Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skeppare, inhemsk eller främmande, som, för trängande orsaker eller, lill inhemtande af ordres för sin vidare resa, inlöper i Svensk hamn, der Sjötullkammare linnes, må derstädes, utan skeppsumgälders erläggande, intaga förfriskningar och anställa nödiga reparationer, samt jemväl, under iakttagande af hvad Seglations-Ordningen föreskrifver och efter behörig märkrullas afgifvande, lossa större eller mindre del af sin last och intaga fyllnad deri, utan att erlägga tull eller annan afgift för mera, än som lossas eller lastas; men för fartyget belöpande skepps-umgälder skola, med iakttagande af hvad ofvanstående 4 §. föreskrifver, betalas, då lossning eller lastning eger rum. Dock må, under fart från en till annan utländsk ort, Svenskt eller dermed lika berättigadt främmande fartyg, utan sådana umgälders erläggande, kunna lossa så stor del af innehafvande laddning, som icke öfverstiger Ijerdedelen af fartygets lastdrägtighet, för utrönande hvaraf fartygets skeppshandlingar må tjena till grund. Fartyg, inhemskt eller främmande, som i Svensk hamn intagit en del af sin laddning, må i annan Svensk hamn, der, enligt Seglations-Ordningen, lastning får ega rum, inlaga fyllnad deri. På hvart och ett ställe erlägges tull för hvad lastadt blifvit. Då lossning eller lastning på flere ställen egt rum, erläggas dock, i öfverensstämmelse med nyssåberopade 4 §, skeppsumgälder endast å första lossningseller lastningsstället, derom bevis på passet meddelas. §. 17. Skeppare vare skyldig att, på sätt Seglations-Ordningen stadgar, å märk-rullan noga anteckna sitt förråd af lifsmedel, till mängd och beskaffenhet, vid den påföljd för uraktlåtenhet deraf, som berörda Födordning bestämmer; och må det förråd, som för besättningens behof till begagnande om skeppsbord finnes nödigt, befrias från tull och andra afgifter i utlastningsorten.
Friherre 8 raeI von kckoI! st § rn, Oorfftrt ImstvlA, yttrade fig ej weta af hwad anled» ning Hans Excellcnce Grefwe sk begärde M af Protocollct. Friherre 8rsö! trodde, att meddclan, de af Iranlumter af Protocoll. förda hos Ridderska, pet och Adeln hade aldrig warit brukligt och tilsty kte för Den iZ September. 305 för sin des, akt ett Utdrag blott rörande sjclfwa beslutet skulle Hans Cxccllence Grefwe sk LlZZIss bewiljas. Herr IinFkpor Lersik, och Friherre Legerström, ^»coir, trodde, att sädane Irankumter icke kunde nekas nägon, i hwad honom personligen rörde och crindrade att till ett wägrande häraf wore sä nipckct mindre skäl, som Protocollct ändä blefwe trpckf. Grefwe ^törner, ^siolpb Lörsn, instämde häruti, tilläggandes, att det som kunde tryckas kunde äfwenwäl afskrifwas. Riddcrskapet och Adeln förblef wid sitt gifna bifall, att ledina Hans Excellcnce Grefwe sk LZZlss af Protocollct del, i anledning hwaraf Protocollct för ben ii:te September justerades. Herr d§orsien8toIpe, kristers. I anseende till en här hos Riddcrskapet och Adeln wäckt fräga, rörande Tull-Directioncns olagliga och obilliga fbrhällande, i allmänhet, men i synnerhet emot betz betjening, anhölle han att denna fräga mätte till under, sökning remitteras till nägot af Riksens Ständers Utskott. Grefwe Oo k na, ^uZust, anhöll om tilständ, att med de andre Skändcn fä'communicera sitt i sista kleno uplästa Memorial. Bifölls.
Jag kan således icke derutinnan förena mig med Utsk., oaktadt jag anser ganska ändamålsenligt, att berörde mening blir utesluten, utan jag tror, att, på sätt reservanten yttrat, dei vore angeläget, att i stället för densamma följande mening infördes: ”dock må sådana masugnar, hvilkas tillverkning bevisligen förädlas af ägaren vid honom jemväl tillhörigt stångjernsbruk, kunna taxeras gemensamt med bruket, på det ställe der detsamma är beläget. Alla andra masugnar skola ovilkorligen uppgifvas och till värde beskattas, der de äro belägna.'’ Om denna mening i bevilln.förordn. intages, blir saken klar och tydlig, samt tillämpningen lika i hela Riket; men saknas denna föreskrift, så förutser jag, att tillämpningen blir äfvenså olika, som då 1823 års forordn. var gällande. Följden var, att i de flesta fall frågan, för att blifva afgjord, mäste dragas under K. M:s pröfning. K. M. fällde vid den liden flera sådana utslag, hvarigenom bruksägare, som inom taxeringsdistrictet ägde masugnar, blefvo befriade att för dem erlägga särskild afgift, och det måtte väl vara rättast, att de betala sin afgift på ett och icke på 2.‘ne ställen. Jag kan således icke förena med rättsbegrepp, att man utesluter ifrågavar. mening, med mindre den ersättes af ett annat klart och tydligt stadgande. Hr Stuart, Fredr. Christopher: Lika med den siste värde talaren kan jag icke heller instämma i Utsk:s förslag, att sednare mom. i denna § skulle uteslutas; men jag får till honom och reservanten hemställa, huruvida den af dem föreslagna redaction är fullkomligt lämplig. Den innehåller, att masugnar må kunna taxelas gemensamt med bruken. Denna obestämdhet i föreskriften skulle troligen leda till olika förfarande i olika provinser. Jag önskade derföre, att de Hrr, som yrkat förändring i den gamla §:s redaction, måtte föreslå mera bestämda ordalag deruti, på det tillämpningen öfverallt må blifva densamma. Hr af Ekenstam, Isr.:
När man nu jemför åsigterna 1830, då man fordrade 62.J proc. styrka i cassan, för alt göra tole emot den utelöpande sedelstocken, och vidare den nedsättning lill 40 proc., som ansågs tolerabel 1834, mot hvad som nu föreslås, nemi. 25 proc., så synes deraf, efter mitt förmenande, böra klart följa, ali man under den förflutna tiden har dansat pä rosor i bancofrågor, att man inga faror sell för realisationen, utan tvertom sett, att Banken haft för starka fonder i de beräkningar, som hittills blifvit lagda i baucoreglem., och ali man anser rätt vara att gå ned ända derhän, att man anser £ i cassa vara tillräckligt i allmänhet för att göra löte mot utelöpande sedelstocken och invcxlingen. Bancofullm. böra väl förut vara betänkta pä cassans förökning, men de äro icke förpliglade att i della ändamål taga några allvarsamma åtgärder, förr än Bankens cassa gått ned ända till 25 proc. af den utelöpande sedelstocken. Hvad innebär nu delta? Man ifrar mot grundsatsen om en proportions framställande såsom regel för Bancostyrelsen, men på samma gång etablerar man en annan proportion, uttryckt i en annan form; man utsätter nemi. elt maximum af sedelstock och elt minimum af cassa, och sålunda kommer man till förhållandet af ett till fyra. Man måste antingen upphöra att den ena gången förklara, att allt stadgande om elt förhållande vore oriktigt, eller också erkänna, alt man går på samma väg dä man stadgar förhållandet såsom 1 lill 4, som dä man stadgar del såsom 2 till 5. Jag tror, att det är helsosamt för Bancostyrelsen att hafva den § qvar, som säger, att då förhållandet visat sig vara såsom 2 till 5, så måste man vara betänkt på ali icke utsläppa mera sedlar. Det är ett pass - 436 Den 16 April f. m. opp, sorn den stora cursmätaren på börsen ger tillkänna. Det är lika omöjligt att hindra denna kraft alt verka, som att hindra luftkretsens tyngd alt verka pä barometern.
Ar det den att de fattige skola hänvisas till en gemensam fatlig-inrättning för hela länet; då skulle jag för min del vilja motsätta mig densamma; ty jag anser dessa stora fattighus ej vara att rekommendera. Vida bättre anser jag det vara, att de fattige utackorderas, så vidt möjligt är, i den ort der de finnas; det är då mycket lättare för sockennämnden, än för någon annan, att utackordera dem i den ort der de vistats, der de trifvas, der de älska att vara, der de hafva slägtingar och vänner som äro villige att lemna dem understöd. Det vore både obarmhertigt och vida kostsammare att fösa dem tillsammans i stora fattighus. Derföre tror jag, att sjelfva vården om de fattige ej bör lemnäs åt någon annan myndighet än åt sockennämnden, såsom den K. förordnm föreskrifvit. I 3:dje punkten har motionären föreslagit, alt Slaten skall utgifva de medel, som utöfver dertill befintlige tillgångar erfordras för de fattigas underhåll, dock så, att full underhållskostnad endast lemnäs den, som är helt och hållet i saknad af arbetskrafter. Motionären har, som jag i början af mitt anförande sagt, 416 Den 23 December f. m. föreslagit alt de som hafva minskade arbetskrafter skulle få |, $ eller $ understöd. Skulle det nu blifva Statens skyldighet, att fylla hvad som fordras utöfver de befintlige tillgångarne, och dermed menas väl de tillgångar som socknarnes fattigkassor äga; så skulle ovillkorligen dertill fordras en central-styrelse, förvaltande embetsman, kassaförvaltare etc. Jag skulle verkligen tro denna åtgärd fordra en större kostnad än om bestyret vore uppdraget åt socknarne. Jag fruktar jemväl, att derigenom skulle inträffa, att socknarne komma att täfla sinsemellan i framställningen af sine fattiges behof, så att vi skulle fä ett större antal fattige att försörja på underhållsstaten, än som blefve fallet, om socknarne sjelfve besörjde direkte fattigvården. Motionären har föreslagit, att, till erhållande af fattigunderstöd, skulle erfordras endast att läkare-och prestbetyg företeddes, som styrkte behofvet.
Rörande Svenska Post-verkets hos Norrska Stats-Verket egande fordran, stor 16,485 R:dr 34 sk. 2 rst., hvilken, på grund af Kongl. Brefvet den 11 Juni 1836, i räkenskaperne fortfarande balanceras, har Utskottet af Revisionshandlingarne inhemtat, att Kongl. Norrska Regeringens Finance-, Handelsoch Tull-Departement blifvit under den 28 Augusti 1841 genom Öfver-Post-Direktörs-Embetet påmindt om betalning af ofvanberörde fordran, samt att, enligt af Departementet lemnad upplysning, afgörandet af denna liqvidationsfråga hvilade, i afvaktan på resultatet af Departementets under den 17 Februari 1824 till dåvarande Stats-Ministern för Utrikes Ärendena gjorde framställning i ämnet. Vid detta förhållande hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte, med förnyande af deras, uti underdånig skrifvelse af den 20 Mars 1841, N:o 269, gjorde begäran, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att sådane föreskrifter varda i Nåder meddeldte, hvarigenom godtgörelse för Post-Verkets ifrågavarande, redan under åren 1815, 1816 och 1817 tillkomna, fordran må kunna erhållas. § 36. (1841 års Rev. Ber. pag. 49. Beträffande Revisorernes erinran, att bland verificationerne för PostVerkets Hufvudböcker saknats så kallade Post-protoeoll eller breflistor från Stockholms Post-Contor, får Utskottet anmäla, att Kongl. Maj:t, uppå OfverPcst-Direktörs-Embetets underdåniga hemställan, jemlikt Nådigt Bref af den 6 Stats-Utskottels Utlåtande, IV:o 54-. 27 April 1842, förordnat, att nämnde Bref-protocoll, äfvensom Controll-journalerne hädanefter borde, jemte Post-Verkets hufvudböcker, till Kongl.
Friherre Cederström, Jacob: Då Riksens Ständer besluta i Oeconomie ärenden, måste naturligtvis, så framt de önska något bifall, deras beslut vara motiverade på giltiga skäl, och bestämdt framställda. Bägge dessa delar saknas i Utskottets Betänkande. Det är allmänt kändt, att Målet af Kongl. Majrt kan afgöras. Utskottet hade således ej behöft derom underrätta Riksens Ständer, utan hellre bordt afgifva ett bestämdt svar på den frågan, om det är skäl för Ständerne begära de förändringar , Motionairerne i ämnet föreslagit. Härvid förekommer först, att all Production bör underlättas genom avsättningens befrämjande j hindras afsättningen , upphörer Produ. ctionen. Å en annan sida uppstår den frågan , om Svenska Skeppsredares interesse kan motväga hela Landets men denna fråga besva ras utan svårighet. Då erfarenheten i öfrigt visat, att de voro lika talrika innan de erhöb; lo monopolier, är jag öfvertygad, att deras lidande ej 6kall blifva en oundviklig följd af Producenternes rätt att obehindradt afsätta sina Producter. Ehuru Friherre Edelcrantz full-' ständigt utredt frågan i dess detailler, kan jag dock ej undgå anmärka, att han inskränkt sig blott till den del deraf, som rörer Skogsproducter. Men man må vara nöjd att småningom skrida Den 21 Maji. 81 skrida till målet, och jag instämmer i den mg; ning, att detta tor närvarande endast må uigö- * ras af hvad Herr Friherre Edelcrantz i afseende på Trädvarubandeln iöreslagit. jag vill allenast tillägga, att med aldrig så liten beräkning af hvad våra exporfabla Effecter kunna inbringa , nian skall finna deras inflytande pä handelsvågen blifva långt vigdgare , än det Svenska frakthandeln i dess mest lysande period ägde. Jag anhåller således om återremiss af Betänkandet, och upprepar i ölrigt, att j-.g fullkomligt delar Herr Friherre Edelcrantz’s tankar i ämnet.
Af de emot detta förslag vid föregående tillfällen framställda anmärkningar, har den, som hemtats från Statens financiela förhållanden i främsta rummet tilldragit sig uppmärksamheten och torde således här icke böra af Utskottet helt och hållet förbigås. Man har nemligen framhållit omöjligheten för Staten att undvara grundskatterna, som utgöra icke allenast en lill beloppet betydlig, utan äfven den under alla omständigheter säkraste af dess inkomst-källor, då deremot de indirekta skatterna kunna till följd af tillfä!- 6 Slals-Utskollels Ullålande N:o 161. liga förhållanden vara underkastade betydliga omvexlingar. Härvid synes dock åtskilligt vara att erinra. Då neraligeu Stats-verkets ordinarie inkomster, på hvilka stats-regleringeu tillförene hufvudsakligen grundade sig, under sednare tider, i ansende till de städse vexande stats-behofven, blifvit mer och iner otillräckliga, har deraf blifvit en följd, att de extra ordinarie inkomsterna fått en allt större betydelse och numera måste anses såsom den hufvudsäkligaste af Statens inkomst-källor. Dä sålunda de ordinarie inkomsterna, enligt 1810 års Riks-stat, utgjorde omkring 50 procent af hela budgeten och ännu vid 1835 års Riksmöte nästan samma förhållande egde rum, uppgå de, enligt nu gällande Riks-stat, till ej fullt 33 ‘/Vdels procent. Erfarenheten har dessutom visat, att grundskatterna just lill följd af det ojemna sätt, hvarpå de å den skattskyldiga jorden äro fördelade, ej kunnat bibehållas vid sitt ursprungliga belopp, och nästan vid hvarje Riksmöte hafva Rikets Ständer, i anledning af derom gjorda framställningar, funnit sig föranlåtue att efterskänka en eller annan af de skattebördor, som ansetts mest betun gande. Sammanlagda beloppet af ilen minskning uti de ordinarie inkomsterna, som ifrån införandet af nuvarande statsskick, uppkommit genom sådana skatte-nedsättningar utgör för närvarande nära 1 million Riksdaler Banko årligen. Då det nu kan med ali sannolikhet antagas, att de ordinarie inkomsterna äfven fortfarande komma att genom dylika eftergifter mer och mer förminskas, skulle, enligt.
Jag är öfvertygad, att det finnes ingen inom detta Hus, äfven ibland deni, som yttrat sig emot Coust.Utsk:s betänk, som icke nied liflighet önskar, ali det mål, hvartill Coust Utsk. sträfvat, mätte uppnäs. Jag skulle icke hafva velat för illina vårda motståndare öka smärtan af ett lidet nederlag med att tala något emot deras reservationer, om ej den förste, sorn hade ordet, vändt sig emot Hr Frill, o. Landtm, på ett sätt som jag anser vara obehörigt. Hail liar förklarat, att vår ordförande satt sig i spetsen för en revolutionär rörelse genom den åtgärd han vidtagit. Jag tror tvei tom, ali IJr Full. o. Landtm., likasom Ståndets pluralitet, satt sig emot en sådan lörelse. Det är detta Omdöme, sorn jag hoppas att icke blott samtiden utan afven ef terve! Iden, såyida den faster sina blickar på vårt handlingssätt, skall erkänna. Man har sagt, att det mål, Coust.Ulvk. sökt uppnå, nemi. alt få antalet af Statsrådets ledamöter fullständigt, är af natipnen efterl ingtadt. Jag tror vjssei ligell , alf en hvar önskar att detta mål mätte uppnäs; men jag tior ock>å det tillhöra en hvar att söka uppnå detta mål på rätta vägar. Att det kunnat gå si långt, alt Gonst.Utsk, för detta ändamål framkommit mec| ett förslag att begagna utvägar, hvilka ett RiksSt. måste jemte dess Talman anse oriktiga , det är hvarken Talmannens fel eller pluralitetens af del .Stånd, sorn vidhållit bans mening. Den sorn bragt saken derhän må derföre taga skulden på sig; ty nian måste erkänna, att det någon gäng behöfves alt bevaka vaktarena sjelfva, Hr Printzensköld, Carl:
Diverse Utgifter: såsom Begrafnings-och Medicamentspenningar, Städselpenningar, Bevillnings-afdrag m. m 4,919:17. i. 4,867:14. 10. Räkenskaperne hafva funnits förda med ordning och noggranhet och förvaltningen, så vidt af dem kunnat inhämtas, blifvit verkställd med sorgfällig hushållning. Enär 1835 års Revisorer fästat uppmärksamhet vid den betydliga mortaliteten inom Stockholms Stora Barnhus, hafva nu församlade Revisorer jemväl ansett sig höra upplysa förhållandet härmed och få alltså meddela nedanstående summariska uppgift om barnen derstädes: Beliållne Barn-antalet vid 1833 års slut Uti Barnhuset 1 Staden På Landet . Antagne år 1834: Uti Barnhuset På Landet Af desse äro uti Barnhuset vårdade i Staden på Landet Af de uti Barnhuset vårdade äro under året utlemnade . döde . behållne vid 1834 års slu Af de i Staden vårdade äro under året afgångne döde behållne vid 1834 års slut Af de på Landet vårdade äro under året afgångne döde behållne ykl 1834 års slut 196. 1,289. 1’913-3.398. 771. 576. 393. 1740.5.138. 967. 1,865. 2.306.5.138. Uti Barnhuset 250. I Staden 1,453. På Landet » 2,008.g yjj Antagne år 1835: Uti Barnhuset .. 567. I Staden 440. På Landet 3941.401.511o
Denna återstod ingår i den egentligen så kallade CabinettsCassan, ämnad alt bestrida Courierresor, och alla öfriga Extra utgifter, i Cabinettet och vid Beskickningarne, och minskar i sin mån densammas behof att anlita de på 8:de IIufvudTiteln uppförda Extra UtgiftsMedlen. Herr Friherren har sagt sig tro, att medel äfven varit disponerade af ConvoyCommissariatets fonder till MinisterStaten. Jag anser mig i anledning deraf böra öppet medgifva, att medel verkligen blifvit från ConvoijCommissariatet aflemnade till Hans Excellence Herr StatsMinisterns för Utrikes Ärenderne disposition; men tillägger, att detta likväl ägt rum i och för sådana föremål, som haft Svenska Handelns nytta och utvidgande till syfte, t. ex. de icke" obetydlige ulgifterne för Tractaten med Oltomanniska Porten, om fri sjöfart på Den 28 Sep te ml) er f. m. 63 Svarta hafvet m. m. ConstitutionsUtskottet, sorn vid StatsRådsProtocollernes genomläsning, haft tillfälle, att taga kännedom om skälen för dessa anordningar, har dessutom, mig veterligen, ej haft något att dervid anmärka. Nödvändigheten, att behöfva anlita dylika extra tillgångar, synes mig derjemte snarare innefatta ett bevis för det ordinarie anslagets otillräcklighet, än erbjuda något grundadt skäl för den yrkade nedsättningen. Utom Missionerne i Paris, Pettersburg och London, der en större dyrhet gör ett större anslag nödvändigt, åtnjuta Svenska Ministrarne nu i allmänhet 8000 R:dr Hamb. B:co. Detta belopp är icke så ansenligt högre än de 7000 R:dr, som på 1807 års Stat voro uppförde. Densamma värde Talaren har vidare sökt visa, att Sverige ej dragit någon verklig nytta af sina diplomatiska relationer; och det var mig ingalunda oväntadt, alt Skeppshandeln, detta ämne, hvarom så mycket varit både ordadt och skrifvit, bär skulle framdragas, såsom en påräknad länk i den subsidiaira bevisningen.
Af dessa skäl samt med åberopande af hvad i memorialet anfördt är, anhåller jag att StatsUtskoltets Betänkande återremitteras till ytterligare handläggning. P. König. Äganderätten hos de familier, som hafva fordringar hos Staten, kan icke vara till intet gjord derföre, att Kammar-Collegium ännu icke haft tid att utreda och afgöra Bytesmålen; och ehuru fordringar, hvilka ännu icke hunnit blifva utredda, naturligtvis ej eller kunnat ingå i beräkning, hvarken vid Bouppteckningar, arfskiften, förmögenhets-afgift eller bevillning; sä kan sådant icke anses förändra äganderättens egenskap och kraft. L, Boye. Ödmjukt Den 2 Juli. Ödmjukt Memorial! Ändamålet af Eytes - Contoirets inrättning är allaredan till storsta delen vunnit: Hvar och en som vill veta sin Krono-skuld kan derom genast undfå upplysning; de fleste Kronans gäldenärer hafva betalt sin skuld; de fleste fordrings-ägarne hafva njutit sin ersättning, och detta allt är skedt, utan tunga för Staten; ty betjeningens lön, af circa 400 R:dr, är så ringa att den ej kan sättas ifråga, jemte värdet af ilera millioner R:dr. Än återstår till äfventyrs värdet af en half million, som icke är indrifven; om denna Krono-skuld efterskänkes, så uppstår en Statsbrist af samma belopp; Kongl. Maj:t har i Nådig Kungörelse den 16 November 1813 förklarat det icke instämma med Dag eller kunna förenas med den helgd och säkerhet, uti hvilken hvarje enskildts äganderätt bör vara skyddad, att så beskaffade fordringar skulle försvinna, då någon tid för deras bevakande ej blifvit försummad. Dessa fordringar måste således betalas , och billigt är, att någon ny Fond dertill utses, inan den gamla göres till intet. Denna Fond kan ej åstadkommas på annat sätt, än genom en tillökad Bevillning. Att med nya tyngder belasta sina medborgare, blifver således följden af deras klagan, som vilja omstörta Bytes-Verket, om något afseende derå skulle göras.
På grund af hvad nu blifvit anfördt, får jag i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Maj:ts nu skeende nådiga framställningar till instundande Riksdag, rörande extra anslag, måtte omfatta endast de tillfälliga behof, som för år'1867 böra fyllas.» Hvad Herr Departements-chefeD sålunda hemställt, deruti Statsrådets öfriga ledamöter instämde, täcktes Hans Majit Konungen i nåder gilla och bifalla. Derefter anhöll Herr Departements-chefen i underdånighet att få underställa Kongl. Majits nådiga pröfning de Finans-departementets föredragning tillhörande frågor, som anginge regleringen af utgifterna å Riksstatens Första, Sjunde och Nionde Hufvudtitlar; och då härvid först förekom beräkningen af anslagen å Första Hufvudtiteln, anförde Herr Departements-chefen: 1:o) Uti underdånigt memorial af den 26 nästlidne September har Riksmarskalksembetet anmält behofvet af förhöjning i anslaget till Eders Kongl. Maj:ts Hofhållning. Till ådagaläggande af detta behof har Riksmarskalks-embetet åberopat en från Chefen för Eders Kongl. Maj:ts Hofförvaitning meddelad summarisk tablå öfver inkomster och utgifter för Eders Kongl. Maj:ts Hofhållning under de senast förflutna fem åren, hvilken tahlå, upptagande såsom inkomster anslagen dels från Rikets Ständers Riksgäldskontor 300,000 R:dr, dels å Riksstatens första hufvudtitel: till Eders Kongl. Majits Hofhållning 630,000 R:dr och till Kongl. Hofstallets utfodring 45,000 Ridr, tillsammans 975,000 R:dr, men deremot utgifter till ett sammanlagdt belopp af'l,T45,000 R:dr, följaktligen utvisar ett ytterligare behof af årligen 170,000 R:dr.
Sådant är isynnerhet förhållandet med de å mindre frälseegendomar intagne torpare, som merendels, så länge de hafva full arbetskraft, bibehållas eller flytta från en egendom till en annan och slutligen falla med hustru och barn socknarna lill last. 4:o Genom tillfälle lill uppbyggande af dylika kionogatuhus, skulle den förmånen vinnas, alt arbetaren, ehuru skattskrifven uti en by eller socken, alltid fri och oberoende kunde söka arbete der bästa tillfälle dertill fanns; nu, då han är bosatt och skattskrifven under enskild man, måste han merendels slå honom till tjenst med arbete när som helst och för ganska ringa dagspenning, och är hindrad att längre bort söka sig stadigt arbete, hvarpå han bunde förtjena mera; hvilket allt undergräfver och förhindrar hans välstånd, då han ofta måste vara ulan arbete; ty, såsom kändt är, fordrar åkerbruket ibland, såsom om hösten, en mångdubblad arbetsstyrka, vid andra tider åter, såsom om vintren, isynnerhet sedan tröskverk blifvit inrättade, högst obetydlig. 5:o Skulle hvar och en efter behofvet kunna hafva tillgång på arbetare utan alt på något sätt behof - Den 5 September e. ta. va ansvara för deras utkomst; desse skulle vara så mycket angelägnare att bereda sig denna, då de ej vid obestånd kunde hoppas alt med hustru och barn blifva försörjda af husbonden. Jag anser derför, att om det förhållande kunde uppstå, som jag med min motion åsyftat, eller tillfälle till uppbyggande af s. k. kronogaluhus ånyo beredas, skulle det vaia af väsendtlig nytta; det skulle medföra flera förmåner både för arbetaren och för den, som vore i behof af hans arbete och dagsverken. Slutligen vill jag öfverlemna till H.