Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Calmar län är med afseende på folkmängd det 5:te i ordningen. — Det har nemligen 193,950 menniskor, men med afseende på industriel ståndpunkt stöde det högst, åtminstone lika högt med de första länen i Sverige. Det har betydlig exporthandel af träd varor, jern, spanmål, betydlig frakthandel, flere fab riker och jernverk, m. m. hvilket allt befordrade en jemnt tillvexande inre utveckling. Rikets Ständer hade vid föregående riksdagar, såsom skäl för afslag i delningsfrågan anfört: att den borde till nådig pröfning förekomma i sammanhang med ett af numera aflidne kanslirådet Nicander i lifstiden afgifvet förslag till förändring af indelningen af län, härader och domsagor m. m. inom riket; — men motionären ansåg för sin del ett sådant förfogande alldeles olämpligt derföre l:o att som det visat sig vid flera riksdagar, att ingenting för denna plans verkställighet blifvit tillgjordt, så vore fara värdt, att frågan skulle komma att lemnäs helt och hållet åt framtiden; och 2:o att den administrativa och kamerala indelningen i vårt land icke är så felaktig, att en stor omreglering bör ske, som i brist på medel, aldrig låter verkställa sig, och att det vore lämpligast att partielt tillvägabringa reformen å de ställen, der rörelsen på naturlig väg företrädesvis koncentrerar sig På dessa skäl har motionären föreslagit, att Calmar län måtte delas i 2:ne, på så sätt, att Norra och Södra Tjust, Aspelands, Sefvedes och Tunaläns härader, med städerna Westervik och Wimmerby2:nedomsagor, med en folkmängd af öfver 73,000 menniskor, skulle utgöra det norra länet, med Westervik till residensstad; samt Norra och Södra Möre, Stranda och Handbörds härader med Öland, jemte städerna Calmar och Borgholm med köpin - Allni. Besvo. Ekon.-Vtskottets Betänkande, N:o gg. 3 garne Döderhultsvik, Mönsterås m. fl. tillsammans 3:ne domsagor och en folkmängd af 120,000, skulle utgöra det södra.
Med den glädje, som en befästad sällhet och hoppet örn framtida lyckliga öden alltid' medförer, emottogs Eders Kongl. Höghet vid dess ankomst till sitt nya Fädernesland af ett Folks välsignelser och lyckönskningar. Ridderskapet och Adeln hade då den nåden, att för Eders Kongl. Höghet få nedlägga uttrycken af deras underdåniga vördnad och tillgifvenhet, och det af Eders Kongl. Höghet på Svenska Språket gifne Nådiga Svar leninade ett intryck, sorn aldrig skall glömmas af dem, sorn agde den lyckan att vara närvarande. Med den innerligaste glädje hafva detta Folks blickar med uppmärksamhet blifvit fästade vid Eders Kongl. Höghets Höga Person, då i de lyckliga egenskaper, som blifvit Eders Kongl. Höghet beskärde, den säkraste borgen är förvarad för Svenska Folkets högsta önskningar. Eders Kongl. Höghet har af Försynen fått den lyckliga lott, att kunna bidraga till Konungens och Drottningens ökade glädje, till en Furstes fortfarande sällhet, och Eders Kongl. Höghet skall vid uppfyllan - 426 JDen 29 December i. m. det af dessa dyrbara plikter, endast följa de känslor, som af Eders Kongl. Höghet kärlek och tillgifvenhet föreskrifvas, och Eders Kongl. Höghet gör sig derigenom berättigad till ökade anspråk på den vördnad, kärlek och tacksamhet, som redan i hvarje „Medborgares hjerta Eders Kongl. Höghet tiilerkännes. Måtte en oafbruten sällhet .och lyckliga dagar alltid åtfölja Eders Kongl. Höghet under de tider, som komma, och må de uttryck af underdånig vördnad och tillgifvenhet jag vid detta tillfälle å Ridderskapets och Adelns vägnar i underdånighet till Eders Kongl. Höghet frambär, af Eders Kongl. Höghet med välbehag emottagas, då de framställas af uppriktigaste lrjertan och med sanningens okonstlade språk. Uti Eders Kongl. Höghets fortfarande
Om man nu ytterligare afvaktade ett par års erfarenhet innan nödiga mått och steg i omförmälte hänseende vidtogos, inträffade det förhållande, att de oafgjorda målens antal blefve så stort att serskilda åtgärder, utöfver hvad eljest erfordrades, behöfdes för den uppkomna balansens afarbetande, hvaremedlertid inkomna mål finge hvila, till men för rättsökande, hvilkas väl eller ve mången gång är beroende på en snar pröfning af de anspråk, de underställt domaremakten. Det är likväl en Statens förbindelse att så ordna domstolarne och deras verksamhet att do kunna uppfylla deras bestämmelse: att med ej allenast säkerhet, utan äfven skyndsamhet skipa rätt. Derföre äro ock domstolsinrättningen och rättegångsordningen af djup betydelse. De liksom ingjuta lif i de rättsbud lagen uttalar. De äro emedlertid endast former, hvilka vexla efter folkens sociala utveckling, då det rätta deremot är evigt; men emellan dem måste råda enhet och sammanhang; de måste sins emellan vara noggrant afmatta, så vida lagskipningen skall hafva en jemn och säker gång. Hvad domstolsindragningen i denna del verkat är ofvan anmärkt. Det har ej eller kunnat undgå en allmännare uppmärksamhet; och derföre har äfven vid innevarande riksmöte flere representanter uppkastat frågan, hvilka förbättringar i domstolsväsendet och rättegångsordningen må ytterligare erfordras för tillvägabringande af en ordnad lagskipning. Detta mål har man likväl sökt på olika sätt. Å ena sidan har man nemligen trott den med domstols-indragningen åsyftade reform eller förbättring i rättegångsväsendet ej kunna uppnås utan en total omblidning af domstolarne eller ny domstolsorganisation, då 4 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 25. man, å den andra äter, ansett närvarande domstolsväsende böra bibehållas och en förändring i sättet för Hofrätternes verksamhet jemte förändrade föreskrifter i vissa delar af rättegångsordningen hufvudsakligen tillräckiige för vinnande af målet. Ofver dessa olika meningar tillhör det nu Lag-utskottet att uttala sitt omdöme. Den förra är emedlertid af den omfattning, den genomgripande art, att ett bifall dertill skulle komma den andra att förfalla.
prinsessan Eugenie hafva egnat sig åt de sköna konoss vid de ädla och sant qvinliga egenskaper, sterna. som vittne derom. äro utmärkande för dessa trenne furstFlere vackra modelleringar bära jemte framträdt med flere anslående k o m p o - prydnad sitioner kön, göra dem aktade och afhållna af deras land samt älskade af med äfven som både text o c h musik samt författarinna. deras närmaste omgifning. Att här skildring lemna någon mera detaljerad af de båda furstinnornas personPorträtten äro tecknade efter fotografier af fröken E. Strömberg samt etsade å Generalstabens fotokemigrafiska anstalt. ligheter kan naturligtvis så mycket mindre komma i fråga, som det väl knappast finnes någon i vårt land, som ej känner dem. Såsom Victoria och prinsessan Eugenie gemensamt utmärkande egenskaper kunna vi emellertid ej Fleurs sans valeur. för drottning Sofia, kronprinsessan underlåta att gudsfruktan, framhålla den allvarliga som lärt dem blicka djupare i * MM " |p går och medför •med grönt än till tingens ytlighet o c h skåda högre än allenast het; till verldens nöjen o c h fåfängligden vidsträckta välgörenhet, fleurs sans som ej V s o Jag salt vid mina böcker; tung rar hågen och mörka, tankar jagade livar ann ', oktoberregnet utmed rutan rann och blåsten rustande i fönsterbågen. Från locket snörena jag liknöjd skar och såg ej åt, hvems utanskriften rar. helst i tysthet, göra godt; vidare den varma och innerliga kärlek till deras närmaste, hvilken inom vårt kungl. hus skapat som ej af något ett det starkaste familjeband, kunnat försvagas; samt slutligen den höga bildning, som de trenne furstinnorna ega, o c h s o m ställer dem öfver de flesta af samtidens furstinnor. Skulle vi nämna något o m livar o c h en särskildt, så vore det, att drottning Sofia väl i främsta rummet låtit alla sina förträffliga egenskaper framträda som moder för de söner, hon fostrat till flärdfrie och allvarlige, arbetsamme T detta fall står o c h kunskapsrike hon som ett män. föredöme för alla mödrar.
Ständer dess nådiga beslut angående förändring i Bergsoch Kommers-kollegiernas organisation, jemte grunderna och sättet derför, vill Kongl. Maj:t i sådant afseende äska Rikets Ständers bemyndigande, dels att å allmänna indragnings-staten uppföra lönerna för deni af kollegiernas styrelse-personal, som icke kunna uti de i kollegiernas ställe blifvande nya styrelser varda bibehållne, äfvensom lönerna viii sekreterareoch advokatfiskalstjensterna i Bergs-kollegium, hvilka böra indragas samt skillnaden emellan den å Kommers-kollegii stat nu uppförda advokatiiskalslön och den ombndsmanslön, som i stället ansetts böra utgå af Manufaktur-discontens medel, med rättighet för dem, hvilkas löner sålunda i sin helhet eller till en del å indragnings-staten förflyttas, att i vanlig ordning derifrån uppbära dessa lönebelopp, intilldess de afgå, eller till motsvarande eller högre löner befordras, och med iakttagande alt, i händelse sådan förflyttning från indragnings-staten Lill ordinarie tjenst med ringare lön eger rum, endast löneskillnaden bör den befordrade från indragnings-staten tillgodokomma, dels att disponera de för öfriga tjenstcr vid nämnde embetsverk å riks-staten hittills fastställda löne-anslag, intilldess dermed personalregleringen, enligt de nya staterna, i mån af afgång, fullständigt kan blifva till yägabragt. 2:o Landtmciteri-Staten. Kongl. Maj:t föreslår, att denna stat, till ersättning för det skrifvarebiträde, som Landtmäteri-sekreteraren har af nöden, men hvilket i staten icke blifvit afsett, må ökas med R:dr 200: 3:o Ofver-Ståthållare-Embetet. Ehuru Kongl.
I anledn. af Hr von HartmansdorlFs begäran får jag upplysa, att förstamom. i 3 §:n skulle efter R. o. Ad:s beslut erhålla följande lydelse: ”När sockenstämma förordnas af Konungens Bef:h:de.” Frih. Nauckhoff, Joli. Otto: Hr von Hohenhau sens - Den 10 Mari f. m. 235 sens forsing häntyder tvifvelsutan på en §, sorn för några dagar sedan Lief antagen, deruti förhållandet med sammansatta sockenstämmor bestämdes. Mig synes således nödigt, att ett tillägg göres i detta förslag, sorn bestämmer huruvida annan än prestman kan vid sådana tillfällen till ordförande förordnas. Förslaget gick derpå ut, att den, som äger rättighet att förordna om sockenstämmor, har rättighet att sjelf eller genom ombud derstädes föla ordet, dock utan rösträttighet. Det är nödigt, till undvikande af kif i detta full, att §:n utsätter huruvida ovillkorligen äfven i sammansatta sockenstämmor prestman skall vara ordförande, eller om de, som kunna förordna om sockenstämmor, äfven äga att utse ordförande. Jag anhåller att Hr von Hohenhausen eller Hr von Hartmansdorff ville complettera deras förslag, så att denna otydlighet hlefve håfven. Hr von Hohenhausen: I afseende på hvadsom blifvit anfördt af Frih. Nauckhoff får jag äran upplysa, att i den föregående §:n var fråga om när flera socknar eller pastorater uti gemensam angelägenhet genom deputerade skola höras. Der var icke sockenstämma i fråga. Det var utom socknarna, utom pastoraterna; och ett pastorat är den största enhet, som finnes för sockenstämma. Frågan var då om en sammankomst genom deputerade, som kunde sträcka sig till ett helt län eller ännu längre. Här åter är fråga blott om en enda sockens eller pastorats angelägenhet, då den förekommer uti sockenstämma. Mitt förslag innefattade icke frågan om ordförandeskapet, hvilket tillhör pastor i församlingen; utan mitt förslag innefattade, att den, som ägde rätt alt sockenstämma förordna, skulle äfven äga rättighet alt sjelf eller genom ombnd vara tillstädes, för att i öfverläggningen, men icke i beslutet, deltaga.
Hans föreläsningar äro lika lärda som fromma. Han dikterar dem monotont och släpande. Ranke läser fritt, men utan vård om deklamation, samt med besynnerliga gester och kastningar på kroppen. Den sednares föreläsningar besöktes äfven af kronprinsen i Würtemberg, för hvilken förf. i Tübingen haft äran att blifva föreställd. Han var blott 18 år gammal och hade, efter hvad man sade, blifvit mycket strängt uppfostrad, så att han först vid denna ålder gjorde sitt inträde i verlden. I Tübingen besökte han inga publika föreläsningar; här i Berlin, som jag tror, endast Rankes. Han hade med sin kavaljer plats vid ett eget bord, som jemte behöriga stolar enkom för denna timma inflyttades. Professorn stadnade vid lektionens slut artigt vid dörren, för att lemna honom försteget. Studenterne voro mindre kruserliga och vandrade före föreläsningens början, oaktadt prinsens närvaro, som vanligt omkring med mössorna på hufvudet. Det förtjenar också anmärkas, att studenterne i Tyskland icke göra någon affär af helsningen, hvarken då professorn kommer eller går. De, som stå honom närmast, göra en lätt bugning, de öfriga ingen. Ett mycket lätt föredrag hade Stahl. Äfvenså en ung e. o. professor Werder, en Hegelianer, som utan koncept och med stark suada läste öfver Hegels logik. Stahl läste som bäst om representation och representationsrätt samt yrkade, «att en nation borde representeras både efter stånd och genom allmänna val, emedan sålunda både det historiska, konservativa, och rörelse-, demokratiska elementet, den allmänna och enskilda viljan, den objektiva och subjektiva principen blefve representerade.» Han underkastade äfven serskilda tyska staters representation en kritik, men om den preussiska teg han visligen. Stahls kallelse till Berlin ansågs allmänt hafva en politisk grund, emedan hans spekulation hvarken är känd för djup eller konseqvens, utan blott för ortodoxi och konservatism. Han är liflig och eldig både i tal och rörelser, dock vittnar hans yttre mera om en kolerisk än sanguinisk natur. Marheineke har, likasom Savigny, en ståtlig figur.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. och Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan i förevarande punkt och dels afslag derå, framställde Hr Gr. och Landtm, först på propos. på bifall till samma hemställan, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med mångå nej och några ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till merberörde hemställan förnyats samt med många ja och några nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. 97:de punkten och i sammanhang dermed ett från Högv. Preste-St:t ankommet Prot.-utdrag N:o 185 för den 27 dennes, innehållanee inbjudning till R. o. Ad. att biträda det af PresteSt:t i afs. å denna punkt fattade beslut, hvarigenom Utskits hemställan blifvit bifallen, med anslagssummans förhöjning från 10,000 till 30,000 rdr rmt. Gr. Posse: De tillgångar, som äro anslagna till Prester skapets aflöning, skulle ulan tvifvel vara fullt tillräckliga att på ett tillfredsställande sätt aflöna såväl innehafvarne af pastorater, som äfven komministrar, såvida man finge disponera dem på ett förståndigt sätt. Detta får man dock icke, i följd af de bin - 646 Dea 28 April e. m. der Presterskapets privilegier lägga i vägen. Vid sådant förhållande och då det är veterlig!, att Presterskapet icke vill afstå från dessa privilegier och medgifva en fullt rättvis lönereglering, tror jag det ej vara skäl att i denna fråga gå Preste-St:ts önskningar till mötes. Det bör vara tillräckligt, om R. o. Ad. beviljar det anslag till löneförbättring, Stats-Utsk:t föreslagit, eller 10,000 rdr. Jag anhåller således, att Preste-St:ts inbjudning måtte läggas till handlingarne och Utsk:ts hemställan bifallas.
Inte vet jag, o m någon människa mer än j a g känt hur det känns, när man vill komma i väg och inte k a n! Först fick min man fulslag i fingret; så fick min yngsta hjärteblomma till barnbarn mässlingen, så sa min jungfru upp alldeles oförmodadt, och så sprang j a g själf så oförtrutet mellan kök och sjuksängar, att jag blef som en trasa och måste lägga mig mellan lakan, » i influensa », sa doktorn, och under hela tiden låg Iduns redaktör som en gråsten på mitt hjärta, ty tänlc, om jag inte skulle kunna hålla mitt löfte att komma ned till Stockholm och skrifva om utställningen! Men allt liar en öfvergång, fast det många gånger inte ser så ut. De mina är nu, Gud ske lof, raska igen, men m e d mig är det både si och så. Inte att jag precis är sjuk; jag känner mig bara så fasligt dum. » Nej, vet du, Ruffen, » sa j a g till min man, » det här går aldrig för sig. Jag telegraferar och frågar. » Så telegraferade j a g till Idun så här: » Känner mig fasligt dum. Ska jag komma ändå? » Svaret blef: » Betyder ingenting. » » Ja kära, » sa jag, » betyder det ingenting, så — » Och nu är jag, det vill säga vi här. Vi kom i går. Om det är resan, ombytet eller hvad det är, men betydligt raskare känner j a g mig. Medvetandet att jag har rättighet att vara dum, har gjort mig ofantligt godt. Min tro är, att de flesta författare skulle bli mycket kvickare, om de bara visste, att de hade lof att vara så dumma do ville. Ruffen ville att vi skulle fara med båt från Sundsvall, men j a g ville njuta af återseendets fröjder, tum efter tum, och så höll jag i med att vi skulle fara m e d tåget. Oupphörligt under vägen så s:&lt; j a g: » O, Kuffen, minns du här, och minns du här! » (Från vår förra Stockholmsresa.) klen Ruffen mindes bara en vacker flick;, som vi haft i ressällskap från Upsala, 0 (' i som sedan, förresten, blef en riktigt kär vän.
Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utsko.tets den 7 dpnnes f. m. på bordet lagda memorial N:o 306, angående den upprättade RiksStateu. S. D. Upplästes och lades till handlingarne Kongl. Maj.‘ts denne dag ankomna Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer af den 8 dennes, angående frågan om ett förändradt mynt-system. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln anmoda Expeditions-Utskoltet att uppsätta Constilutorialer för nedannämnde personer, såsom utsedde att vara Rikets Ständers committerade till tryckfrihetens vård, nemligen: Pastor primarius och ledamoten af Kongl. Nordstjerne-Orden, Doctor Abraham Zacharias Pettersson", Expeditions-Chefen och Riddaren Nils IVilhelm af Zellén-, Lagmannen och Riddaren Christian Sundin; Professoren och Riddaren Lars Magnus Enberg-, Riks-Antiqvarien och Riddaren Bror Emil Hildebrand; samt Expe - Prot.-Utdrag, den g Maj 184S. 905 Expeditions-secreteraren och Riddaren Johan Gabriel Richert. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 7 dennes f. m. på bordet lagda memorial N:o 290, i anledning af dels erhållen åter remiss, dels serskilda Riks-Slånds skiljagtiga beslut, rörande utlåtandet N:o 116, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o 2:o i fråga om mom. litt. b. vidblef Ridderskapet och Adeln sitt förut fattade beslut, samt godkändes den af Utskottet föreslagna voteringsproposition N:o 1; 3:o beträffande mom. litt. c., antog Ridderskapet och Adeln Utskottets inbjudning till instämmande i det beslut, att utgiften för friköpande af slafvarne å ön S:t Barthelemy eger rum under förbehåll af framtida ersättning, och ansågs i följd deraf den föreslagna voteringspropositionen N
Enär företagandet af utsatt taxeringsförrättning möjligen kan förhindras äfven af annan orsak, än dervid befattningsegande tjenstemans uteblifvande, men det i hvad fall Expedition s-UtskciPts Förslag till Rikets Ständers anderd. 33 fall som helst är angeläget att dylikt hinder varder hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anmäldt, hafva Rikets Ständer funnit nödigt att i denna § i stället för orden: »sådan persons uteblifvande» insätta orden: »en eller annan anledning.» Instruktionen för takcringslörrättningjirne. § 7. T 7 § af Instruktionen för taxeringsförrättningarne stadgas, att sedan fast egendom det år, dä allmänna bevillningen, med tillämpning af utfärdad ny Bevillnings-stagda, första gången pälörts, blifvit enligt föreskrifna taxeringsgrunder till sitt verkliga värde uppskattad, detta värde må under tre år bibehållas oförändradt, såvida icke åtskilliga uppräknade till dess ökande eller minskning föranledande omständigheter inträffa, men att, efter tre års förlopp förnyad uppskattning skall ega rum. Rikets Ständer, som funnit betänkligt att medgifva tätare förändringar i fastigheters värde — och derföre ansett lämpligt att en antydan derom i denna § fortfarande bibehålles, hafva i öfrigt, efter inhemtad upplysning, att allmän omtaxering å olika orter egt rum å särskilda år, föranlåtits att, till vinnande af likhet i tillämpningen, gifva åt början af denna § en något förändrad lydelse; hvarjemte Rikets Ständer funnit sig böra utesluta den förenämnda ovilkorliga föreskriften om förnyad uppskattning efter tre års förlopp.
Jag är öfvertygad, att Staten icke skulle hafva förlorat derpå, äfven i afseende på sina bidrag, emedan det genom kalkyler, som lätt kunna upgöras, kan styrkas att Staten, genom bidrag, lemnade i form af anslag, lättare skulle återfå sina penningar, än genom det ålerbetalningskätt, som af R. o. Ad. nu blifvit bifallet. Jag anhåller blott, att dessa ord måtte få i prot. inflyta. Vid föredragning af Consl.Utsk:s den 20 dennes f. m. på bordet lagda Mern. JM 50, i anledn. af tre Stånds återremiss af Mern. JM 38, innehållande förslag till ändring af 11 :te och 14:de §§:ne 318 Den 25 September. Riksd.-Ordmn, angide städernes representalions-rätt, lades lill liandlingarne såväl Ulsk:s anmälan, atl skiljakligheterne emellau de af RiksSt:n uttryckta gemensamma tankar befunnits oförenlige, sorn ock de derjemte dels till BondeSl. och dels till Presteoch BoudeSi:n ställde inbjudningar, samt anlog R. o. Ad. det i förevaride Mern. afgifne förslag till ändring af ifrågavande §§:r att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:ns den 20 dennes f. m. på bordet lagda Betänk. JM 14, i anledn. af väckt fråga atl preslntän, sorn innehafva prmbenden, matte i stället för dessa erhålla viss tillökning i förut inuebafvande löner, och att jura patronatus måtte uphöra. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämnde den 20 dennes e. m. på bordet lagde prot.-utdr.: BondeStis prot.-utdr. JM 396, med inbjudning till instämmande i det tlederv. Ståndets vid föredragningen af Lagsamt Allm.
— Större pannor af 120 kannor och deröfwer widare, hafwa otwifwelagrigt den nytta med sig, akt de gifwa mera bränwin och draga mindre wed, men de consumera deremot mycken säd, och kunna ej begagnas af andra än Eor, porarioner eller någre dertill förmögne fä enffilde, allid riktade pä den mindre förmögnes bekostnad, hwars lilla förtjenst de borrttaga. De synas således aldeles böra blifwa sörbudne. Men om de ffulle killätas bör äkminstone en sa hög taxering päläggas, atk Staten får dela någor as dcn stora winsten. Den af Bewill» nings Utffottet föreflagne progressiva afgift, synes mig wara nog lag, och lärer wara för pannor in uppå LO2 talet mindre än efter 1802 ars Författning bordt erläggas; och som warit i LG Rag för hwarje Bränn» tunna, som kan aswerkas, en panna om 220 kannor är uti tariffen upkagen att om dagen afwerka i Tun» na 8 kappar Jag ffulle derföre ödmjukast förestå, en i progression tilltagande afgift, per tunna säd, som uti dygnet kan afwerkas, och hwaröswer en tillförlitelig, och af sakkunnige författad tariff kunde upgöraö. Detta ffulle tillbakahälla för mycket utsträckte speculationer a det Allmännas bekostnad; och som de sä kallade Skottffa pannor aro upsundne att ännu hastigare förstöra mycken säd, sä i händelse de ffulle blifwa lil» lätne, böra de erhälla en beräkning kill afgift i för» hällande till deras aswerkmngs sörmäga, hwaröswer äs» wcn en utförlig tariff kunde uprättaö Skyldigheten för en hwar, att, i händelse det till mantals skrifningen ej kan medhinnas, wid inträffande taxerings Berednings Comitsen, upgiswa sine ägande Bränwins pannox, har wäl blifwit söreffrif» wen, men till erhällande as en nödig kontroll, torde Ayy