Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Osrlbeim 6^Uenik:bölcl, Lsrl. hemstälde om , för att ytterligare narma ögnabricket af detta Riksmötes slut, hwartill dct i dag fattade beslut i afseende pä Rikets förswar sä betydligen bidragit, Riddcrstapet och Adcln icke skulle behaga antingen förort na cit särskilt Utskott , eller ock updraga ät Niddarhus-Utstottet att skyndsamt författa det sammandrag af alla de hos Ridderffapet och Adeln gjorde anmärkningar tvid Leconomie-Utstottets Betänkande, hwilkct skulle fä ä Riddcrstttpeis och Adelns wägnar, till Konnngens Nädiga ompröfning öfwerlemnas. Herr Grcfwenoch Lan dt-Marsta lken förklara, de sia ej anse nödigt eller behörigt, att en flik befattning ät nägot Utstött uppdrages, emedan han fattat meningen af Ridderstapels och Adelns beslut n ara sädun, att dä Ridderflapet och Adeln fullkomligen bifallit OeconomieUtstottets Betänkande, och altsä säsom Stand ej hade nägra önskningar att till Kongl. Majit öfwcrlemna, kunde de af särskilta indiwiduer hos Ridderstapet och Adeln gjorde anmärkningar för denna gängen in eptcnso utstrifwas, och Halls Majtts Nädiga afseende underkastas. Ropades I«. Sedan Sju §- §. af Riksdags beflutet för nägon tid sedan blifwik justerade, företogs nu justeringen af de Lterstäende, hwaraf alla de genast godkändes, hwarwid nägon anmärkning ej här finnes anförd.
Jag skulle kunna gifta mig med henne bara för ögonens skull, – ja, förbanna mig Man kan bli galen, – just den man skulle vilja ha, som man skulle kunna bli lycklig med, – sådant känner man genast, – och så skall man träffa henne i Farversgade! Asch! Skål!» Nu kunde han lika Bengt: denne log helt varmt, urskuldande sympatiskt. Han kom i tagen, och hans tillbakahållna, misshandlade, öfverupphettade känsla lopp in i sin vanda fåra; en ymnig, varm flod. Och exteriören svann, omgifningen, lokalen, och allt, – och i det absoluta tomrummet framför honom lefde detta hans inre miliö, hvarpå han ständigt gick och bar, lefde som en verklighet med natur och menniskor, med fina färgtoner och sakta melodier, detta inre miliö, som, nedärfdt genom slägtled, väft sig in genom hans väsen, – hembygden, slätten, fädernegården, markerna, almdungen, pilarne, – lefde omkring och i honom och tog honom som minne, som längtan, som barndomshågkomst och som framtidsdröm, som hans egna, egentliga jag, hvilket allena kunde klinga i en enda ton, som samlade och upplöste allt i sitt välljud. Och känslan förtätade sig, tog kropp, fick fysionomi, – en flicka, – Bertas ansigte och Camillas ögon, – och i fonden af hans syn stod huset, der han ville bo till döddagar, och fonden kom närmare, och han sjelf växte fast vid den och försvann deri Berta kom in med vattnet till andra toddyn. Hon skar icke drömsynen itu; de voro ju af samma ämne, hon och den; drömsynen blef liksom mera handgriplig och lefvande genom henne, och hon fick från den liksom en glans öfver sig. De båda vännerna visste, att hennes föräldrar suto på ett litet arrendehemman uppe å Landskronaslätten samt att hon och de många andra syskonen måst ut åt alla väderstreck och i alla ställningar för att skaffa sig brödet. «Icke sant, Berta, det var bäst att vända tillbaka hem på landet,» sade Truls. «Jo, om man bara kunde.» «Ja, det är det just, om man bara kunde.
(N:o 14) Remitterades, jemte hvad af herr Gustafsson, med flere, i ämnet yttradt blifvit, till Stats-utskottet. 3:o Herr Sundlers, om förändring och förtydligande af 6 och 42 §§. uti 1830 års konkurslag. Remitterades till Lag-Utskottet. 4:o Herr Stenbergsj om förändring uti Expeditions-taxan den 15 Maj 1821. Remitterades till Lag-utskottet. S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets memorial, N:o 1, om tillökad kansli-personal. Bih. till R. St. S. D. Till Stats-utskottet re minera des följande motioner, nemligen: l:o En af Carl M. Bjuhr, om options-rält för Umeå stad till det så kallade Lazaretts-fisket eller Nya Försöket, sorn vid strand och mark inom nämnde stads område är beläget. (N:o 20); och 2:o en af herr Hörnstein, angående inlösen af förfallna riksgälds-sedlar, till ett värde af 195 r:dr. (N:o 21). S. D. Till Lag-utskottet, remitterades en af herr Roth, C. R., väckt motion om Ingifvande af penninge-räntan, (N:o 22), jemte hvad af flere ibland ståndets ledamöter i ämnet yttradt blifvit; äfvensom till samma Utskott remitterades Herr Bergs, A., motion om den förändring af Kongl, författningen den 1 Mars 1749, jemte de flere stadganden, som dermed hafva sammanhang, att boupptecknings-afgiften i Stockholm må blifva lika i alla ofrälse sterbhus, vare sig efter borgare eller andre personer. (N:o 23). S. D. Till Lag-utskottet remitterades en af herr Stenberg väckt motion om förändring uti 12 § 5 kap. jorda-balken.
Men om roan i allmänhet med mera uppmärksamhet och omvårdnad följde de arbetande folk-classernas lefnadssätt; om varningar och rättelser till de mindre välartade bland dem utdelades, och omsorgen om deras vägledning i någon del företogs, innan de komma på Correctionshusen, så skulle desse mindre anlitas, och jordbrukaren ej behöfva, som nu sker, derifrån uttaga de biträden, sorn han, endast genom en försummad vård om den uppvexande arbetaren, stundom förlorat. Deraf har emedlertid händt, att från Correctionshusen i hufvudstaden blifvit utreqvirerade, under dessa senare åren, af husbönder på landet, närmare 700 personer, hvilka i dessa Inrättningar blifvit inöfvade i flerfa 1 Idige för Landtbruket nödige yrken, och all - Den 20 Januarii f. m. tid hafva dessa Keqvirenters ansökningar styrkts af bevis om det största behof af arbetare. Statens Fängelser äro således uppfyllde af menniskor, som borde gå dess näringar tillhanda. Emellan 4 och 5ooo personer äro der förvarade, hvilket utgör af hela folkmängden. Af många orsaker uppkommer detta bedrÖfliga missförhållande, och angeläget är, att det i sin linda, så mycket möjligt är, motas, eller åtminstone modifieras. Presterskapets omsorger, och practiska uppmärksamhet på dessa förhållanden, äro utan tvifvel det liufvudsakligaste medlet för dess afhjelpande. Utskotten hafva föreslagit, att den försvarslösa person, sorn är känd för vanart, skall dömas till krigstjenst. Såsom teorie instämmer jag i den satts, att den fria viljan endast bör bestämma hvar och en att tjena Fäderneslandet; men som practisk regel i allmänhet, kan den icke iakttagas eller tillämpas på något Samhälle. Sådane kunna fö i håll a liderna vara, alt ingen brukbar medlem af ett Samhälle bör äga rätt, att vägra i något afseende gagna det, vare sig i mer eller mindre vådliga eller fridsamma yrken. — Grefve Brahe har framställt en modification, och trott, att arbet.s-compagniers inrättande skall föra till samma ändamål.
Myntets värde förblifver oförändradt detsamma om det kallas 4 R:dr Riksmynt eller 1 R:dr Specie, och derföre föreställer jag mig, att genom Ulsk:s förslag all rättfärdighet vore upfylld. Jag kan icke annat än efter min oförgripliga mening hålla Utsk. räkning derför att den enhet, som Utsk. föreslagit, skulle komma att konkret finnas såsom mynt och myntenheten bära samma namn, som räkne-enheten. Hr Aminoff: Då Utsk. i sitt B§länk. föreslog R. St:r, alt myntoch räkne-enheten skulle blifva en och densamma, var orsaken härtill att söka tillvägabringa en förening emellan de olika benämningarne af R:dr Specie, R:dr B:ko och R:dr Rgs, samt det i flere landsorter ännu brukliga räknesättet af Daler Silfver och Daler Koppar, allt under ett gemensamt namn, af R:dr Riksmynt. Att mynt-bestämnings-lagen, genom detta förslag, skulle öfverträdas, som man velat påstå, kan jag icke finna, emedan förändringen ej inverkar på silfvermyntet, lill dess skrot och korn, utan blott till namnet på det nya myntet. Skulle detta förslag, att, bestämma myntoch räkne-enheten under en gemensam benämning af Riksmynt, ej af R. o. Ad. antagas, så torde blifva nödigt föreskrifva, alt myntenheten bestämmes i R:dr Silfver, i st. f. de hittills brukliga orden, R:dr Specie, som äfven betyder R:dr B:ko, hvarigenom ali förblandning härutinnan undvikes; och att räkneenheten benämnes R:dr Riksmynt. Med afseende härå, och då sjelfva frågan om decimal-räkningens införande, och den dermed gemenskap ägande räkne-enheten af R:dr Riksmynt icke rubbas, vill jag för min del, ej motsätta mig en återremiss i denna punkt af Betänk. 4 H. 14 210 Den 22 Februari f. m. Hr von Hartmansdorff: Det förhåller sig visserligen så som Frih. Tersmeden anmärkt, nemi. att Utsk. längre fram i Betänk. föreslagit utprägling af ett mynt, som kallats 4 R:dr Riksmynt.
Widegren , med förnyad erinran om de inträffade hindren och den därigenom ökade mödan vid det honom uppdragna Rikshufvudboksluts-arbetet, funnit sig böra anmäla Kamreraren vid Boksluts Kontoret J. F. Mullern, hvilken under detta arbete gått Stats kommissarien tillhanda, att för ett sådant biträde, utom hvilket arbetet ej kunnat medhinnas, erhålla en gratifikation af 1500 R:d Banko samt dessutom , och då Riksbokslutet hufvudsakligen af Mhllerns åtgärd skall bero, en årlig |pntillökning af 335 R:d 16 sk Då Riksens Ständer genom Stats-Utskottet inhemtat, att Kamreraren Mullern, såsom förordnad att i denna egenskap biträda SiatSKoianijgsarien Widegren uti dess Riks Bokssluts - Unde.rda.niga 79 arbete , derunder åtnjuter ett emot Kamrerare - lön på Stat svarande arfvode , som förlidet år bestigit sig till 94B R.d 6 sk.; anse Riksens Ständer Mullern skäligen icke böra tilläggas någon serskild belöning edler större årlig lön ari Ordinairie Kamreraren uti Kongl. Stats Kontoret, och kunna altså icke bevilja den Gratifikation och lönförhöjning, som för honom blifvit sökt. Hvilket Riksens Ständer å den Nådiga Remissfen få lemna till underdånigt svar. Riksens Ständer framhärda SCc. N:r 53. Uppläst och godkänd Lös Ridd.fich Ad, d. 24 Febr, 1818. Preste-StSndct d. 24 Borgare-Ståndetd. 24 Bonde-Stinde d. 2 Mars Riksens Ständers underd. Skrifvelse ang. Lagmannen $ GNorlins underd. ansökning om lön-ersättning. Kongl. Maj:t har, enligt Nådig Remiss den I4:de sistlidne Januari, till Riksens Ständers Stats.Utskott öfverlemnat Lagmannen J. G.
Fiskeri - StafsUtskottets Utlåtande, Nio 71. 33 Fiskeri-nåringens understöd. 3i:o, Fran Ridderskapet och Adeln har Utskottet erhållit remiss å tvenne inom detta riks-stånd väckta motioner, nemligen af friherre Cederström R, som äskat Rikets Ständers uppmärksamhet å angelägenheten att i Sverige, der åkerbruket ofta gåfve medelmåttiga skördar samt bergshandteringen i icke ringa mån vore beroende af konjunkturerna, vinlägga sig om utvecklandet af andra medel till utkomst och bergning för en i allt starkare progression tilltagande befolkning, samt i sådant afseende framställt behofvet att i möjligaste måtto söka tillgodogöra fäderneslandet en under sednare åren gjord upptäckt, styrkt af fyrfaldiga lyckade rön, nemligen att, genom utplantering af fisk i floder och sjöar, efter en ganska kort tids förlopp, skaffa en riklig tillgång derå: och har motionären i detta hänseende såsom exempel åberopat Frankrike och Skottland, der dylika försök skett i en betydlig skala och åstadkommit en hastig och ymnig förökelse af sådane fiskarter, som trifdes äfven i Sveriges floder och sjöar, hvilka flerstädes på ett, märktbart sätt blifvit mindre fiskrika, än tillförene. På det att Sverige måtte i fullständigaste och säkraste män tillegna sig kunskap om methoden att genom ändamålsenligt utplanterande af befruktad rom göra floder och sjöar fiskrika, är af motionären föreslaget, att Rikets Ständer må anvisa dels en summa af 2.000 r:dr att, fördelad i resestipendier till lämpliga belopp, af Kongl. Maj:t disponeras åt skicklige personer, hvilka åtoge sig att i fremmande länder, företrädesvis Frankrike och Skottland, inhemta tillförlitlig kännedom om fiskodlingskonsten, samt att, efter återkomsten till fäderneslandet, meddela sina iakttagelser härutinnan, dels ock ett lika belopp att, äfvenledes stäldt till Kongl. Maj:ts disposition, utdelas såsom premier till uppmuntran för dem, som inom
Skola hos oss Nationens Representanter handla i ett motsatt förhållande, och icke en gång begagna de rikedomar sorn finnas inom oss sjelfva? Det närmast Sverige belägna Land, delen ordentligare Skogs-hushållning blifvit införd och Skogarne uppskattade till sitt värde, är Seland. På denna föga Skogrika Ö har innehållet af Skogsmarken, som utgör ej fyllest af Sveriges Skogsrymd, blifvit uppskattad tili i3 millioner R:dr i Silfver. Uti ett annat mer aflägset, men ännu mindre skogrikt Land, Frankrike, har man nyligen sett Styrelsen uti försäljningen af blott en del Kronan tillhörige Skogar, finna en tillgång af 4°° millioner Francs, eller mer än 66 millioner R:dr Hamb. Banco, till Statens allmänna Skulders betalande. Skall det endast i Sverige vara omöjligt att på ett klokt sätt disponera denna Rikets mäst dyrbara egendom? Örn vi ännu äga ett ovanligt hardt climat, om urgamla nästen för köld, frost och fuktighet stå alldeles orubbade, om Sverige ännu köper Säd och Victualie-Varor af andra Nado - Den i5 /tpeil. 463 ner, om vår Folkmängd än i dag på intet sätt svarar emot Landets vidd, om liela vidsträckta trakter af Sveriges odlingsbara jord , ännu äro obebyggda och ouppodlade: böra vi deröfver vara förundrade när vår Hufvudnäring under seklers förlopp legat fängslad af Monopoliska SkråFörfattningar, och de rika Producter af Trävaror vi äga att föryttra, genom sjelfva Lagarna, dels alldeles icke få utföras med främmande Skepp, dels äga frihet dertill endast uti viss qvantitet, och i bestämd proportion till den öfriga lasten, då den består af Jern, dels disponeras af vissa Corporationer, och i de flesta fall, vid utförandet med utländska fartyg, böra erlägga tredubbel utgående Tull*), emot den, som af Svenska Skepp 1 dylikt fall erlägges, ehuru denna Tull äfven med egna Skepp är, i proportion af värdet, mångdubbel mot Tullen för andra Svenska varor.
Det är med hänsigt dertill, som jag tagit mig friheten föreslå den redactionsförändring, som jag uppläst, hvarigenom äfven de af Frih. Cederström förespeglade olägenheter af vigtbestämmelsers införande, lill dess hufvudsakligaste del undvikas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Utsk. i denna del under litt. b tillstyrkt. Ropades nej. H. Ex. hemställde vidare, om R. o. Ad., med afslag å Utskrs tillstyrkande i mom. litt. b., behagade bifalla det af Erih. Raab framställda förslag. Ropades ja och nej. Ilr von Hartmansdorff: Jag vill icke bestrida det förslag, som Frih. Haab uppgifvit; men jag skulle förmoda, alt rättast vöre alt återremittera denna del af betänk., på det alt StatsUtsk. måtte komma i tillfälle att taga den i närmare öfvervägande. Frågan om bestämmandet af en viss vigt på tiondesäden kunde möjligen föranleda till särskilda tvister. Om man tager för gifvet, att vigt skall gälla i st. f. mål, så torde det hända att åtskilliga personer förklara: ”här är icke fullt en tunna, men alldenstund viglen är den rätta måttstocken, så och enär minimivigten för en tunna säd linnes, anser jag mig hafva fullgjort min skyldighet.” Man komme således möjligen att utgå från tvenne särskilda grunder. Man säger väl, att det skall vara en miuimivigt; men om man antager det, och skall, efter skörden för hvarje är, förändra vigten, till hvilka svårigheter och tvister kommer man icke då? Borde man icke hellre bestämma en miuimivigt, så att säga, för alltid, på ett visst slag af säd; likasom man för alltid har ett visst mål? Denna omständighet synes mig vara af den vigt, att betänk., om det icke kan antagas sådant det af StatsUtsk. blifvit framstäldt, bör af detsamma åter pröfvas. Frih. Cederström: I händelse R. o.
Denna öfverenskommelse ratificerades af Konung Carl XIII, efter anmälan och pröfning i Svenska Stats-Rädet, den 30 Augusti 1814, hvarvid uttryckligen förklarades, att den Norska statsförfattningen skulle vinna laglig kraft sedan de för begge rikenas förening oundgängliga jemkningar och rättelser deri egt runi I enlighet med detta Svenska Konungens, af Svensk embetsman konirasignerade beslut, egde sedermera, vid det i Oktober månad i Christiania sammankomna urtima storthiug, underhandlingar rum mellan å Sveriges sida utsedda Kommissarier samt storthinget, dervid bland annat, den förändiing i Eidswoldska konstitutionen beslutades, att Konungen skulle ega att till Riksståthållare i Norge utnämna antingen en Norrman eller en Svensk. Det var först i följd af och med bekräftelse af denna traluatmessiga öfverenskommelse mellan Norska folkets representanter, å den ena, och Sveriges Kommissa rier, å andra sidan, som Konung Carl XIII gaf sin sanktion åt Norges grundlag. Vid sådant förhållande och då det för en hvar torde vara uppenbart, att det stadgande i Norska Grundlagen, som bemyndigade Sveriges och Norges gemensamme Konung att utnämna en Svensk man tiil Norges Ståthållare, icke af någon annan tänkbar anledning kommit att der inllyta, än i följd af föreningen med Sverige, såsom en garanti å Sveriges sida för samma förenings fastare bestånd och såsom utmärkande en företrädesrättighet, den Sveriges Konung, med afseende på sitt fädernesland, vid nämnde förening åt sig för Sverige förbehöll, hvartill komme att § 112 i Norges Grundlag, som anginge sättet huru Grundlagen kunde ändras, uttryckligen stadgade, att en förändring deri aldrig finge strida mot Grundlagens principer, af hvilka föreningen med Sverige utgjorde en af de mest väsentliga, samt då, i följd deraf, de ur denna förening härflytande stadganden måste ega international giltighet och således icke kunna ensidigt uppbäfvas, funne sig motionären böra föreslå, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. 31aj:t 1 Allm. Besvoch Elcon.-Ulskotlets Betänkande N:o 37. underdånighet anhålla, att innan Kongl.
Dertill kommc, att rummen, i anseende lill bristen på tamburer eller korridorer, vore kalla och för lärjungarnes helsa menliga, samt dessutom helt och hållet saknade lämpliga anstalter för luftvexling. För öfrigt kunde gårdsplatsen, såsom både träng och stensalt, icke tjena till lekplats för lärjungarne, och det dyrbara 80 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 222. gymnasiioch sli fl s-hibliol lickel vore nära nog oanvänd harl, emedan böckerna, i brist på plats, ej kunde ordnas eller Atkommas. I afseende åter å behofvet af ny gymnaslikbvggnad är upplyst, alt liiroverket hittills icke haft egen sådan byggnad, ulan måst i en enskild persons hus för ändamålet förhyra ett rum, hvilket i anseende lill husels osunda läge, vore i sanitärt hänseende olämpligt och dessulom hade så trångt utrymme, att 2 klasser al lärjungarne, ulgörande Iva femtedelar af hela lärjunge-antalet, måste hell och hållet sakna undervisning i gymnastik, och af de öfriga lärjungarne blott en afdelning kunde erhålla tvä limmars gymnastiköfning i veckan. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, hafva Rikets Sländer funnit derigenom vara ådagalagdt, alt ifrågavarande läroverk tarfvar nya och ändamålsenliga skoloch gymnastik-lokaler. Vidkommande åler de föreslagna nybyggnaderna, hvilkas uppförande, enligt de uppgjorda kostnadsförslagen, skulle komma all kosta, skolhusbyggnaden 212,000 R:dr och gymnastikhuset 50,000 R:dr, så synas äfven, med beräkning af de höga arbelsprisen i Götheborg, dessa kostnader vara nog stora och kunna tåla någon inskränkning. Hvad skolhusbyggnaden särskilt angar, bör sådant desto hellre kunna ske, som, efter hvad Rikets Ständer erfarit, den vackrasle och rymligaste af dylika, i sednare lider uppförda byggnader, nemligen Westerås skolhus, kostat endast 150,000 R:dr.
Propos., som nu utgör föremål för R. o. Adis pröfning, har, fastän först vid denna Riksdag afgifven, dock varit Beredd och färdig redan under den föregående, såsom ägande nära samband med en då aflemnad propos. om ändring i vissa §§ af Reg.-F:n. Enär jag, som den tiden var föredragande inför Konungen af denna fråga, sålunda haft hufvudsaklig del i förslagets utarbetande och upställning, anser jag mig ock Böra uplaga de anmärkmr, på grund hvaraf Constit:ns-l)lsk. funnit sig Böra afstyrka R. St:s bifall dertill. Dessa anmärkmr äro egentligen tre, en rör:de sak, de andra mera Beträffande form. — 1 sak skulle förslaget vara felaktigt deruti, att det (i § 2, der föredragningen af Svenska ärenden inför en af ledamöter från Begge Rikena sammansatt Inlerims-Regering omnämnes) icke Bestämdt utsattes af hvilka embetsman denna föredragning skulle utföras. — Det föreslagna stadgandet härom är likväl ordagrannt lika med hvad rut redan är föreskrifvel; mera torde ej eller behöfva sägas i den samfälda lagen, som skulle pröfvas af Begge ländernas Representationer och gälla för Begge Rikena. Om behof af särskild föreskrift härutinnan finnes erforderligt, Bör det väl vara Sverige ensamt förbehållet att derom reglementera, utan att Unions-statens representation deruti må hafva någon röst. — På sätt Ulsk. ock omnämnt, finnes ej i 43 § Reg.- F:n någon föreskrift, huru föredragning inför en i Sverige särskildt tillförordnad Regering skall försiggå, och likväl har den kunnat verkställas. Så Klefve väl ock fallet här.
Utskottet jemväl bibehållande af uppenbar kyrkoplikt i detta fall, till dess mera ändamålsenliga straff kunna införas, vara af behofvet påkalladt; likasom Utskottet finner betänkligt, att, så länge nuvarande straffsystem är gällande, borttaga denna påföljd i den händelse, då någon gjort sig skyldig till dödsstraff, men derifrån njuter förskoning; hvaremot Utskottet, med afseende å beskaffenheten af öfrige brott och förbryta. till R. St. 7 Sand. 1 Afd. 9 Hä/t. 2 io Lag-TJtskottets Betänkande , N/o 19, telser, derför uppenbar kyrkoplikt nu är bestämd, anser densamma i dessa fall böra försvinna, och således, på salt föreslaget är, utbytas mot enskild skrift. I följd häraf får Utskottet vördsamt tillstyrka: att, med upphäfvande af hvad lag och författningar innehålla, angående uppenbar kyrkoplikts ådömande i alla händelser, då sådant nu är vordet stadgadt, utom i frå a om tjufnader, eller då någon, enligt allmänna lagen, gjort sig skyldig till dödsstraff, men derifrån njuter förskoning, förordnas måtte, att hädanefter bör till enskildt skriftermål dömas i alla de fall, der uppenbar kyrkoplikt, såsom påföljd för brott hittills egt rum, med undantag af berörde två händelser, då någon dömes för tjufnadsbrott, eller då den, som, enligt allmänna lagen, gjort sig skyldig till dödsstraff, derifrån njuter förskoning; i hvilka händelser det kommer att förblifva vid hvad redan stadgadt finnes; samt att, vid detta förhållande, det i Kongl. Förordningen den w Juni i8fi föreskrifna kungörande från Predikstolen i kyrkan, af namnet på den främmande religionsförvandt, som begått sådant brott, derå uppenbar kyrkoplikt hittills följa bor dt, icke vidare kommer att ega rum i andra, än nys sberörde två fall, för hvilka uppenbar kyrkoplikt blifvit bibehållen. Stockholm den 1 Oclober 1844. Reservation em Af Herr Cjsderstruhle:
Beträffande sedermera de öfriga nu ifrågavar. artiklarne lillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, att den derom af Utsk. till R. o. Ad. samt PresteSt. gjorda inbjudning blifvit af sistnämnde Stånd antagen, så vidt den hade afseende på de i voter:s-propos:ne N:ris 120 och 122 upptagna artiklarne copal och mastix, men att PresteSt. deremot i fråga om den i voter:s-propos:n N:o 121 fökommande artikeln lacca, gummividblifvit sitt förut fattade beslut, hvarefter Hr von Hartmansdorff hemstälde att R. o. Ad. mätte förena sig med PresteSt., samt R. o. Ad. fann för godt att i öfverensstämmelse derom, dels i afseende på artiklarne copal och mastix, med frånträdande af sitt förut fattade beslut godkänna Ulsk:s förslag, till följd hvaraf voter:s-propos:ne N:is 120 och 122, ansägos hafva förfallit, och dels i afseende på artikeln gummi-lacca vidblifva sitt förut fattade beslut och godkänna voter:spropostn N:o 121. 58:o Coriander. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att PresteSt. i afseende på denna artikel vidblifvit sitt förut fattade beslut, samt hemstälde sedermera om R. o. Ad. behagade antega Utsk:s inbjudning att, med frånträdande af Ståndets förut fattade beslut, godkänna den af Utsk. för denna artikel föreslagna införselstull. Härvid anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff: På de skäl jag förut anfört, anhåller jag alt R. o. Ad. äfven här vill vidblifva sitt beslut.