Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtsk:s d. 28 sistl. Febr. och d. 4 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 14, i ani. af väckta motioner ang:de inteckning af aftal om nyttjanderätt till fastighet i stad. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtskis d. 4 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt. N:o 39, angående Riksg:sKont:s förvaltning under den sedan början af 1853 och 1854 årens Riksdag förflutna tid. Föredrogös, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, LagUtsk:s nedannämnde, d. 4 dennes på bordet lagda, Betänk:n. N:o 15, i ani. af väckt motion om förändring af 2 § i Gifterm:sB:ns 10 Kap.; N:o 16, i ani. af väckt motion ang:de förändring af den genom lag fastställda arfsordning; och N:o 17, i ani. af väckt motion om förändring af 7 § i ÄrfdaB:ns 12 Kap. Föredrogos och lades till bandlingarne Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:s d. 4 dennes på bordet lagda Mern. N:o 53, i ani. af återremiss utaf Utsk:s Betänk. Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s d. 4 dennes f. m. på bordet lagda Betänk. N:o 54, i ani. af väckt motion i fråga om särskilda belöningar för skogsplantering å de s. k. Svaltorna i Elfsborgs län. Vid föredragning af Allm. Besv.- och Ekon.Utskis d. 4 dennes f. m. på bordet lagda Betänk. N:o 55, i ani. af väckt motion om förvärfvande för Statens räkning af förre allmänningen Trenningshult och kronoskattehemmanet Tvenningen, blef detta Betänk., på begäran af flere ledamöter, ånyo bordlagdt. Föredrogs Frih.
I annat fall måste följande omröstning anställas: 40 BevUlnings-Vtstiottéts Memorialf N.-ö %3. 229:o. Den, sorn gillar XJtskoltets förslag, att å oljekakor bestämma 5 sk. utförselstull per lispund, röstar Ja; den, det ej viii, röstar Nej; Vinner Nej, komma oljekakor att fortfarande njuta tullfrihet vid utförsel. Ridderskapet och Adelrik Borgareoch Bonde-stånden hafva bifallit Oljor. Utskottets förslag, att indela feta oljor uti hampmed 6 rst. och ”andra till apotheksvaror ej hänförliga, eller eljest ej specificerade slag” nied 1 sk. 4 rst. införselstull per skålpund. Preste-ståndet åter har, enligt hvad dess protokoll innehåller, godkänt den af Utskottet föreslagna redaktionsförändring: "andra till apolheksvaror ej hänförliga eller eljest ej specificerade slag,” men bibehållit de i nu varande tulltaxa för artikeln oljor gällande tullbeslämmelser. J)å, enligt Utskottets förslag, under den, af Preste-ståndet antagna, förändrade rubrik skulle hänföras icke allenast de uti nu gällande rubriken ”linoch rofsamt andra ej specificerade slag” innefattade och med 8 sk. införselstull per kanna belagda oljor, utan äfven den ser skildt specificerade bomoljan med dess, olika tulla (gifter åsatte, underafdelningar, men Preste-ståndets beslut, att bibehålla nu gällande tullbesläminelser icke är förenligt med en så vidsträckt omfattning af den föreslagna nya rubriken, torde Utskottet kunna antaga Preste-ståndets mening hafva varit alt bibehålla rubrikerna bornoch hampolja oförändrade, samt att åt rubriken "linoch rofsamt andra ej specificerade slag” gifva den förändrade lydelse, som Utskottets förslag till den nya rubriken innehåller. Emedlertid hemställer Utskottet, att Preste-ståndet ville frånträda sitt beslut och, lika med öfrige Stånden, antaga Utskottets förslag. För annan händelse måste följande omröstning anställas: 230:o.
Härvid förekommo, enligt utlåtandet, N-'o 44: 58 och 59 §§, biföllos; 60 §, goelleanäes, med räLlelse af orden: myntadt guld till orden: omynladt guld; 61 och 62 §§, Ståndet ansåg dessa §§ icke fullständiga, utan beslöt bibehållande af 115 § uti nu gällande Banco-Reglemenle, endast med de förändringar, att ullrycket: i mon behof deraf gores, hvilket i första raomentel förekommer, utbytes lill dessa ordalag: dä Bankens säkerhet det oundvikligen kräfver, och, att, der ordet ereditiv i 115 § befinnes, detsamma utbytes lill ordet: lån', 63 §, godkändes, endast med uteslutande i mom. litt. c. af orden: samt lige härmed; 64 §, bifölls; Resumé, pag. 70—81: Indes Ull handlingarne; och Anmälan, v id slutet af memorialet, i fråga 0111 en ny finanee-plan: Indes till handingarne. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs å nyo Bevillnings-Utskotte s på bordel h vilande memorial, JN:o 35, i anledning af åtskillige uppskjutne och oafgjord® frågor, angående Tu libe vill ningen. § 7 i Tulliaxe-underrättelserna: Hvad Utskottet härutinnan anfört, godkändes; § 9. angående föreskrifter om begränsning af rättigheten till införsel af UU till alla släder i Riket: Ståndet vidblef sitt förra beslut och ansåg sig derigenom hafva bifallit hvad Utskottet, enligt memorialet, JN:o 30, i 41:sla voteringen uti nejpropo - Prot.-Utdrag, den 16 April 1848.
Sedan Bidderskapet och yl deln, med öfriga Biks-Stån dens samtycke och Kongl. Majlis bifall, afsagt sig den i 6 punkten af Bidderskapets och yl de In s deri 16 Oktober iys3 utfärdade privilegier stadgade rättighet, att i vissa mål omedelbarligen af Hofrätt dömas; så varda 8 och <j momenterna af s § i 8:de kap. rättegångsbalken, jemte dermed öf verensstämmande serskilda författningar upphäfna; skolande de mål, som, jemlikt samma lagrum och författningar, tillhört Hofrätt, såsom första domstol, hädanefter tillhöra vederbörande underrätt och efter allmänna rättegångsordningen behandlas. Stockholm den 22 Maj 1848. M. till Frel. 1B*7 och ISIS. 7 Samt. 1 ifd. 17 hift*t. 9 STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 1848. Lag-itskotlels Betänkande, N;o ,52. 1 \:o .Vi Ank. till Exp.-Utsk. den 8 Juni, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition (N:o I I), angående vissa lagbestämmelser med afseende på Enskilda Banker. Till Lag-utkottets behandling hafva samtlige Riks-stånden öfverlemnat följande: ”Kongl. Maj:(s Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående vissa lagbestämmelser med afseende på Enskilda Banker; gifven Stockholms Slott den 17 September 181-7. Kongl. Maj:t, som, genom kungörelse den 9 Januari 184-6, angående enskilda banker, hvilka utgifva egna tryckta eller graverade förbindelser, §16 mom. 2, i nåder förklarat, att, i fråga dels om preskriptionstid för inlösen af enskild banks förbindelser, dels om och i hvad mån bevakning deraf i bankens konkurs eller årsproklama erfordras, bolaget skulle vara underkastadt hvad härom framdeles kunde varda stadgadt, vill, med afseende på nämnde slags banker, härigenom föreslå Rikets Ständer antagandet af följande lagbestämmelser:
Dtsli. rl. 10 belrr. lil. ^ e. m» /LO^SL. /^dd/^cr D^c^iost/mn L/K ID'/.'e/s 8/öndcr, o^dc/rc/e t7crkmcrr ^«'-rs ^/l>>dc/7rr'?r^ r l^nd t/r/ve» Koc/e/ro/ms Kott de» da»»»//, F84d. Dland cle flere Däns-indelningar, b varemot, pä grund gf geograliska oell statistiska förbällanden, anmärkningar med skäl kunna göras, bar ingen förefallit Kongl. Naj:t sä otörmlig oell otjenlig, som Dalmar Dans. Ktt, säsom cler skett, al' en kuststräeka om endast 2 till ? mils bredd, men nied en längd, efter den derigenom gäende kustväg, af något olver 28 mil, bilda ett serskildt Dan, bade rätteligen bordt undvikas, älven oin ungefärligen i medelpunkten af denna kuststräeka funnits nägon 8tad, stt till bulvudsäte för Däns-administrationen anvisa; inen dä dertill mäst ut868 en stad, sä belägen, stt derifrån till Dänets ens gräns är närs 24 mils väg, sä visade 8ig olämpligbeten af en sädan Däns-indelning i ännu starkare dag. Derföre bade oek, innsn ännu, bvarken L folkets eller Däns-st^rel86N8 sida, nägon klagan öfver denna indelning blifvit till Kongl. KIaj:t framburen, Kongl. Naj:t före8tällt Lig desses ömsesidiga missbelätenbet clerrnecl, oeb Kongl. Naj:t skulle, utsn snnsn uppmaning clertill, än frän Kongl. Naj:ts Dgen omtanka, stt sjelfmant befrämja
Jag vill icke bär, hvarest dertill icke är stället, ingå i någon utförlig utveckling ur pliilosophisk synpunkt om straff och dess verkan på det menskliga subjectet lill förekommande af brott, men jag ber att få hänvisa den värde talaren till historiens ojäfaktiga vittnesbörd , deraf han kan inhemta, att Dracos, såsom en af Greklands fräjdade historieskrifvare uttrycker sig, med blod skrifna lagar ej verkade till förekommande af den sig dagligen allt mer och mer ökande brottsligheten, men att deremot Solons milda Jagar gjorde det. Men detta är visserligen en annan fråga i sig sjelf, och här är endast fråga om huruvida kyrkoplikten i någon mån svarar emot sitt ändamål, i hvilket afseende jag tror, att hvar och en, som opartiskt betraktar saken från dess rätta sida, skall finna, alt kyrkoplikten ej verkar 222 D c n 22 Juli c. m. afskräekande ens på den brottslige och än mindre på allmänheten. Jag tror snarare, att allmänheten, som skådar den brottsliges bestraffning, dervid upptändes af hann och förtrytelse mot så grymma lagar. — Jag får vidare i anleda, af det påstående, att borttagande af kyrkoplikten skulle rubba straff-systemet, förklara, att della ej rubbar straffsystemet sådant det var i 1734 års lag. Af 1734 års lagstiftare stadgades, åtminstone för tjnfnadsbrotlen, icke någon kyrkoplikt-, ulan antogs den dä endast för ett enda fall, mini. deli 1 cap. 1 §:n Missg.-b:n omnämnda, då någon obelankl och af hastighet smädar Gud, hans heliga ord och sacraineuten. Dä kyrkopliklen för intet fall stadgades, måste del således vara tydligt, att den i 1734 års lagstiftning ej åsyftades för tjufnadsbrotl.
Sedan de tvenne Härolder, hvilka uti Processionen i dag borde gå framför Ridderskapet och Adeln, ankommit, afgick Herr Grefven och Landt-Marskalken samt Ridderskapet och Adeln klockan n f. m. till Storkyrkan, Den 32 December f. mi 413 hvarest Riksdags-predikan, som förrättades af Biskopen i Götheborgs Stift och Ledamoten af Kongl. Nordstjerne Orden Herr Doctor Carl Fredric af "Wingård, afhördes; efter hvars slut klockan 1 e. m. Ridderskapet och Adeln åtföljde Kongl. Majt i Processionen till Kongl. Slottet, samt vidare till Riks-Salen, der Riksdags-Beslutet af Hans Excellence Hof-Cancelleren Herr Grefve G. af Wetterstedt upplästes, samt Kongl. Maj:t i Nåder behagade på vanligt sätt Riksdagen afsluta, och Riksens Ständer hemförlofva. - Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes vid nedgången från Kongl. Slottet klockan 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Måndagen den 22 December. Plenum klockan § till 8 eftermiddagen Anmältes och emottogs Hedervärda BondeStåndets Afskeds-Deputation, anförd af vice Talemannen Riksdags-Fullmägtigen från Blekinge, Jon Jonsson, hvilken framförde Ståndets tänkesätt genom följande Tal: 414 Den ? i December e. m. Högvälbarne Herr Grefve och LandtMarskaik! Högoch Välborne Herrar Ledamöter af Höglofl. Ridderskapet och Adeln! Om ett Riksmöte hämtar sin märkbarhet från der behandlade ämnens vigt, så är det sorn nu slutas, ett bland dem, som icke komma i förgätenhet. Hen samlade National - Representationen har haft att öfverlägga om Rikets bekymmerfull inre Penninge-ställning: om Stals-bördornas fördelning: oin utvidgad frihet i Handel och Näringar: om Embets-Verkens organisation: om åtskillige förbättringar i Rikets Allmänna Lag-stiftning.
Memorial, om utbekommande af Adjutants-arfvode m. m. S. A. K. E. K. M. har, genom Nådig Remiss under den x 5 näsclidne April, till Riksens Ständers ' Statsutskott öfverlemnat ett af tillförordnade Chefen för 3telje Cavalleri-BrigadGn, General-Majoren m. m. Friherre Thott i underdånighet ingifvet Memorial, med hemställan, att sedan E> K. Mits och Rikets Stats-Contoir vägrat utbetala det för Fjerde Qvartalet af år 1821 belöpande arfvode 75 R:dr B:co för Adjutanten vid nämnde Brigad, emedan detsamma blifvit, efter den för anmälandet af fordringar hos Stats-Verket faststälde tid, reqvireradt, E. K. M. täcktes i Nåder bifalla, att detta arfvodes-belopp icke destomindre finge tillgodonjutas, helst dröjsmålet med detsammas reqvirerande skall härrört af ett vid Adjutanternes ombyte uppkommet missförstånd af hvad i ämnet blifvit uppgifvet; öfver hvilken hemställan Stats-Contoiret inkommit med under - Underdåniga Skrifvelserl fånigt utlåtande, som jemväl är högstberördé Remiss bifogadt. Detta hafva Riksens Ständer uti öfvervägande tagit; och emedan E. K.
Den förekommer under egenskap af ständig besittningsrätt, i alla 16- och i7©otalens Författningar, utom i 3:dje §. af Resolutionen på Allmogens besvär 1719, der den benämnes med jordägande rätt. Kronoskatte inbegriper således den under sådan Titel från Kronan köpte jord, jemte sådan sorn af ålder varit odal. De egendomar uti Skåne, Halland och Blekinge, sorn varit af denna senare egenskap komma derföre äfven under denna Titel, sedan vederbörande vid 1689 års undersökning sig behörigen legitimerat. Nu lärer Skatträttighet åtminstone i Upland och Södermanland erhållas för 10 års Grundrätta. De Hemman sora före år 1700 haft egen - 256 Den 21 Maji e. m'. skap af Skatte, kallas gammalt, och de som sedan den tiden blifvit af Kronan försållde nytt Skatte. Se härom Kongl. Förordningen den 17 September 1701., den 13 Jan. 1707 och d, 19 Sept. 1723- Skatte rätt har äfven blifvit förvärfvad i;o. Genom rustning i krigstid och uppJ rättande af ödeliggande Rusthåll. Se Resolution på Allm. Genom laggill rustnings presterande och odling af oländig mark. Se Kongl. Förklaringen d. 5 Oct. 1741. 3:0. Genom Nybyggens anläggande i Lappmarken. Se Resolutionen på Allmogens Besvär den 17 Augustii 1762, Kongl. Brefvet ’ d. 27 Julii 1737. Frät/e är den jord som besittes med full ägande rätt och fri disposition. Frälset grundlädes af Magnus Ladulås åc 1285, när hantillät hvarje Jordägare att genom rustning fria sin egendom från skatt. Denna frihet hade afseende på Ledungs Lama eller Érigsskatten, hvartill Skeppsvirke hörer, en skatt bestående i en del af de persedlar, som nu begripas under Jordeboksräntan och sällan af Frälse utgått.
Vid öfvervägande af hvad sålunda blifvit å ömse sidor anfördt, hafva Utskotten icke funnit skäl att frånträda sitt förslag till ifrågavarande moment. §. 7. Utskotten hade föreslagit, att från denna §. skulle uteslutas det stadgande, som alltsedan år 1835 varit i Förordningen intaget derom, att bränvinsbränning i stad ej må utöfvas med panna af mindre rymd än 30 kannors. Detta förslag är bifallet af Bonde-ståndet, men har blifvit ogilladt af Ridderskapet och Adeln; och har frågan blifvit återremitterad af Presteoch Borgare-stånden, efter anmärkningar, att förslaget skulle framkalla mångdubbelt antal bränvinspannor och befordra den så kallade husbehofsbränningen, hvarigenom äfven statens inkomster komme att minskas, samt att bildande af småbrännerier i städerna desto mindre borde tillåtas, som städernas invånare icke hade behof alt tillgodogöra jordens produkter på samma sätt, som landtmannen. Då bränvinsbränning, fördelad på små pannerymder, alltid medför en förlust för så väl bränvinsbrännaren, som det allmänna, dylik bränvinsbränning följaktligen icke bör lillstädjas med mindre serskilda skäl dertill föranleda, samt de skäl, man ansett sig kunna åberopa lill stöd lör bibehållande af en sådan, eller den s. k. husbehofsbränningen, å landet, ingalunda äro för stad och för införande derstädes af så beskaffad bränvinsbränning tillämpliga, hafva Utskotten ansett sig böra frånträda sitt förra förslag och i stället tillstyrka, att 7 §. må bibehållas sådan den uti nu gällande Förordning förefinnes och alltså lyda sålunda: Af de flesta röslegande innevåname i hvarje stad, der jorden tillhör staden, må det bero att, i den ordning, som uti hvarje stad f ör beslut om stadens inkomst eller utgift iakttages, bestämma huruvida den bränvinsbränning, hvartill staden efter värdet af de serskilda jordlotterna är berättigad, skall åt dessas innehafvare upplåtas, eller för stadens gemensamma räkning 4 Bevi/ln.-, Lagsamt Allm.
Men man bör ej ensamt utsläppa sedlar directe komna från Tumba, utan utvidga Capitalet genom en utvidgad uppoch utlåningsrörelse, med vilkor att BancoStyrelsen är berättigad inskränka den samma, efter som den kan befinnas verka menligt på vexlingen. Om den nya rörelsen ställes på detta sätt, skall den trygga Realisationen, ty under de 2 år, som förflyta, innan vexlingen börjar, komma näringarna i behof af större sedelqvantitet, och detta behof kan till en del afhjelpas genom Obligationers lifgifvande, och BancoStyrelsen är i alla fall i tillfälle att genom en ögonblicklig strypning upprätthålla växlingen. Jag tillstyrker således, att dessa lån, som Banken upptager, för att å nyo utlåna, må, såsom Grefve von Schwerin föreslagit, upptagas dels på Obligationer å vista, och dels på öppen räkning. Jag tillstyrker, att Obligationerna blifva inlösbara å vista, ty annars kunna de icke räknas såsom mynt och öka sedelstocken. Jag erkänner, lika med Herr Hegardt, att dessa Obligationer göra samma verkan som Sedlar från Tumba, men jag är ej rädd att utsläppa dem, då BancoStyrelsen erhåller den naturliga rättigheten att inskränka rörelsen, när sådant erfordras för vexlingens upprätthållande. Jag finnér ingen fara för Obligationernas ställande å vista, om de 52 H. 3 Den 2 December f. rn. 5.oo,ooo R:dr, sorn Utskottet omnämner, förbehållas till en reservfond för vista betalningen. Då jag förutsätter, att 3 millioner är den gräns, hvaröfver man icke får gå, skulle dessa 5oo,ooo R:dr afsättas, och, såsom fond för utlåningen, de öfriga i millioner 5oo,ooo R:dr mot högre ränta begagnas. Derigenom risquerar man intet; uttagningarne och insättninga.rne balancera hvarandra; men om tillfälligtvis balancen ej skulle gå jemt upp, skall denna halfva million vara till hands, ehuru, jag medgifver det, icke räntebärande.
»Detta är hämden derför, att jag alltid förnekade det», bröt han ut, »jag ville påstå att det var öfver, – till och med för mig sjelf. Men det var det inte. Det var bara af högfärd jag inbillade mig det. Hvarför ... hvarför tog jag dig inte ifrån honom!» Utbrottet kom med en obändig våldsamhet, och han kramade hennes hand så hårdt, som om han varit en patient under kirurgens knif. »Gå ut på verandan,– eller drick vatten – eller hvad som helst, bara var lugn», sade hon, – »eller cognac, kanske?» Hon ville springa efter. »Nej», sade han, »ge mig tid.» Hon strök sakta och smekande öfver hans hand, som släppt sitt hårda tag; och det var som om han sväljt undan sin rörelse i stora klunkar. »Jag trodde aldrig att det kunde få en sådan makt öfver en», sade han med ett djupt andetag, liksom uttröttad, »men det skall naturligtvis endast vara en tidsfråga. Han tog upp sin näsduk och torkade sig upprepade gånger öfver pannan. »Musset visste det: On ne badine pas avec l’amour», sade han med ett höstlikt leende. De stodo en stund tysta. »Ska’ vi skrifva till hvarandra?» sade han plötsligt med en af sina tvära öfvergångar. Han talade nästan i affärston. »Nej. Du skall få höra af mig genom Elvira, hon och jag ämna skrifva flitigt.» Han svarade ingenting. Det var hon som hade att bestämma. »Gå nu ut i trädgården, och gå riktigt raskt», sade hon, »man ska väl inte se det här i ansigtet på oss?» »Ja, det skall jag göra», sade han i naturligare ton och tryckte hennes båda händer, »adjö med dig, Selma. Och tack för allt, du hederliga själ. – Vi famla och söka ännu, men hvad som binder oss vid hvarandra är, att vi båda söka så ärligt, och att vi båda ha en så orubblig tro på, att det fins någonting värdt att söka. Det drog en ljusning öfver hans skarpa drag, och i ögonen syntes ett fuktigt skimmer, som han icke brydde sig om att dölja. Och så gick han.
Dä första paragrafen i Presterskapets Privilegier a! den 3(i Okt. 17'2Ö stadgar, all, oberaknadt den åt utländningar af fremmande religion medgifna rättigheten att sig i riket uppehålla, ”ingen kättersk lära inom Rikets gränser hvarken offentligen eller Ideligen skall lidas”, men Utskottets förslag deremot åsyftar ali förklara alla vilseläraude läror hädanefter bland vårt folk vara tolererade; så är klart, att sistnämnda förslag aldrin kan blifva lag eiler åtminstone aldrig lagligen bringas lill verkställighet, så länge det förslnämda stadgandet fortfar att vara gällande. Detta hade således biand de till upphäfvande föreslagna lagrummen nödvändigt bordt v. ra upptaget. På samtliga de skal, jag nu anfört och lill hvilka visserligen ännu flera skulle kunna läggas, har jag med min röst icke kunnat bifalla Lag-Utskottets i lörsta punkten af dess Betänkande framställda förfaltningsförslag. Dermed är jag dock långt ifrån att förneka angelägenheten af åtgärders vidtagande lill ordnande af de, genom talrika affall till baptismen, på sednare tider i vårt land uppkomna religiösa söndringar. Att dessa, genom tillämpning af landsförvisnings-lagen, icke numera kunna undanrödjas, är lika uppenbart, som man kan laga för fullt gifvet, alt denna lag hädanefter, om den än kommer alt ega bestånd, dock icke utan under mycket försvårande omständigheter varder tillämpad. Men alt ordna de seklers, eller kanske rättast: den enda sekts förhållande till vårt samhälle, sorn veterligen bland oss finnes, är ett. och alt, på sätt af Lag-Utskottet sker, pä förhand och utan allt behof gifva frihet åt alla möjliga kristna och okristna religions-parlier till att utbreda sig bland vårt folk, är eli annat. I den sednare åtgärden kan jag ej deltaga, men är gerna med om den förra. Utförandet ueraf förutsätter åter, såsom Utskottet sjelf riktigt angifven, en undersökning af de förbanden varande förhållandena, och vid hvilken undersökning visserligen, utan föregående laglörändring, alla erforderliga upplysningar genom vederbörande auktoriteter böra kunna erhållas.
N:o 7, dork med de ändringar derutinnan, som uti memorialet N:o 10 Annas uppgifna; 2:o det af Bonde-ståndet, såsom dess gemensamma tanka i frågan, framställda kontra-forslag, intaget såsom reservation af Bengt Gudmundsson uti KonstiLutions-Ulskottets memorial N:o 7, dock med den ändring, som uti memorialet N:o 10 Annes uppgifven. Stockholm den 1 Augusti 1851. a) Biskop Hallström. ”Jag har, vid behandlingen af detta ärende, befunnit mig i den obehagliga ställning, att jag för Utskottets förfarande icke förmått uppdaga den ringaste ledtråd inom den grundlag, vi besvurit, och att jag, försatt, på sätt min vid memorialet N:o 10 afgifna reservation utvisar, i sjelfva verket utom frågan derigenom, att denna blifvit, efter min förmening, försatt och dragen utom grundlagens område, föranlates nu jemväl anmäla min reservation emot det slut, hvari Utskottet stadnat. Sä svårt skall det alltid vara, att sedan man genom afvikelse från grundlagens enkla, bestämda stadganden lemnat en gang de utstakade ledande spåren, komma åter tillbaka in på den rätta behöriga kosan. Jag Anner af Regerings-formens 56 §, att omröstning uti förstärkt Konstitutions-U tskott kan allenast grundlagsenligt ega rum, sedan en sammanjemkning af samtlige Riksstånden yttrade gemensamma tankar föregått, enär ändock derefter något stånds tankar blifva i någon eller några delar skiljaktiga från de öfrigas, samt att yttersta syftemålet med denna omröstning skall vara, att skiljaktigheterna förena. G. Lagerbjelke, på Höglofl. Ridd. och Adelns vägnar. A. M. Brinck, på Vällofl. Rorgare-Ståndets vägnar. H. 0. Holmström, på Ilögv. 1’reste-Ståndets vägnar. P. Sahlström, på Hederv. Bonde-Ståndets vägnar. Reservationer äro afgifne af: 4 Konstitutions-UIsie otlets Memorial, N;o 2i.