Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Föredrogos ånyo Srats-Utskcttets följande Utlåtanden och Memorial: N:o 406, i anledning af Herr LefrénSj J. P, motion om skyndsamt bestämmande af förskott till bedrifvande af befästnings-arbelena vid Carlsborg och i Stockholms Skärgård. Återremitterades, med förklarande af Ståndets önskan och uppdrag åt Utskottet att saken till behandlande skyndsamt företaga. N:o 407, i anledning af Herr von Hartmansdorffs, A, motion om uppgift å de äskade anslag, som kunna erfordras till förhöjning i embetsoch tjenstemännens resekostnader, i följd af Rikets Ständers beslut, angående skjulsnings-anstalterna i Riket. Bifölls. N:o 408, i anledning af Kongl. Muj:fs Nådiga Proposition, angående ett årligt anslag af 15/0) B:dr till understöd för de i hufvudstaden förlagda Garnisons-Regementens mat inrättningar. Bifölls N:o 409, med förslag till voterings-proposition, i anledning af RiksSlåndens skil jagliga beslut, i fråga om eftergift af Landskamererare!!, Kammar-Rätts-Rådet Lindbergs ersällnings-skyldighet i och för nu mera aflidne Kronofogden Hojlings balans. Voterings-propositionen gillades. S. D. Då nu ånyo föredrogs Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 105, i anledning af väckte motioner, dels Trot. Vt dr. d. 16 Jan. 1§4iI om upphörande af postförings-skyldigheten, dels om lindring i delta besvSr m. m., blef samma Belänkande, på grund af dervid gjorda anmärkningar, dterremitteradt. S. D. Vid nu skedd förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoeh Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 22, i anledning af väckta motioner, med förslag till hämmande af gesällers kringvandrande, blef samma Betänkande af Ståndet bifallet.
– Nej, helst då de ha ansigten sådana som du har väl sett den vackra samlingen af fruntimmers-porträtter som pryda väggarne i mitt röda kabinett? Åh, de voro gudomliga den blonda i blå hatten, som sitter vid fenstret, var nå ja, likagodt hennes man blef mördad i en duell en månad sedan jag lemnat Paris, och då underrättelsen derom hann mig på vägen till Marseille, var jag ett ögonblick färdig att vända om, för att trösta den sköna enkan, och på fullt allvar intaga hans plats. – Men onkel fruktade kanske, att, med en hustru af så farlig skönhet, dela samma öde, som hennes första man? – Åhnej, – sade hofmarskalken skrattande, – men jag fick veta att mitt förhållande till den sköna frun var kändt, och ett rykte utspridt att hans duell förorsakats genom något gräl för min skull, och under dylika förhållanden kan du väl förstå – Ja visst; – afbröt Edvard, som icke ville sätta sin onkels uppfinningsförmåga på prof, ty han misstänkte icke utan skäl sannfärdigheten af hans många eröfringar, öfvertygad att den karl, som skryter mycket öfver sina bedrifter i denna väg, nästan alltid varit fullkomligt oskyldig. – Men onkel måste säga mig hvem den lilla svartögda är, med hvita perlorna i håret, hvars porträtt är måladt i medaljong och sitter öfver soffan; hon är i mitt tycke den skönaste af dem alla, och, om jag icke bedrar mig, äfven den som kommit onkels hjerta närmast, ty jag har märkt att det är hon som alltid får den första blicken när vi komma in, och den sista när vi gå derifrån. – Åh, din skälm, du är ingen dålig observatör, ser jag; ty det är verkligen så denna flicka var sångerska vid teatern i Venedig jag fann henne förtjusande och sade henne detta en afton och den lifliga Italienskan blef omsider kär i mig ända till galenskap, och som jag var ung och oerfaren, var det nära att jag delat hennes passion, ända derhän att vilja gifta mig med henne
Trädvaror. 00 Bevillnings-Utskottets Betänkande M 23. understiger 8 tuni och hvilkas tjocklek öfverstiger 3i turn till 8 tuni, utöfver hvilken tjocklek benämningen bjelke inträdde; b) att utförsels-tull för plankor och bräder under 8 tums bredd samt för sågade läkter och ribbor måtte bestämmas: för 1 tolft 3 tums å 2^ tunis tjocklek 15» » » 1^ och öfriga tunnare bräder 10 » samt för sågade läkter och ribbor af 3 tums bredd och derunder samt 3 tums tjocklek eller derunder 5 » 2:o) af Herr Grefve Hamilton, II. W., som föreslagit att exporttullen å ved måtte upphäfvas; inom Vtillo fl. Borgare-Ståndet: af Herr Kistner, L.R., sorn yrkat förbud mot utförsel af sparrar under sex tums diameter; inom Hedera. Bonde-Ståndet, af Josef Oscar Almqvist, som föreslagit: a) att läkter och sparrar måtte till utförsel blifva förbjudne eller, om detta icke vunne bifall, att en utförsels-tull af En R:dr 50 öre måtte åsätlas hvarje läkt eller sparre, som innehölle mindre, än 8 tum i fyrkant; b) att, för bestämmande af hvad med sparre borde förstås, i Tulltaxan måtte stadgas, att sådant fyrkantigt virke, hvaraf plankor och bräder af vanliga dimensio ner kunna tillverkas, ej må såsom sparre anses. De af ofvanbemälde motionärer gjorda framställningar afse i allmänhet att genom förhöjning i utförsels-tull å sparrar. läkter och annat smärre virke motverka ungskogens förödande. Huruvida detta ändamål kan härigenom vinnas, torde dock vara ganska tvifvelaktigt. Redan vid 1853—1854 års riksdag, då Rikets Ständers uppmärksamhet påkallades å den betydliga afverkning och försäljning af sparrar. som från de nordliga länen under nästlöregångna åren egt rum, samt på angelägenheten att, i följd deraf, vidtaga förändringar uti bestämmelserna rörande utförsels-tullen på trädvaror, anmärktes alt restriktiva åtgärder mera skadade, än gagnade en god skogshushållning.
Statens bidrag nu lämpligast borde medgifvas i form af lån, i anledning hvaraf Utskottet hemställer, att Rikets Ständer såsom bidrag för uppförande af ett nytt läroverkshus i Falun måtte anvisa ett låneunderstöd af 40,000 R:dr, att utgå under enahanda vilkor, som blifvit föreslagna för det åt staden Halmstad tillstyrkta lån. 109:o. Genom en i Preste-Ståndet, under N:o 32, väckt motion har af Biskop Milén, med hvilken Doktor Arrhenius förenat sig, framställning blifvit gjord, angående anslag till nytt lärohus i Carlstad. Uti denna till Stats-Utskottet remitterade motion redogöres, bland annat, för beskaffenheten af de byggnader, som för läroverkets och Domkapitlets behof finnas att tillgå, nemligen 2:ne af sten och en af trä, hvilken sistnämnda utgjordes af ett enda rum. I det mindre stenhuset, som blott innehölle 2:ne större och 3:ne mindre rum, förvarades Domkapitlets arkiv, hvarjemte ett rum användes både till dess sessionssal och för Notarie-expeditionen samt ett annat jemte kök till bostad åt vaktmästaren. Det största eller egentliga läroverkshuset, uppbygdt 1759, hade förmedelst det vid sednaste riksdag erhållna statsanslsget blifvit försatt i ett godt skick, men vore alldeles för litet och otillräckligt. Det utgjorde i bredd blott 50 fot samt hade ovanligt tjocka murar, bestående af gråsten, tegel och murbruk, så att de på ömse sidor om en längsigenom huset gående korridor belägna lärorummen vore allt för små, utom det att antalet af dem endast utgjorde 11. För ett högre läroverk äfven med ett inskränkt antal lärjungar vore en sådan läroverksbyggnad otillräcklig, hvarföre redan för 5 år sedan, dä Carlstads läroverk endast räknade 200 lärjungar, behofvet af större utrymme hade blifvit insedt och gifvit anledning till motionärens framställning i ämnet vid sistförflutna riksmöte.
Vili ökverväAancle ak livall i lietta äinne körelrommit oell i lietralrtamle lierak, aU ju allmännare eller utsräelrtare lien ikräna8atte köreninAen eniellan kku8tliä11arne Iian lilikva, cle8to niera 8liall clen innevara 8itt anclamäl, eller en jeinnare körclelninn ak ru8Uiiii«8-li68väret iincler lrriA, Ilar Xon»t. Naj:t kunnit tillvänaiirinAanllet ak 8er8iritlit köreninn inom l>varje jleAemente eller Oorji8 leire köreträcle8vi8 liöra 8ölr:>8, utan liel8t en Aemen8am korenins lierella8 mellan alla ru8tliäll i lkilret, iivillra8 inneliakvare tinna meck 8ni körclel koreiili»!. att clereU inga, oiieroenlie ak lie ru8tanlle kor anllra nuncmer, i tall lleL8a väAra att i en 8äclan köreninn cleltaAa, cloelr att liärvicl nöcliA 8liil1nall mellan lie liericlna oell lie ak8uUia kie^emenlena iaeUa^e8. l?ä Ar u lill liärak oell clä lied ak XriA8-LolleAMm a k» i kila n^g kor8laA, 8ä80in liukvull8aliliA6n ökv6r6N8tämmancle meck clet ena ak cie reclan vick Kn8dllit11arn68 8ammaiiträllen körlra8talle alternativen, ielre lärer Irmina, meci lillis) om kramAanA, till Iku8tliällarne kram8tälla8, ilar svonni.
Om likväl skulle förmodas, hvad Utskottet, med bibehållande af samma Correctiv, anser knappast böra såsom möjeligt betragtas, att de nu fastställde grunderne, sådant oaktadt, genom ytterligare anslag öfverskredos, och det gifne Creditivet blefve af Revisorerne indragit, uti hvilket beslut likväl två tredjedelar af dein i sådant lall skulle instämma, så blefve verkan deraf doek ej anna» eller svårare, än att, enär blott det vid denne Riksdag meddelande Creditiv skulle återgå, Fabrikerne allenast återkommo i deras nuvarande ställning. Och sorn, utom det att Bankens här - l 8S 2 Stals-ZJtskottets Bitänianden. till lemnade biträden m3ste tänkas såsom teinporaire och följakteiigen vid andre inträffade fina neida förliållanden, en gång skola till Banken återgå, härvid tillika förekommer, att de af Fabriks-idkarne uppburne lånen-ivke kunde, i händelse Creditivet af Ilevisorerne indrogs, åläggas till återbetalning förr än, enligt Låntagarens reverser, de dertill sig förbundit, och hvilket utgör högst Nio månader efter Lånens undfående; Så skulle en sådan inträffad händelse, i det hela betragtad, icke medföra särdeles svårare följd för Fabrikanierne än hvad dem redan, genom de ofvan anmärkte tillkomne serskilde anslag, de föregående åren drabbat, nemligen nedsättning och minskning uti deras föregående året ägande Lånrätt, hvilken minskning, i fall af sådan indragning, ej skulle blifva mycket betydligare, än den, hvartill de obegränsade anslagen föranledt, nemligen från 32 till 19 procent af tillverkningarnes värde. Ofvannämnda Correctiv är i öfrigt icke något alldeles nytt Förslag af Utskottet; Vid 1815 års Riksdag blef ett dylikt bestämdt, i afseende på det sist lemnade bidraget till Manufactur-Disconten af 200,000 Ridrjrnen hvilket beslut då, utan något vidare offent 1 ig tgö ra tide, endast intogs i 6. §. af det utfärdade Reglementet för Ranco-Styrelsen.
St. göra reda för orsaken, hvarföre de gifvil mera än man hegart, och i anseende dertill finnes skäl ati biträda PresteSt:s beslut i ämnet, som förklarar anledntn till detta förhållande. Hvad sjelfva anslagen beträffar, så har Preste St. g anska riktigt yttrat, att derom kan icke någon frå ga uppstå, ty alla 4 Stånden hafva beslutat dem. Villkoren åter äro förfallna och kunna icke komma i fråga till omröstning. PresteSt. har jemväl häruti ganska riktigt oell klart enligt grundlagen yttrat sig. Ku ar således den egentliga frågan endast: skall ett förklarande åtfölja expeditionen lill K. M. om beviljandet af anslaget till institutet, sorn upplyser K. M. om anledningen till anslaget? — <1. v. s. alt Slandcrne skulle trott att för verkställigheten af K. M:s egen gällande instruetion för detta institut fordrades mera penningar än K. M. begärt; att R. St., som erkänna nyttan af institutet, jemväl anslagit medel dertill utöfver Det» ii November e. oi. 335 hvad K. Jag instämmer jemväl deruti med PrcsteSt. och begär propos. till instämmande deruti, samt bestrider i allo, alt vi med Borgareoell BondeSt:ns beslut må förena oss, liksom skulle vi, pä sätt Ur Ekströmer begärt, under förklarande att villkoret icke funnes, dock nisälla det såsom villkor för anslaget. En förklaring af Ulsk., D O ' att det af Utsk. föreslagna villkor icke skall innefatta annat än en begäran om efterlefnad af ett K. reglemente, innefattar i sig sjelf en sådan abnormitet, att man icke kail förstå, huru del är tänkbart alt något dylikt kan komma fram, 0111 man icke menar något annat der bakom, om man icke menar, att de vid institutet examinerade läkare icke behöfva vidare taga examen vid universitetet, då de inställa sig der för att blifva promoverade, utan säga : här hafva vi examensbetyg oell vi begära alt blifva promoverade till doctorer!
R:drs valör, till ett sammanläknadt belopp af 10 millioner Riksdaler; hvilka obligationer borde ”utlånas emot 4 procent, på en, högst tolf månaders tid, till sökande, som praesterade erforderlig säkerhet af namn eller goda doumenter”; och borde Riksgälds-Contoret derjemte emot 2 procent upplåna penningar, 'att återbetalas efter några få dagars uppsägning”, hvaremot nämnde Verk ansågs böra erhålla ett behofvet motsvarande creditiv å Rikets Ständers Bank, för att kunna infria de obligationer, hvilkas belopp vid vissa tillfällen möjligtvis kunde utfordras. Utskottet, som, under nuvarande förhållanden, anser hvad sålunda blifvit föreslaget lika främmande för Riksgälds-Contoret, som ingripande i den för Rikets Ständers Bank utstakade verkningskrets ocb menligt för sistnämnde Verks förmåga att fullgöra sina förbindelser, tror sig icke behöfva vidare utveckla de skäl, på grund hvaraf Utskottet hemställer, alt denna motion måtte lemnäs utan allt afseende. Stockholm deu 20 September 1844. Ank. till Exp. Utsk. den 22 Sept kl. 6 e. m. Memorial. Det är anledning till anmärkning emot föredragande Stats-Rådet och Chefen för Civil-Departementel, hvarom remiss begäres tili ConstitutiousBih lill R. St. Ulskoltet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola. Stockholm den 20 September 1844. Arik* till. Exp. Utsk den 23, Sept. kl. 6 e. m. Utlåtandej i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anvisande af medel till arfvoden ät Tre nya Ledamöter i Lag Beredningen.
En allmännare fråga om hospitalsväsendets förbättring vill framdeles blifva föremål för Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning. I anledning af Rikets Ständers derom gjorda hemställan, har nemligen på Eders Kongl. Maj:ts Nådiga befallning fullstän - 24 Kongl. Maj:ls Prop. om Statsverk. 1830. di"t förslag till förbättring af liospitalsväsendet i riket, så i medicinskt som administrativt afseende, blifvit af serskild tillförordnad Kommité utarbetade. Sedan vederbörande embetsmyndighet hunnit inkomma med anbefaldt, men ännu icketafgifvet underdånigt utlåtande öfver berörde förslag, blir Eders Kongl. Majit i tillfälle att fatta Nådigt beslut om de framställningar till Rikets Ständer och de åtgärder i öfrigt, som till förbättring af liospitalsväsendet i riket kunna finnas nödiga; och jag hemställer, huruvida icke Eders Kongl. Majit må finna lämpligt att i sammanhang med denna allmännare fråga jemväl taga i Nådigt öfvervägande de af Serafimer-Ordens-Gillet nu gjorda underdåniga framställningar. 22:o Enligt Kongl. Resolutionen den 13 Mars 1770, eger Frimurarebarnhuset i Stockholm att årligen uppbära 166 Ridr 32 sk. Biko af så kallade raspoch spinnhus-medel, hvilka, jemlikt Eders Kongl. Majits Nådiga Bref den 13 Augusti 1843, numera ingå till Statskontoret i stället för till Fångstyrelsen, dit dylika medel tillförene inllöto. — Jemte anmälan, att ifrågavarande uppbörd, utgörande: År 1843 Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Motioner i Bonde-Ståndet 1862, N:o 373. 599 lätt af en eller annan brytas oell ändras.
Jag tror han se'n kom till Åbo, eller hvart det nu var någonstäds, men det blef slut för mig, riktigt slut.» »Tacka Gud, kusin, tacka Gud! Men bra såg han ut, det kan inte nekas! Han kom med brefven själf, jag stod alltid i köket och gick emot honom, när jag såg honom från fönstret. Det var till belöning därför, kan tänka, som han en vacker dag hade med sig den där lilla fattiga kaktusväxten i en potpurrikruka. Då liknade den en gurka. Han hade krukan under armen och var så generad, där han kom stickandes med den, så det var en ynk! Jag skrattade åt honom jag, och sa' att det inte behöfdes några mutor för den smulan jag giort. Men kaktusen tog jag...» Hon tystnade. Bägge sutto en stund upptagna af sina tankar. Snart fortsatte frun: Och när han gick, tyckte jag det var synd, för han sa' så underligt adjö, och jag har inte sett honom se'n ... han var ju borta i många herrans år, och han har väl blifvit så förändrad, så jag skulle nog inte känna igen honom nu.» Schana såg alltjämt utåt, hennes trötta ögon följde mekaniskt rökhvirflarne, men tankarne voro långt borta. »Glada Katrin» hade satt sig på sängkanten. Under det hon talade, vaggade hon med kroppen i takt fram och tillbaka och gaf på samma gång med fötterna ett litet slag i golfvet. Händerna höll hon stödda mot knäna, och hennes blickar sväfvade liksom Schanas ut i det obekanta. »Ja, vi ha blifvit förändrade», återtog hon efter en stund, »och gement förändrade! Emellertid så skötte jag minsann ordentligt om plantan! Fanns det en solstråle någonstäds, så nog fick hon den alltid! Och kusin , det var en, som kom och påminte, kältade och hjälpte till, och det var du, det!» »När du var borta de där åren och tjänte i Borgå, Katrin, så hade jag den... Då var den min glädje.» »Och när jag flck pojkarne, så fick du också sköta'n, Schana, då var du lycklig, ditt sjåp. Hans blomma!»
Då öfverlåtelsen sker till följd af ett contract emellan Banken och den nya fordringsägaren, måste likväl ett sådant förbehåll kunna ske; men deremot befarar jag, att hela denna utväg kommer att blifva mindre användbar hos enskilda, och måhända ligger häri ett ytterligare skäl att stadga, det Banken bör med dessa handlingar vända sig till Riksg.cont. Hvad 2:dra mom. beträffär, angrde rättighet för Bancostyrelsen att försälja till större eli elmind re belopp Bänkens in ne hafvande statsobligationer, så blifver sådant oundvikligt, om man med grundfonden vill förstå ett stöd för Banken. Jag skulle också tro, att Gr. Frölich misstagit sig, då han sagt, att statsobligationernas användande vore bestämdt i 3:dje punkten; ty denna afsåg endast rättighet att för creditivets erhållande hypotisera större eller mindre del af dessa obligationer, i händelse sådant skulle behöfvas. För min del gjorde jag redan i går förslag, att försäljning af obligationerna äfven skulle kunna ske, och jag anser likgiltigt, om det sker utrikes eller inrikes; i förra fallet vittnade det, att obligationerna äfven utomlands hade cours. 3:dje morn., som berättigar Bancostyrelsen att upptaga lån mot räntebärande obligationer, ställda på viss tid eller uppsägning, anser jag, så framt lånen skola upptagas inomlands, såsom den minst tjenliga och rationella utvägen, ty redan befintliga capitaler absorberas derigenom från näringarna; men då denna slags upplåning redan begagnas för handelsdisconten, torde det vara nödigt, att rättigheten dertill här qvarstår. Hvad slutligen angår sista morn., som tillåter Bancostyrelsen att, derest sådant emot förmodan skulle af behof påkallas, minska eller inställa Bankens utlåningar, så låter det visserligen hårdt, men är af den beskaffenhet, att Bancostyrelsen måste hafva en sådan rättighet. Jag kan Den 25 Juli c. ra. således ej lägga mig deremot, ehuru jag är öfvertygad, att rättigheten aldrig skall begagnas och att, då sådant skulle komma i fråga, det står så illa till, att den icke kan begagnas.
Fick barnet svår kroppsskada; dömes till straffarbete från och med sex månader till och med två år: ljöt det döden; dömes till straffarbete från och med två till och med fyra år. § 35. Har någon, på sätt i 32 § sägs, utsatt elier från sig skilt sjuklig, bräcklig eller eljest hjelplös person, den han pligtig var att vårda, och skedde det å ställe eller under omständigheter, som i 32, 33 eller 34 §§ sägas; vare lag, som der för hvarje fall stadgadt är. § 36. Sätter någon ut eller öfvergifver den han sig åtagit eller eljest pligtig är att fortskaffa eller ledsaga, och sker det å sådant ställe eller under sådana omständigheter, som i 32, 33 eller 34 §§ sägas; vare ock lag, som der för hvarje fall stadgas. Om misshandel d föraldrar, maka eller forman. § 37. Begår någon dråp, som i 3 eller 4 § sägs, å skyldeman i rätt uppstigande Bih. till R. St. Maj:ts Nåd. Proposition J\s 39. led; miste lifvet. Begår någon dråp, som i 5 § sägs, å sådan skyldeman; dömes till straffarbete på lifstid. Sker dråp å maka, stjufeller svärföräldrar, fosterföräldrar, förmyndare, husbonde eller annan, under hvars lydnad man står; varde den omständighet såsom synnerligen försvårande ansedd; och må ej i dessa fall, den i 3, 4 och 5 §§ medgifna mildring af det i allmänhet stadgade straffet ega rum. § 38. Gör någon uppsåtligen annan misshandel å skyldeman i rätt uppstigande led; då må straffet ej sättas lägre än sex månaders straffarbete, som vid försvårande omständigheter kan, der straffarbete eller fängelse ä viss tid eljest är stadgadt, förhöjas lill straffarbete på lifstid om högsta strafftiden är i allmänhet bestämd till tio år, och i annat fall till två års straffarbete utöfver den i allmänhet bestämda högsta strafftiden. Skor sådan misshandel å annan af de personer, som i 37 § äro nämnda; varde den omständighet såsom synnerligen försvårande ansedd; och må ej till lindrigare straff än fängelse dömas. § 39.
Ytterligare anför Utsk.: "under arbetet, ostörd af främmande hänförelser "och sträfvande att fullborda sina värf, skall folkrepresentanten der uteslutande fästa sig vid riksdagsgöromålen.” Det torde vara orättvist att klaga öfver brist på arbetsamhet vid våra riksdagar äfven i hufvudstaden. För min del tror jag, att ingen Representation ådagalagt större flit än här. Vidare säges: "att såväl personerna som begreppen "komma i tätafe och närmare inbördes beröring.” Måhända hade Utsk. rättare uttryckt sig, om det sagt, att begreppen blifva trångare i samma mån personerna hopträngas; och jag vet icke, huruvida lagstiftningen dermed borde vara belåten. Det heter ytterligare: ”skiljda, underordnade interessen skola sainmanjemnkas.” Det är just lättheten af dessa sammanjemnkningar, som jag fruktar. I hufvudstaden falla de sig svårare, och det är ganska väl. Slutligen yttrar Utsk. sig jemväl vilja fästa afseende å "en rättvis fördelning "emellan Rikets landskap af den lyckan att någon längre "tid njuta Konungens närvaro och åsyn.” Men så vida plenum plenorum icke inträffade oftare ä;n här under denna riksdags fruktar jag, att den afsedda hugnaden icke blifver särdeles stor. Jag instämmer derföre med den siste värde talaren i anhållan, att R. o. Ad. måtte förklara det vipa sin gemensamma tanka att ogilla betänk. Jag får slutligen tillägga, att Constit.Utsk. tyckes hafva haft en besynnerlig känning af choleran; ty allt sedan dess utbrott, d. 19 sisth Augusti, hafva de grundlagsförslag, Utsk. afgifvit, haft nog likhet med dem, hvilka utgingo från d. 19 Augusti för 6a år sedan. Frih. Boye, Ludv.: Man har icke utan skäl tillagt lagstiftningen det fel, att i dess bemödanden, ajt bevara Statsmagterna frän obehöriga inflytanden, den för mycket glömt att bevara Representationen från ett lika skadligt inflytande från det håll, som utgör motsatsen af Regeringens. För min del bekänner jag, att jag befarar detta sednare mindre än det förra.
Memorial, i anledning af erhållen ålerremiss å Utlåtandet, N:o 15. (U. A.) Till Statsutskottet har Rondeståndet återremitterat Utskottets under N:o 15 afgifna utlåtande, i anledning af väckt motion om serskildt tillskott af allmänna medel för de församlingar inom Stora Kopparbergs län, hvilka, i följd af den personliga skyddsafgiftens nedsättning, lått vidkännas minskning i den bestämda skol-afgiften; men som detta utlåtande blifvit bifallet af llidderskapet och Adeln den 15, af Presteståndet den 22 och af Borgareståndet den 19 sistlidne Januari, hvadan, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen, frågan är af Rikets Ständer afgjord, finnér Utskottet den erhållna återremissen icke kunna till någon vidare åtgärd föranleda. Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Febr., kl. 8 e. m.