Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Aug., d. 3 dennes e. m. på bordet lagda motion om Universitetets i Upsala förflyttning till Stockholm, eller att åtminstone Medicinska Fakulteten i Upsala må förenas med Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet till bildande af en Medicinsk Läroanstalt i Stockholm Föredrogs Hr Ccderschiölds, Fredr. Aug., d. 3 dennes e. m. på bordet lagda motion om pension åt Medicine Doktorn Anders Fredrik Idströms efterlemnade enka och omyndige barn. Hr B ogerna n, Carl Adolf, anförde skriftligen: Då framlidne Doktor Idströms stora förtjenster om det allmänna, hans mångåriga ädla, oegennyttiga verksamhet och upoffrande menniskokärlek äro också mig nogsamt bekanta, kan jag icke underlåta att, vid detta tillfälle, jemte det jag hembär den värde motionären min varma tack för hans vackra handling att framhålla den blygsamma, men sanna förtjensten, af uprigtigaste öfvertygelse understödja och förorda motionen. Erfarenheten har visat också vid denna Riksdag, att deltagandet inom detta hus aldrig förnekat sig dTi fråga förekommit att lindra och understödja i behof och nöd stadde familjer efter aflidne förtjento män. Den värde motionären har så väl och sannt Den 8 D ecetnber. 62.1 framställt Läkarens mödosamma kall, samt så träffande, i öfverensstämmelse med verkligheten, tecknat framlidne Doktor Idströms, äfven utaf Pastor Primarius i Stockholm Doktor Petterson intygade, oegennyttiga och ädla verksamhet i lifstiden, att under en tidrymd af mer än 30 år hafva upoffiat krafter och helsa för att bringa hjelp, lindring och tröst i armodets och eländets boningar, att jag i detta hänseende anser öfverflödigt något tillägga. Hans enka befinner sig med fyra minderåriga, oförsörjda barn, i yttersta behof, efter hvad jag ock kan samvetsgrannt vitsorda, och deras utblottade belägenhet är mer än beklagansvärd, der ej hjelp mellankommer.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, anse Comiterade, des förslag. lika med hvad af förut omförmälde Embetsverk blifvit yttradt, hittils gällande prajscription af tre år för efterräkningar hos de skattskyldige af för ringa påförde Kronoutskylder böra bibehållas, och hvilken tid äfven öfverensstämmer med den, som är stadgad för återfordrande af i Kronans Cassör orätt inllutne medel; dock att, i händelse af bifall till Comiterades i det föregående gjorda underdåniga hemställan, att Räkenskaperne för Allmänna KronoUppbörden framgent måtte afslu - 191 tas för Calenderår, i stället för Uppbördsår, berörde praescriptionstid beräknas ifrån slutet af det år, hvarför de ifrågakomne utskylderne belöpa. Beträffande ansvarigheten för de Tjenstemän, som med Kronoutskyldernes debiterande, uppbärande och redovisande hafva befattning, så anse Comiterade, lika med hvad uti KammarRättens sednaste underdåniga utlåtande blifvit anfört, billigheten fordra, att prcescriptionstiden för anmärkningar i delta afseende i möjligaste måtto inskränkes och att således, fastän icke kan medgifvas, att den granskning af Räkenskaperne, som bör vara verksläld inom ett år, efter det de inkommit, skall medföra decharge i alla delar, som då blifvit utan anmärkning lemnade, nämnde tid icke bör, endast med hänsigt till möjliga anmärkningar vid efter-revision af de redan granskade Räkenskaperne, för långt derutöfver utsträckas. Då tiden för efterräkningar hos de skattskyldige är bestämd till trenne år, synes ej heller längre tid böra fastställas för anmärkningsåtal emot vederbörande Tjenstemän; dock att den beräknas, ifrån det Räkenskaperne inkommit, hvarigenom denna praescriptionstid blefve lika med den, som för närvarande gäller i afseende å anmärkningar vid extra Redogörelser. Genom ett sådant stadgande erhöiles ändock, utöfver den för ordinarie revisionen beräknade tid, tvenne års rådrum för efter-revision.
Äfven detta i afseende på fällens skönhet oöfverträffade djur är länge sedan fördrifvet, ej allenast från Beringön, utan ock från de flesta jagtplatser, der det fordom dödades i tusental, och om ej en verksam lag snart stiftas för att ordna fångsten och hejda det utrotningskrig, som vinningslystnaden nu för mot detsamma, ej mer med klubbor och pilar utan med krut och kammarladdningsgevär, så går hafsuttern samma öde till mötes, som redan drabbat Stellers sjöko. Af sjölejon (Eumetopias Stelleri Lesson), som vid Stellers tid träffades talrikt på Beringöns strandklippor, infinna sig nu derstädes endast enstaka djur jemte sjöbjörnarne (Otaria ursina Lin.), och slutligen är det märkvärdigaste af alla Beringöns forna däggdjur, den stora sjökon, helt och hållet utdödt. Stellers sjöko (Rhytina Stelleri Cuvier) intog på sätt och vis klöfdjurens plats bland hafsdäggdjuren. Sjökon var af svartbrun färg, någon gång med hvita fläckar och strimmor. Den tjocka, läderartade huden var täckt med hår, hvilka sammanvuxit till en ytterhud, som var full af ohyra och liknade barken på en gammal ek. Det fullvuxna djurets längd uppgick till 28–35 engelska fot samt dess vigt till 80 centner. Hufvudet var i förhållande till den stora tjocka kroppen ej stort, halsen kort, kroppen hastigt afsmalnande bakåt. De korta frambenen afslutades tvärt, utan fingrar eller naglar, men voro besatta med en mängd korta, tätt hopade borsthår; bakbenen ersattes af en stjertfena, snarlik hvalarnes. Djuret saknade tänder, men var i stället försedt med tvenne tuggskifvor, den ena i gommen, den andra i underkäken. Honornas spenar, som voro mycket mjölkrika, hade sin plats mellan frambenen. Köttet och mjölken hade tycke af nötkreaturens, ja voro till och med, enligt Stellers utsago, bättre än dessas.
A nnouspris: Redaktör och utglfvare: Utgifnlngstid: hvarje helgfri fredag. 35 öre pr nonpareillerad. " i FRITHIOF HELLBERG. För » Platssökande » o. » Lediga platser » Träffas säkrast kl. 2 — 3. Lösnummerpris 15 öre 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. (Iösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonprad Redaktionssekr. : J. Nordling. Sofia Dorothea Holmberg. En trotjänarinna. M in läsarinna! en V e t du, hvad en trotjänarinna trotjänarinna, och samma en som ägnat familj, och som m e d aldrig tröttnande sökt uppfylla hvarje fjät sina gjort detta m e d varmaste nit, s o m åldrats o c h blifvit plikter på det vill säga, en verklig hela sitt lif, alla sina krafter åt intresse, skröplig, men dock samvetsgrannaste, fastän kanske kostade m ö d a o c h hvilan skulle känts ljuf. D e t är bilden git nytta af den undervisning modren själf förut gifvit henne framgår däraf, att hon fick beröm af prosten Frost o c h v i d terminens slut som premium erhöll en bibel. Hon fick nu först plats i en handtverkarfamilj i S t o c k h o l m, där hon stannade ett o c h ett hälft år, o c h k o m sedan till en underofficer vid Svea artilleri, anställd vid tygstaten därstädes o c h hvilken hade boställsrum af en sådan kvinna — en förei Artillerigården. Under den för — sina Idun tjänande systrar i dag vill framlägga, tid hon där tjänade, kvarstaninflyttade i tider, då så många mer eller en nygift officer vid detta regemindre grundade klagomål höjas mente öfver samma de moderna tjänarnes vanskligheter. i en våning, belägen i förstuga. 27 mars 1823. kammaren, var epok, s o m Sofia väl mindes, när vid o c h husgerådsdär han var anställd förman. Han var duglig i sitt nya hem, men kommande dennas föga hela hennes lif skulle tjänst.
För Herranom skola förskräckas hans fiender; öfver dem skall han dundra i himmelen. Herren skall döma verldenes ändar, och skall gifva sinom Konung magt, och upphöja sins Smordas horn. Och ElKana gick hem igen till Hamath uti sitt hus, och pilten var Herrans tjenare inför Presten Eli. Men Eli söner voro Belials barn, och visste intet af Herranom; Ej heller hvad deras Prestaämbete var till folket. Då någor ville något offra, så kom Prestens dräng, medan köttet kokades, och hade en treuddad gaffel i sine hand: Och stack i grytona eller kettilen, eller pannona, eller krukona, och hvad han drog ut med gaffelen, det tog Presten till sig. Så gjorde de allom Israel, som ditkommo till Silo. Sammalunda, förra än de uppbrände det feta, kom Prestens dräng, och sade till honom, som offret frambar: Få mig kött, att jag må steka det åt Prestenom; ty han vill icke taga kokadt kött af dig, utan rått. När då någor sade till honom: Låt upptända det feta såsom det bör sig i dag, och tag sedan hvad ditt hjerta begärar, så sade han till honom: Du skall nu gifva mig det, eljest skall jag taga det med våld. Derföre var piltarnas synd ganska stor för Herranom; förty folket förhädde Herrans spisoffer. Men Samuel var en tjenare för Herranom, en dräng i en linnen lifkjortel. Dertill gjorde hans moder honom en liten kjortel, och förde den upp till honom i sinom tid, då hon uppgick med sin man, till att offra offer i sinom tid. Och Eli välsignade ElKana och hans hustru, och sade: Herren gifve dig säd utaf denna qvinnone för den bön, som du hafver bedit af Herranom. Och de gingo hem till sitt igen. Och Herren sökte Hanna, att hon blef hafvandes, och födde tre söner och två döttrar; men pilten Samuel växte till för Herranom.
Lika med reservanterna och Hr Lagerhjelm, anser jag, att man icke bör gå K. M:s väntade förslag i förväg, då det synes mindre välbetänkt att besluta på enskild motionärs framställning i en så vigtig fråga; hvarför jag yrkar afslag å Utsk:ts Betänk. Gr. Cederström, Rudolf Johan: Här har blifvit yttradt, att det icke skulle vara något onus för rusthållarne inom Kronobergs län att vara rusthållare för Smålands husarer. Jag tror tvertom, eller att det icke finnes något onus, som är mera tryckande inom detta län. Vidare har man sagt, att tre fjerdedelar af hästarne för detta regemente fås inom Småland. Jag tror äfven att detta påstående är ogrundadt. Jag för min del tror, att man kommer sanningen närmare, om man säger, att tre fjerdedelar af hästantalet anskaffas af rusthållarne och en fjerdedel af befälet. Rusthållarne få med stor svårighet anskaffa dessa hästar från angränsande provinser och lyckas vanligtvis först vid tredje remonteringen att framvisa antagliga hästar. Men dessa hästar, komna från bättre lottade provinser, hafva svårt att föda sig på de sanka och för större hästar högst otjenliga betesmarker, som u Den 7 Januari. finnas att tillgå inom Kronobergs län. Vid sådant förhållande, finner R. o. Ad., att rusthållsskyldigheten är ett stort onus för denna provins, och får jag således tillstyrka bifall till Betänk:t. Hr Silfverstolpe, David Ludvig: Jag anhåller att få förena mig med de föregående talare, som yrkat afslag. Såsom * inspektör för kavalleriet har jag haft lilllälle att på närmare håll se ifrågav:de regementes duglighet, och jag kan vitsorda densamma, så väl i afseende på instruktion och god hållning, som jag från förra tider bevittnat regementets duglighet i fält. Man säger: Regementets hästar äro små och i följd deraf svaga. Men jag minnes ganska väl, att vi andre kavalleri-officerare med afund sågo, huru Smålands dragoners hästar under kriget befunnos i bättre stånd än de flesta andra regementernas.
Gyldenstolpe, om jag icke misstager mig, sjelf bidragit, hvilka tyckes visa, alt Statens tillgångar icke varit så medtagna, att de icke kunde tåla vid den minskning af inkomster man förespegla!. Hela den minskning som är i fråga, den största möjliga, är 100,000 R:dr Iv.ko och del är, eul. hvad Gr. Björnstjerna i sin reservation anfört, på sätt äfven erfarenheten inom andra länder ådagalagt, alldeles icke afgjordt, att Staten skulle komma att göra förlust af hela den inkomst, _som Slaten f. n. har af Postverket, men om man äfven skulle antaga, att denna reform skulle medföra en upoffring af 100,000 R:dr b:ko, anser jag den mera väl ersatt genom den stora enkelhet och beqvämlighet i alla möjliga afseenden, som deraf skulle npkomma. Må man besinna, att en liten porloafgift drabbar såväl en person, som skrifver om affärer, som angå många mill:r R:dr, som den fattige arbetaren, hvilken skrifver för att fråga, huru hans hemmavarande anhöriga befinna sig. Billigheten fordrar således, alt denna beskattning göres så låg som möjligt. I andra länder har man också alltjemt mer och mer nedsatt brefporlo Gr. Gyldenstolpe har sagt att det icke vore samma förhållande i England som här, derföre att nedsältningen der var betydligare och således medförande en större allmän fördel. Hvad delta beträffar, så tror jag likväl icke. att nedsättningen i förhållande till allmänna varuvärdena i öfrigt i England var betydligare än^den här i Sverige nu ifrågavartde nedsältningen till 4 sk. b:ko. Åtminstone tror jag icke att skillnaden kan vara betydlig. Man har äfven framkastat, att nyttan af denna nedsättning icke skulle komma alla till godo, och jag har hört upgifvas, att just arbetsklassen icke skulle komina i åtnjutande af en sådan. Detta är just fullkomligt motsatsen till hvad jag tror vara förhållandet.
Huruvida åter en sådan eftergift rättvisligen kunde förunnas rustoch rotehållarne v id Flottan till ett belopp, motsvarande hvad beklädnadsbidraget för rotehållarne vid Arméen utgjorde, då detsamma med stats-anslag ersattes, syntes bero af en jemförelse emellan de skyldigheter, som ålåge de förre och de sednare; men denna jemförelse, grundad på tillgängliga handlingar och uppställd uti för ändamålet upprättade tabeller, ådagalade, att båtsmans-roteringen i allmänhet vore vida lindrigare än soldat-roteringen; hvadan och då jemväl sig visade att, äfven efter afdrag af det beklädnadsbidrag, som hitintills utgått från soldat-rotarne, roteringskostnaderna för ett båtsmans-roteradt hemman ej utgjorde fullt hälften af den för ett soldat-rolcradt, Förvaltningen funnit den omständigheten, att en eftergift blifvit det roterade knektehållet tilldelad, ingalunda utgöra giltigt skäl för beviljande af enahanda fördel åt roterade båtsmanshållet. Deremot egde ett annat förhållande rum med indelnings-båtsmans-kompanierna i Blekinge och Södra Möre, hvarest rusthållen utgjordes af ett mindre hemmantal, än vid något af de indelta infanteri-regementena, och rustningskostnaden, beräknad för helt hemman, således måste blifva i samma mån större. Viii vore rusthållarne vid indelningskompanierne, i och för den strängare rustningen, befriade från jordeboksräntans erläggande, äfvensom i åtnjutande af andre uppgifne fördelar; men sådant oaktadt uppginge rustningsbesväret, beräknadt på samma sätt som i afseende å roteringen, äfven med afräkning af jordeboksräntan, utgörande, enligt Befälhafvande Amiralens uppgift, för helt hemman omkring 14 å 15 R:dr R:mt, till högre belopp än för rotarne vid något af de indelta infanteri-regementena.
Hospitalers och Lasaretters underhåll . 8:de Hufvudtiteln: Lyshållning m. fl. utgifter J för Kronans Publika Hus i Slockholm Ackords-förskotter och ersättningar Fångars Skjuts och Underhåll, Medikamenter m.m. samt Spinnhusen . , .Remisslage Observations-och Uppbörds procenter Mantalsskrifnings-provision . Restitutioner Byggnader och Reparationer i Stockhol m Dito dito i Landsorterna' Magasinsbyggnader i Stockholm Dito i Landsorterna . Städers Friheter Hingstpremier i Skåne . Förluster genom Kanal-anläggningar Indelningsbrist i Kopparbergs Län Dito i Jemtlands Dito Transportkostnad m. m. för Stats-Verkets koppar och jern Odlingshjelp m. m.för Krono »ybJg&are • » • • • • S:r g:de Hufvudtiteln: Åkerbruket, Handeln ecb Näringarne i allmänhet — 55 io:de Hufvudtiteln: Clereci-Staten Lappmarks Eklesiastikverk Akademie, Gymnasieoch Skole-Staten S:r Allmänna IndragningsStaten: Högstsalig H.M. Konung Carl XIII:s HofochPensionsStat ■•(•••»• Högstsalig H. M. Enke-Drottningen Hedvig Elisabelh Charlottas Pensionärer och Betjening HÖgsaligH.K.H. KronPrinsen Carl Augusts Pensionärer Kongl. Maj:ts Kansli . f. d. Allmänna Magasins Inrättningen Kommerse-Kollegium Landtmäteri-Staten . Jägeri-Sta ten f. d. Slotts-Staterna * . Landt-Staterna f. d. Tull-Direktionen . Lag-Kom mitteen . In valid-Corpsen å Carlshamns Kastell Expektanslöner till Officerare vid f. d. Finska Armeen Bl esserade Öfveroch Underofficerare . Expektans-arfvoden till lönlöse Officerare . Ersättning lill Indelningshafvare vid f. d. Westgötha Kavalleri Flottans Eskader i Götheborg Lotseri-Staten f. d. Kongl.
Jag anmärker isynnerhet felet att tillstyrka en inträdesafgift, hvilken, om hon skall betalas af barnens föräldrar, blir ganska betungande för de fattiga, ja, nästan ogörlig för de flesta af dem. Hennes erläggande innebär dessutom en obillighet , ty om det händer att barnet dör, sedan inträdes-afgiften är betald; hvad skäl hafva väl föräldrarne för deras utlagda penningar? eller om föräldrarne skulle komma att snart flytta från församlingen, så inträffade samina förhållande och penningarne voro bortkastade. 3:dje morn.: ”att de lärare, som vid utgående ur seminarium, med vederbör, föreståndares betyg visat sig äga full färdighet i de ämnen 8:de punkten af 3 §:n upptager, böra hvardera och årligen med minst 16 t:r spanmål, hvaraf hälften råg och hälften det sädesslag, sora jemte råg inom orten i kronotionde-spanmål utgår, aflönas sålunda , alt 8 Ur lemnäs in natura och för de öfriga 8 tunnorna alltid penningar till ett bestämdt belopp af 53 r;dr 16 sk. b:co.” Jag anser visserligen riktigt af Utsktri att utsätta ett minimum af lön för skollärare, men tror icke del vara riktigt alt utsätta, det en del skall lemnäs i spanmål och en annan del i penningar.
I afseende på det förslag till Pensions-reglering för Enkor och Barn efter i Banken med dertillhörande Diskont-Verk och Låne-Kontor samt Pappersbruk Tumba anställda tjenstemän och betjente, hvilket Fullmäktige, genom 101 §. i Banko-Beglementet, fått sig ålagdt att för Höglofl. Utskottet framlägga; hänvisa Fullmäktige ödmjukeligen till det serskildta Memorial i ämnet, sorn till Höglofl. Utskottet varder öfverlemnadt. Bankens ställning. Öfversigterne af Bankens hela ställning vid slutet af hvartdera utaf de år, som förflutit sedan Fullmäktige härom aflemnade Bedogörelse till Höglofi. Utskottet vid sednaste Biksdag, eller för åren från och med 1839 till och med 1843, innefatta fullständiga upplysningar, angående så väl Bankens tillgångar och skulder, som dess inkomster och utgifter under berörde år. Enär likväl, till upplysning i berörde hänseende, serskilda Sammandrag blifvit vidfogade de af Rikets Höglofl. Ständers åren 1841 och 1843 församlade Revisorer afgifna Berättelser, omfattande hvardera de tidpunkter för hvilka räkenskaperna blifvit granskade; hafva Fullmäktige af sådan orsak, och för att lätta öfversigten på det hela för alla åren, i likstämmighet med hvad tillförene egt rum, låtit upprätta och öfverlemna liärhos följande Räkenskaps-uppställningar, utvisande: Litt. A. Bankens genom lånerörelse förvärfvade , kontant influtne, ränteinkomster, dess dermed bestridde egna ränteutgifter och förvaltningskosnader samt det totala öfverskott, som för hvartdera året på räntorne uppkommit; 12 Berättelse af Banko-Fullmäktige. Litt. B. Kapitalläkningens vinster och tillväxter r jemförda till de derå inträffade förluster och nedsättningar, såsom grund för kapitalets tillväxt på det hela; samt Litt. C. Bankens samtlige tillgångar, jemförde till dess samtlige skulder, utvisande det, enligt räkenskaperna, befintliga totalöfverskottet eller kapitalet, sådant det vid hvartdera årets utgång sig befinner.
Bvrgare.Ständet i gär meddelade, men först i dag ankomne ytterligare Attrande i detta ämne. dir supra. kx Lroiocollo Lakris! Lämana. Utdrag af Protokollet, hället hos Bonde Ständet wid Urtima Riksdagen t Arebro den iz Oktober 1810. S. D. (§fter Föredragning af Allmänna Beswärs, och Oeconomie-Utskottets i Protocolls. Utdrag
Jag vill nu ej gå längre, utan yrkar, att R. o. Ad. ville som sin gemensamma tanka förklara, att hvarje departementschef skall vara ansvarig för det beslut, han contrasignerat. Den 7 October. i63 Hr Dalman: Jag liar icke varit nog lycklig att blifva öfvertygad af Frih:na Ehrenborgbs och Boyes mot min mening anförda skäl. De värda talarne hafva utgått från, i min tanka, alldeles oriktiga åsigter; åtminstone hafva de helt och hållet oriktigt uppfattat mitt förslag. Jag har icke åsyftat att inskränka Konungamagten, ännu mindre att ändra regeringssättet. Jag har blott velat lägga grunden till en verklig ministeriel ansvarighet derigenom, att den rådgifvare, som undertecknat ett Konungens beslut, jemväl ovilkorligen skulle vara derför ansvarig. Jag frågar, om Konungens magt derigenom blifvit inskränkt, då Konungen icke är bunden att bibehålla en rådgifvare, som vägrat sin contrasignation. utan denne tvärtom, enligt 38 § fieg.F., i oell med ett sådant steg är förbunden att nedlägga sitt embete. Enligt sistnämnde § har den föredragande både pligt och rätt att vägra sin contrasignation, och principen är derföre redan i vår grundlag uttalad. Konungamagten blifver således genom mitt förslag hvarken mer eller mindre inskränkt, än den för närvarande är. Frågan är blott, att, enligt Constit. Utsk:s förslag, jemväl den rådgifvare, som undertecknat ett Konungens beslut, skulle vara fri för ansvar, om han till prot. antecknat sin särskilda mening; hvaremot han, efter mitt förslag, i alla händelser och utan afseende på reservationer, vore för beslutet ansvarig. Frågan är således, jag upprepar det, alldeles icke att borttaga någon af Kommgarnagtens prerogativer, utan blott att borttaga det orimliga prerogativet för de höga embetsmännen inom Konungens Conseil att, med iakttagandet endast af en tom reservationsformel, kunna ansvarslöst icke blott tillstyrka, utan till verkställighet befordra de för Riket mest förderfliga beslut och åtgärder. Jag har icke yrkat den collectiva ansvarigheten hos alla Konungens rådgifvare.
Den särskilda Styrelse, som för dessa angelägna anstalter är tillsatt, har otvifvelaktig! med mycket nit och rastlös verksamhet sökt uppfylla sin bestämmelse. De underd. berättelser och förslag, den till K. M. inlemnnt, bevisa dess bemödanden att forska i detta invecklade. mångartade och föga tacksamma ämne, för att kunna uppfinna och framställa förbättrade och ändamulsenligare behandlingssätt, jin. sorn hittills tilläfventyrs kunnat äga rum. Men då de billiga farhågor, sorn utom och inom Hufvudstaden spri dt sig, i följd af de sednare händelserna genom härvarande correclionislers lyckade rymnings-försök och Den i Mars f. m. 5 derefter föröfvade tjufnader och våldsamheter, iner och mer tyckes rotfästa sig och — med eller utan skäl — öka fruktan för dessas så nära grannskap till Hufvudstaden, är det en pligt ej mindre mot den bekymrade allmänheten, än Fångstyrelsen, att få denna sak på det fullständigaste upplyst. Jag får således på det vördsammaste anhålla, att R. Stts StatsUtkott, vid anslags beviljande till Fångoch Corrections-inrättningarna i Riket, tager den nogaste kännedom derom: huruvida de vid Hufvudstaden befintliga Correctionsanstalter äro ändamålsenligt fotade; huruvida de kunna befinnas vådliga eller icke för den enskilda personliga och egendoms-säkerheten i och närmast kring Stockholm, och om de icke, i händelse de skulle äga någon fruktansvärd egenskap, borde derifrån aflägsnas. Om remiss af denna min motion till vederbörligt Utskott anhåller jag. 3:o