Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Händernas beklädnad spelar i våra dagar nästan lika stor roll som fotens; så har ock tillverkningen och handeln med handskar vuxit ut till en väldig och omfattande afiar. Hvilket omfång en slik rörelse i dessa tider kan taga, när een bedrifves med energi, ordning och insigt, derpå är t. ex. hr Carl Malmbergs handskaffär ett utmärkt bevis. H r Malmberg har under den följd af år, han här i hufvudstaden bedrifpit den samma, genom prima varor och ett prima bemötande förvärfvat en allt större och större kundkrets och har derigenom ock haft den tillfredsställelsen att undan för undan kunna utvidga sin aoär. H r Malmberg torde i detta ögonblick vara en af hufvudstadens allra förnämsta furnissörer i denna branch .. Hans kunder betjenas från tra eleganta butiker i olika delar af staden. Den senast öppnade är belägen vid den fashionabla Sturegatan i det eleganta nybygda huset n:r 5. I den präktiga dubbelbutiken, som på långt håll lockar med sina strålande elektriska lampor, har hr Manorduat en synnerligen tilltalande fönsterexposition, som lockar talrika åskådare, och vittnar godt så väl om lagrets rikhaltighet och solida elegans som om arrangörens smak. Handarbeten. Billig skrifbordsmatta. (Svar till 290). Man köper bos bundtmakarn ett grått eller svart ulligt fårskinn; detta fästes på ett stycke säckväf, så stort man vill hafva mattan. Omkring skinnet sätter man en bård af klädeslappar — gamla eller nya — tre tum långa, 2 tum breda, på hvilka man rundat de två hörnen samt sytt en gles languette omkring den och en liten stjerna i rundade kanten. Dessa lappar fästas så, att man börjar i ytterkanten af mattan, så att halfva lappen ligger utanför kanten; nästa hvarf lappar sättes så, att öfre kanten, som ej är languetterad, döljes. Vill man ej hafva lappar, kan man ju sy en enkel bård på grof skinnet. stramalj och sätta omkring Anna.
Propos. derom behöfde derföre icke vara framställd i någon vådlig skepnad, utan dess afsigt kunde vara ganska väl fördold. Om då Ständerna öfverlemnade åt ett Utsk. att i deras namn besluta, så kunde detta Utsk. alstra en lag, sora, sedermera sanctionerad af Konungen, blefve helt och hållet i motsats med hvad föregide lagar stadgade, och på detta sätt vådlig för Svenska folkets frihet. Jag vill såsom exempel endast anföra den omständighet, att Statsrådets ansvarighetslag äfven utgör en lagfråga. Föreställom oss att i en framtid (alltid förutsatt i en framtid) man skulle vilja förändra den ansvarighet eller de straffbestämmelser, som i denna lag äro för närvar, utsatta. Skulle det då icke vara möjligt att, vid en sådan lags öfverlemnande till det förstärkta Utsk., kunna finna 25 personer, som, genom lagens förändring i denna syftning, helt och hållet borltoge denna ansvarighet. Jag vill icke vidlyftigare utveckla mina åsigter, men jag tror, att man bör betänka sig väl, innan man i grundlagen inför ett sådant stadgande. Jag medgifver visserligen, att svårigheter kunna uppstå, för att under våra nuvar. former antaga ett vidlyftigt lagförslag, men man måste söka ali minska dessa olägenheter, utan att derföre rubba den grund, på hvilken Svenska folkets lagstiftande makt för närvar, hvilar. Hvad menniskor gjort kunna menniskor eftergöra. Svenska folkets representanter kunde antaga 1734 års lag; hvarföre skulle icke vi kunna göra detsamma, utan att behöfva öfverlemna Ständernas makt åt dessa 48 ledamöter? Om man, i st. f. att föreslå detta stadgande, hade tillåtit de 4 RiksSt:n att sammanträda på ett rum, såsom det tillgick 1734, dä öfverläggningarne voro gemensamma och endast besluten fattades Ståndsvis, när något Ständ det fordrade, så anser jag, att det ingalunda varit omöjligt att, äfven med vår nuvar. fyrkamriga sammansättning, antaga hvilket lagförslag som helst. Jag afstyrker således delta förslag såsom högst vådligt, isynnerhet för framtiden, och jag begagnar mig af samma framställningssätt, som Frih.
hvarom beslut redan var fattadt, innan jag hade den äran blifva ledamot af Eevilln.Utsk., vill jag gerna medgifva, att jag, om återremiss, såsom jag förmodar, blifver beslutad. tiar tillfälle att i Utsk. framställa min åsigt af ärnnet. Man skulle således kunna invända, att jag tilldess borde dröja med mina anmärkningar; men, jag ber om ursägt, den utmärkta skicklighet, hvarmed Gr. Posse framställt en Den 18 Octobcr. åsigt, rakt stridande emot min, tillåter mig iclie att dröja med vederläggningen, och då den värde Gr:n har rätt i så mänga fall, kan han gerna tåla att hafva orätt i ett: jag menar i sjelfva principfrågan, sorn är den vigtigasle. Må det tillåtas mig att härvid göra saken tydlig genom att genast framställa den i sin tillämpning, ty principen, att inga förbud skola finnas, utan endast skydd genom höga tullafgifter, är högst felaktig, och jag skulle emot densamma kunna använda endast allmänna skal; men om t. ex. fråga är om införsel af artiklar, som kunna hafva ett menligt inflytande på våra inhemska näringar, åt hvilka man medgifver ali skydd behöfves, så frågar jag: hvarföre icke gå ärligt lill väga och gifva detta skydd utan en omväg, som kan förfela ändamålet? Om man i stället för förbud lägger 4 r:drs tull på införsel af kläde, så kan man visserligen säga, alt ingen härigenom är hindrad att införa kläde; men följden blifver, att intet kläde införes, oell man har i sjelfva verket gjort detsamma som ett förbud, ehuru på en omväg, som omöjligen kan förfela ändamålet, hvilket deremot aldrig är händelsen med förbud, ty ändamålet fölfelas, om man tänker sig ett aftal emellan tullbetjeningen och importören, hvarigenom denna sistnämnde får bevis på mindre parti, än han i sjelfva verket infört. Jag vet visserligen, huru obehagligt det är att föreställa sig felaktigheter hos tjenstemännen; meri det är desto angelägnare här, som ingen, sedan klädet väl inkommit, kan säga, om det blifvit förtulladt eller icke, då deremot sjelfva varan alltid bär beviset om det begångna felet med sig, så länge den är förbjuden.
a. dess inkomstoch utgiftsstat; ty när den förra utgör 2,888 kronor, uppgår den senare till 3,624, hvilket dock måste anses ringa, då man besinnar de dryga utgifterna, 1,500 kr. till hyra, 194 till vebrand o. s. v. I denna summa ingår äfven kostnaden för morgonkaffe, frukost, middag, kväll, sjukvård, tvätt, lyse m. m. åt härbergets » kunder », de husvilla kvinnorna, samt vidare hjälp åt dem af dessa, som äro fullkomligt fattiga eller sjuka. Förståndarinnan för härborget arbetar sålunda så godt som utan ersättning för egen räkning, drifven endast af den kärlekens anda, som besjälat hennes företräderska, härbergets stiftarinna. Förunderligt är, att så få personer ihågkomma denna anstalt med » frivilliga gåfvor »; en blick i räkenskaperna t. ex. för år 1890 visar, att, utom en större gåfva 500 kr. och bidrag, tecknade på » lektor P. Waldenströms lista », årets frivilliga, af flere personer skänkta gärd endast uppgår till 18 kr. samt inkomsten af » årsbidrag » till 25 kronor 1 — Och dock gifves det tusentals människor i Stockholm, som utan kännbar uppoffring kunde med ett litet bidrag understödja detta » härberge », hvilket söker godtgöra åtskilligt, som kanske någon af dem själfva varit med om att framkalla, dä hon låtit en eller annan tjänarinna lämna sitt hus, utan att hafva tagit notis om dennas vidare öde. Om härbergets verksamhet kan det följande gifva en, ehuru svag, föreställning, ty — • jag upprepar det — hvarken siffror eller ord förmå återgifva den anda och ton, som öfva ett starkt inflytande på dessa oftast öfvergifna, ensamstående kvinnor. A f det föregående framgår, att det är endast eller hufvudsakligast tjänarinnor, som emottagas i härberget. Detta är öppet under hela året, men det är särskildt under höstflyttningarna mycket starkt anlitadt: i den lilla lokalen har under denna tid ända till 4 0 — 5 0 kvinnor på en gång funnit natthärberge.
Om, i anledning af hvad kommitterade här ofvan yttrat, angående möjlig sammanjemkning af de serskilda jordnaturernas friheter och skyldigheter, utom hvad som tillhörde grundräntan och tionden samt rustningsoch roterings-besväret, i ett eller annat afseende skulle komma att ega rum, ansågo kommitterade, att alla de hemmansnaturer, som i förstnämnde omständigheter blefve lika lottade, böra under gemensam hufvudrubrik sammanföras, med utsättande för hvarje hemman af förut ägande natur, dock att i hvad fall som helst, krono-egendomar serskildt upptoges, hvarvid, i händelse af bifall till kommitterades förrberörde förslag om skatterätts tilldelande åt de kronohemman, som för närvarande under åborätt besuttes, denna afdelning endast komme att innefatta boställen och sådane egendomar, hvartill staten hade både egandeoch dispositions-rätt, eller som på ett eller annaf sätt tillhörde allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser. Derest åter i förstnämnde afseende någon jemkning icke förekoinme, funne kommitterade nuvarande hufvudafdelniugar af skatte, krono och frälse böra bibehållas med de af skiljaktigheten inom frälse-naturen beroende under-afdelningar och iakttagande, att rekognitionsskogshemman sammanfördes jemte vanliga skattehemman, med hvilka de uti rättigheter och skyldigheter äfven voro till alla delar lika, ehuru de icke, utau serskild tillåtelse, finge afskiljas ifrån de bruk, hvarunder de blifvit skatteköpta. X sammanhang med frågan om egendomarnes fördelning efter de olika Stats-Utskottcts Utläiande, N:0 2^2. 23 hemmans-naturerna hafva kommitterade funnit sig böra fästa uppmärksamhet derå, att, enligt hvad den vid betänkandet fogade tabell litt. a, närmare utvisade, åtskillige, dels ecclesiastike, dels för andra stater anslagne boställen, i jordeböckerne funnes upptagne under frälseoch skatte-titlar, till hvilka de före nuvarande dispositioner hafva hört.
Famillen bortförda Huruvida och på hvad sätt ersättning för desse persedlar borde sökas af de arfsmedel 4 sorn efter Högstsalig Hennes Majit Enke Drottningen komme att utgå, anholl Hans Excellence Herr Sen 3 Juli. Herr Justitias - Stats - Ministern i underdånighet om Kongl. Maj:ts Nådiga Förordnande. Sluteligen hemställde Hans Excellence i underdånighet, om icke, sedan Boutredningen efter Hennes Maj:t Enke-Drottningen hunnit fulländas oell redogörelse och liqvid för all Hennes tillhörande qvarlåtenskap blifvit uppgjord, någon person finge utsändas till Tyskland, för att på det ställe, som kunde öfverenskomma* med Arfvingarne, till dem aflemna återstående contante medel och annan qvarlåtenskap samt den öfver berörde utredning upprättade redo* görelse. Hans Kongl. Majit tog dessa ämnen i Nådigt öfvervägande och täcktes, hvad vidkom den första af omförmäldte frågor, i Nåder finna, att som inga medel ibland Stats-Verkets tillgångar funnos, hvaraf utbetalningen af de f. d. Kong . bamillen i Arf efter Högstsalig Hennes Ki tgl. Majit Enke-Drottningen tillkommande Brudskattsoch Vederlags-Summor kunde utgå och det i öfrigt tillhörde Riksens Ständer allena att afgöra så väl hvad anslag dertill borde utses, som att pröfva sjelfva Capital-Summan till belopp och renta samt hvad deraf borde komma att utbetalas, så borde allt förordnande i detta afseende uppskjutas intill Riksén* Ständers nästa sammankomst, då denna fråga, med hvad dertill vidare hörde, borde till deras ompröfning och beshif i Nåder öfverlemnas. Deremot ansåg Kongl. Majit ej mindre Rikets värdighet än den fullkomligaste rättvisa och billighet fordra, att den å förenämnde Summor bele - Den i Juli. »97 belöpande 6 procents renta, utgörande tillsammans 12,000 R:dr om året, under tiden blefve till f. d. Kongl.
M:ts förslag; framställdes först propos. å bifall till §:n, dervid svarades starka nej jemte några ja, och sedermera propos. å §:ns afslående samt bifall till den motsvarande §:n i K. H:ts förslag, då svaren utföllo med starka ja, blandade med åtskilliga nej ; Och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. § 6. Bifölls. § 7- Frih. Cederström, Thure: Jag vill för min del blott inskränka mig dertill att anmärka, det denna § innefattar en inskränkning i den religionsfrihet, som för närvarande är medgifven. Förhållandet är nemligen, att enligt nu gällande lag är det icke förbjudet för främmande trosbekännare, så snart de äro Svenske medborgare, att förvärfva sig fast egendom. Afven denna § bifölls. § 8. Frih. Cederström, Thure: Hvar och en, som upp märksamt jemför den af Utsk:t föreslagna 8:de §:n med motsvarande § i K. M:ts Propos., måste finna att TJtsk:ts förslag har ett obestridligt företräde framför K. M:ts. Skillnaden består deruti, att enlig K. M:ts Propos. är det alldeles förbjudet för bekännare af främmande troslära att hafva skola för andra än egna trosförvandter. LagUtsk:t har deremot tillagt, att de skulle få hafva läroanstalter för undervisning i särskilda öfningar och slöjder. Om man också vill gå så långt att anse vådligt för statskyrkan att skolor, der andra religiösa läror, än den statskyrkan bekänner, predikas, få af dess medlemmar besökas. 3 .'8 Den 22 Maj. gå måste det väl icke vara farligt för denna kyrka att en dansmästare eller fäktmästare eller annan dylik lärare, af främmande trosbekännelse, meddelar undervisning. Icke heller vore det väl så vådligt att en utmärkt språkmästare med K. M:ts tillstånd gåfve undervisning i sitt fack, ehuru han tillhörde annan trosbekännelse. Men så intolerant anser man sig i 19:de seklet böra vara, att man icke ens medgifver en främmande trosbekännare att undervisa i musik, dans eller gymnastik m. m.
Dessutom finnas i Westbo härad 4 pappersbruk, i Östbo I pappersbruk, 4 kakeloch stenkärlsfabrikör, 1 oljeslageri, 'I snusfabrik och 1 pottaskefabrik, äfvensom 1 större garfveri i Wernamo; i Westra härad 2 pappersbruk och I oljeslageri; i Östra härad 2 pappersbruk och o oljeslageriet i Wedbo härader 1 större pappersbruk, 2 oljeslageriet 4 pottaskefabriker och 2 kakelfabriker, samt i Tveta, Wista och Mo härader 2 pappersbruk, 6 pottaskebruk och 2 oljeslageriet'. Hela tillverkningsvärdet vid samtlige fabriker, inberäknade färgerier och garfveriet utgjorde 1857 i: Westbo härad R:dr 98676. Östbo » » 59888. Westra » » 22027. Östra » » 77418. Wedbo » » 38031. Tveta Mo och Wista härader » 3457 1. Städerna äga följande fabriker, nämligen: Jönköping: I tändsticks-, 6 tobaks-, 4 läder-, 2 spegel-, 1 linneväfnads-, 4 vagn-, 2 mössfabriker och 1 metallfabrik jemte 2 färgerier och 2 oljeslageriet' med ett sarnmanräknadt tillverkningsvärde af nära 1 million R:dr. Ekesjö: 10 färgerier, 2 garfveriet', 2 urfabriker och 1 vaxljusfabrik, producerande till ett värde af I9000 R:dr. Grenna: 2 färgerier och 2 vagnfabriker, som åstadkommit varor för 32000 R:dr. Bland ofvanstående fabriker föranleder tändsticksfabriken i Jönköping, som årligen producerar 20 millioner elddon, en ej obetydlig trafik med dess råämnen, som bestå af 40 ä 50000 kubikfot aspvirke, sorn numera måste hämtas på stora distanser och äfven frän Wetterns och Wenerns hamnar, 5 ä 600 centner svafvel, 1800 ris papper, 3000 kannor svart sand från Skåne samt 1500 tolftea bräder till emballage. Såsom allmogens binäringar uppgifvas inom Westbo härad:
Hvar och en, som sådant anser nödigt, kan ju sjelf göra en dylik uträkning, men om StatsUtsk. skulle verkställa detta arbete, så skulle man hafva anspråk uppå, att det blefve fullt tillförlitligt och icke missledande, men detta anspråk torde, på sätt jag nyss visade, icke kunna af Utsk. upfyllas. Frih. Åkerhjelm: I likhet med Frih. Palmstjerna, befarar jag, att den af Hr von Hartmansdorff begärda uträkning skall blifva serdeles vidlyftig och ganska svår att verkställa. Dessutom ber jag att få fästa Hrnues upmärksamhet derå, att detta Betänk, ännu icke innefattar R. St:rs beslut, så att den uträkning, som nu skulle företagas på grund qf R. o. Ad:s samt PresteSt:s beslut i frågan måhända blefve utan ändamål. Vid 240 Den 20 Maj e. m. betraktande häraf anser jag mig böra till Hr von Hartmansdorff hemställa, huruvida han icke skulle finna skäligt upskjuta sin begäran, intilldess StatsUtsk. afgifvit förnyadt Utlåt, i frågan, till följd af Borgareoch BondeStrns återremisser. Hr von Troil: Då jag förra gången hade ordet, tog jag mig friheten nämna, att StatsUtsk., till grund för den af Hr von Hartmansdorff begärda uträkning, icke kunde taga andra sifferupgifter, än dem, som åtföljde K. M:s circulär till dess Befh:de i samtlige rikets län. Frih. Palmstjerna har sedermera emot upgörandet af en sådan uträkning framställt en svårighet, som äfven jag vid närmare eftersinnande måste erkänna. Jag hade föreställt mig, att uträkningen icke skulle blifva serdeles svår, enär man, för att hålla mig lill Upsala län, endast skulle behöfva dela dagsverksräntan på spanmål och smör och sedermera utsätta de belopp, hvartill sistnämnde räntelillar samt penningeräntan upginge; men jag hade förbisett, att penningeräntan, på sätt Frih.
A. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att R. o. Ad. i sista plenum stannat vid 3:dje punkten och då deraf afgjort den del, som angick anslaget för gevärsfahrikationen; den delaf samma punkt, som nu vore närmast i fråga lill afgörande, vore den, som anginge de medel, hvilka blifvit utgifna för Carl Gustafs stads gevärsfactori. På begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., upplästes den del af punkten, som angick nyssnämnda medel. Hr von Hartmansdorff: I detta sednare betänk, har Utsk. förändrat sitt tillstyrkande ifrån hvad det framställde i betänk. Nto 354 sid. io, der Utsk. hemställer, ”att, i enlighet med hvad K. M. äfven för sådant fall ansett böra aga rum, all fråga så väl om berörde förskotts återgående, som ang:de försäljning af de till factoriet hörande lägenheter, må förfalla.” Skilnaden mellan dessa begge tillstyrkanden består deruti, att det första innehåller helt enkelt, att frågan om så väl förskottets återgående, som för - Den n Min f. m. 1 '9 säljning af fnctoriet nied dertill hörande lagenheter, må förfalla. Deremot innehåller Ulsk:s sednare betiink., att den ifrågavar. summan af 32,<56 rtdr 43 sk. i lot. må till nästa liksdag inom linien i räkenskaperna balaneeras. Facloriets försäljning har Utsk. ansett icke vara af behofvet påkallad. Jag får vördsamt tillstyrka, alt R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:s förslag i det första betänk., hvarigenom frågan blir slutligen afgjord, och fö i kasta del sednare, hvarigenom man onödigtvis skulle bokföra en summa, hvars återgång likväl ej kan komma i fråga. Till skäl för det sednare förslaget, har Utsk. åberopat, att frågan vore dragen under Riksrätts pröfning.
Den 26 juli kl. 3 e. m. lättade vi ankar och ångade under härligt väder och för det mesta god vind åter öfver till gamla verldens strand. För bestämmande af vattnets Etnografiska föremål från Port Clarence. 1, 2. Masker af trä, funna vid en graf 1/6. 3. Amulett föreställande ett ansigte med det ena ögat af emalj, det andra af pyrit, från ett harpunflöte af sälskinn 1/3. 4. Sjelfva haken till densamma af skulpteradt elfenben 1/4. 7. Skulpteradt knifskaft (?) af elfenben ½. salthalt och temperatur på olika djup lodades och togos vattenprof hvar fjerde timme under resan öfver sundet. Dessutom verkstäldes trawling tre gånger på dygnet, vanligen med ett utomordentligt rikt utbyte af bland annat stora snäckor, t. ex. den vackra, venstervridna Fusus deformis Reeve, och några stora krabbarter. En af dessa senare (Chionoecetes opilio Kröyer) erhölls stundom med Snäcka från Beringssund. Fusus deformis Reeve. skrapan i hundratal. Vi kokade och åto den samt funno den ypperlig, ehuru ej synnerligen köttrik. Smaken var något sötaktig. På grund af de under öfverresan anstälda lodningarna m. fl. iakttagelser har löjtnant Bove upprättat det å följande sida återgifna diagram, af hvilket man ser, huru grundt det sund är, som i nordligaste delen af Stilla oceanen skiljer den gamla verlden från den nya. En höjning mindre än den, som sedan glacialtiden egt rum vid Uddevallas bekanta Kapellbackar, skulle tydligen vara tillräcklig att med en bred bro förena de båda verldsdelarne med hvarandra, och en motsvarande sänkning har varit nog för att åtskilja dem, om de, såsom sannolikt är, en gång varit sammanhängande. Diagrammet visar för öfrigt, att den djupaste rännan träffas helt nära Tschuktsch-halföns kust, och att denna ränna Diagram, utvisande vattnets temperatur och djup i Beringhafvet mellan Port Clarence och Senjavin-sund. Af G. Bove.
Vid rättigheten till försäljning af bränvin i allmänhet, så i stad som å landet, är fästadt det villkor, att förtäring deraf å försäljningsstället icke må tillåtas eller cga rum, utom å gästgifvare-gårdar, värdshus, källare, spisqvarter eller andre näringställen, på sätt och med de villkor här nedan stadgas. § 39. Försäljning af bränvin, under en kanna, vare, så i stad som på landet, icke lofgifven på andra ställen, än sådane gäslgifvaregårdar, samt 76 Bev.-, Tag-, samt Allm. Bcsv.- och Elion.-Utskottens Betänkande, N:o 1. -värdshus, källare och andra tillåtna närigsställen, hvarest mat alltid och ovillkorligen derjemte måste vara att tillgå. Är gästgifveri-hållningen fördelad emellan liera åboer, tillkommer nämnde rättighet endast den åbo, som efter tour gästgifveriet besörjer. Jordbrukare må dock obehindradt kunna till underhafvande och sådane personer, som hos dem förrätta arbete, försälja ett ringare quant um, men icke under en fjerdedels kanna åt en hvar. Konungens Befallningshafvande ege att, efter magistratens och stadens äldstes hörande, årligen bestämma det för hvarje stad erforderliga antal af värdshus, källare, spisqvarter eller andre näringsställen, der, på sätt här ofvan sagdt är, bränvin må utminuteras, och hvilket antal bör vara så inskränkt, som möjligt är; skolande magistraten noga tillse, att tili dylik näringsrätt antagas och bibehållas endast tjenlige, ordentlige och välfräjdade personer, hvilka antingen ställa borgen för skattens utgörande, eller densamma i förskott erlägga.
Åh, hur kan du komma med sådana dumma kantskap? inte kan begripa, att vårt förhållande inte alls är något sådant där vanligt, banalt. Jag har sett honom, hört honom och han har sett mig, förstått hvad jag kände för honom, och nu för tiden spelar han bara för mig. Hur vet du det? HILMA. LOLO. Jag har inte gjort hans bekantskap. Att du när han alltid ser på mig, när han säger alla Hur jag vet det. Du är då den mest prosaiska sina repliker till mig, när han bugar för mig, då han ropas in! Och nu sist, vet du, så fick han en alldeles egendomlig skälfning på rösten, när han sade: Grå i kloster, Ofelia! Ack, han såg rätt på mig. Och när han sade: Nymf, i dina böner slut alla mina synder in! Å, jag ville gråta med honom! Och vet du, den kvällen bad jag verkligen för honom. Det var det som gjorde, att jag beslöt mig skrifva till honom. HILMA. LOLO. Du har skrifvit till honom också! En sådan försmädlig ton hon tar! Du har skrifvit till honom också? Hvarför skulle jag inte är otäck, jag vill inte tala med dig. HILMA. LOLO. göra det, när jag visste (Skamsen.) Fy, hvad du Men jag har ju inte sagt ett ord. Du har på dig en så genomretsam, öfverlägsen min. Alldeles som om du begrep det hela bättre än jag. Kort sagdt, vill du hjälpa mig eller vill du inte? HILMA. LOLO. Hvad vill du jag skall göra? Grå med mig ut hitta på någon förevändHILMA. ning för att gå ut. Du skref till honom att han skulle möta dig? Ja, i kväll utanför teatern, hör du. Hur du kan bära dig åt. LOLO. HILMA. Och hvad skref du LOLO. för namn under? skref bara din Ofelia. Inte skref jag något namn, inte. (Förlägen.) Jag HILMA. LOLO. Och tror du han kommer på det? Naturligtvis. Å, du begriper ju inte alls Men hvad vill du då med detta möte? HILMA. Du