Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Htt vara förste Kanslist och Registrator vid förrbemälde Styrelse, samt, enligt löreledt läkarebvg, lider af svag svn neli minskad arbetsförmåga, måtte varda på Indragningsstaten förflyttad, till åtnjutande derifrån under sin återstående lifstid af pension till ett emot det af honom såsom Kanslist och Registrator hos Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader innehalda arfvode svarande belopp af 900 R:dr R:mt; e) all Landskamereraren i Gottlands län. Lars Jokan Gardel/ hvilken uppnått en ålder af 70 är, och, efter alt under åren 1826—1832 tjenslgjorl såsom Stadskassör, Stadsfiskal och Postinspektor, äfvensom ProtokollslÖrande i Taxerings-Koinmitléerna uti Wisby, samt derjemte innehaft förordnande såsom Länsbokhållare i Gottlands län från den 17 Oktober 1829 till den 15 Januari 1830, blifvit den 20 September 1832 i nåder förordnad alt föreslå Landskamererareljenslen i samma län, hvarmed han sedermera fortfarit intilldess lian år 1838 till Landskamererare utnämndes, finge, ehuru han sålunda icke i Statens tjenst oafbrutet tillbragt den i förlåtlningarne föreskri lii a tid af 30 år, elier erhållet afsked från Landskamererarebefättningen, uppföras pä Indragningsstalen till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension till del belopp, som nu är eller framdeles blifver för Landskamererare bestämdt.
Det är således onödigt, alt här upptaga tiden med upprepandet af sättet, hvarpå jag tror ändamålet kan vinnas, utan någon serdeles rubbning i det närvarande, annorlunda än den, som tiden gör kanske skyndsamt nog, och utan stora uppoffringar, hvilka mindre behöfvas, än bestämdhet i viljan, hvarigenom jag tror något kan uträttas med små medel. Detta sätt kommer antingen alt framdeles finnas uti Utskottets Betänkande, så vida ej något bättre visar sig, eller också i en reservation mot beslutet. Emedlertid och med begagnande af den i Grundlagarne Riksdagsmannen gifnarätt, att, äf - Den 4 Maji f. m. 7 ven efter motionstidens förlopp, väcka motioner, hvartill anledningar finnas, uti under öfverläggning varande frågor, föreslår jag vördnadsfullt: 1:0 Att i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående upphäfvandet af den nu medgifna moderationen i postporto för bref, som väga öfver 8 lod, uti hvilken Nådiga Proposition jag till alla delar instämmer, allmänheten beredes en möjlighet, att genom Postverkets försorg kunna i officiel väg försända tyngre bref och paketer, mot en lägre afgift, beräknad efter visst för skålpundet och milen, hvilken tariff, jemte nödiga controller, Bevillningsutskottet bör föreslå på så sätt, att afgifterne betäcka de ökade kostnaderne för PostVerket, utan att blifva betungande för allmänheten, samt att controllerne i möjligaste måtto blifva verksamma. 2:0 Att då, i anledning häraf, en paketpost emellan åtminstone
Till något slags afhjelpande af det onda , som af nu tillåtne 'Bränvins - bränningen är en följd, får jag derföre föreslå, att Riksens Ständer skyndsamt hos Kongl. Maj* i underdånighet bönfalla, att nu genast Husbehofs-Bränvinsbränningen varder på någon tid alldeles inställd, och att Riksens Ständer sedermera sjelfve för Den io December. framtiden förordna den inskränkning i Hränvinsbränningen, atf, i de Orter der blott Spannmål brännes, ej högre än 30 kannors pannor hädanefter få begagnas, samt att Bränvins - bränningen ej mera än 2:ne månader före och 3:ne månader efter Jul finge idkas. Att dessa mine tankar måtte vinna Hoglofl. Ridderskapets och Adelns öfverseende, i händelse de till bifall ej äga anspråk , vågar jag hoppas, och under förtröstan derom, utbeder jag mig att detta mitt Memorial måtte till vederbörligt Utskott remitteras. Herr Blach, Carl FredricJag biträder till alla delar och förenar mig med hvad Herr Skjöldebrand behagat anföra, så mycket heldre, som hans utlåtande innefattar hvad i detta äm, ne, genom skriftligt anförande, jag haft äran hufvudsakligen söka befrämja, nemligen Bränvins-bränningens snara inställande: Mine dervid fogade Ändrings * förslag i sjelfva Inrättningen voro mer tillfällige. Med den öfvertygelse jag hämtat från nu af Grefve Hamilton andragne skäl, inskränker jag mitt vördsamma yrkande i den delen endast dertill, att det alltid måtte vara Regeringen likasom Riksens Ständer obetagit, att, efter anledningar och bedömmande, göra vid tiden att begagna Bränneri - friheten den afkortning, som kan anses behöflig, till nöds förekommande eller Oakälige prisers fällande.
Derföre är min vilja, att du far bort och skaffar mig den pelsen, men om ditt förehafvande lyckas, vill jag göra dig till min måg, och du skall efter mig ärfva riket.» När svennen hörde detta blef han mycket glad, och lofvade vinna den unga mön eller tillsätta lifvet. Då prisade konungen hans hurtighet; men bröderna gladdes i sitt falska sinne, och menade att den färden väl torde blifva deras broders bane. Pinkel satte sig derefter i sin båt, och färdades öfver viken till ön hvarest trollpackan bodde. Under vägen öfverlade han flitigt med sig sjelf, huru han skulle kunna erhålla käringens guld-pels; men det tycktes honom föga likligt, att hans ärende skulle väl aflöpa, emedan trollet alltid bar pelsen på sig. När han nu hade uppgjort många förslag, det ena äfventyrligare än det andra, rann honom slutligen i sinnet, att han väl kunde försöka ett medel, som torde lyckas, ehuru det var djerft och dristigt. Pojken band så en påse under sina kläder, och vandrade med rädda steg och ödmjuka åtbörder in i käringens stuga. När trollet blef honom varse, gaf hon honom skarpa ögonkast, och sporde: »är det du Pinkel?» Svennen genmälte: ’ja men, är det så, mor lilla!’ Då blef käringen glad, och sade: »efter som du sjelfmant kommit i mitt våld, lärer du väl icke kunna tänka att äfven komma härifrån, sedan du spelt mig så många streck.» Hon tog nu fram en stor knif, och lagade sig till att dräpa Pinkel. Men när svennen såg detta, ställde han sig mycket förskräckt, och sade: »efter jag ändock skall dö, tyckes mig att jag sjelf kunde få välja döds-sätt. Mig lyster hellre äta ihjel mig af hvit gröt, än att slagtas med knif.» Käringen tänkte vid sig sjelf, att pojken hade valt ett dåligt vilkor, och lofvade derföre efterkomma hans begäran. Hon ställde nu en stor gryta öfver elden, och tillagade en ansenlig myckenhet gröt.
Stater, vid 1823 års Statsreglering, beräknades till 48,914 R:dr 34 sk. 2 rst., hafva R. St. vippfört: Tillökning i StatsContoirets Stat, i enlighet med hvad E. K. M. i Nåder föreslagit R:dr 3,81^:35.2. med ander Lönerne begripna 354 T:r Spannmål. Dito till Charta? Sigillatas Verkets Utgifter 10,000: — - anseende R. St. besparingarne, som på den till Omkostnader för Charlas Sigillatae-Verkel anvista FörslagsSumröa kunna ega rum, böra till RiksgäldsContoiret aflemnas. 15:0 Bergscollegium med BergslagsStaterne upptagas till enahanda anslag som förut, eller 29,967 Rsdr 7 sk. 2 rst. Och hafva R. St. bifallit, att det på Nionde HufvudTiteln uppförda anslag för BergsScholan i Fahlun, hvilket, såsom en ständigt fortfarande utgift, icke är med samma HufvudTitels egentliga föremål förenligt, må, med den af R. St. nu deri beviljade tillökning af 1,000 R:dr, på Stat uppföras med 3,800 R:dr, samt, såsom mera tillhörande Andra än Nionde HufvudTiteln, på BergsCollegii Stat öfverflyttas. 16:0 CommerceCollegii med ControllVerkets Anslagssumma upptages till oförändradt belopp, eller 27,501 R:dr 35 sk. 4 rst 17:0 Kammar Rättens dito likaledes med 33,174 R:dr 19 sk. 3 rst.; och få R. St..härvid i underdånighet anmäla, det R. St. icke kunnat bifalla uppförandet å Stat af de Presidenten i Exp. Utsh. Förslag till und. Skrif v. N:o 292.
Jag anser nemi. hela vår Ridd.Ordn. vara en gammal byggnad, som behöfver byggas om, och att det vore en förspilld möda att deruppå nedlägga någon betydlig reparation, förrän vi på en gång kunna ombygga densamma. Atskillige hördes yrka proposition. Hr von Hohenhausen: Jag anhåller att få uppläsa 22 §:n Riksd.Qrdn.: "I Utsk. föres ordet af den R. o. Ad:s ”ledamot, som bland de närvar, har främsta sätet på Riddarhuset. ” Ergo kan i Utsk. ordet icke föras af den, som dertill blefve vald, såvida de, hvilka representerade äldre ätter, ej voro sjuka eller af annan orsak frånvarande. Då här så mycket blifvit taladt om consideralioner, hemställer jag till R. o. Ad., om det vore billigt, att R. o. Ad. skulle anse sina enskilda angelägenheter, hvilka behandlas af Ridd.Utsk., vara öfvervägande framför bela nationens, som Den ii April e. m. 249 sora behandlas af R. St:s Utsk, Jag skulle således tro, att så länge R. St. af 22 §:n Riksd.Ordn. äro bundne att alltid lil! Utsk:s ordför. taga den, som bland de närvar, bar främsta sätet på Riddarhuset; så bör icke Riddarhuset för sitt eget Utsk. bestämma en annan ordning, hvilket skulle kunna indirect betyda, att Riddarhusets angelägenheter gingo framför nationens. Deremot har jag ingenting emot, att ordför. inom alla Utsk., till följe af en grundl.förändring, alltid valdes af Utsktn sjelfva, hvilket enligt ram tanke vore lämpligast. Hr Dalman: Jag uppstiger endast för att upplysa Frih.
Vill Borgenär, som häfver lös pant i händer, eller för hvars fordran lösören äro så ut - ifiS Konungens Kail, Propositioner''. malte och i förvar eller under försegling stallde, sorn i 2o §. Sägs , om p3ntenS försäljning genom offentligt utrop sjelf besörja, eller lala dö utmätte lösören af Utmätnings-männen säljas ; håfve lof dertill, der Gode Märi eller Syssloman Panten eller de utmätte lösören ej lösa vilja : late dock Gode Män eller Syssloman förut veta när försäljningen ske skall Ej må Pant så säljas innan Panthafvaren sin fordran besvurit och borgen ställt, sorn i 21 §. sagdt är; ej eller må betalning af Köpeskilling för utmätte lösören lios Utmätnings-män , utan Edgång och borgen lyftas, 23- §■ Då inställelse-dagen förbi ä'r , agen andre Borgenärer, sora förmons-rätt för sina bevakade fordringar hafva, att betalning ur tillgångarne lyfta, innan Dom i Concurs-saken gifven är ; Ställen dock borgen för det de lyfta , der ej Samtlige Borgenärerne lyftning utan borgen medgifva, *4* i Vägra Gode Män eller Syssloman Borgenärs begäran om lyftning; äge han att sig derom hos Rätten anmäla och gifve Rätten deröfver Utslag. 25- f Arfvode för Gotle Män , der de det äska , må ej bestämmas förr ari alle Borgenärerne S inställelsedagen sine fordringar !>evakat. Vilja ej Syssloman utan belöning Sysslomanskapet sig åtaga, då skola Borgenärerne arfvode åt dera utsätta, antingen till visst af hundrade eller efter annan grund, dock. ej efter tid räknadt. Kun - Konungens Nåd. Propositioner. i8<) na Gode Män eller Syssloman ej med Borgenäreine örn aifvode sämjas; prcfve Rätten hvad de skäligen förtjent hafva.
Då nu för öfrigt Kronan åtnjuter minst en fjerdedel, men i alla de fall, då godsägare ej kan sakfällas, hälften af beslagare-andelar, taxeras beslagare effective 2:ne gånger för gjorda beslag, och då man tager till grund för beräkning af hvad Kronan kan tillfalla i bevilln.- proc., af beslagare-andelar, medelbeloppet af de under sistförflutne 3:ne år öfver hela Riket beslagare tilldömde summor, så utgör detta circa 75,000 r:dr, hvarå bevillningen, beräknad till 1 å 2 proc. ej uppgår till mer än circa 1,000 r:dr; hvaraf vill synas, att denna ringa inkomst för Staten gerna kan och bör uppoffras för fördelen af den uppmuntran till nit och oförskräckthet i tjensten, som lemnäs beslagare, om de, utan gravation af bevillning, få uppbära hvad de förvärfvat med äfventyr för lif och lemmar och under åsidosättande af alla andra obehag och olägenheter, som beslagsåtgärder ådraga förrättningsmännen.” Mitt förslag innehåller således, att näst efter det af Utsk. i § 145 föreslagna tillägg, skulle intagas ”beslagare-andelar för förbrutet dömdt, i Riket olofligen infördt gods.” Af det H. PresteSt. har samma förslag redan blifvit bifallet och jag vågar hoppas, att R. o. Ad. finner detsamma grundadt på skäl, sora icke torde kunna underkännas, hvarföre jag hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhåller om propos. derå. Frih. Raab, Adam Christian: Jag anhåller blott att i allo få instämma med Hr Prytz, och detta så mycket hellre, som det är en Den 4 December f. m. 73 en allmänt känd sak, att tullbetjeningen icke är tillräckligt högt aflönad, i jemförelse med den befattning, som den innehar. Ilr Aminoff, Johan Fredr.:
Hrr von Rosenstein har pä goda skal anfört, at RikögäldS-Oom. st er utan twifwel mätte fä er lika förtroende med Ranguen, sedan Lonrvireis nuwärande dt la genhet uphört. Och jag wet ej någon orsak, hw rföre icke opinionen skulle falla, när det ena W-nkct dlefwe lika jämnr styrdk soin der andra. Dec ena och det andra -ar lika mycket Ständers Werk, och jag kan ej bearipa, hwarlöre icke Riksgälds,Lonioirek skulle undfå förtroende hoS an. dra an dem, som satt sig söre at R-ksgälds»Lcmroirec alltid skall wara et dåligt Werk. Grefwe kk-, mil kan. Jag wet ej huru bagge Werken kunna haswa gemenskap med hwarandro. Konungen har omdud i Riksgälds-OonroirLk, men icke i Laponen, blott detta gör redan tilfyllest at werka pä Allmänna Opinionen. Grefwe kk örner. Jag war den förste, som proponersäs Höglost. Ridderfkapet och Udeln ak särskillde Revisorer för hwardera Werken mätte förordnad. Jag bekänner uprikclgr; jag tycker ej om at der gamla goda och nyttiga förändras; och tror ej at kostnaden för smskillda Ixsvilioner bör särdeles komma i beräkning. Jag får ästvcn ester den erfarenhek jag äger, rilkännagifwa, at tre Manader ingalunda ärs tilräckiiga Lil llsvilions förrättande inom bägge Werkön. Sadanm hasum orsakerna warit kl! min ?roovluion; men skulle Höglofl.
Sålunda helgade och stadfäste Heimdall de tre stånden, de ofries, de fribornes och de högbornes. Alla tre ärades med gudomlig börd, på samma gång som de hafva mänsklig. De gjordes af honom till halfsyskon och ålades därmed att vänligt och billigt bemöta hvarandra. Fördenskull kallas de tre stånden »Heimdalls heliga ätter». Heimdall lefde länge som människa bland våra urfäder och underkastade sig den allmänna människolotten att åldras och dö. Han hade anordnat, att hans lik skulle bäras ned till den lilla vik, där han som barn landat. Det var om vintertiden. När det sörjande folket kom dit ned med den döde, såg det med förvåning, att samma farkost, hvarmed Heimdall som barn blifvit förd till Aurvangalandet, återkommit. Den ringprydde båten låg där glänsande af rimfrost och is och ifrig att få sätta ut på hafvet igen. Heimdalls lik nedlades i båten, och de tacksamma människorna hopade omkring honom dyrbara smiden, ej färre än dem, med hvilka han anländt. När allt var färdigt, gick farkosten ut i hafvet och försvann vid synranden. Den återvände till Vanaheim. Här afkläddes Heimdall sin åldrade människoform och vardt till en strålande gudayngling. Oden upptog honom i Asgard och i sin familjekrets. Sköld-Borgar efterträdde honom som höfding och domare i Aurvangalandet. DE AF HEIMDALL UTLÄRDA HELIGA RUNORNA. Den heliga runkunskap, hvaraf Heimdall lärt människorna så mycket, som är dem nyttigt att veta, var först i Mimers ego. Han hade den likväl icke af sig själf, utan hade hämtat den ur visdomskällan, som han vaktar under världsträdets mällersta rot. Genom själfuppoffring i sin ungdom hade, såsom redan är omtaladt, Oden fått en dryck därur, samt nio runosånger, som innehålla hemliga välgörande krafter och kallas fimbulsånger. Bland dem må följande omtalas: hugrunornas fimbulsång, som förhjälper till kunskap och visdom; hjälprunornas, som underlätta barnens inträde i världen och häfva sorger och bekymmer;
Qvanlilet för Införsels ■tull. Tulllicriikningen. Riksmynt. R:dr öre. Strumpor och amira på Strumpstol eller genom stickning tillverkade arbeten, ej specificerade: 1 — Slrumpslickor 1 skålp. — 25 Strängar: af Metall — 20 andra slag 1 skalp. 1 — Stål, alla slag Fritt. ^tå/arbeten, ej specificerade 1 skålp. — 50 Stärkelse, alla slag 1 skalp. _ 6 Svaj ve.l: Sicilianskt Fritt. andra slag 1 skålp. — 1 Svafvelblomma 1 skålp. — 2 Svafvelsyra 1 skalp. — 1 Svampar: atbara och andra slag 1 skålp. — 50 Sågblad 1 skålp. — 15 Sopa 1 skålp. — 3 Säckar, nva, lomma: Inför.selslullen bestämmes elter den lör vålnaden, med 10 procents förhöjning. med varor fyllda, såsom emballage Fria. Sängkläder beläggas med den lullafgift, som är bestämd för vålnaden, hvaraf öfvert vgel består. tillhöriga sjöfarande eller resande, när de äro synbart brukade eller, af egarne sjrllve medförda, pröfvas icke öfverstiga deras personliga behof Fria. Storax; hänföres under Apotheksvaror. Stramajl; se Broderduk. Strutsfjädrar; se Plymer. Stuck-arbeten; tullbehandlas såsom Sten, arbetad, ej specificerad. Stråkardor; se Kardborrar. Ståltråd; so Tråd. Substans; se Bleckpulfver. Succat; se Confiturer. Sviskon; se Plommon. Svärta, Bokoell Koppartryck-; se Boksvärta Synålar; se Nålar. Syringar; se Fingerborgar. Såser; se Soja. Tafvelramar Förslag till Tull-taxa. 513 Tafve Iratnar förtullas lika nied det ämne, arbeladt, hvaraf de bestå, ulan afdrag i vigten för taflan, derå anbragt glas m. in. Anm.
Jag erkänner, att jag, då frågan förliden sommar här förevar, glömde att göra motion härom; men jag anmodade en Ledamot inom Utskottet att vid LåneReglementets redigerande inom Utskottet fästa uppmärksamheten på nödvändigheten af en dylik förändring. Då sådant likväl icke lyckats, så anhåller jag att denna punct må ytterligare få hvila på bordet och att den af mig nyss väckte frågan om ändring i LåneReglementet måtte, såsom en ny motion, nu genast blifva bordlagd, för att så fort som möjligt blifva af Utskottet behandlad. Så länge jag är Riddarhusets Tjensteman anser jag det vara min pligt att, så mycket i min förmåga står, söka bidraga till en fördelagtig förvaltning af Riddarhusets Cassör. Friherre Boye, Fredrik, anhöll äfven 66 H. 5 68 Den i3 Mars e. m. att Herr von Hartmansdorff!? motion måtte få hvila på hordet. Det af Utskottet föreslagne nja Moment i 3\dje §:n. Herr von Hartmansdorff: Jag anhåller att denna punct ytterligare må få hvila på hordet, ty om stadgandet angående en bestämd maximisumma för utlåning på namn borttages, så blifver hela denna punct öfverflödig. Häruti förenade sig Friherre Boje. Alla öfriga puncter i detta Memorial blefvo af Ridderskapet och Adeln bifallne. Föredrogos och lades till handlingarne följande ExpeditionsUtskottets den 12 och i3 dennes aflåtne Memorial: N:o ^02. Angående en underdånig Skrifvelse om beviljadt ökadt 'anslag för Undervisningsverken. N:o 454- Med öfverlemnande till underskrift af den för RiksgäldsContoiret fastställde Stat. Justerades 8 ProtocollsUtdrag, innefattande Ridderskapets och Adelns i plenum den 12 dennes eftermiddagen fattade beslut. Den i3 Mars e, m. 69 Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Utlåtanden och Memorialer: Från StatsUtskottet: Af den 4 dennes: N:o 4a3.
Om Herr Rosen, schölds Motion antoges skulle derigenom säkerligen hända, att hvarje förmögen Persons Son, som lätteligen kunde erhålla en Hustru, äfven derigenom från skyldigheten att deltaga j Beväringen befrias; och följden häraf skulle blifva dels afvund hos de mindre förmögne, dels äfven oreda uti verkställigheten af Bevärings-Författningen. Herr Munch af Rosenschöld: J3g för min del tror icke, med Friherre Drufva, att hvar . och en förmögen Persons Son skulle skynda. Ridd, och Ad. Prot. JTI R49 > JO. Den 17 Felruarin att gifta sig för alt derigenom undgå deltagande i Beväringen. Jag hyser bättre tanka om Svenska Nationen, och är öfvertygad, att, nästan utan undantag, hvar och en Svensk Man, som ingår Äktenskap , är dertill föranledd af ett högre och ädlare skäl, än feghet. Om, som samma värda Ledamot sagt, endast förmögne Personers Söner skulle gifta sig, för att undgå Beväringen, så vore härmed den invändning vederlagd , att mitt förslag skulle bereda en mängd giftermål emellan så fattige Personer, att de ej hade medel att föda och uppfostra sina Barn. Herr Nauckhoff: I anledning af hvad Grefve Mörner nyss anfört, vågar jag blott utbedja mig att Herr Rosenschölds väckte Motion jemte den Discussion i ämnet, sorn i dag in Pleno förefallit, må med de öfrige Respective MedStånden communiceras 5 på det Ståndens rätta mening i frågan må kunna inhämtas och ej anses vara gifven i det Betänkande Utskottet framlemnat. — Serskildt utbeder jag mig äfven att framdeles, i händelse Aterremiss till Utskottet sker och ej tre Stånd redan emot all förmodan i ämnet fattadt definitivt beslut, när Utskottets förnyade Betänkande inkommer, få närmare utveckla de skäl, som föranledt mig att den af Herr Rosenschöld väckte Motion gilla och bifalla. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde å nyo, att Oeconomie-Utskottets ifrågavarande
Det vore en tröst i händelse mitt förslag icke skulle röna framgång. Hafva emellertid manlalspenningarne nu hos oss fått en sådan undergörande kraft, så lefva vi sannerligen snart sagdt uti den uppoch nedvända verlden. Så långt historien vet något att förmäla om capitations-afgifter, hafva de annars omtalats såsom förnedrande, orättvisa och förtryckande. Så berättas att staden Beauvais år 1060 fick en charta, som meddelade befrielse ”de plusieurs coutumes injustes, savoir la taille et aufres appressions, talliam videlicet et alios oppressiones”. Adel, prester och alla som kunde det, skaffade sig sådan befrielse och sökte qvarhålla skatten på ”les roluriers ou vifains'\ Icke längre tillbaka än i Adam Smiths tid upgafs af honom, att capitationsskatter af alla slag ansågos såsom tecken till slafveri. ”Poll-taxes of all kinds havé often been represented as badges of slavery” p. 810. W. of N. Emot denna åsigt protesterade likväl Smith, ehuru han fördömde och utdömde dylika skatter. ”Uti länder, hvarest de lägre folkklassernas välmåga, trefnad och säkerhet föga tages i betraktande äro capitations-afgifter mycket allmänna”. (In countries ivhere the ease, comfort and securily, of ilie inferior rauks of people are little attended to, capitation-taxes are very common”). Så yttrar sig denne man, en af de första utaf våra utmärktare Statsekonomer. En af de sista bland dessa f. d. Franska Ministern Hippolyte, Passy fördömer uti ett år 1853 utgifvet arbete i ännu strängare ordalag capitations-skatten, den han bland ah~ 422 Don 23 Mars f. m. nät säger vara ”inique en principe” och ”defavorable aux inté rcts de la société tout entiére”. Men jag vågar ej trötta med uprepande af auktoriteter i detta ämne. Dermed skulle kunna i oändlighet fortsättas.
För sådant ändamål skall jag anhålla att få öfverlemna, för att åtfölja remissen till Utsk., så väl ett tryckt exemplar af denna Legostadga, som ett dylikt af den i vårt grannrike Danmark sednast utfärdade s. k. Tyendelov, hvilken in - 184 Den 3 December e. m. håller både en lämplig upställning och, såsom mig synes, många tjenliga bestämmelser för nyssnämnda fall, hvilka kunna tjena till ledning äfven härstädes. Remitterades till Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.Utskm. Hr Adelborg, Anders Otto, upläste följande motion: Ett af de förnämsta företräden, som nyare tiders uplysning medfört, är erkännandet af elen satsen, att bildning och theoretisk underbyggnad böra vara lika tillgängliga för alla, vare sig hög eller låg, rik eller fattig. Det är icke numera endast frågan oro, att låta kunskapens ljus lysa för några få privilegierade kaster, utan erkännande den rätt, blotta raenniskovärdet äger, närmar man sig så småningom det stora mål, som, erbjudande bildningens välsignelserika frukter åt alla, gifver hvarje menniska tillfälle att, i öfverensstämmelse med det mått af förmåga bon af Försynen erhållit, utbilda sina inre anlag. I alla Stater, byggda på en friare statsform, hafva dessa satser, så vigtiga för samhällets rätta utveckling, gjort sig mer och mer gällande, och den öfvertygelsen är nu fast rotad, det Statens första pligt mot den enskildte är, att lemna fri undervisning. Sedan man länge sökt att motarbeta de vådor, samhällets moraliska förderf åstadkommit, genom anstalter i stort, för dess redan förlorade individer, och utgifvit enorma summor för fängelser, korrektionsanstalter, samt fattigvård, så har man sent omsider öppnat ögonen för den rätta utgångspunkten och äfven tänkt på skolan, der, näst hemmet, den garanti bör sökas, som ger säkerhet för det helas riktiga utveckling.