Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
2:o att, i likhet med hvad Rikets Ständer, genom bifallande af nuvarande Banko-Utskotts Memorial J\s 42, medgifvit, beträffande lönevilkoren för Bankens tjenstemän och öfriga betjening, ofvanstående aflöning måtte från och med början af innevarande år 1857 lill och med slutet af år 1859 få utgå med en tredjedels förhöjning af den för en hvar af Riksgälds-kontorets embetsoch tjenstemän samt vaktbetjening å lönestaten uppförda lön; 3:o att, vid beräkningen af innevarande års aflöning, dock måtte afdragas det belopp, som hvar och en af nämnde embetsoch tjenstemän samt vaktbetjenter för innevarande år redan fått uppbära dels på grund af reglementets 255 § och dels såsom ljuspenningar; 4:o att all vidare tillämpning af sagde reglemenls-§ måtte upphöra samt Ijuspenningarne för framtiden försvinna; och 5:o att, då tjensteman af sjukdom eller annat förfall vore hindrad att sin tjenst förrätta, samma föreskrifter, i afseende på afdrag å hans tjenste-inkomster, måtte få gälla för Riksgälds-kontoret, som för enahanda fall, rörande Bankens tjenstemän, af Rikets Ständer stadgats. Slutligen, och då den vid 1850 och 1851 års
Jag inser ej annan hjelp, än utskyldernes betydliga nedsättning samt indragningar och besparingar i samma mohn. Jag anhåller vördsammast om remiss af detta mitt anförande till Statsoch Bevillningsutskotten samt communication med de öfrige respective medStånden. No 15 Herr Von Vfgr.sack, Ernst: Det är i anledning af Friherre Rudbecka i plenum väckte motion om svårigheten för utgörande af nu varande utskylder, tom jag Utbeder mig få yttra några ord* 176 Den 6 Fehraarii, Nästan intet kan' vara af större intresse för dem, hvilkas Representanter vi egentligeii äro, jag menar jordägaren, än förminskandet af de verkeligen högst tryckande utskylder; Ingen, som äger den minsta jordtorfva , åtminstone af annan än Säterieller Boställsnatur, lärer finnas, som icke häruti delar med mig samma tänkesätt och tror jag för min del, att Friherre Rudbeck har fullkomligt rätt i hvad Friherrn inför Ridderskapet och Adeln anfört; men jag tror äfven att förminskningen af utskylderne icke kan föregå förminskningen eller indragningen af Statens utgifter och nuvarande behofver-, det är således på dem som utskyldernes nedsättande beror; desse indragningar af Statsutgifterne kunna etter min tan* ke ganska lätt ske och ibland annat lemnar vått antal högre Embetsmän oss ett rikt tillfälle dertill. Det torde vara så mycket mera angeläget att minska den nuvarande Bevillningen, sorn, om priserne på Landtmannaprodueterne fortfara att falla, den blifver ösnöjelig att utgöra. Bilagor till PleniProtocollet för den 10 Februari!, förmiddagen, N-o 1. Friherre Cederström, Jacobi | Uti ett tidehvarfdå upplysningen i så mångs af - Den io Februarii.
1 morn. är utan förändring antaget af Preste-, Borgareoch BondeStånden, så lydande: ”Då någon person önskar inrätta Skola och deri sjelf lemna undervisning. bör anmälan derom göras hos församlingens Skol-Styrelse, som icke eger förvägra Skolans inrättande, så framt den sökande är välfrejdad, och eger den skicklighet, som för undervisnings meddelande erfordras; börande en sådan Skola, hvad undervisning och ordning angår, stå under Skol-Styrelsens inseende.” Deremot har Ridderskapet och Adeln sammanfattat bägge momenten af denna §. uti följande föreskrift: ”Barn, som begagna enskilda Skolor, stå under samma tillsyn af församlingens allmänna Skol-Styrelse, som de der begagna huslig undervisning.” Detta stadgande har likväl förfallit, hvad i:sta mom. beträffar, då beslut annorlunda blifvit samstämmigt fattadt af 3:ne Stånd. 2 mom. är af Borgareoch Bonde-Stånden godkändt; men PresteStåndet har beslutat, att detta moment borde utgå, såsom öfverflödigt, efter det stadgande, Ståndet vid 1 §. 3 mom. beslutat, och Ridderskapet och Adeln har för hela denna §. antagit det stadgande, som ofvan finnes infördt. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskottens Forslas, N.-o igo. 31 Då likväl Preste-Ståndets beslut vid i §. förfallit, få Utskotten nu inbjuda detta Stånd att förena sig med Borgareoch Bonde-Stånden örn antagande af Utskottens förslag, så lydande: Skolor, sorn på enskildes bekostnad redan äro inrättade, eller framdeles kunna inrättas, stå äfven under Skol-Styrelsens uppsigt, dock må ej någon rubbning i de vilkor, som vid deras stiftelse kunna vara föreskrifne, ega rum , så framt ej dessa äro af sådan natur och beskaffenhet, att de motverka eller förhindra undervisningens ändamålsenliga ordnande. § i5. 1 morn. är godkändt af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-och BondeSlånden, enligt Utskottens följande förslag:
Hr Fåh raMis, Olof Immanuel: De förslag, som lågo till grund för näringsförfattningarne af år 1846, voro behandlade af Lagoch Ekon.-Utsk:n. Med afseende härå, och då Hr von Köchs ifrågav:de motion ovedersägligen syftar till ändringar i gällande civil-lag, var inom Talmans-konferensen den mening enhällig, att ärendet borde af nämnde Utsk. behandlas. Jag hemställer alltså vördsamt att, med iakttagande af den godkända praxis att, äfven då ett ärende bör blifva föremål för flera Utsk:s handläggning, verkställa remissen endast till ett, motionen må till Lag-Utsk:t återställas, detta Utsk. obetaget att för sakens behandling äska sammanträde med Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:t. H. Exc. Ilr Gr. Sparre, Gustaf Adolf: På sätt den siste talaren yttrat, har man, vid Talmans-konferensen, ansett att denna motion skall förklaras tillhöra Lag-Utsk:ts behandling. De skäl, som ligga till grund för denna åsigt, hafva hufvudsakligen blifvit af Hr von Koch anförda. Huruvida frågor tillhöra allmän civil-lag eller den ekonomiska lagstiftningen är ofta ganska svårt att afgöra; men då motionären till stöd för sitt förslag om en utvidgad näringsfrihet, jemte yrkande om upphäfvande af 6 kapitel i handels-balken, tillika hemställt om förändring af sådana stadganden, hvilka äro af rent juridiciel natur, och af hvilka ganska ofta tillämpning vid domstol förekommer, tror jag att Lag-Utsk:t icke kan undvika att deltaga i behandlingen af denna fråga, oafsedt förändringar i näringsfriheten egentligen tillhöra Ekon.-Utsk:t. Jag instämmer således deri, att denna motion bör tillhöra Lag-Utsk:t; detta Utsk. obetaget att sammanträda med Ekon.- Utslut eller den afdelning deraf, som med frågan kommer att taga befattning.
Herr Fricks, N:o 223, angående anslag till Calmar domkyrka; Herr Rooths, N:o 224, derom, att Helsingborgs skola måtte få fortfarande behålla de förmåner och rättigheter, af hvilka den nu är i åtnjutande; Herr Rooths, N:o 225, om anslag till staden Helsingborg, i ändamål att en glacis må byggas från norra delen af stadens hamn till det så kallade Norra Badhuset; Herr Bäckströms, N:o 226, angående anslag till ytterligare en kollega vid Norrtelje högre lärdomsskola; Herr Bäckströms, N:o 22 7, angående inrättande af frivilligt arbetshus i hvarje läns residensstad; Herr Hesselgrens, N:o 230, angående båtsmans-roteringen i Stockholm; Herr Wahlströms, N:o 232, angående bestämmelser i afseende på löner för lärare vid Elementar-läroverken; Herr Wahlströms, N:o 234, angående anslag till Gymnastiska Central-Institutet för underhåll af 15 å 20 afgiftsfria, obemedlade sjuka derstädes; Herr Wahlströms, N:o 235, derom, att Ollestads säteri, såsom icke varande af kungsgårds natur, utan en till kronan inlöst frälselägenhet, må utgå från antalet af de kungsoch kungsladugårdar, hvilka uti Rikets Ständers skrifvelse äro upptagna, på det att sedermera med denna lägenhet må kunna förfaras enligt gällande författningar; Herr Fridstedts.
Snart färdig och följande sin vägvisare, begaf sig vikomten, att börja med, rakaste vägen till Agrippas pantheon och derifrån öfver Trajani torg till det gamla Forum romanum, hvarifrån han, sparande Colosseum till en annan dag, återvände till Corso. Vägen leder genom trånga och smutsiga gränder och företer just ingenting märkligt, med undantag af Caji Bibuli grafvård, framför hvilken vikomten också stannade. Den består af några väldiga block af tiburtinsk sten, inmurade i ett gammalt förfallet hus, hvars uppbyggare troligen ej fann sig litet belåten med att kunna begagna dessa gigantiska materialier, hvilka ej kostade honom någonting. Formen är enkel, men ädel, och monumentet bär en lycklig prägel af en vördnadsbjudande ålder. – Hvad är det der? frågade vikomten. – E il sepolcro di Cajo Poblicio Bibulo. – Ah, der är en inskription ... hvad står der? – Senatus consulto atque populi jusso, började Cecco, och fortfor att uppläsa den gamla latinska inskriften, för hvilken vi dock vilja förskona våra läsarinnor, hvilka – efter hvad man sagt oss – hysa en oöfvervinnelig afsky för Virgilii och Ciceros språk. – Vet du också hvad det betyder? frågade vikomten, småleende åt det sätt, hvarpå romaren uttalade latinet. – Certamente, signor, svarade Cecco stolt. Det betyder att på senatens inrådan och folkets befallning Publicius såsom belöning för sina förtjenster erhöll denna plats till begrafningsställe åt sig sjelf och sina efterkommande. – Hvar har du inhemtat all denna lärdom? frågade vikomten skämtande och utan att fästa någon uppmärksamhet vid den tonvigt, ynglingen hade lagt på de första orden, hvilka erinrade om folkets makt och majestät i den gamla romerska republiken. – Jag har lärt det af ... Facchinon hejdade sig liksom han varit nära att förråda något, som försigtigheten bjöd honom förtiga. – Nå ... af hvem? – Af ... af någon ... jag minnes ej rätt hvilken ... någon resande engelsman, som öfversatt det för mig.
Det var som hade Etna rodnat af harm öfver det, som försiggick i donna Elisas trädgård. Det var i solnedgången, då Etna blef strålande rödt, som hon hade brukat tänka på Gaetano. Det var, som om de båda hade väntat honom. Och de hade båda sett för sig hur det skulle blifva, då Gaetano kom. Hon hade endast fruktat, att han skulle blifva alltför eldig och stormande vild. Och nu talade han endast om dessa gräsliga socialister, som hon afskydde och fruktade. Han talade länge. Hon såg hur Etna bleknade och blef bronsbrunt, och så kom mörkret. Hon visste, att det skulle blifva månsken. Där satt hon alldeles stilla och hoppades på hjälp af månskenet. Själf kunde hon icke göra något. Hon var fullkomligt i hans våld. Men då månskenet kom, hjälpte icke det heller. Han fortfor att tala om kapitalister och arbetare. Då tycktes det henne, som kunde det ej finnas mera än en förklaring till allt detta. Han måste hafva upphört att älska henne. Plötsligen kom hon ihåg något. Det var för åtta dar sedan. Det var samma dag Gaetano kommit hem. Då hade hon kommit in i Giannitas rum, men hon hade gått så tyst, att Giannita ej hört henne. Hon hade då sett Giannita stå som i hänförelse med uppsträckta armar och uppåtvändt ansikte. Och mellan händerna höll hon ett porträtt. Än förde hon det till sina läppar och kysste det, än sträckte hon upp det öfver sitt hufvud och såg upp till det i hänryckning. Och porträttet hade varit Gaetanos. Då donna Micaela sett detta, hade hon dragit sig tillbaka, tyst som hon kommit. Och hon hade då endast tänkt, att det var synd om Giannita, om hon älskade Gaetano. Men nu, då Gaetano blott talade socialism, nu mindes hon detta. Nu började hon tro, att också Gaetano älskade Giannita. Hon påminde sig, att de voro barndomsvänner. Han hade kanske älskat henne länge. Kanske han kommit hem för att gifta sig med henne. Donna Micaela kunde ingenting säga, hon hade ingenting att klaga öfver. Det var knappast en månad sedan hon skref till Gaetano, att det icke var rätt af honom att älska henne.
Då jag för vården om andras och egna angelägenheter måste för en längre tid lemna riksdagsorten, nödgas jag afsäga mig såväl den plats inom Konst.Utsk:t som befattningen af Elektor, hvilka jag genom R. o. Åd:s förtroende innehar; dock under den vördsamma anhållan att blifva vid min riksdagsmannarätt bibehållen. Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., till denna anhållan lemnat bifall, anmodades Ståndets Hrr Elektorer att välja en ledamot i Konst.Utsk:t efter Hr Tersmeden. Föredrogs Vallöf! BorgareSt.-ts prot.-utdr. N:o 308, med inbjudning till MedStm att förena sig uti BorgareSt:ts beslut om tryckning och utdelning bland RiksStms ledamöter af det Betänk., sorn af K. M:t iörordnade komiterade afgifvit, ang de den medicinska undervisningen i riket. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad., med antagande af BorgareSt:ts inbjudning, behagade fatta enahanda beslut som nämnde Riksstånd fattat. Ropades ja. 1) en 26 Jn ni f. m. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande BankoUlsk:ts den 13 och 16 dennes bordlagde Betänk. N:o 25, med förslag till reglering af Bankens laneoch kredit iv-rörelse samt om användande af uplupen odisponerad bankovinst. l:sta och 2:dra punkterna. Utsk:ts hemställanden biföllos. 3:dje punkten. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredrik: I trqdje mom. af nu föredragne 3;dje § förekommer en strof, som af misstag influtit, nemi. om lånet till Landskrona stads kyrka. Jag skulle derföre anhålla, att B. o. Ad. ville, med uteslutande af stadgandet härom, i öfrigt bifalla §:n.
Jag tror ingalunda, att de ordalag, jag föreslog, kunna hindra restlängds upprättande. Det är ej sagdt huru framställningen skall vara beskaffad, blott att man skall söka Konungens Bef:h:des handräckning. Hvad särskildt det anmärkta ordet, "utsökning” beträffar, så skulle jag tro, att ”utmätning” icke kommer i fråga, innan den person, som sökes, tredskar att betala, och således att utmätning först då kan komma i fråga. Jag vill likväl icke tvista härom. Uttrycket kan vara likgilltigl; men då man vill stadga något, synes det vara skäl att iakttaga författningsspråket och ej införa något annat. Hr Rå fe It: 3 §:n i i cap. Utsökn.b:n lyder sålunda: ”ingen betjent, som under Konungens Bef:h:de lyder, driste sig ätt göra någon utsökning, der han ej häfver sin förmans befallning; men å dom, som vunnit laga kraft, der värdet ej stiger öfver femtio daler, måge borgmästare och råd utmätning göra, så ock kronofogde å landet, ther värdet ej går öfver tjugu daler.” Hr Ribbing: Utom det lagrum, som nu blifvit åbe ropadt, finnes äfven ett annat, hvarigenom kronofogde icke allenast berättigas, utan äfven ålägges att för communens räkning göra uppbörd af oguldet tillskott, nemi. då del är fråga om ploglag, då författningen medgifvit dem, som verkställa snöskottning eller snöplogning, den förmånen att directe genom kronofogden utfå sina fordringar. Om den förmånen kunnat beviljas ett så litet samhälle eller en så liten Corporation af personer, som den hvilken förrättat en snöplogning, att nemi. kunna begära och vara berättigad att få utmätning för utbekommande af sin betalning för detta arbete, så vore det väl bra besynnerligt, om icke en hel församlings beslut om en slik begäran skulle äga lika mycken kraft. Jag ser i sanning icke hvad som egentligen vinnes genom presentation af den omtalade restlängden hos Konungens Bef:h:de.
Val listan upp* föras, och att vid rösternas uppsummering, de 21 Personer, hvilka erhållit de fleste rösterne må varda ordinarie Ledamöter samt de 6 Personer, hvilka näst efter intill dem undfått det största antalet röster, må såsom Suppleanter anses. Uppå derom af Herr Grefven och LanJtMarskalken gjord Proposition, blt-f Herr Påhl. mans berörde hemställan af Riddeiskapet och Adeln bifallen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållit hos Höglofligo Ridderskapet Och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm; förmidd. dea 4 April Igi8. S. D. Den 4 April, 273 S. D. Remitterades till Statsoch BancoUtskotten 2;ne Memorial af Friherrarne Stael von Holstein, Corfitz Ludvig, och Anckarsvärdf Carl Hinric, angående yrkad undersökning om Götha Canal - Discont - Directions lörhållande, i afseende på den till Canal-Arbetets fortsättande gjorde försträckning af i,100,000 Rsdr m. ni. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillriings Utskottets den 26 sistledne Martii afgifrie, samt den I dennes eftermiddagen på bordet lagde ytterligare Utlåtande, angående grunderne förden blifvande Revillningen, farin Högloflige Ridderskapet och Adeln lör godt att, under förblifvande vid dess den 24 sistledne Martil i målet fattade beslut, öfverlemna de uti berörde Utlåtande framstälde åt det enligt Ö9 §. 1 Regerings-Formen till 30 Ledamöter af hvarje Riks stånd förstärkta Stats-Utskottets pröf3 riing. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 HÖGLOFLIGE aa3D®3BgiSÄ$3t ®®!H Å®iiaa VID gfrtötimrt tttluftagen i Stucki) alm ÅK 1858. SE 1/fe H tift et.
Maj 1850 jemte hvad mera, som då till målets vidare utredning kan finnas bidraga. — 246 — Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss återställes härjemte, och Statskontoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersater, Georg IXESIMKKE. Th. NYSTRÖM. A. V. KOCK. C. W. GRÅÅ. Stockholm den 28 Februari 1852. O. F. af Sillén. G. TV. af Donner. Kongl. General-Poststyrelsens underdåniga utlåtande, i anledning af 1851 års Revisorers berättelse om granskningen af Postverkets räkenskaper. Underdånigste Utlåtande! Genom nådig remiss af den 22 December förlidet år, har General-poststyrelsen blifvit anbefalld att afgifva underdånigt utlåtande öfver Rikets Ständers sednast församlade Revisorers i transsumt delgifna, berättelse, i hvad densamma rörer verkställd granskning af Postverkets förvaltning under och räkenskaper för åren 1848 och 1849. 1 ill åtlydnad häraf, får General-poststyrelsen nu i underdånighet upplysa och anföra följande:
N:o 64, förelogos punktvis till afgörande. 4:sla och 'i: dr a punklerne. Lades till handlingarne. ö:te punkten. Bifölls. 8:de och 9:de punktcrnc samt förra momentet af 11 :te punkten. Lades till handlingarne. Sednare momentet af t-l:le punkten. Häraf företogs först den del, som rörer befrielse från man* tals-penningars utgörande för backstugusittare med deras hustrur och barn samt inhyseshjon. Hr von Troil, Sam. Gust.: I sitt först afgifna Betänk, hade StatsUtsk. i afseende på de motioner, som blifvit afgifna om mantalspenningarnes uphörande, föreslagit ”att i så måtto bifalla ifrågavande motioner, att R. St:r måtte för sin del besluta, det befrielse från mantalspenningarnes utgörande må, från och med år 1855, beviljas följande klasser, nemi: arbetsfolk, så å landet som i städerna, hvilka icke äro lagstadda och ej eller njuta ständig arbetslön, utan arbeta för dagspenning eller efter serskild öfverenskommelse och beting, och hvilka redan, enl. nu gällande Bevilln:s-Förordn., åtnjuta befrielse från bevilln. efter 2:dra artikeln, äfvensom vidare husmän och backstugusittare, jemte deras hustrur och enkor, samt inhyseshjon”. Detta Utsk:s tillstyrkande föranledde inom de olika RiksStm så många och väsendtliga anmärkn:r, att Utsk. nu har förändrat sitt Utlåt, till att endast tillstyrka ”att R. St:r ville för deras del besluta, det befrielse från mantalspenningarnes utgörande må från och med år 1855 beviljas backstugusittare med deras hustrur och enkor, samt inhyseshjon”. R. o. Ad. täcktes deraf finna, att det nu framlagda Betänk, från StatsUtsk. visserligen har vida mera skäl för sig än det som först afgafs.
I sammanhang härmed har Utskqttet förehaft en från Borgare-Ståndet remitterad motion af Herr J. E Uppling, som, jemte erinran, hurusom de vid 2:ne föregående riksmöten af Kongl. Majit aflåtna nådiga framställningar om bebyggande af ofvanberörde öster om Kongl. Operahuset belägna tomt icke lyckats hos Rikets Ständer vinna afseende, hvarigenom inträffat att denna plats, måhända den skönaste inom hufvudstaden, sedan flere år tillbaka befunnes i ett skick af den yttersta vanprydnad , hvilken dess läge i en af stadens mest besökta trakter gjorde ännu mer i ögonen fallande, af sådan anledning och under förutsättning att icke heller under innevarande riksdag något beslut om denna tomts bebyggande kornme att meddelas, föreslagit, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om nådig befallning till vederbörande, att platsen, så fort ske kunde, skulle afrödjas och utjemnas samt från omgifvande stängsel befrias; men då denna motion, enligt Utskottets åsigt, innefattar en ordningsfråga af så enskild beskaffenhet, att densamma ej bör tillhöra Rikets Ständers pröfning, får Utskottet, följaktligen hemställa, att förevarande motion ej må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. Stockholm den 13 Juli 1857. Reservation; Af Herr ö. /. Fåhreeus. liih. till R. St. Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Juli 1857, kl. 2 e. m. Utlåtande, angående begärda stats-bidrag för ny tomt-reglering och nya byggnaders uppförande inom den , sistlidet år albrunna del af S"'*"
M. uttryckligen öfverlemnat omsorgen att bevaka Statens rätt tili allmänhet och föreskrifva alla de ytterligare säkerhetsbestämmelser, sora K. M. kan finua nödiga, såväl i afseende å denna punkt, som å alla de öfriga. Det torde emedlertid vid noggrannt besinnande befinnas vara med godt skäl, Utsk. uttalat den förmodan, att åläggandet af eu sådan skyldighet, som den ifrågavande, sannolikt skulle bell och hållet motverka bildandet af något bolag. Derföre nemi., att del blefve dess åliggande att ej allenast skaffa penningar för utförandet af arbetet, men ock alt prestera borgen för ett betydligt kapitalvärde, motsvarande banans fullgoda beskaffenhet vid aflrädesliden; bolaget finge alltså, redan vid dess nybildande, vara betänkt på alt gifva säkerhet för banans värde, först nemi. åt dem som försträcka medlen till byggandet, samt för det andra åt Kronan, i afseende å det om 40 år skeende afträdandet i fullgodt skick. Det är först vid ett förnyadt och djupare eftersinnande, som jag funnit huru afskräckaude denna dubbla fordran skulle inverka å företaget och måhända alldeles motverka alltsammans; men i samma stund detta förhållande blifvit mig klart, är min önskan liflig, att ett sådant hinder måtte undanrödjas. Gr. Lagerbjelke har under ett föreg:de plenum uttryckt mycken - Den 1 September. Ren oro för den förlust och de vådor hvilka Staten kunde äfventyra, ifall banan föll uti ett emot Statens fördelar och intressen afvogt sinnadt bolags händer, såvida icke Statens rättigheter i hänseende till den ifrågavartde anläggningen vore på förhand noga och fullständigt bestämde.
Det af flere talare begångna misstag, alt denna rörelse skulle till någon del komma att grunda sig på nja sedlar, bar af Herr Rosenblad två gånger blifvit vederlagdt; men jag ber att ännu få omsäga, att det icke är fråga om att tillverka några nja sedlar, och i följd deraf kan icke eller denna rörelse sträcka sig längre, än tillgångarne i upplåningsväg medgifva. Friherre Kantzous anmärkning, att denna upplåning skulle draga penningar ur den allmänna rörelsen, bar jag svårt att fatta, emedan den icke skulle draga till sig andra penningar, än dem, som förut ligga ofruktbara i kassorna, enär ingen lärer insätta penningar, sorn på annan väg kunna göras fruktbara. Grefve BjörnstjernaMagnus: Flere talare hafva gjort anmärkningar vid det yttrande jag afgaf i början af denna discussion. Jag får nu dels jtterligare utveckla min framställning, dels besvara dessa anmärkningar. Resultatet af hvad jag anförde var, att jag gillade Utskottets sjftemål, att genom upplåning vinna tillgångar för handeln och den större rörelsen; men jag bestrider deremot sätlet, nemligen att upptaga 3 procents Obligationer på fjra månaders uppsägningstid. Jag bestridde det - Den 3o November e. m. 233 ta derföre, att jag anser denna utlåning icke kunna uppfylla ändamålet att draga till sig de rörliga eller fluctuerande Capitalerna, och anser den vådlig, emedan den skulle kunna rubba den proportion, som vid realisationen skall äga rum mellan Bankens Metalliska Valuta och BancoSedlar lie. Till Herr Rosenblad får jag således först hemställa, i anledning af hans förslag, alt, i fall Banken skulle tillåtas upptaga lån mot 3 procents ränta och \ månaders uppsägning, det vilkor må bestämmas* att icke mera upplånas, än som åter kan i låneväg utgå, huruvida icke detta innebär, att Banken ej skall upplåna mera, än den finner utväg att åter utlåna, hvarigenom Obligations-innehafvarnes rätt att återfå sine penningar, måste föranleda lill nya Bancosedlars utgifvande. Den värde Ledamoten explicerar saken på följande sätt.