Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Världsskalder som Dante, Molière och Goethe skola evigt betraktas och skärskådas på nytt och städse ånyo beriktiga och förklara den mänskliga själsläran, och inom nationallitteraturen skola nationalskalderna på samma sätt alltjämt ånyo studeras, i det behof ett folk erfar att äga en budget öfver sin andliga status, att få ett öfverslag öfver sin själsliga förmåga. Hvar släkt, som växer upp i vårt fosterland, har så ett behof att studera och uttala sin mening om Bellman och Tegnér. De vilja förstå dem för att förstå sin uppgift och sig själfva, och af olikheten i uppfattningen af nationalskalder som dessa framgår kanske bäst generationernas olikhet sins emellan. Bellman föddes 1740. Hans skaldeverksamhet infaller mellan 1757 och 1795. En utländsk litteraturhistoriker, som alls ej kände till hans verk, skulle med ledning af dessa data ofrivilligt se för sig en mer eller mindre voltaireiansk typ med ett epikureiskt om ej skeptiskt leende öfver ett intelligent ansikte, räsonnörens väckta och kvicka ögon och salongspoetens en smula behagsjuka åtbörder med den hvita handen i sin spetsmanchett. Ty den tidrymd, som motsvarar Bellmans barndom och ynglingaår, de två decennierna mellan 1740 och 1760, betecknar ju upplysningstidehvarfvets blomning; 1751 begynner encyclopedien, 1758 tager Voltaire sitt residens på Ferney, som då blir den europeiska civilisationens verkliga konungahof, från hvilket den andliga odlingens öfverhufvud brefväxlar och underhandlar med kejsare och potentater, som kusin med kusin och makt med makt. I alla länder räknade han lärjungar och adepter, och det starka ljuset från det franska högkvarterets lägereldar nådde ock långt bort till Ultima Thule. Ty just från denna tid, 1740–44 (det år den »svenska Minerva», Lovisa Ulrika, anlände till de svenska bygderna), kan riktningen kallas bofast i vårt land, behärskande terrängen ända till århundradets slut. Den lilla krets af kammarjunkare, ämbetsmän och vittra dilettanter, som samlades kring Aspasie i hennes »Musensitz» vid
Om Liquiden nied Handlanden Stabeck för ett uppburit försivtt. p. 244;, 2462, 2494, 2469. Om de wid Secreterarens uti Tryckfrihets»Committöen af» gifne Redogörelfe-räkning för 18" ärs Expenser gjor» de anmärkningar, p. 2462, 2494, 2459, 2472.' Oi^ förändring med räntans och provisionens beräknande ä de Län i General Asiist. Contoiret, hwilka, mot un» derpant af till införsel lofgifue utländska rudimatericr, meddelas, p. 2462, 2492, 2494, 2479. Om tillökning uti Secreterarens wid Riksgalds-Contoiret Lön. p. 2644, 2644, 2650, 2652. Om arfwode för En Casieur och En Casiastrifware i RikS» galds-Contoiret, utöfwer 1810 ärs fastställde Stat. p. »özz, 2644, r6;o^ rLsl. Om dtt Protocolls. Utdrag; Riksens Ständers, Om det arfw ode, som mä bestås Cmbcls. och Tjensteiiiäiiuc» wid Riksgälds. Contoirct för extra arbete med smärre Crebit.scdlars skrifning och numerering. p. 26ZZ, 2L44, 2650, 2651. Om ätstilligc förflagne ändringar nti 18,2 ärs Regie, glementc för Riksgälds-Contoirctp. 26; z, 2644, 2649, 2650, 2652. Om Riks. Statens öfwerlemnande till Kongl. Majit. p. Ut sko t tet/ Förstärkta:
Ii, till N;r 17 i Bihang till RiksSt, Prot. 1817— i$iS. 5;te SamL), C Antal Skattskyldige efte l Art. Öfverdrag från Sammandragen Öfver TaxeringsLangderna N:o i, 3 och 3 uti Län för år 18 Hemman och Lägenheter m.m. som innehafvas under ägande rätt Dito som innehafvas under Eoställs-rätt Kungsgårdar och Krono Lägenheter m. m. - Hemman och Lägenheter som disponeras af AcademieStaterna Dilo, som disponeras af allmänna Bolag Dito, som disponeras af fromma Stiftelser Summa Medel-värde Manufac.urier, Hemman. FrälseRentor. Lägenheter. BergVerk, Fabriker och Inrättningar. <—« t» Så rj < -n 2 < > < Ö» < > <! 5 or* 6J O 01 i a, fö tu » >1 cu n> a tu *-« Cu fö 3 EJ EU. CL. tu •t Cl. fö ' \ * Qvarnar. (Lit, K k. till Ntr 17 i Bihang till RiksSt. Jtte Sami.) Värde. Sammandrag Öfver Afgift för Öfverflods nyttjande, enligt ^tdje Art. af I8l8 ars Bevillningsförordning tift Län för ar i 8 För Landet N. N. Stad N, N. Dite Summa För Vin och andre Utländske drycker. > CT! "i o'jq »ti n» Z.» CTC S* o för Caffe och Théé Rum med c/» & 3 »> p 3 o OcCfq ET» « 2.3 CTC _ tu O E.Ä 2 *»;*■< cr S f « Cu p m a,; §> Sidenbrulf. u. O3 Fick-Ur.
Då Riksens Ständer vid sednast haline Ur - Den r Martil. tima Riksdag fattat ett beslut, rörande förändrat beklädnadssätt för det Indelta Infanteriet,' var det icke i afsigt, att belasta Rotehållarne reed tillökning i den redan förut nog tunga Roteringsbördan, utan nied tydligt uttryckt ändamål, att lätta från den ökade kostnad, som genom 1812 års Författning om Indelta Infanteriets beklädnad drabbat så väl Rotehållare sorn Soldaten; med afseende hvarå, Riksens Ständer funno billigt oell rättvist att af StatsVerkets tillgångar göra nya och betydliga anslag till Indelta Infanteriets beklädnad; men oaktadt ett sådant Riksens Ständers tydliga förordnande, har vid tillämpningen af den anbefaldta förändringen, samtelige Rotehållare inom Nerikes provins af Kongl. Nerikes Regemente fått vidkännas en utgift, ökad till dubbelt, emot hvad enligt KneekteContracternes innehåll, dem förut ålegat, och hvaruti Författningen af 1812 ej gjort något intrång. Det afseende som vid Idelnings-Verkets upprättande fastades vid Provineer och Hemmans olika beskaffenhet och styrka, föranledde Konung Carl NI, att för Nerikes provins, hvars Hemman äro svaga och inskränkta, anslå vissa indelta räntor till understöd vid Soldatbeklädnaden för Nerikes Regemente; men har Statsverket i sednare tider af nämnde räntor satt sig i besittning, utan att fästa något afseende ä den förlust, sorn derigenom drabbat Rotehållarne vid Nerikes Regemente, som om de orubbadt fädt tillgodonjuta denna genom Indelningsverket dem försäkrade förmon, ej behöft be - Den x Martti. tungas med något bidrag till Soldatbeklädnaden, hvilken då genom BeklädnadsDirectionens försorg bordt kunna underhållas, till hälften emot hvad Kronan efter nu antagen ordning för det Indelta Infanteriet bekostar.
Men emedan sill kan fångas något längre ut från kusten med drifgarn lättare än med sättgarn, och således dessa redskaps införande efter all sannolikhet skulle ytterligare bidraga till erhållande af god sill, så vore utan tvifvel fördelaktigt om våra fiskare lärde sig handtera detta slags garn, som finnas beskrifna uti den nyligen på Kongl. Majrts befallning utgifna och i skärgården gratis utdelade handboken af Ekström. Den här gjorda framställningen är, såsom nämndes, grundad på det nuvarande förhållandet. Skulle det visa sig att intet stort sillfiske uppkommer genom vadarnes afsynande, så vore dock intet skäl att återtaga deras bruk; skulle deremot ett öfverflödigt fiske uppstå, så vore då tid att förordna med afseende på då inträffande förhållanden. Men, enligt den kännedom man kunnat inhemta och som här blifvit framlagd, synes de stora vadarnes ofta påyrkade afskaffande, verkstäldt i enlighet med Rikets Ständers ofvanåberopade anhållan vara det bästa, som under nuvarande förhållanden kan företagas hos oss till sillfiskets uppbjelpande, om det nemligen anses vigtigt att ett större sillfiske må uppkomma. De vanliga vid alla kuster brukliga små rådarne, eller egentligen så kallade notarm, kunna för strandfiskets skull ej eller i Bohus län umbäras; men vid dem bör stadgas, att de ej få öfverstiga 35 å 40 famnars längd, 4 famnars djup, samt att maskorna måste hafva minst 1 turn från kant till kant öfver bröstet.» Vid öfvervägande häraf och då nu gällande föreskrifter om den högsta tillåtna längd och bredd på not eller vad i och för sillfiske sålunda tillkommit på grund af hvad Rikets Ständer i dess förbeiörda underdåniga skrifvelse hemställt och Kongl. Vetenskaps-akademien i dess ofvan intagna utlåtande, på anförda skäl, föreslagit, finner Utskottet betänkligt tillstyrka ifrågavararde förbuds upphäfvande, helst der någon inskränkning af detsamma till följd af lokala förhållanden kan finnas af nöden, fråga härom lämpligast torde genom underdånig framställning af Konungens respektive Be - Sammansatta. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Erfarenheten har också lärt? att de D en lo F einiar ii. 203 fläste bysatte, endast kunnat komma utur sitt fängelse derigenom, att Borgenären slutligen ledsnat vid en fåfäng väntan och vid nödtvånget att öka sin förlust, med skyldigheten att utbetala ett månatligt ehuru knappt underhåll åt den, sorn hans harm infordrat i häckte. Således göres, genom det ifrågavarande stadgandet, låntagaren olycklig, utan att långifvaren deraf har någon fördel, så att i sjelf-; va verket, de enda som sluteligen något deraf vinna, äro SlottsCanzlioch ExecutionsBetjenter. Ty för dem är det ett ypperligt medel att preja sig till stickstyfrar från tvenne händer. Men en tredje, som häruppå mycket förlorar är Staten, som skall underhålla fängelse* rum, bevakning, värma och belysning, för att få en mängd af sina förut gagneligt användbara söner förvandlade till oduglingar och i grund förderfvade, för det att någre enskildte Procentare må kunna drifva sitt spel och släcka sin harm deröfver, att olaga räntor och fördubblade CapitalSedlar icke längrej kunna uttvingas, eller också för det att den personella bitterheten må hafva fältet öppet att efter godtycke chieanera. Man skall agta sig för Procentare, heter det. Denna regel är lätt sagd, men icke lika lätt efterlefd af den betryckte i denna tid af allmän förlägenhet , då allmänna crediten är störd och Rikets RörelseCapital stadnat på några få händer, ur hvilka, åtminstone ur flere Dm 10 Februarii, af dem, det icke åter utgår till biträde för redelige, men nödställde medborgare, mot laga ränta, men väl till vinglande Judar, döpte eller odöpte, för att till följe af d ras bemedling, bära frugr till 2S procent.
Prelaten tycks iiiistan gifva henne rätt häri geaoin ' följande yttrande: » Det toide vara tid att sllita detta ämne, son1 tjänar till intet annat, &amp; ii att iipprQa en så artig fru, Iivilken i min tanke borde frikallas frhi alla fruntimmers göroinkl och väljas till taleii~an for det femte ståndet %. - Men i lilrliet med ganile Munter)) aldrig ängslig och förlägen B,. svarar hon genast:)) Skiille jag vara taleniaii, så skulle jag, som iniii Herre säger, dfirtill vara vald ». Alldeles förbryllad öfveï detta fyndiga svar, som förutsätter detaljkannedoin oin dåvarande riksdagsförliållaiiden ' - Glistaf III brnkade nämligen sjalf, liksom konungen ännu. i våra dagar. utse talinaii för riltsdagicrna -, kan prelaten. endast utropa: &gt;Huad tycks eder, mine Herrar, om ett sådant f r o, ~ t i m m e r? ~ Laiidtniannen, som härvid patagligen representerar författarens mening, svarar dA nied ett verkligt loftal öfver bildade kvinnor i. allniäiiliet och. denna i synnerhet: min högaktning för könet blifver iipplifvad livarje gång jag ' hörer fruntimmer tala med vett och ledikliet. Sådana fruntimmer äro ock gemenligen raska i nyttiga friintimmers yrken. Denna frii sköter sitt hiislik11 och uppföder barn med den klokhet, att hoii~förvarfvat sig ' hederligt folks aktning. Om oförmögne barn drager hon en synnerlig vård, att de grundligen matte underviks i religionens grundsanningar - ' mig roar att höra fruntimmer tala med förstånd och en adel frimodighet. De utgöra efter Guds egen vishet och vilja en angenäm och angelägen hälft af niänniskoslaktet.
Alngods, Taft, Kypert eller Levantin, etc., ehuru redaclsonen blifvit af de begge förstnämnde Stånden förändrad, kommer, utan afseende å Ridderskapels och Adelns åtgärd, att detta varuslag till införsel tdlåta, detsamma att med förhud mot införsel beläggas; men då Utskottet, genom den nyssnämnde, af Två Stånd beslutade, redactions-förändringen, hvilken afser att åt rubriken gifva en större utsträckning, anser skil laglighet i tullintraden kunna föranledas, får Utskottet föreslå, att, med borttagande af 32o;de och 3?. 1 :sta volerungs-propositionen, derom må röstas på följande sätt: 25:o Den, som bi fidler den för ifrågavarande, bland Väfnader: Helsiden, Alngods, förekommande, artikel, af Utskottet föreslagna och af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet godkända lydelse, nemligen: Taft, Kypert elter Levantin, Satin eller Sidensarge, enfärgade eiler skiftande, rutiga eller randiga, genom olika färgad t silke, men ej genom väjnads sältet, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages den af Presteoch Borgare-Slånden uppställda redaction, så lydande: alla släta Sidentyger, såsom Taft, Satin, L, evan ti n eller af hvilken annan benämning sorn helst, enfärgade, skiftande. rutiga elter randiga, hvaruti någon inväfd blomma eller figur icke befihnes. Prop. Nnis Enligt hvad i Memorialet N:o 4> år omförmäldt, 323 ocl. 324. angående de bland Väfnader.
Denna betydliga olägenhet kan, efter mitt omdöme, säkrast afhjelpas derigenom, att Härads-Rätterne blifva i det närmaste permanente; och då till dessa considerationer i brottmål lägges hvarje Samhälls medlems rättmätiga anspråk på beskydd till person och egendom, på Lagarnes verksamhet och på en behörig skyndsamhet hos deras organer, anser jag mig böra i underdånighet tillstyrka, att Lag Cornitéens yttrande, angående permanenta HäradsRätter, måtte i så måtto bifallas, att Härads-Rätterne böra hvarje månad, de fot eslagne ferierne undanfagrie , sammanträda, om icke ransakning med häktad person oftare påkallar deras sammanträde, då i sådan händelse Rättens Ordförande och Ledamöter böra oförtöfvadt, eller så fort i laga ordning ske kan, å Tingsstället sig inställa, för art en slik ransakning företaga och till slut befordra. Med den syftning till fullkomlighet, som en ny Lagstiftning bör äga, kan det, elter mitt omdöme, icke förenas, att tvistande parters rätt skulle kunna uppehållas eller förlamas af former, som icke äro nödige, eller af Rättegångs-instaiitier, som möjligen kunna umbäras. Af sådan anledning och på de flera i Lag Comiteens Betänkande anförda skäl, tillstyrker jag äfven i underdånighet, att Lagmans-Rätterne måga indragas. Då det derefter åligger mig att afgifva ytt. rande uti frågan, huruvida Hof-Rätterne böra ut - Dén 5 Maj. flyttas, haT jag väl å ena skian insett vigfen af de mogna skäl, sorn blifvit anförda till stöd för den tankan, att denna fråga borde hvila intill dess att »len Hålk af Hagen, sorn med detta ämne äger gemenskap, hunnit blifva utarbetad; men å andra sidan har jag funnit min pligt fordra, att icke förtiga den öfvertygelse jag hyser, att frågan om Hof-Eäilernes utflyttning står uti omedelbart sammanhang med frågorna om Corrections ■ Inrättningarne, om permanenta Härads Rätter och Hagmans, Rätternes indragning.
St:r ega att till K. M:s och Fäderneslandets heder och nytta samt allmänt gagneliga ändamål disponera. Den 16 Mars. Detta är Bankens ändamål i allmänhet. Skärskådar man dessa föreskrifter närmare, så skall man otvifvelaktig! finna, alt hvad som hör till Bankens konsolidering icke är annat än enl. Litt. A i BankoOrdmn, uprätthållande af myntvärdet. Således allt, som bidrager dertill, hör till Banken konsolidering. Såväl reservanter inom Utsk. som en och annan talare här hafva ansett, att äfven Litt. B. eller Bankens egenskap af lånebank skulle kunna innefattas under begreppet Bankens consolidering. Jag hemställer likväl till en hvar af Hrnne, huruvida Bankens konsolidering befordras derigenom att lånerörelsen utsträckes. Utsk. har i sitt Betänk, ådagalagt, att Bankens ställning i denna stund är bättre än den under lång lid varit. Vid sista Riksdagen åberopades såsom skäl för reserverande af Bankovinslen för Bankens räkning, att silfverfonden sjunkit, att den behöfde förstärkas o. s. v. Detta var grunden för de Ullåt:n BankoUtsk. då afgaf. Sådant är förhållandet alldeles icke f. n. Bankens ställning är, som jag nämnt, utmärkt god. Den har omkring 7,000,000 R:dr i silfver. Vi känna, att vexelköpen under denna vinter fortgått, hvilket högst sällan inträffat denna tid af året, och just derigenom har Bankens metalliska kassa blifvit förstärkt, så att enl. ett till BankoUtsk. inkommet Mern. det belopp, hvilket Banken eger att i Hamburg hafva i silfver, är nära fullt, hvarför Fullmäktige begärt en utvidgning i denna rätt. Allt detta sammanlagdt visar, att någon serskild åtgärd för myntvärdets uprätthållande icke erfordras. Under sådane förhållanden har jag liksom pluraliteten inom Utsk. ansett, det vara Utsk:s pligt att för 15. St:r tillkännagifva alt ingen reservation af Bankovinsten erfordras för Bankens konsoliderings och att åt 15. St:r öfverlemna disponerandet af nämnde Bankovinst.
December utfärdadt bevis, af innehåll, att, enligt medelberäkning för de senaste io åren, 67 gossar af från 10 till 20 års ålder, årligen lill staden inflyttat, men endast 22 utflyttat, samt att de inflyttade varit fattige, okunnige och vanvårdade ynglingar från flera Rikets provincer, men de utflyttade merendels varit i handtverk inöfvade, så alt de bättre annorstädes kunnat söka sin utkomst. Utskottet, som icke sätter i fråga, alt en arbets-inrättning i Eskilstuna fristad skulle, på sätt motionären yttrat, vaia både nyttig och af behofvet påkallad, kan emedlertid icke frånträda sin åsigt, att för en sådan anstalt allmänna medel icke böra användas, hvadan Utskottet i denna punkt vidblifyer sitt förra Utlåtande. G:te punkten, angående ett äskadt lån af allmänna medel till egarne af Skönviks Glasbruk, har af Preste-Ståndet blifvit lernnart utan anmärkning, hvaremot ledamöter af Bor gare-Stånd ed talat för bifall till det sökte lånet, med afseende å de af egarne nedlagde betydliga kostnader för Brukets förbättrande och införande derstädes af inrättningar, sorn för landets industri voro af obestridlig nytta. Då Utlåtandet i denna punkt blifvit af tvänne Riks-Slånd bifallet och af ett annat lemnadt utan anmärkning, har Utskottet, under åberopande af de skäl, hvarpå det förra afstyrkandefc sig grundar, ansett sig böra detsamma vidblifva. 7:de punkten, angående utbetalning på en gång till Landlbruks-Academien af det byggnads-capital, som Academien haft hos Stats-Verket inneståendej har äfvenledes blifvit af Preste-Ståndet lemnad utan anmärkning, hvaremot inom Bor gare-Ståndli blifvit erinradt: att Utskottet nog Blh, till Fi, S. Litt.
Nu hafva Ridd. och Ad. för detta ändamål beviljat 100,000 K:dr, och Preste-Ståndet 5o,ooo R:dr, hvaremot Borgareoch Bonde-Stånden afslagit allt anslag dertill. Äfven här blifver nödigt att först afgöra Contrapropositionen; och får Utskottet, i sådant hänseende, framställa följande förslag till voteringsproposition: - Ståts-Utskottet t Memorial N:o 31g. Den, som vill, att contrapropositionen skall innehålla bifall till Kongl. Majas Nådiga Proposition i fråga o'm ett Extra anslag till Kungsholms fästnings bestyckning, eller samma anSlags bestämmande till 100.000 Hulr, voterar Ja; Den det ej vill, Nej. Vinner Nej, afslås allt anslag lill beslyckningen å Kungsholms fästning. För voteringen i hufvudfrågan får Utskottet föreslå följande proposition: Den, sorn bifaller, att för Kungsholms fästnings bestyckning må beviljas ett Extra anslag af 5o,ooo R:dr, voterar Ja ; Den det ej vill, Nej. Vinner Nej, (i:a Alternativet) beviljas hela det i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition äskade anslaget af 100.000 R:dr; v (a:a Alternativet) afslås allt anslag för bestyckningen å nämnde fästning. 7:0 För Stochholms avenuers befästande till lands och sjös har Ridd. och dd. beviljat det af Kongl. Majit äskade anslaget 3oo,ooo R:dr. Preste-Ständet har åter bifallit Utskottets Betänkande, innefattande dels tillstyrkande af 5o,ooo R:dr för fulländning af försänkningsarbetet i Stockholms skärgård, dels ock afstyrkande af anslag för befästningen till lands, och Borgaresamt Ronde-Stånden hafva afslagit äfven nämnde 5o,ooo Riksdaler.
Hvad som emedlertid måste blifva följden af slikt Rikets Ständers vägrande, som det här anförde, att fylla ett uppgifvet och klarligen ådagalagdt ordinarie Statsbehof, är en förlägenhet i Statsförvaltningens gång, som kan blifva menlig och, såsom vid detta tillfället var förhållandet, kan bereda omöjlighe - 299 ten, att i alla administrationens grenar så besörja nationens angelägenheter och gälda hvarje Embetsoch Tjenstemans uppfyllda pligter, att både Statens oell deras billiga rätt motsvaras. Under sådana förhållanden måste det för Riksstyrelsen vara en pligt att ifrån andra, lofligen användbara tillgångar provisionelt anvisa nödiga medel, för att medelst arfvoden och extra lönefyllnader förekomma ofvannämnde betänkliga följder. Detta har skett, och de få, obetydliga anordningar å besparingarne, som i följd af dessa åsigter sedan 1834 utgått, utöfver dem Rikets då varande Ständer sjelfve ansågo böra såsom temporära tillökningar fortfara, utgöra också, likasom dessa, vilkoret för möjligheten att besörja förvaltningens gång, samt hemta sitt belopp från ett Statsförslag och, såsom nämndt är, sin grund från skyldigheten att vårda det allmännas rätt, en åsigt, hvilken sist varande Rikets Ständer synas hafva delat, då de antogo det förslag till Stat för Kongl. KammarRätten, som Kongl. Maj:t vid 1834 års Riksdag förgäfves framlade.
Maj:ls nådiga bref den 15 Februari 1855, i öfverensstämmelse med al Rikets Ständer godkända grunder, fastställda nva formulär för rikshufvudboken blifvit första gången tillämpadt vid afslutningen af 1854 års stats-räkenskaper: oc.li efter meddelande af en framställning, till upplysning om den nya bokförings-methodens beskaffenhet, hafva bemälde Revisorer yttrat, att den verkställda granskningen af rikshufvudböckerna för åren 1854 och 1855 enligt deras omdöme icke allenast bekräftat de af Rikets Ständer och deras Revisorer vid föregående tillfällen uttalade åsigter om bebofvet af en förändring i det förut iakttagna bokförings-sältet, utan äfven ådagalagt, att den nu antagna methoden för bokföringen vid tillämpningen visat sig vara fullt användbar och ändamålsenlig. Vid jemförelse med de föregående årens enahanda räkenskaper hade Revisorerne funnit, att de sednast uppgjorda rikshufvudböckerna lemnade ej allenast en i väsendtlig mån lättare öfversigt af förhållandet med Statsverkets ställning, enär hvarje konto utvisade huru såväl inkomst som utgift lill beloppen utfallit, utan ock på samma gång en större fullständighet i redovisningen derigenom att dels särskilda hufvudräkningar blifvit inrättade för Stats-verkets grundfond samt ordinarie och extra statsreglerings-fonderna äfvensom alla öfriga särskilda fonder och kassor, hvilkas ställning förut endast genom vidlyftiga omslut kunnat inhemtas, och dels att den nya rikshufvudboken, elter det
Collegium har ytterligare tillstyrkt bifall till hvad afSiden-Fabriqueurerne, i afseende på Införsel-förbud, är and råget; och äfven ansett, det tillåtelsen alt 44 Bevillnings-Utskottcts Betänkande N.o 27. införa utliinska Bomulls-väfnader, så mycket mindre bör utsträckas utöfver hvad Kongl. Maj:ts Kådiga Kungörelse, af den 27 Dec. 1827 i den delen innehåller, som, i den händelse en sådan tilla ten införsel kunde minska tillverkningen af Svensk Bömulls-väfnad, detta kunde minska införsel af Americansk Bomull, och sålunda lägga hinder i vä-, gen för den nu lifliga handeln med Norra America, och den derpå till stor del beroende Svenska Jern-exporten. Kongl. Collegium anser Svenska Lihneväfnaden hafva hunnit lika höjd med den utländska, och att dervid nu mera endast fattas användbara blekningsoch appreterings-inrättningar, för att meddela väfnaden den ytliga fullkomlighet, sorn hos utländningen gör den mera säljbar,; i, afseende hvarpå Collegium anser ingen våda skola uppkomma genom tillåtelsen att införa Linneväfnader, emot den af General-Tilli-Styrelsen föreslagna tull; men har deremot tillstyrkt fortfarande förbud emot införsel afSegelduk, på den grund isynnerhet, att ingen klagan försports hvarken öfver varans dyrhet eller brist deraf. Vid frågan om Socker, har Cornmerce-Collcgium, med åberopande af Eevillnings-Utskottets Betänkande IV.o 27. Deputerades Utlåtande, föreslagit, att Tull å inkommande rått Socker måtte bestämmas till 1, högst 1 sk. 2 r:st. per Skålpund , samt utförsel-tull på ToppSocker lill högst 1 procent af varans värde.