Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
«Bob,» sade Nisse, «gluggarne upp! Nu börjar föreställningen.» Uppför vägen kommo en herre och två damer. Bob spärrade upp två lystna blå glotsögon och drog ut sitt pipskägg; Nisse sköt cylindern ned i pannan och lutade sig fram med armbågarne på knäna och den framskjutna hakan stödd mot käppens silfverknapp. Det bortersta bordslaget dernere hade också fått syn på trion och satt redan tyst och tittade; från bord till bord liksom lopp en hemlig och snabb ledning, man afbröt sig midt i samtalen, och alla vredo hufvudena på en gång; sjelfva klungan af inbjudare hade, der de stodo för sig midt på den öppna platsen, vändt sig om emot de kommande; och under detta allmänna stumma intresse tågade Troedsson och hans begge damer in på skådebanan. Under detta stumma intresse dolde sig hos åskådarne de mest skiljaktiga känslor, allt efter kön och ålder. De unge männen grinade smått bakom hvarandras ryggar; mödrarnas ansigten uttryckte ett förvånadt ogillande; inbjudarne och andra makar och fäder iakttogo i sin hållning ett visst oigenomträngligt och neutralt afvaktande, såsom inför ett fenomen, der misstrogen försigtighet höfves en vederhäftig man. Men öfverallt suto de unga flickorna i sina mer eller mindre ofullkomliga sommartoiletter, hvilka de ännu för ett par timmar sedan derhemma skämts öfver att visa sig i, så fina som de voro, och sträckte hals med afundsjukt nyfikna och ovilligt beundrande ögon. Alla dessa skiljaktiga känslor och detta ena och samma stumma intresse gälde uteslutande den ena af de tre främmande, hvilka helt långsamt närmade sig den väntande åskådareförsamlingen. De flesta glömde till och med att lägga märke till, att Troedsson här och hvar lyfte på hatten; och fru Nenni tittade sig förgäfves omkring efter uppmärksamhet för sin lilla intressanta person. Fru Philips samlade alla tankar och blickar på sig, såsom i en enda strålande brännpunkt. Och hvad som verkade detta, var icke hennes svarthåriga och gulhyade skönhet af en exotisk sort, hvilken dittills icke dykt upp inom dessa landamären; det var drägten allena.
Frans af Björksten, jurist, son till en ledamot af senaten och svåger till en dito, alltid väl underrättad; Ernst Linder, egendomsegare, landtdagsman, publicist, aktad af alla partier för sin karaktär, sin energi och duglighet; tendenser hos fraktioner af fennomanska och embetsmannapar-tien uppstälde nu den terroristiska fordran1, att ingen egde ratt att under den samma anonymitetens Egid, som inom landet kan komma författare till del, utom dess gränser publicera något som censuren förbjuder inom det samma, hvarigenom tanke och öfvertygelse skulle ha blifvit fångar på hemtorfvan och Finlands röst bland nationerna död. Härigenom af stängdes visserligen icke korrespondenserna, men splittringen inom den fosterländska opinionen möjliggjorde fortsatt förhalning med det representativa statsskickets återupprättande och landtdagens inkallande. Först 1863, då Polens frihetssår å nyo blödde, då Europas samvete åter började vakna, då engelska och franska pressen buro fram Finlands anklagelser mot Ryssland, 2 då franska tidningar förkunnade, att i händelse ett nytt krig mellan Vestmaktema och Ryssland » skola de skandinaviska länderna vara Frankrikes främsta bundsförvand-ter », först då beqvämde Ryssland sig till att icke längre förhålla finska folket dess rätt till den autonoma nationella ställning och det samhällsskick, som betingas af dess historia. Kallelse till landtdag utfärdades skyndsamt, midt under det allmänna sorlet i Europa, och intygade talande, att Finland ej är någon rysk utpost mot det vestra Europa, utan Yesteuropas kulturdelegerade inom Ryssland. Från denna stund, då den vesteuropeiska civilisationen hembar en praktisk seger inom Östeuropa, förskrifver sig för Finland en ny lyftning, en ny utvecklingsaera, periodiska landtdagar, lifskraftigt arbete i alla riktningar. 3 Och dessa frukter från Nestor Tallgren, öfverarkitekt, den personifierade fromheten och älskvärdheten; Henrik Borgström, inflytelserik finansman, åt hvilken, likasom åt Ernst Linder, om de fått lefva, en betydelsefull statsman nabana var förbehållen. Korrespondenserna med tillhörande uppsatser äro utgifna under den gemensamma titeln » Finska förhållanden », 4 h., Stockholm 1857 — 1861.
Och när modren, antingen genom den erforderliga summans anskaffande, eller genom sitt inträde i Fängelse eller i Kurhuhet, hunnit förvärfva det stackars oskyldiga barnet rättighet, att blifva i Allmänna Barnhuset intaget; så är det redan så ohjelpligen förderfvadt, alt det blott kan inkomma för att afvakta döden. På delta onda tog jag mig vid sistl. Riksdag friheten att fästa Rikets Ständers uppmärksamhet; och de ingingo, i anledning deraf, till Kongl. Maj:t med underdånig Skrifvelse, hvari de yttrade den önskan; att ogift moder i Stockholm mätte för all~ Den 22 Maji. 23 tid fä till Allmänna Barnhuset aflemna sitt barn, mot skyldighet, att antingen der förblifva ett år såsom amma, eller ock att erlägga en betalning af 1 R.dr 16 sk. i veckan, under loppet af 5o veckor. Men sorn Ständernes bemäldte önskan icke blifvit uppfylld, emedan Stockholm, som allena har nytta af Barnhuset, likväl ej velat till dess underhåll, ännu mindre till dess åsyftade utvidgning, bidraga med * den ringaste direcla afgift, eller dertill använda det ringaste af dess redan beviljade betydliga fattigmedel; så vågar jag nu vördsammast hemställa, om ej Rikets Ständer skulle, såsom det enda för dem återstående medel lill det stora ändamålets vinnande, finna för godt, att nu göra till ett oeftergifligt vilkor för anslagets beviljande, hvad de vid sistlidne Riksdag framställde såsom en underdånig önskan, nemligen: att Allmänna Barnhuset ovägerligen skall för alltid mottaga hvarje spädt oägla barn, mot skyldighet för modren, att antingen under ett års tid derstädes göra tjenst såsom amma, eller ock erlägga 1 R:dr 16 sk. Bxo i veckan, under loppet af 5o veckor. Derigenom skulle Stockholms Stad, för att erhålla anslaget, tvingas att tillskjuta hvad som tarfvades för ett ändamålsenligt underhållande af dess eget Barnhus, Jag vågar derföre vördsammast anhålla om återremiss, och att få till Utskottet öf - Den 22 Maji. verlemna ett utdrag af hvad vid sistlidne Riksdag i detta ämne tillgjordes.
Utdrag af Protocollet, hållet uti Rikets Högloflige Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskott, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den ip Januarii ig^P. sig icke böra trötta Utskottet tned upprepande a£ de betänkligheter Prosten, under ventilationen af denna fråga, anfört emot den föreslagna åtgärden att påkalla Militair emot möjliga oordningar , önskade blott få sin reservation emot beslutet antecknad, på den grund, att Prosten i allmänhet ogillade principen, att inblanda militairen i Policens åtgärder, och i Ex Protocollo, Carl Gabriel Grip, S. D. Prosten Forslind, sorn ansåg 12 Bil. lill Besv.och Oecon. Utskottets Bet. N.o 38* synnerhet' trodde detta vådligt, då fråga vore att skingra folksamlingar, som genom gammal häfd iklädt sig egenskap af folkfester. Ut supra Ex Protocollo, Carl Gabriel Grip. Utdrag af Protocollet, hållet uti Rikets Högloflige Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskott, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 19 Januarii 1829* S. D. Herr Professoren Gravander anförde: Så vidt den ifrågavarande -varuförsäljningen uti Borås, Påskaftonen, inskränkes till vanlig försäljning af Uandtmanna-varor, behöfliga för hushållen under högtiden och dess närmast påföljande dagar, såsom på Torgdagar, anser jag denna afsalu böra fortfara. I hvad densamma utöfver denna gräns utsträckes, börden i min tanka genom Policemagten förekommas och hindras. Ganska olämpligt måste det förefalla, åtminstone är det så för mig, att midt i Christenhetens hoga fest på en hvardag näst efter Bil. till Besv. och Oreon. Visit. Bet. N:o 38. 13? én helig dag, Långfredagen, och näst före Svanne påföljande Högtidsdagar ett ej på andra lördagar vanligt skojeri eller öppet byte oell salu af hästar föröfvas.
Bomullsgarn dubbleras väl nu understundom för hand, men det blir aldrig så jemnt i snodden, som då det tvinna» på machin, och derigenom förspilles också mycken arbetstid. Hr Prytz: Erkännande motionärens lofvärda afsigt: och delande med honom samma önskan, att medverka till husilitens befordrande, kan jag ej erkänna det föreslagna medlets ändamålsenlighet. Att nu utestänga täflan med utländska bomullsväfnader, genom återgående till den restriclivare införselsbestämmelscn af 88 trådar på tummen i st. f. 76, och sedan man i hela 9 år rönt den goda verkan af det nu gällande stadgandet, vore, efter min åsigt, alt befordra husflitens tillverkningars försämring, genom ett återfall ifrån det bättre skick, dit de nu blifvit uppbringade, till ett sämre. Hvad åter angår uppgiften, att till bomusllsväfnader verkligen begagnas hvilt dubbleradt, och äfven trippleradt bomullsgarn, sä, då förhållandet är sådant, förtjeuar denna omständighet uppmärksamhet, på det att tulltaxan må complctteras, genom Bev.Utsk:s åtgärd, med hvad deri nu i delta hänseende brister. Remitterades lill Bevilln.Utsk. Ånyo föredrogs Hr Westerstrands, Pehr, den 20 dennes på bordet lagda motion, ang:de förändringar i läroverkens organisation. Hr Lagergren , Aude rs: Fullt erkännande den rena viljan, äfvensom lofordande den stora arbetsförmåga, som Hr Westerstrans motion tyckes ådagalägga, då han visserligen har helt andra göromål än pedagogik till sitt åliggande, måste jag dock anmärka, att hans erfarenhet i min tanke ej synes motsvara denna goda vilja och arbetsförmåga. Hr Westerstrand anger sig visserligen icke vilja föreslå en ny organisation af undervisningsverken, utan blott en ny reglering af läroämnena; men under denna blygsamma titel döljer sig likvisst, såsom mig synes, en plan till en alldeles fullkomlig reorganisation af alla våra elementarläroverk. I denna nya organisationsplan visar Hr Westerstrand sig dels höra till de ultra radikalaste omstöpare, dels är han i somliga fall alldeles stationär.
Förordning förmådde, gifva åt Soldaten årlig hushyra eller upplåta honom husrum i gården, ville serskildte kneckte-stugor upföra , finge virke dertill, utan biträde från Kronans parker, på egen bekostnad anskaffa; på grund hvaraf Kammar-Collegium i underdånighet hemställde, om, vid det sålunda utredda förhållandet, Rikets Ständers vid sista Riksdag till Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse i ämnet borde bifallas; och har Kongl. Maj:t, genom Bref af den 26 sistlidne Juni, förklarat Rikets Ständers i samma skrifvelse gjorda framställning icke kunna vinna Nådigt afseende. Detta allt hafva Utskotten tagit i öfvervägande; och ehuru väl förenämnde Rustoch Rotehållare icke äro lagligen förpligtade att förse sina Soldater med kneck testugor, synes det likväl Utskotten vara tydligt, att Rustoch Rotehållarne, under närvarande omständigheter, äro nödsakade att vidkännas ett sådant, för sig, såsom boende i en på skog fattig trakt, ganska kännbart besvär. De skulle nemligen icke kunna anskaffa duglig Soldat, utan att bestå honom serskild bostad, och det torde otvifvelaktigt vara förenadt med stort obehag och många olägenheter för Rusteller Rotehållaren, om Soldaten, som oftast är gift och har familj, och som icke kan för den bestämda lmslegan, en och en half daler, förskaffa sig husrum, bodde i Rusteller Rotehållarens hus samt vore så tillsägandes medlem af hans familj; och då sålunda, i anseende till de förändrade förhålianderna, Rustoch Rotehållarne uti ifrågavarande härader numera äro nödsakade att vidkännas besväret att åt sina Soldater uppbygga och underhålla knecktestugor, anse Utskotten för sin del det vara förenligt med billighet, att de af samma Rustoch Rotehållare, som hafva oundgängligt behof af virke till knecktestugors uppbyggande och underhållande, må, derest sådant lämpligen kan ske, undfå utsyning å kronans närbelägna parker.
Det ena. att minimivaleuren på desse hankers sedlar blifvit bestämd lill 10 r:drr:gs, och det andra den solidariska ansvarighet, som för directionernes af desse banker ledamöter blifvit stadgad. Hvad först denna minimivaleur beträffar, får jag, äran påminna om den calcul, Hr Skogman i sin reservation vid betänk. N:o 29 uppgjort, hvaraf inhemtas, att hälften af privatbankernes hela utelöpande sedelstock består af sedlar under nämnde valeur, och hvilka följaktligen äro de, som längst äro i rörelsen utelöpande. Hvad dernäst vidkommer den i lagen bestämda solidariska ansvarigheten, så vill jag hemställa hvilka personer väl skola vilja åtaga sig att vara directeurer i en sådan inrättning, och i och med detsamma ikläda sig ansvaret för hela den förlust, som möjligen kan äga rum. Jag tillstyrker att R. o. Ad. täckes bifalla Utsk:s betänk, i denna del. Hr Hjerta: Frågan huruvida privatbanker skola kunna fortfara eller icke, sedan rättigheten att utgifva sedlar å 2 och 3 r:drs valeurer upphört, är så vigtig, då det gäller alt i sådant hänseende fatta ett beslut, att jag anser mig böra svara några ord på den siste talarens anförande, som var bygdt på den af Hr Skogman uppgjorda calculen. Jag medgifver sanningen af denna calcul, men ber alt få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att det är någonting ganska naturligt, emedan det ligger i privatbankernes egen fördel, att, så länge det tillätes dem att utgifva sedlar på de minsta valeurer, vid alla sedelemissioner ställa de flesta summor de möjligen kunna i dessa mindre sedlar, emedende hafva utsigter för sig att längst circulera i den dagliga rörelsen.
lnry~lsn,rn.incz tider, e l&lt; an lin l.~eilagen lie t meclaii iii idt n11 deil dein de sty ram.de li~iiii3 f6r en viss iliisströstal.n, d&amp; ii1 tet ftmns ou11 allt al \ n1 le slaf~ och. bara izian. 11.acle klart fijr, fas, bara iilaa-t visste I ~ L L I:. - sig, I.inrn man k1.0lia~st skulle gB till.viiga. Ö h r cle iniiista detaljer Iriiii.de man föra l&amp;iiga clislcussioi~er. Maii liacle iiilnu iclie fatt ii&amp;gon. vann och. iiia: ii. ville görp. dlt s&amp; ~ ~ i och i l S&amp; l~illigt som ~iiö,jligt. Man fick till ' en 13ö; jsii 1An.n loka !. Den 1 april 1.885 h ad.e i.ri am ile i I stora. l. - den v a r liten, fnJ; tig oc ' h in.örl&lt;. a t t man skiille f5 en sh r ~ ~ i i ~ och lig s k ljus 1.ol; a.l soin deii iiiivczraide. 3Ca: ii brann af begiiir antt G., SA fi~rt soiii i %jl.i.gt, 11d.goii. -, .. Ileii 3 clecein be.r v u Förbiiidet 1io11st.i tneraclt och, - er] tssiu.liet. styrelse ~ d d redamii, en vecka före Jul. a t t alliiianlieteii Iiiiii~le i deii provisoriska 1.okal.en få taga 1iäiinecl.oiii.
Till ytterligare befrämjande af det ändamål, Rikets Ständer åsyftat att vinna genom beslutet om anvisningars utfärdande mellan Banken och Låne-kontoren, hafva Banko-fullmägtige ansett ändring af ofvanintagna föreskrifter vara af nöden och i så - 16 Banko-Utskottets Utlåtande M 26. dant afseende anfört, hurusom föreskriften i punkten a) att öfver insättning utfärdas anvisning å beloppet att hos Banken eller namngifvet Låne-kontor lyftas af uppgifven person eller hans befullmägtigade ombud, förutsatte icke allenast att anvisning skulle ovilkorligen infrias af trassaten, utan äfven att öfverlåtelse från en lill annan person icke finge ega rum, hvaraf ater följde, att anvisning ej gerna kunde ställas till disposition å person å annan ort, än den, hvarest Banken eller det Låne-kontor, hvarå anvisningen dragits, vore belägen. Dessa olägenheter, motverkande ett mera allmänt begagnande af tillfället alt undvika penningeförsändningar med posterne, skulle väsendtligen undanrödjas derigenom att anvisningarne infriades af Banken eller hvilketdera Låne-kontoret, der anvisning i sådant ändamål företeddes, och således jemväl af anvisningsutgifvaren, samt voro betalbara lill viss man eller order. Genom så beskaffad förändring kunde i hvilken stad som helst, der Filial-bank eller annan enskild bank eller afdelnings kontor deraf funnes, liqvid verkställas med anvisning, utfärdad af Riksbanken eller nägotdera af dess Låne-kontor, emedan de enskilda bankerne, som alltid hade penningeremisser till Stockholm antingen för insättning å kreditiv i Riksbanken eller för invexling härstädes af egna sedlar, sannolikt komme att med begärlighet emottaga dylika anvisningar, de der voro att anse såsom Riksbankens mynt.
Då jag för öfrigt icke finner något hinder för K. M. att vidtaga de åtgärder, motionen i andra omständigheter åsyftar, så, och med frångående af mitt förra yttrande i denna del, finner jag numera intet skäl till återremiss äga rum. Gr. von Fersen, Hans: Jag biträdde icke inom Utsk:n den mening, som finnes uttalad i första punkten af betänk. Jag är visserligen icke för exceptionslagar; men då de norra provinserna, snart sagdt, kunna anses ställda uti Den ij Mars c. ra. ett exceptionelt förhållande till de öfriga provinserna af Riket, hade jag trott, att det vore billigt att medgifva dem den begärda fördelen. Jag har trott mig böra yttra denna min tanka och sålunda redogöra för den åsigt, jag inom Utsk:n yttrat. Hvad exporttullen å trävaror beträffar, så, och oaktadt jag verkligen icke är i tillfälle att nu precist bunna upplysa förhållandet, tviflar jag likväl, att den är så hög som 3o proc. Dessutom får jag upplysa, det, enligt en upprättad förteckning å exportafgifterna för de norra provinserna, tullen å exporten uppgick lill 12 eller 1400 r:dr, hvilket tycktes ådagalägga, att tullen verkligen icke varit så särdeles känbar, och att den åsyftade fördelen i sjelfva verket blef obetydlig för provinsen, om den bifölles, och för statsinkomsten af ingen Betydenhet. Hr Dalman: Jag bekänner, att jag fann mig något förundrad öfver Hr v. Troils teckning af den Norrländska industrien. Den strider nemi. väsendtligt emot hvad jag derom hittills både läst och hört samt funnit af länens styrelser vitsordadt, äfvensom emot hvad sakkunniga män, uppsända för att undersöka ställningen, i frågan yttrat. Jag rår således ej för, att jag betviflar Hr v. Troils uppgifter i vissa fall. Jag tror tvärtom, att en nog allmän och rättvis klagan finnes öfver brist på afsättning och tillfälle till industriutveckling i de ifrågnvar. provinserna, och jag anser motionen åsyfta att fylla denna brist.
Elementar-läroverkets Naturhistoriska och andra samlingar hafva likaledes upkommit genom enskilte personers frikostiga donationer under de sednare 30 åren. Sålunda finnas: l:o En ej obetydlig samling af upstoppade däggdjur, foglar och större fiskar. 2:o I sprit inlagde amphibier, fiskar och anatomiska praeparater. 3:o Cramer, skeletter och fogelägg m. m. 4:0 En rik och dyrbar samling insekter och crustaceer, förvarade i 7 skåp. 5:o Snäckor, musslor Den 30 December f. m. 267 och petrifikater ra. m. i elt skåp och 6 pulpeter. 6:o En betydlig raineralie-samling förvarad i 2:ne större skåp. 7:o Herbarier i 3:ne större skåp, hvaribland det utmärkta Herbarium normale, som ulgifves af Pi of. Fries. 8:o En Ethnographisk samling. 9:0 En större myntoch medalj-samling i guld, silfver, koppar och bronz ra. m. För nu upräknade samlingars värd och underhåll, hvartill må räknas upstoppning af till samlingarne skänkte djur, anskaffande af sprit, glasburkar och nya skåp efter behof, utrymmes beredande och anordning för de ständigt sig ökande samlingarne; för allt detta finnes icke något anslag. Men dä i betraktande ta ges alla dessa samlingars betydenhet och den nytta de ändamålsen ligt vårdade kunna lemna ej blott närmast och hufvudsakligast Läroverket utan äfven vetenskaps-forskningen i allmänhet, vägar jag härmed hos R. H. St. vördsamt föreslå, det måtte ett årligt anslag af 200 r:dr b:co beviljas att till de Strengnäs Elementarläroverk tillhörige och under dess vård ställde bibliolhek samt andra samlingar utgå på sätt och med de vilkor R. St. kunna finna skäligt att för det afsedde ändamålets vinnande närmare bestämma.
Men en inbjudning bör väl egentligen ega rum, antingen när en fråga af vidlyftig beskaffenhet föranledt så skiljaktiga beslut inom Stånden, att den svårligen kan rodas annat än genom en inbjudning, eller också när vid en invecklad frågas behandling en vigtig, och på dess afgörande betydligt inverkande, uplysning blifvit i ett Stånd meddelad, som varit för de öfriga Stånden okänd. Ingendera händelsen har här inträffat. Frågan är icke intrasslad och ingen ny uplysninghar förekommit. l)et skulle således blifva ett afsteg från den hittills rigtigt beträdda vägen, om R. o. Ad. aktade sitt förra beslut för intet, samt fränträdde detsamma, utan att något nytt skäl för dess uphäfvande blifvit anfördt. Det tjenligaste torde derföre vara, att saken får hafva sin naturliga gäng, samt att, dä 2 Stånd bifallit motionen Den 21 Oktober. 349 och de 2:ne andra densamma afslagit, frågan afgöres uti förstärkt StatsUtsk. Jag anhåller således vördsamt, att R. o. Ad. måtte, med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, lägga ifrågavar:de Betänk, samt inbjudning lill handlingarne. Frih. Raab, Adam Ch ris tian : En ledamot af detta Stånd, som varit närvande vid öfverläggningarne örn tullfrågorna i allmänhet, torde erinra sig, att det vigtigaste skälet, som anfördes för bibehållandet af prohibifiv-systemet, var, att den omkring Borås idkade väfnads-industrien borde skyddas. Då nu prohibitiv-systemet vid denna Riksdag fallit, skulle jag föreställa mig det vara en samvetspligt för dem, som hafva vunnit, att räcka handen till .ett försök att understödja de orter, som genom beslutet kunna blifva lidande. Här är nu fråga om den trakt i Elfsborgs län, som lifnärer sig med väfnader, och för anläggandet af en teknisk skola derstädas, har motionären begärt ett anslag af 5,000 R:dr. Då de emot detta anslag anförda skäl i allmänhet blifvit uptagne och vederlagde, vill jag endast hålla mig till dem, som synas vara mest vigtiga. Frih.
Det förslag till redacction af 12 § som jag framställt, lyder sålunda : Har Storskifte förut öfver gatt ett skifteslag, dä bör, 0111 delägare det äska, förr än nytt skifte verkställas må, Landtmätaren och Gode Män undersöka, huruvida detsamma, med afseende å så väl belägenheten och jordens beskaffenhet, som de med skiftet förenade kostnader och delägarn es förmåga att dem bestrida, kan för skifteslaget blifva förmånligare, än det redan varande storskiftet; hvarom Landtmätarens och Gode Männens utlåtande bör till ÅgodelningsRätten öfverlännäs, pä sätt i nästföregående § sagdt är. Herr Hjerta torde finna, att detta förslag ej skiljer sig obetydligt ifrån hans. Jag önskar nemligen, att det bestämdt skall upplåtas åt Gode Män oell Landtmätaren att afse förmågan, att be? strida kostnaderne, utan att hvarken göra det så bestämdt, sorn i Utskottens förslag, Deri 27 Augusti f. m. 127 att nemligen ingen individu derigenom skulle förlora, ‘eller att, såsom i Herr Hjertås redaction, alldeles öfverhalka saken. Hans Excellence Herr Grefvert och LandtMarskalken föreslog, att Ja-propositionen måtte innefatta bifall å Utskottens förslag, likväl med den förändring Grefve Spens yrkat; samt att i Nej-propositionen mätte intagas afslag å Utskottens förslag, och bibehållande af den nuvarande 12 §. i SkiftesStadgan, endast med undantag af de ord, Herr Hjerta föreslagit böra uteslutas. Ropades Ja. Friherre Sprengtporten: Innan Ridderskapet och Adeln skrider till votering, anhåller jag, att 12 §, sådan den blifvit af Herr Hjerta föreslagen-, mätte blifva uppläst. Den skiljer sig så litet från hvad Grefve Spens yrkat, att Ridderskapet och Adeln kanske torde antaga den utan votering. Grefve Spens: Som jag redan förklarat, att jag ej kan afstå från votering, anhåller jag, att vi utan vidare tidsutdrägt må företaga densamma.