Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För den händelse att skatt kommer att läggas på bränvinsbränningen efter den qvantitet bränvin, som produceras, måste: a) ett bränneri tillverka i medeltal f,50G potter bränvin af 50 % dagligen för hela tiden, bränneriet är i gång, och måste det fortsättas oafbrutet minst -15 dagar för hvarje gång bränneriet ånyo sättes i verksamhet, tiden räknad från pannornas upplåtande och till deras försegling, och skall, derest man häruti brister, den minsta afgiften, nemligen för-1,500 potter, för samma tid erläggas, så framt intet olycksfall inträffar, hvarvid minst 2:ne dagars stillastående föranledes. Med hänseende till beräkningen af den tid, under hvilken bränneriet, enligt ofvanstående, skall oafbrutet vara i gång, anses rörelsen vara afstannad, när 2:ne dagar förgå, under hvilka apparaten icke begagnas. b) Bränneriets brukare skall, så vidt icke mera än en spritbehållare finnes, afstanna all afverkning, under det att spritbehållarens innehåll mätes och profvas. Det uppehåll, som derigenom uppkommer, står för hans egen räkning. c) Bränneriets brukare, eller den, som på hans vägnar är tillstädes, när bränvinet blifvit uppmätt och profvadt, samt anförande derom gjordt i protokollet, skall med sin underskrift erkänna såväl qvantiteten deraf, som styrkan, eller också göra sina erinringar deremot. Om tvist i anledning häraf skulle uppstå, afgöres den af vederbörande departement. Finner brukaren sig icke tillfreds med detta afgörande, måste han likväl betala afgiften, men har rättighet att söka återfå hvad han anser sig hafva betalt för mycket. d) Bränneriets brukare allemnar till kontrollörens begagnande ett eget och varmt rum, med säng, uti eller invid bränneriet. § 28.
Utskottet liar tagit dessa ansökningar i öfvervägande , och då ledamöterne i Rikets Allmänna Ärenders f.,d. Beredning icke innehaft tjenstår med lön, utan endast varit af Kongl., Majit kallade att dessa sina befattningar på obestämd tid förrätta, mot ett årligt arfvode af 1000 Ridr Banco, anser Utskottet, sedan bemälde Ledamöters ifrågavarande befattningar nu mera upphört, skäl icke vara för handen, att de dem åtföljande arfvoden må fortfarande utgå ; i följd hvaraf Utskottet afstyrker bifall till de af Kongl. Majit till Utskottet remitterade ansökningar i sådant afseende. Stockholm den 17 December i84p. Reservationer. Af Herr Friherre Sprengtporten: ”Då Stats - Utskottet tillstyrkt och. samtlige Riks-Stånden bifallit, att Numer-Lotteriels embetsoch tjenstemän, oagtadt de icke innehafva Fullmagter, utan äro genom öppna Bref och Constitulorial tillsatte, skola vid Inrättningens upplösning bibehållas vid innehafvande löne-förmoner, anser jag billigheten fordra, att enahanda förmon beviljas Ledamöterne af Rikets Allmänna Ärenders Beredning, sedan denna förut genom Grundlagen bestämda Institution nu mera blifvit upplöst; hvarföre jag reserverar mig emot Slats-Utskoltets med en rösts pluralitet tillkomne beslut, att en dylik förmon för sistnämnde embetsmäa afstyrka.” Stats-Utskottels Utlåtande, N.o 401* 5 Uti denna reservation instämde Herr Grefve Horn, Friherre Leijonhufvud, Doctor Björkman, Doctor Agrell, Prosten Stenhammar , Prosten Östberg, Prosten Afzelius och Herr Helsingius. Äf Herr Schartau, med förklarande, alt lian icke deltagit i den vote ring inom Utskottet, hvarigenom frågan afgjordes. Ant. till Exp. Utsk. dén 18 December, kl. 3 e. m.
Detta förtjenar ett närmare begrundande: men afseende bör tillika hafvas deruppå, att icke af denna belänings-anstalt andra resultat följa, som kunde lända väl den enskilde till vinning, men det Allmänna snarare till förfång än båtnad. JFör min del kan jag icke tro, att ett eller annat års upplag af våra metalliska effecter särdeles inverkar på det förhållande, sorn 1 den finnanciella verlden eger rum emellan de ädla och oädla metalleine, icke eller på det relativa värde, hvari dessa sednare stå till dö för oss nödige import-artiklar. Jerntill verkningen är icke vårt lands monopoliurn, och i tingens egen natur ligger det, att de icke hafva något absolut varaktigt värde, utan i roan af tillgången och behofvet falla eller stiga i Banco Utskottets Betänkanden. 73 pris. Att förekomma detta senare, i afseende på våra metaller, lärer derföre svårligen vara i Statens magt. Må Itända ar dock Jerntillverkningen harvid nog tryggad; åtminstone vida mer än de producter, sorn så val till ymnighet, som beskaffenhet, bero, icke blott af mensklig omtanka och oförtrutet arbete, utan ock af väderlek och årstider. Deremot finner jag följderne af en hämmad utrikes afsättning vara, för vårt land särskildt, ganska bestämde och ofördelaktige. Om vårt Jern, jemte öfrige metaller å Våg, upplägges till långvarigare beläning och Rikets betydligaste export sålunda ett eller annat år upphör, under det importen oafbrutet fortgår, skall deraf ovedersägligen hända, att Coursen öfver hufvan uppstiger. Rruk vidkaren erhåller då siuteligen för sin vara en högre betalning, i Svenskt pappersmynt räknad ; men denna högre betalning eller uppgäld erlägges icke af utländningen, utan af den inhemske Cort-’ sutnenten, äfven den fattige, sorn icke förbrukar andra importvaror än Sill och Salt.
Majit behagat föreslå ej mindre beträffande Direktionens för amiralitets-krigsmanskassan rättighet att lyfta detta kreditiv, under iakttagande likväl af dervid stadgadt förbehåll i afseende å reqvisitionerna af dessa medel, än ock angående användandet af det å Hufvudtiteln uppförda arrslag till flottans reservstat, hafva Rikets Ständer tillika lönnit sig bora hos E. K. Majit i underdånighet anhålla, det täcktes E. K. Majit, efter hörande af kassans delegare, vidtaga de åtgärder, som må vara erforderliga för att bringa grunderna för pensioneringen af flottans stater och korpser till enhet och öfverensstämmelse med de för Statens öfriga embetsoch tjenstemanna-korpser gällande, samt för nast sammanträdande Rikets Ständer framlägga fullständigt förslag till slutligt ordnande af nämnda pensionering. Vidkommande sedermera det framställda förslaget, att bland vilkoren för fyllnadspensions erhållande skulle införas det stadgande, alt, för hvar och en som uppnått den i afseende på hans grad bestämda lefnadsålder .och sin lön under tillika löreskrilven tid innehaft samt i öfrigt fullgjort vilkoren lör sådan pensions erhållande, afsked genast derefter i vederbörlig ordning skulle, äfven utan föregången ansökning, utfärdas, så är det för Rikets Ständer icke obekant, alt den af Departements-chefen framställda grundsats i afseende på tjenstemäns förflyttande på pensionsstat, i åtskilliga länder, förnämligast i Frankrike, blifvit antagen och tillämpad; och detta torde ej heller kunna bestridas, alt dess antagande skulle förmånligt inverka på flottans officers-korps’ tjenstbarhet, enär derigenom utväg skulle beredas att på pensionsstat förflytta den, sorn, genom ålder och försvagad helsa, vore förhindrad från aktiv tjenstgöring.
Sondén börjar med att påpeka poemens slarfviga författande och dåliga utgifvande, så att af de många bröllopsoch grafsångerna ej en enda är läsvärd utom på sin höjd »Kom', säjen mig nymfer!». Derpå fortsätter han: »Det är ej få som tadlat honom, och detta är ej så underligt. Ty det mesta som han framklottrade på papperet saknar nästan allt värde. Dertill kommer, att för beständigt heligt och profant, högt och lågt äro blandade med hvarandra. Slutligen undgår ej litet en ofta trög och hård rytm att stöta bildade öron. Ej heller kunna vi fördölja för oss, att äfven de sånger, som framsprungit i en ädlare och högre skaldeingifvelse, mera sätta oss i spänning medelst sin rysliga och framstormande häftighet än de förnöja oss genom poesins gudaborna och rena hänförelse. Likväl saknade han ej helt och hållet sånggudinnornas ynnest. Om nu ingen hittills kunnat öfvertyga sig härom, skola vi, på det att vi ej må synas fara med löst prat, exempelvis anföra de sånger, som han skrifvit på främmande tungomål, hvilka, fastän icke egnade de fosterländska muserna, tillräckligt visa oss, hvad han kunnat blifva, om han ej alltför mycket förslösat sina skaldegåfvor.» Men har den, som, enligt Sondéns medgifvande, utvecklat så mycket snille på främmande tungomål, kunnat vara så underhaltig på sitt eget? Säkert är, att lika vackra stycken på svenska kunna hos honom uppletas som de utländska, hvilka vunnit granskarens ynnest. Hammarsköld, som underskrifver Sondéns omdöme, skärper det enligt sin vana och förebrår Lucidor, att han prydt sina dikter med mytologiska namn och personer, dem han alldeles ryckt ur deras ideala sfer ned i smutsen af sitt eget hvardagslif, att hans rim lifvas af en vildt och vulkaniskt brusande energi, en nästan till vansinne gränsande häftighet, som tydligt utmärker en fullkomligt störd harmoni mellan skaldens alla inre krafter, hvadan han också fann ett särdeles nöje uti att leka med de högsta motsatser, hopförande dem i en enda föreställning.
8,000 88,000 600 500 | 7,000 600 500 90,837,8 60 90,897,8 Summa Riksdaler Riksmynt 97,100 Då från summan af nuvarandn anslag R:mt R:dr 90,897,8. afdragas de deruti inbegripna, men af anslaget till skrifmaterialier ocii expenser utgående ljuspenningarne „ „ 60. återstå 90,837,8. eller det belopp af 60,558 R:dr 2 sk. 8 rst. R:ko, som nu gällande Riks-Stat för Högste Domstolen upptager. N:o 1 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. För det nu föreslagna beloppet R:dr 97,100, skulle således härutöfver erfordras 6,262 R:dr 92 öre, men expens-anslaget deremot komma att minskas med 60 R:dr och beräkningen af spanmål under den ene Vaktmästarens lön upphöra. I sammanhang med hvad sålunda rörande Högsta Domstolen blifvit anfördt, anhåller jag att äfven få fästa Eders Kongl. Maj:ts uppmärksamhet på ett förhållande, som väl någongång tillförene varit föremål för framställning hos Rikets Ständer, men dervid icke blifvit så behjertadt, som det efter min tanke i sjelfva verket förtjenar. Ehuru JustitieRåden innehafva embeten, som aldrig kunna bestridas genom vikarier, äro de i afseende på pensionsålder ställde i full likhet med andra civila embetsoch tjenstemän, hvilka dock i allmänhet hafva den utväg, att de vid framskridna år och försvagade krafter kunna genom tid efter annan sökt och erhållen tjenstledighet bibehålla sig vid sina tjenster intilldess de uppnått den ålder af 65 år, som enligt gällande stadganden är den lägsta hvarvid afskedstagande med pension till det belopp, som på allmänna Indragningsstaten bestås, är medgifvet.
Och höllo osyrade bröds högtid i sju dagar med glädje; förty Herren hade gjort dem glada, och vändt Konungens hjerta af Assur till dem, så att deras händer styrkta vordo i verket på Guds hus, den Israels Gud är. Sedan detta skedt var i Arthahsasta rike, Konungens i Persien, kom ned af Babel Esra, Seraja son, Asaria sons, Hilkia sons, Sallums sons, Zadoks sons, Ahitobs sons, Amaria sons, Asaria sons, Merajoths sons, Serahja sons, Ussi sons, Bukki sons, Abisua sons, Pinehas sons, Eleazars sons, Aarons den öfversta Prestens sons, Hvilken en skickelig Skriftlärder var i Mose lag, som Herren Israels Gud gifvit hade; och Konungen gaf honom allt det han begärade, efter Herrans Guds hand öfver honom. Och drogo någre upp af Israels barn, Prester, Leviter, sångare, dörravaktare, och Nethinim, till Jerusalem, i sjunde årena Konungens Arthahsasta. Och de kommo till Jerusalem i femte månadenom, det är sjunde året Konungens. Förty på första dagen i första månadenom vardt han till råds att uppdraga ifrå Babel; och på första dagen i femte månadenom kom han till Jerusalem, efter Guds goda hand öfver honom. Ty Esra skickade sitt hjerta till att söka Herrans lag, och till att göra och lära i Israel bud och rätter. Och detta är brefvets innehåll, som Konung Arthahsasta gaf Esra Prestenom, dem Skriftlärda, hvilken en lärare var i Herrans ord, och hans bud öfver Israel: Arthahsasta, Konung öfver alla Konungar, Esra Prestenom, dem Skriftlärda i Guds lag af himmelen, frid och helso. Af mig är befaldt, att alle de af Israels folk, som friviljoge äro i mitt rike, och Presterna, och Leviterna, till att fara till Jerusalem, att de måga fara med dig;
Högst ogerna förlänger jag discussionen öfver ett så obetydligt ämne; men jag har af en värd talare midtemot blifvit personligen uppmanad att förete den författning, som berättigar Cabinettet att utom Sveriges gränsor expediera extraposter. Denna författning kan jag ej nu förete, emedan jag ej liar den till hands; roen jag får åberopa, hvad Öfverpost-directionen, jemlikt i StatsUtsk:s betänk. N:o 22 pag. 23, andragit, nemi.: ”att sådana ”utgifter ofta tillförne ägt rum, utan att anmärkning dervid ”blifvit gjord, och att Cabinettet äger rätt till extraposters ”begagnande, samt en obegränsad portofrihet för dess utri”kes brefvexling.” Jag får endast äran tillägga i anledn. af livad den siste värde talaren yttrat, att depensen af en coulör och en extrapost utom Sveriges gränsor ej är lika stor. Couriren måste erhålla dagtractamente, som man aldrig utbetalar till extrapost. Jag tror dessutom, att frågan kan vara lemligen likgiltig, då i alla fall både extraposter och courirer betalas af statsmedlen, enär både cabinettscassan och postmedlen äro statsmedel, i följd hvaraf det alltid måste vara en vinst för statsverket på det hela, att depecher expedieras på det minst kostsamma sättet. Frih. Boye: Gr. Cronhjelm har med sin kända qvickhet gifvit åt mitt sista yttrande en vändning till conlradiction mellan princip och tillämpning. Jag tror mig ej skyldig att vidkännas den och beder derföre att få afleda den ifrån mig. Om R. o. Ad. täckts lemna någon uppmärksamhet åt mitt yttrande, torde R. o. Ad. hafva funnit, att det var grundadt derpå, att i ena fallet gifvits en lag, som band de utrikes ministrarnas postporto vid ministercassan och följaktligen fritog postverket från detsamma. I detta fall åter har, så vidt jag funnit, ingen sådan lag blifvit åberopad; tvärtom har den siste värde talaren sagt, att eu motsatt lag linnes. Skillnaden är dessutom stor i ett annat afseende.
Papperstapeter och Bonier 1 skålp. 40 Paradislcorn; hänföres under Apotheksvaror. Paraplyer och Parasoller: af siden eller halfsiden, utan afseende i sednare fallet på silkets större eller mindre qvantitet 1 stveke 1 50 andra slag 1 stycke — 50 delar deraf: ställningar 1 skålp. ' 25 öfvertyg, tillskurna eller sydda, förtullas lika med det väfnadsslag, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 10 procent, fodraler: af läder, lösa eller påsatta . 1 skålp. 50 af tyger, lösa, förtullas lika med väfnaden, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 10 procent. Pastellkritor; se Krita. Pasti/jer; se Konfityrer. Pelsverk; se Hudar och Skinn. Penningebörsar; se Portföljer. Pennor, skrif-, alla slag 1 skålp. 25 Anm. Askars och kartors vigt inbegripes. Penslar; tullbehandlas såsom Verktyg. Peppar, alla slag 1 skålp. 11 Anm. Vid förtullning af cayennepeppar inberäknas vigten af de flaskor eller burkär, hvarpå 'denna vara inkommer. Pergamentsskinn;, se Hudar och Skinn, beredda. Perlemor, oarbetad ’. arbetad, oinfättad 1 skålp. Qvantitet för Införselstull. Tullberäkningen. Riksmynt. | R:dr öre Per!owar. arbetad: 1 1 infattad med guld eller silfver, väges med infattningen och förtullas såsom den. infattad med andra ämnen; tullbehandlas såsom Bijouteri varor. Pirlor, äkta, oinfattade eller infattade Fria oäkta: glas1 skålp. 40 andra slag 1 skålp. 2 — infattade med andra ämnen än guld och silfver; tullbehandlas såsom Bijouterivaror. Uim. Efter sådan grund tullbehandlas äfven armband af glasperlor, försedda med platter eller knäppen af glas. Persikokämor; hänföras under Apotheksvaror. Perukmakare-arbeten 1 skålp. 6 — Pimpsten Fri.
Indragning af 5:tedeien utaf denna inrättnings fordringar hvar b.-te månad, har till landtmannens förlägenhet verkat i den mån som tid erfordrats för dessa medels indrifvande och åter utassignerande, oberäknad! den för ali landimanna rörelse öfverdrifna räntan å 6 procent, hvilken på förhand å lånen inbetalas. De från Banken utgående Fastighets - Den 24 Februarii. och Odlingslånen äro visserligen af betydett? het i anseende till låga räntan, men huru långt hinna väl dessa fonder, och huru många af landets behöfvande jordbrukare äga väl tillfälle att använda tid, resekostnad och commiss sionsarfvoden för att i Stockholm söka och erhålla lån deraf. 2:o. Uti den på orättvis grund af jorden utgående bevillning: af orsak att då närings tvång ännu till betydlig del betungar vårt land, hämmande all näringsflit, och då egendomsvärdet alltid blir en ofelbar följd af pro* ductionernas, men oagtadt dessas vanvärde utöfver gränsen af hvad man trott, ändå hemmansvärdet icke kunnat till bevillning nedsättas, uppkommer den i min tanka orättvisa grunden, ty odlarens rikaste skörd i vanvärde förslår till intet då penningen som skall mäta den är indragen, och då näringsfriheten icke lemnar öppna källor för dess omsättande. Besinnom att all bevillning af jorden erlägges contant. 3:0. Ändteligen underhålles äfven nöden genom en del våre äldre gällande administrativa författningar.
Jo att nästan ingen af dem, som tjenar vid de värfvade regementerna, erhåller pension, ty, emedan de icke kunna tjena så lång tid som nu erfordras, måste de taga afsked efter sin första kapitulation samt falla sedermera fattigvården till last, hvaremot, om pensionerne utföllo tidigare, hvilket öfverhufvud icke skulle öka utgifterna, de säkerligen skulle tjena till dess de blefvo pensionsberättigade. Efter som jag nu har ordet, begagnar jag tillfället att uttrycka min högaktning för Ilr von Hartmansdorff, som alltid står på militärernas bästa. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag vördsamt om återremiss af Betänk. 358 Den 19 Juli. Hr von Hartmansdorff: Jag vill icke tillåta mig yttra någon mening derom, hvilket som vore för arméen fördelaktigast, antingen att pensionernas antal eller deras belopp ökades, ty jag eger ingen sakkännedom, hvarpå jag må kunna grunda mitt omdöme. De af mig omnämnda 483 pensionerne utgjorde blott ett exempel för att visa, luiru mycket den ifrågavande summan inverkar på arméen, hvaremot hon icke kan för Statsverket vara af stor betydenhet, ehuru hon för Krigs-Kolhii tjenslemäns aflöning är nödvändig. Emellertid hemställer jag, om det icke är skäl förmoda, att när R. St:r visat sig, till följe af den vanliga farhågan för löneförhöjnings medgifvande, icke vilja tilldela KrigsKolhii tjenstemän något anslag, R. St:r torde vara benägnare att gifva de ifrågavande 5,800 R:dr till soldaterna. Beloppet kan ju gå i utbyte, om jag så må uttrycka mig. Dä R. St:r å ena sidan säga: ”Krigs Kolkii tjenstemän fä icke något anslag, utan må Krigsmanshus-kassan aflöna dem”, så kunna R. St:r ä andra sidan yttra: ”åt soldaterna vilja vi deremot gifva 5,800 R:dr”. Det kommer då pä ett ut. Jag förmodar att R.
2:o 3 anbra od) trebje ©lafiend 0täber (fatt Sareriitgd 3:o 3 alta öfriga ©täber (fatt antalet af Sareringdmän mara Små af föibberffap od) Slbel, Små af $rcfte 4:o 3 ^aftlun od) ©ala (fola Sareringdmämten utgöra lifa antal, font för anbra od) trebje ©lafiend ©täber ftabgabt är, l)marmib be S?orgctitge Sebarnö* SStp. tilt St. @t. ^prot. 1853 å 1854, 10 ©arnt. 1 Slfb. 2 23aukt. 9 ^ettnUnings.-^övortmingen. Sitt Sareriitgémait må icfe, fåfom 0tånbrfperfoit etter (§mbetd Sbr 0täberne götter att, bå futtt antal Stgreriitgdmätt af någon (tlafi fafs narf, briften må ifrån annan erfättad, b manin b iafttaged, att, om briften libb5 fomnter inom Oiibberffapet orf) 2(belit etter ^Srefle Öfwer IDetta wal förrättad antingen på bet fått, att be mäljaitöe, genom allmän omröstning, utfe famtlige Sareringdmäntten, eller att be walberättigabe inom l)warje (Slaf? utfe bet antal af Öeöamöter, font af benfamnta bör utgöradj fun Äumta ej b c mäljanbe jtg om matfättet förena, mar be benna fråga genom adman omröflntng afgjorb, Ino anot b, lifafont mib mal af (Slectorer, röfierne efter antalet af be närmaranbe beräfttad; ^millet röjtningdfätt äfmen mib alta tillfällen inom £areringd
Brefvet den 1 Mars 1834, uppburna förskottsmedel, innefatta och utvisa årets sammanlagda uppbörd och utgifter, samt att dermed ej annorlunda kunnat förfaras, då ifrågavarande medel icke utgått från Kollegii kassa; och får, i afseende å Ränteriets af Revisorerne omförmälda fordran för oersatta förskotter, utgörande för åren 1844 och 1845 tillsammans 19,057 R:dr 7 sk. 4 rst, Kollegium i underdånighet upplysa, att Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrättningar i Riket, enligt till Kollegium den 23 sistlidne December aflåten skrifvelse, meddelar Ränteriet ersättning af fång vårdsanslaget för ett belopp af 6,531 R:dr 43 sk., och att återstoden 12,525 R:dr 12 sk. 4 rst., jemlikt Kongl. Brefvet den 29 Oktober 1847, blifvit reqvirerad från Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Konlor, och kommer att omedelbarligen efter medlens emottagande Ränteriet godtgöras genom Kollegii försorg. — 357 Att, på sätt i Revisions-berätLelsen omnämnes, räkenskapen för extra statsmedlen till bestridande af kostnaderna för garnisons-forstärkningen i Stockholm år i838 -”icke blifvit omförmäld i Koilegii ”Lill Revisorerne öfverlemnade underdåniga Berättelse om de af Un”derhålls-Afdelningen förvaltade fonder,” bar tillkommit af den anledning, att berörde räkenskap, såsom innefattande slutredovisning för influtna anmärknings-medel till ett sarnmanräknadt belopp af endast 16 R:dr 1 sk, ansetts icke vidare utgöra föremål för underdånig berättelses afgifvande.
Emot Utskottens beslut i 11 <§, rörande straffränta, hafva sig reserverat Herr Bildt, Herr Doctor Säve, Pehr Sahlström, Johan Fredrik Dahllof . Pehr Pålsson, Johannes Andersson, Pehr Mårtensson, Henrik Andersson, Jon Olsson, Johan Andersson Lundberg, Fredrik von Zweigbergk, Johan Aug. Zetterberg, Nils Nilsson och Carl Ersson. Nils Nilsson har tillkännagifvit, att han, såsom frånvarande, icke delagit i Utskottens beslut rörande sedelvalören och straffränta. Bih. m R. St. & Sami. 2 A(d l Väft 5 STOCKHOLM, Tryck t hos W. F. DALMAN, 1845. Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande} N;o 3, 1 N:o 2. Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Mars, kl. 1 e. m. Utlåtande9 i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Setänkande N:o 1, med förslag till Lag för enskilda Banker samt vilkoren för dessas rörelse. Enligt till Utskotten från Riks-Stånden ankomne Prolocolls-Utdrag har omförmälde Betänkande, till följd af deremot gjorde anmärkningar, blifvit återremilteradl i dess helhet af Högloft. Ridderskapet och Adeln; hvaremot Högvördiga Preste-Siåndet vid Utskottens yttrande i afseende på Johan Olofssons från Stockholms Län motion om Privat-Banksedlarnes emottagande i kronans uppbörd låtit bero; men återremitterat dels Utskottens hemställan rörande ifrågasatt skyldighet för enskilda Banker, att inrätta invexlings-Contor i alla Rikels Residens-Städer, dels 1 §. 1 mom. af Lagförslaget, med förklarande af Ståndets gemensamma tanka, att Bolag icke må bedrifva Bankrörelse med egne tryckte eller graverade credilsedlar, dels ock 8, 10, iij i\, 15, 16 och 17 §§. i samma Lagförslag; samt lemnat betänkandet i öfrigt utan anmärkning.
Den, som anser, att, såsom tre Stånd beslutat, nuvarande tullbestämmelse för artikeln Gevär, alla slag, eller delar deraf, bör förblifva oförändrad, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages härå följande redaktion och tullsatser: Gevär: dubbelbössor 1 st. 4 R:dr införselstull, enkla bössor 1 st. 2 R:dr pistoler, puffertar och terzeroler 1 par 1 R:dr — Delar af Gevär draga dubbla tullafgiften af det ämne, arbetadt, hvaraf de bestå. Likaledes har Borgare-Ståndet ensamt godkänt, men de öfrige Stånden, med vidblifyande af gällande tulltaxa, ogillat Utskottets förslag att för Gipsarbeten, ej specificerade, nu åsatte införselstull af 25 R:dr för 100 R:drs värde, bestämma samma tull till 8 sk. skålpundet. Så vida icke Borgare-Ståndet vill frånträda sitt härutinnan från de öfrige Ståndens skiljaktiga beslut, måste följande omröstning anställas: 40:o. Den, som, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, anser nuvarande tullbestämmelse för artikeln Gipsarbeten, ej specificerade, böra förblifva oförändrad, 25 R:dr för 100 R:drs värde, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes införselstullen å nämnde artikel till 8 sk. skålpundet. Bevillnings-Vtskottets Memorial, -M 14. 29 Utskottets förslag beträffande artikeln Glas har af Borgare-Ståndet blifvit godGlas. kändt, hvaremot de öfriga Stånden detsamma ogillat, med vidblifvande i allo af gällande tulltaxas föreskrifter för denna artikel.