Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Nio 21. angående tiden för aflemnandet till RiksgäldsContoret af öfverskotten å Statsverkets inkomster. — Nio 22. angående ollongäldens upphörande. Ex - ( 49 ) Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: — N:o 23. angående afskaffande af den så kallade Sölfeller husmansskatten i Bohuslän. IV. 3. — N:o 24. angående nedsättning i den för tackjernstillverkningen utgående tiondeafgift. IV. 3. — N:o 25. angående skyldigheten alt med sqvadronsmärken förse cavallerihästar. IV. 3. — N:o 26. angående de bland Statsverkets ordinarie inkomster upptagne gerningsören. — N:o 27. angående val af Justitieombudsman och dess suppleant. IV. 120. — N:o 28. Rikets Ständers förordnande för IIofRältsrådet och Riddaren C. L. Landin att vara Rikets Ständers Justitieombudsman. IV. 120. — N:o 29. Rikets Ständers förordnande för Magistratssecreleraren Lagmannen och Riddaren E. G. Runeberg, att Ivara Rikets Ständers Justitieombudsmans suppleant. — N:o 30. angående regleringen af utgifterne under RiksStatens första bufvudtitel. IV. 120. A. 138. — N:o 31. angående undersökning om Technologiska Institutets förvaltning. IV. 286. — N:o 32. angående upplåtande af en jordrymd till byggnadsplats för nya observatorium i Upsala. IV. 454. — N:o 33. angående afsöndring från f. d. Öfversteboställe! vid Dalregementet Näs Kungsgård af 2:ne dithörande ålfisken. — N:o 34. angående Kamereraren E. M. Dahlerus och Krigsrådet A. L. Hauffman medgifven befrielse från dem ålagd ersättningsskyldighet, såsom controllanter å förre Krigskassören S. H. Brattströms uppbörd. IV. 457.
Då ett från förra Riksdagen hvilande förslag, lika beskaffadt med detta, vid början af Riksdagen till afgörande företogs, gaf jag tillkänna att jag icke ansåg detsamma kunna i Svenska Grundlagen införas, utan att träda Noriges rätt för nära. Det betyder föga om nu ifrågavide förslag blir antaget eller hvilande till nästa Riksdag, men om jag då icke skulle vara närvuie, anhåller jag att nu ånyo få till prot. antecknadt att jag, med fästadt afs:de på Norige, anser det icke kunna i Svenska. Grundlagen införas. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Det är icke mer än några få månader sedan, då den fråga, som r.u är före att beredas, här blef föredragen till slutligt afgörande. Vid detta tillfälle beslöt R. o. Ad. genom votering och med ganska stor majoritet att antaga förslaget såsom det var redigeradt — detsamma som nu är föremål för öfverläggning. Jag kan således icke föreställa mig att R. o. Ad. nu, utan att några nya skäl förekommit och ritan att lingon förändring blifvit i förslaget gjord, skulle kunna frångå den tanke, R. o. Ad. då hade. Jag vågar således vördsamt anhålla att R. o. Ad., för den händelse att något bestämdt förslag till gemensm tanke, stridande mot förslaget, skulle framställas, matte sådant afslå, på del förslaget må blifva hvilande och R. o. Ad. sålunda komma i tillfälle att nästa Riksdag förnya det beslut, R. o. Ad. vid denua fattat. Men då Frih. Alströmer här framställt en betänklighet, hvilken, så vidt jag kan påminna mig, icke yttrades, då detta förslag förra gången förevar, så ber jag att i minnet, få återkalla ett förhållande af vida iner bestämd art, än det som Friluu H. IV. 3 2 Den 31 Mars. åsyftat, hvilket förekom vid sednaste Riksdag. En ledamot af R. o. Ad., som vid det tillfället i en annan fråga var af samma tanke som Frilun nu är, väckte då motion att R. St. skulle ingå till K. M. med en underd. anhållan, att, sedan ett förslag så och så besknfTadt blifvit hvilande, K.
Ett annat exempel: En ung flicka skall resa till G. för att studera, men på sina fristunder vill hon gärna läsa litet lättare lektyr, hon lånar af en » tant » en hel del böcker, som sedan placeras i en garderob i hemmet, där hon är inackorderad. Där finnes emellertid en jungfru, som med förkärlek idkar romanläsning om nätterna. Det var så rysligt stiliga " och roliga böcker, de där, så hon lånade dem till Pettersons Karolina, som städar hos bankkamrerns^ " om lördagarna. Henne känner förresten hela kvarteret, för hon är så duktig — etc, etc. Katta ägarinnan hade nöjet få veta åtskilligt mer om Karolina Petterson — men alls inte något mer besked om böckerna. Hon återsåg dem aldrig, ej ens i drömmen. En ung fru fick låna en alldeles ny bok af en väninna; den återkom verkligen — efter tämligen lång tid — men ehuru inte » blodig », såg den ut som om den varit med i trettioåra kriget. Erun bad om ursäkt — det gjorde hon verkligen — men bon rodnade inte, och det kunde vid detta tillfälle ej varit ur vägen! Bad om ursäkt, för den var » lite solkig » — men det fattades bestämdt inte mer än 6, högst 8 blad i den, och då var ju ingen skada skedd. — Denna fru var stark i konsten att låna, men hos den väninnan fick hon inte flere böcker. Fröken B. lånar ofta, mycket välvilligt, ut böcker till sin väninna, fröken G., men det skulle hon ej göra, ty hon har alltid mycket krångel innan hon, i bästa fall händelsevis, kan återfå dem. Tio ä tolf gånger säger hon muntligen till om att få igen dem. Vännen slår döförat till. Fem å sex gånger skrifver hon små vänliga billet-doux — ordalagen variera, temat är detsamma. Böckerna komma ej. Fyra gånger har ägarinnans jungfru varit på ort och ställe för att hämta dem, femte gången lyckas det. » Men säg till fröken, att hon lånar mig några andra i stället. » Jungfruns » fröken » är en mycket godmodig person och samma tragedi upprepas år efter år!
Exc. Hr Gr:n o. Landtm, yttrade härefter, att större delen af de återstående gg:ne hade samma lydelse som deremot svarande gg:r i den nu gällande Förordnm, med undantag endast deraf, att uti åtskilliga af ggme i förslaget hänvisningar till andra gg:r deri måst, till följd af gg:ries förändrade nummerordning, ske genom andra siffror än dem, som förekomma i de motsvarande gg:ne i nu gällande Förordn.; och hemställde H. Exc.. att, såvida icke annorlunda yrkades, de sålunda utan förändring lemnade ggme endast skulle anmälas och anses vara af R. o. Ad. godkände, hvaremot alla de §g:r, hvaruti någon förändring föreslagits, skulle särskildt föredragas och afgöras. Ropades ja. Efter anmälan, att 41 och 42 ggme voro lika lydande med 64 och 66 ggme i nu gällande Förorda., men att 43 § undergått förändring, blef sistnämnde § föredragen och bifallen. § 44 förklarades vara lika med § 68. § 4 5. Bifölls. § 46 tillkännagafs vara lika med § 70. Gr. af Ugglas: Oaktadt denna g har fullkomligt lika ly delse med den motsvarande uti nu gällande författn., tror jag likväl att en förändring af densamma bör vidtagas på grund af redan fattadt beslut ang:de bränvinsdestillering. Den nuv;de författmns 20 § föreskrifver nemi. att bränvinsdestillering må i stad såsom särskild näring utöfvas med redskap af hvilken storlek och beskaffenhet som helst. Deremot i denna författms 14 g, sådan den af R. o. Ad. är antagen, står att bränvinsdestillering må såsom särskild näring, under alla tider af året, kunna i stad utöfvas med redskap af hvilken storlek och beskaffenhet som helst. Nu har likväl i början af 46 § genom förbiseende insmugit sig en mening, som har afs:de på 19 g i gamla författmn, hvilken lyder sålunda: »eller verkställer någon destillering under tid, då sådan icke är för honom tillåten.»
Län af högst 2 Millioner Riksdaler Hamburger Banco, för att bilda en serskild fond för Län emot pant af fastigheter. I afseende pä vilkoren så väl vid uppsom utlåningen, får Utskottet åberopa det förslag til Reglemente, soin finnes bilagdt nästföljande Betänkande, N.‘o g3. Och underställes allt detta vördsamt Rikets Ständers upplysta pröfning. Ålskillige Ledamöters Reservationer bifogas. Stockholm den 22 December 182g. Reservationer: Herr Biskopen Doctor Wijkman: Jag är långt ifrån att yrka någon indragning af nuvarande Låne - rörelse. Banco-Ulskottets redan gifna tillstyrkanden gå icke eller ut på någon förminskning deraf, utan åsyfta fastmera en ytterligare lättnad i Lånetillgångar för Handeln och den större Rörelsen. Att derutöfver än vidare utvidga Låne-Systemet genom Bankens skuldsättning på Utländsk ort, anser jag vara redan i sig sjelft ganska vådligt; och då Banken i och med detsamma skulle invecklas uti Börsoch Cours-operationer, finner jag saken desto betänkligare. Det är allmänt bekant, att snart Bil. l. Banco-Ulsk:s Betänkande, N:o 97. 45 sagdt livar enda, äfven den obet3’dligaste Jordegendom är redan skuldsatt till ett belopp, nära motsvarande dess bela värde, och jag inser sannerligen icke hvarthän delta i längden skall leda, om. icke en gräns någon gång sättes för de ständigt ökade anspråken på njra Låne-aii6iag. Jag nödgas för min del afstyrka förslaget, och önskar, att det må förblifva vid Banco-Utskottets, i afseende på Låne-Rörelsen, redan gjorda framställningar till Rikets Ständer Uti enahanda Reservation har Herr Bikopen Doctor Lundblad instämt. Herr Generalen Friherre Sparre: Jag för min del inser och erkänner behofvet af hjelp och lättnad för vårt betryckta och i allmänhet nog mycket skuldsatta Jordbruk. Jag gillar och godkänner äfven, såsom fullkomligen rigtig och sannt uppfattad, den utredning, hvilken i Betänkandet förekommer, angående orsakerne lill den för hand varande förlägenheten.
Utskotten hafva deremot för detta ändamals ernående icke funnit något annat medel att tillita, än den af Utskotten, pag. 3 8 och följande, föreslagna votering, hvilken anstalt af tvänne Talare blifvit dels Constitntionsvidrig, dels ock rättsvidrig benämnd. Dä Utskotten i Rikets Grundlagar icke kunnat anträffa något Stadgande, som förbjuder menigheters hörande i dem localt rörande angelägenheter, samt ej mindre vid Rikets Ständers egna öfverlqggningar, jin i Cnncurs.r, viii val till flera Ecclesiastika, Magistratsoch Municipal-beställningar, vid Sockjiestämmor in. fl. tillfällen, de flesta rösterne blifva Lag för minoriteten, kunna Utskotten ej inse det rätts vidriga i detta voteringssätts användande uti ifrågavarande fall, enär, så vida afgjordt är, att Staten ej bör eftergifva sina anspråk å ett oförminskadt bibehållande af de 2000 Soldat-Numer, hvilka Provincen Skåne år 1813 för all framtid sig åtagit, någon betydligare lindring ej kan tilläggas de Rotehållare, som hårdast tryckas af Roteringsbördau, utau genom ökade skyldigheters åläggande löt 22 Statssamt Oec.-Vts/i. Uti. N:o 118. de Rotehållare, hvilka vid igri ars Extra Rotering erhållit en alltför lindrig andel i detta onus. Om likväl den af Utskotten härvid föreslagna anstalt ej uppfyller allas, såsom följd af skiljaktiga interessen framställda olika anspråk, ina sådant ej läggas Utskotten till last, dä, genom åtgärder, vidtagna under föregående är och stadfästade Contracts vilkor, all möjlig utväg blifvit stängd att afhjelpa de upprepade klagomäien , utan att ömsesidigt jemka anspråken, samt, enligt hvad i det föregående utredt är, de värda Ledamöter, som återremiss yrkat, icke lyckats att uppgifva något lämpligare sätt för ärendets behandling.
Nu , ehuru Herr Assessoren och TandsKamereraren Tinnerholm anfört, hvad ock med förhållandet instämmer, att han sjelf icke förrättat Tands-Kamererare-tjensten större delen af år 18n, måste dock Herr Assessoren och TandsKämereraren ansvara för den af honom uppgjorde och undertecknade ifrågavarande Chårtse-SigillatasRäkningen för berörde år, hvilken i sä matto finnes ofullständig , sorn verification till ofvannärnnde i Credit afförde pöst å 2,927 R:dr .11 sk. icke finnes för större summa, än 2,627 R:dr 11 sk.; hvaraf följer, att Herr Assessor Tinnerholm mäste, enligt Actors påstående, ersätta Kongl. Maj:t och Kronan de , utan verification, credilerade 300 R:dr Banko, dertill bemälte Herr Assessor och Tands-Kamererare alltså härigenom förb indes, med rättighet för honom att söka sitt åter, antingen af den eller dem, sorn, utan reversal eller qvitto , kunde hafva erhållit Stämpladt Papper, eller ock af vederbörande, som under Tands - Karaererarens inseende och ansvar, haft befattning ined slikt pappers utleverering och dertill hörande redovisning. Om Herr Assessoren och-Tands-Kamereraren Tinnerholm med detta Utslag icke åtnöjes, äger 148 Den 2 Juli. äger han deröfver besvära sig uti Kongl. Maj:ts’ och Rikets Höglofl. Kaminar-Rätt inom. hl. 12 å 6o:de dagen frän häraf erhållen del; dock bör han förut i Landt-Renteriei insätta de ifrågavarande 300 R:dr E:co , och derom vid Besvären bifoga bevis. Gitter Klaganden det ej, och säger sig icke heller äga deremot svarande silfver eller guld, styrke det med ed sin hos Konungens Befallningshafvande , och håfve sedan lof att gifva andre lös-ören dertill upp med laga värde derå.
Hej —! rask’ på. Och hans spö dammade flitigt af den försumliges ärm. Här uppe på härrgården rådde samma egendomligt tunga tystnad. Planen stod krattad med breda, liksom hyflade gångar, en till visthusboden och en rätt ned till allén. Alla husets fönster voro stängda och solen gassade på nerfällda gardiner med dimmiga konturer af Pan och hans flöjt, lika lång som guden själf. Borta vid uthusen lekte barnen stillsamt. Men nu hördes det knastrande ljudet af en doppskospade skrapande mot sanden. Genast upphörde de — smeto kvickt uppför skulltrappan och bakom knuten. Icke för att de gjort något särskildt ondt den dagen, och icke var det sagdt att ondt skulle vederfaras dem, därför att far nalkades. Det var bara ändå så där en allmän känsla af att aldrig vara säker och att det alltid var bäst att hålla sig ur vägen. Samma förhållande om morgonen, då de kammade, tvättade och väl snutna stodo utanför dörren till fars rum för att hälsa god morgon och afsynas. Det var ett blinkande och ett hviskande, och ingen ville lägga handen på låset. Icke fingo de handklapp då heller — icke alltid — ånej — det var bara den dumma rädslan. Majoren förstod alltsammans, där han skred fram, torr och mager, stödd på sin stora, bruna rörkäpp med dess hvassa udd. Det roade honom — sådant var riktigt och hälsosamt — och han log. Majorens leende var så besynnerligt. Man tyckte, att han i stället grät, näsvingarna flögo, ögonbrynen skötos i vinkel, de små bruna ögonen lyste på ett sätt, som mycket väl kunde tyda på förtviflan, och öfver de tjocka militärmustascherna stodo kindkotorna ut starkt, munnen såg man aldrig. Denna egendomlighet kände majoren till och ibland roade det honom att skrämma folket genom att gå och köra ut dessa kotor, medan han invärtes skrockade af skratt. Ut på trappan kommo nu mamsellerna Antoinette och Leontine, majorens döttrar i första giftet. De buro flata bleckbunkar och voro klädda i hemmasydda halfhandskar och stora stärkta kråkor, som skymde allt utom vägen rätt fram.
Nojd lomnode Lädigt bikoll; oek skulle, vid den ollmänno 8totsrygleringen, fromställning derom till Likets 8tändor göros. 15 3:o. Onr ans/aF rrV/ H/sro^rcsoe^k ^»tr^vr^e^s-^oat/emien. klti 8krikvel86 sk den 14:de Nsj 1839, kar >Vittorket8-, llistoriRook ^.ntigvitet8-^. 6gd6mien körmält, Kuru8om, dä det är 1666 8tiktado ^ntic;vit6t8-koIIegium egt att tor 8>na bekok afvanäs betxdliga medel ook, etter de88 förändring till ^nti^vitet8-^. rokiv, detsamma katt 8ig an8laget ett ärligt penningekelopp, mot8varande 3,866 k.dr 32 8k. Lanes, 8amma ^oadvmie8 8eäan ar 1824 gällande 8tat enclg8t upptoge: kör Leereteraren » ^manuon8en » Valctm38taren » ^Ila ökriga kekok
Ev Protocollo Clas Arvedson. S. D. Med anledning af Herr Borgmästaren Carl Fredrik Norströms väckta motion, om Fribrefs-rätt för de Krono-Uppbördsmedel, med tillhörande verificationer och öfriga Handlingar, sorn till Landt - Renterierna från Städerna ingå, och för de Brottmåls - ransakningar, sorn från StadsDomstolarne mäste med Posten afsändas, beslöt Borgare-Ståndet att detta ärnne till Statsoch Bevill nings - Utskotten remittera, med åberopande, att uppbördsmedlen, då de hunnit från Städernas Innevånar» *66 Den 16 Maj. Innevånare indrifvas, icke vidare kunde betrakras annorlunda, an såsom /tillhöriga Stats-Verket, för hvars räkning således de sedermera till be. Stämda orter fortskaffas, och att för öfrigt Fri. brefs-ratt för så väl dessa medel som BrottmålsRansakningar icke synes i någon mån motstrida de grunder, på hvilka en sådan frihet redan, och efter första uppränningen af Fribrefs-rättigheten, blifvit flera andra Publika Verk och Embetsman beviljad. Ut supra. Ex Protocollo Clas Arvedson, S. D. Remitterades till Stats - Utskottet. Herr Borgmästaren Olof Hambrei Memorial om afskrifning för Söderhamns Stad eller transport på Staden af Arrende - medlen för de till förra GeväVs Fact oriel anslagna, men nu af Stadens Innevånare arrenderade Rotskiften. Herr Borgmästaren Carl Fr. Norströms Me. inorial, om Revisionen öfver Räkenskaperna för 1SI3 och 1814 årens Krig. Herr Rådmannen David B. Bagges Memorial, om medel till återuppbyggande af Lazarettet i Uddevalla, jemte Herr Handelsmannen J, Ekmans dervid gjorda anmärkning. Herr Handelsmannen Jac. Linströms Me. jnnrial, om medel till betalning för Krono-Le veranser under senaste Kriget, Herr J)en 16 Maj, Herr Oecondmie - Directeuren C M. Flyborgs Memorial i samma ämne. Statsoell BevillninqsUtskotten.
Angående yrkad lindring i skjutsningshesväret vid Ekevirkes forslande. 4:o Godkännande af de utaf Bevillnings-Utskottetj i anledning af skiljagtiga beslut inom RiksStånden, föreslagne Yoteringspropositioner, dels i fråga om Bevillnings erläggande för ProsteTunnor, och dels angående Stämplade Pappersafgiften, samt bifall till samma Utskotts tillstyrkande, rörande ändringar i vissa Moment af Författningen angående sistnämnde afgift. 5:o Afslag dels å StatsLagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkande, i anledning af väckt fråga om förklaring öfver Kongl. Brefvet den 22 Maji 1819, rörande Åbooch Besittningsrätten till Kyrkohemman i Halland; och dels å Bancooch LagUtskottens Betänkande, an4o H. 22 338 Den 7 September e. m. gående upphörande af Bankens rättighet att med egna käromål draga sina vederparter från deras lagliga Domstolar. 6:0 Inbjudning till MedStånden, att förena sig med PresteStåndets fattade beslut, att till betygande af sin aktning för framlidne Hans Excellence, Justitise StatsMinistern m. m. Herr Grefve F. Gyllenborgs mot Konung och Fädernesland, under en lång och ansvarsfull tjenstemannabana, utmärkt bepröfvade nit och redlighet, bevista hans jordafärd. 7:0 Läggande till handlingarne dels af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående Hennes Maj:t Drottningens Kröning, och dels af nedannamnde Utskotts Memorial och Utlåtanden: ConstitutionsUtskottets:
Og samtidigt lededes man ogsaa til Forstaaelsen af, bvilken Rigdom af ornamentale Notiver vort eget Folks Fortid ejede; rundt om os lan eu rig Hmt af Skjmhed i de mest vexlende Former; snart skjult i Bondens Stue, snart samlet i Museernes Sale - fra Jernalderens Slyngemotiver ud igjenilem vore middeldderske Kirlrers romanske og gothiske Paramenter, de fromme Nonners Broderier og Kniplinger - frem til vore Borgfrekeners og adelige Damers Haandarbejder i Benaissanceog Rococotiden. Motiver var der nok af; det gjaldt kun a t fiilde Arbejdere, der med fin Sans og Forstaaelse saavel af deii fundne Skats Xjendommeligheder som af vor Tids Fordringer, forstod a t tilgodegjare hine for denne, f orstod Oversaettelsens og den frie Bearbejdelses svzere Kunst, ejede det Digtersyn, der bebves for at omdigte det Gamle i det Nyes Former. ' Her var det I: - I: xi-i~m Winge havde sin. store Opgczve at lsse, for hvilken huii medfsrte alle Betingelser, og strax hun var bleve11 sig bevidst, at her en stor, om og i det Ydre stille og skjult, fadrelandsli Gjerning laa foran hende, betankte hun sig ikke lamge, far hun, der ikke laenger haabede paa nogen Fremtid som Malerinde, helt hengav sig til denne Gjernilig, offrede sig for den, ja - opofrede sig for den - og inden hun saa sig for, havde givet den sin Kraft, sin Helbred, sit Liv.
Undertecknad Silverstolpe, Hxel Gabriel, wille upplpsningSwiS nämna, att denna fräga! Con, 44^4 Den 19 October. Consiikutions - Utskottet förefallit, och sakt Utskottet j Mycken emksrros. Swärighetcn hade t synnerhet legat deri att Ordföranden ej hade röst. Man hade stadnat tvid att häldst löta saken wara obestämd. Wid 1778 ärs Riksdag hade detta händt wid ett wal dä Major Lilsierz och Hfwerste I-.iIijesiorn erhdllo lika röster till Banco - Revisorer. Bägge wörö utnämnde till desi Revisionen inföll, och lottade dä inför Riddarhus - Oircctionen. Sädant ginge an wid wal, men ej wid andra frägor. Grefwe I) e ia 6ar6ie: Oek exempel Herr Silverstolpe anfört bewisar nödwändighete» af att nägon ting stadgas. Wid wal är lottningen lätt. Wid ätstillige frägor, kunna de alldeles förfalla, men ber ett decisift swar stall gifwas, bör nägot bestämdt wara stadgadt. Grefwe Norner: Längt ifrän att wid Lagars stiftande ogilla den granlagenhet att söka förutse alla möjliga fall, finner jag ben gansta bcrömwärd. Wid den närwarande frägan tror jag j föllje deraf att det kunde wara af wigt att äfwcn känna de andra Ständens önskan. Flera utwägar torde finnas, men för ögnablicket kan jag ej päminna mig nägon annan, än att rösten för det Ständ som stabnar r paris vots, blifwer hwilande, och pluralitkten be, stämmes af de öfriga StändenS beslut. Ropades Ne). Hans Excellence Herr Grefwe st. uu t si: Dä här är fräga om att gifwa fbrflag, tror jag för min del bästa utwägcn wara att anställa np votering. Man kan knappast supponera att rösternr derwid stulle utfalla lika-. Herr
Eljest förfar Staten på samma sätt, som en enskild skulle göra, om han, fastän han ägde förmögenhet, upphörde att köra sin åker och så den, derföre alt han icke hade tillräckligt penningar. Jag kan för min del icke se annat än att Banken, som är en Statens inrättning, måste icke allenast tillse, alt penningen ej förlorar sitt värde, utan den skall äfven vara omhugsam om att icke penningen får ett mångfaldigt värde och derigenom kullbryter förmögenheten hos dem, som sökt förkofra sig pä annan väg än genom samlandet af penningecapitaler. — Hr von Hartmansdorff har bestridt Bankens pligt att upprätthålla rörelsen i landet, då det, som lian säger, bör vara Bankens bestämmelse att blott upprätthålla myntvärdet. Men samhället måtte väl icke vara till för Bankens skull, utan Banken har blifvit inrättad såsom ett medel lill samhällets fördel, och det måste således åligga denna statsanstalt att uti Den 16 April f. m. icke upprätthålla myntvärdet på ett sådant sätt, att samhällets individer derpå blifva lidande. Det är ur denna synpunkt som jag på det högsta afstyrker, att R. o. Ad., genom instämmande i BorgareStis beslut, tilläfventyrs skulle vålla att detta klefve ettR. St:s beslut, utan får jag för min del yrka bifall till Utsk:s förslag. Hr Skogman: Utan fruktan för motsägelse torde jag kunna räkna mig till myntbestämningens ifrigaste anhängare, och måhända har tanken, att imin ringa mån hafva dertill bidragit, någon gång lemnat mig tröst under svåra förhållanden. Såsom ledamot i BancoUtsk., har jag efter bästa förstånd sökt medverka till beslut, ledande lill ökad förmåga för Banken, alt framgent upprätthålla stadga i myntvärdet; men jag har anselt detta ändamål säkrare vinnas genom rikliga grunder för Bankens lånerörelse, genom undvikande af konstlade ökningar eller minskningar i sedelstocken, genom en klok och uppmärksam Bancostyrelse, än genom föreskrifter om metalliska cassans större eller mindre belopp, och antagande af en emellan densamma och sedelstocken godtyckligt bestämd proportion, svår att beräkna och tillämpa.