Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den af Utskottet uppgjorde Tabell innefattar således endast 6 Afdelningar eller columner; men en ännu större förenkling, hvilken, enligt Utskottets öfvertygelse, ganska betydligt skulle underlätta minnet för tillämpningen af Författningen, vunnes genom att sammanföra alla handlingar eller Bih, till R, St, Vrot, i834. 5 Sami. i A fdel. 5 6:te Iiäftei, Btvillttings-Utikotttts Bet» ATM 13» skrifter, hvilka då de ingifvas till eller utfärdas ifrån olika Eralietsmyndigheter böra charteras olika, under några få hufvudbestämmelser, till hvilka alla öfrige kunde hänvisas. I enlighet med denna princip är den af Utskottet föreslagne Tabell uppgjord, hvarvid utom någre smärre jemkningar i de uti förra Tabellen utförde chartebelopp, för hvilka endast den ås yftade förenklingens vinnande legat till grund, Utskottet ansett sig böra föreslå att den förut föreskrifna progressiva förhöjning i charteringen af vissa handlingar, i förhållande till arktalet, må upphöra, emedan en skrifts större eller mindre yttre vidlyftighet ofta beror på en mera eller mindre utdragen eller sammanpackad stil, och det synts Utskottet orättvist alt en sådan tillfällighet skulle tillskynda en part eller sökande större kostnad; men deremot till förekommande deraf att igenom denna förändring någon minskning i intraden af Charta» Sigillatae-afgiften skulle uppkomma, har Utskottet föreslagit, att hvarje ark af sådane skrifter hädanefter må charteras ungefärligen såsom för andra arket nu är stadgadt.
Jag har alldeles icke lagt felet hos den ledamot af BondeSt., hvilkens namn Den ai April f. ra. mig förut varit obekant, som emotlagit de ifragavar. biljetterna, ulan jag bar ansett felet ligga bos den ledamot inom delta Ständ, som reproducerat förhållandet. I öfrigt fortfar jag att önska det Ståndet måtte förkasta förslaget i så måtto, att det förklaras i sitt ottvar, skick icke kunna i sin helhet antagas, ulan att likväl derigenom afskala möjligheten för Gonst.Ulsk., om sådant låter sig göra, att till Rikets nu församlade Ständer framlägga eli nytt förslag, i grundlagsenlig vug lillskapadt och sålunda i fullkomlig öfverensstämmelse med förstärkta Coust.Utskts beslut och RiksSltns sammanjemkade åsigter. Hr Lagerhjelm, Pehr: Då jag redan haft äran yttra mig i delta ämne, torde måhända något hvar vänta sig att jag ej vidare skulle upptaga R. o. Ad:s tid. Några anmärkn:r hafva likväl under discussionen blifvit gjorda af beskaffenhet, all jag ber det R. o. Ad. täcktes förunna mig några stunder för deras besvarande. Det synes mig då, som de värde ledamöter, hvilka i öfrigt med mjg dela lika tänkesätt, hade åtskilliga scrupler i formell hänseende för alt kunna biträda min hemställan alt förklara, det ifragavar. Coust.- Utsk:s betänk, vore oantagligt. En värd talare har anfört, att ett afslog å detta betänk. ej vore förenligt med grundlag. Jag vill ej ingå på detta ämne. Olika åsigter hafva blifvit framställda af Frih. Cederström och Hr Cederschjöld; men vill man förkasta ali praxis i detta fall, äfvensom all consecjvens, då vet jag ej livart man skall taga vägen. En series af Const.Ulsk:s beslut hafva vunnit häfd af lag. Dessa beslut hafva blifvit grundade på voter:s-propos:r, hvilka vunnit sä väl R. o. Adis som de öfriga Ståndens bifall.
Hvad verkan och nytta detta medfört för den inrikes handeln, är för hvar och en synbart : transporten af åtskilliga varor , och förnämligast den af ved har blifvit underlättad, och såmedelst verkat på prisen å den Finska veden m. m Vi hafva sett flere utländske, och deribland Americanske fartyg gå igenom Canalen, och all anledning är, att Canalen skall blifva ju mera begagnad , ju mera den blir känd. Detta allt har ock föranledt Utskotten, att tillstyrka ett bidrag för CanalBolaget, hvilket ett af RiksStånden redan med välvilja bifallit. Jag får anhålla om ursägf, i fall jag skulle misstaga mig något, i afseende å de yttranden Grefve Spens och Herr von Hartmansdorff i förmiddags pleno, rörande detta ämne, afgifvit. Men gom man sagt mig, lära de hafva önskat, att Stockholms Sluss måtte fördju - Ben j 8 Augusti e,. m, pas, så att den blef lika med Södertelje Canal. Detta kan ingen ifrigare önska än Bolaget sjelf. Men hoppet om denna önskans fullbordande är ganska aflägset. Dertill fordras en så stor kostnad, att Stockholms Stad troligen ej förmår, utan särdeles uppoffring, bestrida den, och Staten lärer ej eller vilja dertill bidraga. Skulle emedlertid Södertelje CanalBolag af detta skäl förnekas ett billigt understöd, skall Bolaget visserligen bjuda till att med egne krafter söka upprätthålla verket, men jag fruktar dock att bristande förmåga förbyter nitet och oegennyttsn hos Bolaget till liknöjdhet, sedan det erfarit, att inkomsten af Canalfarten föga öfverstiger Betjeningens aflöning,!öch lemnar obetydligt derutöfver till Verkets underhåll, hvarpå såsom bevis må anföras, att hela inkomsten från Seglationens början detta år intill denna dag utgjort 1460 R:dr. Man kan således lätt inse, att Bolaget icke är i stånd, att med inkomsten un* derhålla de till Canalen hörande byggnader, ännu mindre att företaga och fullborda någon ytterligare nybyggnad.
Privilegier pä strifters Ukgiswande, förlänta till allmänna Inrättningars understöd, äge ej krask för längre tid än Tiugu är, räknade fran denna Lags datum; Kongl. Mahl dock obetagit att dem hwarje gäng pä högst TjugU är förnya. 4 0 Privilegier pä Boktryckerier stola ej behöfwaS, Man stände hwar och en fritt att man hinder af någon författning eller Boktryckeri-Reglemente samt Utan att wara underkastad någon straordning sadane Tryckerier i Stad, eller pä högst ^ mils afstånd derisrän, dock astid fiälde under Stadens Iurisdiction, anlägga, af hwad bestaffcnhet eller widd honom lämpekigt synes, likwäl under lnt förehåll, akt han Trettio dagar innan någon strist derisrän mgär, hos Kongl. Majus Befallningshafwande i Orten och den Stads Magistrat, derunder anläggnings stället lyder, tillkän» uagifwer att, och hwarest han Boktryckeri anlagt; och Kligge det bemäldte Kongl. Maj:ts Besallningöhafwan» te att med omgående Post Hos-Cancelleren sadant tvid handen giswa. Den i December. 6i Zch Författare ware ej skyldig att ä tryckt skrift läka sitt namn ursäktas. Ehwad han okänd wara will eller ej, äligge honom an tillställa Boktryckaren en förseglad sedel innehallande hans namn och hemwist, med päskriswit betyg om desta upgifters riktighet af twänne mas Boktryckaren wäl kände Män, hwilka äligge Författare answar, i händelse skriften inom laga tid ätulas skulle, och Författarens namn och hemwist befunnes origtigt upgifna eller i Sedeln saknades. Röjer Boktryckare Författares namn och hemwist dä sadan! honom e> af
Ex officio P. Staaff. Ovanstående uppläst och justeradt den 14:de julii 1839 intyga å församlingens vägnar Jonas Nilsson i Wejmon Nils Pehrsson i Silje Lars Nilsson i Kielen Pehr Jonasson Krogsgård. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 62, ÖLA. 1839 den 18:de augusti, å allmän sockenstämma i Rödön, valdes till nämndemän, i stället för bönderna Carl Carlss. i Dvärsätt, och Sakris Carlsson i Silje, för Krokoms norra rota, bonden Nils Mattsson fr. Hägra, och för Häste rotan bonden Lars Larsson i Häste, efter omröstning; intyga P. Staaff Å församlingens vägnar. [Underskrift saknas] Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 62–63, ÖLA. 1839 den 8:de september, å allmän sockenstämma i Rödön, beslöts, det skulle gamla, hitintills obrukbart och utan gagn liggande, orgelverket repareras och uppsättas af examinerade orgelbyggaren h:r direktörn Ek, och medgafs till detta ändamål af församl. 24 sk. r.g:s af varje rök, samt fritt underhåll för orgelbyggaren och hans åtföljande lärosvenner under vistelsen i Rödön, men så vida något arfvode för ofvannämnda orgelverks uppsättande icke ännu vore ovillkorligen el. till fullo bestämdt, anmodades rusthållaren Eric Persson i Nygården, att å församl. vägnar, med titulus Ek uppgöra skriftlig öfverenskommelse derom. Härjemte beslöts äfven, att en så kallad entreprenad auction på ofvannämnda underhåll för titulus Ek och hans medhjelpare, skulle, nästkommande predikodag, efter slutad Gudstjenst, hållas här i sockenstugan af sockenskrifvaren, Jonas Nilsson i Väjmon, emedan orgel-arbetet, i slutet af påfölj. vecka, troligen komme att taga sin början. År och dag som ofvan P. Staaff. Den 15:de sept. offentligen uppläst, o. vidkändt, intyga: Olof Nilsson i Tomte Olof Larsson i Häste Nils Nilsson i Huvulsviken.
307 flå Gästgifveriernas förmoder äro olika på olika ställen, i mån al dels hvad vid sjelfva anläggningen blifvit betingadt, dels större eller minre vinst af gästning eiler kroghållning, sådana förbålianden synas böra komma i beräkning vid pröfningen, huru vida Gästgifvare, i och för samma förmåner, kan anses pligtig, att, jemte öfrige åligganden, utgöra skjutsning med större antal hästar, än det, som på Gästgifveriet efter dess hemmantal belöper. RiksdagsFullmägtigen Per Andersson, Från Södermanland, har yrkat, att de till hållskjuts indelade hemman, som äro belägne pl längre afstånd från Gästgifvaregården, borde i mån deraf lindras i sfejutsningsskyldigheten, så att den för dem mindra ofta påkom, än för fle närmare. — Utskottet anser äfven för sin ,del ett sådant förhållande enligt med den grundsats, att alla skjutsskyldige hemman böra draga lika onus af skjutsningen; och, ehuru denna jemnlikhet bäst befordras genom entreprenader af skjutsningen, dervid alla till skjutslaget hörande hemman, vare sig närmare eller fjermare, få till entrepreneuren erlägga lika belopp, torde dock Riksens Ständer böra hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, det måtte, i de orter, der hållskjuts utgöres, men entreprenader, oaktadt de här ofvan föreslagne åtgärderne, icke skulle kunna tillvägabringas, den. jemnkning vid framdeles skeende regleringar beredas, »tt de hållskjutsskyldige, som bo go8 Besv. och Ekon, Utsh. Betänkan den. på längre afstånd från skjutsniugsstället, erhålla afkortning å skjutsningsbesväret, i man af den längre väg, som de skjutsande i och för berörda afstånd få utan betalning färdas. —•
Memorial N:o 442* Riksgälds-Contoirets Behof och Tillgångar för Åren i83o_i834. RiksgäldsContoirets ordinarie Behof, Brist från år 182g Inlösen af 5-procents-Obligationer Upbringnings-Ersättriingar . Omkostnader för RiksgäldsContoiret . Förlust på GeneralAssistanceContoiret Räntor på åtskilliga Lån Ranta till H. M:t Konungen Statsbrist-Summan till StatsContoiret. Extra. Anslag till FörsvarsFerket. Till Materielen i Allmänhet „ Garnisonssjukhuset „ Andra LifGardets Gasern Extra Anslag för Öfrigt. Enligt StatsUtsk. Bet. D:o J) .* o 335. Understöd åt Westerbottens Rothållare Ersättning åt Staden Marstrand Riksdagskostnader Till Canaler och Strömrensningar Götha Canal Södertelje Canal, årlig ränta Strömrensningar Län till Stiider och Corporationer Borås Stad . Norrköpings d.'o Öregrunds d;o Trollhätte Canal och Slussverks Bolag Jönköpings Stad Stuteri-Inrättningen Insatta Medel att återbära. Till Götha Canal-Bolag - . Vattenledningen till Carlskrona Professor Ling för en Lärobok Uli-Discontens förökning R:dr 2,000,000. — , 1,000,000. — „ 1,000,000. —- „ 100,000. — „ 83,333: 16. j? 2,000. —» 200,000. — 4,385,333: 16. Ersättning för Riksmarkegängsprisets stigande utöfver 6 R:dr Tunnan. D:o för fourageringsprisets stigande öfver beräkning. D:o för förhöjning i Kronoskjutslegan. RiksgäldsContoirets egna Tillgångar. Från GeneralAssistanceContoiret Skatterättsoch Observations-medel samt Tidningsstämpel-afgift . Capitaloch Ränte-inbetalningar Af Allmänna Bevillningen Dito till Statsbrist-Summan Extra Tillgångar åt FörsvarsVerket. Af Allmänna Bevillningen
Berglund och Herr A. N. Lundh, dels inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsmännen Per Nilsson från Malmöhus, Nits Andersson från Christianstads, Anders Petter Andersson från Östergöthlands, f. d. Vice Talmannen Per Eriksson från Wermlands, Josef Holm från Stockholms och Olof Lagergren från Gottlands län. Ilärförutom har Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län inom sistnämnda Stånd framställt förslag om rättighet till fri handel med salt inom Riket.
Utskottet, som ansett den i Grundlagen stadgade Tryckfrihetens hunvud. öremäl wara, at lemna det odlade förständet ml frihet at werka til en högre de-nion»! bild' sing, fär harwid tillika yttra fin öfwertogel. e at de föregäende försiglighetsmätt wid Dag. stads och Weckoskrifters utgifwande, Ulstot. ct föreslagit, aldrig kunna motwerka den ali. nänna uplysningen pä et sätt, som af grund, igt kunnige Män kan ansis wädligt. Det orde utan twifwel wara berättigadt at yttra 'en önskan, det lättsinnighetens »värdering af undstaper ej i märt Fädernesland (ä »nätte aga öfwerhanden, at allmänna tänkesättet af ädane smä-snrllets alster kai: bestämmas, un. ler den säkra öfwcrtygclse, et om Swensta folkets borgerliga frihet stal stöddas genom ks rättighet at fritt yttra sanning och sprida liplysning, bör bemödandet bertil »vara all. warligare och grundadt i »nera »vetenskapliga C Z för - ( 3» ) försök, än de, som af Lgnablickets retelser i Dagblad och Weckoffrifter franckallas. Bland anmärkningar forn wid Tryckfrihets-L-igen iör öfrigt blifwit gjorde, war utan twifwel den, hwilken redan äfwen i tryckta skrifter funnits framstäld, rörande swärighcten, at wld Rättegängar angäende förbrytelser hwilka ej befinnas war a urbota, sinna en part som til straffet kunde bindas, den wigtigaste. Ehulu Lon»lilntic>n!-Utskottet af sjelfwa Lagens af de förklaringar hwilka wid sistledne R ksdag blifwit asgifne, samt af det stadgande i Tryckfrihels-Lagens 5. §. at upgifwsndet af Författarens namn ej kan af Hof.
Ilr von Hartmansdorff, men skall icke fortsätta längre, utan blott hänvisa honom til! den af mig nyss citerade §. Den 7 Augusti. lil Sedan R. o. Ad. härefter, uppå framställd propos., förklarat sig anse öfverliiggningen fulländad, yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., alt, på sätt redan blifvit upplyst, det åberopade stadgandet i 79 § Riksd.Ordn. icke afsåg R. o. Ad., utan blott de 3 ofrälse Stånden, och således pä föreskrifterne i Ridd.Ordn. berodde, huruvida föievar. förslag vore lagvidrigt eller icke. I detta afseende förekom, dels i 19 § följande stadgande: ”Electorerne äligge äfven, att tillsätta ledamöter af R. o. Ad. i alla de Utsk., hvilka R. St., med anledn. af 36 § Riksd.Ordn., tinna vara af nöden, samt alt vid inträffande ledigheter välja andra ledamöter i de afgängnes ställe”, dels i 23 § föreskriften: ”dä ledighet beviljats, sker val till ny Utsk:s-Iedamot under ledighets-liden”. Af dessa stadgande!) syntes pätagligen följa, att R. o. Ad:s Electorer icke ägde på förhand utse suppleanter för ordinarie Utsk:s-Icdamöter, dä dessa antingen helt oell hållet afgå från sina befattningar eller i behörig ordning erhålla ledighet. Deremot funnes hvarken i grundlagen eller Ridd.Ordn. stadgadt huru förhållas hör, för alt i Utsk. ersätta de ledamöter, som icke erhållit ledighet, men af laga förfall blifva hindrade att der inställa sig, och ansåg H. Ex. R. o. Ad. oförhindrade, alt för sådaue fall låta utse suppleanter; uti hvilken öfvertygelse II.
Maj i83l, förordnat huruledes ^sättning borde tilldelas åtskilliga hemmansägare för deras hittills åtnjutna skogs-och mull betesrätt derstädes, hvilka föreskrifter ock blifvit behörigen verkställde, utom hvad Wäfversunda, Djurkälla, Tyskeryd och Rehnstad angår, hvilkas ägare ej funnit sig med de erbjud ne ersättningarne belåtne, utan beror pr Öhlin gen derom nu pä Vederbörlig domstol. Sedan intressenterna uti härads allmänningarne blifvit hörde, huruvida de önskade delning deraf, på sätt uti Kongl. Kammar-Kol*egii cirkulär den 24 April 1824 medgifves, hafva de dels enhälligt, partielt yrkat en sådan delning, efter olika grunder. Majit bär redan afgjort några af desse frågor, men de fleste , ero ännu på åtskilige af Kongl. Kammar-Kollegium infordrade uppvsniiigar. v ... Bergsrörelsen fortsattes, med de mindre förändringar som af 1‘fälliga orsaker föranledas, på sätt uti förra fem-års-Berättelsen är uppgi%. .. Bifogade Tabell Nio 3 upptager årliga tillverkningens belopp . 11 "Värde vid de kopparoch jernverk samt det messingsbruk som s °ni länet finnes, äfvensom det antal arbetare som vid desse verk ninSe sätt*sAnmärkningsvärd är i synnerhet den betydliga tillökuti tillverkningen af gårkoppar vid Åtvidaberg, som år 1826 8 uppgick till 1,202 SM. io Ä, minskades efter den då i grufvan inträffade branden, följande året till 473 SM, men har sedermera årligen så betydligen tilltagit, att den år 1832 utgjorde i,700 SM 5 LM 10 ä. — I brist på tjenliga malmarter hafva grufvorne uti Finsponga län, äfvensom en bergsmanshytta, Nyhyttan kallad, blifvit nedJagde, men några nya deremot tillkommit i Hammarkinds härad.
Miss Charli vakar öfver henne som öfver sin ögonsten. » » Jag vill inte säga något ondt om miss Charli, hon är helt visst en mycket aktningsvärd person; men hon är ändå själf tämligen ung och förefaller en smula ytlig. » » Ytlig? Hvad tänker Ni på! Tvärtom, hon är för sina år alldeles märkvärdigt allvarlig och stadgad, och hvad Henrik beträffar, är han den ordentligaste unge man, jag känner. » » Jag ber; det faller mig alls inte in att betvifla den saken. Han är en charmant ung man, er väninnas herr son; men han är också ung, glad och ståtlig, och, hvad sotr. är allra farligast för ett flickhjärta, han är — löjtnant. » » Ni är en oförbätterlig skämtare, käre doktor! De två, tro ni mig, tänka inte på annat än sina barnsligheter; särskildt Dolfi är alldeles för barnslig. Tänk bara: i går berättade min man, att han i Uggleviksskogen, alldeles i närheten af källan, upptäckt ett fågelbo med ett hälft dussin ungar. Och då bestormade Dolfi mig med de mest ihärdiga böner att i morgon eftermiddag få gå med miss och se på fågelboet. Hon tiggde så länge, tills jag må- ste ge mitt löfte. Hvad säger ni om det? Och Henrik har sitt nöje af precis likadana småsaker. De två stå för öfrigt mest på krigsfot med hvarandra. » » Jo, det är just det rätta! Tänk då tillbaka på edra egna erfarenheter, nådig fru. Ni var nog också bevakad af mamma, men det oaktadt lyckades säkerligen månget streck, om hvilket den goda damen inte hade någon aning. » » Visserligen, men säg — är det nödvändigt, om jag var dåraktig, att också andra skola vara det? » » Obetingadt! Det måste så vara! Alla människor äro dåraktiga vid den åldern, men sig själfva förefalla de inte dåraktiga alls. Det är först efteråt, som den insikten kommer, sådan är nu världens gäng.
Icke skulle en domstol hafva ansett för lasteligt mot Konungen ett sådant yttrande om hans konselj, som här var åtaladt, och följaktligen ej heller underlåtit att frikänna den tilltalade, om sådant af domstolen lierott. Att han kunde fällas, härrörde deraf, att han *) Här kan icke blifva fråga om ställande under framtiden eller annan modifikation af frikännelse, härrörande från ofnllständig bevisning, hvilken i tryckfrihetsmål ej kan äga ruin. R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1849. 45 ej var ställd under domarens skydd, och vidare deraf, att jurymännen ansågo sig kallade att döma icke efter hvad den tilltalade klart och oförtydligen yttrat, utan efter hvad de funno honom hafva menat, när de nemligen, med glömska af föreskriften att i fall af tvetydighet heldre fria än fälla, höllö sig till åsyftningens, och icke framställningssättets eller uttryckets lagstridighet — eller drogo af uttrycken, såsom det heter, obestämda slutföljder, hvartill de likväl, enligt Tryckfrihetsförordningens ord, ej voro berättigade. Jag sade, att han ej skulle kunnat fällas, i händelse han varit ställd under domarens skydd. Jag befarar icke, att hafva deri misstagit mig, emedan jag anser föga möjligt, att domstolen på eget samvete eller ansvar velat taga en sådan1 lagtillämpning, som till fällandet fordrades. Deremot hände, på ett lätt nog förklarligt sätt, att domstolen gjorde sig delaktig i samma lagtillämpning vid den bestämning af straffet, som domstolen tillhörde. Det var nemligen väl klart, att straff måste följa, sedan juryn förklarat den tilltalade skyldig till brottet; men i straffets stränghet fanns en latitud från två års fängelse å fästning ända till lifvets förlust; och om domstolen eftersinnat, att straffets bestämmande inom denna latitud ej kunde vara öfverlemnadt åt rent godtycke af domaren, utan måste uttrycka hans mening om brottets svårare eller ringare beskaffenhet; så skulle detta uttryck af domstolens mening, i fall den ansåg något brott alldeles icke vara begånget, omöjligen kunnat blifva annat, än åläggande af straffets lindrigaste grad.
Här är under diskussionen sagdt, ali StatsUtsk. vid beräkningen af delta anslag för fängelserna, nogsamt tagit i betraktande, att tillgångarne kunna lemna hvad Utsk. föreslagit, utan alt dock stalsbrislsumman skulle vid denna riksdag blifva större än hittills, eller 1.325,000 r:dr. Jag tror likväl ej, att någon talare i denstund kan säga hvad statsbristsumman kommer till att utgöra vid Den 2» Maj. 101 denna riksdag; enär Bevilln.Utsk. ännu ej framslålll sill förslag lill beräkning af det belopp som bevillningarne af lull, bränvin m. m. kunna komma alt utgöra. Och innan Bevilln.Utsk. deröfver med förslag inkommit och R. St. beslutat derom, så är det en omöjlighet, ja del är bestämdt en omöjlighet, att uppgifva hvad beloppet af stalsbristsumman kommer lill alt utgöra efter denna riksdag. Antager man chartae-sigillatae, tulloch bränvinsmedlen m. m. till hvad de enligt den K. proposm hittills utgjort, och dermed jemför hvad som nu är af R. St. anslaget på ordinarie stat under hufvndtitlarne; så svarar jag för att statsbristsumman blir betydligt större, än hvad den förut varit vid de föreg:de riksdagarna. Således beror det belt och hållet på det beslut R. St. i delta hänseende komma alt fatta, 0111 stalsbristsumman blifver sådan den varit hitintills, eller om den bl ifver större, eller mindre. Jag fäster ej sä mycken vigt vid det förslag till beslut, som jag tagit mig friheten att afgifva, så att jag är envis att dervid förblifva; men jag bar framställt det i enlighet med min bästa öfvertygelse, och tror det bäst uppfylla ändamålet, äfvensom jag är öfverlygad om, att det skulle utan svårighet kunna antagas af de andra Stånden, BondeSt. inclnsive. Frih. Tersmeden: Mill yttrande i afseende på besparingarne å anslagen lill häradsoch stadsfängelser var visserligen icke det, alt dessa besparingar, såvida R.
Han arbetade från morgon till kväll, outröttlig och ihärdig, där var tusende småsaker att göra, små öfverraskningar med hvilsäten här och där, flaggstång att uppresa, vildvin att plantera, jordgubbsland att anlägga och till sist orangeriet att förbättra, sätta i skick med drufvor, persikor och rosenträd, innan Henriette som bans maka gjorde sitt inträde i det idylliska hemmet på det kära Annedal. Och sedan hon som en kvittrande lärka slagit ner i det lilla boet, njöto de jublande, skrattande, lekande som barn, tillsammans den lycka och glädje, som kärlek, ett förnöjdt sinne och godt samvete skänka. Det var ett välsignadt ställe, detta den unga familjens kära Annedal, där arbete, kärlek och förtroende gingo hand i hand och trotsade den utomvarande världens sorger och bekymmer. Ännu hade de ej funnit vägen till denna vrå, som blom strade lugn och glädtigt fridfull under lindarnes hägnande skugga. När så den lilla Inga kom som en råge pä sällhetsbägaren, blef hon hälsad med samma entusiasm som ett folk utan tronarfvinge hälsar den efterlängtade kungasonen. Henriette följde med moderskärlekens ömma blickar denna uppspirande själ, hvars tillväxt hon tyckte sig skönja i den lilla fulingens grå öga, ty Inga var, med opartiska ögon sedd, en näpen, liflig, men ful liten unge, fastän Henriette i henne såg en liten vacker fnllkomlighet. Hvem kan förlänka en moder, att hon ser det barn, för hvilket hon lidit, och vid hvilket hon är fästad med de innerligaste band, i förskönande ljus. Väl det barn, som får värma sig i glansen af moderkärlekens strålande pupiller och känna sig trygg i det fasta, medfödda, omedvetna » mamma, som håller af mig, är här » — och väl den moder, som ej i jäktande efter fåfängliga nöjen förslösar sitt barns gryende tillgifvenhet och öfverlåter både den och sina plikter åt legda tjänare. Där kommo vänner och grannar från östan och vestan för att prata bort en stund och föra med sig hem en handfull bagatellminnen och vänliga känslor från deras lilla Eden.