Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majlis Nådiga Svar Assignanterj private; se Banken 29. ^ssf^arace-Contoret, General f. d,; se Pantlåne-inrättning och General-Assistance-Contoret. Avesta Kopparoch Manufaotur-tull; se Stats-Verket, dess inkomster. dess Bruks räkenskaper; se Anmälan 24. B. Bcilancerj proprie; se Anmälan 32, 69. ito/zco-Commissarie; se Commissarie-beställning. Discontens räkenskapers granskning i Kammar-Rätten; se Banken 10. „ Discontens Vaktmästare; se Gratification. „ Discont-Verket; se Granskning 65. y» 1, angående Rcvisionerne öfver dess förvaltning och räkenskaper samt f. d, Riks-Discontens utredning ,,,>>>>> „ Fonderne; om rättighet för Banco Fullmägtige att temporairt förstärka dem för publika papper samt handeln och den större röreisen , , Fullmägtige; om de nuvarandes förvaltning , lån; om ett sådant till S.t Annas Capell-för samling samt ett till Umeå Stad , , , , , itaraco-Reglementet af år 1830: om åtskilliga förändringar i 1 Art. deraf, , , , Svar på återremiss Voterings-proposition ,,,,, Resultatet af omröstningen i Förstärkt Banco-Utskol t ,,,,,, öm förändring i 2 Art. deraf, ,,,,, em dito i 4 Art. 5 Ahl. deraf , , , , , , Svar på återremiss ,,,,,, Sammanjemknings-förslag ,,,, angående dess 3 Art. 1 och 2 Afd samt om grun lierne för befordringar inora Bauco-Verket , angående dess 3 Art. 3 Afd. j förändrade stad gauden deruti, .<■* — g CD tiZL B 2- 630 2 !T r* “ J. ►: a; 5 a a C Ståndet. 4 Alci : förändrade stadgandea deruti Svar på återremiss angående dess 4. Art. 5 Afd.; förändringar och tillägg i afseende å de under Litt.
St. på detta sätt vilja hålla öfverflödige och väl aflönle tjenstemän i Banken: så böra de med motsvarande förmåner jemväl ihågkomma Kronans verk, ty dessa hafva lika anspråk på öfverflödige och väl aflönade tjenstemän. Att extraordinarier icke komma att fattas i Banken, bevisas bäst deraf, att när det tillåtes mottaga ansökningar om inträde i Banken, komma lill Fullm:ge icke mindre än 50 eller 60 sådana på en gång. Jag vet icke för närvar:de, huru många extraordinarier finnas i Banken, men förmodar, att de utgöra 80 eller deromkring. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, och Hr Gr. o. Landm. framställt huru som Gr. Gyldenstolpe och Hr Printzensköld yrkat bifall till förevar:de punkt, men deremot Hr von Hartmansdorff föreslagit, att personalen vid-BankoFullm:ges expedition må ugöras af BankoSekreteraren och en Notarie, som tillika bestrider Kanslistbefattning, blef propos. till bifall å Utsk:s tillstyrkande först framstäld och besvarad med blandade Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade antaga det af Hr von Hartmansdorff i afseende på denna punkt afgifna förslag, samt, efter denna propos:s besvarande med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade sig anse att Ja härvid varit öfvervägande. 5:o fjtsk:s yttrande, pag. 22, ang:de tjenslegraden för Notarien i Fullm:ges expedition; 6:o Utsk:s tillstyrkan de, pag. 22, i fråga om inskränkning i antalet af de af delningar, sorn besörja den deparlementalaförvaltningen; och hot Utsk:s hemställan, pag. 23, ang:de i: st a §:n i Instruktionen f ör UnderStyrelsen. Hr Printzensköld: Jag tror, att redaktionen af 4:de §:n bör rättas.
Jag är hufvudsakligen förekommen af Gr. Lagerbjelke och hade ämnat, på sätt han redan ulredt, fästa upmärksamhelen på den väsendtliga skillnad, som uti ifrågavartde hänseende förefinnes emellan K. M:s och ötsk:s förslag. När den enida-pannan får ega en sådan storlek, som i K. M:s Propos. medgifves, kan det vara nödvändigt att fastställa en viss norm för densammas konstruktion, men förhållandet blifver annorlunda, enl. Utsk:s förslag, som icke medgifver att pannornas rymd är större än 20 k:r. Skulle möjligen dessa pannors afverkning blifva något större än enl. U(sk:s beräkning, så är ju detta icke så farligt, ty den försnillning af skatt, som derigenom skulle upkomma, blefve ganska obetydlig. Jag anser således Frih. Raabs förslag vara alldeles obehöfligt och anhåller ånyo om §:ns godkännande. Frih. Raab: Jag anhåller först att få bemöta den gjorda framställningen derom, att det af mig föreslagna stadgandet skulle leda till mycket obehag och trakasserier, emedan Fiskalerna ständigt skulle undersöka, huruvida pannornas beskaffenhet öfverensstämde med den fastställda modellen. Denna undersökning behöfde likväl icke ske annat än vid det tillfället då pannan upmälles, och skulle sedermera ej ifrågakomma, sä att det fruktade obehaget ej blefve särdeles stort. Hvad derefter beträffar den omtalade skillnaden emellan pannornas rymd enl. K. M:s förslag och enl. Utsk:s, så utgöres denna skillnad icke af mera än 7 k:r för pannor utan mäskvärmare och 3 k:r för pannor med mäskvärmare. Icke kan denna obetydliga skillnad, utgörande icke fullt en tredjedel al pannerymden, vara af sådan vigt, att den skulle göra all begränsning af pannans vidd öfverflödig. Man har sagt, att mäsken icke bör stå lägre eller högre 540 Den 27 April e. m. än 5 tum.
De medgifva åt den arbetande classen tillfälle att förvärfva egendom och förkofran. De befordra uti samhället nytta, i den mån som arbetet är af nyttiga följder för framtiden. Att således alla sådana icke kunna annat än gagna är en erkänd sak, som icke beböfver vitsordas. De farhågor, som Gr. Anckarsvärd framställde i afseende på Sveriges klimatiska förhållanden, genom uttappningar af sjöar till canalledning, torde man föga behöfva låta skrämma sig af; ty det följer of sig sjelft att canalen icke tager mera vatten, än som fordras för sjelfva farleden, hvilket äfven i alla fall skulle afledas från sjön, emedan det icke der, såsom i döda hafvet, är instängt utan bar ett utlopp. Det är således icke fråga 0111 alt kärr-uttappningar och sådane sjö-aftappningar, som här komma i fråga för anläggandet af canalen, kunna vara skadliga, utan de blifva tvertom nyttiga för klimatet der de äga rum. Det finnes således, efter min öfvertygelse, i det fallet icke något, som bör verka mot förelaget, om nb. företaget, riktigt fullständigt undersökt, visar sig vara fullkomligen utförbart och dc nödiga medlen för utförandet icke saknas. Jag instämmer derföre fullkomligen i det beslut, som PresteSt. fattat, alt anslå 20,000 r:dr till fortsatta undersökningar. Jag skulle vilja tillägga jemväl ett anslag, förökadt lill det belopp, som Ur Lagerhjelm föreslagit, dock icke så alt arbetet börjas directe innan undersökningarne äro fulländade, utan undersökningarne mäste vara fulländade och kostnadsförslaget uppgjord t i sina detaljer innan arbetet får börjas, och derefter måste jemväl, genom enskildt bolags uppträdande, en visshet vara vunnen om företagets möjliga fullbordan. Da må gerna det af Hr Lagerhjelm föreslagna anslag till K. M:s disposition finnas, för alt genast kunna öfverlemnas lill ett sådant bolag för arbetets begynnelse, i händelse sådant skulle inträffa före en blifvande riksdag.
”Kära, hjertandes bror, tag ej så illa vid – det var icke så menadt, som bror tager det!” sade fru Kathrina, helt nedstämd vid det oväntade fallet att löjtnanten blef allvarsamt ond. Men se gubben Askenberg hade, och det med rätta, sin egenkärlek så väl som andra menniskor, och derföre kände han en liflig förtrytelse deröfver att fru Arnman kunde anse Arves hemmavaro såsom någon så förfaslig olycka. Men snart afväpnades gubbens vrede af hans trogna vårdarinnas synbara förlägenhet och bedröfvelse; och i det han tog pipstumpen ur munnen, sade han helt fryntligt: ”Ursäkta, fru syster, om gubben förgick sig! Men med gossen har det ingen nöd. Han hade alltid blifvit karl; det var bara det jag menade.” ”Ja, herre Gud, icke vill jag bestrida det, kära bror. Jag ville bara i all enfaldighet säga min tanke, att bättre som bättre är. Icke kunde det i längden vara nyttigt, att han ej kom ut i verlden. Det gör de unga junkrarne godt att sjelfva pröfva på krafterna. Och hvad dugligheten beträffar, hoppas jag med Guds hjelp att verket skall prisa mästarn.” Fru Kathrina nickade vid dessa ord betydelsefullt åt löjtnanten, hvilken, genom denna artiga vändning, kände sig fullkomligt försonad. ”Jag kan undra,” sade han, liksom ingenting förefallit, ”när vi ha vår Arve hemma?” ”Åh, det blir väl hvarken i dag eller i morgon,” menade fru Kathrina och bjöd löjtnanten en pris. ”Han är liksom förhexad i skälskytteriet; men så får han också rätt vackra fyrkar för hudarne, och ståtlig ser han ut, min vackre pilt, då han kommer med sin höga skälskinnsmössa på hufvudet och väskan öfver axeln. Många gånger, då jag får se honom, kommer mig just tårarne i ögonen. Han påminner mig lifligt, salig Arnmans utseende, då han första gången friade till mig.” ”Första gången?” inföll löjtnanten; ”gaf fru syster honom afslag?”
Den 9 Mars. e. m. hade gatt emot Riksens Ständers beslut. Herr ^Llmertcät behagade påminna sig, at wi ej kunnat anse möjligt, at nägon annu skulle kanna sin inkomst för i8io. Om der, säsom af flere blifwit yrkat, ar swart ar kanna 1809 ars behållning, lärer det ej kunna nekas, at det är ännu fwarare at känna den tilkommande för är 18 ro. Zlf alla Detza skäl får jag ytterligare tilstyrka bifall til Utskottets förslag. Friherre 8rsel von blolstein, Lorfits I.UllviA. Wi begynna nu at infe swärigheterne och bristerne i den antagne BewiliningS-priucipeu, at erlägga afgiften i xio^sivt förhållande til be» hällen inkomst. Jag fär hemställa huru orimligt det wore, om denna behällning stulie beräknas efter et förflutit ar. Förledit är gälde Spannemälen ro ä 12 R:d., i är 4 ä 5, och kanske derunder. I fjol hade Bruks-Parronerne ingen rsvenue, i är, om Handeln och Skeppningen lyckas, kanske en gansta betydlig, huru detta orimmeliga förhällande stall hjelpas inser ej jag. Min afsigt war allenast at nämna, at ruan nu kan inse olägenhererne af den anragne Bewillnings-principen. Jag tror det är nödigt at ej förblanda frägorna. Ät nu pröfwa rigtigheten af de antagne grunderne, är icke ämnet för wär närwarande öfwerläggning, frägan är nu allenast om et rättesnöre för beräkningen af behällen inkomst. För den behällning jag haft 1809, betalar jag ju med rätta, och bör ej kunna betala efter annan grund. Blir min behållning för innewarande är mindre, förminstas äfwenminBewillning för den nästkommande. Gref - Den 9 Mars. e. m. 48Z Grefwe De la 63r6lL.
— Min öfvertygelse är, att delegarnes antal i en solidarisk Bank icke bör i Lag bestämmas, enär behofvet af ett större eller mindre helt och hållet är indi v iduel t och ofta äfven kan vara localt. I öfrigt förenar jag mig med Herr Stuart i hvad föisla punkten af hans reservation innehåller.” Herr Rubin: ”Till undvikande af allt för stor vidlyftighet vid de reservationer behofvet synes påkalla mot Bancooch Lag-Utskottens Betänkande, med förnyadt föislag till Lag för enskilde Låneoch Sedelbanker, lår jag åberopa de reservationer Herr Rådman Holm ufgifvit; dock skiljer jag mig från honom i afseende på \ och 2^ §§., emedan jag icke kan antaga såsom en positiv omöjlighet, att Bolagsbanker äfven kunna uppstå i en större köping, och, i händelse sådant skulle inliäfifa, finnes då icke något forum för dessa Banker. Uppstå de icke å sådane ställen, så är ju icke något oudt deruti, att denna anvisning står qvar, så öfverensstämmande med Lagens allmänna princip, hvilken äfven i 5 § finnes uttryckt.
Mellan dessa så skilda åsigter anser Utskottet sitt förra förslag vara en lämplig medelväg, om tillåtelsen af ett par timmar utsträckes äfven till landet; och då den olikhet i stadganden, hvilken kunde uppkomma mellan olika län och städer, i händelse ofvannämnde Stånds beslut blefve gällande, icke synes vara önskvärd, föreslår Utskottet, att 26:te §:n, sådan han i förra förslaget lyder, må gillas, g Särskilda Utskottets Utlåtande, N:o 20. med undantag af alt orden ”i stad” i 2:dra mom. borttagas, men ordet ”alltid” i 3:dje mom. tillsättes. 28, 29 och 30 §§ äro gillade af Ridderskapet och Adelen samt Presteståndet; och då Borgare-ståndets diskussion vid återremissen icke innehåller några hufvudsakliga anmärkningar, får Utskottet vidhålla sina förslag till dessa paragrafer. 31 § har af Ridderskapet oeh Adelen blifvit gillad, endast med tilläggande af orden ”minut-handel eller” framför ordet ”utskänkning”. Preste-ståndet har gjort samma tillägg, men tillika förändradt paragrafens Usta ord: ”Ej vare någon berättigad att utsöka” etc. till: ”Ej må någon äga rätt att utsöka eller utbekomma” etc. Då minut-handel med bränvin just är beräknad att minska de förderfiiga verkningarna af utskänkning, hvaribland den minst förderfiiga visst icke är lockelsen för obetänksamma personer att skuldsätta sig för, hvad som på stället och för ögonblicket förtäres, och då endast de minsta beloppen, dem minut-handlaren får sälja, kunna i .detta afseende äga någon jemnförlighet med utskänkning, torde han, så snart han afyttrar någorlunda betydliga belopp af sin vara, böra åtnjuta samma lagliga skydd, som hvarje annan handlande, att kunna utkräfva fordran för utborgad vara 5 och Utskottet föreslår, att Rikets Ständer måtte godkänna Utskottets redan afgifna förslag til! 31 §, med det tillägg, som det här bifogade förslaget innehåller. 33 § är gillad af Ridderskapet och Adelen, men återremitterad af Presteoch Borgare-stånden.
M. icke äger rättighet att några afgifter förhöja utan R. Sl:s samtycke, tullen å inkommande och utgående spaomål allena undantagen; men annat är att förhöja, och annat är alt med Ständernes minne och på Ständernes begäran desse afgifter nedsätta. Detta måste naturligtvis ske på så sätt, att R. St. af K. M. begära, att K. M. måtte låta undersöka och nedsätta hvad som Ständerne föreslagit, sedan K. M. pröfvat att nedsättning hör ske. Hvad, har väl den 60 § Reg.F. dermed att skaffa? Om R. St. låta 5 §:s förhöjda afgifter slå qvar, då är K. M:s rättighet alt säga nej till förhöjningen oförkränkbar. Nu instämmer jag med Gr. Cronhjelm deruti, att R. St. skola begära, att K. M. mätte låta undersöka den förminskning, som uti ifrågavar. afgifter möjligen kan ske, och då är det på R. St:s begäran, som K. M. verkställer denna nedsättning; men icke gifvet’ Reg.F:s 60 § dertill någon anledn.? Det tjenar för öfrigt ingenting lill alt åberopa den 60 § Reg.F., som här är alldeles öfverflödig, och den redaction, som Frih. Palmstjerna föreslagit, passar mig icke eller; ty då R. St. hafva lill K. M. ingått med en und. anhållan att låta verkställa den ifrågavar. granskningen, så hafva R. St. sagt allt för att lemna K. M. full latitud att göra och låta efter bästa pröfning. Gr. Cronhjelm: Jag torde först få fästa uppmärksamheten å hvad som i öfrigt torde vara synligt genom den intagna columnen i betänk., att 60 § Reg.F. finnes åberopad endast i mitt motiv, hvarför jag begär den und. skrifvelse!!, och att det H. Ståndet, för att bifalla denna sednare, alldeles icke behöfver antaga det förra. Jag har anfört denna § blott derföre, alt R. o. Ad. icke skulle tveka det ju icke K. M. ägde denna rättighet; ty när R.
Då visade sig, vid jemförelse af dessa statistiska upgifter, tagne dels ur Handelsoch Ekon.-Rolhm, i fråga om mästarnes antal, och dels ur Rådslufvu-Rätten, i fråga om cessionernes antal, alt, medan mästarnes antal under de 4 åren efter författnins utfärdande i förhållande till de 4 åren före författnms tillkomst ökat sig med ungefärligen hälften, hade cessionernes antal under dessa båda terminer förändrat sig så, att förhållandet blifvit såsom 32 lill 27. Således, såvidt man kan döma af siffror, kommer man deraf till den slutsats, att, långt ifrån alt den nya författmn skulle verkat ofördelaktigt för handtverkarne, har den visat ett ganska gynnsamt resultat; och dervid bör man äfven taga i betraktande, alt samma författn. jemväl tillskyndar hvarje man rättighet, att jemte sin familj utöfva handtverk såsom näringsfång. Det skulle således hafva varit detta, sora skulle tryckt dem, som hålla handtverks-verkstäderne, hvilket åter bordt uppenbara sig i något siffer-förhållande, men d.i, delta oaktadt, siffer-förhållanderne visa sig så gynnsamma, drogo handtverkarne deraf den slutsats, att mästarne, som icke anfört några objektiva skål för den supposition, hvarpå de grundade sin framställning, haft helt och hållet orätt i denna supposition. Denna mot-petition afgafs, om jag minnes rätt, i April eller Maj månad Den 27 September e. m. förra å^et. Sedermera hafva påminnelser af mästarne blifvit afgifne vid denna mot-petition och i dessa påminnelser hafva de visserligen med åtskilliga fraser och en liten ondgörelse sökt underkänna hvad arbetarue sagt, men icke med ett enda objectivt skäl. De hafva icke kunnat underkänna dessa siffror, på annat sätt, än att de sagt, alt antalet af cessioner icke bevisar något, utan att många handtverkare kunna 'befinna sig i mycket sämre ställning, utan alt göra cession, än de som verkligen gjort cession.
– Endast Gud, svarade Zerdusht, kan ensam vara i besittning af alla dessa stora fördelar: men välj sjelf endera, och utse trenne andra personer, åt hvilka jag af den Högste må bedja förunnandet af de öfriga, en åt hvardera. Gutschtasp valde sjelf den första: han tömde en vinbägare, som propheten räckte honom, och såg, under en dvala, som varade i trenne dygn, paradiset och det rum, som der var honom bestämdt. Dshjamasp, hans äldste son, erhöll en invigd ros, hvars lukt gjorde honom kunnig om alla händelser, som intill verldens slut skulle tilldraga sig. Beschuten, hans andre son, drack en skål helgad mjölk och blef odödlig, och Isfendijar, den tredje sonen, ätande en granat-kärna, gjordes fredad från alla krigets faror. Dessa voro de under, genom hvilka Zerdusht befästade sin lära. Fem år derefter blef han mördad i Balkh: – så berättar legenden, men Zerdusht skapade i sitt ställe en hamn, som träffades af mördarne, och lät menniskorna, vid hvilkas sällskap han ledsnat, tro att han omkommit; sjelf vände han tillbaka till sin fordna grotta och lefde der ännu ungefär tusen år. Men då eder Prophets fana restes på Irans torn och vallar, då vägrade han att njuta mer af jordisk näring, och hans själ återvände till urljuset. Min far, otröstlig öfver sin förlust, begaf sig, endast åtföljd af sin son, till berget Elbordhsj, på hvars spets den eviga elden brinner, och egnade der sin öfriga lefnad åt en enslig andakt, otåligt afbidande det ögonblick, då de dröjande lifsandarna, som fängslades af den himmelska dryck han fordom njutit, änteligen skulle vika. I femtio år var jag den heliga eldens väktare: då nedsteg jag från berget, begärlig att lära känna den nya verld, jag så länge skådat under mina fötter, ej mindre än att utröna naturens innerst förborgade, dunkla krafter. Schahen afhörde tankfull denna berättelse.
Maj t underdånig anmälan göra, då han i ärender rörande ailmänna hushållningen, eller eljest af allmän beskaffenhet förmärker någon anstallt nödigt, till befrämjande af Konungens och Rikets bästa och vältrefnad, att till upphäivande anmäla och och föreslå sådana lagar och författningar hvilka han finner ej stå i förening med nu antagne regeringslagar: att med synnerlig uppmärksamhet och nitiagttaga hvad Riksens Ständer till skyddande af Tryckfriheten stadgat. Alla iöreinalen för Riksens Ständers hela verksamhet äro med ett ord, till justitieombudsmannens omvårdnad öfvcrlemnade, under niellantide-n af representationens sammanträden. Den 18 Februarii. 475 Lagstiftaren synes, genom en i grundlagen tillskapad väcktare öfver uppfyllandet af dsn constitutionella samhällsordningens fordringar Velat omsorgsfullt för Styrelsen undanrödja det obehagliga intrycket af den enskilte påminnelsen eller motsägelsen, derigenom att sjelfva Grundförfattningen antyder dem: Lagstiftaren synes visligen insedt, att den constitutionella ordningen påkallar en opposition, eller m?d andra ord, en motsägelse till allt hvad som strider emot denna ordnings besvurna lagar, eiler till sådane åtgärder, som motarbeta samhällets trefnad:
Genom remiss från Hedervärda Bonde-Ståndet hafva Staissamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten fått emottaga ett utaf Riksdagsfttllmägtigen från Malmöhus Län, Lars Bengtsson * ingifvel memorial, hvaruti yrkats, att de rustande vid Skånska Dragon-Regementet måtte, i anseende till den ökade kostnad, hvartill anskaffande utaf remonter af de bestämda färgor, som för detta Regementes hästar äro fastställde, föranleder, Staissami Allm. Bese.- och iEhon.-Uisholtem. Betänkande, N:o g 5. it tillåtas alt remontera med hästar af lavad färg sorn helst; och hafva med motionären sig (orenat samtlige Riksdagsfullmäglige från Skåne, Johannes sindersson från Skaraborgs Län, Henric Andersson och J\ils Persson flan Örebro Län samt Nils Magnusson från Calmar Län. Delta hafva Utskotten i öfvervägande tagit, oell få harvid upplysa, alt, sedan vid sistlidne Riksdag en likartad fråga blifvit väckt, Rikets Ständer anhöllo uti underdånig skrifvelse Lill Kongl. M.ij-.t (m Sami. r Band. N:o 211) att som, genom Kongl. Förordningen deri 1 1 Maj 179b, det blifvit förbudet, all vid Skånska Dragon-Regementet remontera med andra än svarta, svartbrunn, casimileoch mörkbruna hästar, men det otvifvelagligt vore för ruslhåihirne både svårt och kostsamt, alt alltid anskaffa hästar af berörde färgor, oell något giltigt skäl för ett sådant förbud desto mindre torde förefmnas, som hästens styrka, vigiiet och uthållighet, hvilka egenskaper egentligen böra hos ruslningshästen afses, icke åro al dess färg beroende, Kongl. Majit läcktes, med undanrödjande af berörde förbud, tillåta de rustande vid Skånska Dragon-Regementet alt remontera med hästar, af hvilken larg som helst. Kongl.
Lagerbjelkes gjorda, af flere ledamöter understödda framställning, ansågc sig pligtig att tillkännagifva sin åsigt i denna fråga, och derföre nu, utan att lill stöd för denna åsigt åberopa de prejudikater från 3:ne föregyde riksdagar, hvilka här blifvit framställde, finge förklara att han vid jemförelse af ordalydelsen i 70 § R.F. oell 31 § Riksd.Ordn. med ordalagen i Frih» Bondes motion, ansåg sig icke ega grundlagsenlig befogenhet, alt vägra den af andra ledamöter begärda propus, till remiss af ifrågavar. motion. Gr. Lagerbjelke: För min del har jag icke framställt någon begäran alt Hr Frih. o. Landtm, sjelf skulle vägra propos. på remiss af motionen, ulan endast anhållit om propos. till Ståndet, att Ståndet måtte besluta en sådan vägran. Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle, att Frill. Hondes förevar, motion remitterades lill Bevilln:sUisk. besvarades denna propos. med blandade ja och nej, i anledn. hvaraf samma propos. förnyades, och sedan dervid svaret utfallit nied starka nej, blandade med ja, 11. Ex. förklarade det lian trott sig finna att nej varit öfvervägande. Frih. Raab begärde votering. Upläsles till justering följande förslag till voler.propos.: Den som bifaller att Frih. Bondes, Knut Filip, d. 30 sisth Dec. bordlagda motion, angrde sättet för Tullbevillningsfrågans behandling vid iunevar. riksdag, remitteras till Bevilln:sUlsk., voterar Ja; den del ej vill voterar Nej; vinner nej, anser R. o. Ad. denna motion vara grundlagsvidrig och derföre remiss af densamma ej kunna medgifvas. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Hvad contra-propos. angår, så vet jag icke hvarföre deruti skulle införas, att R. o. Ad. anser en remiss af motionen vara grundlagsvidrig. Detta innebär att R. o.
Jemväl torde böra här antecknas, dels att ofvanberörde, soldaterne vid Södermanlands Regemente förunnade Kronotionde-spanmål är inbegripen under den ”indelta spanmål på förslag”, som i nu gällande Riks-stat under 4:de Hufvud-Titeln tinnes upphörd för indelda Arméen: »Kavallerioch InfanteriRegementena”, och att, i följd häraf, det skedda afdraget, 2 lösa eller lj fasta kappar, eller deras värde efter markegång, hittills ingått bland nämnde HufvudTitels besparingar: dels att Kongl. Brefvet den andra Februari 1833 visserligen alser allöningen af indelda Arméens befäl, men att de i reciten deraf intagne, af Utskottet i Betänkandet N:o 50 åberopade förhållanden, likväl visa huru den pä Militien indelda tionde-spanmålen i allmänhet nu och tillförene beräknats, vare sig att densamma tillfallit befäl eller manskap, och det var på nämnde förhållande Utskottet ville fästa uppmärksamhet.