Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tryckfrihets-Förordningen må alldeles upphäfvas och uteslutas; angående tillägg till x Mom. af 56 §. Regeringsformen; om ny redaction af RiksdagsOrdningens 5p §.; rörande förändrad lydelse af x5 §. Riksdagsordningen; samt om ett nytt Moment vid slutet af 68 §. Regeringsformen. 7:0 Beroende vid Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande, i anledning af väckt fråga om inrättande af en Fiscalstjenst i Consistorii-mål. 8:0 Läggande till Handlingarne af BancoUtskottets Memorial om utdelning till RiksStåndens Ledamöter af det genom BancoStyrelsens föranstaltande från trycket utgifne arbete: Handlingar och upplysningar rörande Banker i andra Länder &c. Af den 2, 5, 9, i3, 16, 19, 23, 26 och 3o sistlidne Martii, innefattande: 1:0 Remisser till StatsUtskoltet: Af RiksdagsFullmägtigen Gustaf Larssons Memorial, angående en jemnare fördelning utaf de af Skattejorden utgående grundräntor; af Sune Nilssons anförande, i anledning af StatsUtskottets Betänkande, om beräknandet af StalsVerkets inkomster; samt af Den 21 Juni i e. m. 217 Eric Paulssons Memorial, i frågan om aflöning för Utskottens betjening. Statsoch BankoUtskotten: Af Johan Bengtssons m. fl. anföranden, i frågan om Götha Canals fullbordan; af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, angående afskrifning af de till Hjelmare Canaloch SlussverksByggnad lemnade Låne-understöd. StatsBancooch LagUtskotten: Af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående förändring och tillägg i ansvarighets-lagarne för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken oell RiksgäldsContoiret. StatsBancosamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Af Lars Olssons anförande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående den till undsättning i missväxt-år anslagne Creditiv-fonden.
Jag får derjemte fästa uppmärksambeten derpå, att om man borttager ordet allena utur 4 § Reg.F., så skulle denna § komma att sakna den öfverensstämmelse den nu äger med 57 §, emedan, efter mitt förmenande, grundlagsstiftarne, med fästadt afseende derpå, att Konungens och folkets rättigheter skola motsvara hvar - Den 4 September f. m. 167 andra, velat uti 4 § tydligen uttrycka, att Konungens prerogativ vore, att allena styra riket, samt uti 57 §, att folkets rättigheter vore att sig allena beskatta. Jag finnér vidare, i afseende på vårt förhållande till utländska stater, alt om man nu, vid en ny Konungs tillträde till Regeringen, skulle borttaga detta ord ur vår Reg.F., kunde ett sådant förhållande, ehuru någon sådan afsigt icke uti förevarande fall förefinnes, gifva anledn. till betänkliga misstyduingar och utspridande af den mening utomlands, att Svenska folkets ombud hade velat inskränka Konungamakten. På sådan grund och i öfrigt på de skäl, som Professor Geijer i dess vid betänk, fogade reservation anfört, yrkar jag afslag å förevar, förslag till ändring af 4 § uti grundlagen. Hr Westerstrand, Pehr, anförde skriftligen: ”Konungen äger att allena styra riket, på det sätt, denna Reg.F. föreskrifver”, heter det i 4 § Reg.F. Det ordet ”allena”, som här förekommer, innebär icke att Konungen får enväldigt styra riket, utan att han, utan intrång af någon annan styrelsemakt, skall äga att följa endast grundlagens föreskrifter. Jag medger, alt det kunde vara indifferent, om detta ord i 4 § funnes eller icke, enär del äter förekommer i 9 §, der det heter, att, sedan Konungens rådgifvare yttrat och förklarat sina meningar till prot., Konungen är förbehållet att allena besluta; ty besluta i styrelseärenden måste väl innebära detsamma som att styra. Men då nu detta ord redan i 4 § finnes, månne det är statsklokt att vilja borttaga det?
Krigs-Committéen i Stockholm, utan utfäst bestämd betalnings-tid eller föreskri fven ränta och vid deras uppvisande inför Betänkanden. beniälde Committee hafva de icke annorlunda blifvit accepterade till inlösen, än vilkorligt, eller att betalning skulle erhållas på sätt och i den ordning Kongl. Maj:t framdeles derom kunde i Nåder förordna. Då nu hvarje förbindelse bör mätas efter dess ordalydelse och efter Lagen och särskild te Författningar, ränta der den ej föreskrifven är, som någon viss förfallotid icke finnes utsatt, icke heller eger rum och Motionairen ej uppgifvit, mindre styrkt, att Invisningarnes innehafvare blifvit förvägrade betalning i den mån tillgångarne det medgifvit, och Staten således å sin sida ej kan sägas hafva brustit uti åtagne förbindelser, synes anledning till Motionen så mycket mera hafva saknats, som ärendet egentligen icke är af egenskap att kunna blifva föremål för Riksens Ständers pröfning och icke heller lill särskildt Statsanslag föranledande; hvadan Riksens Höglofl. Ständer lära täckas finna någon dess åtgärd dervid icke erfordras. Detta varder dock till Riksens Höglofl. Ständers afgörande vördsamligen öfverlemnadt. Stockholm den 16 Julii 1820. Ankom åon aa Julli (Sa3. Utlåtande, i anledning af väckt fråga, angående Rusthålls-afgiFternes vid i48 Slats-UtskoHets Skånska Cavalleri-Regementerne utgörande i Spannmål.
Jag ser för min del icke, huru Ridderskapet och Adelil kan komma att behandla frågan om offentlighet vid deras öfver läggningar, utan att i första rummet afgöra, huruvida Ståndets pluralitet önskar denna offentlighet, och denna önskan kan alldrig utrönas utan en framstäld proposition, och det blifver ett serdeles förhållande, om Talmännen af Constitutions-Utskottet berättigas att vägra propositioner på andra grunder än Grundlagen föreskrifver. Lagmannen Falkman: I hufvudsaken instämmer jag med Herr af Uhr % Lika med honom tror jag det hafva varit Ordförandens rättighet och pligt, att, enligt 54 Riksdags-Ordningen, medgifva propositionens inrättande efter Discurserna, och, då målet skilj t sig i delar, serskildt öfver hvardera delen anställa proposition, ännu iner Tit till Constitntions UtsJc. Betänk. N:o 6. it då ämnet verkligen redan bestod i tvänne isolerade, afhvarandra oberoende frågor. Hvad dessutom angar de af Ordföranden citerade Grundlagsrum, så, om än jag skulle erkänna, att 2 mom. a3 §. Riksdags-Orduingen, hvari Landt-Marskalks-eden är intagen, skäligen föranleder vägrande åtgärd, hvilken dock nu varit för tidig, måste jag deremot bestrida tillämpligheten i slika fall af nämnde Grundlags 45 §•> hvilken, rätt uppfattad och tolkad, i sista punkten endast innehåller en inskränkning af Landt-Marskalks och Talmäns medverkan till deliberationen, iså naåtto, att dem icke tillåtes att sjelfva eller för egen räkning göra någon motion eller att föreslå något annat, än det Ståndets Ledamöter till föreslående uppgifvit, jemte hvad lill verkställighet af Grundlagarna och StåndsOrdningarna erfordras.
För min del får jag i sådant fall reservera mig emot Utskottets af mig förut anmärkte sätt, att angående Föredragning af ett Mål i ovigtig väg, argumentera. Sedan Hr Grefven och LandtMarskalken, genom upp - 374 Den 12 Martil. läsandet af 56 §. Regeringsformen, förklarat Återremiss af en del utaf ConstitutionsUtskottets Betänkande ej kunna äga rum, och Höglofl. Ridderskapet och Adeln tycks till det mästa deruti instämma, att den emot Föredraganden i Commandomål för Aromen framställde Anmärkning ej vore af natur, att kräfva den åtgärd, hvartill 107 §. RegeringsFormen, emot der nämnda StatsSecreterare, lemnar tillfälle; nödgas jag afstå ifrån mitt yrkande af Aterremiss; å den sednare delen af Utskottets Betänkande, i så vidt den ej låtit förena sig med bifallet till den hufvudsakeliga eller egenteliga AnsvarsFrågans förfallande; men jag anser mig vid detta tillfälle pligtig förklara, det jag aldrig godkänt och gillat ConstitutionsUtskottets framställning, att en genom Föredragningen af ett Mål i orätt väg yppad afvikelse från fastställde Former icke vore en handling, som stridde emot RegeringsFormens tydeliga föreskrift. Jag anser Utskottets Betänkande i denna del innebära något så vådelig! för Medborgerliga rättigheterna i allmänhet, och för den klara tolkningen af GrundLagens ordalydelse, att jag, för min enskildta del, ej kan bereda mig den eviga förebråelse, att genom ett tyst förbigående af denna omständighet hafva lemnat tillfälle åt detta, eller kommande ConstitutionsUtskott, att framdeles vid dylika Frågors behandling möjeligen kunna stödja ett sådant yttrande på ett föregångit något RiksStånds tysta antagande af sådana slutsatser, som dem, det förevarande ConstitutionsUtskoltets Betänkande i delta afseende in - Den 12 Martti. 575 neliåller; till hvilken ända jag på det högsta protesterar emot deras gillande eller erkännande.
Då Sveriges Rikes nu församlade Ständer,' för första gången, hafva Nåden, att inför Eder Kongl. Maj:t hembära deras gärd af underdånig vördnad och tillgifvenhet, äro deras bjertan £ör mycket intagne af glädjen, för ätt lemna rum åt minnet af den saknad, E. K. M:ts [frånvaro så länge väckt och underhållit hos Skandinaviens Brödra-folk. Riksens Ständer äro öfvertygäde, att E. K. M. vände längtande åter, om icke till det kalla luftstreck, sorn gjort E. K. M:ts långvariga aflägsnandé från våra bygder för Dess hälsa nödvändigt, likväl till den Hoge Gemål, 9om stadgat deras ära och lycka, till enSon, sorn är deras hoppt 164 Underdamga Skrifvelser. och till ett folk, som aldrig skall förgata hvad det är skyldigt sitt Konungahus. Var da välkommen, Hulda Drottning! Måtte Försynen vaka öfver E. K. Uti E, IC. M Uppl. ogodkänd hos Ridd.o. Ad.den 11 Julii 1823. Preste-Ståndet den 12 —• —•
Säden är bortruttnad i jordene, kornhusen stå öde, ladorna förfalla; ty kornet är förderfvadt. O! huru suckar boskapen? Fät råmar, ty de hafva ingen bet, och fåren försmäkta. Herre, dig åkallar jag; ty elden hafver afbränt de lustiga planar i öknene, och lågen hafver upptändt all trä på markene. Ja, vilddjuren ropa också till dig; ty vattubäckerna äro uttorkade, och elden hafver förbränt de lustiga planar i öknene. Blåser med basuner i Zion, roper på mino helgo berge, darrer, alle landsens inbyggare; ty Herrans dag kommer, och är hardt när; En mörk dag, en bister dag, en mulen dag, och dimbog dag, lika som morgonrodnen utbreder sig öfver bergen; nämliga ett stort och mägtigt folk; hvilkets like tillförene icke varit hafver, och härefter icke varda skall i evig tid. För honom går en förtärande eld, och efter honom en brinnande låge; landet är för honom lika som en lustgård; men efter honom lika som en vild öken, och ingen skall undslippa honom. De äro till seende såsom hästar, och ränna såsom resenärer. De springa ofvanpå bergen, lika som der vagnar bullrade, och såsom en låge dånar i halm, såsom ett mägtigt folk, som till strids rustadt är. Folken skola förskräcka sig för honom; all ansigte äro så blek som lerpottor. De skola löpa såsom hjeltar, och bestiga murarna såsom krigsmän; hvar och en skall draga rätt fram, och intet försumma sig. Ingen skall hindra den andra, utan hvar och en skall gå i sin orden; och när de storma och infalla, skola de intet såre varda. De skola rida omkring i stadenom, löpa på murarna, och stiga in uti husen; och såsom en tjuf infalla genom fenstren. För honom darrar landet, och himmelen bäfvar; sol och måne varda mörk, och stjernorna förhålla sitt sken;
Cederström, Jacob: Huruvida man skall votera i förstärkt Utsk., då Stånden stanna i olika beslut, det har grundlagen bestämt, och någon tolkning af grundlagens bild i detta fall behöfves icke; ty alla sådana frågor, som icke kunna förfalla, de skola afgöras af förstärkta Utsk., men i administrativa frågor, hvarom två Stånd stannat emot två, får votering icke ske, utan en sådan fråga belt enkelt förfalla och det enligt 73 §:n Riksd.Ordn. Af sådan natur är denna fråga, som angår en uppbörd för Riksg.cont., sorn det förut icke baft; del är således en innovation, som visvisserligen kan införas, om alla 3 Stånden äro derom eniga oell Konungen dertill lemnar sin stadfästelse, men som måste förfalla, då två Stånd stannat emot två. Jag anhåller om propos., att R. o. Ad. må lägga detta betänk, till handlingarna och vidblifva sitt förut fattade beslut. Hr Lefren, Joli. Pehr: Jag instämmer med Frih. Gederström, och tillstyrker, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt fattade beslut. Denna fråga är af beskaffenhet att kunna, och bör derföre äfven förfalla. Jag tillägger icke några hänsyftningar medelst motsatta bemödanden; men följden af motsatta bemödanden vore, efter mitt begrepp, alt småningom undergräfva det nuvarande regeringssättet, som i grundlagen är stadgadt, samt återföra oss till de förhatliga tiderna af allenaslyrande Ständer, som gjorde Sveriges vanära och olycka, och hvarifrån vi en gång kommit efter stora uppoffringar. Jag tillstyrker, att vi förblifva vid grundlagens mening, sorn är, att Ständerne icke skola blifva styrande, utan alt S'alens medel skola förblifva under Konungens disposition, men granskningen deraf tillhöra Ständerna i laga ordning; ty man kan ej granska hvad man sjelf anbefallt; — Ständernes revisorer kunna ej granska Ständers styresmaunaåtgärder, IJr Frih. o. Landtm, yttrade, att StatsUtskts nu föredragna mern.
Vördsamt anhålles, att den nu föredragne punkten mätte ännu en gång i sin helhet fä upläsas. Den sålunda begärda npläsningen verkställdes, hvarefter H. Ex. Hr Fr ih. o. Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. behagade lägga deu i fråga vande 2:dra punkten till handiingarne, med förklarande alt R. o. Ad. godkände den deri gjorda hemställan. Ropades ja. Gr. Lagerbjelke: foke annat än jag vet har en propos. ronde denna punkt redan blifvit af Hr Frih. o. Landtm, framställd och af 11. o. Ad. med öfvervägande ja besvarad. Jag kan sannerligen icke finna behofvet af en förnyad propos. eller hvartill en förnyad upläsning af punkten kunnat tjena. Frih. Cederström: Jag vill med största nöje gifva Gr. Lagerbjelke en förklaring öfver skälet lill min anhållan om en förnyad upläsning af nu förevar:de punkt. Detta skäl består helt enkelt deruti att ett nära sammanhang förefinnes emellan de serskilda delarne af nu ifrågavar:de afdelning utaf jernvägsfrågan. Det kan således vara nyttigt att noga göra sig redo för innehållet jemväl af hvad i punktens sednare del till Ständernas pröfning öfverlemnas, och det var för att derom bibringa fullständig kännedom hos alla dem, hvilka tilläfventyrs icke hafva Utsk:s mern. lill hands, som jag begärde merberörde förnyade upläsning. Win mening var således den, att man vid afgörande utaf den ena punkten måste taga i betraktande hvad den andra innehåller; men alldeles icke den, alt någon förnyad propos. å hvad beslutadt blifvit, skulle af Hr Frih. o. Landtm, framställas. En dylik åsyftan kunde ju aldrig vinna påföljd. Jag har också ingalunda hyst en sådan afsigt. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han i anledn. af Gr.
Förslag i en eller flere as de delar, hwaruti Riksens Ständer icke förut detsamma enhälligt antagit, blifwe detta Förslag härutinnan med all kraft as Riksens Ständers Beslut gällande; förkasta de detsamma i någon sädan del, dä, äfwensom när det af trenne Riks-Ständ Llifwit förkastadt, skall det äligga Bewillnings-Utskottet, att föreslä en annan fördelning eller andra grunder och sätt för utgörandet blott af den andel i Bewilluingssumman, Bilaga till Meni. N:o 1. 43 hwaruppä den förkastade delen i Utskottets förra Förslag har afseende. 8 72. Riksens Ständers Bane;ne förblifwcr hädanefter, som den hittills warit, under Riksens Ständers egcri Garantic och Ward, sä att den ostörd mä förwaltas af de Fullmägtige, hwarje Ständ dertill förordnar, efter de Ordningar, Stadgar och Reglementen, hwilka redan gjorde äro eller widare af Riksens Ständer göras kunna; ägande Riksens Ständer allena rätt att genom Banquen utgifwa Sedlar, som för Mynt i Riket mä erkännas. 8 73. Jnga nya pälagor, utskrifningar af Manskap, eller af penningar och waror, mä hädanefter, utan Riksens Ständers fria wilja och samtycke, i den ordning förut nämndt är, päbjudas, uppbäras eller fordras. 8 74. Konungen äge ej magt att fordra nägon annan Gärd, till utförande af ett uppkommet Krig, än det sammanskott af födande waror, som uti en Landsort kan blifwa erforderligt till Krigsfolks underhällande under Täg eller Marche, när de särskilda orter, der detta Täg sker, icke förmä Troupperne med nödigt uppehälle förse. Denna Gärd skall dock genast med penningar af Stats-mcdlen de lefwererande betalas, efter de fastställda Markegängspris och med förhöjning deruti till hälften af deras belopp.
Scenen föreställer ett större, komfortabelt möbleradt rum. Till höger spisel med brasa, i midten ett större bord; till venster ett sybord, en soffa och stolar. Bredvid spiseln ett spelbord och en beqväm fåtölj. Vattenkarafin och glas. Dubbeldörrar i fonden. Till höger dörr ledande till herrns rum, till venster ingång till fruns. Första scenen. Vid ridåns uppgång sitter Herrn i fåtöljen framför brasan med ryggen vänd åt Frun, som sitter tillbakalutad i soffan till venster. Bådas hållning utvisar en viss förlägenhet och en tydlig föresats att undvika hvarandras blickar. Efter en paus höres en ringning utanför fonden; båda två förbli sittande orörliga. Efter en ny paus höres en knackning på fonddörren; ingen rör sig ännu, hvarpå knackningen upprepas något starkare. Herrn kastar en hastig blick åt dörren, men hejdar sig och vänder ånyo ryggen åt Frun, som låtsar som hon ingenting hört. En tredje, otålig knackning höres, och derpå öppnas fonddörren af Vännen. Fins det då ingen menniska här? (sticker in hufvudet) Ah! Der äro ni ju bägge två! (Frun förblir orörlig; Herrn vrider sakta på hufvudet och nickar med en melankolisk min.) VÄNNEN (utanför). God morgon, Kalle! (närmar sig lifligt Frun) God morgon, min söta kusin! (vill fatta hennes hand; hon låtsar inte märka det och vänder sig ifrån honom) Hvad nu Hvarför... aha! (sänker rösten) Han är kanske svartsjuk på mig? (Frun rycker på axlarna, men svarar inte.) VÄNNEN (efter en kort paus, i det (besvarar Herrns helsning). Det ser ut, som om jag kommit olägligt. Ja ja, man är nästan alltid ovälkommen hos nygifta! (Herrn reser sig och hejdar med en matt rörelse Vännen, som gör min af att vilja gå; tar derpå fram ett cigarr-etui och bjuder med dyster min en cigarr.) Tack ska du ha! (sänker rösten) Men jag störde er bestämdt! Hvad hade ni för er? HERRN (sakta, i tragisk ton). Ingenting alls! Gå för all del inte!
Hon betraktade pröfvande sin nya bekantskap och fann sig allt mer tilltalad af det lilla älskliga ansiktet; så bjöd hon henne att sitta ned i soffan, och nu måste Anna utförligt redogöra för gårdagens händelse. Så småningom öfvervann hon sin förlägenhet och hon berättade enkelt och naturligt om sina små förhållanden, hur hon öfverraskats af den oväntade bjudningen från kusin Karl, hur dagens arbete gått som i en lycklig dröm, därefter om sin ångest då kusin Karl uteblef och slutligen IDUN 24 med hvilken välvilja och synbar grannlagenhet herr Gylling förbarmat sig öfver henne. Anna den äldre lyssnade med stort intresse, gjorde då och då en fråga, och utan att Anna den yngre ens visste hur det kom sig, hade hon för sin nya väninna redogjort för hela sin lilla lefnadssaga. På detta sätt gingo snart ett par timmar och Anna kände sig så obeskrifligt lycklig under inflytandet af den äldres osökta deltagande. Anna reste sig slutligen för att gå, men det ville frö- ken Pettersson icke höra talas om. » Nej, nu måste ni stanna, » sade hon ifrigt, » säg, vill ni inte i all enkelhet dricka en kopp te med mig och låtsa som om vi vore gamla bekanta? Jag känner er ju numera, ända sedan barndomen, » försäkrade hon, därmed åsyftande Annas förtroliga meddelanden. Anna hann icke svara; en knackning på tamburdörren kom de båda damerna att hastigt spritta till. Fröken Pettersson skyndade att öppna. » Nej, se, är det du! » — hördes strax därefter hennes stämma helt muntert därute i tamburen. » Ja, » svarade en manlig röst, som kom lilla Annas hjärta att skena, där hon satt lyssnande inne i rummet, » jag måste hit för att tala om ett litet missöde med ett bref, har någon varit här och nämnt någonting? » » Hvem menar du då skulle ha varit här? » sporde kusin Anna och såg helt oskyldig ut. » Har ingen varit här, ingen alls? » frågade åter Karl Gylling med förundrad min. » Här ha nog varit många, dels på förmiddagen med nya beställningar på arbeten, dels. » » Men jag menar en ung flicka, hon bor här i huset. Vet du, det var ett förtjusande äfventyr, jag måste berätta. » Fortsättningen dog bort på hans läppar.
Direktionen, att hafva intill nästa riksdag ombesörjt en förändrad, mera ändamålsenlig inredning af Ståndets samlingsrum, utan endast åt Direktionen updragit att gå i författning om beredande på lämpligaste sätt af en slik inredning. Direktionen torde böra anses hafva ett sådant updrag fullgjort, då Direktionen låtit genom erkändt skicklige och sakkunnige personer upgöra planritning och kostnadsförslag till salens inredande och alt deremot Direktionen icke 12 Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 1. borde uppå eget ansvar och utan af Ridd och Adeln meddelade närmare föreskrifter, verkställa en förändring, som syntes Direktionen vara förenad med många icke obetydliga betänkligheter och måhända icke heller kunde medhinnas innan Rikets Ständer ånyo samlades; vid hvilket förhållande Direktionen funnit för sig endast återstå att öfverlemna det sålunda beredda ärendet till Höglofl. Ridd. och Adelns egen ompröfning. Dock har en Direktionens ledamot Herr Kammarherren O. M. Björnstjerna enligt sin Berättelsen bifogade särskildta mening, ehuru han delat Direktionens åsigt beträffande flera af de svårigheter eller olägenheter, hvilka möta vid verkställandet af en ny och beqvämare inredning af Riddarhussalen ; likväl, med derjemte fästadt afseende derå, att de förnämsta af ifrågavarande olägenheter säkerl. blifvit vid frå* gans afgörande hos Ridd. o. Adeln tagne i noggrant öfvervägande, ej kunnat tolka Ståndets i ämnet fattade beslut annorlunda, än såsom innebärande ett bestämdt åläggande för Direktionen att, oafsedt de olägenheter som från utförandet blefve oskiljaktige, låta till innevarande riksdag förse salen med beqvämare sittplatser.
Djursholm har ju också såväl m e d afseende å läge s o m terrängförhållanden stora förutsättningar att vara en angenäm plats att b e b o, o c h framför allt är Djursholm såsom h e m något helt annat än hvad som synes för den, s o m tillfälligtvis en vinterdag reser ut för att deltaga i ett kälkparti eller afäta en middag på restauranten. Man kan icke, o m man reser ut på en dag, förstå summan af alla de behag o c h fördelar, s o m det ofvan antydda lifvet på Djursholm medför, det är svårt att uppräkna detaljerna, s o m ofta äro obetydliga, o c h det är slutsumman, s o m är det egentligen bevisande. M e n därför är också den öfriga mänskligheten ofta så skeptisk gentemot djursholmarne m e d deras entusiasm för sitt Djursholm. Alde. * prenumeranter! A f en okänd poet hedrades den populära kokboksförfattarinnan h e l t k o r t efter s i n Då af detta nummer af Idun åtskilliga tusen exemplar gratis spridas som profnummer, torde flerstädes inträffa, att våra redan varande prenumeranter på så vis erhålla dublettexemplar. Till alla dessa rikta vi en vördsam anhållan, att de godhetsfullt måtte bringa det öfverflödiga profnumret i händerna på någon bekant, som ännu icke har Idun — kanhända med en vänlig, personlig rekommendation för » •eder egen tidning ». Till våra — # Kajsa Warg. En kulinarisk-kulturhistorisk Af Birger skiss för Idun. Schöldström. Solar äro emellertid, äfven d e, underkastade förgängelsens lag, o c h o m än solen K a j s a W a r g ä n n u ej har alldeles slocknat, Men nu går h o n bort till grafven: Låt oss fölga henne åt! Saladierer, Sylte-Saker, Soppor, Saucer o c h Gelee, Mandel-Tårtor, Fläske-Kakor Fölgas åt i hvarje le '. D e t lästes i tidskriften den 20 maj 1 7 6 9: Nytt och Gammalt D ö d e n rasar i sin yra, Alltid är han lika arg!