Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bref af den 1 Mars 1750 om den disciplinära myndigheten öfver de studerande vid universiteten måtte till all kraft och verkan upphöra; äfvensom att, i följd deraf, men till framtida bibehållande och beredande hos universiteternas Bektorer och Konsistorier af nödig kännedom om de studerandes seder och uppförande, och med hemtadt exempel uti härvid tillämpliga delar från nu gällande stadganden om ecklesiastika Konsistoriers samt kompanieller regements-fullmägtiges tillförordnande, när militär, prest eller skolbetjent blifver af annan tilltalad för större eller mindre brott eller eljest inför allmän domstol dragen i mål, som röra rättigheter eller konduit, Rikets Ständer måtte för sin del besluta följande förändringar och tillägg uti hithörande stadganden, hvarigenom universiteternas styrelser erhålla lämplig disciplinär myndighet öfver de studerande och jemlikheten inför lagen i detta hänseende vinner fullt erkännande, nemligen uti: 1) Kongl. Maj:ts nådiga Förordning, angående upphörande af universiteternas domsrätt den 2 April 1852, hvars 1 § erhölle ungefär denna lydelse: ”Den, enligt hittills gällande föreskrifter, universiteterna tillkommande domsrätt skall upphöra, utom hvad angår dels disciplinär-myndigheten öfver de studerande, hvilken myndighet ”i afseende på omfång och föremål bestämmes uti och” framgent kommer att utöfvas i enlighet med den af oss likaledes under denna dag derom utfärdade Förordning, dels ock den domsrätt som etc. samt 3 §: ”Tvistemål, brottmål upptagas; dock att studerande ej må för brott, begånget i universitetsstaden eller inom en mil deromkring,” vid domstol svara innan saken blifvit genom domaren (eller Bottens ordförande) anmäld för universitetets Bektor. Utsökningsmål anhängiggöras stadgad.” 2) Kongl. Maj:ts nådiga Förordning, angående den universiteterna tillkommande disciplinära myndighet öfver de studerande den 2 April 1852, hvars 1 § borde erhålla följande ungefärliga lydelse: ”universiteterna, hvartdera i sin ort uppehålla. Den disciplinära myndigheten,” sådan den genom denna Wår nödiga Förordning blifvit bestämd, ”sträcker sig till universitetsstaden och en mil deromkring.” no Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Maj ts Befallningshafvande dertill erhållit tillstånd; åliggandehonom dock, innan han får begagna den senare redskapen, att låta försegla eller under allmänt förvar ställa den redskap-, sorn lian förut innehaft, eller också inför Magistraten! eller Krono-bet jeningen styrka, att densamma blifvit till bränvins-bränning obrukbar gjord, eller till annan person öfverlåten.. §. 26; Försegling skall sålunda verkställas, att allenast pannor' med fast; bröst, hattar, lösa pannebröst och afkylnings-redskap sältas ur stånd att nyttjas, så att egaren må kunna begagna* de pannor, hvilka eji hafva fast bröst, till andra hushålls-förnöden heter. De lill ångornasafkylning; begagnade pipor vare från försegling fria. Orri försegling: å landet ege Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att antyria, vederbörande Krono-bet jente eller andra af Kongl.. MajisBefallningshafvande dertill förordnade välkände personer, hvilka detr i följd deraf, . skall åligga att, utan föregången anmälan af panne-egaren, med ledning af de till dem* från vederbörande mantalsskrifvare insända* förteckningar, samt i serskildta fall Kongl. Majrts Befallningshafvande® dem delgifne tillstånds—resolutioner , ofördröjligen efter det bränvins-brännings-rättigheten för någon eller några panne-egare inom hvarje district upphört, försegling af bran vins-redskapen verkställa; och eger förseglaren att bestämma tid och ställe inom districtet för förseglingen, i förut utfärdad Kungörelse, likväl så, att försegling af inmurade pannor med brost och dithörande redskap alltid för sig går på hvarje ställe, der de äro uppgifne att finnas» I städerne,. hvarest nyssnämnde redskap, med undantag af inmurade pannor, böra i ällmänt förvarings-rum insättas, vare detta allt Magistratens. åliggande.
Mitt redan gjorda försök, alt förmå Herr Hjerta, att afstå från sin föreslagne Contra-proposition, har misslyckats; men jag tager mig likväl friheten förnya min frariiställning till honom, och lither mig att få fästa hans uppmärksamhet derpå, att denna Contra-proposition är sådan, att den icke lärer kunna bifallas af Herr Hjerta sjelf. Utskottet har i den mening, hvarå proposition blifvit framställd, hemställt till Rikets Ständer alt taga i öfvervägande Utskottets särskilda tillstyrkanden. Den af II err Hjerta yrkade motsatsen är således att icke taga i öfvervägande dessa tillstyrkanden; men deribland äro åtskilige, hvilka icke varit någon tvist underkastade, och således låra af Herr Hjerta sjelf godkännas, såsom beräkningen af Landshöfdingens i Christianstad lön, förhöjningen i Fångpredikantens vid Waxholm lönevilkor Den 2g S e p t e m b e r. in. fl., hvilka tillstyrkanden genom Herr Hjertås förslag äfven skulle blifva förbigå n gne. Herr BråkenhjelmPehr Reinhold: Om jag icke bedrager lior jag mig hafva utfunnit ett mede]' att slippa med en votering. Utskottet har, pag. io5, i första Betänkandet tillsfyr?kt, att för närvarande må uppskjutas nied en så allmän och vidsträckt jörbättring • i LandsStats - Tjenstemännens Loner % soln Kongl. Majit i Nåder föreslagit, hvilken , äfven utan antagande af den ffrdgtflkomne beräkningen af lönerna i Silfver, skulle erfordra ett öka dt årligt anslag till ej rnindre belopp än 153,123 R.dr 3a sk. n r. Bibo.
1 Skålp. — 12 1 — andra slag, ej specificerade 1 Lisp. — 5 Sågblad too R:dr v 3o Fr ia. 3 Såpa 1 Lisp t F ri. 36 Säckar, nya tomma med varor fyllde, såsom em1 St. ' 12 F, ia. balage .. Fr i ti Klinker 5 Stylar, se BoktryckStärkelse, blå, se Färger. Substance, se Bläckpulver. Svampar, matnyltige, se Frugter. Svarfvade abeten, se Trädvaror, arbetade. Sviskon, se Plommon, CatharinSvärta, Bokse Boksvärta. Svärta, Kopparsticks, se Kopparstickssvärta. Synålar, se Nålar. Syringar, se Fingerborgar. Sängkläder, se Kläder. Tackjern, se Jern. Tagel, se Hår. Talgljus, se Ljus. Bil till Expeditions-Utskottets Förslag till und. Qvantitet för tullberäkning. Införseltull. UtförselttiU. Tegel: 1000 St. .5 Mursten . 5 ^Fr itt 33 16 — Taksten IOQO St. 10 — ■— 36 TennlikaT Tenn: oarbetad!, samt arbetadt 1 Skålp. 12 Fr ia. 9 — gammalt och sönderbrutet 1 Lisp. — 22 4 — arbetadt, nytt, olackeradt 36 — eller omåladt • 1 Skålp. — 12 — Fr itt 7 — Tennoch Bly-aska Tester eller Krätz
Hade hon själf fått tillfälle att, som hon velat, fortsätta sina barndomsminnen och skrifva hela sitt lifs historia, så skulle den bild, hon där gifvit af sig själf, blifvit just den hon under sina många och långa psykologiska samtal med mig danade och framställde. Då nu olyckligtvis hon icke fick tillfälle att själf fullborda detta verk, som otvifvelaktigt skulle blifvit en af de betydelsefullaste själfbiografier världslitteraturen äger, och då det i stället blef min lott att draga upp svaga ytterlinier af den själshistoria, som i hennes hand skulle blifvit ensamstående i djup och intensitet, kände jag strax instinktivt att den enda möjligheten för mig att fullgöra mitt värf var att arbeta så att säga under hennes suggestion, söka att på nytt införlifva mig med henne såsom jag gjorde det i lifstiden, blifva hennes andra jag, som hon så ofta benämnde mig, och framställa henne, så vidt detta var mig möjligt, så som hon framställt sig själf för mig. Jag har emellertid nu låtit öfver ett år förflyta, innan jag kunnat besluta mig att offentliggöra de minnen, som jag kort efter hennes död begynte nedskrifva. Jag har under denna tid dels genom samtal, dels genom brefväxling med alla hennes äldre och yngre vänner i olika länder, som det varit mig möjligt att komma i beröring med, sökt att understödja mitt minne, då det gällde att erinra mig de yttre drag af hennes lif, som hon många gånger själf berättat mig. Ur denna brefväxling har jag citerat allt, som synts mig bidraga till en riktig belysning af hennes karakter – riktig alltid från min förutfattade ståndpunkt, det vill säga öfverensstämmande med hennes egen förklaring. Som man ser är det alltså icke en objektivt sann lefnadshistoria, jag här sökt skildra. Hvad är för öfrigt objektivt sant, när det gäller själsförklaring? Många skola bestrida riktigheten af mina uppgifter och förklaringar, många skola tolka hennes känslor och handlingar vid olika tillfällen på helt annat sätt. Men detta betyder för mig med min utgångspunkt intet. Alla de data jag uppgifvit äro dock, så vidt det varit mig möjligt kontrollera dem, objektivt riktiga. Endast i detta afseende har jag icke följt Sonjas egen suggestion, hvilken i hvad angår data ofta var egendomligt fantastisk.
kronprinsessan lifliga förvåning öfver, att man många årens skilsmässa kär hågkomst fosterland. som mycket som gamla kronprinssessan förklarade sig sätta värde på den h y l l n i n g, den så talrikt kom trots de älskade såväl gemål ännu hade henne i så hennes högt genom adressen sig i Och hennes ett uttalade tacksamhet o c h sin oförställda dem till undertecknade del. Båda sade o c k mycket väl känna till » Idun » samt huru allmänt spridd den vore i n o m Sverige. Audiensen, ligare i några hvilken få samtidigt ytterdeltogo under personer l e d n i n g af svenske ministern i K ö p e n h a m n, baron Beck-Friis, varade naturligtvis endast en kort stund, då j u en mängd andra deputationer varande väntade vid kronprinsparets Hvad träffar, på företräde. audiensen alla voro oräkneliga vi nämna, adresser, lopsfesten till aflämnats, adressen Näröfrigt barn. lyckönskningsadressen kunna för att eljes bebland de s o m vid silfverbröldet danska kronprinsparet med de nära fjorton tusen s v e n s k a k v i n n o r n a s underskrifter ej torde hafva väckt den minsta uppmärksamheten. Barnteatrarne i Paris. För Idun af Jane Gernandt-Claine. å fort Guignol — Paris ' Kasper — väl uppenbararat sig i Luxembourgsträdgården och Champs-Efysées, hjälper det icke, om Polichinelle gör sitt bästa i den lilla eleganta barnteatern vid Galerie Vivienne, ty dess väggar stå tomma, men vill man se den lilla salongen fullsatt, skall man gå dit en IDUN 1894 Böndagsförmiddag om vintern under en af dessa matinéer, som äro pariserbarnens dröm, och där mannen med den dubbla puckeln börjar med att trolla och slutar med att dela ut presenter såsom belöning för den drägliga franska motsvarighet till hvad som på andra sidan kanalen lätt skulle urarta till söndagsskolefullkomlighet.
St. ganska bedröfligt föremål alt hafva i sigte, det de icke kunde, efter så långa öfverläggningar, komma till ett resultat, dervid de, utan att behöfva anlita den andra statsmakten, kunnat förena sig om någonting med sannolikhet att blifva godkändt ens vid denna riksdag; ty att icke något förslag nu blifver hvilande, det torde en hvar hafva insett. Jag kan således icke annat än i allmänhet gilla motionärens afsigt, men om jag skulle kunna bidraga dertill inom detta Stånd med min röst, så tror jag att motionen får lof att undergå betydliga modificationer, icke allenast sådana som motionären sjelf yrkat, hvilka synas mig vara på det hela mindre lämpliga, utan ock så beskaffade, att R. St. skulle öfverlemna till K. M. nedsättande af den ifrågavarande comiteen, efter slutad riksdag, oberoende af huruvida representationen mäktat åstadkomma något förslag eller icke. Detta i afseende på sjelfva saken eller önskningens föremål. Dernäst måste jag i afseende på det formella högligen ogilla, att en sådan motion skall remitteras till Const.Utsk., ty jag kan ingalunda förmoda, att man skall kunna förmå ett Const.- Utsk. alt anse det vara sin skyldighet att föreslå II. St. att K. M. skulle tillsätta likasom ett annat Const.Utsk.; ty hvad är Const.- Utsk. i afseende på denna fråga annat än comité för att bereda en sådan grundlagsförändring? Att remittera ett sådant förslag lill Const.Utsk. är i min tanka icke lämpligt. Att deremot anse saken såsom en allmän önskningsfråga, det kan låta säga sig och det bjuder nu snart sagdt la force des choses. Det är dessutom bekant, att en dylik motion från BorgareSt. blifvit öfverlemnad till Ekon.Utsk., och jag hemställer derföre till den värde motionären, örn icke han, åtminstone i afseende på den delen, finner anledning att förändra sitt yrkande. Eljest måste jag, så ogerna jag det vill, uppbjuda alla krafter för alt söka förekomma att vi skola sluta denna akt med något, som i någon måtto kan anses vara ändamålslöst och formvidrigt. Frih. Cederström, Jacob:
Med samma skäl derföre, sora man undantagit rubbning a1- allmänna lagen, hade man äfven kuni nät undantaga rubbning al Grundlagarne, nya skatters påläggande och dylikt. Och med samma skäl, som m2n undantagit rubbning af allmänna economiska författningar. bade man äfven kunnat undantaga Embetsoch Tjenstemäns tilloch afsättande, benådningar och dylikt. Det är väl sant, af£ man af detta negativa bestämningssätt ej bör kunna befara så orimliga misstydningar, som skulle i Commandoväg Grundlagar kunna rubbas, eller nya skatter påbjudas, eiler Embetsoch Tjenstemäns tilloch afsättas, eller nådansökningar afgöras; emedan dylika misstyd»ingar äro genom andra Grundlagsstadganden förebyggde. Men deremot skulle alla möjliga mål, som på något sätt kunde kallas militairiska, och om sättet för hvilkas behandling intet särskildt stadgande i Grundlagen funnes, kunna dragas till Commandovägen; och man sålunda omöjligen kunna på förhand beräkna alla de möjliga missbruk, hvartill ett dylikt negatift bestämningssätt med tiden skulle kunna föranleda, Sedan jag nu visat olämpligheten och vådan af detta negativa bestämningssätt, vill jag något närmare skärskåda sjelfva negationerna a 0(?h undersöka? hvad värde de äga i och fö® 4c6 Den 32 April f. m. sig sjelfve/och huruvida de in.nefifta några nya inskränkningar eller garantier Att allmänna la$ gar icke Runns iCommandoväg stiftas, är åtminstone ingenting oyn. 1 87 §. RegeringsFormen stadgas nemligen att de icke kunna stiftas, förändras eller upphäfvas, utan af Konung och Slånder gemensamt; och i 88 § bestämmes sär6kildt3 huru förhålles med lagförklaringar. Lika litet tarfvas något nytt stadgande} att allmänna economiska författningar icke må i Commmandoväg stiftas eller upphäfvas; helst det i 8 §• uttryckligen bestämmes, att ”Stats Rådets samtliga Ledamöter skola öfvervara frågor Och förslag om nya allmänna författningars vidtagande, samt om upphäfvande och förändring af de nu gällande." Hvad som e
Samme talare har, såsom vederläggning af mitt påstående, 316 Den -il Oktober e. m. att lagförslaget undergått betydlig förändring, sagt, att det icke vore någon skillnad emellan att uphäfva och förändra en lagparagraf. Jag får likväl erinra, att då i förra förslaget snges 1 kap. 4 § MissgerningsBalken vara uphäfd, men i det sednare endast att den är förändrad, så förefinnes emellan dessa uttryck den väsendtliga skillnad, att om denna g uphäfves försvinner den, men ändras den så qvarstår den. Om således man säger att nämnde § är uphäfd, och någon gör sig skyldig till brott emot 3 § 2 mom. TryckfrihetsFörordmn, hvari 1 kap. 4 § MissgerningsBalken åberopas, huru skall då domaren, i händelse juryn uttalat sitt skyldig, kunna tillämpa en §, som icke mera finnes tilip För att visa att jag skall hafva begått ett misstag då jag vid allmänna öfverläggningarna påstått, att 16 g lleg:sF:n icke tillåter affall ifrån den rena Evangeliska läran, och upgifvit, att denna min åsigt blifvit uttalad jemväl af Högsta Domstolens samtliga ledamöter, har den siste talaren upläst en del af Högsta Domstolens ledamöters yttrande under förklarande, att det vore en lättsinnighet af mig, att hafva yttrat mig i ämnet innan jag tagit kännedom om innehållet af Högsta Domstolens prot. Jag har likväl icke gjort mig skyldig till denna tillvitelse, utan har jag verkligen genomläst detta prot., och, såsom det nu vill synas, jemväl åt innehållet deraf egnat större upmärksamhet, än den värde talaren, som, derest han fortsatt läsningen blott en enda rad, säkerligen sjelf skulle hafva funnit att min upgift varit med sanningen fullkomligt öfverensstämmande. Minoritetens i Högsta
Den nuvar:de majoritetens tanka må vara mera eller mindre öfverensstämmande med Hr Flachs åsigt, kan denna doek icke på nyssnämnda resultat inverka, utan bestämmes detta af den majoritet, som finnes, då frågan till Ståndet inkommer; och dennas åsigt torde derföre ock böra bestämma öfver en åtgärd, hvilken, om den i strid med densamma a priori blifvit beslutad, förlorade all lämplighet och allt inflytande på den slutliga utgången. Hr Flach: I afs.-de på Gr. af Ugglas’ sednare framställning har jag ingenting att säga, emedan jag redan förut besvarat den; men i afsrde åter på frågan om någon anmärkn. skulle kunna göras rörande Bankens vexelhandel, så förekommer det mig, som Hr Gr:n icke med nödig upmärksamhet genomläst BankoRevisorernes berättelse för år 1858. Hr Cederschiöld, Robert Theofron: Då R. St:rs be myndigande för BankoFullmäktige att upköpa vexlar har till syftemål att förstärka bankens metalliska kassa, måste det också ligga stor vigt uppå, att denna vexelhandel bedrifves på sådant sätt, att ändamålet verkligen vinnes dermed, och icke motsatsen. Nu har dock motionären upgifvit, att dermed skulle så tillgå, att sedan Banken köpt en vexel, så betalas den med en assignation, och i st. f. att Banken skulle derigenom få silfver för att förstärka metalliska kassan, så aflemnas denna assignation ögonblickligen för att ur banken uttaga silfver och exportera det. Jag hemställer om icke detta är en fullkomlig eludering af ifrågavar:de föreskrift. F’ör min del har jag dock tagit till princip, att icke sätta tro till en lös upgift; jag följer i det fället den gamla regeln: »audiatur et Den SO November f. m. 407 altera pars»; toen jag anser det vara af stor vigt att noga nn» dersöka förhållanderna, så att sanningen må framkomma i sin rätta dager.
Dessutom får jag nämna, att mångfaldiga klagomål förnimmas från deras sida, som skjutsa post-diligenserna, dels med anledning af dessas betydliga tyngd, dels också derföre att hästantalet icke kan ökas, då väglaget dock sådant fordrar. Jag anser det derföre också för en skyldighet att frambära dessa klagomål, i förhoppning att de måtte hafva till följd en lämplig förhöjning af skjutslega!!. Jag vill emellertid icke längre uppehålla diskussionen, utan inskränker mig till att i korthet anhålla om återremiss. Frih. Alströmer: Jag måste ännu en gång uppträda för att protestera mot Gr. Sparres yttrande, att man borde låta allt vara som det är, och hänvisa de missnöjda till de utvägar, som redan finnas, för att vinna rättelse. Jag tror, att med den sväfvande lagstiftning i detta ämne, sorn vi f. n. hafva, är det nödigt, att stats-makterna vidtaga någon åtgärd, som kan förekomma missnöjet och undanrödja anledningarne till do många klagomålen. Jag vill också fästa uppmärksamheten derpå, att man för värdet af ökedagsverken har en mätare i markegångstaxan, och om det äfven icke vore skäl att sätta skjutslegan fullt så hög, kunde dock derifrån hemtas någon ledning vid bedömandet af denna fräsa. Den 28 Januari. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Betänk:t, dels återremiss deraf och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Betänk:t, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med många och starka ja blandade med några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Efter det Gr.
Men att allenast till Departements-chefer inskränka dessa förmåner, på sätt hittills skett, synes ej fullt öfverensstämma med billighet och rättvisa. De öfrige rådgifvarne dela med de förstnämnde mödor och ansvar. Om de båda Statsministrarne är här emellertid icke fråga, enär de redan äro tillgodosedda med förmåner, utöfver de för Statsråden afsedda. Plats för nödig byggnad, närbelägen hufvudstadens medelpunkt, och i alla afseenden behaglig, finnes att tillgå invid Operahuset och Norrström, tillräcklig för uppförande af en byggnad, inrymmande statsråds-boslällsvåningar med alla behöfhga lägenheter för hushåll och familjer. Möbleringen bör vara fullständig, enkel, varaktig, samt tillika smakfull, sådan den nu för tiden fullkomligen väl kan af våra inhemska tillverkare utföras. Att den nyss omnämnda platsen för ögonblicket är upptagen för Industri-expositionens behof, men blott under loppet af nästkommande års sommar, och således för ett tillfälligt, snart öfvergående ändamål, synes ej lägga hinder för framtida användandet på sätt här blifvit framstäldt. Under förutsättning, att 10,000 R:dr för hvarje vånings iordningssättande till inredning och möblering torde förslå, får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer må till Kongl Maj:ts nådiga disposition ställa en summa af Femhundratusen R:dr R:mt, att, för uppförande af en byggnad af sten, innehållande bostadsvåningar för samtlige Statsråden, samt för dessa våningars ändamålsenliga möblering, låta använda; med nådig föreskrift för vederbörande, att anslaget ej må öfverskridas. Om remiss till Stats-Utskottet af denna motion anhålles vördsamt. Stockholm den 11 November 1865. R. Cederström. Motioner hos Ridclerskapet och Adeln 1865. Af Friherre Cederström, Rudolf, om vidlagande af åtgärder för beredande af lättnad i mynt-cirkulationen emellan de förenade rikena. Olikheten uti myntväsendet, är en olägenhet för den dagliga handelsgemenskapen emellan de båda förenade rikena, äfvensom för de resande, hvilka från ettdera af dem vilja begifva sig till det andra, i synnerhet uti gränsorterna, der vexlingskontor icke gerna kunna finnas.
Män - 53 S Den z Augusti, - Mändagen den Z Augusti, Plenum klockan 4 eftermiddagen^ Uplastes ekt ifrän Stats - Utskottet inkommit betänkande, åkdon i Augusti, i anledning af Herrar Fullmägnges i Niiksgälds - Eonroiret, hemställan, i afseende pä de uti Mevisions-Tontyiret inom Riksgälds^werket gjorda anmärkningar wid Secreterarens uti Tryckfrihets -Commitltzcn afgifns Niksgäldsräkning för är i8ii ärs expencer; tstlsiyrkandes Utskottet, uppä anförde stal, äterbärande och u. höraiche af det ät en Cantzlist uti JustitiaOmbudsmanens expedition, för prokocollets förande i. ^!yc?frihetS-Commit!ss.en, anstagne arfwode, dock under ersättning af de utaf honom för är i8ir bestridde kostnader för renskrifning och flrifmaterialier, samt alt lönen för Waktmästaren wid JustikiäOmbudsmannens expedition mätte förhöjas till i oo R:d. Banco, och han deremot wara xligtig.atk uppassningen wid Tryckfrihets-CommillEen bestrida. Lades pä bordet.
Till hvilket ingrepp uti borgenärs rätt nämnde stadgande kan leda samt hvilken villrådighet hos domaren vid dess tillämpning måste uppstå, torde lättast genom ett exempel åskådliggöras. En löftesman, hvars vederhäftighet måhända ensamt bestämt borgenären att ingå aftalet, dör, och då denne sednare fordrar ny borgen, föreslår gäldenären en annan i hans ställe. Borgenären förklarar sig af en eller annan orsak icke åtnöjas med denne sednare såsom löftesman och frågan blifver föremål för pröfning af domstol, hvarest gäldenären, enär den föreslagne löftesmannen möjligen är aflägse boende och i följd deraf för domstolen okänd, rörande hans vederhäftighet företer intyg, utgifna af embetsmyndighet uti den ort, der löftesmannen är Lag-Utslcottets Betänkande M 28. 5 bosatt. Skall, vid sådant förhållande, domstolen, i strid emot de officiella intygen, förklara löftesmannen icke vara antaglig, eller borgenären, emot sitt bestridande påtvingas den nya löftesmannen? Ettdera af de två måste inträffa då man, såsom nu skett, frånkänt borgenären den pröfningsrätt, som honom allena tillkommer. Uti vår nu gällande lag äfvensom uti Lagkommitténs förslag till stadgande uti detta ämne heter det väl härom: »gitter gäldenär ej borgen skaffa;» men detta stadgande lärer dock svårligen kunnat tolkas eller vara att förstå annorlunda än såsom något vilkorligt, det vill säga beroende af borgenärs godkännande. Då jag i öfrigt är med Utskottet ense, föreslår jag, till följd af nu gjorda anmärkning, endast den ändring i förslaget till ny redaktion af 10 Kap. 10 § Handelsbalken, att, i stället för orden: »som skäligen antagas må», införas orden: »som af borgenär antages.» Bih. till R. St. Ant. till Exp.-Utsk. d. 6 April 1857, kl. 2 c. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändring i vissa delar af konkurs-lagen. Till Lag-Utskottets behandling har öfverlemnats särskilda, inom Högloft.