Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s Orden och Riddaren af K. M:s Nordstjerne-Orden, Grefve Carl Göran Detlof Mörner, att efterträda Wår Justitie-ombudsman, i händelse han innan nästkommande riksdag skulle med döden afgå; så vilje Wi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, Grefve Carl Göran Detlof Mörner, att i detta fall vara Wår Justitie-ombudsmans efterträdare; och har han under tiden att ställa sig till efterrättelse hvad Wår den 1 Mars 1830 för Justitie-ombudsmannen utfärdade Instruktion i 25 § stadgar och förmår. Till yttermera visso bafve Wi detta underskrifva och med Wära insegel bekräftat, som skedde i Stockholm den 1 Mars 1851. Bih. till R. Skrifvelse, N:o 20. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Fehr. 1851. Preste-Ståndet den 1 Mars — Borgare-Ståndet den 1 Bonde-Ståndet den 1 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, med anhållan, att undersökning i afseende på Helgonskylden i Halland måtte anställas. (Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Bet., N:o 29.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, vid öfvervägande af väckt fråga om utredande af förhållandena med den s. k. helgonskylden i Halland, inhemtat, huruledes, uppå Rikets Ständers under den 23 Maj 1845 derom gjorda underdåniga anhållan E. K.
Cp:nie samt ch L L. kllallelgren sig betingat för deras biträde wid den är 1708 werkskölde amalgamering ellet omfattning af Swensta -Kronolänen i Ho land med -/tztdels ärlig afbetalning, återstod» circa 142,^20 Jttdal., hwilka redan föro Mike hagen bordt wara liguiderade, sä att dels ge, nast och dels inom rgoo ärs fint i det minsta 0Oy,oOO i utländstt mynt mäste anstaffas, utöfwer hwad till räntor och ärligen faststälde Capitalmfbetkalningar erfordras, Contoirets Inrikes skuld i Rancompnt bestod till det minsta uti Obligationer till Sedelhafwaren, Mde pä 4 och s är, och hwilka Obligationer efter hand till betalning förföllo. Alla Contoirets Vanwmynts tillgängar hade deremot under den framflutms tiden blifwit fä inedtagne, att uppä DifeontläneL i Banguen, såsom Contoirets yttersta resiource, en? hast äterstodo den zo Juni 1820 att disponera §6,g6o Rd. zo si. 2 rst. Nägon tillgäng pä Bancomynt kunde wäl förwäntas genom framdeles inflytande Licent-medel, samr de Sjötulls-medel, dem Contoirst till »8vo ärs flut af KonglStattzWer, ?ek kunde fa sig tillwexla; Men desie tillgängar wory dock icke att påräkna kill något betydligt belopp och sldeles icke fwarande emot Contoirets behofOch dä Bapcomyntet L allmänna rörelsen war tuera sällsynthade man föga anledning att Hoppas, det nä« Den r8 November. 889 got understöd genom nya Län i detta mynt stulls kunna beredas, om ock Contoirets Znländste Credit siraxt ester Riksdagen warit fullkomligen stadgad.
Cederström: Vid 2 mom. af denna § har jag ingen annan anmärkn. att göra, un att jag anser orden ”så Jange bankens rörelse fortfar” böra utbytas mot orden: ”förrän banken visar sig hafva inlöst sina utgifna cr edit sedlar eller i R. St:s Bank deponerat motsvarande belopp i Rikets myn t.” Hr Lefre'n: Jag anhåller att vid detta moment måtte göras ett tillägg, hvarigenom det kommer att lyda sålunda: "Bankens egna och andra enskilda bankers acliebref få alding ibland hypothek för grundfond antagas. Ej må insatt grundfond genom utdelning minskas, så länge bankens rörelse fortfar, icke heller till cassans förstärkning mera af densamma uttagas än de i 5 §:n nämnda 2Ö procent.” Hr Ribbing: Jag kunde icke bestämdt uppfatta den föreslagna redactionen, med undantag af den sista meningen, och som den strider mot hvad som på förmiddagen beslutades, så motsätter jag mig antagandet deraf, samt anser att icke ens propos. derå bör framställas. Frih. Cederström: Vid g §:n blir tillfälle att be stämma huru med cassans förvaltning samt proportionen emellan dess tillgångar och beloppet af utelöpande creditsedlar förhållas bör; men i afseende på förevar, mom. af 6 §:n, som icke innefattar frågan om annat än hvilka handlingar skola tillhöra grundfonden samt alt insatt grundfond icke må genom utdelning minskas, så länge rörelsen fortfar; får jag anmärka, alt rörelsen upphör 18 månader före octrojens utgång, och att under denna lid utdelning af grundfonden kunde äga rum, derest Utskins redactionsförslag antogs. Jag deremot anser utdelning deraf icke böra få ske, med mindre bolaget visar sig antingen hafva inlöst sina utgifna credilsedlar eller ock i R. St:s Bank deponerat motsvarande belopp i Rikets mynt. Dermed anser jag momentet kunna antagas, och att, när vi komma till g §:n, man kan ingå i discussion om hvad Hr Lefren ansett böra stadgas i afseende på cassans förhållande till beloppet af utelöpande creditsedlar.
Nej, jag ämnar just som ni säger lägga armarne i kors och se hur saken utvecklar sig. Sådant der ska’ man aldrig blanda sig i, då trasslar man bara värre till det; man ska’ behandla det som en böld, låta det mogna och läkas af sig sjelf – se’n blir det nog bra igen.» »Fy, herr Vigert!» utropade Agnes förtrytsamt. »Det der var icke vackert sagdt! Kan det verkligen vara er mening att ni inte skulle vilja hjelpa de här stackars Jonsons?» »Jag begagnar mig aldrig af sådana der verb och verbformer som ’skulle vilja’, ’önskar’, ’hoppas’, ’tror’. Då en föresats uppstår inom mig, sätter jag tvärt hufvudverbet i indikativus presens och rättar mig sedan derefter. Alltsedan min barndom, då jag läste franska grammatikan, har jag inte tålt de der verben, som fordra subjonctif.» »Det der var mycket kraftigt sagdt, herr Vigert», svarade Agnes, »men icke så litet öfvermodigt och – egoistiskt. Den som inte kan använda orden hoppas och tro, förstår icke hellre ordet ’älska’, och utan det blir ändå allt hvad ni verkar och genomdrifver ingenting.» »Det är möjligt, fröken. Få se i alla fall om Jonsons egentligen få mera godt af er tro och kärlek, än af min egoism.» »Ja, det skall jag visa er!» utbrast Cecilia med blixtrande ögon. »Om Jonsönerna äro oskyldiga, lofvar jag att herrskapet Burström ska’ få plikta för sin elakhet. Farbror Conrad har sjelf sagt att de gått lagstridigt till väga. Således behöfver man blott stämma dem. Det är vår pligt att icke låta detta passera oanmärkt. Dessa rika, högmodiga menniskor skola få se, att de inte ha rättighet att så behandla de fattiga, bryta in i deras hem, gömma undan deras barn, och utan bevis kalla dem för tjufvar!» »Jag önskar er upprigtigt lycka till i ert polisförehafvande, fröken», svarade herr Vigert, »jag varnar er blott, var försigtig! Ni kan inte tro hvad sådana der mål äro krångliga, det händer så lätt att man gör mera skada än gagn åt dem man vill hjelpa.»
IÖ34 och 1835. 0 Sami. lidra Bundet 5 l\:de Häftet, 34 P ot. ZJldr d19 Pehr. 1835. uppgöra sådan voterings-proposition, hvaiigenom^Slåndets beslut må komma under omröstning: N:o 82 till Ridderskapet och Adelil samt Borga re-Ståiidel, rörande deras åtgärger vid Memorialet N:o 64; med vidblifvande af det förut fattade beslutet, återremitterades Memorialet, med anmodan till Conslitutions-Utskottet att föreslå jemknings-förslag eller voterings-propositiou, sådan, att Ståndets tanka må komma under omröstning, och N:o 83, till Ridderskapet och Adelil samt Borgare-Ståndet, i anledning af deras återrernisser pä Memorialet N:o f>7; Ståndet vidblef sitt i ämnet fattade beslut och återremitterade Memorialet, N;o 83, till Constitutions-CJlskoltet, med anmodan att föreslå sådan voterings-proposition, alt Ståndets, såsom gemensam tanka förklarade anmärkning må komma under omröstning. S. D. Föredrogs oell lades till handlingarne Expedilions-Utskottets Memorial N:o 22, i anledning af Borgare-Ståndets anmodan tili Rikets Ständers samtlige Utskott, att inkomma med uppgift å de ärenden, hvilka på Utskottens handläggning ännu äro beroende. S. D. Föredrogs å nyo Constitutions-Utskottets Memorial N:o 84, med förslag lill ändring och omflyttning af 2 morn. 56 §. RegeringsFormen samt jemkning i dess 81 §. äfvensom i 29 §. Riksdags-Ordmngen. Återremitterades, med de, såsom Ståndets gemensamma tanka, förklarade anmärkningar, sorn uti Prosten Hallströms emot Memorialet afgifne reservation innefattas. S. D. Föredrogs å nyo Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 4°^» öfver anmärkningar vid Bet.
Vid besvarandet af denna fråga, torde det icke vara otillständigt alt taga i betraktande hvad af krigsfloltor, oheräknadt deras nytta dels i strider på hafvet dels att beskydda handeln, fordom kunnat uträttas. Det visar sig då, och historien mäste härvid ovilkorligen vara ledaren, att krigsfloltor, om än aldrig sä stora och om än aldrig så väl anförde, dock icke kunnat tillvägabringa några sådana resultater sorn omedelbarligen ledt till länders eröfring eller nnderkufvande; undantagen äro åtminstone få; fästningar hafva måst gifva vika, öar hafva blifvit eröfrade, släder hafva blifvit uppbrände, och kuster understundom härjade, ty der skepp och fartyg flyta och kunna röras, finnes icke något af menniskohand uppbygdt som dem kan emotstå; men dessa voro målen för deras förstörelseförmäga, ty till hjertat af något land kunde de icke intränga, d. v. s. till hjertat af något land kunde icke någon flotta af sådan betydenhet intränga, att våda för landets sjelfständighet uppkom. Der en större flotta kunde agera, såsom vid Köpenhamn ar 1807, blef utgången ingalunda tvifvelaktig. Det inkast skulle möjligen kunna göras, alt skärgårdsflottor, eller flottor af grundgaende fartyg, hafva i alla tider, sedan sådane byggdes, kunnat intränga i skärgårdarne och på floderna och således varit i tillfälle bidraga till 208 Den 11 Mars e. m. länders eröfring; men så hvarken är eller har förhållandet varit; skärgårdsfartyg, sådane de ännu byggas och förefinnas, äro visserligen af stor nytta och användbarhet, men icke kunna de tillvägabringa något så stort resultat, som att bidraga till rikens och länders eröfring, utan att af stora skepp understödjas. Det är ångkraften, använd på fartyg, i förening med den höga grad af fullkomlighet, hvartill artilleriet i våra dagar hunnit, som gifvit sjövapnct den oerhörda öfverlägsenhet i hänseende till verldshändelserne, som våra förfäder icke anade, och som, när profven en gång komma att afläggas, troligen skall förestafva verlden lagar.
Hr Anckarsvärd äfven finna sig förbunden , att, såsom ledamot af StatsUtsk., yrka det desse embetsmän, ifall af afgång i anseende till deras ålder, må komma i åtnjutande af samma pensioner på indragn.stat, som om deras arfvoden äfven varit dem tillagda såsom ordin.- löner; enär de i löner och arfvoden, sammanräknadt, ej hafva en skilling mer, än deras vederlikar isandra verk endast såsom ordin.-löner ålnjuta , oansedt särskildta arfvoden af 4oo r:dr i de flesta andra verken , såsom Krigs-colhm, Förvaltningen, Stats-cont. och Commerce-collrm till en del. I öfrigt oell efter jag nu har ordet, vill jag fästa R. o. Ad:s samt SlatsUtskts uppmärksamhet derpå, att den af Utsk. föreslagna utvägen till organisation af Kammar-coll:m, utan någon ytterligare kostnad , genom begagnande af assessorer i stället för råd, långt ifrån att medföra besparing, skulle förorsaka större kostnad, emedan man ej kunde afföra de nu lefvande rådén annorlunda, än på indragn.stat, då assessorerne" skulle blifva ett plus i stället för ett minus i kostnaden för detta verk. För min del skulle jag derföre icke kunna tillstyrka bifall till en sådan förändring, äfven om den i verkställigheten vore eljest användbar inom detta verk, hvilket elen, efter mogen pröfning, befunnits icke vara. D c n a M ;i j e. m. 127 H11 von Hartmansdorff: Då näst domstolarna det icke är något embetsverk , som , mig veterligen , bär en vidsträcktare verkningskrets än Kammar-colllm; så är det ock. säkert, alt på intet stalie, näst domstolarna, skola vägrade anslag komma att verka så menligt på allmänheten , som i detta collini. J1 g bar icke bort Frih. Cederström påyrka bifall till den motion, rörtde Kammar-eolkm, sorn Hr 'Stuart väckte, och i hvilken jag deltog.
Mödrarna hysa ingen betänklighet att i denna låga temperatur för några ögonblick visa besökande nakna barnungar af ett eller två års ålder. Sjukdomar äro detta oaktadt sällsynta, om jag undantager, att nästan alla om hösten, innan den stränga kölden inträffat, voro besvärade af en svår hosta och snufva. Ytterligt svåra hudutslag och sårnader förekomma äfven så ofta, att uppehållet i det inre tältet härigenom vanligen blir för europeen vämjeligt. En del af sårnaderna utgöras dock endast af kylskador, som de flesta ådraga sig genom den sorglöshet, med hvilken de under stark blåst utsätta den bara halsen, bröstet och handlofvarne för den strängaste köldgrad. Då en frostskada inträffat, behandlas den, äfven om den har betydlig utsträckning, ytterst vårdslöst. Man söker blott att upptina det frusna stället så fort som möjligt, dels genom gnidning dels genom uppvärmning. Deremot sågo vi aldrig någon, som varit utsatt för djupare gående frostskada på händer och fötter, ett förhållande som måste tillskrifvas den ändamålsenliga beskaffenheten af deras skodon och vantar. Från början af oktober 1878 till medlet af juli 1879 tycktes något dödsfall ej hafva inträffat på de oss närbelägna tältplatserna. Under samma tid ökades invånarnes antal med två eller tre nyfödda. Under hustruns hafvandeskap var mannen mycket öm mot henne, höll henne oafbrutet sällskap i tältet, kysste och smekte henne ofta i främmandes närvaro samt tycktes med stolthet visa henne för de besökande. Någon begrafning eller något bröllop hafva vi ej varit i tillfälle att bevittna. Det synes, som om man stundom skulle bränna de döda, stundom lägga ut dem på tundran till spis åt rofdjuren, med vapen, slädar och husgerådssaker. Man har kanske börjat att öfvergifva den gamla seden att bränna liken, sedan jagten försämrats så, att tillgång till späck för bränningen minskats. Jag har förut beskrifvit de gropar, fylda med brända ben, som dr Stuxberg träffade den 9 september 1878 vid randen af en uttorkad bäck.
SrännrinSbränningömeblen R:mt R:br 13,500,000 » » 2,000,000 » » 1,600,000 » » 9,500,000 ffmarjemte 2Bi, tilt fpllattbe af RifSgälböfontoretö behof, åtagit £)fj en allmän betoillning, att för år 1867 utgå meb » » 2,600,000: — ©untnta S3e»il(ning§mebel 9t:mt R:br 29,200,000: — 9tifSbagS 75 § 14. öfter att ^aftua öfwerfett och granffat ben af näft förut förfamlabe ©tanber antagna 33etoidningS ?Dlaj:t gjort anmälan, jemte bet 2Bi tid .Kongl. 9daj:t öfmerlcmnat ben af £5fj öfmerfebba ©tabgan meb tidhöranbe inftruftion för taperingSförrättningarne, imber anl)ådau att .Kongl. ?Ötaj:t täcftcS låta benfamma tid altman efterrättelfe tungöra. § 15. 3 affeenbe på Sfcudagftiftningcn hafaa 2öt, font uti unberbånig ffrifmctfe ben 24 fifttibne feBruari gjort anmälan beröm, att 28i funnit gobt att tid ben af Kongl. 20taj:t meb franfrife afftutabe £)anbelötraftat lemna Söårt goblännanbe, bets för några artiflar Beftutat nebfättning uti eder frihet från nn flabgabe införfels* afgifter, bets funnit ffätig förhöjning Böra ega rum i gådanbe införfctStud å axtu fctn Karfafjer od) KarfafjBanb, famt fåban tull jemmäl
Spetsar, Uddar och Blonder, förbud eller ock 100 procent. Strumpor, af alla slag, 5o procent. Talg, likaledes, eller 2 R:dr 16 sk. Lisp. Tråd, Bomullsoch Linne-, 5o procent. Ur, Fick(andra slag) 1 R:dr stycket. Urband och Urkedjor af sammansatta, eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen, förbud. Wax, gult, hvitt, färgadt, 66? procent. Win, alla slag, på fastager 75 procent eller 1 R:dr 6 sk. kannan, på buteljer, 66? procent eller 2 R:dr 32 sk. Wäfnader: Helsiden: Flor, Kruseller Crepe, 66? procent. Sammet, 66? procent. Inkommande directe från Ostindien 25 procent, eller 7 R:dr 24 sk. S’. Shawlar, Shawletter och andra dukar af gaze eller annan gles väfnad af s. k. bourre de soie, samt genom tryckning eller pressning fasonerade, förbud elier 100 procent. Väfnader: Halfsiden, eller af Silke till större eller mindre del blandadt med bomull, lin, ull eller andra ämnen: Alngods, 4 BerillningsUtskottets Betänkande, 2V.-o 12. 9 Alngods, alla slag, ^5 procent eller 7 R:dr sk. gf. Inkommande directe från Ostindien, 5o procent elier 5 R:dr U. Bomulls: Carnbrick, blekt och glättad, 5o procent eller 2 R:dr U. Corderoy och Cordet, Sammet och Manchester, samt Satin och Jean, Dincity, Percale och Batist, förbud eller 70 å 100 procent, Tryckta eller pressade, af alla slag, förbud eller 100 procent.
Vattenglas, eller en lösning af kiselsyra i kali eller natron 5 Van; hänföres till Färger, ej specificerade. Vax, alla slag — Frii ;t. ') Enligt Traktaten nedsättes tullafgiften från och med år 1868 till l R:dr 50 öre. Bih. till R. St. Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Vaxarbctcil; hänföras till Varor, i taxan ej nämnda, arbetade. Vekar, lampoch ljus1 skalp. — 70 Verktyg för fabriker, handtverk och jordbruk, ej specificerade 5 — Verktygslådor för barn, med verktyg, hvilka icke kunna såsom sådana begagnas; se Leksaker. Vill, alla slag: af till och med 21 procents alkoholhalt: 1 skålp. — 7 på buteljer 1 kanna. — 53 af högre alkoholhalt: på fastager 1 skålp. — 14 på buteljer 1 kanna. 1 75 Vindraf, torr — Fri. Vindrufvor — Fria. Vinsten, rå eller renad — Fri. Vinstenssalt — Fritt Vinstenssyra och Vinsyra; hänföras till Kemiskt-tekniska preparater. Violrot; hänföres under Apotheksvaror. Violsirap; hänföres under Sirup. 1 skålp. 10 Visitkort*) — i skålp. — 14 Vitriol, alla slag — Fri. Vitriololja och Vitriolspiritus; se Svafvelsyra. Väfnader: helsiden: fel b och plys 1 skålp. 1 — andra slag, guldoch silfvertyg derunder inbegripna2) 1 skålp. Sammet tullbehandlas såsom helsiden, andra slag, då hela jtan utgöres af silke, ehuru frånsidan utvisar bomull. ') Enligt Traktaten nedsättes tullafgiften från och med år 1868 till 8 öre. 2 „ , » » » b b b 1868 b 1 R:dr SO öre. Förslag till Tulltaxa. 8 i Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre.
Derpå lärer allt svar kunne sparas, så långe man. hyser den ölverty-*. gelse, att HofRåtten, bland den ifrågavarande Embetsman!!,a-klassen, kan för tillfället hitta på frenne personer med erforderlig skicklighet. Angående d.cn princip seni samina värde Talare velat 6oj Ven 12 Julii }• m, göra gällande, nemligen att Embeten ej böra tillsättas genom hazarden, utan elter förtjenst, så år den ganska riktig; men jag vill först dervid anmärka, att det ej år fråga om att tillsätta Embeten, utan endast om en tillfällig fubftitut, under afvaktan på den Ordinarie Ledamotens återkomst. Hvad deremot angår den obestridliga principen, så år den fullkomligen bibehållen genom urval till förslaget. Att ytterligare vilja utsträcka principen till gradering emellan de trenne skickligast befunne, måtte vål vara öfverdrift, når man med säkerhet kan antaga, att alla tre blifva i samma väg använde, tätt efter hvarandra, om de det vilja, så långe det nu^för tiden varande missförhållandet åger rum, emellan antal af förordnanden och tjenstledigheter å ena sidan, och antal af tillgångelige ämnen för adjungerade Ledamöter å den andra; öfver hvilket missförhållande jag hört mycket klagas. Örn det vore riktigt, såsom Herr Tham sagt, att endast sökande kunde komma i fråga, så år vådligheten ännu mera uppenbar; och når nu sökanderne, för tillfället, åro få, så anser jag ganska ringa svårigheter möta en parts hemliga ombud, att vinna inträde såsom Referent och Domare i sin hufvudmans sak. Når nu dessutom Ledamöter adjungeras på korrt tid af HofRåtterne, utan Kongl. Msjrts kännedom, så år äfven det skenbara hindret upphåfvet, och god. tycket ännu mera verkande; ombudet kan i detta sednare fall komma att föreställa Domare och Referent endast jemt så långe som behöfves, för att i sådan egenskap utföra sitt hemliga uppdrag.
Skulle prisnämnden anse, att ingen af de insända täflingsskrifterna besitter sådana egenskaper, att densamma bör tillerkännas det utfästa priset, förbehåller redaktionen sig rätt att i samråd med de öfriga prisdomarne öfver detsamma förfoga. Stockholm i oktober 1897. För redaktionen af Idun Frithiof Hellberg. * E n röst ur de bortglömdas läger. - pramför mig ligger ett nyss anländt bref, r manande m e d enkla, gripande ord till en handling, hvilken blott är en enkel plikt för mig, som under hela min lifstid stått i liflig förbindelse med landsbygdens befolkning på skilda trakter samt haft så många tillfällen att känna de olika tänkesätten och sedvänjorna hos de s. k. ståndspersonerna och landtallmogen. Och dock har jag tyvärr ej af mig själf tänkt på att säga ett ord till förmån för landsbygdens hjälplösa pauvres honteux, utan måste af en okänd påminnas därom! Hvem tänker väl på dessa bättre fattiga? Det är, som om några sådana ej funnes till i våra bygder. » Städerna, » säger den mig okända brefskrifvarinnan, som ej ber för sig själf, utan för sina betryckta likar, » hafva välgörande stiftelser, asyler, donationer m. m., ur hvilka fattiga bildade kvinnor, som ej själfva kunna försörja sig, erhålla hjälp och understöd. Dessutom äga dessa fattiga alltid vänner och bekanta bland sin egen klass, hvilka i nödens dagar bistå dem, men hvar IDUN 1898 finnas väl i någon landsförsamling dylika hjälpkällor för fattiga ur de bildade klasserna? » Så långt den manande rösten. Jag vill här blott anföra ett par omständigheter, som förorsaka, att dessa fattiga lefva så obeaktade till och med i stora folkrika bysamhällen, då dessa blott bestå af folk ur allmogeklassen. Känslan af klasskillnad är ingalunda helt utplånad i vår så kallade jämlikhets tid; den lefver tvärtom mångenstädes ett kraftigt lif; men den har, så att säga, ömsat plats.
Dec. P. 33o, 356, 36a. i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående ändring i Författningen om inteckning i jord och fast egendom å landet. Sept. 2 A. P. 519. Oct. P. 217, 228. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkanden angående 23 och a5 §§. af Förordningen om inteckning i fast egendom. Sept. 2 A. P. 519. Oct. P. 218,228. i anledning af 1:0 BancoUtskottets Memorial rörande omöjligheten att få upplyst huruvida dess låntagare mot fast egendom äro frie från förmynderskap eller förvalt - ning af andre fömånsrätt ägande medel; 2:0 Herr Pereswetoff Moraths Motion om inrättande af FörmyndareKainmare i alla Rikets provinser; 3:o angående uppgifvit förslag till en förändrad HypotheksLag m. m. Sept. 2 A. P. 518. LagUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående befrielse för Banken från skyldigheten att i Concourser och Årsproclama bevaka sine emot lös pant ägande fordringar. •— i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande öfver Konungens Proposition angående förklaring öfver 5 §. uti 25 Cap. RättegångsBalken, samt 4 §• uti 3 Cap. MissgerningsBalken. Oct. P. 223, 282, 33o. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande rörande mildring i straffet för Vaktkarl, som af försummelse eller vangömmo släpper fånge lös. Oct. P. 223, 282, 33i. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående Expeditionssättet af Konungens Resolutioner i Besvärsmål. Oct. P. 223, 282, 33r. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, om upphäfvande af de Författningar, som hindra Sakägares fria 224 val af Rättegångsombud. Oct. P. 431.
PS Den J 5 Junii, Pa ofvar>anförde grunder och da de af Malmöhus Pans invånare nu väckta frågor röra arn-, nen, hvilka uti Missgerning» och. Rättegångs Balkarne alhandlas och således icke höra till omständigheter, hvilka narsorn hälst kunna ändras, utan sådan ändring bör ske i enahanda ordning som. uti andra delar af allmänna Lagen , ansåg Högsta Domstolen sig böra i underdånighet afstyrka hvad angående så val straffets skärpning som förändring i bevisningssättet för åverkansmåf i Malmöhus Län, blifvit i underdånighet, hemstalldt.. In fidem ProtocoIIi G. F. Bergencreutz*. Pika lydande med Originalet intygar Rx Officin N. Snoilsky^ Tjenstförrättande Cantzlist il Kongl,. Justitia-Revisions, E^pedito.n., Utdrag af Protokollet öfver JustitiaÄr en der> hullet uti Kongh Maj:ts; Högsta Domstol den 22 Maj i8i5« S, IX F örste Expeditions-Secreteraren Risell an4 mälte t underdånighet, att Kungl, Maj:t, uti Nådig ReDen 19 JunU 727 Bemiss elen 7 Februari detta ar, infordrat Hög. sta Domstolens underdåniga utlåtande öfver ett af Kongl. Majtts Befallningshafvande i Malmöhus Fän deri £i silstledne Januari till Kongl.