Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Således hafva köpmännen denna sommar varit glade, att få förvandla sina vexlar lill Bancosedlar, genom införskrifning af silfver åt Banken, i stället för kramvaror åt kryddbodarne. Utan tvifvel skall detLa förhållande fortfara flera år, än som påräknas till silfverutvexlingens verkställighet, ty behof att införskrifva spannemål synes icke vara att befara, och brist eller stegring af colonialvaror ännu mindre. Jag tillstyrker bifall å denna punkt. Herr Rosenblad: Herr von Hartmansdorff har fullständigt visat, att någon sammansättning af köpmännen för att hålla på vexlarne icke är fruktansvärd. Till hvad Herr Tham yttrat om speculanler äfven utom Stockholms Börs får jag tillägga, att silfverköpen äfven begagnas såsom en Discont-anstalt, emedan de handlande behöfva Svenskt mynt, och kunna när som helst erhålla förskott till upphandling af silfver. Jag anser således ingen farhåga böra uppslå för anskaffandet af 85o,ooo R:dr i silfver, när redan i år samma summa med lätthet kunnat anskaffas. Ett mägtigt interesse visar oss nödvändigheten alt utsätta en tid, då realisationen börjar. Mångfaldiga omständigheter och mägliga fördomar hafva nödgat de Ledamöter, som yrkat, att realisationen skulle genast verkställas, Den 16 October e. m. 399 att afstå derifrån. Då 20 års oordningar qvarstå, och allmänheten ser, att realisationen ej genast kan för sig gå, skulle allmänheten möjligen kunna hysa misstanka, att den ännu i mångå år fördröjes; men finnes deremot ett Lagbud, att Fulimäglige innan 183 r års slut skola vända sig med sin anmälan till Regeringen, kon allmänheten vara trygg. Af denna orsak kan jag ej frångå Utskottens Utlåtande, utan förenar mig med Herr von Hartmansdorff i anhållan om bifall derå. Herr Hjerta: Sådana angelägenbeter, som denna, äro, ehuru allmänna, likväl så lika de enskifta, alt om man ett ögonblick afvander uppmärksambeten, huru det enskilta förhåller sig, misstager man sig genast.
Inom Länet finnas 2:ne lazarettsoch kurhus-inrättningar, med särskildte läkare, nemligen i Carlstad och Philipstad, och utgöres distriktet för den senare inrättningen, eller den i Philipstad, endast af Fernebo och Nyeds härader, men för den förre eller den i Carlstad af hela öfriga Länet. Sedan de äldre byggnader, som för lazarettet och kurhuset i Carlstad varit begagnade, befunnits i flere afseenden otjenliga och för trånga, har enligt Länets till delta kurhus-distrikt hörande innevånares beslut, en ny lazarettsoch kurhus-byggnad på annan passande plats blifvit uppförd och de sjuka deri förlidet år inrymde. Kostnaden för denna nya byggnad med inköpet af tomten dertill utgör 48,305 R:dr 3 sk. 6 r:st. Banko. Under 1842 hafva blifvit vårdade på Carlstads kurhus 270, på Carlstads lazarett 110 samt på Philipstads kurhus och lazarett 70 patienter. Examinerade barnmorskor funnos år 1842 inom 18 församlingar och vaccinatörer inom alla församlingarne i Länet. Fattigförsörjningen är så vida ändamålsenligt ordnad i församlingarne, att orkeslösa personer och värnlösa barn erhålla ett nödtorftigt uppehälle och tillbörlig vård; men då lättja och lättsinnighet ej sällan förorsaka fattigdom, der arbetsförmåga finnes, har genom fattigvården tiggeriet icke kunnat alldeles förekommas. Medgifvas bör dock att fattigförsörjningen i några af Länets norra församlingar icke varit i anseende till socknemännens allmänna medellöshet, så verksam som behofvet mången gång fordrat, eller kunnat regleras lika som annorstädes inom provinsen. Från ålder äro gästgifveriet’ vid allmänna vägarne inrättade och såmedelst för resandes fortkomst på vanligt sätt sörjdt. Till rofdjurs utödande hafva skallgångar årligen ägt rum under ledning af Länets nitiske Öfver-Jägmäslare, och merendels med god framgång, mea 28 jagttyg finnas icke i Länet, och j å få ställen äro vavgoch räfgropar anlasfde.
På fredagen festrepresentation å Operan, hvarvid gifvas » Orfeus » och » Pajazzo », I morgon ger kronprinsen middag för de danska gästerna. * » Litteris * åt Matilda Linden. Vår framstående operasångerska, fru Matilda Linden, erhöll här om aftonen efter andra akten af » Orfevs » guldmedaljen Literis et artibus, hvilken till henne i den invid den k. logen belägna salongen egenhändigt öfverlämnades af konungen, som öfvervar föreställningen. ^, 7 '. 1 i ' i * Om basaren. till förmån för brefbärarnes pensionskassa vilja vi ännu en gång på- minna. Denna särskildt behjärtansvärda välgörenhetstillställning öppnas å Börsen nästkommande onsdag den 18 dennes och fortgår äfven de två följande dagarne. Både för det vackra syftets skull och för de aktade personers skull, hvilka ställt sig i spetsen för densamma, hoppas vi, att basaren måtte liflis; t frekventeras af allmäuheten och lämna önskvärdt resultat. • En ryktbar kvinna kommer inom kort att besöka vårt land. Annie Besant, den teosofi-ka rö- relsens förnämsta förkämpe i Europa, skall nämligen gästa Sverige i slutet af maj månad. Fru Besant skall hålla teosofiska föredrag i Göteborg och Stockholm samt i Stockholm deltaga i en skandinaviskfinsk kosofkongress. : '; j. • • ' • - • Julius Kronbergs moder, fru Augusta Kronberg, har atlidit härstädes i en ålder af 03^ år. * Våf ' slöjd. Sedan ett år tillbaka har fru Emma Andersson å Ljura invid Norrköping — välbekant för våra läsarinnor från våra » praktiska » spalter — haft mönstertillverkning med hufvudafsikt att ersätta de upplockade väfnadssätten med väfnader, å- stadkomna i vanlig väfstol medels användning af olika trampsätt. Sålunda har fru A. lyckats att sätta i system ett stort antal gamla mönster från århundraden tillbaka. Härvid ha ofta linneväfnadens egendomliga randningar med silke och färgskiftningar utbytts helt och hållet eller delvis för att tilllämpas på ylleväfnader och tvärtom.
Lasarettets utlånta ”kapitaler härflöto från testamenten och gåfvor, bland hvilka sistnämde ”funnos upptagna 20,000 Rdr, gifna af Hans Maj:t Konungen. Reviso”rernes begäran att få granska och inventera denna kassa, vore ny och ”kunde ej bifallas, såsom stridande emot Inrättningens enskilt ägande "rätt dertill, I öfrigt reviderades kassans Räkenskaper årligen i Kam”mar-Rätten, och berättelse om förvaltningen afgå* ves af Lasaretts-Direktionen två gånger om året inför Hans Majjt Konungen i Ordens”Kapitlet. ” — Hvilket Revisorerne få hos Rikets Ständer anmäla, 5:oRevisorerne hafva, uti den vid Räkenskaperna fogade förteckning öfver Lasarettets utestående fordringar vid i83q års slut, funnit upptagna 18,552 Rdr 3a sk. B:co, i Bai thelemey-fondens obligationer; men kunna, i följd af den vägrade tillgången till säkei hetshandlingarne, icke upplysa, huruvida någon särskilt borgen garanterar dessa obligationers valuta. 6:0 Vid besök å Serafimei-Lasarettet, hafva Revisorerne funnit allt i utmärkt god ordning. Danviks Hospital. Räkenskapen för år 183S är granskad i Kongl. Kamrmr-Rätteäi med anmärkning, men den för år a83p har ännu icke undergått revision. Balans från föreSpanmål. Penningar. Span mål. Penningai gående året: UppbördI Hemoiansräntor och arrenden C Körslor .. 342: 342: — K o noti ondeoch Afradsspannmål . C Råg 120: 28. —] (Korn 120. 28. — j 3,801:24. 6. Upphandlad span mål . Tolags-medel .• 8 Upplånta medel 5,000: — _ — Håfoch armbösse-medel . Frivilliga gåfvor , 43:25. — 54:16. Balans till följande året : Skulder Balans från föregående året: Skulder Råg afskrifning:
Krysanteus log bifallande, lade sin arm kring dotterns hals och kysste hennes panna. Då solen gått ned, återvände Herakleon med gästerna till sin boning. Här lämnade dem Hermione och följde den gamla tjänarinnan, ty flickan skulle samma kväll bada i Kassotis och göra andra förberedelser till den förestående natten, som borde tillbringas under betraktelser och böner. Den följande dagen skulle vidare ägnas åt fortsatt badande, fasta och ensliga betraktelser, till dess skymningen inbrutit. Då skulle Hermione ledas av sin fader till pytians över de profetiska ångornas håla stående trefot och förbliva under natten ensam i templet, avvaktande uppenbarelse. När männen voro ensamma med varandra i den lilla kammaren, vilande på sina soffor, med den tända lampan emellan sig, äskade Krysanteus en förklaring av de besynnerliga ord hans värd yttrat om Apollons död. Herakleon var villig att giva förklaringen, och det visade sig nu, att den gamle, driven av sin andes krav, hade uppgjort ett eget teosofiskt system, i vilket han fann den tröst han behövde för den läras undergång, som han från sin barndom hade tjänat och med religiös värme omfattat. Han älskade sina minnen, vördade den fallna storheten, i vars tjänst han verkat, och kunde likväl, emedan denna lära försonade honom med ödet, dö nöjd och lugn, den siste Apollonprästen med blicken på sitt övergivna tempel. Herakleon sade: - I andevärlden, av vilken den synliga, såsom Platon säger, är en skugga, har redan längesedan, nämligen vid tidpunkten för Jesu leverne, en stor förändring timat. Om denna förändring veta vi dock endast föga, ty när det skuggande föremålet lider en omväxling, då skiftar väl även skuggan, men hon återgiver dock endast, och även detta ofullkomligt, föremålets utlinjer. Det, varpå jag syftar, skall varda dig klarare av vad jag nu vill berätta. Jag har uppspårat och antecknat många hemlighetsfulla tilldragelser, som bära vittnesbörd om den i andevärlden timade förändringen, men skall bland dem endast anföra följande: 1 1 Berättelsen återfinnes hos Plutarkos.
Nio 122, angide regleringen af utgifterne under Riksstatens Sjette Hufvud-titel; N:o 123, i ani. af väckt motion om förhöjning i lösningspriset för inom Riket tillverkad salpeter; Nio 124, i ani. af erhållne ålerremisser å Betänkandena Niris 42, 43, 71 och 72, angide reglering af utgifterne under Riksstatens Andra, Tredje, Fjerde och Femte Hufvud-titlar; Bevillningsutskottet. N:o 24, angide tull-bestämmelserne för artikeln brännvin och sprit; BanhoUtskotlet: Nio 47, i ani. af väckt fråga om anskaffande af ny ändamålsenlig byggnad för R. Stis Bank; Nio 48, i ani. af R. Stis beslut öfver Betänkandet Nio 37, med förslag till reglering af Bankens låneoch. kreditiv-rörelse; samt Nio 49, i ani. af RiksStins beslut öfver Utlåtandet N:0 38, med förslag till vissa förändrade föreskrifter, angide Bankens vexlings-kassa och depositions-rörelse. Slutligen och enär enligt hvad i dag blifvit anmäldt Gr. Puke, Folke Magnus, med döden afgått samt Hr Tornerhjelm, Den 14 Sep tember. 341 hjelm, Rudolf, afsagt sig sin plats såsom Elektor, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Hrr Bänkmän att sammanträda till val af 2:no Elektorer efter Gr. Puke och Hr Tornerhjelm. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli Albert Munck. Måndagen den 14 September 1857. Plenum kl. | 1 o. m. Justerades 4 prot:s-utdr. för d. 12 dennes samt pleni-prot. för d. 15 sisth Juli f. m. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att då Talmännen sisth Lördag sammanträdt, för bestämmande af dag för föredragning samtidigt i alla RiksSt:n af Bevilln.Utsk:s nu å föredragningslistan först förekommande Utlåt.
Det var en högst regelbunden och stabil kund, den gamle revisorn, som nyss kom in i cigarrboden, en systematisk, kronologisk gammal ungkarl, hvilken tyckte om att hafva sitt lif ordnadt och afmätt som ett urverk och derför också ofta vid sin själs salighet brukade bedyra, att julafton var den infamaste qväll på hela året. Man kunde icke ens gå in på en krog och få sig en hederlig toddy i ro, ty man satt der som en enstöring, en sorts »kringskuren kung» i mensklig skepnad de spotska till åtlöje och de andäktiga till förargelse. Ej heller var det någon fröjd med att gå upp i en familj, ty då fick man lof att köpa julklappar åt ett dussin oförnöjda barnungar för att i bästa fall sitta bland tjocka slägten som femte hjulet under vagnen. Nej den der julafton, det var det satans presterskapets sämsta uppfinning. Så tänkte vår revisor i djupet af sitt gamla förhärdade ungkarshjerta och blef icke litet belåten, då han på hemvägen från stora sällskapet observerade, att det lyste i cigarrboden, der han brukade handla. Genast steg han in, köpte sig en cigarr, riktade till Eva några ord, som skulle vara deltagande, satte sig sedan på korgsoffan midt emot henne och började läsa Aftonbladet. Då och då reciterade han en sats högt med sin klanglösa, torra embetsmannastämma. Tid efter annan gjorde han till Evas uppbyggelse en anmärkning öfver det lästa, men Eva hörde icke, förstod icke. Hans ord föreföllo henne som ljud utan mening, och utan något slags uttryck i sina ögon stirrade hon innåt rummet. Derinne blef luften alt tjockare, röken från revisorns cigarr böljade mot henne tung och grå, och genom den fixerade hon utan att sjelf märka det den läsandes rödbrusiga, pussiga ansigte, som var böjdt mot de nytryckta tidningsspalterna. Ändtligen hade han läst nog, tryckte hennes hand till afsked och lemnade rummet. Men då han kom ut på gatan, kände han sig ännu mer misantropiskt stämd än förut, ty en så inbiten egoist han än var, ömkade det honom att se hennes bleka ansigte och hängfärdiga gestalt bakom disken.
Reservationer: af Herr Bergenstrahle, Claes Gabriel, hvilken anförde: ».Tåg reserverar mig emot förestående Betänkande, på följande skäl: Ide Tyska och Danska hamnarne är säden i högre pris än i vårt land; lägre äro de endast i de Ryska hamnarne; kunde derifrån spanmål ernås, så blefve följden af det nu fattade beslutet, att den der upphandlade spanmål komme att utföras till de Tyska, Danska eller andra utländska orter, der prisen äro högre än hos oss; intet gagn skulle således för det fattiga folket uppkomma genom denna åtgärd. Efter de upplysningar jag kunnat mig förskaffa, skall så väl i Skåne, som i flere andra orter inom vårt land, finnas ganska betydande upplag och tillgång å spanmål; någon brist derå är troligen icke att befara, så framt icke den spanmål, som finnes, blir exporterad, och deremot tjenar detta beslut till intet. Alla skäl äro således emot denna åtgärd. Det vill synas som till en del under förslaget skulle ligga den forhoppningen, att man genom dess bifall möjligen skulle kunna motarbeta ett befaradt export-förbud, utan att man af tullens upphäfvande väntade något gagn till upphjelpande af brist på spanmål.» Häruti instämde Herr Kongl. Hofpredikanten Wensjoe. Af Herr Silfverstolpe, Fredrik Otto, som yttrade: »Då jag inom Utskottet varit af en annan mening än den, som der gjort sig gällande, anhåller jag att till Rikets Ständer måtte få åtfölja följande framställning af de skäl, på hvilka jag grundat min öfvertygelse, att den i fråga varande motionen bordt lemnäs utan afseende. •ä Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Enligt uppgifter, som man kan anse tillförlitliga, emedan de af handelsförhållandena besannas, saknas icke inom landet tillräcklig spanmål för dess behof intill den tid, då nästa sköl d blir färdig att inbergas.
Den andre badbrodern var Hästen, så kallad först af Marck och sedan af alla andra kamrater, emedan han liknade en häst både till utseende och karaktär; den tredje var jag själf. En alldeles fantasilös människa skulle småningom i Marcks sällskap börjat betänka att det kanske ändå fans något mera mellan himmel och jord än frukost, middag och kvällsmat, plus god sömn under natten. Ty han egde i hög grad den nervernas och förståndets känslighet, hvilken sedermera likt en epidemi gripit omkring sig i vida kretsar och aflat impressionismen som konst, spiritismen som religion, mystiken och symbolismen som literatur. Marck hade genom anlag och öfning nått en formlig virtuositet i att fånga ett intryck i flykten, han grubblade öfver sina iakttagelser för sig själf, och meddelade oss andra hälst bara slutklämmen af sina spekulationer. När han ett antal gånger konstaterat att hans instinkt icke bedrog honom, litade han snart blindt på sina första skarpa intryck af människor, t. o. m. af sådana, som han aldrig talat ett ord med. Hans speciella konst var att af de djuriska egenheterna i en människas yttre sluta sig till hennes själsegenskaper, och han reducerade alla människor, som kommo inom hans synkrets, snabt och säkert till det eller det djuret. Hans karaktäristik var alltid träffande, när han afgaf den, och om det än skedde i den allra galnaste och mest öfverdrifna form, låg det allvar i hans öga och på bottnen af hans skämt. Hans största intresse var att »leka menageri» med mänskligheten, och hans motvilja för vissa osympatiska species inom zoologin var så stor, att han aldrig kunde visa vänskap mot en svintyp eller en, som bar vargens och schakalens elaka, baksluga och grymma linjer i sitt ansikte. Vi hade då och då skarpa dispyter om hans metod, jag motsade honom af princip och kallade det narraktigt att låta sitt sunda omdöme förblindas af ett dunkelt intryck, som man knapt kunde göra reda för och som omöjligt kunde vara ofelbart. Han såg då på mig med en sällsam, tänkande blick, utan ett spår af skämtsamhet och sade: – Dumme djur, som förlorat din instinkt! Jag tog upp handsken och svarade att min eftertanke ersatte instinkten hundrafaldt. – Eftertanke! sade han.
Ut supra. Lx krytocoUo L. LIsrägäräk. S. D. Zi 8 Den n November S. D. Pä Talemannens derom framst'lde proposition, beflöt Ständetatt utse sex Ledamöter tell Len Beredning, som i förening med de öfrige Resp. Ståndens. ombud stulle öfwerse och jemka de laid Ri^sdagsOrdninaen i alla RiksScänden gjorde anmärkningar; Härom stulle de öfrige Rech. Ständen genom ProtocollsUtdrag mördsamt och manligen underrättas. Ut supra. Tx krotocosio 8. L. IräZärckk. Zriherre ^kerhelm, 8amue1, hade ingifwit ctt Nteinoriai, hioilkct upplästes sä lydande: Inför Riksens Högloft. Ständers BemillningsUlstott utbeder jag mig fä" dest mogna och rattmisa bepröfwande underkasta en angelägenhet, rörande Dylta SwafwelBruk, hwilket hitirnills betalt Bemillning pä ben deraf utgående Kronotionde, och som detta synes wara gansta obilligt och icke i likhet med hwad JernBruken i Rikbt utgöra, som äro fria för Bewillning pä sin hammarskatt och tionde, alitsa anhäl-er jag ödmjukeligen, att i likhet med dylike werk, ifrän Bewillning pä Kronansrionve waada befriad, samt akt i den nya BewillningsFörordmngen rydeligen mä marda utsatt,s det Dylta Bruk derifrän bllfwer fnkändt. Åkerholm. Remi t. Den n NovemberZrs Remitterades till Allmänna Beswärsoch Oe« conomieUtjkottet. Upplästes följande: Utdrag af Protokollet hällik i Riksens Högloft. Ständers Statsutskott den 6 November 1S09.
Til den ändan har jag mig til minnes upsatt nägra tankar. Den lyckeliga kännedom, jag ager om Ridderskapets och Adelns tänkesätt, har styrt mia penna, och det ar i hopp at röna dest smickrande bifall, jag magar utbedja mig, at fa dem nu uplafa och til?roweo1lLc bilägga. Grefwe Dervenksupr uplaste derpå följande Tal: Til det Högwördiga Preste-Ståndet. Af Ridderskapet och Adeln äspurersäe, at aflagt ga Dest skyldiga tacksägelse för Högwördiga Preste SkändetS - 9 Ständeks wänliga hälsning, är oh afiven updraget ak a Wärk Stånds magnar lyckönska Högwördiga PresteScandet cil en lycklig förening med sina Med-Srander. Ridderskapet och Adel» äger den siufwa öfwerlygelse, ac det Ständ, hwars dyra kall i synnerhet blifwit, at warda och sprida Religionens dvrbara sanningar, ak osma och besramia alla Christendomo dygder ^ skall med sina gällande förböner och bewekande efkerdömen werksamk bidraga at liswa och underhålla den allmänna Enighet, Nu och Sjelfförsakelse, som wal alltid medföra de lyckligaste följder; men hwilkaS offenccliga utöfwande i et bistert lidehwarf och under förestående Riksmöte mer än någonsin kräsivaS. Da denna glada bfwertygelse kraftigt bidrager ak nara dcc hopv, Ridderfkapet och Ndeln tror sig böra hysa om endrägtighet i upfyllande af de höga pligter, hwartil wi äre kallade, stärkes detta ännu mera af atankan a den wälsignelle en wördad Konungs oskrymtade Gudsfruktan skall fran himmelen nedkalla öfwer er älskadt enigt Folk.
Vidkommande åter frågan om bidrag af allmänna medel till anläggning af en ny inkörsväg till Calmar, sä bär Utskottet icke kunnat lemna utan afseende, att staden icke framställt någon underdånig begäran om dylikt bidrag, utan deremot, i anledning af åtskilliga egendomsegare^ redan 1846 hos Konungens Befallningshafvande i länet gjorde och af samma embets-myndighet hos Kongl. Majit anmälde, sedermera förnyade ansökning om tillåtelse, att på egen bekostnad, mot visse, här ofvan omnämde, vilkor, öfvertaga Verkställigheten af ifrågavarande väganläggning, förklarat sig villig alt densamma sjelf utföra; och då vid sådant förhållande icke ens något behof af allmänt understöd i förevarande fall kan anses förefinnas, får Utskottet pä grund af allt detta afstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Majit i berörde hänseende i nåder föreslagit. 8io Till hamnbyggnad, vid Grenna Ridr 8,000.
261 tions framställande till återremiss, på flen grund, att antagande af det i min reservation uppgifne förslag, skulle vara Grundlagsvidrigt. Men jag får påminna, att sedan de i RiksStånden gjorde anmärkningar blifvit till Utskottet remitterade, och Utskottet, enligt sin pligt, öfverlemnat åt RiksStånden att jemka sig efter hvarandra: men detta först numera misslyckats och hvarje Stånd vidblifvit sin tanka, så vore det i sanning en himmelskriande inconsequens att vägra förstärkta ConslitutionsUtskottet att göra, hvad man nyss förut tillåtit RiksStånden. För öfrigt får jag fästa uppmärksamheten derpå, att ConstilutionsUtskottels åliggande att söka sammanjemka RiksStåndens olika meningar eller öfverlemna dem till förstärkt ConstilutionsUtskott förr ansetts så ovilkorligt, att 1817 och 1818 årens ConslilutionsUtskoLt icke ens tilltrodde sig att neka afseende för gjorda anmärkningar root en af Utskottet tillstyrkt Kongl, proposition om ändring af 7 § RegeringsForrnen. Utskottets förslag godkändes af de öfrige tre Stånden, men återremitterades af Ridderskapet och Adeln, och Utskottet hemställde i anledning deraf, om icke Ridderskapet och Adeln ville foga sig efter de öfrige Stånden, med förklaring, att Utskottet i annat fall vore beredvilligt alt upprätta voteringspropositioner till frågans afgörani förstärkt ConstitutionsUtskott. Ridderskapet och Adeln fogade sig den gången efter Den ii Mars f. m. de öfrige Stånden, men man kan härafse, att dåvarande ConstitutionsUlskott icke ansåg sig berättigadt att vidhålla sin mening eller undertrycka en mot dess förslag gjord anmärkning, äfven då fråga var örn en Kongl, proposition.
Men då så många theorier, och jemväl en mängd förslag, som synts verkställbara, blifvit inom och utom RiksSiåriden framställda, hafva de förenade Ut* sk ott.en, efter min tanka, äfven bprdt framläg* ga ett förslag, och således haft skäl att göra, såsom de gjort. Herr Tham har tillstyrkt oss, att afbida en tidpunct, då mera stadga för besluten kunde vinnas: att emedlertid minska fonden för silfver-upplcöp, för att slippa utgifva StatsOblig.itioner, och förändra vilkoren för odlingsoch fa3tighets-lånefondens användande. Jag tror för min del, att vi kunde alldeles undvika de så kallade StatsQbliga-' io68 Den 2 2 Julli f. lri. tionerne. Närde enskilde äro så mycket skuldsatta, är det ej skäl att Staten blifver det än mera. Jag skulle således tro, att bäst vöre, att Bankens liela inkomst af odlingsoch fastighetslånen användes till canal-arbeten och strömrensningar. I dessa fall skulle ej eller sedelstocken minskas, utan åter utgå och komma hela allmänheten till godo, 1 stället att de nya lån, sorn »nan nu föreslagit skola gagna blott några fa förmögnare personer, eller sådane, sorn hafva ograverade egendomar. Ty de, hvilka nu äro skuldsatte, hafva säkerligen deras egendomar så betydligt intecknade, att de icke kunna få någon ytterligare låndelaktighet i Banken. Herr Silfverhjelm, Carl Georg: I anledning af Herr von Beckers nyss gjorde uppmaning, anser jag mig skyldig förklara, det jag till aila delar instämmer uti hvad han ganska riktigt och träffande anfört. Herr Grefven och LandtMarskalken hernslälde, om icke, med undantag ef Friherre Boyes yttrande, som endast tycktes utgöra en reservation till Protocoilet, alla de öfrige af åtskillige ledamöter afgifne anföranden, hvilka innefattade ytterligare anmärkningar vid Statsoch BancoUtskottens af Ridderskapet och Adeln förut återremitterade Utlåtanden, rörande Finance-regleringen, kunde till bemalte Utskott förvisas. * ■ /. Bifölls.