall vara möjlig; och slutligen att alla åboerne på de hemman och nybyggen, som hädanefter omföras till skatte, må tillförbindas att i afseende på skogens begagnande ställa sig till efterrättelse vederbörligen fastställda hushållningsoch afverkningsplaner, vid ansvar som för å,verkan. Om remiss anhålles. Stockholm den 14 November 1865. Alt q. Dan ielsson, från Norrbottens län. Af Angust Danielsson från Norrbottens län, om utfärdande af förhud mot utförsel frän Norrbottens län af plank och bräder under viss bredd, rn. m. Under åberopande af samt i sammanhang med den motion, jag framställt rörande användandet af Kronans oafvittrade marker i Norrbottens lån, får jag, hvad beträffar skogarne inom samma län, anföra följande: Skogarnc inom Norrbottens län utgöra en sammanlagd yta af femhundra qvadrat.mil, Befallningshafvande, som äfven landsting och hushållningssällskap uti underdåniga ansökningar till Kongl. Majit, enstämmigt vitsordat, att enda vilkoret för desammas skyddande mot förstörelse samt för ortens beboelighet och förkofran, är förbud mot skogs utförande från Norrbottens län. Endast Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
SEMssEsaosB Bonde-Ståndets beslut. antagen. antagen. antagen. hela §:n antagen. hela §:n antagen. antagen. Bil. till I elgsamt Allni. Besa.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, JV:o 7 5. YII §• '7* 18. §• *9* §. 20. §• 2t. §• 22. §. 23 . Ridderskapels och Adelns beslut. i:sta momentet antaget. Här skola orden: ”derest icke fattigvården för hjonet då upphör”, utbytas emot: ”derest icke fattigvården för hjonet derigenom kan upphöra.” 3:die momentet afslaget. Ordet: ”Fattigvårdsstyrelsens”, skall utbytas emot Församlingens. bifallen. början af §.n skall lyda så: ’’Fattigvårds-styrelsen besörjer uppbörden ”af alla afgifter för faltigvårdsbehofvet; och ”för uttagande af oguldet tillskott, hvarom ”i föreskrifven ordning är å Socknestämma ”beslutadt samt restlängd i Socknestämma ”uppläst och erkänd, skall genast,” etc. antagen. antagen. i:sta momentet antaget. 2:dra momentet bör börjas så: ’’1 allmänhet böra” , etc. 3:dje momentet skall lyda så: ’’IJå de orter, der garnizoner eller Kronans varf eller verkstäder äro förlagde , Presle-Slåndets beslut. Boreare-Ståndets beslut. 1:sta momentet antaget med den förändring, att den mening, som å 5:te raden börjar med: ”understödet är ock ett förskott,” erhåller denna lydelse: ’För öfrigt är ock "understödet att anse såsom ett förskott, ”hvarför emottagaren,” etc. 2:Jra momentet antaget, med uteslutande å första raden af ordet ”full” framför fattigförsörjning. 3:<Jje momentet utgår. Se ofvanföre vid §. utgår. likaledes. äfvensom, å f.e raden efter: ”Kronofogde i orten,” skall sättas: eller Länsman. hela §:n antagen.
Vintertiden inträffar det dessutom , att sällan de större vägarne begagnas, der Gästgifverier äro att tillgå, utan på de flesta orter färdas man Sjö- oell Skogsvägar; och det skulle således der kunna inträffa, att en resande Bonde ifilste under bar himmel i en ♦ Den 8 Innit i en kall oell oblid väderlek tillbringa hela natten, helst nian icke alltid kan påräkna hjelpsamhet oå en okänd ort af dem, som ej hafva för yike att mottaga och herbergera resande. Jag är således af den tanka, att Krogar eller Näringsställen bora till något lämpligt inskränkt antal finnas, icke allenast viii stora allmänna Kandsoch Bi-vägar, utan äfven å sådana orter, der vägar vintertiden framstryka, hvaremot Krögare böra af Konungens Befallningshafvande tillsättas, och föröfrigt stå under sträng uppsigt af allmänna Policen, att ej missbruk och oordningar må inträffa. Beträffande åter tiden för Bränvinsbränningen, så är jag så- mycket hellre af den tanka,’ att den bör hela året igenom vara tillåten , som jag ej finner det vara med något ändamål forén-' ligt, att densamma tvänrie eller flera månader deraf är inskränkt, utan sådant endast leda till kostnad och besvär för dem, som idka denna handtering. Jacob Ericsson, från Orebro län; Fullmägtig för Fellingsbro, Örebro och Glanshammars Härader. Ut Supra. Ex Protoeollo ill. M. Rosbeck. vu Den 8 Junii 337 Utdrag af Prötocollet, hullet uti Riksens Häglof. Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut skotts Plenum den 25 Maj 1815. S. D. ortsattes de vid sista Sessionen började ofverläggningar, om det a£ Första Beredningen utarbetade Betänkande, rörande Bränvinbränningen. Herr Capitaine Hertzenhjelm ingaf ett så lydande anförande till Protocollet:
10 § lyder sålunda: ”Och när Riksens tarf och lägenheter förefalla, som uti lagen förmäldte äro, att någon kontribution och gäld måste utgöras, dä skall icke något påläggas Adlens landlbonde!- och utsockne frälsehemman utan menige R. o. Ad:s, som sjelfve några landtgods äga, goda ja och samtycke. Och skola alltid i sådana hjelper blifva räknade 2 hela besutna frälsehemman mot ett helt besutet kronoskatte, frälseskatte och kronohemman; item två halfva mot ett halft och £ hemman mot [. Således skall ock hållas, om någon utskrifning hos allmogen till Riksens värn och försvar samtyckt och beviljadt blifver etc.” Den åberopade 9 § är af denna lydelse: ”Så skola ock Adelns landlbonde!- och utsockne frälsehemman fria vara för alla kronodagsverken, körslor, skjuts, resor och gästning, som dc förr varit betungade med, sä att ingen befallningshafvare eller fogde skall härefter hafva makt något sådant Adelns landtbönder ock utsockne frälsehemman att pålägga, undantagandes de tillfällen, då låg och större marcher ske genom landet, eller proviant, ammunition och beklädningar till arméen, fästningar och magazinerne skola framföras; thå böra såväl frälse med utsockne frälse som kronooch skattebönder både med skjutsresor, gjärder och andra pålagor för betalning thertill hjelpa. Dock skola uti alla inqwarteringar, gjärder, samt kronoskjutsningar och hjelper blifva räknade 2:ne fräl4 II. C 82 Den 22 Februari. sehemman emot ett krono-skalte,- frälse-skatteoch kronohemman, två halfwa emot en halft, och twå fjerdingshemman emot ett fjerdedel, med mindre i Krigstider högsta nöden en jemlikhet erfordra, eljest skola icke Adelns landtbönder och utsocknehemman med några andra gjärder och hjelper, skjutsresor eller ock i andra fall blifva betungade, än som förbemäldl är”; etc.
Enligt det af Kaptenen vid Flottans Mekaniska Corps Remmer uppgjorda förslag skulle denna sandrefvel genomskäras af tvänne på fachiner byggda hamnarmar; och kostnaden derför är beräknad till 16,100 R:dr Banko, deraf aklie-ägarne tecknat 5,000 R:dr och statsanslag för resten skulle sökas. Kommer detta arbete, såsom jag hoppas, att varda utfördt, 30 emotses med all sannolikhet, alt stadens sjöfart och rörelse skall öka sig och fördelaktigt inverka äfven på öfrige näringsförhållanden. Vid 1850 års slut voro i staden skattskrifne 22 minuthandlande, sorn sysselsatte 10 handelsbetjenler, äfvensom 9 hökeri-handlande och 22 handtverkare, deraf 2 bagare, 2 karduansmakare, 5 garfvare, 1 glasmästare, 1 guldsmed, 1 gördelmakare, 1 hattmakare, 2 kopparslagare, 1 murare, 1 målare, 2 skomakare, 1 skräddare och 2 smeder, hos hvilka såsom gesäller, lärlingar och arbetare voro mantalsoell skattskrifne sammanlagdi 21 personer. Under dessa 3 år hafva handlandernes antal ökats med 4; men härvid hör an mäl - kas, att af uppgifna antalet fem väl ho i staden, men hafva ej någon salubod eller drifva någon rörelse, tre äro boende å landet, och en innehafver kondition såsom handelsbetjent uti annan stad, så att antalet af dem som idka minuthandel endast belöper sig till tretton. Deremot hafva antalet af handtverkare under samma Lid nedgått från 25 Lill 22. För öfrigt linnas två färgeri-fabriker, hvarest sysselsättas tre arbetare och en urfabrik, In fiken dock är så obetydlig, att idkaren ej har någon arbetare. Uelsovården i staden ombesörjes af Provincial-Läkaren för norra delen af Länet, sorn är här stationerad oell tillika antagen som Stadsläkare emot sär-» skildt arfvode. Släden aflönar jemväl en examinerad barnmorska.
Men snart skall man finna sig tvungen att taga sin tillflygt till densamma, enär den synbart eller apparent fönnögne icke mera fönnår åstadkomma hvad Staten behöfver. Då torde ordningen komma till de osynbart Förmögne att blifva hemsökta , på samma sätt, som man ej förr fallit på den tankan, att låta de aflägsnare Hemmanen deltaga i Durchtågsoch Inqvarterings-besväret , än man såg att de nära landsvägen liggande Hemmanen blefvo oförmögne att bära bördan. Likväl får jag göra Ridderskapet och Adeln uppmärksamt derpå, att det nu gällande BevillningsSystemet leder derhän , att Bevill. r.ingen lätt skulle kunna öfvergå till naturerr af en Grundskatt ; och hvad' betyder Representations-rättigheten, när Bevillningar icke mera behöfvas ? Hvad som redan händf, styrker denna min yttrade farhåga. Jag vet ej , huru man i andra Län lämpade 1812 års Taxerings-grunder, men det vet jag, att 1813 års Taxering af JorJ den i Vestmanland blef högre, än den med noga tillämpning af grunderna hade bordt blifva. Året derpå kom en invitation eller en tillåtelse att sänka Bevillningen å jord med 10 procent och det derpå följande året åter en invitation att sänka den ytterligare 8 procent. 362 Den 24 Marfii, /. ra. Bevillningen å Jord blef nu under de fastställda beräkningsgrunderne, eiler rättare, man följde inga mer. Får verkställande Magten på sådant sätt inblanda sig i I^evillningens fördelande, så täcktes Herrarne finna, att lika lätt, som Bevillningen det ena året på sådan väg sånkes, så skulle den kunna ett annat år höjas utan afseende på de öfverenskomne beiäk-i ningsgrunderne. Sluteligen komme det därhän, att Bevillningen, fördeld på Länen, blefve ett extra tillskott, en tillökning blott i Grundskatten och Mantalspenningar, sorn Administrationen efter behag utskrifvet Herr Lagerhjelm, Pehr, anförde skrifteligen:
xnanslås till en enda än delas i flera, samt Heric ^Friherre Strokirch: att om Hed-RätternasJurisdictioner, efter utflyttningen, grundades på hvarje Xandsorts folkmängd, deraf likväl icke följde, att göromålen blefvo lika fördelade, emedan en ort ägde mera fallenhet och större anledningav till tvister än en annan; att bqvämligheten för parter vid bevakandet af saker i Hof Rätten föga lättades, enär sådant ändå skulle ske genom fullmägtiga: att Ledamöternas närmare kännedom af orten icke heller beredde någon lättnad vid målens pröfning, utan att tvertom, desto närmare Hof - Rätten vore, desto flera voro Advoqaterne, sorn gjorde tvisterna invecklade; att Hof. T)en 2-8 Juni, Hof-Rätternas inskränktare Jurisdictioner dessutom skulle medföra bekantskaper samt leda till närmare relationer och ändteligen upprättande af vänskapsförbund, hvilka icke skola vara utan inflytande på den, som ej kan retas af mutor och hämdlystnad: att bland ett större antal Le. damöter förstärkning vid inträffande jäf eller sjukdoms förfall utan svårighet vipnes, jemte det, att då med åren arbetsförmågan fros en del Ledamöter aftager, ordningen så lämpas, att de yngra lätta de äldres mödor, under begagnandet af deras erfarenhet: att en större samling Ledamöter alltid omgåfvos af ett större antal ungdom, som under en ökad täflan lättare förvärfvade skicklighet: att Rättegångarne vid Hof-Rätterna skulle ökas, då efter Lagmans-Rätternas indragning HofRätterna vöre mera tillgängeliga, och da en mängd af advocater så väl der, som vid de permanenta Härads-Pätterna funnes: att fara jemväl vore, det Högsta Domstolen blefve öfverhopad af saker, som föranledde till ökning af dess Ledamöter: och ändtligen, att om sju Hof-Rätter inrättades, sju Presidenter, sju Advocat Fiskaler, sju Secreterare och lika många Actuarier och Registratorer äfvenledes vore af nöden, till känbar' kostnad för staten.
Utskottet har på dessa grunder trott sig böra framföra den vördsamma hemställan, att i händelse Riksens Höglofl. Ständer skulle gilla detta Utskottets Utlåtande , Riksens Ständer då hos Kongl. Maj t anmälte en förnyad underdånig önskan, att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes göra afseende på hvad Riksens Ständer i detta ämne, vid etne Riksmöten, till Kongl. Maj:ts Nådiga godtfinnande i underdånighet hemställt. Och detta Utlåtande hafva Riksens Stän-t ider bifallit , och i följd deraf inför Thronen nedlagt sin underdåniga önskan att Kongl. Majtt täcktes derå göra Nådigt afseende. Då, utom de vedermälen vi äga af Konungens vilja att uppmuntra Samhälls - fliten , Hans Majtt dessutom i Sitt Tal till Rikets församlade Ständer yttrar: att Han önskade kunna befria vårt HandelsSysteme från de band, som nu fjettra dess utveckling, tilläggande : ”att så länge Näringsfliten innom Landet är bunden och inskränkt, skall detta tillstånd nödvändigt återverka på Handelns gång och liflighetj” så äger intet tvifvelsmål rum, 15* Den 5 Januarii, att det icke för Hans Maj:t Konungen vore en stor tillfredsställelse , att se Sitt Folk njuta frugten af sin omtanka och sina mödor , icke störde af, till grunden orättvisa förmoner, som den ena Medborgaren kan , på bekostnad af den andras verkningskrets, äga; och man skall endast hafva att beklaga om de Auctoriteter, hvars åliggande det är, att bereda de välgerningar. hvilka Konungen önskar att Dess Folk måtte åtnjuta, kan hända icke alltid med den kraft och skyndsamhet, som ämnenas vigt och tidernas förändrade skick kräfver, skulle gå sin Konungs milda och välvilliga afsigter till mötes.
A f 1 kanna god tjernmjölk, som blifvit litet värmd, och rågsikt göres en stadig deg, som arbetas väl till sammans med ' / * B pressjäst, hvilken, upplöst i kallt vatten, först inrörts i en gröt, bildad af en tekopp ljum mjölk och hvetemjöl. Först sedan pressjästen är väl uppjäst, hvilket sker fortast, om den ställes i närheten af en varm spisel, användes den och arbetas väl uti ofvan nämda deg, som, då den är blank och fin, ställes på ett varmt ställe att jäsa till sin dubbla storlek. Sedan iläggas efter smak vanliga brödkryddor, som förut blifvit krossade. Å n y o arbetas degen, till den blir smidig, och låter man den sedan hvila ' / » timme. (Skulle den vara för lös, ilägger man mera hvetemjöl, tills den blir lagom.) Man gör nu en liten bädd med rent linne öfver, bakar ut degen på ett bakbord med hvetemjöl till bullar eller kakor, som sättas till jäsning. Då bullarne äro jästa, stjelpas de på plåtar, öfverstrykas med litet ljumt vatten, naggas glest med en gaffel och införas i en väl uppvärmd stekugn. Då de äro gräddade, öfverstrykas de ånyo med litet vatten eller dricka samt läggas på en mjuk bädd - &lt; och öfverhöljas väl. Carola. Gammal potatis vill, som bekant, gerna svartna vid kokningen. För att förhindra detta behöfver man blott slå några få droppar ättika i det för kokningen afsedda vattnet. J. W. stor, fet strömming gnides väl och nedlägges hvarftals i en burk. Ättika, hälften sprit och hälften vatten, på- liälles, så den står öfver strömmingen, hvilken får qvarligga deri ett dygn och upphälles sedan på en fisksil att afrinna. Sedan tages 1 " ffi salt, ' J2 &amp; socker, 2 lod starkoch 2 lod kryddpeppar, Vlz lod nejlikor och några lagerbärsblad. Kryddorna stötas och blandas väl till samman. Den gamla ättikan borthähes och strömmingarne nedläggas åter hvarftals i burken med kryddor mellan hvarje hvarf.