Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid beviljandet af det vid sednaste riksdag föreslagna lån af 2,300,000 R:dr för byggandet af jernväg från städerna Helsingborg och Landskrona till den föreningspunkt, som af Kongl. Majit blefve bestämd, samt derifrån i gemensam sträckning till trakten af Eslöfs station å södra stambanan, fästade Rikets Ständer det vilkor, att jernvägen skulle anläggas för begagnande med ångkraft samt erhålla samma spårvidd som stambanan, hvarjemte den önskan uttrycktes, att arbetet måtte komma att för gemensam räkning öfvertagas af de två särskilda bolag, som redan bildat sig för utförande af ifrågavarande järnvägssträckor; dock öfverlemnades åt Kongl. Majit att, derest något sådant bolag icke inom derför bestämd tid blefve bildadt, i förhållande till väglängd och kostnad fördela låuesumman mellan nämnde två bolag. Då bemälde bolag icke kunnat förena sig om att för gemensam räkning verkställa hela jernvägsanläggningen, har Kongl. Majit under den 4 December sistlidet år, uppå derom gjord underdånig ansökan, fastställt en mellan begge bolagens styrelser träffad öfverenskommelse, angående jernvägsföretagets utförande och fördelningen af den derför anvisade lånesumman. Enligt denna öfverenskommelse skulle Landskrona-bolaget, som komme att verkställa jernbanans byggnad från Landskrona till Eslöf, utaf det beviljade statslånet erhålla 1,200,000 R:dr och Helsingborgs-bolaget, med skyldighet att bygga banan mellan Helsingborg och en anknytningspunkt på nämnde bana vid Arup eller Billeberga, bekomma återstående (änesumman, eller 1,100,000 R:dr; hvarjemte föreskrifvits, att samma byggnadssätt borde — 87 — följas vid begge banornas anläggande. Planer för arbetenas utförande i öfverensstämmelse med derför stadgade vilkor hafva sedermera blifvit fastställda samt kontrakter under den 29 April innevarande år af Kongl. Majit godkända, Jernvägsarbetet mellan Landskrona och Eslöf skulle, enligt det derom upprättade kontrakt, påbörjas före den 1 Maj detta år och derefter oafbrutet fortgå, så att jernvägen kunde vara fullbordad och för allmänna trafiken upplåten inom den 31 December 1865.
(Ordinarie Stats-anslaget.) Af Redogörelserna, hvilka i Kongl.Kammar-Rätten äro granskade för åren 1838 och r83p med anmärkningar, inhämtas följande förhållande: Debet* är 183». år 188». Balans från föregående året: Behållningar och Fordringar 46°>i2o:33. i. Diverse auktions-, observationsoch bötesmedel m. m 3,3or: 2. 2. 72.58o:3i. 5. Balans till följande året: Balans från föregående året: Ordinarie Utgifter: Upphandling af persedlar till utredning, Armeens beklädnad, tross, fästningarnes behof m. m 573'»243:22. 9, 521,908:10.10. Leverering: Till Kongl. Räntekammaren ; ; 3o,543: 12. r. Balans till följande året: Behållningar och Fordringar 326,04,9:44 I0- 334,729:18. ti. Det å 3:dje Hufvudtiteln uppförde anslag till Reseoch Trakta mentskostnader för Militäre Embetsoch Tjenstemän har, utöfver beräknade beloppet 6,666 Rdr 3a sk., år i838 utgått med : R:dr io,23i: 29. — samt för år 1889 med 14,652: 38. — hvilka båda brister blifvit af 3:dje Hufvudlitelus besparingar ersatta , med undantag af 210 Rdr 35 sk., hvilka icke blifvit lill ersättning anmälda. Af nämde anslag har ett ständigt arfvode åt en del af Kongl. Krigs-Hof-Rättens Ledamöter, stort / ,65o Rdr årligen, blifvit utbelaldt, enligt Kongl. Brefvet den i3 December 1826, Kongl. Reskriptet den 4 Maj 1827 m. fl. stadganden. § 3.
Jag tror mig igenfinna i detta framställningssätt den ofeestämndhet sorn aldrig lemnäs obegagnad;, då hågen att kasta skugga på personer åtföljes af fruktan att icke kunna styrka hvad man föregifvit; och som jag vill vara förvissad att Herr Friherren hvarken känt sig frestad af denna oädla böjelse, ej eller önskat att åt sitt tal gifva styrka och effect på tredje mans bekostnad, tror jag mig göra Herr Friherren en verkelig tjenst, då jag fäster dess uppmärksamhet vid denna omständighet, hvilken jag för det närvarande så mycket mindre vill räkna Herr Friherren till last, 60m han sjelf klarligen sökt bevisa, att han enligt dess eget yttrande är: novice i Riksdagsärender, hvilket Hen 24 Februarii, åter jag hvarken är behörig eller benägen att bestrida. Om jag med Herr Friherren ägde visshet att embetsman genom origtiga uppgif. ter missledt Regeringens omdöme om landets belägenhet, skulle icke heller jag draga i betänkande att yppa detta förhållande då jag dermed trodde 111ig kunna gagna det allmänna j men jag skulle med upprighet och redlighet, dessa kännemärken på Riddersmanna värde, framställa både person och sak; och o/n jag det icke kunde, skulle jag häldre tiga än ådraga mig förebråelsen, att hafva väckt misstankar mot dem, hvars förolämpande kanske icke åsyftats och möjeligen icke förtjents Ännu mindre vore det med mina tänkesätt öfverensstämmande, att för ett sådant pris tillköpa mig ett ephemeriskt loford om patriotiskt mod att tala sanningens språk i en belägenhet der modet icke pröfvas, ty det mötes icke af faran. Jag skulle väl kunna erindra Herr Friherren att de af mig afgifne rapporter, som blifvit i allmänna tidningarne införde innehålla endast berättelser om eldsvådan i Norrköping och 2:ne inom provinsen föröfvade mord* gerningar, hvilka uppgifters oriktighet ingen högre än jag skulle önska att Herr Friherren kunde visa.
Tvärtom, hon talade gerna om sina bekantskaper inom konstnärsoch författarverlden och roade sig ibland med att nämna namn, som för de gode medlemmarne af societeten hade samma hemlighetsfulla och skrämmande klang, som busen för småbarn, namn som med en betänklig logik sattes i förbindelse med hennes små toalettextravaganser och kom henne att framstå som en pikant liten Jakobin i kjolar. Detta var också fullständigt medvetet, hon visste att den frygiska mössan, som hon i en utmanande ställning satte på sitt ljusa hår, klädde henne godt; och hon behöfde aldrig frukta att detta lilla koketteri skulle tagas på fullt allvar; dertill var hon ändå i alltför hög grad ett äkta barn af det goda sällskapet. Hon var dotter af en förmögen handlande i Malmö. Ursprungligen utrustad med ett godt hufvud hade hon också fått en omsorgsfull uppfostran. Hon hade varit en af den sydsvenska universitetsstadens första kvinliga studenter och der cirkulerade ännu från den tiden bland de indignerade småstadsfruarne ett par anekdoter om hennes deltagande i punschgillet, som hölls å ett offentligt ställe af de nybakade apollosönerna. Hon hade sedermera tillbringat ett år i pension i Schweitz, ett par månader i Paris och ett par somrar med sin far i Karlsbad. Detta allt gaf henne både i småstadsfruars och Stockholmsherrars ögon ett utländskt snitt, som försonade dem med toalettextravaganserna och som t. o. m. kunde få dem att se genom fingrarne med hennes tjufpojksaktiga vana att alltid göra och säga just det, som hon visste skulle förefalla dem allra mest otroligt och förbluffande. Det fans dock hos henne detta något som gjorde att man aldrig på allvar kunde misstänka henne för att hylla de förfärliga moderna idéerna af öfvertygelse. Hon tycktes blott göra i opposition på lek, af sjelfsvåld, af barnsligt trots, derför att det klädde henne. I det hela taget var hon ett bortskämdt barn. Hennes mor hade dött medan hon ännu låg i vagga, hon hade inga syskon och blef uppfostrad af en moster och af fadern, hvilka båda förgudade henne. Från sitt tredje år hade hon varit hemmets tyrann.
Enligt, de sednast reviderade räkenskaperna, eller de för åren 1852—1854, var åter förhållandet, att, per medium beräknadt, de lill embetsoch tjenstemän utgångna pensioner utgjorde R:dr 47,414: — samt understöd till deras enkor och barn 26,954: — eller tillsammans : , R:dr 74,368: — då de förra till gemenskapen voro R:dr 13,528: — samt understöd till deras enkor och barn , 413: — eller tillsammans R:dr 13,941: — 134 Expedi tion s-UIskottets Förslagtill underd. Skrifvelse, N: o 229. Nyssnämnde räkenskaper ulvisade, ali, i medeltal, de inkomster lill pensionskassan ensamt, hvilka härflöto frän embetsoch tjenstemän eller ”sädana förhållanden, som med dem egde gemenskap" R:dr 20,456: — och från gemenskapen, eller ”sådana förhållanden, som med dem egde sammanhang” „ 18,713: — hvarjemte den upplysningen meddelades, all förslnämnde år eller 1848, de båda fondernas inkomster i del hela beräknades lill ... „ 49,237: 3. 8, utgjorde den andel deraf, som Slaten under olika benämningar anvisat ej mindre än „ 31,371: — Vid jemförelse emellan fordna och närvarande förhållanden syntes således gemenskapen hafva under sednare lider varit i hög grad vanlottad; och Stalén mäste anses så mycket mera skyldig all afhjelpa det uppkomna missförhållandet, i hvad på den beror, som de förorättade voro genom reglementen uteslutna från rättighet alt göra sin klagan hörd och icke hade någon del i förvaltningen af pensions-kassan, som icke här, såsom vid arméen, vore delad emellan befäl och gemenskap. En al de mest verkande orsakerna lill det anmärkta missförhållandet mäste lillskrifvas en för långt drifven önskan att, genom starkare omsättning, bereda Slaten en mera tjenstbar officers-korps.
Enär de årliga Riksoch Special-Stater, som på grund af Rikets Ständers Stats-reglering böra upprättas, äro underkastade årliga förändringar derigenom, att den i allmänhet under penninge-lönerne uppförde Spanmål verkar tillökning i lön, då Riksmarkegångs-priset öfverstiger 6 R:dr per Tunna; och då en så beskaffad föränderlighet i de årliga staterna måste medföra betydliga olägenheter vid desammas upprättande, samt försvåra den controle som bör ega rum vid granskningen af StatsVerkets räkenskaper, anser StatsContoret sig böra ånyo anmäla angelägenheten deraf, att en Riksmarkegång vid hvarje Riksdag faststäldes, som , oförändradt intill dess påföljande Statsreglering vidtog, blefve gällande; och får StatsContoret, i afseende härå, underdånigst ( 43 ) åberopa dess uti, dea 16 October 1828 afgifven, Berättelse om StatsYerkets förvaltning, tillstånd och behof, gjorde framställning i detta ämne. StatsContoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Storm äg tigste Aller nådigste Konung, Eder Kongl. Maj;ts underdanigste, tropligtigste tjenare och undersåtcr P. WESTERSTRAND. C. E. af Tuneld. L. G. af Sillén. Isr. Tauvon. Stockholm den 19 December i833. Th. Nyström. Joli. Th. Östman. Till Kongl. underdånigst med Berättelse -om StatsVerkets förvaltning, till stånd och behof. Stock Ii 0 la, tryckt hos J. Hörberg, 1834- ( 4.9 ) Förteckningöfver de till 1831 års slut på Öfverskotten å Stats-Verkets Inkomster anordnade Förskotts-Utgifter, att anmälas hos Rikets Ständer till ersättning eller afskrifning. För år 1827 och förra åren. Återstoden af InköpsSumman för Biskops-Bostället i Götheborg, enligt Kongl. Brefvet den x Utbetaldt samma år 6,000.
189Ö I D U N Nej, det hade hans hustru visst icke tänkt, men det fanns så mycket annat, som kunde vara bra att få lära, t. ex. att sy hålsöm och märka linne, något hvaruti min mor icke var riktigt hemmastadd, ehuru det brukade utgöra en del af äfven » sämre » flickors undervisning. » O c h. o c h. » tillade min mor, men vågade ej säga ut. » Ah, jag vet hvad du menar, » förklarade min far, och nu såg han riktigt förtörnad ut. » Du vill, att flickungen skall läsa fransyska. Jo, det fattades bara. » Han tog hatt och käpp och gick sin väg i vredesmod samt kom ej tillbaka förrän sent på kvällen, och då var ej längre fråga om min skolgång. » Du var länge ute, » sade min mor saktmodigt. » Nu är gröten kall. » » Jag har ätit sexa, » sade min far och såg upprymd ut, » ända ute på Barnhuskällaren, må du tro. Det var Gustafsson, målarmä- starn, som bjöd. H a n vill bli rådman, skall jag säga, men det går väl inte än på länge. » J a g låg, men tanken på skolgången och franskan höll mig ännu vaken, och jag lyssnade uppmärksamt till föräldrarnes samtal. % Husmoderlig almanack. November. Stenia. Hedrad kvinnlig Ufsgärning. Teater och musik. Kungl. operan återuppförde sistlidne fredag » Lak&gt; mé » inför e n fulltalig och synnerligen intresserad publik. L i k s o m fröken P. P a r t i e t, som vid de båda första föreställningarna egendomligt n o g sjöngs p å franska, utföres f. o. m. i onsdags p å svenska språket. Öfriga rollinnehafvare, bland hvilk a fröken Wolf och fru Heintz voro n y a som resp. Mallika och R o s e, gjorde sitt bästa. Andra symfonikonserten k. operan. I fröknarna Nordin och Hamberg synes teatern hafva fått e t t p a r goda förmågor. F r ö k. Författarinnans graf. F r u A. — c©8®&gt; — i tisdags i Vetenskapsakademiens Afzelius.
I)ä emedlertid ttel8 en etter snnsn trsAS sr st tte ötri^e s11ttet68 otieroen<1e, det8 v'i88s törksttrinAsr torde ltnns8 vsrs st cten srt, stt cters8 n^^- 8kjotsnde totte sttens8t 8kutte törnsrms cte Iii11iAg8te sn8prsk, ntsn oetr ver lis 8tigct1iAt tor trsmticten; tilLt^rkte Oejisrtemen^-Llieten i nnderdäniAtiet, stt tdtjsnite, mect Ltementsr-tsroverlien 8smmsnlisng eASnde, sn8tsA8trsAor mätte tititvs 1tiket8 8tsnder8 ^rötninA under8ts11ds: cr) t^vs Ltementsr-8kotsn8 i 8tookliotm uji^torsnde ^ä 8tst med n^tt snstsg tilt 8smms tselopji, 80in cten rectsn st Llemontsr-1srovorken8 modet stnjoter, otter 6,8oo tt:dr Lrti»en. Denns stAsrd torilo vsrs 8s m^oket viAtiAsre, 8om lorlidet sr3 lievi8ion otvor Llementsr-tsroverken, tivitken sn8ett
Att 1111 samla ett Utsk., som, efter hvad jag hört af Gr. Frölichs sista yttrande, äfven skulle omfatta t. o. m. beskattningsväsendet, och således möjligen kunna åstadkomma förändringar, nära nog lika skakande, som skulle blifva resultatet af hvarje större eller mindre förändring uti beskattningsrätten, tror jag är föga tillrådligt i närvarande tider, och under de förhållanden, hvari vi nu slå. Man har öfverklaga! och anfört såsom ett hufvudskål för nödvändigheten af en sådan åtgärd det strypsystem, som äger rum, och att penningar saknas i landet, men man besinnar icke, att våra egna ordningar dertill äro förnämsta skulden. När man t. ex. skrinlägger 5 års Den 4 September f. m. 151 öfverskott i banken, att der ligga overksamma, så bör man icke förundra sig, att dessa penningar icke äro i rörelsen, och det beliöfvcs icke mera, med det inskränkta rörelsecapital, som här finnes, för att sjelfvilligt åstadkomma ett strypsystem. Det tillhör icke denna förhandling, att angifva medlen till afhjelpande af detta onda, men jag tror icke, att det finnes någon upplyst medlem af delta Stånd, sorn icke i detta afseende skänker mig sitt bifall. På dessa grunder afstyrker jag den af Gr. Frölich framställda motionen om ett särskildt Ulsk:s nedsättande. Ilr von Hartmansdorff, Aug., Jag misskänner ingalunda välmeningen med Gr. Frölichs motion och bestrider icke eller hennes laglighet; ty Riksd.Ordn. visar, huruledes särskilda Utsk. kunna af R. St. beslutas. Men frågan är nu naturligtvis den, huruvida eli särskildt Utslcs nedsättande för det af Gr. Frölich afsedda ändamål icke skulle blifva hinderligt för andra Dtsk. alt uträtta hvad de höra, och dernäst huruvida ett särskildt Utsk., om det nedsätles, skulle kunna uträtta hvad motionären önskar. Jag tror, alt detta Utsk. blefve hinderligt för de öfriga, utan ali kunna i och för sig sjelft något uträtta, samt anhåller att få uppgifva skälen dertill. När man läser Gr.
För Konungen skall längst fram i salen slå en Thron, omkring hvilken Kron-Prinsen och de öfrige Kongl. Prinsarne hafva sina platser. Dernäst intage, framför alla andra, de tvänne Stats-Ministrarne deras rum, och förhålles i öfrigt enligt det Ceremoniel Konungen låter för tillfället utfärda. Härefter före Konungen sjelf, elier, der Konungen är frånvarande, eller Han så för godt finner, Stats-Ministern för Utrikes ärendena ordet till Riksens Ständer, och låte dem afhöra berättelsen om hvad sedan sista Riksdag uti Rikets Styrelse sig tilldragit. Landtmarskalken och Talmannen träde sedermera inför Konungen och framföre i Ståndens namn, deras underdåniga vördnad. När Konungen lemnar Rikssalen, beledsagas Han af Ridderskapet och Adelil, hvarefter de öfriga Stånden i ofvan föreskrifna ordning afträda. § 41. Siats-Rådets oell Högste Domstolens samtlige Ledamöter, äfvensom Juslitie-Canlzleren oell Justitie-Onibudsmaiinen kunna ej säle och stämma i sitt Stånds Plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds särskilda Ordningar stadga, dertill berättigade äro; dock för Stals-Råds-Ledamol det fall undanlaget, då honom enligt Regerings-Formen uppdraget är att vara medlem af Regering. I Utskott eller val till Utskolts-ledaniöler må icke någon af förenämnda personer deltaga. Ej må någon, af hvilken Riksens Ständer kunna fordra redo och ansvar, inväljas i Utskott, der redovisning för hans egna göromål och embets-åtgärder kan förekomma; börande för öfrigt och i allmänhet iakttagas, att i mål, som personligen röra eu Ledamot af något Riks-Ståud, må han väl i Plena eller Utskott öfverläggningarne, men ej besluten, öfvervara. § 61.
Och då härvid bör tagas i betraktande, alt spanmåls-beräkningen tillkom på det att Embetsmännens löner, vid varuprisens föränderlighet, skulle i det närmaste rälta sig elei efter, men ingalunda för att bereda en löneförbättring, hvilket åter skulle inträffa, om spanmålen under lönerne nu fastställdes till 6 R:dr 44 sk. per tunna, men prisen för den kommande tiden icke uppgingc till utöfver 6 R:dr, som är det nu antagna minimi-pi iset; så karr, enär, utom det större besväret, genom Staternas årliga förändring, någon annan väsendtlig olägenhet icke är förenad med nu gällande ordning, Utskottet icke undgå ytterligare tillstyrka att, äfven med hänseende Lill realisationens förmodade inverkan lill beredande af stadga i varuprisen, be - Ståts-Utskottets Utlåtande IV.o 212. 5 slammandet af ett oföränderligt medelpris å spanmålen under lönerne må uppskjutas till nästa Riksdag, då erfarenhet i delta hänseende kunnat vinnas. Vid Utskottets förslag, alt spnntnålsberäkning under nya löner, eller vid beviljandet af förhöjning i ganda, må för framtiden upphöra, har val blifvit anmärkt, att, örn spanmålen under lönerne skall borttagas, det bör ske för alla på en gång, så alt af Tjenstemän i samma grader., elen ene icke må ega olika löneförmåner med den andre, m. m>; men Utskottet finner denna invändning icke vara af serdeles vigt, då, i de verk, der extra inkomster ega rum, olikhet i vilkor inom samma lönegrader säkerligen förefinnes, och det i allt fall icke är någon så stor obillighet eller förlust, om den i tjensten yngste, ett och annat år, icke erhåller fullt den inkomst bans äldre kamrater ega uppbära.
Detta undantag motiveras deraf, att Kronan aldrig för betning begagnar sina skogar eller annan sådan mark, som här är i fråga, och är således ej heller i behof af stängsel för det ändamål, som dermed i allmänhet skulle komma att afses. Kronans befrielse från deltagande i stängseln eger emellertid, enligt förslaget, blott rum så länge Kronan icke sjelf fordrar stängsel; men i samma mån Kronan egnar mera omsorg åt skötseln af sina skogar, skall den äfven blifva mera angelägen att genom begagnande af sitt eget stängselvitsord befria sig från de angränsandes betesrätt, och tungan af hägnadsskyidigheten skall härigenom i de flesta fall blifva lika å ömse sidor. Tillägget till §:n om allmänning, som till delegarnes begagnande är öfverlåten, förekommer all misstydning i afseende på förhållandet med härads-allmänningarne, hvilka, ehuru till delegarne upplåtne, fortfarande stå under allmän uppsigt, men om hvilkas ställande för framtiden under ytterligare vård från Sammans. Lagsamt Allm. Bvsv.- och Ekon.-Utskottels Betänkande M SS. 25 det allmännas sida fråga i sammanhang med förslag till förbättrad skogshushållning jemväl blifvit väckt. Flere bland hushållssällskapen och länsstyrelserna hade i de från dem infordrade öfvanomförmälda utlåtanden förenat sig i den åsigt, att skyldigheten att hålla hägnad borde inskränkas till hägnad af sådan beskaffenhet, som fredar mot större kreatur; hvadan denna fråga vid förslagets utarbetande jemväl kommit under öfvervägande. Olägenheterna af en ovilkorlig föreskrift i sådan syftning äro likväl onekligen öfvervägande.
Som enligt förslaget special-kassorna skulle blifva spridda i två olika våningar, nemligen expeditions-kassorna i depositions-afdelningens lokal 2 tr. upp i nya Bankobuset, två vexlings-kassor på nedra botten i samma bus samt en vexlings-kassa i gamla Banko-huset, så uppstode icke allenast ökad svårighet för kassa-chefen att utöfva den honom åliggande jemna tillsyn och kontroll äfven å vexlings-rörelsen, och ordnandet af hvad dermed egde samband, ulan ock minskad beqvämlighet för den 6 Banko-Utskottets Betänkande, J\fi 6!. del af allmänheten, som hade att bekomma kontanta medel hos utbetalnings-kassören, men i följd af förslaget icke kunde påräkna alt hos honom i och med detsamma få sitt vexlings-behof fyldt; hvaraf jemväl loide inträffa, att de under närvarande förhållanden af göromål redan öfverhopade vexlings-kassörerne icke skulle medhinna de dem åliggande bestyr. Kommitterade erinra härvid, att någon jemn tillsyn å vexlings-kassorna icke åligger kassa-chefen, som sålunda, utan hinder af kassornas föreslagna läge, bör kunna fullgöra den dagliga inspektionen af dessa kassor, samt anföra i fråga om de trafikerandes minskade beqvämlighet, att förslaget visserligen innehölle, att kassören egde att till inlemnaren af assignalioner utgifva beloppet i de penningar, som funnes till hands, men deraf följde ingalunda, alt ju icke de penningesorter verkligen kunna hos denne kassör vara alt tillgå, hvilka af inlemnaren åslundades, särdeles som kassören, hvilken måste vara beredd att inlösa assignationer å luiru stort eller huru ringa belopp som helst, följaktligen äfven mäste vara försedd med penningar å alla valörer samt dessutom, derest den ena eller andra af dem under expeditionstidens lopp skulle medtagas, jemväl vore i tillfälle att antingen genom vexling eller förnyad reqvisition de felande valörerna anskaffa.
Af Frankrikes offlciela statistik framgår, att bland de nationalekonomiskt » aktiva » medborgarne, 9 millioner ej ega annan inkomstkälla än försäljandet af sin personliga arbetskraft, att handel och industri sysselsätta 7 millioner och åkerbruket 8 millioner, samt att de vigtigaste lifsförnödenheternas omedelbara framställande (då vi sålunda frånse från köpman-ståndets distributiva värksamhet, från industrikapitalisternas hufvudsakligen administrativa värf samt från dessa señares hustjänares arbete), besöijes af omkr. 12 millioner medborgare, d. v. s. mindre än tredjedelen af befolkningen. Dessa, naturligtvis blott närmelsevis riktiga kalkyler, antyda visserligen ej fullt så svåra sociala missförhållanden som de ökända engelska, men visa dock, att äfven i Frankrike det tunga och vigtiga produktiva arbete, utan h vil ket köpmannens distribution oeh kapitalistens administration samt all regeringsverksamhet aro utan föremål, är vältadt på ett oproportionerligt litet antal medborgare. Ej heller förefaller denna samhällsklass ’ belägenhet lju» are, då man betänker att det hufvudsakligen är den, som bär den oerhörda, till 4 milliarder francs ärligen uppgående skattebördan. Frankrike » åtnjuter » ju en ständigt växande national-och kommunalskuld på 30 milliarder francs! En vink om utsträckningen af franskt armod är uppgiften, att nära två millioner individer — motsvarande tolftedelen af lönarbetame — ärligen anlita offentlig barmhärtighet, under en eller annan form, till en kostnad af 110 millioner francs. Ogynsamt om landtbefolkningens förhållanden vittnar, att Frankrike visserligen äger 8 millioner odlare med 10,4 millioner familjemedlemmar, men att blott 4,4 millioner af dessa odlare äro jordegare, och att blott en million af dessa egare besitta mer än 5 hektar, under det bevisligen minst 2 millioner af de öfriga ega sä små jordlappar, att ena hälften af dem måste arrendera jord och andra hälften tjäna som daglönare. Vi hafva här mellan en och två millioner fattiga och ofta eländiga lönarbetare, hvilkas egenskap af » jordegare » vid en hastig blick låta den franska arbetarefrågan och särskildt landt-frågan förefalla ljusare än den är.