Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers vägran att å Riks-Staten återuppflytta anslaget för Stockholms Navigationsskola, 2,800 Riksdaler, täcktes, i enlighet med Nådiga förklarandet den 9 December 1851, ånyo hos Rikets Ständer äska det ifrågavarande årliga beloppets återflyttande på Sjette Hufvudtitelns anslag till4”undervisnin{5sanstalter för handel och sjöfart,” äfvensom föreslå, att de af Kommerse-kollegium nu tillstyrkta förhöjningar i årsanslagen för Navigationsskolorna i Stockholm, Götheborg, Gefle, Malmö, Calmar och Hernösand, mätte varda å samma Hufvudtitel och anslag uppförda; hemställande Stats-rådet i underdånighet, att, vid äskandet af de sålunda erforderliga tillökningarne, uppgående sammanräknadt till 4,700 Riksdaler, Kongl. Kongl. Maj-.ts Nåd. Prop. om Statsverket, 1853. 9 Kongl. Majit måtte i Nåder förklara, att 4000 Riksdaler deraf kunde betäckas genom öfverflyttning till nyssnämnda anslags-titel från samma Hufvud-titels anslag till ”befrämjande i allmänhet af handel och sjöfart,” så att på det hela, genom bifall till nu ifrågavarande förslag, en stats-förhöjning af endast 700 Riksdaler skulle uppkomma. 1 sammanhang härmed hemställde Stats-rådet, att Kongl. Majit, i enlighet med vederbörandes derom gjorda och redan den 11 sistlidne Juni inför Kongl. Majit i underdånighet anmälda begäran, måtte af Rikets Ständer äska, att det för Slieppsbyggeri-Institutet i Carlskrona nu från Riksgälds-kontoret utgående årliga anslag af 3,333 Riksdaler 16 sk. finge under den tid, nästa Stats-reglering komme att omfatta, än vidare fortfara, med rättighet för Kongl. Majit att använda nämnda årliga belopp till lärares aflönande, elevers underhåll och andra för Institutet erforderliga utgifter. Kongl.
Som man hoppades att han skulle segra så mycket lättare, i fall det föremål han angripit blef nedsatt i det allmänna omdömet, börjades en följd af artiklar om Majestätsbrott * *, hvari majestätet stämplades * Publicist * * Aftonbi. 1838, N: o 131, 132. » såsom ett luftigt fomtidsväsende, uppstiget i urskogarnes dimmor och bestämdt att en gång, som de, försvinna med odlingen, majestätet, denna lagstiftningens mystiska lointain, tillkommen att höja ett visst föremål öfver den region, der lagens åskvig-gar träffa. » * Uti en annan artikel, om Prcerogativei * *, gick man ännu ett steg längre. För att utveckla detta ämne, valdes exempel ur främmande folkslags häfder, der händelserna hade likhet med våra dynastiska förhållanden eller jemkades dertill. Uti den kända insinuationstonen, som uttalar ingenting tydligt i orden, men så mycket mer i den insmugna tanken, tecknade man regenters handlingar hos andra nationer, jemte deras sorgliga öde, samt gaf vinkar om enahanda åtgärder och utgång äfven hos oss. Dessa åtgärder gälde den högsta punkten i samhället, hvilken man sålunda sökte förringa; men äfven längre ned ill-fänades man att verka på allmänhetens öfvertygelse. Man undervisade det » beskedliga folket i hufvudstaden », huru det borde tanka och tala, och huru det skulle verka i den riktning man utpekade. Man föregaf sig uttrycka » den allmänna opinionen », och sedan man fått ett antal enfaldiga personer att eftersäga de utanlexor man dagligen upprepade för dem, tog man — såsom för öfrigt nog händer ännu i dag — bevis på sanningen af sina första yttranden från sina medgörliga lexläsares efterplad-drande. Derjemte anföll man domstolen och juryn. Denna senare blef framför allt ett mål för ett oaf brutet valkande. Man gick så långt, sedan allt annat misslyckats, att man ville inverka på Berzelius. Titeln af Sveriges ypperste vetenskapsman, af oberoende, aktad och populär medborgare kunde icke skydda honom för otidigheter.
För min del anser jag det vara all deles omöjligt för Bevilln.-Utsk:l att föreslå och för R. Sl:r att bestämma en tullsats på bränvin, förrän R. St:r förut hafva H. IV. 7 08 Den 6 Maj e. m. bestämt, hvilken skatt bränvinstillverkningen skall komma att bära. I thy fall har ju Bevilln.-Ulsk:t handlat fullkomligt rätt, då det uppskjutit denna frågas afgörande till dess B. St:r hafva beslutit beloppet af skatten. En talare har anfört, såsom ett vilkor för skattens bestämmande till 75 öre, att han först ville veta hvad utgång frågan fått, såväl i afseende på drawback, som i afseende på tullsatsen för det utländska bränvinet. Då, efter mitt förmenande, R. o. Ad. ej härå kan fästa något afseende, synes mig det vara lämpligast att denna fråga nu afgöres. Det har äfven blifvit åberopadt, att vi, med anledning af de förhållanden, som existera i Damnark och Preussen, ej borde höja bränvinsskatten. Då förhållandet så är, att lagstiftningen der är högst felaktig, så kan det väl ej vara skäl att Svenska representationen på den grunden äfven stiftar en felaktig lag i detta afseende. Då Frih. Gripenstedt så fullständigt utvecklat den financiella delen af frågan, vill jag icke längre upptaga R. o. Ad:s tid; och hoppas jag, då jag anser det vara af så synnerlig vigt för våra statsinkomster att bränvinsskatten blir så hög som möjligt, att B. o. Ad. ville instämma i mitt förslag att höja bränvinsskatten tili 75 öre pr kanna. Frih. Raab, Ad. Christ.: Då här blifvit så mycket or dadt i denna fråga, och då alla hafva yttrat sig för en ökad skatt, skall jag lätta mig helt kort. Jag vill blott erinra derom, att det torde ligga ett misstag i den föreställningen, att priserna hafva fallit så att producenten ej mera har någon vinst.
Bara i Sandöposten? LUNDELL. EK. Nej, äfven i de större bladen. vi närmare talas vid om saken. (De gå in till höger). _________ Jaså jaså ja, kom in till mig, så få LUNDELL. Femte scenen. ANN' SOPHIE. KATRINA. ANN' SOPHIE (från fonden. Bär en kappa med kapuschong löst kastad öfver sig). kappan). Gud, hvad jag är olycklig! (Kastar af sig Ann' Sophie. Jag har nyss sökt dig på ditt rum. Hvar har du varit? ANN' SOPHIE. Hvar kan flickan vara? Jaså, är du här, KATRINA (från venster. Hastigt:) så jag kunde inte stanna inne. Sjelfsvåld. Ute i trädgården. Månskenet var så vackert, KATRINA. lig ändå. Banna mig inte, mamma. Jag är nog olyckKATRINA. ANN' SOPHIE. menar du inbillar dig . Olycklig du? Mäster Olof Första akten. I Strengnäs. klosterkyrkan. I bakgrunden mur ofvan hvilken synas blommande fruktträd. Olof sitter på en stenbänk; framför konom stå Scholares, läsande sina roler till Tobiæ Comædia. En korsgång utanför studiegården med trädplanteringar. Längre bort "Vi äro nu komne i vår fiendes garn, Ve oss, vi arme Israels barn"! 2:DRA SCHOLARIS. "Ack, käre broder, hvad skole vi klaga! Nu äro komne vår jemmers dagar Borta är oss både åker och ränta, Något godt hafve vi nu aldrig att vänta. Det hafver jag länge båd' talat och drömt, Att Abrahams löfte är länge bortglömdt". LARS (som inkommit). Hvad gör du? OLOF. Jag leker! LARS. Du leker? OLOF. Ja! Jag leker en liten comedia om Israels barn och Babyloniska fångenskapen! MÄSTER OLOF - LARS. Har du icke bättre att göra? Större arbete åligger dig! OLOF. Jag är för ung ännu! LARS. Säg icke du är för ung! OLOF.
Son1 sagdt, nu &amp; r det .mystiken, legenden, sa.gostamn.ingen, som hehiirskar litteratwen. I foreliggande arbete af Mathilda Roos Q t e ~ finner mau Bfven sammn d r a p i n g mot det mystiska, som utmiirker sB mBnga n f nuticleas ' litterara alster. Nen. ha]: fB Btitminstoae legenderna. g811c2 for 11vad de 8x0, frBn folkets lllun utgBngna, genoi1-1 tidima f r b far till son fortplantade sagner, dar ofvernatnrliga. malzter spela in i ~nliani.slrornas lif, men den symbolislza undertonen, som ofta verkar sB f8rbrylla~ide pii liisaren och gel: nnledning till s&amp; ind.nga mot hvarsndrn stridande utlaggningar, diirifrc&amp;n iir Inan lycldigtvis forskouad.) ) F r h Nonskenei~s laad)) ntgor en lromplettering af forf. i fjol utlromna fbh %ffliga norr1andsberg.ttelse ~~Helgsm~slrloclzall~~, eller, om nlan sB vill, nBgra kvarblifna Blad fr8n den studiebolr, nr hvilken taflorna i sistndinnda skildring blifvib sammanforda till ea helgjuten bild. Ehniw be1cg1-unden, den .norr.Z8ndslc: z natcnren, Sr densamma, och lifvet bland det i all sin vildhet sB karalzteristislcs norrlandslra follret utgijr hnfvtxchno~nentet i .alla ber&amp;ttelserna, hafva dessa med hvarandra intet sammanhmg.
Herr Berghman, Ambrosius Magnus, hade inlemnat ett Memorial, som upplästes, så lydande : Riksens Högloflige Ständers Stats-Utskott har, i afgifvit LTtlåtande, tillstyrkt någon, fast obetydelig, tillökning i Landt-Räntmästames Löningsvillkor; och som jag anser det minsta häruti vara öfverflödigt; så får jag den äran uppgifva de skäl, som grundadt denna min öfvertygelse. Ridd. och Ad. Då man vill bestämma en Tjenstemans Lön, i förhållande med dess Tjenste-befattning, synes man böra considerera: Om dess göromål äro mer eller mindre trägne och huruvida Tjensten medförer några betydelige, eller inga Utgifter, samt om han är betald i billig Proportion med sina Vederlikar. Vid tillämpning häraf på en Landt-Räntmästare , finnér en och hvar som känner beskaffenheten af hans Tjenst, att den är alldeles icke mödosam, och att han i största mak Iean göra den sjelf, utan att ens behöfva Skrifvare-hjelp, så vida han ej finner det under sin värdighet, att sjelf renskrifva sina Förslager och Räkningar.- Att han kan förrätta den i sin kammare och där emottaga Lefvereringar för Ränteriet, samt inlösa de anordningar, som kunna uppvisas, utan att behöfva gå oftare utur Huset, än då Insättningar skola göras i Ränteriet, eller detsamma skall inventeras , hvilket åtminstone icke sker oftare än en gång i månaden. Han har alltså ingen kostnad i och för Tjensten. Beträffande dess Inkomster, så har han, en och annan undantagen , 200 D:lrs S:mt Indelt Lön på Konung Carl XI:s Stat, som i förvandling utgår med öfver yoo R:drj der vill säga lika mycket som en Capitaine med Compagnie, hvilken i värdighet är mycket öfver en Landt-Räntmästare och i sin Tjenst får göra mänga Resor, bivista flere Möten och derunder hafva många depencer.
Hedvig, som alltid hade en konstnärs sätt att uppfatta, påstod, att hon kunde se en menniskas karaktär på hennes händer, och att det derför icke kunde finnas en vackrare karaktär än Ebba von Tärne, — ty vackrare händer hade hon aldrig sett. »De se ut som en välsignelse», sade Hedvig, när hon var i sin högtrafvande stämning. Det var för öfrigt hela Ebba hon beundrade, och hennes val visade, att hon icke lät sig bedragas af tomheter. Ebba var en lång, kraftig flicka, och hon hade gjort det svåra steget från att vara barn till att bli en ung qvinna utan all den tafatthet, som de flesta unga flickor låta komma sig till last vid denna kritiska tidpunkt. Hon bar sitt hufvud högt, men utan ringaste min af öfverlägsenhet. Hennes hållning och röst hade ett visst värdigt allvar, som hvarken var uttryck för sjelftillit eller ståndshögfärd, det var endast en enkel, medfödd nobless. Hon var samvetsgrann och pålitlig i allt hvad hon företog sig, men hon hörde icke till klassens bästa hufvuden; hon måste arbeta rätt flitigt för att hålla sig uppe bland de bästa. Hennes favoritämnen voro svensk historia och svensk litteratur, och det enda, som kunde göra henne ond, var när någon talade ondt om Sverige eller om Sveriges hjeltar och stora kungar. Då blixtrade hennes ögon, och hennes djupa stämma blef hotande. Annars var hon mildheten sjelf och blef ofta gerna af de andra kamraterna kallad till skiljedomare, när det var ofred på färde, — de visste, att hon alltid var rättvis. Hon beskyddade ingen särskildt och visade icke ovilja mot någon. Hon behandlade alla med en viss human vänlighet, som dock aldrig gaf anledning till en intimare vänskap, och den enda, hon ibland bjöd hem till sig, var Hedvig Engelhardt, som mottog inbjudningen med en känsla, som liknade andakt. Hon kunde icke nog utgjuta sig öfver hvilket hem det var, hvilken anda af godhet och uppmärksamhet, som herskade mellan familjens alla medlemmar, ända från den gamla grefvinnan ned till tjenarne, och Hedvig förklarade, att det icke fans någonting, som i bildning, verklig hjertebildning kunde gå upp emot ett gammalt svenskt adelshem.
Åtskilliga Slats-Råds-Ledamöler tillstyrkte nemligen, ntt ”det borde inheintas huruvida rederiet vore villigt och i tillfälle att samma belopp eller större eller mindre del deraf betala.” .lag lemnar derhän huruvida rikets värdighet ansågs iak(lagen af (lein, sorn tillslvrkle en sådan förfrågan till ett utländskt handelshus. Dä handelshuset från början, när ulgiflerne icke ansågos blifva så höga och genom utgången en större förlust möjligen kunde lorekommas, icke tycktes vilja vedervåga några kostnader, är det väl högst osannolikt, att pä derom gjord anhållan Sverige, skulle erhålla en gäfva för ett alldeles misslvckadt försök att bispringa detsamma. Ej mindre förnärmande, än om ett alslag lemnäs, mäste det blifva om intet svar erhålles. Det sednare yckes verkligen blifva utgången. Slutligen anser jag mig böra tillkännagifva, alt jag icke anser det sätt, som för granskning af Stats-Råds-Protokollen iakltages, vara det af Grundlagen åsyftade. Lagstiftaren mätte otvifvelaktig! hafva afsett en granskning af Llådgifvarnes sätt att gå tillväga i allmänhet, icke en pröfning i hvarje särskild fråga, som i en domstol. Ju flere saker som uppskjutas, ju färre som algöras, desto mindre äro Rädgifvarne efter nuvarande bruk utsatte att underkastas anmärkningar. Men sjelfva underlåtenheten att behandla ett ärende kan vara vida anmärkningsvärdare, än de råd, som vid ett ärendes behandling gifvas. Såsom ett exempel vill jag anföra, ali år 1843 afgals af Kongl. Stals-konlorel ett underdånigt förslag lill nya reglementen för Myntoch Kontrollverken samt till förnyad Kontroll-stadga. Oaktadt flere Finans-Ministrar följt pä hvarandra, har della ärende icke erhållit nåuon behandling i Siats-Rådet. Under flere Statsrevisioner har likväl uppmärksamheten fästats derpå.
För öfrigt upptager Utsk:s betänk, så fullständigt skälen för det tillstyrkande, hvaruti Utsk. stannat, att jag icke vill upplaga R. o. Ad. med något vidare anförande i ämnet, utan slutar med alt anhålla örn bifall till detsamma. Frih. Raab, Adam Christian: För min del kan jag icke godkänna de ”fullständiga skäl”, Utsk., enligt den siste värde talarens åsigt, skall hafva anfört till stöd för dess tillstyrkande uti förevar. fråga, utan jag uppträder för att yrka afslag å Utsk:s betänk., och det synnerligast af 2:ne skäl, som, sä vith jag förnummit, ännu icke blifvit af någon talare vidrörde. Om man nemi. äfven skulle medgifva riktigheten af de anklagelser, som emot denna klass blifvit riktade, eller att de, under sken af att utöfva ett lofligt näringsfång, äfven använda olofliga utvägar till förtjenst, genom att försälja förbjudna varor m. m., så får man väl lof å andra sidan erinra sig, att om man skulle beröfva dem den del af deras näringsfång, som vore loflig, så kunde man derföre icke hindra dem alt resa omkring och idka olofligt näringsfång, alldenstund pass för kringresande numera icke kan förvägras välfräjdade personer. För det andra synes mig Utsk:s förslag vara af den beskaffenhet, att dess tillämpande endast skulle förvärra det onda. Utsk. har nemi. föreslagit att inom hvarje socken skulle utses en person, som finge sig uppdraget, att samla lumpor, d. v. s. att för hvarje socken skulle antagas en lumpsamlare. Men är det nu skadligt för landet att det finnes omkring 40 lumpsamlare för hvarje pappersbruk, så vore det väl ändå skadligare att hafva ett ännu större antal. Dessa socknelumpsamlare skulle dessutom troligen jemväl idka handel, hvadan de nu i detta afseende anmärkte olägenheter komme att fortfara.
„ Fem Vaktmästare „ „ 2: 50. hvilken aflöning bör utgå för 2 Vaktmästare från och med den Usta, för Sekreteraren och en Kanslist från och med den Adje, för 3:no Vaktmästare från och med den 4:de, för Kamereraren, 2 Notarier och 2 Kanslister från och med den 7:de November sistlidet år, samt för Sekreteraren å Riksgälds-Afdelningen från och med den l:sta och för en Kanslist från och med den 9:de Januari innevarande år; kommande för Sekreteraren å Riksgälds-Afdelningen, i följd af hvad ofvan är nämndt, att under tiden från och med den 7:de sistlidne November intill nästförflutna års slut beräknas dagtraktamente med 8 R:dr 25 öre. (Stats-Utskottet-s Memorialer Nås 1 & 4). Hos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: för Sekreteraren, arfvode i månaden Runt R:dr 250: — Denne tjensteman antogs den 18 sistlidne Januari. (Sammansatta Utskottets Memorial N:o 1). Hos BevillningsUtskottet: för Sekreteraren, arfvode i månaden Runt R:dr 400: — „ Tre Notarier, hvardera, dagtraktamente , „ 6: 50. „ Tre Kanslister » » 4: 50. „ Tre Vaktmästare » » 50. hvilken aflöning bör utgå, för Sekreteraren från och med den Usta samt för 1 Notarie, äfvensom Vaktm iis turne från och med den 4 November sistlidet år, lör 2:ue Notarier från och med den Usta påföljde December saint tor Kanslisterna från och med den 9 Januari innevarande år; dock är härvid att märka, att, sedan den vid Riksdagens början hos detta Utskott anställde Sekreterare den 20 Januari innevarande år afgått, blef annan Sekreterare icke antagen förrän den 7:de påföljde Februari, hvadan något
Med bifall till Riksens Ständers Revisorers hemställan, hafva Riksens Ständer funnit laglig jänta böra beräknas å alla sådane förskott, som, efter ställd, attesterad borgen, till enskilda personer, i följd af ingångne afhandlingar, utbetalas af Allmänna Magazins-Inrättningens fond ; hvarifrån dock undantag må ega rum ej allenast •vid sådane tillfällen, då för Inrättningen kan anses förmånligt, att, till befrämjande af lindrigare vilkor samt täflan imellan speculanter 'vid skeende entreprenad-auctioner, utlofva någon del af betalningsbeloppet, fast alltid under förbehåll, att godkänd borgensförbindelse aflemnäs, 'utan ock då 'förskott till LanÖtränterierne afsändas eller directe 'till Allmänna Magazins-Inrättningens Redogörare utbetalas , till bestridandet af oundgängliga behof och förefallande dagliga utgifter. » Hvad Riksens Ständer sålunda ‘beslutit, få, i afseende på verkställigheten, Riksens Ständer i underdånighet till E. K. Mus Nådiga bifall anmäla. Riksén* Ständer framhärda etc. Expeditions-Utskottet! Expeditions - Utskottets Memorial till Riksens Ständer, med hemställan, huruvida deras Beslut, i anledning af StatsUtskottets Utlåtanden, Nme 200 och 2o3 , md expedieras. Sedan, på sätt från Riks-Stånden ankomne Protocolls-Utdrag utvisa , de utlåtanden , Riksens Höglofl.
Spannmålsprisen blifvit något för högt beräknade, nemligen Rågen till 8 R:dr, Kornet till fem och en half R:dr och Hafran till tre och en tredjedels R:dr, allt Banco; men, vidjgjordt öfver» slag, är dock utröndt, att om behållne afkastningen i Spannmål, utgörande 1135 Tunnor Råg, 5653 T:r 32 k:r Korn, och 1510 T:r Hafra beräknas efter nedsatta pris, nemligen Rågen,till 6 R:dr, Kornet till 4 R:dr, och Hafran till två och en tredjedels R:dr, allt Banco, uppkommer ett Capital-belopp af något öfver Trehundrade nittio tusende (390,000) R:dr Banco. Enligt företedt Gravations-bevis, dat. den 17 sistlidne Juni,äro Frälse-Säterierna Marsvinsholm , Hunnesta och Charlottenlund med derunder lydande gods och lägenheter intecknade, nemligen: 1:0 för återstående skuld till Pierre Godeffroy i Hamburg Fyratioåtta tusende R:dr Hamburger Banco; och 2:0 för de 2:ne län, som Hans Excellence i Riksgälds-Contoiret innehar, tillsammans Tvåhundrade trettontusende sexhundrade R:dr Banco. Och vid hvilket förhållande Stats-Utskottet anser Riksgälds-Contoiret äga full och tillräcklig säkerhet för dess fordran, blott genom inteckningen uti de pantförskrifna Handt Egendomarna. Beträffande den af Hans Excellence begärta prolongation med afbetalningarne pä ifrågavarande 2:ne lån, så förekommer härvid, att dessa lån blifvit Hans Excellence meddeldte till understöd för Stenkols-verket i Skåne, på hvilket Riksgagneliga företag Hans Excellence uppoffrat
Den, som afslagit det förra , kan vilja bifalla det sednare, så mycket mera, som vid de särskilta voteringarne om de olika punkterna af Statsreglerin gen, Den i3 October. 129 gen, många tilläfventyrs röstat för de högsta anslag till rnaterielen, men mot de högsta anslag för personalen. Jag är således af den 'öfvertygelse, att vi, oberoende af det sista beslutet, kunna nu votera öfver Herr Crusenstolpes motion. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade den af honom sist gjorde proposition. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå Herr Crusenstolpes ifrågavarande hemställan. Ropades äfven Ja och Nej. Herr Crusenstolpe hegärde votering. I anledning hvaraf Hans Excellence framställde följande Voteringsproposition: Den, som bifaller Herr Crusenstolpes, Magnus Jacob, hemställan, att de öfrige Respective RiksStånden måtte inbjudas, att instämma uti Ridderskapets och Adelns, i afseende å a5:te punkten af Tredje HufvudTiteln, fattade beslut, angående anslaget till FörsvarsVerkets materiel, voterar Ja; Den det ej vill, voterar .Nej; Vinner Nej, anses Herr Crusenstolpes berörde hemställan hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagen. 45 H. 9 i3o D e i» 13 O c t o b e r. Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Voteringen Börjades klockan tre qvart till g e. m., och slöts klockan tre qvart till io e. m., hvarvid, sedan en Voteringssedel Blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssedlarne öppnade, rösterne befunnos hafva utfallit, som följer: Ja — 73. Kej — ‘72.
Skyndsamhet med ärendernas upptagande vid HäradsRatlen , synes i synnerhet vara nödig i afseende på Brottmål. Häruti torde vår nu gällande Lag göra tillfyllest; ty den ålägger Domaren, alE vid Ultima Ting afgöra sådana Mai, om Ordinarie Ting icke snart infalla: och hvilken utväg, kan hända, klefve lika nödvändig, om än Härads-Tlng i hvarje månad skulle föreskrifvas, emedan uppehållet med en häktad Brottsling från ett sådant Laga Tings afslutande, till början af annat Ordinarie Ting, likväl torde blifva för långt, heldst Brottmål fordra en hastigare behandling, äfven derföre, att den anklagade icke har behof af besinningstid och sällan af anstånd till beredande af motbevisning. Med Tvistemåls upptagande vid första Domstolen, efter ågången Stämning, torde Deri 5 Juli, e. m. förhållandet vara annorlunda. Der behöfva Parterne tid till rådrum och öfverläggning, å ena sidan ofta för Käromålets bevisning, och å dea andra, nästan alltid till beredande af försvar, eller till medgifvande af Stämnings-målet. Öfverilning eller brådska i sådana fall är vådlig. Genom någon tids utdrägt dermed, händer att en mängd Rättegångar afstadna, antingen medelst Parternas egna, eller andra Personers förenings-åtgärder. I den man, tillfället att vid lörsta Domstolen framställa Tvister, blifver lättare, i samma mån måste ock Rättegångarnes antal ofelbart ökas, särdeles i afseende på alla de ämnen, som leda sitt ursprung från passionerna, och otvifvelaktigt hafva många, om ej de flesta Tvister derifrån sin egentliga upprinnelse. Man granske StämningsListorna. De skola ofta visa, att nära halfva antalet af instämda Mål finnes, innan HäradsTinget infaller, vara förlikte, eller ock beredde till förlikning; och hvilket i synnerhet inträffar med de Tvister, som genom Slämningar längst före Tingets början blifvit anhängige.