Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mark, sjö sänka eller uttappa, ström eller å afleda, elier derifrån skyrdar eller ränlar göra, och sådant ulan förnärmande af annans rätt ske kan; skall han ändock vara pligtig, att gifva det tillkänna bos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som bör låta undersöka, om anledning vara rnå, att något allmänt nyttigt ändamål deraf skulle kunna förhindras, såsom att flotteller farled sorn inrättad är, skulle obrukbar göras, eller tjenlig lägenhet till inrättande deraf i framtiden borttagas'. Finnes sådan anledning, bör ärendet till Kongl. Majsts Nådiga pröfning hemställas; i annat fall må Kongl. Maj:ts. Befallningshafvande till aftappningen eller vattenledningen, lemna tillstånd. §.• *5' Vill Jordegare, efter dertill, såsom i föregående §. stadgas, å det A,llmännas sida erhållen tillåtelse, sjö sänka eller aftappa, eller vatten annorlunda afleda, och kan detta ej ske utan att Vattenverk ändras eller flyttes, elfer att för vattnet ny ledning öppnas, eller aU Vattenverket; alldeles utrifves, då skall den som Vattenverk eger, vara pligtig att låta sådant verkställas , på sätt och under de vilkor förut i denna författning stadgade Annas; och vare jemväl en hvar skyldig, att den jord, sorn före ligger och nödig är, å det ställe, der den medför minsta olägenför egaren, afträda, mot full ersättning i jord eller penningar, såsom domaren, i fc>rist af god; Betänkande om Vattenverk. 333 villig öfverenskommelse, skäligt pröfvar; godtgöra äfven på enahanda sätt den skada som i öfrigt kan finnas deraf uppstå- Sedan ege sökanden rätt att vattnet öfver Jordegarens ego.r åkföre , med vilkor, sorn i 1 3 §• sägs. §. 16. Hvad om Vattenverk, som för odling af jord äro hinderlige, här ofvanföre nu finnes stadgadt, galle äfven i enahanda afseende om fiskeverk eiler annan byggnad , som lagligen tillkommit, eller af laga beskaffenhet är. §• i?-
SS t. ex. denna lilla, svartkladda dam med de glada, vanliga ögonen. Det a r Mrs Deyo, amerikansk prest. Hon gör egentligen i varldsfred, men a r ocksh med stundtals p&amp; första kongressen, nickar vanligt At alla, &amp; r ytterst tacksam, om nigon förklarar för henne niigot ur den brokiga varld, som omger henne, men lika glad om ingen görSdet .. Hon tyckes ha en fik värld inom sig, som tillfredsställer henne och stillar hennes nyfikenhet. Pb andra kongressen var hon försvunnen. Hon hade d&amp; rest till sitt land igen för att narvara vid en kongress af kvinliga prester, som skulle hulas, om jag ej missminner mig, i h ck ton. Denna upplysning fick jag af Miss Lookwood, hennes goda van, en gammal bepröfvad advokat, som under ett par tiotal af Ar haft sitt mottagningsrum öppet för manliga och kvinliga klienter. Och den der lika intagande som vackra damen med de grzinande lockarne och det der leendet, som man aldrig glömmer. Det a r Illrs Nz ' chols frhn Indianopolis. Hou a r representant för varldens största .nykterhetsförening och liar med blödande hjarta lemnat en talrik familj for att under nhgra mhnader ph världsexpositionen utdela nykterhetsskriftsr. Hon liar en adjutant lika intagande och lika vacker som hon sjalf och @ m dessutom eger ungdomens dragningskraft. Jag fragade, om de ej skulle vilja predika nykterhet äfven i vart land, der det si2 val behöfves. Hvad gör det, om de endast tals sitt tungomAl? De hafva en " eloquentia corporis ", en värme i talet, som gOr, att om man blott först&amp; nSgra af deras ord, gbra dessa ett oförgatligt intryck. Ville man ha en forelaserska, som oemotstAndligt för det manliga könet skulle predika om den politiska röstrattsfriigan, d i bör man föreslA Miss Balgarnie, sekreterare i det engelska röstrattssallskapet. Hennes lockiga hufvud, skalra kinder och strAlande Ugon voro visst.
För öfrigt vet jag, att mången anser såsom en fiction, att landels välstånd skulle bero på en hög eller låg myntenhet; och jag erkänner, att jag icke kan mathematiskt demonstrera denna sats, men det är en verlds erfarenhet, att fattigdom inträdt, der myntenheten blifvit uppsatt, och att välmågan åter visat sig, der denna enhet varit låg. Så ser man äfven, att de produkter af husfliten, hvilka såsom handelsvaror gå i verldshandeln, vanligen komma från de Stater, der myntenheten är låg, ty de kunna undersälja andra producenter af samma varor. Ehuru det således icke finnes något mathematiskt bevis, eller någon allmänt gällande lag för satsen, gifves det likväl en ren erfarenhet, som talar för densamma, och jag tror man gör väl, att följa den. Grefve von Schwerin liar vid Utskottens före - va - Den 19 Octoher e. m. 81 varande Utlåtande afgifvit en reservation, livaxi han önskat, att frågan måtte hänskjutas till Konungen, och jag instämmer deruti. Jag vill icke envisas med mitt förslag, om man går in på att öfverlemna frågan till Konungen; men om beslutskall fattas, anhåller jag, att contra-propositionen måtte blifva, att ~ af den gamla Riksdalern antages till mynt-enhet. Jag förbehåller mig för öfrigt, i anledning af Herr Grefvens och LandtMarskalkens yttrande på förmiddagen, att min reservation, i hvad den angår slagskatten, sedermera måtte till pröfning förekomma. Herr von Hartmansdorff': Den af mina motståndare, hvilken nyss yttrade sig, synes vara så glad öfver den i förmiddags vunna striden, att han icke gifvit akt på hvad som nu är i fråga. Det är nemligen om mynt-enheten skall innefatta 18 sk. silfver eller något annat belopp, såsom till exempel 12 sk., på sätt Herr Lefren föreslagit. Då det väl är i sin ordning, att barnet, som skall döpas, är födt, innan man gifver det något namn; så synes det äfven vara bäst, att man öfverenskommer om enhetens beskaffenhet, innan man öfverlägger om benämningen, ty det skulle eljest kunna hända, att namnet icke motsvarade såten.
Kyrkoherden blickade sorgligt efter dem, och oaktadt han tycktes fullt sysselsatt med ett nytt förhör, hade hans rika själ ändå rum för många tankar på dessa fyra, och hans ändå rikare hjerta en djup och innerlig suck för dem; ty han, den genomskådande och menniskokännande, han såg att här var mycken smärta, många lidelser och lidanden samlade. Han såg för väl, för väl, att hela Gunnars varelse tillhörde Elin, och att han förgäfves försökte bekämpa denna våldsamma känsla. Han såg att Elin mot sin vilja och sina föresatser delade denna häftiga böjelse. Han såg att kärleken till en qvinna var det enda som förmått något litet lyfta den täta slöja, som var dragen omkring den arma ynglingen Abrahams klena förstånd och dit leda en svag stråle af ljus. Han såg i den gamla moderns djupt fårade anlete ändå flera sorger än år, och spår efter nya sorger, utom alla de gamla, redan mullkastade. Han såg ännu mycket mera, ty han såg och kände, att här osade något efter branden af ett brott, men han kunde icke urskilja hvilket, eller hurudant detta kunde se ut. Huru väl är det icke när ett dylikt skarpsinne någon gång faller på en fullkomligt god varelse, som icke genom ett svart glas ser menniskorne, deras tankar och gerningar! framför kyrkoherdens själ sväfvade visst en ofulländad fragmentarisk tanka på förbuden kärlek, mord, barnamord, ånger och samvetsagg, samt deraf uppstående religionssvärmeri; men han förkastade genast denna tanke, såsom på intet sätt qvadrerande med det englarena och oskuldsfulla i Elins uppsyn och på hennes panna, och det sansade i hennes svar på hans uppmaning. Han kastade således alldeles bort dessa misstankar, såsom sig ovärdiga och de oskyldiga kränkande; han kastade bort dem, såsom man bör kasta bort hvad man sjelf anser som dessa mörka dämoniska ingifvelser, hvarmed de ljusast tänkande ofta frestas: men han föresatte sig likväl att hafva ögonen stadigt fästade på torparfamiljen i Viken.
Utskottet, som vidblifver sin åsigt om angelägenheten af bestämd föreskrift, huru det anmälda förfallet skall pröfvas, roen finner ett förtydligande i den syftning, sistomförmälda anmärkning afser, lämpligen böra ega rum, får i sådant afseende hemställa, att, i stället för den förut föreslagna lydelsen, följande redaktion må antagas: “Den, som blifvit till ledamot i Taxerings-kommitté vald, må icke 16 Bevillnint/s-Utsköllels Utlåtande, N:o 15. detta uppdrag sig afsäga utan laga förfall, sorn pröfvas af den auktoritet; inför hvilken valet förrättas. Taxeringsman, som“ &c. § 103. I anledning af hvad Utskottet vid denna § föreslagit, angående förordnande af lämplige personer, för att vid taxeringarne i städerna iakttaga och bevaka Kronans ratt, har hos välldfl. Borgare-stundet en vidlyftig diskussion uppstått, på grund hvaraf §:n blifvit till Utskottets förnyade handläggning återförvisad. Som emellertid de öfriga tre Riks-stånden godkänt Utskottets förslag i afseende å denna §, hvilken endast innehåller ett reglementarisk! stadgande, lärer den ifrågavarande åtctremissen icke kunna til! någon åtgärd föranleda. § 105. På grund af framställdt yrkande, att Utskottet måtte taga i närmare öfvervägande den af herr Rinman väckta motion om åläggande för Handels-kollegium i Stockholm och Magistraten i de öfriga städerna, att bestyra om anskaffandet af de i denna § omförmälde upplysningar för bedömandet af de skattskyldiges inkomster, har ifrågavarande § blifvit från vällofl. Borgare-ståndel återremitterad; men som äfven ifrågavarande § är af reglementarisk beskaffenhet och blifvit af tre Stånd bifallen, har Utskottet endast skolat sådant vördsamt tillkännagif\ra. § 108.
Abom föreslagit, blifva fullt tjenliga och ändamålsenliga för inrymmande tillsvidare af den blifvande Riksdagens båda kamrar jemte tillhörande Utskott och Kanslier m. m. Ehuru Utskottet, lika med Arkitekten Abom, finner att mera detaljerade och fullständiga ritningar och förslag, än de nu framlagda, före arbetets företagande måste utarbetas, anser dock Utskottet de nu uppgjorda planerna kunna och böra läggas till grund för arbetets utförande. Med stöd af hvad sålunda blifvit anfördt, och då lämpligast torde vara att Fullmägtige i Riksgälds-kontoret erhålla 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 75. uppdrag att gå i författning om de föreslagna påbyggnadernas och förändringarnes utförande, för Utskottet alltså hemställa, att Rikets Ständer, med hufvudsakligt gillande af de utaf Kongl. Arkitekten Åbom uppgjorda planer till en sådan påbyggnad och förändring af Rikets Ständers och f. d. Hebbeska husen,' som är nödig för inrymmande tillsvidare af Riksdagens båda kamrar med dertill hörande Utskott och Kanslier, bibliothek och arkiv jemte klubbrum, må uppdraga åt Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, att icke allenast ofördröjligen gå i författning om vidtagande af sådana förberedande åtgärder, som för den ifrågavarande påbyggnaden och förändringen af nämnda hus redan nu, under Rikets Ständers sammanvaro, kunna ega rum, utan ock genast efter innevarande riksdags slut låta i dess helhet påbörja och utföra arbetet, hvartill jemväl hörer anbringande af ändamålsenliga luftvexlings-apparater, hvilket allt bör vara fullbordadt så tidigt före den 15 Januari nästkommande år, att samtliga rummen kunna för de dermed afsedda ändamål begagnas, hvadan jemväl nödiga möbler och inventarier dertill inom samma tid böra genom Fullmägtiges försorg anskaffas; samt att de härför erforderliga utgifter må af Riksgälds-kontorets tillgångar bestridas.
N:o 4» i anledn. af Hr Tornerhjelms, Rudolph Victor, motion, ang:de tiden för den blifvande nya författningens, rör:de brännvinsbränningen, tillämpning; Lagutskottet: N:o 104, i anledn. af väckta motioner om upphäfvande eller ändring af K. förordntn den 24 Aug. 1B13, emot fylleri och dryckenskap; N:o io5, i anledn. af väckt motion om ändring i sältet för testamentens kungörande; N:o 106, i anledn. af väckt fråga om upphörande af frälsemäns rättighet alt i vissa mål dömmas af hofrätt såsom första domstol; N:o 107, i anledn. af väckt motion om ändring af i4 cap. 7 §:n Rälteg.-b:n; K:o 108, öfver väckt motion ang:de offentlighet vid under-domstolar och polis-kamrar; N:o tog, i anledn. af väckt motion, ang:de föreskrifters meddelande derom, att den som är dömd till böter, motsvarande högsta kroppsplikt, genast bör i häkte inmanas eller för böterna ställa borgen; N:o 110, i anledn. af gjorda anmärkn:r vid Ulsk:s betänk. N:o 56, öfver väckta motioner om upphäfvande af kämnersrätter, lagmansrätter och riddaresyne-rätter samt ändring eller upphäfvande af åtskilliga lagens rum, rör:de rättegångs-ordriingen; K:o 111, i anledn. af väckt motion om tillägg till 7 §:n i 5g cap. Missg.-b:n; Lagsamt Allm.
Jemte det Utskottet får uttrycka sitt gillande af Revisorernes yttrande , anser Utskottet sig dock böra tillstyrka Rikets Ständer att låta vid den sålunda gjorda öfverföringen^ af ifrågavarande besparingsmedel bero. Hvaremot Utskottet uti sitt betänkande öfver Stalsregleringen ämnar inkomma med förslag, huru i framtiden med dylika uppå första Hufvudtiteln uppkommande besparingar bör förhållas. §• 59. Jemväl är anmärkt, att, för år 1829, Kongl. Krigs-Hof-Rättens Militaire-Ledamöter fortfarande uppburit deras arfvoden på Riks-Statens andra Hufvud-titel, af anslaget till reseoch traetamentspenningar, med sammanlagde 255o R:dr, hvarigenom å delta anslag för berörde år uppkommit en brist af 1006 R:dr 9 sk. 8 rist, som godtgjorts af öfverskoten å Stitsverkets inkomster; hvilket Revisorerne ansett icke stå i öf - Slats-Utskotlets Utlåtande N.-o 21. 35 verensstämmelse med Statsregleringen, som endast medgåfve dyl ili e ersättningar för brister ii förslagsanslag, och hvartill sådane bestämde årliga arfvoden ej kunde räknas. Som förrberörde tractamenten, med benämning af arfvoden, från och med i83o års ingång, då tillämpningen af nya Statsregleringen vidtog, blifvit, såsom Rikets Ständer vid senaste Riksdag beslutat, till tredje och fjerde Hufvud-titlarne öfverflyttade; anser Utskottet lämpligt tillstyrka Rikets Ständer, att ifrågavarande anmärkning lemnäs utan åtgärd. §. 60. Förkl. 157) Med de af Revisorerne anmärkte 5p R:dr 28 sk., utgörande den på Carlbergs Kungsgård belöpande ytterligare andel i kostnaden för verkställd reparation och nybyggnad å Solna Församlings Pastors-boslälle, är förhållandet enahanda som det, hvaröfver Utskottet uti 5 §. sig utlåtit, §■ 61.
Serskildta Utsk. hade också till denna ordningsstadga upgjort förslag, som likväl blef af R. o. Ad. och de öfriga Stånden afslaget. Då denna fråga här på detta ram afgjordes, väckte jag en motion, att R. St:r skulle hos K. M. begära utfärdandet af en dylik ordningsstadga, men motionen begärdes på bordet och har sedan livilat der, emedan den nnderd. skrifvelsen icke kunde aflåtas förr, än man blifvit ense om sjelfva författningen. Författningen är nu anlagen, och kommer den ,underd. skrifvelsen derom i något af efterföljande plena att justeras. Således är liden inne alt fatta heslut ronde aflåtandet af en underd. skrifvelse om utfärdandet af ordningssladgan. Att K. M. utfärdar densamma, är så mycket lämpligare, som den är helt och hållet af ekonomisk natur. Frih. Raab, Adam Christian: Gr. Lagerbjelke har ganska rätt deruti, att i 'bränvinstillverkningslagen förekommer sådan ordställning, som gör en ordningsstadga nödvändig, hvarföre ock Gr:n föreslagit, alt R. Sl:r skulle hos K. M. begära utfärdandet af en slik stadga. Jag tror visserligen, att ändamålet kan vinnas, om R. o. Ad. beslutar en sådan skrifvelse och de öfriga Stånden antaga R. o. Ad:s inbjudning alt i en slik anhållan sig förena, men jag tror äfven, att samma ändamål kan vinnas, om ingen underd. skrifvelse aflåtes, ty det är klart, att Regeringen icke kan utfärda en författning, hvari en ordningsstadga åberopas, med mindre än att Regeringen beledsagar författningen med en ordningsstadga. Uti sjelfva författningen förefinnes således en nödvändighet alt utfärda en ordningsstadga, hvilket Regeringen icke lärer underlåta. Jag anser således Gr. Lagerbjelkes förslag obehöflig! och anhåller att Gr:n ville återkalla detsamma. Gr. Lagerbjelke: Om vid det tillfälle, då R.
N:o 257, med förslag till voterings-proposition, i anledning af Riksståndens skiljaktiga beslut, rörande ifrågastäldt stats-anslag för arméens pensions-kassa; och N:o 258, ined förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande ifrågastäldt låne-understöd till reparation af Linköpings domkyrka. De i dessa memorial föreslagna voterings-propositioner blefvo af Ridderskapet och Adeln godkände. Från Högv. Pkeste-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-utskottets memorial N:o 23, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, angående tullbevillningen. Af detta memorial genomgick Ståndet i detta plenum till och med 178 voterings-proprositioner, och fattade dervid följande beslut Af dessa propositioner komma alltså de sub N:ris 86 och 115 att förfalla. De öfrige deraf gillades. I öfrigt vidblef Ståndet sina beslut, och gillade de återstående inom memorialets nu föredragna område förekommande voterings-propositioner, samt godkände hvad Utskottet derjemte der yttrat och framställt. Föredragning af memorialet kommer i nästa plenum att fortsättas. S. D. Vid nu ånyo skedd föredragning af Banko-utskottets nedannämne utlåtande, berättelse och memorialer stannade Ståndet i följande beslut: N:o 67, i anledning af hof-kirurgen G. Herrberts ansökning om eftergift af öfverränta å ett af källarmästaren A. O. Nicodemi i bankodiskonten upptaget lån. Bifölls; N:o 68, angående förrättad revision af banko-diskontverkets räkenskaper och förvaltning för år 1847. Bifölls; N:o 69, med hemställan att en gratifikation måtte få anordnas till vaktmästarne vid banko-diskontverket. Bifölls-, N:o 70, angående en verkställd omröstning. Lades till handlin garne. Från Hederv. Bonde-ståndet.
Är det de s. k. corporal-skolorna på fästningarna, hvaraf jag åtminstone om den på Carlsten har kännedom, så fruktar jag, att den erforderliga bildningen icke erhålles; ty sådan vinnes icke genom fångbetäckning, fångbevakning och garnisonstjenst, då få timmar blifva öfriga till den egentliga befälsbildningen. Men kanhända att Utsk. ämnar tillstyrka anslag till inslructions-compagnier vid regttenn , hvarest möjligt blifver att gifva corporalerna fullkomlig bildning i alla till tjenstgöringen hörande ämnen; och är jag i den händelsen, men icke förr, af Utsk:s tanke, alt det vöre möjligt undvara underofiicers-corpsen i armeen. Skulle ytterligare brist uppstå i behöfligt befäl, anser Utsk. sådan böra fyllas från t i 11 ä m pn i n gs - s k o I a n och ur ' bevärings-ledena. Hvad Utsk. med tillämpnings-skolan menar, förstår jag ej; men alt hemta befäl ur beväringsledena har visserligen äfven för mig fordom varit en ljuf dröm; likväl anser jag sådant numera hvarken vara möjligt eller rådligt att påräkna, åtminstone icke förr, än legniligen upphört. Vidkommande Utskts förslag att indraga 3o2g man af infanteriet och en betydlig styrka af cavalleriet, utan att bevärtn erhåller förökad öfning och således blir åtminstone något disciplinerad, anser jag vara ett för mycket vågadt försök, hvarigenom landets försvar icke allenast försvagas, utan äfven kärnan för bevärtns upptagande i sina led blir otillräcklig. Likaså anser jag Utsk:s utlåt, öfver förhållandet cavallen och infanteri emellan icke stödja sig på någon af erfarenhet eller i öfverensstämmelse med erkända taktiska reglor uppkommen beräkningsgrund. Af de skäl jag haft äran anföra, vågar jag vördsamt afstyrka all indragning af armeen, och gör jag det i öfvertygelse, att då stridskrafterna försvagas, nedsättes i samma mån den förtröstan landet äger till sitt sjelfförsvar, hvarförutan ingen sann utveckling af moralisk eller fysisk förmåga i samhället är tänkbar.
Jag tror, att den, som sett sig litet omkring mellan kulisserna i det äktenskapliga lifvet, vet nog att qvinnan uträttat månget storverk, för hvilket mannen sedan fått namnet och hedern. Inte vet jag hvem som först kom upp med vattenledningen till köken, men det vet jag, att när det var fråga om vattenledning här i sta ' n och gubben min skulle gå upp i stadsfullmäktige, så sade jag till honom: » Hvad du gör, så laga att vi få vatten i köket utan att springa upp och ned för trapporna. » — » Kära Beata, » sa ' gubben min då, » tänker du inte på den orimliga kostnaden? Staden skulle behöfva ta ' ett stort län för att kunna anlägga en sädan vattenledning, men vi ha så stora skulder förut, så jag tror aldrig att vi mäkta betala dem. » » Det der är godt och väl, » svarade jag, » men har du blifvit satt till stadsfullmäktig, så skall du icke tänka på din och de andras penningpungar, utan på allmänhetens bästa. Räkna ut hur många halfsulor, som utnötas af dem, som hemta vatten och bära ut slask, räkna ut kostnaden för körning af vattentunnor o. s. v. Tror du inte att det stiger till mer än räntan på det der lånet — Så predikade jag för min herr man. Och han gick upp i stadsfullmäktige och höll tal för gubbarne der alldeles sä, som jag hade lärt honom, och det blef vattenledning här — • Hvem åstadkom den, om jag får fråga? » Fru Beata Y. såg sig omkring med en triumferande min, ty ingen kunde bevisa att hon icke var den egentliga roten och upphofvet till den stora välsignelsen. » Söta Beata, » sade nu fru Z, » det der på- minner mig om hvad jag tänkte, när jag läste Guidos bref i Idun. Der stod — har tant tidningen, så låt oss låna den ett ögonblick jo, det står: » Du vet väl att det kan hända ibland, att äfven en qvinna har blick för, att allt icke är så bra inom hennes lilla sfer, som det kunde vara, men du har nog oekså hört, hur hon säger då?
Till stöd för den såväl i den nådiga Propositionen sorn i öfrigt hos Rikets Ständer föreslagna utsträckning af tiden för bränvinslillverkning, hvilken E. K. Maj:t ansett i allmänhet kunna tillåtas för större bränneri under sju månader af året eller Januari, Februari, Mars, April, Oktober, November och December, har blifvit anfördt, att farhågan för en öfverdrifven bränvins-tillverkning icke vidare borde uppehålla tillämpning af den för näringarne i allmänhet antagna grundsats af största möjliga frihet i deras utöfning; att den inskränkning i tiden för bränvinslillverkning, som för närvarande är föreskrifven, medförde både för den enskilde och Staten förlust och olägenhet, samt att den betydliga tillverknings-afgiftens nästan samtidiga inbetalning till Staten verkade tryckande på den allmänna rörelsen, hvarföre E. K. Majit ock under de sistförflulna åren funnit för godt meddela bränvins-tillverkare i större bränneri en mera utsträckt frihet i valet af tid för tillverkningens utöfning ; men då bränvins-bränningens lösgifvande under en allt för lång tid möjligen skulle hafva till påföljd en öfverdrifven så väl produktion, sorn konsumtion af bränvin, hvarjemte fabriker måhända uppstode som, genom att under hela den tillåtna liden fortsätta handteringen och dervid använda utländsk spanmål, kunde betydligt nedtrycka priset på den Svenska, hafva Rikets Ständer vid öfvervägande häraf, beslutit, alt bränvins-tillverkning skall, så framt ej högst vigtiga omständigheter föranleda dess inställande, vara tillåten under fem terminer, hvarje år, nemligen från den 15 Januari till den 15 Februari, från den 15 Februari till den 15 Mars, från den 15 Mars till den 15 April, från den 15 Oktober till den 15 November och från den 15 November till den 15 December, men att bränvins-tillverkare endast må under en, två eller tre af dessa terminer handteringen utöfva.