Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta jern nedfraktas med begagnande af vinterföret till Filipstad och sändes derifrån, endast i det fall att en bibana finnes, på jernväg till Göteborg. Finnes åter ingen bibana och, om södra alternativet väljes, kommer någon sådan bana icke i fråga, blifver nämnde jern qvarliggande i Filipstad till sjöfarten börjar, då det på Sjöändans kommunikationsled och vidare öfver Wenern 38 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 54. fraktas till Göteborg. Hvad beträffar det öfriga godset torde jemväl detsamma, åtminstone till största delen, blifva sjöledes från Göteborg hemfraktadt till Filipstad, så länge någon bibana icke finnes och vill det alltså synas Utskottet, som bade komiterade, då de beräknat de ifrågavarande 52,844 R:dr såsom en genom bibanan tillkommen förökad iukomst för stambanan, till detta beräkningssätt icke saknat anledning. Under åberopande af den åsigt Utskottet i det föregående anmält rörande vanskligheten af alla försök att i fasta siffror på förhand uppgöra beräkningen för en jernvägstrafik, vill Utskottet rörande anmärkningen mot dettbelopp af 30,000 R:dr, hvartill persontrafiken å bibanan blifvit beräknad, endast upplysa, att vid anställda jemförelser med de resultater, som framgått såväl af persontrafiken å Statens jernvägar, som af enahanda trafik å flera enskilda jernvägar, denna beräkning icke synes vara för hög. Med det ofvanstående torde Utskottet få anses hafva gifvit skäl för sin åsigt om Nilsbyliniens företräde framför linien öfver Carlstad. Utom nu nämnda förmåner af mera omedelbar beskaffenhet, torde jemväl af det norra alternativet kunna för provinsen Wermlands utveckling, dess välmåga och trefnad hemtas fördelar, hvilka, om äfven icke alla i penningar mätbara, likväl ega sin stora ekonomiska betydelse. Sålunda skulle, genom Nilsbylinien i förening med bibanan till Filipstad, körslorna i bergslagen kunna minskas med ett antal, som uppgifvits till 50,000, meri sorn, om det nedsättes till hälften, likväl lemnar åt jordbruket en besparing af 25,000 hästdagsverken.
Uti Åmåls stad finnes sedan år 1836 inrättadt ett treklassigt allmänt elementarläroverk, hvars distrikt kan anses omfatta nämnda stad, Tösbo och Wedbo härader jemte Skålleruds socken af Nordahls härad på Dahlsland, samt Näs och Nordmarks härader jemte Svanskogs socken och Gillbergs pastorat i Wermland, samtliga med den ansenliga folkmängd af öfver 90,000 personer; och då ej mindre af denna omständighet, än äfven af det förhållande, att afståndet från Åmål till närmaste belägna städer Carlstad och Wenersborg, utgör åtta mil, måste följa, att läroverket i Åmål, der lärjungarnes antal under sednare åren uppgått till omkring 60, skulle, ändamålsenligt inrättadt, blifva af ett långt större antal lärjungar anlitadt och följaktligen mera egnadt att uppfylla ortens nästan oafvisliga behof af lämplig undervisningsanstalt, får jag med upplysning, att staden Åmål erbjudit sig bekosta och underhålla de för läroverket och boställe till rektor erforderliga byggnader, härmedelst, till vinnande af ofvan omförmälda syftemål, vördsamt föreslå, J3ih. till R. St. N:o 132. att elementarläroverket i Åmåls stad må förändras från treklassigt till femklassigt, och att följaktligen anslag till aflöning åt erforderligt antal lärare må beviljas. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. A. J. Landström. N: o 132. Af Herr BOVill, J. A., angående det stadgande, att hvad redan gäller såsom lag i afseende å kommunikation af besvär hos Hofrätt i skiddfordringsmål, jemväl bör tillämpas på andra mål, som genom besvär dragas under Hofr ätterna och icke angå häktade personer. Under åberopande af min motion N:o 189 vid nästförflutna riksdag och på deruti anförda skäl får jag härigenom föreslå, att Rikets
B ö r a vi intresselösa gå förbi vår tids konstskapelser? Skall ej deras åsyn väcka vårt begär att göra oss förtrogna m e d deras väsen genom att jämföra dem med andra tidsskedens k o n s t v e r k? Ett oanadt behag vinna alla resor, o m vi genom sysslandet med konsten o c h dess historia lärt oss att se, o m vår fantasi framför våra gamla städers historiska byggnadsverk väcker till l i f en plastisk bild af gångna dagar, o m vårt öga är nog öfvadt att rätt värdera våra museers skatter. Bör ej åhörandet af en tonskapelse mana oss att fråga något närmare efter kompositörens lif o c h verksamhet, att söka förstå hans verk i belysningen af dess tidehvarfs a n d a? Är det ej en skam, att vi knappast känna våra främsta konstnärers lefnadshistoria? Konsthistoriens område är mångsidigt, o c h det lönar väl sin m ö d a att med ledning af p o - pulärt hållna arbeten intränga i konstens o c h dess idkares riken. Man kanske vill invända, att sysslandet med de bildande konsternas historia ej erbjudes landsortens o c h småstädernas invånarinnor, hvilka ioke ha tillgång till några museer. M e n i våra dagar gifvas mångfaldiga reproduktionsmetoder, som göra det konstnärliga snillets alster tillgängliga i äfven de vidaste kretsar. Denna mottaglighet, detta skönhetssinne b ö r modern sträfva att väcka hos sina barn redan i unga år. W i n k e l m a n n säger: » S o m den fantasi, hvilken i ännu högre grad är nödvändig för att fatta det sköna i konsten än i naturen, är mest brinnande under ungdomen, så bör hvarje anlag tidigt öfvas och riktas m o t det sköna, innan den ålder k o m m e r, då vi nödgas bekänna, att vi icke längre äga d e n. » Och därför, I mödrar, omgifven edra döttrar med konstens ädla frukter, lären dem att finna sin glädje i sköna bilder o c h konstverk, o c h försummen intet tillfälle att odla de unga kvinnornas ästetiska sinne. Ty för hvarje kvinna b o r d e ett så vidt möjligt utprägladt skönbetssinne vara ett kännemärke.
Secreterar en. 2 $■ RiddarhusSecreteraren å- Svarar mot 2 § 598 Den 19 Julii c. fhn ligger; att vid Riksdagar föra Protocollet i Höglofl. Ridderskapets och Adelns Plena, och är för sina Riksdagsgöromål Ridderskapet och Adeln allena ansvarig. Honom 'tillkommer, att noga upptaga hvad han hörer under sammankomsterne talas och beslutas, äfvensom hvad i öfrigt förelöper, samt att icke uti Protocollet införa något, som han icke sedt, hördt eller annorlunda än han det fattadt: ställande sig till efterrättelse hvad Riddarhusordningen vidare härom stadgar. RiddarhusSecreteraren är ej tillåtit, att för någon annan än Landtmarskalken eller de som i ämnet talat, visa ett ojusteradt Protocoll; åliggandes honom äfven att före justeringen å Riddarhuset för den Ledamot som det åstundar uppläsa dess anförande; och vare en Ledamot obetagit att, vid sättet huru dess tankar blifvit till Protocollet fattade, meddela RiddarhusSecreteraren sina anmärkningar; denna sistDen 19 julli c. m: 399 nämde må dock ej derpå göra något vidare afseende, än som kan stå tillsammans med hvad i i:sta Momentet föreskrifves. Vill någon Ledamot skrifteligeo inlemna^ hvad han munteligen anfört, kan det honom ej förvägras; men RiddarhusSecreteraren åligger i sådant fall, att derest olikhet emellan Protocollet, och det inlemnade anförandet skulle finnas, vid Protocollsjusteringen anmäla förhållandet , och anförandet uppläsa, 3 §. RiddarhusSecreteraren får ej vägra någon Ledamot underrättelse ur PleniProtocolleme för de förflutne Riksdagarne äfvensom ur justerade Protocoller, inlemnade Memorial, eller på bordet lagde munteliga yttranden, ej eller förneka någon Ledamot att deraf taga afskrift. Det samma gäller i afseende pa alla Deputations - Svarar mot 3 och 4 §§. i Directionens Förslag.
Hvad sjelfva saken angar, ti har det DM iS Oclober /. m. 155 förefallit mig besynnerligt, att man icke påtänkt huru Riksens Ständers Justitieombudsman eller dess Suppleant må kunna med Riksens Ständer communicera. Då Fullmäktige i Banken och JFksgäldsContoiret ville underrätta Ständerne om JustitiaeOmbudsmannens död, uppstod fråga derom, att en Shrifvelse från dem ej var föredragnings-ämne hos Riksens Ständer. Talmännen förklarade, att de ej kunde taga emot en Skrifvelse ifrån Fullmäktige. Men med lika litet skäl kunna de emottaga någon sådan ifrån JustitiseOmw budsmannen. Således ser jag ej, huru den, som vill afsäga sig, har möjlighet att göra det , på annat sätt, än enligt 2b §:ns föreskrift hos den Auctoritet, som utväljer ny ; nemligen Banco-och RiksgäldsFuIlmäktige. Denna authoritet är satt uti en sådan förening med Justiti«-Ombudsmannen , att den kan emottaga skrifvelser af, och utfärda skrifvelser till, honom. Men oin Justitieombudsmannen är ej stadgadt, att han kan utfärda sådane till Riksens Ständer ; ej heller att Fullmäktige kunna det ; ej eller att någon enskild man får det. Derföre anhåller jag, att få fästa Utskottets uppmärksamhet på detta , och att Utskottet måtte bereda denna sak , så att föreskriften blifver tydlig. Hvad saken angår, har jig förut yttrat mig, och anhåller att det måtte få åtfölja återremissen , jemte det jag nu anfört. Herr Cederfelt]6ld , Pehr Gujiaf: En värd Ledamot har förment, att ConstitutionsUtskottet endast föreslagit, huru Suppleanten skall insätta» i Embetet, nemligen af Riksens Ständer sjeifve, om den Ordinarie JusliiiasQttibudsmaunen afgår, Ben 23 October f. ni. medan Ständerne äro församlade.
Jag ser ej att det kan betyda annat, än att innevånarne i districten skola höras. Hvilka skola då höras, eller huru skola de höras? Jag önskade mycket, att någon af StatsUtskts ledamöter ville upplysa formen för en sådan åtgärd. Dessa löner skulle under vissa förbehåll gifvas ut åt vissa personer, men besluten derom skulle först underställas menigheterna. Hvilka dessa menigheter äro, vet jag ej, och icke har StatsUtsk. sagt, om hörandet skall ske vid sockenstämmor eller hur det skall ske. I samma mom. förekommer äfven, att dessa arfvoden ej må utgå, förrän K. M., "sedan Dess samtlige Bef:h:de blifvit "hörde, och Sundhets-collim i ämnet afgifvit tillstyrkande” etc. etc. Jag har intet emot att Konungens Bef:h:de och Sundhets-colkm höras; men här står ordet "tillstyrkande’’; det tyckes deraf, att om Sundhets-colltm ej tillstyrker saken, Konungen ej skulle kunna disponera dem annorlunda än colkm tillstyrkt. Det måtte blott menas, att collrm skall höras. Som jag läser ordalydelsen, ligger det en makt lemnad åt Sundhets-colhm, som jag ej tror. vara menad. — I mom. litt. c. förekommer: ”Utsk. tillstyrker R. St. att icke ”allenast med bifall till K. M:s nåd. propos. å stat upptaga "ofvanberörda 1 2,3oo r:dr, ulan äfven att ytterligare anslå ”2,400 r:dr, utgörande 4oo r:drs förhöjning till hvardera af ”de sex professorerne vid Carolinska institutet, hvilkas årliga ”lön således komme att utgöra 1,600 xädr, under villkor lik"väl, att med den organisation institutet nu erhåller, en yng"ling, som vid universitetet genomgått en förberedande phi”losophisk kurs, sedermera må kunna vid berörde institut •'fullborda sin bildning i medicinska yrket, till erhållande af ”medicinae-doctors-grad.” Här ser man således, att om R.
Regerings-Formen, efter deras ordalydelse i hvarje särskildt fall tillämpas, och ej finge på annat sätt, än i 81 192 Constitutions Utskottets betänkanden. och 82 §. §. stadgadt är, förändras ellér tolkas, icke lieller funnit sig kunna meddela Proposition å Remiss till Constitutions-Utskottet: hvadan och som en slik Proposition dock blifvit af Ridderskapet och Adeln yrkad, öfverläggningen, i stöd af 55 §‘ Riksdags-Ordningen, förklarats hvilande, och frågan förvisats till Constitutions-Utskottet, med förelagd åtta dagars tid, hvai inom det egde att öfver densammas stridighet eller enlighet ined Grundlagen sig utlåta. "T . Jt Utskottet, som tillika erhållit den underrättelse och upplysning, att Ridderskapet och Adeln, den 11 i denna månad beslutit, det borde alla de, i Utskottets Memorial, angående Stats-Råds Protocollens fulländade granskning, enligt 107 $. Regerings» Formen, anmälde anmärkningspuncter förfalla, och Utskottets yttrande, rörande de i slutet af Memorialet upptagna särskilda omständigheter, läggas till handlingarna, samt att icke dess mindre förevarande, just samma dag, väckta motion varit omedelbarligen föranledd af sjelfva Betänkandets innehåll, får nu vördsamligen tillkännagifva sin mening i detta grannlaga och vigtiga ämne, med förklarande, att det, till en början, tror högst nödigt att Constitutions-Utskottets Betänkanden. 193 att härvid anbringa en tydlig åtskilnad emellan princip och form. Under hänsigt till den förra, eller frågans väser.dtliga föremål och inre egenskap, finner Utskottet, för sin del, klart och obestridligt, att Riksens Ständer, enligt 60 §. Riksdags - Ordningen, ega till Kongl. Majit i underdånighet framföra Deras allmänna önskan, i hvilket ärende som heldst; att det i hvarje Constitutionel
Jag hemställer emedlertid till den värde Frih:s pröfning, huruvida man, enligt svensk jurisprudens, får tolka testators mening annorlunda än efter ordalydelsen. Då nu de Gustavianska godsen äro gifna lill Upsala högskola och icke till någon annan läroanstalt torde de fortfarande få der förblifva. Frih. Stael har ytterligare sagt, att om studenterna i Wien haft så stor del i de politiska oroligheterna, så förvånar det honom, att Universitetet blifvit derstädes bibehållet. Den 15 Juli t. ni. 331 Detta om förvånar deremot mig; hvar och en borde veta, hvilken rol den s. k. Aulan spelade i den Österrikiska revolutionen. Orsaken, hvarför Universitetet, detta oaktadt, icke blifvit förflyttadt från hufvudstaden, är helt enkelt att kostnaden blifvit allt för stor. Här i Sverige, der vi äro nog lyckliga att icke ega Universitetet i hufvudstaden, här tyckes man ej vilja rygga tillbaka för dylika utgifter. Gr. Sparre har påstått, att hans motståndare förvrängt hans ord. Jag vågar nästan påstå, att Hr Gr:n snarare förvrängt mina ord än jag hans. Jag har alldrig tillvitat Hr Gr:n ett så löjligt yttrande som det, att Jurister borde taga en lifligare del i statshvälfningar. Jag har aldrig påstått, att en Assessor eger mångdubbelt större inkomster än en Professor. Jag har endast yttrat, att en Assessor icke skall vilja blifva Professor, om utsigterna för hans framtid derigenom förminskades. Jag vet, att flere ledamöter uti Norriges Höjeste Eet varit JurisProfessorer, men ser sannerligen icke hvad som hindrar, att detta äfven här, kan blifva fallet då vi hafva exempel att Professorer i andra lärdomsgrenar, både vid Upsala och Lund, intagit t. o. m. Statsråds-taburetter. Jag vill icke längre fördröja frågans afgörande utan slutar med att fortfarande begära bifall till denna punkt. Gr. Sparre: I mitt sista yttrande uraktlåt-jag att utlåta mig om den juridiska sidan af saken eller örn möjligheten att, utan kränkning af Gustaf II Adolfs donntionsbref, flytta Upsala Universitet till Stockholm.
— nov., pr st. 60 öre å 1 kr. Ormbunkar, pSS^ " ^ antum, från 50 öre till högre pris. Vid köp af större partier lemnas rabatt. Prisförteckn. på begäran franko. John Wallmark. Postadr. : Kanaan, Stockholm. Telefon. Kapprocksill. Då man ej i tid vattenlagt den till kapprocksill afsedda salta sillen, som skulle varit till frukostbordet, kan man dock erhålla den på lika godt sätt och på mycket kort tid, om man gör på följande sätt. När sillen, som afsedt är, blifvit vederbörligen benad, lägges den i stekpannan öfverhälles med vatten, får koka, vändes; vattnet slås af och annat hälles på; får koka en stund till, men ej så att den går sönder. Upptages, vändes i godt hvetemjöl och stekes i smör. Antingen kan sillen helt fläkas och hvar halfva stekas för sig, i hvilket fall löken brynes vid sidan, eller ock tages den blott upp i ryggen och fylles inuti med lök och stekes hel. Lagar man så en god sås af det öfverblifna smöret, en nypa hvetemjöl, litet gräddmjölk, en droppe soja, så ansvarar jag för, att ni får en god frukosträtt, särskildt omtyckt af herrar. Ebon 27 december Medel mot myror i boningsrum. Ett mångbepröfvadt med^l mot myror i rum är starkt luktande snustobak. Man strör denna på de af myrorna hemsökta ställena och skall inom kort finna att de dragit sig därifrån för att ej återkomma. Sällskapslek, Man utdelar papper och btyertspennor och låter hvar och en af deltagarne i leken rita ett hufvud. Då detta är gjordt, lemnar hvar och en det omvikta papperet, på hvilket man blott ser strecken af halsen, till sin granne. Därpå ritas kroppen och sedan papperet åter vikits och lemnats vidare, tillsättas benen och fötterna. Då man sedan vecklar upp pappersarket, uppstår oftast stor munterhet. Man kan t. ex. få se ett fågelhufvud med löjtnantsfigur och storkben eller någon annan löjlig sammanställning. Koppar kan skuras gamla sura lingon. rätt blank med Stenia.
Då en gång ett lieslut i förevar, ämne iir falladt, sorn icke får ändras, har jag icke kunnat annat än med ja besvara den framställda propos:n, men anhåller att män reservation emot beslutet må blifva antecknad. Hr Lilienstolpe: Äfven jag var frånvar. då oftanämnda beslut fattades, och begär derföre att få deltaga i Hr Edenhjeltus reservation. Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg det nu i afseende på 20 §:n fattade beslutet vara af den beskaffenhet, att BondeSt:s inbjudning till det beslut, att ifrågavar. handräckning må kunna å landet lemnäs af kronofogde eller länsman, borde förfalla. Ropades ja. § 21. Bifölls. § 22. Bifölls. § 23. Hr von Hohenhausen: Jag får göra den anhållan, att denna § må föredragas momentvis. Uti föriidne plenum afhandlade vi en §, bestående af flera morn., på en gång och hade deraf mycken olägenhet. Jag har nu en anmärkning alt göra emot 1 och 3 momenten af denna §. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då del vore hegardt att pröfningen af denna § måtte ske momentvis, R. o. Ad. torde finna att en sådan ordning borde iakttagas. Ropades ja. lista momentet. Hr von Hohenhausen: I första mom. förekommer: ”roen der någon mantalsskrifves med afseende å tilltänkt flyttning från en socken till en annan, och förhållanden inträffa före flyttningsliden” o. s. v. Jag skulle tro det vara nödvändigt att utbyta orden ”före flyttningsliden’' emot'’in nan flyttning blifvit verkställd." Derigenom blir meningen klar och bestämd, hvilket den nu icke är, hvarföre jag anhåller örn propos. på mitt förslag. Gr. Mörner, Carl Göran:
Af alla de vitén och böter, sora enligt beväringsförfattningarna ådömas, skall ena hälften tillfalla åklagaren, men den andra hälften afsättas till bildande af en Invalideller Pensionsfond för dem af beväringsmanskapet, som under tjenstgöring erhållit sådan skada, att de derigenom blifvit i mer eller mindre mån oförmögne att sig med arbete försörja, saint för i krig aflidne beväringskarlars enkor och barn; dock utan att sådant för närvarande medför någon rubbning af den beväringsmanskapet i föregående § tillförsäkrade rätt till understöd från krigsmanshuskassan eller amiralitetskrigsmanskassan. I öfrigt vill Kongl. Majit, i anledning af Pikets Ständers tillfö- 23 § rene uttalade underdåniga önskningar, härmed uppmana Pikets innevånare att genom frivilliga sammanskott samla invalidkassor, helst inom små distrikter, till ytterligare understöd för blesserade af beväringsmanskapet samt de i krig aflidnes enkor och barn; och tviflar Kongl. Majit icke att, när Svenska nationen i detta beväringsmanskap finner tappre försvarare af dess sjelfständighet, ett frivilligt offerskål! åtfölja de skyddades aktning och tacksamhet. § 49. Derjemte förklarar Kongl. Majit, att beväringsmanskapet skall i 29 § njuta den sorgfälligaste omvårdnad till bibehållande af helsa och krafter, samt att de, som genom mannamod, ordentlig lefnad och god vandel under tjenstgöringen sig utmärka, skola af Kongl. Majit med särdeles nåd blifva omfattade, antingen till befordran inom, krigareståndet, eller till sådana förmåners erhållande, som efter hvars och ens omständigheter kunna vara afpassade. VI. Art. Allmänna bestämmelser. § 50. Den, som till deltagande i allmänna beväringen ut20 § skrifven är eller dertill legd och godkänd blifvit, eller såsom bevä - p. 78. » p. 60.
Då sedermera Hr Gr. o. Landtm, hemslälde, om R. o. Ad. behagade bifalla det af Hr Bildt föreslagna tillägg till ifrägavar:de punkt, ropades starka Nej, blandade med Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit Nej öfvervägande. Hr Bildt begärde votering. Frih. Klinkowström: Det torde vara öfverflödigt för mig att yttra mig; men jag anhåller blott alt få hemställa, huruvida icke kontra-propos. bör blifva afslag, Frih. Raab: Innan diskussionen var afslutad, begärde jag, i likhet med Gr. Rosen, bifall till Hr Bildts reservation med tillägg af orden ”och i förvaltningen.” Jag afslod derifrån och instämde med dera, som begärt ålerremiss å det hela. Hr Gr. o. Landtm, förklarade derpå, att han ämnade dela frågan så, att propos. först skulle framställas på Utsk:s förslag och derefter, när R. o. Ad. afgjort detta, på Hr Bildts reservation. Jag vågar nu fråga Hr Gr. o. Landtm, huruvida det kan vara med formerne förenligt, att Hr Bildts reservation kan blifva återremitterad med de deruti gjorda anmärkningarne. Hr von Troil: Sedan Hr Gr. o. Landtm, förklarat, det han funnit R. o. Ad. hafva med Nej besvarat den framställda propos., så följer deraf, att detta Nej gällt afslag å Hr Bildts förslag, och jag föreställer mig således, att Ja-propos:n måtte blifva afslag, öfverlemnande sedan åt öfrige ledamöter att afgöra, huruvida kon tra-propos:n må blifva något af de under diskussionen framställda amenderaenter.
Jag skulle velat varna henne, säga henne att den sällhet hon nu tror evig, icke är annat än en dröm, som förr eller senare skingras, att för qvinnor, sådana som hon och jag, hvilka redan i lifvets första vårdagar få njuta dess fullhet, för dem komma också dagens tunga och hetta så tidigt uppå, att vi ej ha krafter att bära dem. Jag var häftigt upprörd, då jag vid afskedet omfamnade Elise, och jag bad Gud att han måtte göra henne mindre känslig, mindre öm, mindre hängifven än hennes mor. Sedan våra gäster farit, sutto Ernst och jag en stund i kabinettssoffan och pratade. Är det icke underligt att han efter denna dag, som hos mig väckt så många minnen, icke sade ett ord om det förflutna, om vår bröllopsdag? Han talade blott om Elise, om hennes lycka, hennes framtid, etc. Men då han sade mig godnatt, omfamnade han mig innerligt, kysste mig flere gånger och hviskade: »ja, nu är det blott du och jag – nu är det som om vi vore unga och nygifta igen!» Jag tryckte mig intill honom; en dallring af lycka genomilade mig. Förstod han väl, anade han något af hvad jag kände i denna stund? Klockan slår nu tre. Det är tid att gå till hvila. Godnatt, min vän! Detta bref är säkert icke den enda påminnelse du i dag har om mig – säkert har du redan många gånger i tankarne mött Din Elise. Den 27 Februari. Väl tio gånger har jag satt mig ned för att skrifva till dig, men lika ofta har jag kastat ifrån mig pennan, lagt undan papperet och rest mig upp från skrifbordet. Först i dag har jag verkligen kommit mig för, att börja och fortsätta ett bref. Ack, min vän, hvad är ändå lifvet? En lång, tråkig lexa, i hvilken vi lära oss att allting egentligen är ingenting. Under ena hälften af vårt lif göra vi upp planer, förhoppningar, drömmar, blåsa såpbubblor, bygga korthus, under andra hälften stranda förhoppningarna, brista såpbubblorna, ramla korthusen. Hvad återstår oss då, när qvällen kommer? Om du visste hvilken dum, barnslig, öfverspänd fantasi jag hade! Jag trodde att då Elise var borta, skulle jag få bli ung igen.