Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr för närvarande äro disponibla, men till innevarande års arbeten erfordras 100,000 R:dr ia5S Stats-Ut skottets Betänkanden. har Directionen anhållit om ett tillskott för innevarande år af 4<>»ooo Ridr, och, jemte underdånig framställning af detta förhållande inför Kongl. Majit, ansett sig vara nödsakad, att öppet förklara, det ringaste anledning ej vore, att genom Actie-teckningar kunna bereda ytterligare tillskott; att Statens biträde följaktligen voro ovillkorligen nödvändigt om det före tagne arbetet skulle nå sin fullbordan, och en inre Communication kunna blifva bibehållen, som i Sekler egt bestånd och grundlagt beräkningarne för flere vigtiga näringar, men att Directionen för detta biträde icke kunde erbjuda någon säkerhet eller å Bolagets vägnar, utfästa sig lill återbetalnings-skyldighet af de Summor, hvarmed Byggnaden måste understödjas, eller i närvarande stund ens till ränta derå; och Kongl. Majit har funnit sig, af omsorgen för bibehållande af en communication hvars nytta en långlig erfarenhet ådagalagt, föranlåten att föreslå Riksens Ständer beviljandet af de summor, som , efter granskning af beräkningarne öfver återstående arbetskostnader för fullbordande af Hjelmare Canal och Slussverk, anses nödiga för byggnadens skyndsamma och ändamåls enliga utförande. Likasom förut i afseende på en oförhindrad utbetalning af de, för Götha Canal-arhetes oafbrutna fortgång innevarande år erforderliga medel, finna sig Utskotten nu, af tidens Slats-Ut skottets Betänkanden. lidens fortskyndande, föranlåtna, att, oaktadt Utskotten, af förut vid särskilde tillfällen uppgifne grunder, ej trott sig böra framställa något fullständigt förslag till Rikets Ständers beslut, i anledning af ofvan högst berörde nådiga Proposition, förr an Planen till Allmänna Finance-Regleringen blifvit Rikets Ständer förelagd, likafullt härigenom särskildt fästa Rikets Högloll.
PresteStåndet. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets memorial N:o 15, angående åter lemnande af en utaf riksdagsfullmägtigen Måns Månsson väckt motion, om dels skyldigheten alt vårda utmätt gods och dels utfärdande af instruktion för länsmän. Ståndet ansåg l momentet af här omförmälda motion tillhöra Lag-Utskottets och det 2 momentet Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets behandling. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskottets memorial, N:o 2. orri antagande af 2 kanslister; bifölls. S. 1). Föredrogos anjo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande, sedan den 22 dennes å bordet hvilande, utlåtanden och betänkande!!; N:o 2, i anledning af väckt motion, om utfärdandet al sammandrag utaf författningar i afseende på kringvandrande gesäller och andra icke bofasta personer; bifölls. N:o 3, i anledning af väckt motion, om förändring i föreskrifterna om jernvräkeriet i riket; bifölls. N:o 4, i anledning af väckt motion, om insättning i sparbank af en del utaf tjenstenjons aflöning; bifölls. N:o 5. i anledning af väckt motion, om uppmuntran åt tjenstehjon för trogen tjenst; bifölls. N:o 6, i anledning af väckt motion, om förändring uti Kongl. Maj:ts förnyande Hamnordning den 21 Januari 1771; bifölls, N:o 7, i anledning af väckt motion, angående fastställandet af reglementen för sockenmagasiner; bifölls. N:o 8, i anledning af väckt motion, om föreskrifter mot gifta husmäns och inhyseshjons utvandringar från Skåne till Danmark; bifölls. N:o 9, i anledning af väckta motioner, om upphörande af förhöjd presterlig tjenstårsberäkning, m. m.; bifölls. 134 Prot.'Utdrag den 29 Januari 1831. N:o 10, i anledning af väckt motion, om förändradt befordringssätt lill regala pastoraler: bifölls.
I de fall, där han själf varit den förste, som tröttnat, hade skilsmässan endast vållat honom några stunders vemod; men när hon blifvit kall eller svikit, hade fåfängan vridit sig inom honom som ett såradt djur och vållat honom alla helvetets kval. Dock hade smärtan alltid varit öfvergående! Det var naturligt att hjärtat sedan, någon tid, känts dödt som en lök om vintern; men lika naturligt var det väl också, att löken i mars åter sköt skott och blommade i en ny tulipan. Sådan är passionens blomma! Icke en ros med ett inveckladt system af doftande blad, nej, en tulipan med några enkla, högröda och köttiga blad utan doft. Sådan är lidelsen! Nu känner han åter de första hjärtbladen af en ny lidelse skjuta fram inom sig, och nu som alltid ha dessa första tecken till en ny vår gifvit anledning till en del ljuft och dumt svärmeri. Och nu som alltid tror han så visst, att blomman som just håller på att spira, skall bli skönare till formen och rikare till färgen än någon, han hittills skådat. Icke en enkel tulipan – alldeles icke! Troligen en skär ros af rusande doft – eller kanske snarare en vattenlilja ... Ack! Han har icke längre några illusioner! Och ändå klappar hans hjärta så oroligt nu, då han tänker på henne, som redan gifvit honom sin själ, att hela hans varelse fylles af förväntningens sällhet. Måhända är detta aningens stadium det, som i grund och botten skänker den rikaste behållningen och den renaste lyckan! Strax efter det hertigen af Gloucester rest, har hofvet flyttat ut till Friedrichsberg, och det blir tydligare och tydligare, att H. M:t hedrar sin läkare med ett vidtgående förtroende. Denne hofmedikus bor i ett särskildt litet hus på andra sidan om parken, men vistas merendels på slottet, uppvaktar konungen, på befallning, morgon och afton, deltager för öfrigt med mycken suffisance i det landtliga sällskapslifvet och skickar sig i allo som en kavaljer: gör sig angenäm för damerna, dricker te, spelar kort med genomgående otur, förlorar utan att blinka beaktansvärda summor på loup. –
De af fullmäktige uti ifrågavarande hänseende åberopade föreskrifter finnas intagna i 98 § af det vid sistförflutna riksdag för riksgälds-kontoret utfärdade reglemente och äro af följande lydelse: ”De uti hittills gällande aflöningsstat bestämda löner för Rikets Städers justitieombudsman samt den hos honom och tryckfrihets-kommittéen anställda kanslioch ”vaktbetjening skola af riksgälds-kontoret, för hvarje qvartal, under sista månaden deraf, utbetalas; hvarvid dock iakttages: ”l:o ___________ ”2:o att efter nuvarande (den vid 1834 och 1835 års riksdag utsedde) justitieombudsmans afgång, lönen för detta embete skall utgå med lika belopp, som den ”justitie-kansleren, uti nu gällande stat tillerkända ordinarie löneinkomst; men derest ”den till justitie-ombudsman utsedde person förut innehar tjenst på rikets stat, eger ”han att, jemte bibehållandet af den dermed förenade aflöning, derutöfver endast ”uppbära så stort belopp, som, till fyllnad i den för justitie-ombudsmans-embetet be”stämda lön, möjligen erfordras; hvaremot till den person, hvilken utses att justitieombudsmannens förut innehafvande tjenst förrätta, af riksgälds-kontoret skall utbetalas ett arfvode, som, i fall justitie-ombudsmannen är ledamot i kollegialt embets”verk med flere aflöningsgrader, motsvarar hälften af lägsta ledamotslönen, men eljest halfva beloppet af den tjensten åtföljande ordinarie lön.”
191 §, angående Riksgälds-kontorcts crsättnings-skyldighet för bristerna i förslags anslagen, motsvarar nu gällande 195 § och innehåller enahanda stadganden, dock med iakttagande af de förändringar i uppgiften å de särskilda förslagsanslagen, hvartill den under innevarande riksdag verkställda statsreglering' förunledt. Stats-Utskottets Memorial N:o 217. 5 192 §, angående den innehafvare af indelta hernmansräntor och kronotionde till erkända ersättning, har samma lydelse, sorn 196 § i 1858 års reglemente. Då, enligt hvad Utskottet inhcmtat, de i oftanämnde reglementes 197 § uppgifna, af Kongl. Stats-kontoret för åren 1855 och 1856 utbetalda förskott till godtgörande af korporalernas vid indelta arméen aflönings-spanmål, äfvensom soldaternas vid Södermanlands regemente s. k. knektetunnor, redan blifvit beräknade i numera afgifna liqvider angående Statsverkets öfverskott och bristerna å förslagsanslagen och deruti sålunda Riksgälds-kontoret till ersättning påförda, har Utskottet ansett den angående ifrågavarande förskotts godtgörande i 1858 års reglemente intagna 197 § kunna och böra uteslutas ur det nya reglementet för Riksgålds-kontoret. 193 §, angående Stats-kontorets godtgörande lör utbetald begrafningshjelp och nåd års besparing, samt 194 §, angående ersättandet af kostnaderne för båtsmansrotars sammanförande, äro lika lydande ined 198 och 199 §§ i det vid sednaste riksdag utfärdade reglementet. Beträffande de §§, som i Riksgälds-kontorets reglemente för den kommande tiden böra införas, angående utbetalningen af de i Regerings-forrnens 63 § föreskrifna 2:tte kreditiv-summor, får Utskottet åberopa sitt denna dag derom afgifna särskilda utlåtande.
Den 11 Maj t. tru 337 böcker, med förbud och vite för hvarje annan att dermed sig befatta; och om han endast haft sin egen vinning till föremål, så hade han säkerligen ej funnit sig befogad att, till vinnande af ett större ändamål, med sig förena Scheffer och Faust, hvilka tillsammans förädlade den gjorda uppfinningen genom en ny, af gutna Metall-typer och Matriser; och Boktryckeri-konsten skulle troligen hvarken så snart fullkomnat sig, ej heller så hastigt till sina verkningar blifvit känd, att 23 år efter Guttenbergs första Boktryckar-präss en Latinsk Bibel blifvit tryckt med gutna stylar, samt att 20 år senare ett Boktryckeri redan fanns i Sverige. — Men för att med exemplen vara närmare vår tid, så anmärkom verkan af ett enda privilegium inom Fäderneslandet, som nogsamt ådagalägger huru dessa uteslutande rättigheter i allmänhet kunna förhindra konsternas framsteg och utveckling, genom de hinder som läggas i vägen för deras sträfvande till fullkomlighet. E11 Embetsman i ett af Rikets högre Collegier erhöll år 1788 Kongl. Maj:ts Nådigste Privilegium att ensam här i Riket få gravera och trycka Musicalier under en tid af 20 år. Fem år innan detta Privilegium tilländalopp, eller år 1P03, erhölls prolon. gation på femton år. Således har under en Ridd. och Ad. Prut. N.'0 43* 44. 338 Den 11 Maj. tid af 35 år ingen ägt och äger ingen ännu att i denna väg af de fria konsternas befordrings-medel göra någon förbättring, hvilket likväl det härvarande privilegierade Musi k-trycket så väl behöfde, då det ej allenast är vida underlägse allt hvad af dylika inrättningar i andra Länder finnes, ritan med undantag af några få epreuver äfven sämre än hvad det i början härstädes lofvade blifva.
Jag frägar om Verta förhällande är lika för de andra Skänden, och jag fruktar art all comroll öfwer Borgerskapets taxering blir derigenom borrka. Jag tror derföre, att ej blott wid kaxeiingsgrun. derne, men wid sstlfwa taxeringen, förhällandet bör Dara lika för staitstyldige as alla ständ. 650 Den io Augusti. Herr Landt-U7arstal?en gjorde proposition kill bifall pä hwad Grefwe förner föreflagik, nemligen, att taxeringsmannen i städerna skulle utses till ett lika antal ledamöter bland staltskyldige af alla ständ, i fall tillgäng dertill funnes. Ropades Ja i. -stamomentet af Utskottets swar pä anmärkningarne wid § uplastes och godkändes. 2:dra momente uplastes. Herr ^lack ansäg samida proposition ak Ledamöter för Pröfnrngs-LommitLerne i Stockholm böra antagas som för de öfrige städerne blifwit an> lagen, nemligen att de borde bestä af lika mänga Ledamöter af hwarje Ständ. Delta Herr blacks förslag blef af Högloft. Ridderskapet och Adeln, uppä gjord proposition, bifallit. g:dje momentet uplastes, och fann Höglvfl. Ridderskapet och Adeln ej nägot derwid akt erindra. Uplastes Utskottets swar pä anmarkningarne wid ira och a:dra §. §. af 6 art., och blcfwv berörde swar uppä serstilte propositioner bifallue. Förklaringen wid z:dje §. uplästes. Herr Landt-Marffalken hemstalde, om Ridderskapet och Adeln stulle wilja bifalla Utskottets förklaring med det af Borgare-Ständet förestagne tillagg af orden: hela läse-termineu. Swarades Ja Uplastes Ulskottets swar .pä de generela aM märkningar, som emst desi förstag blifwit gjorda. i:o Den ic> Augusti - i:a momentet om tiden för inlämnande af öewittningsgrunderna uplästes.
Det var nemligen billigt, att, då man förklarade, det alla de fastigheter, som häfta för odelad inteckning, äro, utan inskränkning , solidariskt ansvariga, och således hvar för sig kunna tillgripas för inteckningens gäldande, förbjuda innehafvare af sådan inteckning, att låta den dödas eller förfalla i någondera fastigheten, emedan den med serskild, men senare, inteckning besvärade fastigheten eljest helt och hållet skulle kunna komma att användas för odelade inteckningen; men genom detta förbud och påföljden af dess öfverträdelse lades nära nog oöfvervinnerliga hinder ej allenast för gäldenären sjelf, i händelse han vilie försälja en af fastigheterna, utan äfven för köpare deraf, att göra den från inteckning fri, enär, äfven om hela fastighetens värde eller den utfästa köpeskillingen öfverlemnades till innehafvaren af den odelade inteckningen, denne likväl icke kunde samtycka till dödande af inteckningen i den serskilda fastigheten, utan att till större delen, om ej fullkomligt, förlora den säkerhet, han i de öfriga fastigheterna vunnit;-— och om det stadgande, att, för odelad inteckning, betalning ej får tagas ur den fastighet, som häftar för serskild inteckning, för mera än i de andra brister, skulle kunna stå tillsammans med rättvisa i det fall, att alla egendomarne äro i gäldenärens hand; så leder det åter, efter hvad erfarenheten visar, till motsatsen, vid det förhållande, att fastigheterna kommit i serskiide personers ego. Om då egaren till en af fastigheterna låter inteckna densamma, så hvälfver han dymedelst, i enlighet med den tydning detta stadgande i tillämpningen erhållit, hela ansvarigheten för odelade inteckningen på de andra och fredar der - Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 5y. 9 derigenom sig, på öfriga egares bekostnad, intill dess sig visat om de sistnämndes fastigheter förslå till gäldande af den odelade inteckningen eller ej, i hvilken senare händelse blott bristen må ur hans fastighet tagas.
Då StatsUtskts majoritet delat tänkesätt med RiksSttn, så vet. jag icke, om eli betänk, af annan syftning än det förevar, kunnat inkomna lill Ständerna. Likväl får jag fästa R. o. Adis uppmärksamhet derpå, att samma majoritet, som velat betaga den olivar. Styrelsens organer möjligheten alt framgå på samma bana, som de hittills beträdt, likväl leinnat fullkomlig anvisning på möjligheten af en ny sakernas ordning, och att i sådant fall medel icke skola saknas, emedan StatsUtsk. redan omtalat en blifvande s. k. extra-statsreglering. En sådan extra-statsreglering har alltid blifvit fordrad, och är således icke någon nyhet. StatsUtsk. har vid detta tillfälle haft för afsigt att reglera sådana förhållanden eller sådana brister, som ovilkorligen skulle uppstå af detta betänkts framställande till bifall, ifall bifall kunde blifva följden afen sådan propos. Isynnerhet bör jag likväl nu fästa mig vid de erinringar, som blifvit gjorda emot Utskts arbetssätt, emedan det kanske i någon mån kunde anses bero af mig att leda detsamma, ifall något inom Utsk. fordrades af mig, som stöde i strid mot grundlagens bestämda föreskrifter. Att StatsUlsk. kan framkomma till R. St. med önskoingsmål, är kändt. 112 U«u 5 Maj f. in. Det liar vid föreg:de riskdagar ägt rum, och kan således icke heller nu bestridas. Det är naturligt, att oin StalsUtsk. vid ett anslag fäster ett villkor, innehåller detta villkor ingenting annat, än ett önskningsmål, emedan det beror af Konungen alt alsia anslaget, då Konungen icke finner villkoret vara dermed förenligt. Således då StalsUtsk. föreslår ett villkor vid ett anslag, har Utsk. icke gjort annat än hemställt, att det må öfverlemna.1) åt Konungen att förkasta villkoret jemte anslaget eller också antaga båda. Detta utgör intet band på Konungamakten; ty då man kan afslå ett anslag, måste man också kunna uttrycka sin önskan, att en viss åtgärd må äga rum, och dervid tillägga, att i sådant fall anslag för ändamålet skall anvisas.
Earl O. l^oräin. Eunisl Bdorstoin. Earl Eust. Broms. Näts Bolirsson. ck. Mkvorspurro. E. Norner. 0. v. Bosonstoin. 8ven N^ljleman 0:son. ck. E. Eulin, ^.näors ck:son llvelrert. ckon ckonsson. ^ D. Ea/errus. Bilaga till Mem. Förslag till Instruktion. 8 i. Riksens Ständers Justitico-Ombudsman skall L allmänhet tillse, huru Domare samt högre och lägre Embetsoch Tjenstemän i utöfningen af deras Embeten och Tjeuster iakttaga Lagar, Författningar och Jnstructioner, samt, om de nägon synnerlig olaglighet begå eller med synbart uppsåt underläta att sina Embetspligter fullgöra, dem wid Bilaga till Mem. Domstolar i laglig ordning derföre tilltala eller tilltala lata. Konungens JustiticeCantzlers göromål och förhållande ma JustiticeOmbudsmannen dock icke i något fall ätala. Likasom ock Justitice-Ombudsmannens göromål och förhållande ej äro af egenskap att kunna af JustiticeCantzleren ätalas. 8 2. Justitice-Ombudsmannen bör förnämligast anmärka och beifra sadane af Domare, Embetsoch Tjeristemän begangna fel, som antingen synas härröra ifrän egennytta, wrängwisa, mäld och grof försumlighet, eller bereda en allmän osäkerhet för medborgares rättigheter. 8 3- Förmärker Justitice-Ombudsmannen, att någon Domare, Embetseller Tjensteman, utan wrang afsigt, endast af owarsamhet felat, ma han sädant Konungens Justitice-Cantzler wid handen gifwa, utan att dock sitt tillkännagifwande med något pästäende beledsaga. 8 4. Skulle den oförmodade händelse inträffa, att antingen hela Konungens Högsta Domstol eller af detz Ledamöter en eller flere funnes hafwa af egennytta, wrängwisa och försumlighet sä orätt dömt, att derigenom någon, emot tydlig
Tvärtom fordrar Stockholm, och de af en Hufvudstads grannskap följande tätare bosättningar i orten, att man måsfe med beklagande tålmodighet se Finland för sina producter årligen bortföra mindst En Million Riksdaler Banco, hvilken penninge-uttörnning skall ej underlåta att, om den ej genom anstalt af export å annan ort motverkas, absorbera Rikets RörelseCapital. Men det enda ställe hvarifrån en sådan motverkan skulle med solida förmåner kunna nu mera göras, vore Skåne. Det skulle troligen exportera till Dannmark, och någon gång till andra orter, för en Summa som q vadrerade den, man öfver Stockholm årligt förlorar. Man kan ej nog ofta upprepa, att Skåne nu befinner sig i så alldeles motsatt fall till de öfriga Provincerna, att ingen collision han mera afses. Man ill. Man hör ej förgäta: att proportionsläran föreskrifver, att i ett Land der allt främmande får införas fritt, med rubrique af Nederlag, der bör ock allt inhemskt få utföras lika fritt. Man kan lätt beräkna: att med den Tull, Finland för sina ingåen* de varor nu mera än förr bör betala i Stockholm, ersätter Staten rikligen för en förment förlust å eftergifven Tull af egna export-varor från Skånska kusten, och att då Styrelsen troligen redan antagit grundsattsen att uppmuntra utförseln af Svensk Spannmål genom prmmier, så är det enligure med den, och enklare i utöfning, att denna och andra productioner få fritt utpassera, för att indraga i Landet utiänduingens penningar. Nekas an denna författning nu, så ligger det alldeles ofelbart i sakens natur, att den sednare bilälles. Tidens skick befaller det. Lika säkert kan den med förmån nu gifvas, som dess längre uppskjutande uppoffrar alla beräknade grundsattser, och sjelfva möjligheten att, från ett öfverhopande lidande, upprätta en af Rikets mest löfvande Provinser. Om Remiss till Riksens Hoglofl. Stan-’ ders Särskildta Utskott bevilljas detta Me-* morial, så lärer det få der den ämnet likanätiga behandling. Ridd. och Ad. Remitterades till Särskildta Utskottet.
Samtiige dessa talare hafva ansett det af herr Agrell, i hans reservation emot förevarande betänkande föreslagna stadgande, att, om aktiebolag eger fast egendom, inteckning eller utmätning, deri för delegares enskilda gäld ej må ske, böra uti nu ifrågaställda lag inflyta, under hemställan derjemte af reservanten och herr Bergman om icke samma stadgande bör utslräckas till äfven bolagets lösa egendom; hvarförutan det blifvit anmärkt: af herr grefve Lagerbjelke, att stadgandet i i § af lagförslaget, det Konungen skall pröfva ”bolagsordningens öfverensstämmelse med denna lag samt om och huruvida derutöfver, med afseende på vidden och beskaffenheten af bolagets rörelse, serskilda bestämmelser må erfordras, vare sig angående säkerhet för fullgörande af delegarnes förbindelser, om tillsyn å gifna föreskrifters behöriga iakttagande eller i annat syftemål,” syntes olämplig, såsom innefattande föreskrift om sättet huru Konungen skall pröfva ingifna bolagsreglor, samt öfverflödigt, enär det faller af sig sjelft att Konungen, innan han fastställer bolagsreglorna, tillser huruvida desamma öfverensstämma med allmänna lagens bud; af herr Bråkenhjelm, att det dessutom vore stridande mot grundlagen att i en civil lag stadga huru Konungen skall stadfästa annan civil-lag, som till hans pröfning öfverlemnas; och af herr Hartmansdorff', att det vore ett fel i omförmälda lagförslag att deruti saknas en föreskrift derom, att aktie-bolag af ifrågavarande art ej må bildas för andra än större företag, som öfverstiga enskildes förmåga, enär Konungen, då fråga är om mindre företag, ej bör besväras med bolagsreglors granskning och stadfästelse, helst man i dessa fall bör låta de enskilda deltagarne hjelpa sig sjelfva. Dessa anmärkningar har Utskottet tagit i öfvervägande; och ehuru Utskottet delar den åsigt, att bolag af ifrågaställda art ej böra få bildas för utförande af min dre vigtiga företag, anser sig likväl Utskottet ej kunna tillstyrka införandet i föreslagna lagen af en bestämmelse i den syftning herr von Hartmansdorff påyrkat.
Hartmansdorff berättigade a-tt, i följd af Stats-Secreterare-Embetenas upphörande, å Indragnings-stat åtri ju - Stats-Utskottets Utlåtande, JY:o 2 53.- 5 ta ersättning, motsvarande de Iöne-förmoner, som åtföljt af dem förut inneha fd'e så beskaffade embeten, samt att Kongl. Stats-Contoirel erhållit befallning att dessa medel utbetala, intilldess Rikets Ständer, vid Indragnings-statens reglerande, dertill erforderlige anslag anvisat; så har Utskottet ansett, att, då det varit åt Kongl. Maj:t öfver lemnadt alt i de fall, då personer, enligt gällande Författningar, äro till pension å Allmänna Jndragnings-staten berättigade, om deras uppförande derå meddela Nådig föreskrift, hvad i förrberörde hänseende blifvit å Kongl. Majrts sida afgjordt, icke kan belragtas annorlunda, än såsom ett Regerings-beslut, hvilket, emot <40 § Regerings-Formen, icke kan blifva föremål för Rikets Ständers pröfning, hvadan Utskottet, sorn, vid sådant förhållande, funnit sig icke tillhöra att ingå i bedömande, huruvida Herrar Grip och v. Hartmansdorff verkligen må hafva varit till den af Kongl. Maj:t dem tillagde förmon lagligen berättigade, inskränker sin åtgärd till den hemställan, att vid Indragnings-slatens slutliga reglerande må i och för ifrågavarande löne-ersältning uppföras en tillökning af 8,000 R:dr B:C0. Stockholm den 29 Juli 1840, Reservationer: Af Herr von Troil, Emil: ”Utskottet har fattat sitt beslut med en rösts pluralitet, vid anställd votering, då contra-propositionen utgjorde vägran af allt anslag på Allmänna Indragnings-staten för de båda Stats-Secreterarne. Jag har ej deltagit i denna votering, emedan jag anser båda alternativen vara origtiga.