Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R eservation: af Riksdagsmannen Peller Jönsson från Jönköpings län: »Emot Utskottets tillstyrkande, att till Presterskapets Enkeoch Pupill-kassor skola öfverlemnas behallna inkomsterna utaf lediga prestlägenheter, får jag härmed reservera mig, af skäl, att jag befarar det ifrågavarande medel, om icke för tillfället, dock för framtiden, icke kunna undvaras för de ändamål, hvartill de, enligt nu gällande^ föreskrifter, äro anslagne. Skulle således brist i nyssberörde hänseende uppsta, blefve följden att Statens medel mäste anlitas. Men äfven, under antagande att sadan brist icke kommer att ega rum eller Statens mellankomst erfordras, kan jag ändock icke gilla den åsigt, att till en Presterskapets enskilda Pensions-inrättning ansia medel, hvilka af församlingarne utgå. Jag anser nemligen, att uti ifrågavarande fall dessa medel böra komma församlingarne sjelfve till godo pa det sätt, att beloppen, i enlighet med hvad motionären Johan Johansson föreslagit, till folkskolornas fördel användas.» STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1854. Allm. Besv.- och Ekon.-L '/skollels Betänkande, N:o 85, 1 N:o 85. Ank. till Exp.-Utsk. den 25 April 1854, kl. 3 e. m. Betänkande, i fråga om förundrade föreskrifter rörande åtgärder till förekommande af Kolera-sj ukdomens införande och spridande i Riket med flera, i sammanhang dermed gjorda, framställningar. Till Utskottets behandling hafva blifvit öfverlemnade motioner rörande detta ämne, väckte A) inom vällofliga Borgare-ståndet: l:o af hr Stenqvist, sorn fästat uppmärksamheten vid olämpligheten och ändamålslösheten af så kallade spärrningar eller de anstalter, som å mänga orter, under den sednast förflutna tiden, blifvit vidtagna i afsigt att skydda dem från kolera-sjukdomen.
Skrifvelse, N:o 433. hållanden och då följaktligen Statens omkostnader för anskaffande af behöflig salpeter måste väsendtligen kunna inskränkas, torde en så beskaffad åtgärd, som här blifvit antydd, böra komma under öfvervägande. För vidtagande af en förändrad reglering i detta hänseende erfordras likväl en fullständig utredning af ämnet; men då emellertid, enligt hvad kändt är, Salpeter-fonden, utom de utgifter, som af densamma egentligen bort bestridas, vid flera tillfällen blifvit anlitad för fyllande af behof, hvilka varit helt och hållet främmande för fondens ursprungliga bestämmelse, samt användandet, på sådant sätt, af en icke obetydlig del utaf fondens medel under en lid, då dess tillgångar, vida mera än nu, logos i anspråk för salpeter-näringens understödjande m. m., nogsamt antyder alt någon väsendtlig olägenhet ej bör kunna uppslå, om numera, sedan förändrade förhållanden i afseende ä salpeter-ärendena inträdt, nämnda fond indrages och i stället beviljas bestämda anslag, tillräckliga för de utgifter, som fonden är afsedd att betäcka; hafva Rikets Ständer för sin del ansett, att en dylik åtgärd skulle vara ändamålsenlig. I öfverensstämmelse härmed hafva alltså Rikets Ständer, som, med godkännande af den utaf E. K. Majit, i ofvan berörda hänseende gjorda beräkning, för nästa statsregleringsperiod anvisat, till salpeter-uppköp, ett årligt anslag af 60,000 R:dr, — tillika funnit sig böra hos E. K. Majit i underdånighet anhålla, det täcktes E. K. Majit låta tillse, huruvida salpeterfonden må kunna indragas, samt vid nästa riksdag låta afgifva förslag lili salpeterväsendets ordnande, grundadt på fondens öfverlemnande till Riksgäldskontoret och uppförande i stället å Riksstaten af det anslagsbelopp, som för anskaffande af erforderlig salpeter finnes behölligt. Diverse anslag. 22:o. Reseoch traktamenls-penningar.
»Hvad har du i paketen?» frågade Tomas för att säga något och bryta tystnaden. »Midsommargåfvor,» svarade Märta förströdt, med stora, allvarliga ögon, som om hon tänkte på något annat. »Det där är randiga förkläden åt jungfrurna, och det är en veckad remsa att ha kring halsen åt Elsa, och det här är åt Johan ... Det är ’Nio små negrers underbara äfventyr’.» De gingo in i förmaket. Märta tog bort det rödrandiga öfverdraget från den långa, gammalmodigt svängda förmakssoffan, hvars blekröda tyg lyste matt genom skymningen. »Det är så tråkigt att sitta på möbler med öfverdrag,» sade Märta. Hon gick in i sängkammaren, som låg åt den soliga gården, rullade upp gardinen och öppnade ett fönster. Genom den öppna dörren föll en ruta sol in i förmaket. Därefter tog hon fram en bricka och ett par glas. De åto bakelser och drucko vin och satte sig i soffan för att läsa i »Nio små negrers underbara äfventyr». Den var icke lång; de läste igenom hela boken tillsammans på fem minuter och hade mycket roligt. Sedan sutto de tysta och sågo på hvarandra. De sågo på hvarandra så länge, att det slutade med en lång kyss. Genom det öppna sängkammarfönstret hördes ett barns sång från någon af de små våningarna åt gårdsidan. Det var en liten flickas gälla röst, och hon sjöng på någon själfgjord barnmelodi. Pappa är inte hemma, mamma har gått på torget, hvad ska vi göra ... Och det blef åter tyst. Tomas slog i det sista af vinet, och de drucko ur. Vinresterna tindrade dunkelröda på bottnarne af de slipade glasen. »Tänker du på mig ibland, när du är ensam?» hviskade Märta. »Jag tänker ofta på dig.» Han lekte förvirradt med hennes urkedja. »Om kvällarne, när vi ro ut på sjön,» fortsatte hon. »Och om nätterna, när jag ligger vaken.» Hon hade en tår i ögat. Hon lindade sakta bägge armarne om hans hals och kysste honom på håret. Gång på gång kysste hon honom på håret – på tinningen – på ögonlocken. Tomas blundade och frös.
Vi hafva, sades det, millioner samlade i banko-vinst och millioner hopade i 11 iksgälds-kontoret såsom ölverskotts-medcl. Aterrcinisserna från ltidderskapct och Adeln spint från Presteoch Borgare-stånden syntes ock antyda något sådant, emedan man endast på en sådan förutsättning kunde grunda en allmännare önskan om bevillningens nedsättning. Från Stats-Utskottet, der en närmare kännedom om statens behof förefinnes, och der äfven nedsättning i flere grundskatter blifvit föreslagen, voro åtskilliga ledamöter närvarande och deltogo såsom valde suppleanter uti den votering, hvarigenom med 27 röster mot 15, ernbets-och tjenstemäns löne-bevillning nodsattes med ej mindre än * eller från 3 till 1 procent. Jag deltog icke deruti, emedan jag icke delar öfvertygelsen om landets lyckliga penninge-ställning, och dessutom hyser den särskilda mening att, om staten kan 82 BetiNtnngsUtskottets Utlåtande, JS:o 2i - umbära något af den hittills utgående bevillningen, bör den i första rummet afstå den personliga skydds-afgiften, hvilken, om den, såsom förut nämnd t är. användes till fattiga barns uppfostran, skulle tillskynda samhället en vida större båtnad än den nu föreslagna nedsättningen. Emellertid, sedan embetsoch tjensternäns lönebevillning blifvit så betydligen förminskad, blef deraf en nödvändig följd att bevillningen af handel och rörelse samt af fastigheter måste nedsättas åtminstone från 5 till 3 procent, och äffi någon utväg kunnat påfinnas att rigtigt och, sanningsenligt uppskatta den rörliga förmögenhets-inkomsten, så hade nedsättningen här. kanske bordt vara större, för att blifva jemlik den förra, emedan olikheten i bevillnings-procent alltid skall anses både såsom en anledning och en ursäkt för industri-idkares och fastighets-egares mindre noggranna uppgifter, då t. ex. en handtverkare med 6C r:dr 32 sk. uti uppgifven inkomst betalar lika mycket som en tjensteman med 500 r:dr i lön.
R dderskapet och Adeln anhålla, att utan hinder al detta ProtocollsUtdrags justering, äfven de andra återstående hvilande för. slag, än de nu gjorda, måtte stå öppna till antagande. Anledningen till denna min anhållan är den, att i den uppgjorda öfversigten af Gsundlagsförslagen synes hafva blifvit i allmänhet intagna blott sådana frågor, som blifvit antingen af ConsriturionsUtskottet till förändring tillstyrta eller ock af Konungen proponerade, och öfver hvilka al’a Utskottet ined beredda förslag inkommitj och att, förmodligen, i följe af denna princip, icke blifvit observeradt till intagande i denna öfversigt, att vid RegeringsFormens^ntagande gjordes i alla Stånden åtskilliga anmärkningar, hvilka skulle till afgörande vid annan Riksdag hvila. Jag känner med någorlunda säkerhet, att äfven Ven 12 Juni. 261 dessa sednare blifvit i de andra Stånden företagna, och gör nu ödmjukligen denna anmälan endast såsom ett förbehåll i afseende på afgoran le-rätten c.ver dem. Friherre Odr-rtröm, gfacnb: J afseende på d> frågor, öfver hvilka beslut redan blifvit fat: kan ingen jemkning äga rum, men an gående de som ännu till afgörande hvila, kunne vi besluta, och således finnér jag intet ftind r v ta i vägen för ProtocollsUtdragets godkännande. Herr Påhlman, Hvad jag yttrat contradiceiar icke besluten, af hvilka jag icke kan önsk • någon rubbning, mea när en fråga icke förevarit! då deri bort vara det, ville jag blott till Protocoliet reservera, att dea måtte förekomma. Friherre Cederström, Rudolph; Jag tror att det torde göra tillfyllest, om det mål, hvarom Herr Påhlman talat, företages när ProtocollsUtdrag derom ifrån de öfriga RiksStånden ankomma. Emellertid torde det nu upplästa ProtocolisUtdraget kunna godkännas. Grefve Mortier, Jldolph Göran:
Ali Publicitet är ej nyttig, och urskilning måste deri, som i allt annat, vara nödig. Erfarenheten visar, att Revisorer kunna finna sig nödsakade att uppgifva sådana saker, som icke böra af Allmänheten kännas förr, än de kunna hjelpas, hvilket åter icke kan ske förr , än vid Riksdagar. Att i förtid kungöra sådant, synes mig vara detsamma, sorn itt tvinga Regeringen att göra Riksdag, hvarje gång Revisor rcrnes Berättels® kan innehålla någonting oroande. Att stadga, det exemplaret, som inlemnas till RiddarhusDirectionen, bör vara försegladt, och tillika stadga, att det genast bör tryckas, förefaller mig dock innebära en Contradiction j ändamål. Jag begär återremiss, och föreslår, att på Revisorernes egen pröfning må ankomma, om tryckning skall äga rum eller ej. Grefve Spens , Carl Gustaf: Friherre Ce2 derström har i sin Reservation utvecklat skä-i len, äfven för min öfvertygelse i denna frågaRevisorernes ändamål är att upptäcka bri^ ster uppstådda antingen genom fel eller genom olyckor. Så nödvändig, som Publicitet är i sådana Den 25 Maji. ■257 sådana fall, då den Autoritct är tillsammans, sorn kan afskaffa missbruket, och hjelpa olyckan, så skadligt kan det bli, att utsprida underrättelsen derom några år förut. Jag får derföre, på de af Baron Cederström utförligt framställda skälen, yrka, icke återremiss, utan afslag af Betänkandet, men i fall denna anhållan ej bifalies, återremiss deraf. Friherre Cederström, Jacob: Tili hvad mitt nyss upplästa särskilta yttrande innehål, ler, och hvarigenom jag, såsom skadligt , afstyrkt tryckning emellan Riksdagarne af Riksens Ständers Revisorers Berättelser, får jag nu tillägga, att exempel gifves, då Revisorer kunnat misstaga sig om personella åtgärder, och att erfarenheten ådagalagt att Revisorer öfverträdt gränsen af deras befattning
N:o 99 af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda betänk. N:o 100, i anledn. af väckt fråga om förflyttning till Luleå af landsh.-residenset för Norrbottens län. Vid föredragning af Allm. Besv.- och Ekon.Uts!;:s i gårdagens eftermiddags-plenum på bordet lagda betänk. N:o 101, i anledn. af väckt fråga att landsh.-sätet i Götheborgs och Bohus län måtte förläggas till Uddevalla, yttrade sig Frih. Cederström, Claes Rud.: Varandes ledamot af det Utsk., som afgifvit detta betänk, och då jag icke har mig deremot reserverat, så är det också icke nu min mening, att emotsätta mig bifall till detta betänk. Milt skäl att icke sätta mig deremot är egentligen det, att en förändring sådan som den förevande skulle otvifvelaktigt medföra kostnader mer eller mindre betydliga, till hvilka det allmänna ännu icke har tillgångar. Det är derföre jag har in - 558 Den 6 Juli e. in. stämt i resultatet, men jag är derföre alldeles icke ense med Utsk. i hvad Utsk. för öfrigt har sagt. Jag är tvertom af den öfvertygelsen att det icke är rätt hvad Utsk. sagt i betänk. N:o 100 och ej tillämpligt i detta fall, ty gifvet är att en stad af Götheborgs betydliga handel, med öfriga förekommande omständigheter, utgör något alldeles skiljaktigt ifrån hvad sig i Norrbottens län företer och förete kan. Jag är öfvertygad derom att i en framtid en förändring sådan som den ifrägavar:de borde ega rum och kommer att ega rum, äfvensom derom att kostnaderna ingalunda skola blifva sä betydliga som Utsk. tyckes hafva sig föreställt.
Skulle så nödigt pröfvas, eger Banco-Styrelsen ock rättighet alt uppsäga större eller mindre del af Creditiven, hvaraf följden i slikt fall blifver, att Creditivrättigheten 3 månader efter uppsägningen minskas med irdedel, och för hvar tredje månad ytterligare med irdedel, till dess nödig nedsättning är vunnen, eller ock hela Creditivet är till inbetalning förfallet," sorn alltid inträffar minst ett år efter dess beviljande; e) Banco-Styrelsen bör i möjligaste måtto tillse, att Creditiven niå begagnas enligt deras egentliga bestämmelse, och icke till en BancoUtskottets Betänkande N:o 6, 3i utsträckt Assignerings-rörelse för de dagliga och stundliga behofven; hvartill de löpande räkningarne i Depositions-Banken, grundade på erforderlige medels successiva insättning, äro hufvudsakligen egnade. Det torde vara lätt att inse, hvad väsendtlig fördel Cassa-Creditiv, på förenämnde sätt tillgänglige, kunna bereda, så väl för Bolag af flerfaldig art, som för enskilda närings-idkare. Och tyckes den tillika afsedda förmon, att med hvarje besparadt 100 Rrdrtal, genast kunna minska den räntebärande skulden, böra för enskilde blifva en ny uppmuntran lill omtanka och sparsamhet. I frågan om ett och annat ibland desse för Cassa-Creditivs begagnande föreslagne stadganden, har en Utskottets Ledamot, Herr Nordenankar, gjort erinringar, som innefattas uti dess hosföljande reservation. 4. Utlåning emot hypothek af Adier och publika Papper, samt af Bankens egna Obligationer, härrörande från dess före år 1830 gjorda upplåningar. Utskottet har ansett: 24:0 att belåning af actier och publika papper samt af Bankens egna obligationer, ej allenast må få fortfara, utan äfven i mon af tillgång kunna utsträckas, likväl alltid med iagttagande, att léne*- beloppet må varda inskränkt inom hvarje hypolheks verkliga värde. Och torde Utskottet framdeles, i förening med öfrige reglementariska detaljer, få till Rikets Ständer härom inkomma med vidare förslag. 5.
Det var ej folkets kärlek för Envålds-Regenten, som bragte denna till enväldet; det har varit folkets och den underlägsnes förtryck, som gjort det; och det 84 BiI,t.Stats-samtAllm.Besv.o,Oec.‘Utsk.Utl,ZV:og3. är orättvisan mot den mindre förmögne af den mägtigare, som sjelf sedermera hamnar sig å förtryckaren och som sätter i nödvändighet den underordnade, att offra nästan allt, för att för det lilla återstående ega ett skydd emot sina förföljare.” Emot Utskottens fattade Beslut 1 ämnet reserverade sig äfven följande Utskottens ledamöter af det Hedervärda Bonde-Ståndet, nemligen Riksdagsfullmägtige Olof Pehrsson från Stockholms Eän, Olof Mänsson från Blekinge, Pehr Pehrsson från Cal ma re Eän, Hans Hansson från Gefleborgs Län och Anders Ericsson från Jemtland. STOCKHOLM, tryckt i Marquardsxa Boktryckeriet, 1829. Statssamt Oee.-Ltsk. Uti. N:o 84- t N:o 84- Ankom till Exp. Utsk, d. 28 Oct. 1819. Utlåtande öfver Herr Friherre C.Ii. Anckarsvärds Memorial, angående Sveriges Försvars-anstaltei', jemte flera Riksdagsmäns, i anledning deraf, afgifna yttranden. H ögloflige Ridderskapet och Adelli har, den g sistlidne December, till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten remitterat ett af Friherre Anckarsvärd, Carl Henric, afgifvet Memorial, innefattande tankar om Sveiiges försvars-anstalter, deruti Friherren, efter några i allmänhet gjorda reflexioner öfver sjelfständighetsbegreppet , med serskild tillämpning till Scandinaviens sjelfständighet, ingår i undersökning om de försvars-anstalter , hvilka i detta hänseende för Sverige synas Friherren nödvändiga. Resultatet af dessa undersökningar, såsom det af Friherren uppgifves, är följande: r:o Att Sjöförsvaret nu mera för Sverige är olämpligt, i anseende till bristande förmåga att åstadkomma något verkligt. 2:0
Utdra»' af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 24 Oktober 1862. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, samt Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten , Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Chefen för Finans-Departementet, Stats-Rådet, Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i följd af Kongl. Maj:ts nådiga befallning, uppsatt förslag till den nådiga proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, som, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts uti dithörande frågor fattade beslut, borde till Rikets Ständers Statsutskott aflåtas. Kongl. Maj:t behagade, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallde, att, i enlighet dermed, omförmälda nådiga proposition skulle till Rikets Ständers Statsutskott expedieras. Ei protocollo C. F. Smerling. P. A. NORSTEDT & SÖNER. Bil. N:o 7 a) till Kongl. Maj:ts Nådiga Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 1 Utdrag af Protocollel ofver Ecclesiastik-Ar ender, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slolt den 28 December 1861. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern Friherre de Geer. Hans Excellens Herr Stats-Ministern för Utrikes ärenderna Grefve Manderström, Stats—Råden: Friherre Gripenstedt, Ehnemark, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup.
Nordströms uti dess Utsk:s Utlåt, bifogade reservation afgifna förslag till redaktion af 7 §:n 2 morn., och dels af Hr von Koch, antagande af sistnämnde redaktions förslag med den förändring, att orden »ankomme på en bolagsstämma, som näst derefter hålles», 382 Den 24 Febrnart. utbyttes emot orden »ankomme på bolagsstämma, som hålles ett år derefter». Härvid förklarade Frih. Stjernstedt, Hr af Geyerstam, Gr. Anckarsvärd, Hr Aminoff och Hr Hjerta att de instämde i Hr von Köchs förslag, hvarefter de först till bifall å Ulslcs yttrande och sedan till bifall å llr von Köchs förslag framställde propos:ne besvarades med blandade Ja och Nej, samt sedermera efter förnyad med Ja och Nej besvarad propos. till bifall å Ulsles yttrande, Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han härvid ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Hr Hjerta begärde votering. Uplästes till justering samt godkändes en så rydande voter:spropos. ; Den som bifaller Sammans. Bankooch LagUtsl:s i Utlåt N:o 6 afgifna yttrande i fiåga om 7 § 2 mom. af den föreslagna Förordningen ang:de enskilda Banker, röstar Ja i den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Ad. att antaga den för nämnde mom. i Hr Nordströms Utsk:s Utlåt, bifogade reservation föreslagna redaktion med den förändring att orden »ankomme på den bolagsstämma, som näst derefter hålles», utbytas emot orden »ankomme på bolagsstämma, som hålles ett år derefter». Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sålunda Ja — 24. Nej — 33. Sedan Hr Gr. o. Landtm, härefter låtit upläsa Utsk:s förslag till redaktion af 7 § godkändes mom.
Efter verkställd granskning af Banko-Diskont-Verkets räkenskaper och förvaltning för år 1857, hafva de dertill utsedde Revisorer meddelat Diskont-Direktionen decharge för samma års förvaltning. § 13- Låne-Kontorens i Götheborg, Malmö och Wisby räkenskaper och förvaltning för näst lidet år äro jemväl granskade af dertill utsedde Revisorer, som för förvaltningen meddelat Kontorens Direktioner decharge, hvilken, likmätigt 5 § i Revisorernes Instruktion, blifvit af Fullmägtige godkänd. § 14- Till fortsättning af den redogörelse angående metalliska kassans förändringar, som 11 § i sednaste Revisions-berättelse innefattar, få Revisorerne meddela följande: Utgifne Inkomne m i Duknlrr. Duk.iter. När minskningen 1,638: afdrages, uppkommer en tillökning af ... 12,784: motsvarande å 8: *5 i Runt 105,468: — lllftifvel SilfverBunkens metalliska kassa i mjntadt mynt i Silfveroch omyntadt har rtfeklivl Sp«‘fier. ii kats i Knnt minskats i B:nil, 1857 till och med den 31 Dec. 118,850: 2,254,767: 3. 1858 „ „ „ „ 31 Mars 8,850: 912: 69. „ „ „ „ „ 30 Juni 69,000: 86,010: J7. „ „ „ „ „ 18 Sept. 53,700: 778,716: eo. Summa R:dr 250,400: 2,340,777: 40. 779,629: *9. 27 Metalliska kassan, i Runt förvandlad, uppgick den 5 September 1857, guldet oräknadt, till 20,547,953: 88.
Stats-kontoret vore desto mindre i tillfälle att då låta utbetala ifrågavarande belopp, som för berörde år betydlig brist uppstått i den väsendtligaste stats-inkomsten eller tullmedlen, och behållningen å Kongl. Ränte-kammarens räkning \:o 1 i Rikets Ständers Bank icke öfverstege hvad som erfordrades för utgifterna under den närmaste framtiden. I öfverensstämmelse med derom meddelade stadganden hafva, på 1854, 1855, 1856 och 1857 års Riks-hufvudböcker grundade liqvider, angående öfverskotten u Statsverkets inkomster, samt besparingarne oell bristerna å förslags-anslagen, blifvit uppgjorda, och dels under, dels efter sednaste riksdag Fullmägtige tillställda. Efter afdrag af de å öfverskotten skedda anvisningar samt bisterna å förslags-anslagen, äfvensom af några andra utaf Kongl. Stats-kontoret förskottsvis verkställda, och, till följd af Rikets Ständers beslut, i dessa liqvider Riksgälds-kontoret påförda utbetalningar, hafva de återstående behållna och Riksgälds-kontoret, enligt sagde liqvider, tillkommande öfverskott s-summorna utgjort: för år 1854 R:dr 2,148,415: 14. » » 1855 4,113,662: 39. I afräkning å dessa öfverskott har Kongl. Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret aflemnat: under år 1856 R:dr 7,598,415: 13. » » 1857 1,750,000: — » » 1858 1,610,185: 91. » » 1859 1,850,000: — Summa R:dr 12,608,601: 4. Med afseende å den dåvarande penningeslällningen och med åberopadt stöd af Kongl. Brefvet den 18 Oktober 1844, hvarigenom föreskrifvits, att, så snart under Bili. till It. St.
Maj:ts nådiga beprölvande hemställt, om icke, på de af Revisorerne anförda skäl, utgiften lämpligen kunde från och med år 1859 få bekostas af anslaget för polisens vidinagthållande här i staden, 28,100 R:dr Runt. Med tillkännagifvande alt nämnda arfvode, under sisla revisions-året, på lika sätt som förut, ulanordnats, hafva nu sednast församlade Stats-revisorer åter fästat uppmärksamhet vid förhållandet och tillika uttryckt den åsigt, att någon anvisning af ifrågavarande beskaffenhet pä extra utgiftsmedlen ej vidare borde ifrågakomma. Rikets Ständer, sorn, i likhet med Stats-kontoret, anse ifrågavarande arfvode lämpligare böra bekostas af anslaget för polisens underhållande i hufvudstaden, och af sådan anledning instämma uti den af Revisorerne uttalade åsigt, få, till vinnande af rättelse för framliden i anmärkta hänseendet, i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t läcktes anbefalla vederbörande att icke vidare å sjette Hufvudtitelns extra utgifls-anslag utanordna nämnda arfvode. Vid flere Stats-revisioner hade, enligt hvad Revisorerne inhemlaf, anmärkningar blifvit framställda i anledning deraf, att utbetalningar från allmänna Iiidragnings-staten till belopp af 1.000 R:dr Banko årligen under en mängd af år egt runi Lill hyra förde af Öfverslåthållare-embetets kansli begagnade embetsrum uti den så kallade Weslinska egendomen, och, med föranledande af enahanda erinran vid Stats-revisionerne åren 1841 och 1843, anhöllo Rikets Ständer vid 1844 och 1845 årens riksdag att, lill besparing af dessa hyresmedel, tjenlig lokal lill embetsrum för nämnds kansli måtte uti någon af Kronans i hufvudstaden varande byggnader upplåtas. Men sedan Ofverintendentsenibelet och Öfverstäihållare-embetet i ämnet sig yttrat, dervid det sednare upplyst, att lägenhet för kansliets inrymmande vore under byggnad, fann E. K. Majit någon åtgärd till beredande af hyresfri embetslokal åt