Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Lagerhjelms jemförelse emellan skepp och canonslupar, ej antagelig till sin princip, emedan svårligen dessa vapen kunna jemföras, då deras verkningskrettsar äro olika, är äfven felagtig i sjelfva uppsattsenj ett 74 canonskepp som likväl förer So canoner, kostar 335,000 R;dr B:co och 44 canonslupar med chefsfartyg, kokslupar och förrådsfartyg efter nu varande Reglementen kosta 337,000 R:dr B;Co. Det förra eller skeppet har 40 canoner i linien, hvilka jag anser svara emot de sednares 44 canoner, i följd af den lifligare eld ett skepp kan underhålla. Men skepp?t behöfver endast 7 officerare med 660 mans besättning, de sednare deremot 44 officerare med inalles 2,840 mans besättningar: häraf kan sy - flen 6 Murtii. 597 nas att en skärgårds-campagne Sr oändligt dyrare än en campagne med större fartyg, kanske till den grad att a a 3 campagners öfverkostnad skulle betala uppbyggandet af hela örlogsflottan. Af allt detta, kan jag för min del, tydligen fatta, att Sverige måste hafva en örlogsflotta bestående af skepp, fregatter och canonslupar, och att sjön är det element der hädanefter nationalfriheten bör befästas. En missförstådd egenkärlek drifver mig ej till detta yttrande, ty kan jag leda skepp och fregatter, så kan jag äfven blifva nyttig för Konung och Fädernesland i ett Skärgårdskrig på Skärgårdsfartyg; lika litet drifver mig en missförstådd Esprit de Corps, emedan hvad jag sagdt om flottors sammanslagning är misshageligt för största antalet af den. Nej fäderneslandets sannaste interessen eldar mig då jag här inför Höglofl. Ridderskapet och Adeln talar i ett af de vigtigaste ämnen som på det lifligaste bör röra nationen, och jag är öfvertygad att alla tider skall erkänna sanningen af hvad jag fast mycket ofuHkomligcn sagdt.
Stlta Sftegertng^ärenben, ber afgöraö, § 8. @j må bptif Beffaffentjet. § 9. litt atta mat, bet Beftut fatta. § 10. Snnan ärenbena — Bcrebaö. § 11. SJtiniftcrictta mål/ @tatö*9iåbet finnas. § 12. konungen äger Sebatnot. § 13. Söta Wettungen — npttigaft finner. § 14. Öftoer Sttfetö Ötrigömaft SSefätet. § 15. Äonttnanbomåt, gobt fpneö. § 16. konungen Bör tpber. § 17. konungens bomSrätt — fåtoiba ej konungen ocf) Stiföbagen, i ben otbtting 87 § 1 mom. ftabgar, Bcftämba. § 18. Senna tjögfta Somftot förfnten är. § 19. Snfomma förffartttgar giftoa. § 20. Itti frebotiber — efter JtrigSartiftarne. § 21. konungen äger — beröm bettagit. § 22. Itti öpogfta Somftoten — utål beitaga. § 23. Sitta Se£ @ecrct. § 24. Itti jlonuttgenö ^>ögffa Somftctcn. § 25. jtomtngen äger Bliftoit bomb. § 26. Sitt Suftitie Jbottungeit äger ftå bcraö Börb. Sitt ctotta Sjenfter inom Sftifct odj titt Sontare 2:o, konungen ager be mitfor, forn beftämmaS genom färftitb lag, ftiftab i ben orbning 87 § 1 ntom. ftabgar. ©ålunba naturaliferab utnämnas. § 29. Stil Slrte
F r u Juel-Hausen beskrifver en liknande scen i ThBr6se Kjerrulf - och vi f$ väl tro p i historiens möjlighet hur osannolik den än förefaller. - A t t de &gt;finas damerna glömma a t t betala sina barns lektioner och låta de stackars fattiga lärarinnorna arbeta för intet, ä r nog ingen ovanlig företeelse; och vi hoppas innerligt a t t författarinnans påpekande af förhallandet må vacka till besinning ett ocli annat slumrande samvete, som inöjligen kan väckas. Det a r ett i det hela godt arbete Riast Boest med detta lagt till sina föregående, om det än ej äger något vidare djup eller större originalitet. Hvad man ' särskildt värderar i hennes författarskap ar det enkla, naturliga framst.ällningssättet ntan affektation och sentimenta litet - detta surrogat för djupare kanslor. Hon ar i allmänhet spar' sain med känsloutbrott. Hon har en helt nykter syn på. lifvet ' ocli vågar sig ej in. pk de stora kanslodjupeii. Den värld, som rör. sig på ytan ar einellertid tillrackligt Brokig och tillräckligt intressant för a t t göra - den väl förtjänt af a t t uppiniirltsaniinas. Och det ä r denna portriittörens roll inom litteraturen, Riist Roest p % ett ganska skickligt. satt vet a t t fylla. B. ' P. CBg: Spillror D och andra berättelser a f Cecilia B&amp;åth-Holmberg. ' Efter den första berättelseo i sin senast utgifna n6v~llssin1ing har fru Bkkth-Holinberg gifvit sin bok nainn. Blå dock ingen tro, att det endast 81- » Spillror » ' fran ett rikt författareförrhd här bjudes läsaren. Tvartoin, f &amp; af den begBfvade författarinnans arbeten bära så lielgjiitenheteiis stainpel so111 detta.
Enligt ofvanstående förslag erfordras, till den stående armeens vapenofningar, nytt eller tillökadt anslag för: l:o Instruktions-kompagnier vid iodelda infanteri-regementena; 2:o Regementsmötenas utsträckning vid dessa regementen; och 3:o Ö/nings-läger för hela arméen; och uppgår, enligt uppgjorda specifika uträkningar, kostnaden for Instruktions-kompagnierna till 37,500 R:dr, nemligen för personalen R:dr 35,000: „ materielen 12,500: 97 500 för Indelda Infanteriets möten till 119,200 R:dr, men då redan varande anslag leronat tillgång härför med 101,569 R:dr, fordras endast en tillökning af 17,631: för öjnings-lägren till, 41,500 R:dr, hvartill redan belintliga anslag lemna tillgång med 32,000 R:dr, så att bristen, som nu behöfver fyllas, blifver 9,500: Det nya behofvet för de föreslagna vapenöfningarna vid slående arméen utgör således tillhopa R:dr 64,631: Till beredande af en allmän öfversigt af tillgångar och behof för in delda arméens vapenöfningar, eldigt det nya förslaget, torde dessa i sin helhet här böra sammanföras, nemligen: Behof : För Indelda Infanteri-regementenas befäls-och regementsmöten 119,200: „ Indelda Infanteri-regementenas instruklions-kompagnier . 37,500: „ Indelda Kavalleri-regementenasbefäls-, sqvadronsoch re gemensmöten (likasom hittills) 47,500: „ Indelda Kavalleri-regementenas excercis-sqvadroner (såsom hittills) . 37,500: För öfnings-läger: Esta året å Ladugårdsgärdet 33,000: 2:dra dito dito Summa 166,000: hvaraf här utföres i: 1 el årligen
Kaffe och Risgryn, nemligen: för fartyg, kommande frän Östersjön eller till någon hamn i Halland samt Göteborgs och Bohus län frän Nordsjöorter samt Holland, Hagland och Franska Westersjöhamnar: 2 kannor Vin, 1 kanna Bränvin, 2 skålpund Kaffe och 3 skålpund Risgryn, räknadt på hvarje person af besättningens och passagerarnes antal; samt för fartyg, kommande från orter utom Östersjön, med undantag af nyssnämnde fart till Halland och Bohus län: 3 kannor Vin, 2 kannor Bränvin, 4 skålpund Kaffe och 6 skålpund Risgryn, på enahanda sätt beräknadt Härvid bör för öfrigt iakttagas, att Vin och Bränvin icke mot hvart annal utbytas, så att den, som har mindre af den ena, får för sådan brist njuta ersättning i den andra varan; äfvensom att hvad af förenämnda fyra provisiorisartiklar öfverstiger en skeppares sålunda bestämda förråd i utlastningsorten skall, då 54 Förslag till Tull-taxa. fartyget icke omedelbart ånyo användes för utrikes fart, ovilkorligen förtullas. Är från utrikes ort kommande fartyg, Svenskt eller främmande, ämnadt att omedelbart ånyo användas för utrikes fart, må skepparen, då han vid sin ankomst till riket såsom provisionsartiklar medhafver Vin, Bränvin, Kaffe och Risgryn i större qvantiteter än denna § bestämmer, vara berättigad att öfverskottet i märkrullan till återutförsel upptaga, hvarefter det bör under tullförsegling i packhuset eller i något säkert och tjenhgt rum ombord å fartyget förvaras, till dess skepparen åter afseglar, då den kontroll iakttages, som i 45 § Tull-stadgan för reexportgods finnes föreskrifven. Likväl och derest något af detta öfverskott, under sådant fartygs längre qvarblifvande i Svensk hamn, för besättningen till begagnande om skeppsbord finnes nödigt, må det i mån af behof utlomnas, hvarvid motsvarande afskrifning å de på märkrullan till återutförsel uppförda qvantiteter bör ske.
N:o ia3. 15 mente måtte undergå närmare granskning, i ändamål att förekomma så väl de missbruk Judarne skola föröfva i handelsoch vexeloperationer, sorn det förmenta oskicket, att de begagna Svenska tjenstehjon ; så alldenstund, å ena sidan , och i öfverensstämmelse med Utskottets, i det föregående, yttrade åsigter, någon inskränkning i de frioch rättigheter, som Judarne tillagda blifvit, desto mindre kan och bor ega rum, som vissheten om deras orubbade åtnjutande låg till grund för Judarnes bosättning i Riket, samt, å den andra, Kongl. Maj:l, uti Dess Nådiga Skrifvelse till Dess och Rikets CommerceCollegium den a Maji 1792, förunnat Judardarne rättigheten , att i sin tjenst Svenska Legohjon antaga ; fördenskull och då det på vederbörande ankommer, alt i laga ordning beifra de missbruk , hvarmed Judar kunde i ett eller annat afseende varda beträdde, och nödiga föreskrifter för tillrättavisningen deraf icke saknas i meranämnde Reglemente och senare Förordnanden, finner Utskottet icke skäl, att den föreslagna granskningen i uppgifne ändamål tillstyrka. Stockholm den a6 Maji 1839. ftf» Allm. Bes v* och Orc. Uisk. Uil. No ia4't Ankom till Esped. Utskottet ilen 5o Maji iSig. Utlåtande, i anledning af väckta Motioner om behofvet aflönetillökning för Gymnasiioch Scholas-Lärare.
Jag har här uppfattat förhållandet sådant som det på landsbygden i verkligheten förefinnes, och vågar påstå att denna uppfattning icke afviker Irån det föreställningssätt, som hvarje medlem af Bonde-Ståndet kan hafva bildat sig om lrågan rörande vårt skolväsende. Litet hvar känna vi att ett framåtgående på folkundervisningens bana år så oafvisligen påkalladt att inga hinder deremot skulle kunna föranleda till dess hämmande. De båda decennier, som förflutit sedan lagstiftaren öppnade förlåten till vetandets helgedom för samhällets alia invånare, hafva varit oss nog att pröfva folkskolans krafter, och vi kunna ej annat än erkänna det dessa krafter bevisat ett ganska tillfredsställande inflytande. Men med denna erfarenhet hafva vi säkerligen icke heller kunnat undgå att bemärka, hurusom synnerligen i landsorten någonting fattats, hvarefter man väntat förgäfves. Måhända har lagstiftaren ansett sig redan hafva Motioner i BondeStåndet 1862. 737 hafva förekommit oss i våra önskningar och således med ”den högre folkskolan” trott sig uppfyllt allan rättfärdighet, —• trott sig redan konstituerat detta något, som likväl samhällena och dess individer icke förmått att fatta; det må visserligen vara ganska godt; men exemplen tala. Huru många samhällen hafva i verkligheten kunnat tillegna sig dessa högskolor? Svaret är nedslående, men det är sannt: f ääro de. Hvad är orsaken? Se der en fråga, som förtjenle att besvaras. Men detta besvarande har jag icke nu gjort till min uppgift; det går ock utom gränsen af min bofogenhet. Den goda viljan hos samhällena saknas säkerligen ingenstädes, men förmågan svarar icke alltid deremot. Brist på medel är icke alltid brist på nit och deri skulle lösningen till svaret likväl kunna tänkas. När jag nu framställer frågan till Rikets Ständers behjertande, har jag likväl tänkt den något annorlunda. Icke behöfver här ordas om det framåtgående, som under de sednast förflutna åren egt rum, såväl inom vetandets som inom industriens och konstens verld. Ej heller torde det vara af nöden att erinra om de framsteg, som den maleriela utvecklingen af jordbruket och näringarne vunnit under denna period. Nej! Derom hafva vi oss litet hvar något bekant.
Det är då öfverflödigt att härom yttra sig. jyien denna dagens debatt föranleder mig till en^ärskild motion, i stöd af det, som i dag blifvit oss bekant. E11 iör detta Banco-Fullmäkfig och BancoIJtskotts Ledamot har nemligen underrättat oss. ätt i Banken ligger förvarad en af framlidne BancoCommissarien Silfverstolpe författad full* ständig historia otn Bankens alla öden, som genom det samband, hvilket alltid varit emellan Bankens och Rikets financiella affairer, måste vara en fullständig financiel Statistik öfver vårt Fädernesland under olika perioder. Då, efter min åsigt den hufvudsakligaste orsaken, att yrka Bankens publicitet, är behofvet för Sveriges Representanter, att äga stafitiska och historiska kunskaper, orade rätt skola bedomina c!e allmänna afläirerna, samt behofvet för Sveriges allmänhet, att äga samma kunskaper ibland sig utspridda, om de någonsin skola lätt bedomina sina representanters åtgärder, utber jag mig. att, ehvad slut den nuvarande debatten om BancoUtskottets Betänkande må taga, fa, i stöd af R.egeringsFormen, i anledning af dagens d batte, väcka en ny motion om tryckning på Bankens bekostnad af BancoCommissarien Silfverstolpes Historia om Bankens öden Om ock ett ringa antal exemplar skulle bli försålda, skall utspridandet af statistiska uppgifter om landet betala denna kostnad mer än tillräckligt. Då för öfrigt denna Den 2 g Maji. 617 Historia förmodligen stannar flere år före närvarande tid, kan någon fara för Bankens credit icke derutaf befaras; för öfrigt kan man, om det så befiunes nödigt,’ utesluta allt hvad som kan röja den närvarande Silfverfondens belopp. Jag anhåller ödmjukast, att denna min motion må med de öfrige Stånden communiceras, och till Banco-Utskotlet remitteras.
Ridderskapet och Adeln, om tillgift för de stunder jag af dess dyrbara tid i6 Den o April. fipptagit; öfvertygelse!! om nyttan af den 6äk jag försvarar, skall blifva min ursäkt, och effecten, i fall verkställigheten af min motion blifver bifallen, skall än ytterligare öfvertyga att jag ej famlat efter omöjligheter. Jag anhåller att dessa mina tankar mitte få till behörigt Utskott få åtfölja Herr Silfverbergs mot ämnet framställde anmärkningar. Herr Hammar [kjöld, Lorenzo* Min oförgripeliga åsigt är, att vid ett Universitet äro inga andre Examina, hvarken passande eller behörige än en ytterst noggrann och sträng Studentexamen och de fyra DoctoralExamina. Om dessa Examina med tillbörlig stränghet och rättvisa verkställas; om sedermera de Magistergraden högst olämpligt tillagde 3 tjenst steåren tillika med det på en gång ömkeliga och löjliga, i intet afseende gagnande eller bevisande gradual Disputeiandet på latin afskafr fas, samt alla Embets Examina, vid Universiteterna försvinna, men deremot de från Universiteterne kommande ynglingar förses med Betyg att de viss tid flitigt afhört Professorernes inom en viss Facultet föreläsningar,1 och vid den tid de till ordinarier vid något Embets - Den 5 April. *7, Embetsverk skola anställas, underkastas en sträng Examen i »Ht hvad det practiska af verkets befattning tillkommer, då helst ingen säker practisk kännedom är möjlig utan en föregående grundlig theoretisk, är jag fullt viss derom, att Universiteterne icke blott skola allmänt erkännas uppfyllande sin pligt mot befordran af det högre larda vetandet, utan äfven befinnas af ett högst vigtigt inflytande på Embetsmannautbildningen. Det är nemligen axiomatiskt, att ju bättre en sak upp'yller sitt hufvudföremål, ju bättre befordrar dea äfven alla dermed förenade bisyften. Detta tillägg till hvad jag den 7 Mars eftermiddagen tillfälligtvis kommit att yttra, anhåller jag, måtte detta mitt yttrande samt den detsamma föranledande motion till vederbörligt Utskott få åtfölja. N:0 3.' Hörsamste Memorial!
Frilen har vidare vidrört frågan om anslag, men jag får uplysa om att de delar af militärförfattningssamlingen, som utkommit, icke erfordrat något särskildt anslag och jag tror således att lika litet som hittills skola de hädanefter utkommande tarfva något sådant. En annan talare har som skäl för afslag af ifrågav:de skrifvelse rör:de krigsartiklarne anmärkt att don s. k. OrdningsStadgan ix h. e 82 Den 14 Oktober. finnes nu till granskning hos KrigsHofRätten. Jag får då uplysa samme talare att äfven 1828 års förslag till nya krigsartiklar blifvit af KrigsHofRätten granskadt, men det hindrar icke att det alldrig kom till utgifning. Krigsartiklarnes fördröjda omarbetande intilldess nya civillagen hunnit antagas vore enl. min åsigt alldeles oriktigt, ty åtminstone borde de viii så redigeras, att de kunde förstås, men nu äro de så beskaffade att de icke kunna tillämpas efter ordalydelsen, hvilket väl iir nödvändigt, heldst man vet att befälet, vid all tillämpning af krigsartiklarne, måste upläsa vissa kapitel derur. Hur vill man då gifva truppen en verklig åsigt om dess innehåll när det står annat än som egentligen menas? För Öfrigt medför denna omarbetning högst ringa kostnad. Jag slutar med anhållan att R. o. Ad. täcktes afslå dessa båda Betänk:n och besluta den skrifvelse som i motionen blifvit påyrkad. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han i ani. af detta yttrande finge göra en hemställan till Hr Stjernsvärd, i sitt första yttrande hade Hr Stjernsvärd yrkat, att en enskild underdånig skrifvelse af Ståndet måtte beslutas, innehållande bifall till Hr Stjernsvärds ifrågav:de motion, samt framstält detta förslag i ani. af den utgång frågan om Allm. Besvoch Ekon.Ut,sk:s Betänk. N:o 112 erhållit i de andra Stånden. Sedermera hade Frih.
Bonde och kanhända knappast någon Torpare, som icke i Staden har sin vissa Handlande, hos hvilken han på credit får uttaga sina förnödenhets-artiklar och stundom jemväl förskott af penningar till utskylders och andra oundvikliga utgifters bestridande och lill hvilken han i stället lemnar, såsom afbetalning, sin tillverkning af väfnader, men som dessa sällan motsvara det uttagnas värde, i synnerhet, då genom lättheten alt utbekomma hvad som önskas, verkliga behofvet icke alltid så noga rådfrågas, uppstår merändels vid årsräkningens uppgörande ett betydligt deficit, som då föres på nästa års conto och sålunda årligen ökar skuldbeloppet. Följderna af den menliga verkan ett sådant förhållande i tidens längd nödvändigt skulle medföra, hafva förut varit mindre märkbara, men så mycket känbarare låtit erfara sig under sislförflulne år, då Handlande, å ena sidan varit tvungne att på bestämda tider honorera betalningen för gjorde reqvisitioner, å den andra, långt ifrån att kunna realisera sina fordringar, tvertom varit tvungne, att genom nya utborgningar öka desamma, och ganska säkert är, att sammanräknade beloppet af Handlandes å landet utestående fordringar nu mera uppgår lill närmare 333,333 R:dr 16 sk. Banco. 35 Omförmälde olägenheter, ehuru tryckande för äldre och mera för sig komne Handlande, äro det likväl i vida större mån för yngre och nybegynnare, hvilka, begagnande crediten för sitt etablissement, likaledes äro tvungne att antingen utborga sina varor, eller sälja dem till underpris; och i hvilkeldera fallet som helst äga de föga hopp att kunna subsistera. Också hafva sednare fem åren flera cessioner bland Handlande inträffat, än tillförene under flera decennier. I anseende till Handtverkerierna och Strömmingsfisket äro förhållanderne dermed enahanda, som då sista Berättelsen afgafs, och åberopas till alla delar hvad nämnde Berättelse derom innehåller. Detsamma inträffar jemväl hvad angår ej mindre Undervisningsverket, än Fattigförsörjningen och Sjukvården.
Då för Jordbruket, eller den fattigare Classen af Jordbrukare, blifva borttagne de lane.försträckningar, hvilka de tillförene hafva åtnjutit; ser jag icke någon möjlighet huru, hvarken det förra, eller dtn sednare skall kunna ega bestånd. Tiden är inne, och högsta nödvändigheten krafvel', att Biksens Höglofl. Ständer nu skulle afhjelpa den fattiges nöd, om ej igenom annat, dock med rättighet till Banebidrag, passande för hvarje landsort; men ej nedstörtning igenom indragning af Bån. Utskotten hafva väl sagt att Fastighets-lån i stället skulle kunna blifva mera användbara och förmånliga för Jordbrukaren, hvil. ket jag icke heller kan neka; rnen då jag erilindrar mig de mångå hinder och svårigheter, som inöta för att kunna erhålla sådane Bån, kan jag icke inse möjligheten, att icke den största och mest behöfvande Classen blifver ohulpen, i synnerhet på den Ort, hvarföre jag har äran representera. Jag kanner med all säkerhet, att många eller största delen af de behöfvande derstädes hafva sina egendomar underkastade Inteckningar; — Jag känner lika säkert att större delen af detri äro ined Förmynderskap besvärade; om jag icke misstager mig, så ligger äfven häruti ett hinder i vägen, likasom ett annat för den, som är Kyrkovärd, eller eger något med Kyrko-räkenskaper att göra.
h, så den där Fuchsian ser ut, den blir aldrig hygglig mer, » säger du. Men det är en vacker sort, och du vill icke gärna skilja dig ifrån den, isynnerhet som du i somras glömde bort att taga skott. Nåväl, så tukta » den långskrangliga » med en hvass knif — Fuchsior tåla vid att beskäras och det ganska grundligt till på köpet — tvätta sedan kvarsittande blad samt grenar och stam mycket noga med en svamp, ty det är troligt att Fuchsian varit angripen af spindel, eftersom bladen fallit af densamma. I sinom tid komma en mängd små, ljusgröna skott fram på de kala grenarne, och, innan du vet ordet af, står trädet åter i full löfskrud. Men har du flere » långskrangliga » af samma sort, så välj och förkasta. Många ha den åsikten att Pelargonier och Fuchsier ej böra få bli mer än ett par tre år gamla, emedan äldre exemplar få ful växt och små blommor. Man bör aldrig nyttja sax, då man tuktar sina krukväxter, utan alltid en hvass knif. Å de uppkomna sårytorna kan man strö litet jord eller också mellan fingrarne uppmjuka något vax och sätta detta som en liten huf omkring yttersta delen af den beskurna grenen eller stammen. Apropos vax har jag därmed mer än en gång » lagat » stäjlkar på ej allt för saftrika växter så- som Novemberblomma, Murgröna, Fuchsia etc. Så t. ex. fann jag en gång ett blad på en liten Cyclamen hängande afbrutet, mjukade upp litet gult vax — vaxstapels vax är mycket bra att använda — och i applicerade försiktigt en tunn, platt » ring » däraf omkring stjälken vid » brottet ». Jag hade den glädjen att se bladet stå där friskt i många månader efteråt, tills jag föll pä den idéen att taga bort den något missprydande vaxningen, då stjälken, som vid det en gång sårade stället hade en fördjupning, kort efteråt afbröts. — Det faller af sig själft att ett sådant » hopväxande » måste företagas kort efter att stjälken brutits, medan såret ännu är friskt.
På enahanda grund föreslår Stats-Utskottet äfven, att, utaf Stats-medlen, må till Stockholms Stad utbetalas : 110 Ett tusende etthundradesex Bidr till Krono-Uppbörds-Commissariernas aflöning för sednare hälften af år I8I3 eller lika mycket som för första hälften af samma år redan blifvit Staden godtgjordt; och 210 till enahanda behof fulla beloppet för åren 18I4 och 1815, eller 2,212 Bidr för hvardera året, eller tillhopa för åren I8I3, I814 och 1815, 5*530 B:dc Banco; hvaremot och sedan nästnämnde, till 1815 års slut, beräknade summa af 5,530 Bidr blifvit betald, några innehållningar på Uppbörden - Den 11 Juli. *05$ den af Allmänna Medel 1 Stockholms Stad, i grund af äldre Forfattningar, icke få äga rum; hvilket allt Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande vördsammeligen underställes. Stockholm den 6 Juli 1815. Få Höglofl. Riddersk. och Ad. Ledamöters vägnar Carl de Geer. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Fandberg. På Högv. Prest-Stårv» dets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. C. Tunelius. Uppläst hos Höglofl. Ridd, och Ad. dan 11 Juli, Högvörd. Krest-Ståndet den 14 __ Vällofl. Borgare-Stlndet den 11 Hederv. Bonde-Ståndet den II Riksetis Höglofl. Ständers Stats - Utskotts Betänkande i anledning af Hans Excellences, Öfver Ståthållarens 7ti. 7n. Herr Grefve Carl Mörners till Kongl. Majit ingifne och till Utskottet ofverle?nnade underdåniga skrifvelse den lo Mars 1815, med underdånig anhållan att Stockholms Stads io6* Den i i Juli. Stads