Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med afseende på föräldrarnes inbördes åldersförhållande äro de barn, s o m stamma från en äldre fader och en yngre moder, de friskaste. Äro föräldrarne lika gamla, eller modern äldre, blir afkomman svagare. Ålders förhållande t mellan brudgum och brud bör, med afseende på att uppnå en så sund afkomma som möjligt, helst följa denna skala: När hustrun är yngre än 30 år, får hon de bästa barnen med en något äldre man. Är hon 35 — 40 år, bör hon hellre välja en 21 — 30-årig än en •40 — 50 " - årig man. — När mannen är 30 — 50 år gammal, får han den friskaste afkomman med en 21 — 30-årig hustru; väljer han en 5 år äldre kvinna, så blir redan barnens lifskraft mindre. Den - 40 — 50-årige mannen kan med dess större säkerhet räkna på en frisk afkomma, ju yngre brud han väljer. Ju äldre hon är, dess svagare blir afkomman. Sätter man dödligheten bland barn efter&gt;40 — 50- åriga fäder och 21 — 30-åriga mödrar till 100, så stiger samma dödlighet vid 30 — 35-åriga hustrur med samme man till 122, vid 30 — 40-äriga hustrur till 132. Från läkarens mottagningsrum. örren öppnas försiktigt. Doktorn ser " I först en näsa, därpå ett ansikte, så hufvudet och slutligen hela figuren af en grofbyggd kvinna, hvilken långsamt och betänksamt stiger in, såsom om hon fruktade, att hon komme på ett farligt ställe. Hennes hull och öfriga utseende anger ingen synnerlig sjukdom, men hyn har en viss grå- daskighet. Åldern är omkring 50 år. Då hon icke gör min af att så snart öppna samtalet, frågar doktorn: » Nå, hvad ondt lider ni af? » - » Jo, si, jag har för mycket hjärtvatten, eller kanske det är magflen. Det värker och bränner här i bröstet om mornarne, när jag vaknar, så det känns riktigt ut i ryggen, och så får jag mun full med surt och hett vatten. » » ' Hjärtvatten ' och ' magflen ' äro olika namn på samma sjukdom.
Friherre Ureärlc, ansäg forsin del dem böra remitteras til L.XIreäitions - Utssottet. Härtil ropades Mej. HerrUai-on och Landtmarskalken. Sedan alla sorn anmält sig at tala i frägor rörande constitutioneyz nu fatt yttra sig, torde Rid - Den iZ Maj. 125 Riddcrffapet och Adeln tillåta mig propormra, at alla de i dag gjorda anföranden i sädana frägor, ma genast blstwa lil (l/n8titut'o»8-Utffottet , äfwen de som blifwit be gälda pä bordet, sä wida de Herrar, sonr sädant begärt, ffulle behaga derifrån assia; hwarjemte Höglofl Riddcrffapet och Adeln äfwen torde bifalla, at med alla anföranden, som hädanefter i alla sädane frägor kunna göras, mä pä lika sätt sä förfaras. Bifölls. Herr läe^onntolxk;, ifonas Lamuel, utbad sig fä weta om hans klemmen ej skulle fä commuufferaa med de andre resxeclive Ständen. Herr illaron och Landtmarskalk^trodde at sädant ffulle orsaka tidsutdrägt, at bäst wore at remittera Herr Ue^on8to!ys8 Uictamsu genast til Oon8titutiou8 Utffottet, hwilket ej hindrade at communicationen med de andra Ständen sedermera kunde äga rum. Herr läe^onstolps utbad sig fä upläsa sitt i LagUtffottet wid Norrköpings Riksdagar itzOO lngifna semoria!, sä lydande: 'Utdrag af krotocollet hällit uti Riksens Högloflige Ständers Lag-Utffott den 2 April iLoo. ''S. DNplästes et af Herr Häradshöfdingen .sUez-ons olpe författadt ^semoria!, deri. han wille wisa nyttan ock fördelen af sä kallade Fredseller Förliknings-Domstolars inrättande.
I de fall, då förbrytaren, jemte böter efter denna Författning, äfven ålägges böter för sabbatsbrott, böra förstnämnde böter först uttagas, och, i händelse tillgång till sabbatsbrottsböterne saknas, skall förvandling deraf ega rum, enligt de grunder, som allmänna Lagen i 5 Cap. 4 § StraffBalken utstakar. § 64. Besvär, rörande debitering och taxering af de för tillverkning eiler försäljning af bränvin bestämda afgifter, fullföljas i den ordning, som för behandling af frågor om debitering och taxering af allmänna bevillningen är föceskrifven. Expeditions-Utskottels Förslag till tind. Skrifvelse, Nio 123. 307 Besvär öfver Kongl. j:ts BefälIningshafvandes beslut i frågor om tillåtelse tili bränvinsförsäljuing i miuul, äfvensom angående omflyttning eller indragning af värdshus, spisqvarter eller andre näringsställen, så väl i sltiderne sorn på landet, anföras lius Kong'. Majit genom Djss Civil-Departement, inom den tid, sorn för besvär olver Kongl. Majlis Befallningshaf vandes beslut i Politie-mål stadgad är. Förbrytelter emot denna Förordning böra, så i stad, sora på landet, vid allmänna Dorasfolarne åtalas och afdömas, med undantag af frågor o tu oloflig bränvinsförsäljuing i de städer, der Poliskamrnare finnes, och i hvilka dylika frågor uti hittills vanlig ordning behandlas. Då den tilltalade skriftligen anmäler sitt erkännande af förbrytelsen, må personlig inställelse undvikas. Åklagare, som besvärar med oskäligt åtal, vare skyldig gälda kostnad och skada. § 63. Af denna Förordning bör alltid ett exemplar finnas å hvarje ställe, der försäljning af bränvin i minut eger rum, i försäljningsrummet anslaget, vid bot af 10 R:dr banko. Hvad i denna Författning förordnats, skall tjena till efterrättelse ifrån och med början af år 1846, ifrån hvilken tid hittills gällande föreskrifter i ämnet komma att till kraft och verkan upphöra.
Författningar från äldre tider stadga deremot icke allenast i allmänhet vida längre utan ock sinsemellan oförklarligt skiljaktiga tidrymder för besvärs anförande, dels hos olika auktoriteter och dels från olika orter. Så innehåller Kongl. Förordningen den 10 Januari 1759 bestämmelser: att besvär hos Krigskollegium angående husesyn på militärbefälets boställen skola ingifvas inom cn månad, men i mål, som angå kronorusthåll, inom fyra månader; att mål, som höra till Kammar-kollegium, böra inlemnas inom fyra månader i Sverige och sex månader från Gotland ; att besvär till Bergs-kollegium böra inlemnas från några län inom 30:de, några inom 45:te, andra inom 60:de och åter andra inom 90:de dagen; samt slutligen att underdåniga besvär hos Kongl. Majit hafva, än efter målens beskaffenhet och än efter klagandens hemvist, fått sig tilldelade olika fatalietider från en månad ända till sex månader. Som dessa bestämmelser, ehuru slutligen sammanförda i ofvannämnde Kongl. Förordning, tillkommit på mycket olika tider och under olika förhållanden, torde deras inbördes olikhet från denna synpunkt, kunna förklaras, om än deras bibehållande under nuvarande tidsomständigheter icke kan försvaras. Postväsende och allmänna kommunikationsmedel äro helt andra nu än för århundraden tillbaka och skrifkunniga biträden för klagoskrifters författande behöfva icke nu eftersökas på långt aflägsna orter. Skaraborgs län behöfver nu icke femton dagar längre tid än Östergötland för att få sina besvärshandlingar till hufvudstaden, och Gestrikland behöfver numera icke fyra månaders tid för besvärs anförande i Kammar-kollegium, då det har endast en tnånad för att besvära sig i Bergskollegium. De häraf följande olägenheter, missräkningar, onödig tidsutdrägt, m. m., äro så ögonskenliga, att det förundrar mig huru man, med vår tids allmänna böjelse för skyndsamhet i alla rigtningar, kunnat så länge låta härvid bero.
Det är icke en sådan penningefordran, som alltid skall qvarstå intill dess penningar blifvit betalde; tillkommen utan något förhållande, som egentligen motsvarar il begreppet 0111 valuta för skuld, är den till sin natur flygtig och ombytlig, i måu af vexlande skiften i den dömdes personliga ställning; upphör alldeles om denne gör sig förfallen till vissa straff för andra brott, än det, som föranledt bötesskulden; upphör likaledes om gäldenären, då exekutor infinner sig att uttaga penningarne, saknar tillgång, och öfvergår då till skyldighet — eller, om man så vill kalla det, rättighetför den dömde att i stället undergå ett personligt straff; den skall utkräfvas, så snart domen har laga kraft, då fordringsägaren ej har rättighet att erbjuda betalningsanstånd och ej får emottaga betalning för den del, gäldenären kan gälda, utan måste taga allt eller intet; denna fordran får ej i konkurs ställa sig i täflan eller taga lika rätt med andra fordringar, utan exekutorn hänvisas der från civillagens område till strafflagens, att hålla sig till gäldenärcns person. Förbindelsen att mista egendom såsom böter äger då blott i viss mån likhet med skuld i vanliga bemärkelsen; i naturen af dessa förbindelser är väsentlig skiljaktighet. Efter hvad mig synes, är det således icke på grund af någon theoretisk nödvändighet, såsom rättsbegreppets följd, det komme att i Lagen förklaras, att böter äro skuld i den aflidne förbrytarens bo; utan fastheldre, vid betraktande deraf, att böterna i sjelfva förbindelsens tillkomst och ändamål äro — hvad de ock i 2 Kap. 1 § af förevarande lagförslag kallas — en »straffart», skulle nämnde stadgande hafva egenheten af en ny; arbiträr anordning, såsom ett bestämdt undantag från regeln, att straff, »straffarterna», förfalla genom förbrytarens död. Det skulle då i detta fall vara nödigt att genom Lagen erhålla närmare bestämmande, huru man ville hafva detta nya, mera egendomliga skuldbegrepp tillämpadt uti de civila rättsfrågor, som måste vara att förvänta i den händelse, att förbrytarens qvarlåtenskap icke är tillräcklig för fullgörande af alla hans förbindelser.
Advokatfiskals-embetet infordrat och fått emottaga särskilda utdrag af Norra och Södra Åsbo HäradsRätters domböcker, för vinlertingen 1840, deraf sig visat, att, i afseende å bouppteckningars ingifvande, sistnämnde RäLt den 20 Februari och Norra Åsbo HäradsRätt den 23 Mars, under ordförande af samma tillförordnade domhafvande, fattat enahanda beslut med det mot Bjäre HäradsRätt anmärkta, har, i afgifvit slutpåstående, Advokalfiskals-embetet, som utsträckt sin talan jemväl emot berörde åtgärder, yrkat, dels att tillförordnade domhafvanden, för dess åtalade felaktiga förfarande, måtte fällas till ansvar, enligt grunderna i 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken, dels ock att samtlige ofvannämnde beslut måtte upphäfvas och de derom utfärdade kungörelserna offentligen återkallas; hvilket påstående äfven blifvit af tillförordnade domhafvanden med svar bemött. Genom utslag den 25 innevarande månad, har Kongl. HofRätten sig utlåtit, att, alldenstund tillförordnade domhafvanden, genom ifrågavarande af Norra och Södra Åsbo samt Bjäre lläradsRätler, under bans ordförande faLtade beslut och i följd deraf vidtagna åtgärder, tillåtit sig att, i strid emot gällande Regeringsform, utöfver de i 9 Kap. Ärfdabalken, stadgade påföljder, föreskrifva ansvar för sterbhusdelägare att låta upprätta och till bemälde Rätter ingifva bouppteckningar efter inom nämnde Härader boende personer, pröfvade Kongl.
Till uppförande af stallbyggnad för ridskolan vid Strömsholm 18,000: — 83,520:31 Summa ' 2,097.77708 STOCKHOLM, TRYCK HOS ISAAC MARCUS, 1866. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 6 Juni 1 86 6. Preste-Ståndet den 6 Borgare-Ståndet den 7 Bonde-Ståndet den 9 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående reglering af utgifterna under Riks-statens Femte Hufvudtitel. (Stats-Utskottets Utlåtande Nio 52 samt Memorial N:is 69, 83 och 116.) S. A. K. Vid Riks-statens Femte Hufvudtitel, omfattande anslagen till SjöförsvarsDepartementet, hafva, dels med anledning af Eders Kongl. Majtts nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof och dels till följd af åtskilliga hos Rikets Stånder i dit hörande ämnen gjorda framställningar, ifrågakommit de förändringar, hvilka hår nedan omförmålas. Aflönings-Stater. l:o.
Rolevakans-afgifter, ständiga vid Skånska inlänteri-regementerna, se Stats-verkets inkomster, pag. 12. Rotevahansoch Mötes-afgifter, tillfällige, se Statsverkets inkomster, pag. 14. Rotevakans-spanmål i Skäne, ut* giirande af, se Skatte-förenkling. Roxen och Linköpings hamn, förbättring af segelleden deremellan 1 4 1 165 8 b. 26 Juni b. 26 Juni å. 26 Juni b. 28 Juni 177 Svar pä återremiss ___ 4 1 226 10 a.a. 15 Juli a. a. 15 Juli a. a. 19 Juli a. a. 16 Juli Runna qvarndam, anslag till, se Byggnader och reparationer. Rusthåll, nedsättning i kriasmanshus-afgiften vid köp af — 4 1 241 — b. 21 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli å. 25 Juli Svar på återremiss '— 4 1 284 — a. a. 7 Aug. a. a. 8 Aug. a. a. 8 Aug. l.b. 7 Aug. Rusthållare, om befrielse för dem att under krig remontera och ersätta utrednings-persedlar — 4 1 155 — b. 17 Maj b. 14 Maj b. 14 Maj å. 14 Maj Svar pä återremiss — 4 1 175 — a. a. 2 Juli a. a. 2 Juli a. a. 5 Juli 1. b. 2 Juli i » om deras befrielse från mötespassevolans-afgift för indeldta kavalleriets hästar . — 4 1 23 — b. 22 Jan. b. 22 Jan. b. 22 Jan. å. 25 Jan. 80 — ” 7! 5 R. ongl. Proposit ler Skrifvelse, Samling. Afdelning. eiiei Memorial. Utlåtande, Betänkande _ II Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. CA CL 03 m CA 1 w n> CA C Kidd. o. PresteBorgareBondeN:o N:o Sid. Adeln. Slåndet. ståndet. Ståndet.
Exempel lära vara ”ob.qhöfliga, för hvarje erfaren medborgare., ”Att beräkningen, af, oafkortad inkomst är* ”till följd af dessa orsaker , tjenligare för ändamålet att kunna jemnare oell compara”tivt rättvisare på individerne distribuera ”Skatten, och att depsamma lerpnar mindre, ”tillfällen att på samhällets bekostnad un-, ”dandraga sig någon del af Statsbidragen; ”sådant lärer icke? behöfva vidare utläggas.” 3:o j4tb alla Lagar och Författningar, hvilkas åsidosättande bereder enskild för* del: på Samhällets bekostnad'; alla, som inskränka industriens utveckling och menniskolif af tens fria användande till eget unders häll; alla, hvilka isolera vissa casters iriteres* sen från Nationens gemensamma; alla, sorn för vissa näringar innebära förmynderskap; alla, sorn inskränka allmännelig rättighet att sälja hvad man äger, der det gäller mestA och köpa hvad man behof ver, der det gäl» ler minst, böra af skaffas. 25 /po Myntbenämningens förändring till vanlig vigt i metall. 5:o Nationens allmänna bildning i Skolorna till förmågan att verksamt deltaga i Landets försvar, anfallsoch försvarsvapnens ändamålsenliga användande, sä väl enskildt, som i förening med andra, samlade i trupp, med dertill hörande rörelser, Krigslagar och Reglementen. 6:0 Att Statsanslagen göras tillräckliga. 7:0 Att öfverskott och besparingar, jemte ett årligt anslag, bestämmas till bildande af en National-tillgång vid påkommande behof, såsom missväxt, pest eller krig. 8:0 Att tillräckligt antal goda vapen för hela Nationens vapenföra män, med öfrig behöflig Attirail, Utredning och Ammunition, tillhandahålles för möjligen påkommande behof. g:o Att nödige medel lemnäs Styrelsen, till att understödja idogheten och framkalla konstfärdigheter tild varu-alstring. 10:0. Att alla genom förändringen onyttiga, så Civila som Militaira, tjenstebejattningar indragas, i den mån de blifvit öfverflödigt och innehafvarne afgå.
Då samma skäl och omständigheter, som föranledde Rikets Ständers vid 1844—1845 års Riksdag sålunda meddelta beslut, i fråga om oftanämnde Kronoholmars disposition nu förekomma i afseende å de holmar, hvilkas upplåtande till fritt och allmänt begagnande Kongl. Maj:t behagat i Nåder föreslå, får Utskottet tillstyrka, att äfven denna Nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. Ani;, till Exp.-Utsk. den 20 December 1850, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upplåtande af mark å Kronoparken Rådaås i Skaraborgs län för en vattenledning till staden Lidköping. (I. A.) Af högstberörde, till Rikets Ständer den 30 sistlidne Oktober aflåtna och af samtlige Riks-Stånden till Stats-Utskottet remitterade, Nådiga Proposition inhemtas, hurusom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Skaraborgs län under den 30 November 1855 till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning öfverlemnat en på Lidköpings stads innevånares vägnar af dertill utsedde Kommitterade gjord underdånig ansökning, det Kongl. Majit måtte tillåta nämnde stad att från Kullen å Kronoparken Rådaås till staden anlägga vattenledning och att för sådant ändamål få använda så stor rymd af samma park, som för anläggningen kunde finnas erforderlig, hvarvid Kongl. Majits Befallningshafvande för egen del yttrat, att då ifrågavarande företag i flera hänseenden vore af stor vigt för staden Lidköping, hvilken saknade tillgång på godt dricksvatten, samt upplåtandet af den för vattenledningen erforderliga obetydliga mark å Kronoparken Rådaås icke kunde anses medföra någon förlust, enär för berörde ledning korame att användas endast ett ringa, genom källsprång dränkt område, der vattenreservoiren borde anläggas, och anbringandet af ledningsrören icke kunde föranleda någon märkbar olägenhet för skötseln af parken, det från Statens sida syntes vara allt skäl att på nämnda sätt befrämja det gagneliga företagets utförande.
Så mycket äfven j*g är öfvcrtygad om nyttan af ett tillräckligt Rörelse Capitals utgifvande, då det användes på Varuproductionen, ty då realiserar det sig sjelfså litet kan jag inse , att en Sedel-utsläppning blir gagnelig, då den blott användes på en Varu transport-anläggning, hvars brukbarhet är så aflägsen, och sedan den blifvit färdig, dess nytta, långt ifrån svarande emot kostnaderne, och ännu mindre lemnande ersättning för det Capital och arbetsstyrka, sorn blifvit, åtminstoindirecte, tagna från Productiva Näringar. Jag borde" kan hända ej ingå i bedömmande af Götha Canals nytta i Militairiskt afseende. Sedan Sveriges förening med Norrige borde den vara mindre betydlig. Det torde dock ej kunna bestridas, att om man användt blott en liten del af de Summor sorn Götha Canal kostar, på byggnad af en Skärgårds-Flotta, skulle man kunna på hvardera af Rikets Östra och Vestra Kust hafva en lika så stor Flotta, som möjligen kan skaffas genom de nu på hvardera kusten stationerade Flottors förening. Äfven tyckes en Skärgårds Flotra ej böra, då Rikets försvar är i fråga, vågas på Passagen af en Canal, som har så många Slussar, att lätteligen en kan vara bristfällig och för kanske en längre tid uppehålla hela Flottan. Hufvudfrågan för närvarande är dock ej, om Götha Canal bordt anläggas, utan om den bör fortsättas och i hvad mån Härvid är ganska angeläget utröna, huru stor del, som re - Den g Februarii. dan är färdig. Enligt de åf Herr Öfver-Directeur Hagström uppgifne Calculer öfver Dagsverken, qvadrat - fot af murning etc. skola 59 proCent vara färdiga och Herr Grefve von Platen har sjelf sagt, nära §:delar.
Sedermera innehåller betänk.: ”Utsk. har, vid pröfning af dessa förslag, ansett det ifrågaställa strömrensningsarbetet, både i anseende till företagets vidd och värdet af de skogseffecter, som derigenom kunna göras afsätlliga, vara af en stor och allmän vigt; men då arbetet derjemte, enligt hvad Storamirals-embetets tredje afdelning antagit, lämpligast torde böra successivt verkställas, hemställer Utsk., alt för närvar, endast 4.000 r:dr årligen under 3 år, eller tillsammans 12,000 r:dr, mätte af R. St. beviljas till Indals-elfvens upprensning.” Det är i sanning ganska bedröfligt, att när ett Utsk. erkänner den stora behöfligheten och nyttan af ett så vidsträckt och allmänt gagnande företag som delta, så, derföre att det kan ske suceessivt, såsom alla slags arbeten lära kunna ske, men med förlust, tillstyrker Utsk., i stället för att ingå på hvad K. M. begärt och anvisa de begärda 20,000 r:dr, hvarigenom arbetet snart skulle komma till fullbordan, endast 4.000 r:dr om året eller på 3 år 12,000 r:dr, d. v. s. icke fullt hälften af hvad K. M. äskat. Sedermera förekommer, i afseende på Södra Stäket, att Utsk. yttrar aldrig ett ord om Konungens propos. om anslag till upprensning af Södra Stäket, men upptager under N:o i3 en motion af Frih. Anders Cederström sålunda: ”Uti en inom R. o. Ad. väckt, lill Utsk. remitterad motion, har Frih. Cederström, A., yrkat, att för uppmuddring af farleden emellan Dalarö och Stockholm genom Södra Stäket, på en sträcka af 4^ rad, måtte af R. St. beviljas ett låneunderstöd af 100,000 r:dr till ett bolag, som förband sig att inom viss bestämd tid hafva verkställt muddringsarbetet till 10 fots djup, mot rättighet att få uppbära någon viss lämplig afgäld af fartyg, som derigenom passerade.
Jag vet, att besparingarna icke räckt till på 2.:dra hufvudliteln, vet det klander som föres mot det mycket omtalade s. k. systemet; och man må nu vara så ogen som helst mot detsamma, bör man likväl ej drifva obehaget derhän, alt individen, som deraf är oberoende, skall uppbära Representationens missnöje. I denna cathegori anser jag dessa 4 adjungerade ledamöter vara; de hafva icke gifvit någon anledn. till, att besparingarne utgått åt andra håll; de hafva arbetat och val arbetat, utan all ersättning: och sådan är Statens ställning, att, fastän icke besparingar finnas på 2:dra hufvudtiteln, kunna nog tillgångar upptäckas annorstädes — sådana finnas på det stora hela, mer än tillräckliga för att vedergälla dessa unga, skickliga och obemedlade mäns för Deu 5 Maj c. m. allmänt och enskildt väl nedlagda mödor. Jag har längesedan emanciperat mig från hvad man här behagat kalla skrå — för alt nyttja detta ord, som en värd ledamot begagnat, ehuru jag trott, att ett sådant icke kunde befinnas lämpligt, när fråga vore om de högsta embelsverken, utan med rätta vore förvist till verkstäderna — jag, säger jag, yttrar mig härutinnan ingalunda som skråman, särdeles sorn jag afträdt från den juridiska verksamheten; men jag har ansett för min pligt, att med min röst, så vidt jag förmår, och som en gärd af skyldig tacksamhet och erkänsla mot det verk jag fordom såsom chef tillhört, söka att medverka till ersättning åt några unga, insigtsfulla män, som, lönlöst och utan annan tack än medvetandet af väl uppfyllda pligter, arbetat 3 a 4 är i Götha Hofrätt under ekonomiskt betryck, och skall, om jag kan vinna denna afsigt, mycket gerna underkasta mig att, i detta fall, sägas hysa skrå-åsigter. En domare , mine herrar! bör vara — man fordrar det med rätta — fri och sjelfständig; men huru kan man fordra detta, dä man ej befriar honom från lifvets alldagligaste behof?
Tvenne sonsöner af Joel Gripenst jerna, då unga, öfvertalades på iy5o-talet att afstå deras lott | mot löfte om Friherrlig värdighet och anständiga tjenster (de öfriga lotterna hafva sedan blifvit betalda i nedsatt myntvärde). Detta löfte uppfylldes dock först efter mer än ett tiotal af år på sfi sätt, att RikSgäldsDirectionen betaide introduetionskostnaderna och den ena brodern fick CommissionsSecreterareoch den andra Hofjägmästare-fullmagter med lön på Riksgäldsstaten, den sistnämnde efter 1696 års Stat med i66 j R:dr Specie, som 1800 förhöjdes till 333y R:dr. Hans son, Majoren Baron C W. Gripensljerna, lefver nu, 7 4 år gammal, den enda af namnet, 1 stor fattigdom. Det är honom, Den i Mars e. m. i33 jag vagar föreslå till en årlig pension å Riksg.Cont.‘s stat af 333|- R:dr B:co från detta års början, att utgå qvartaliter, för öfrigt hänvisande till de fullständigare upplysningar, 1769 års Riksdagstidningar och 1800 års R. o. Ad:s protocoll innehålla. 2:0 Jag får vördsamt anhålla, att BancoUtsk. måtte under pröfning taga befordringslagarna inom Banken, samt dervid afgöra, huruvida ej med ordet tjenstegrader, inom Banken såsom i Statens Verk, bör förstås grader af tjenst, hvarje med sin tur, ehuru inom dem, för olika anciennitet, vigligare uppdrag m. m., lönerna kunna vara olika.