Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I stalet för att utsiitta sig för dylika vanskligheter, behöker inan blott] &gt; %kosta ett brer eller brefkort till Förbundsbyrh för att IS veta, hvut nian skall v5nda sig. Att ett dylikt rad ej kan meddelas alldeles kostnadsfritt, ir klart, d9 de personers tid, som skola meddela radet, är af stort värde. FrSgan iir (IS: Hvad kostar det? Svar: En mindre registreringsafgift och ctt moderat arvode. Men, invänder man, d3 man i alla fall skall betala, hvari ligger vinsten? Jo i dessa tv5 punkter: I) !ir den ratte mannen redan funnen, SS att man ej behöfver mlldosaint söka honom; 2) blir arvodet vida billigare. ville derföre lagga de närvarande p8 sinnet, att Förbundet härvidlag erbjuder en verklig förmån. 180 I afseende ?i de hygieniska raden niimnde talaren, att nian hade en sadan auktoritet att radfraga som t. ex. D: r Curt Wnllis. HUN ofta kunde man ej behöfr3 ett hygieniskt rad. Man kunde ju t. ex. vid byggandet af ett hus vilja vet?, huru man skall ställa till med drmeringsoch aflol~l~sförh.Sllandcnn. Man kunde vilja i3 reda p3 hvar i byggnaden barnkammaren ur sanittir synpunkt helst borde l h - ceras. En mor kunde vilja veta, om hon skall tillilta sina barn leka bland lisma Iöf, nied mera dylikt, som rör den allmiinna hygienen eller dietetiken. Hvilken förman iir det ej, att man genom byrins bemedling kan fil alla dylika underritneker. Rehtor G. Sjöberg höll derpil ett föredrag rörande yrkesoch shrdicsI~j&gt;c~~dicr j d r puinmr. Det Tore ytterst vigtigt, att denna del af Förbundets program för \ .erkligades. Hvar och en, som sysselsatt sig med undervisning i qvinlign läroverk, vet, huru ofta det hiinder, att begafvade unga qvinnor, af brist]) a medel, mkte inskriinka eller afbryta sina studier.
Hvarföre skulle då R. o. Ad. lägga sig emellan och hindra K. M:s pröfning af en fråga, som blifvit i grundlagsenlig ordning behandlad? Jag kan icke finna något skäl dertill.» Det är högst sällan som jag haft den lyckan att vara af lika tanke med Frih. Palmstjerna, men jag bekänner öppet att jag i denna fråga delar hans åsigter och ber att med afseende på den siste värde talarens yttrande, alt de personer, som Konungen utnämnt till Talmän i de öfrige St:n varit lagfarno män, fa anmärka, att detta, såvidt jag erinrar mig, icke alldeles varit fallet. Hvad ]!. o. Ad:s Ordf:de beträffar, så har under den långa tiden af 9 eller 10 Riksdagar icke flera än en lagfaren person varit Landtmarskalk, och jag tror för visst att den, som varit i tillfälle att anställa jemförelser, icke just skall ställa honom i främsta rummet. 662 Den 13 December e. m. Jag vet Sfven att inom BorgareSt. det förhållande Sgt rum, alt vid flera tillfallen Konungen icke utsett lagfarne män till Talmän; speciel! erinrar jag mig för ett par Riksdagar sedan att dertill utnämndes ett KommerceRåd från Götheborg som visst aldrig studerat lagfarenheten. Detta bevisar att icke Konungen ens anser det behöfligl att välja lagfarne män till Talman i St:n, emedan det på dem hufvudsakligast beror att föra ordet, vid öfverläggningarne och att något kunna urskilja hvad som är grundlagsenlig! eller icke. Äfven lärer det vara mindre be hofi i gt att utse lagfarne personer till Sekret. Jag vill icke med säkerhet bestämma, hurudan! förhållandet är, men jag skulle tro att icke vår nuv:de Rid darhusSekret. har slagit sig på de juridiska studierna eller ens undergått juridisk examen, utan har han sysselsatt sig med humanistiska och administrativa studier. Det synes mig således icke af någon vigt alt BondeSt:s Sekret, är en person, hvilken har öfverJägsna insigter i lagfarenheten.
Då nemligen varuexport derifrån egde rum, skulle sådan verkställas i stapelstads-borgares namn, hvilket vore förenadt med kommissions-afgift till denne, jemte den kostnad, som uppkomme genom nödvändigheten att klarera å annan ort än den, från hvilken afskeppningen skedde; att genom enahanda omväg kostnaden vid varors import öka*- des, enär till Sölfvitsborg destinerade fartyg måste för lastade varors tullbehandling, anlöpa annan stad, samt varuegaren således nödgas antingen sjelf der inställa sig eller hålla kommissionär till ombesörjande af tullklareringen, hvartill kunde läggas de olägenheter, som uppstode derigenom, att fartygens ankomst till rätta destinationsorten sedermera kunde genom vidriga vindar länge nog fördröjas; att hvarje band å handel och rörelse redan i och för sig verkade mer eller mindre hämmande, och att, till följd af nyssnämnde förhållanden, en handlande i Sölfvitsborg ej kunde till export köpa landtmanna-varor till lika högt pris, som i stapelstäderne betaides , och icke afyttra de utländska varor, som landtmannen beböfde, för så godt pris, som i dessa städer; hvaraf vore en följd, att landtman, hvilka eljest skulle hafva sin handel i Sölfvitsborg, ofta föredroge både att sälja sina varor i annan stad, som egde slapelstads-rätt, och att der inköpa sina behof, hvilket åter minskade den haudels-rörelse, som eljest vore att påräkna för Sölfvitsborgs stad; att en ytterligare förlust uppkomme för handlanderne derstädes, derigenom att de måste till annan stad, der tullklarering skedde, erlägga dermed förenade afgifler af tolag samt hamnbrooch våg-umgälder; att innevånarne inom den till Sölfvitsborg närmare belägna landsbvggd äfven i viss mån vidkändes olägenhet af de an - 6 Ålim.
Skrifvelse, N:o 83. framställda förslag till ny strafflag, deruti straffbestämmelser i berörda hänseenden finnas intagne, icke varder före, eller samtidigt med den nu föreslagna Riksdagsordningen säsom lag antaget, Statsmakterne torde böra vara betänkte uppå att vid den riksdag, då de nya Grundlagarne blifva gillade och fastställde, en serskild lag jemväl stiftas för de i ofvannämnde två §§ i Riksdagsordningen upptagne fall. Derjemte förekomme, att åtskillige stadganden i nu gällande Riksdagsordning blifvit ur den nya alldeles uteslutna på den grund, att de ansetts endast innefatta sådane reglementariska föreskrifter, som böra blifva föremål för den serskilda ordningsstadga, hvilken, enligt 2 § i den föreslagna serskilda artikeln, Rikets Ständer vid nästa riksdag, och så vida de nya grundlagarne då varda antagne, skulle ega att upprätta. Slutligen borde ock nämnas, att, i öfverensstämmelse med den i allmänhet följda grundsatsen, att enahanda stadganden icke må i de serskilda grundlagarne upptagas i vidsträcktare mån, än nödigt är, 44 § i nu gällande Regeringsform blifvit ur den nya Regeringsformen utesluten, såsom innefattande ett ämne, hvilket rätteligen tillhör Successionsordningen, der det ock finnes intaget. Med underdånig anmälan härom, ansåg H. E. Herr Justitie-statsministern sig böra tillstyrka, att Kongl. Majit täcktes godkänna ofvauberörda förslag till ny Riksdagsordning, serskild artikel och ny Regeringsform, hvilka nu upplästes, samt öfverlemna dem till grundlagsenlig behandling af Rikets Ständer uti nådig skrifvelse, i enlighet med dertill nu jemväl uppläst förslag. Uti hvad H. E. Herr Justitie-statsministern sålunda yttrat och tillstyrkt instämde Statsrådets öfrige ledamöter; och täcktes Kongl. Majit, med gillande af hvad hemstäldt blifvit, anbefalla, att till Rikets Ständer skulle aflätas nådig skrifvelse, sådan den, med dertill hörande förslag, finnes detta protocoll bilagd.
— Slutligen serverades kaffet, och de unga skulle under tiden något svalka sig efter dansen, på det de ej måtte under hemfärden förkyla sig i de kalla slädarne och få influensa, som ju härjade så förskräckligt, att man hvarje dag fick läsa i tidningarna om vänner och bekanta, som dukat under för densamma. Ändtligen var balen slut och gästerna kommo ner, insvepta i varma pälsplagg. Man uppsteg i täckslädarna, icke ett enda vänligt ord yttrades till kuskar och hästar; de förre fingo hederligt med drickspengar, och detta vore ju för dem tillräckligt. Om de genom förkylning under den långa väntan ådragit sig lifsfarliga sjukdomar, som kunde komma att lägga en eller annan af dem i grafven, därpå tänkte ingen, än mindre på de vid sådana förhållanden möjligen värnlösa änkor och faderlösa barn, som dyrt fingo umgälla balgästernas tanklöshet, att icke säga hjärtlöshet. J. V. Små » skrikhalsar ». våras vistades jag uti en läkarefamilj, där hemmet nyligen blifvit välsignadt med en liten efterlängtad dotter. Hvad som där ådrog sig min uppmärksamhet, var det sätt, hvarpå den lilla uppfostrades. Jag säger uppfostrades, ty uppfostran måste nog redan i vaggan taga sin början för att sedan fortsättas år efter år, till dess ynglingen eller jungfrun träder ur föräldrahemmet för att sedan låta sig fostras af tiden, som ofta tyvärr brukar vara en hård tuktare. Men reflexioner å sido och till ämnet igen! D e första tre veckorna hörde man ej mycket af den lilla, hon åt sina bestämda måltider och sof — ja, man kan nästan säga dygnet om. Efter dessa tre veckor kom en annan period i den lillas lif, då hon gjorde natt till dag och så tvärtom, och det är på denna tid tid j a g syftar med min lilla uppsats. Efter att hon flere nätter hade tröttat modren med sitt skrik, föreslogs, att hon skulle i sin vagn dragas in uti ett annat rum, som beboddes af en nära anhörig, och i hvilket rum jag hade min bostad.
I anledning häraf och med hemställan, att nådigt privilegium för bolaget, innefattande dess rättigheter och skyldigheter, måtte utfärdas och kontrakt mellan Kronan och bolaget afslutas samt ett afgifvet och i vissa delar ändradt förslag till bolagsreglor i nåder gillas, tillstyrkte Herr StatsSekreteraren slutligen, att det bolaget beviljade årliga anslag af 60,000 R:dr i 25 år måtte utbetalas, för år 1838 genast mot ställd säkerhet för arbetenas fullföljd under året och med afdrag af hvad redan förskottsvis blifvit utgifvet, samt för år 1839 och följande år på de af bolaget föreslagna fyra terminer, med 15,000 R:dr hvarje gång, och med rättighet för bolaget att, genom sin Direktion, å nämnda belopp utfärda assignationer, som af Konvoj Kommissariatet skulle accepteras till betalning på bestämda terminer utan ränta. I detta tillstyrkande instämde StatsRådets öfrige Herrar Ledamöter; dertill Kongl. Maj:t äfven behagade lemna bifall, och hvarom, genom nådig skrifvelse, KonvojKommissariatet skulle förständigas. I närvaro 57 I närvaro af samma Herrar StatsRådsLedamöter, som nyssnämnda dag voro tillstädes, anmäldes af Herr StatsSekreteraren, den 23 derpåföljde Mars, att KonvojKommissariatet inkommit med underdånig förfrågan, huruvida Kongl. Maj:ts ofvanberörde nådiga beslut om accepterande till inlösen af nya Trollhätte kanalbolags förenämnda anvisningar afsåge, att Kommissariatet antingen borde på en gång acceptera de af 1 »olagat för 24 år uthändigade och företedde anvisningar, eller endast ägde att meddela accept å så stort belopp, som bolagets .Direktion hvarje år hade att af Handels och sjöfartsfonden uppbära; uti hvilket ämne KonvojKommissariatet i underdånighet anhållit om sei’skild föreskrift.
Syftningen af hela den nu ifrågavarrde reformen går derpå ut, att bringa sort-indelningen i full harmoni med räkne-systemet, samt derigenom vinna den oskattbara fördelen att slippa hela beräkningen i sorter, hvilken är till den grad svår, att de Hesla, som gått i skola, ja till och med bevistat universiteterna, hafva möda alt fatta densamma. Det finnes promoverade och lärda män, hvilka, 10 år efter det de slutat sina studier, skola, i fall jag ber dem uppmäta t. ex. ett hus efter vissa dimensioner, dervid få några och fyratio operationer; och ändock skola de staka sig. Jag har haft prof derpå vid många tillfällen. Det är så svårt att i våra sorter göra en uträkning, alt jag fördenskull tror att man bör undanskaffa deni. Men då man vill borttaga dessa olikheter och indela sorterna efter räkne-systemet, är det nödvändigt att hvarje tiondedel får sitt särskilda namn. Det är i allmänhet riktigt och lämpligt att hushålla med nya benämningars införande; man gör dermed blott skada i st. f. nytta. Men om decimal-systemet införes, tror jag dock, att namnen komma efter af sig sjelfva. Hvad denna fråga specielt beträffar, så innehåller K. M:s Propos. namn på fotens 10:del, på tiondedelen af denna del o. s. y. Utsk:n hafva icke förändrat detta förslag, men deremot tillagt en tiofaldig multipel af foten, benämnd stång, och af stången, hvilken de kallat ref. Systemet är således konseqvent för längdmåttet lika väl som för de andra sorterna, och ett konseqvent genomfördt system blir alltid gagneligt för framtiden. Pä grund af dessa skäl, får jag, för min del, tillstyrka förslagets antagande. Gr. Mörner: Grefve Sparre har i sitt sista anförande återkommit till detsamma, som föregående talare anfört, nemi. alt söka bevisa angelägenheten af de ifrågavande benämningarne i och för ytmåttens bestämmande, och Grin har dervid anmärkt, att om man pndast inskränker sig till qv.-foten, så skola derigenom så stora summor uppkomma, att man dermed icke kan reda sig.
Den första anroärknm innehöll, att aflöningen, som af Utsk. blifvit fördelad i lön och arfvode, borde, såsom R. o. Ad. i afseende på Bankens öfrige tjenstemän beslutat, sammanslås, så atl hela inkomsten sammanfördes såsom lön, i st. f. all, enl. Utsk:s förslag, utföras såsom dels lön och dels arfvode; och Hr Gr. o. Landtm, finge nu först hemställa om R. o. Ad. bifölle att aflöningen enl. Utsk:s förslag fördelades i lön och arfvode. Härvid ropades Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemslällde om R. o Ad. ansåge ifrågavande Ijenstemåns aflöning böra utgå endast under rubriken lön, samt, efter denna proposms besvarande med slarka Ja, blandade med Nej, förklarade sig anse att Ja härvid varit öfvervägande. Uppå sedermera framställd propos., bestämdes Ombudsmannens af Utsk. till 1,500 R:dr såsom lön och 300 R:dr såsom arfvode föreslagna aflöning till en lön af 1,800 R:dr. Hr von Hartmansdorff: Enär R. o. Ad. nu kommer att besluta om kanslisternas löner, utbeder jag mig, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes göra propos. på min anhållan, all beslutet, rörtde kanslisternas normal-stat, icke måtte lägga hinder i vägen för deras löners fördelning i öfvergångsstaten, hvilken fråga skulle komma att afhandlas, då nästa punkt föredrages. I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., alt då frågan om normal-staten i allmänhet först förekomme i nästa puukt, R. o. Ad. torde tillåta, alt det beslut, som nu fattas, ej må lägga hinder i vägen för beslut om kanslisternes normal-stat, då frågan derom i nästa punkt förekommer. Ropades Ja. Hr Gr. o. Landtm, framställde sedermera, att Utsk. för hvarje kanslist föreslagit en aflöning af tillsammans 600
Sådan var, vänliga läsarinna, Jenny Bertram, måhända en afbild af dig sjelf. Två drömmar på en natt. Vi lemnade vår vän Erik Stenrot på väg till Ojala, på hvars lilla, men prydliga gårdsplan vi nu möta honom. Vi böra här anmärka att Erik aldrig fallit på den tanken att hans kusin möjligtvis hyste någon böjelse för Birger Ros. Ehuru bekantskapen i Skotland varit ganska intim och Jenny synbarligen var intresserad af umgänget med den allvarlige finnen och ofta nog tillbragt flera timmar med honom utan annat sällskap än den beskedliga tant Agathas, så trodde dock Erik att det endast var deltagandet för hans, det måste han medgifva, högsinta planer och varma fosterlandskärlek, som fängslat den unga flickans eldfängda själ. På tillvaron af en djupare känsla af alldeles personlig natur kom han, såsom sagdt, icke ens att tänka och om han tänkt derpå, så ansåg han sin kusin, något som icke vittnade synnerligt förmånligt om hans menniskokännedom, för alltför liflig att kunna fästa sig vid en sådan man som Ros. Att emellertid Jenny ur hela djupet af sin rika själ älskade Ros har läsaren sett och han skall äfven under berättelsens lopp erfara att den ädla flickans kärlek icke inskränkte sig till en böjelse af det alldagliga slaget. "Ett egendomligt infall af Jenny, det här", mumlade Erik, "att så der plötsligen utan vidare bosätta sig här i ödemarken, men jag skall minsann utforska tant och skaffa mig ljus i den här något besynnerliga..." "Godmorgon Erik!" ljöd Jennys morgonfriska röst från den granrisbeströdda förstuguqvisten, "det var snällt att du kom så tidigt. Medan tant drar försorg om frukosten kunna vi göra en liten promenad utåt den här sidan af fallet. Gif mig armen." Erik följde uppmaningen och de beträdde en väg som ledde utmed forsens venstra strand. "Kan du tänka dig att dånet är vida svagare på den här sidan än på den andra; här kan man tala utan att behöfva skrika", sade Jenny. "Jaså", sade den tilltalade torrt, men inom sig tänkte han: "Hon spelar sitt spel förgäfves; jag måste komma sanningen på spåren." "Hvad tänker du på, Erik?" frågade Jenny vidare.
Om återlemnande af Grefve Hamiltons, Jacob, bos Ridderskapet och Adeln väckte Motion, angående anslag tili årlig lön för en Provincialläkare i Östbo och Westbo Härader. N:o 4- Om återlemnande af Riksdagsmannen Anders Nilsson från Isie hos Hedervärda BondeStåndet väckte Motion, angående jemkning i räntorne för TullVäderqvarnar. Föredrogs å nyo Herr Hjertås, Gustaf, den 9 dennes på bordet lagde Memorial, angående sättet och tiden för StatsRegleringens uppgörande. Herr Hjerta, Gustaf: Jag anser mig skyldig gifva tillkänna, att jag vågat förändra det förslag jag uti mitt i sista plenum upläste och nu föredragne Memorial framställt, på så sätt att, i stället för att i afseende på hufvudfrågan underställa Rid9 H. 21 322 Den 12 Januari!. derskapet, och Adeln, om Ridderskapet och Adeln ville förena sig med mig om vissa bestämda meningar, hvilka skulle tjena till ledning för StatsUtskottet, liar jag inskränkt mig till att göra dessa meningar till mina egna. Förhållandet blef annars, att votering kunde komma att företagas om flere saker, eller att möjligen flere voteringar hehöfdes, och jag är öfvertygad att StatsUtskottet skall i alla fall fästa uppmärksamhet på det sätt jag föreslagit, att utarbeta en lämpelig Stats-reglering. Att Utskottet kan det, är lika litet, som att Utskottet vill det, ett ämne för minsta tvifvelsmål. Herr Rosenblad, Bernhard: Herr Hjerta bar föreslagit, att Ridderskapet och Adeln skulle förena sig i hans önskan, att StatsUtskottet måtte åläggas att inom den i5 dennes inkomma med det så kallade InkomstBetänkandet, och inom den i Februarii med det så kallade UtgiftsBetänkandet. Jag förbigår de reflexioner, som finnas i Herr Hjertås Memorial. De äro så främmande för ämnet, för allt hvad dermed äger gemenskap, att de gerna kunna lemnäs å sido.
Allmogen och mindre jordbrukare, som utgöra pluraliteten af Hushålls-Sällskapets Ledamöter, varda härigenom både uppmuntradeochliksom tvingade, att närmare akta på och redogöra för hushållssättet hemma, och till hemmavarande återföra besked om tilldragelserne vid Sällskapets sammanträden och de rön i jordbruket, som — 8 — dervid blifvit uppgifne. Att allmSnhetens lust för förbättringar i sin landthushållning härigenom tilltagit, är en gifven följd, och man hoppas att den tid ej är aflägsen, då allmogen i sitt brukningssätt skall inse olämplighet och felaktighet i gamla vanor och nödvändighet att desamma öfvergifva. Bristfälligheterne uti Skånska jordbruket och orsaken hvarföre spannemål härifrån orten är å främmande handelsplatser mindre begärlig än annan, har Hushålls-Sällskapet noga öfverlänkt, och lill en början ansett nödvändigast uppmuntra allmänheten till ombyte och anskaffande af tjenligt utsäde, ändamålsenliga åkerredskaper af flera slag, samt vidtaga odling af fodervexter och nödig dikning. Verkan af en dylik uppmuntran och fördelen deraf har redan låtit märka sig inom Länet, då ej mindre i83ö än nästlidet år vacker gröda bergades efter de flera hundrade tunnor råg och korn, hvilka, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd, dels tullfritt och dels mot nedsatt tull från utrikes orter blifvit införde och till utsäde gagnade inom Länet. Modeller till åker-redskaper äro äfven anskaffade och eftergjorde samt större fält med åtskilliga sorter gräsfrön besådde och nödige framställningar om den nytta dikning medfört, lemnade, så att man i dessa afseenden liar att vänta betydliga framsteg. Fullkomlighet härutinnan står likväl svårligen att vinna, så länge man dels å aflägse ort inom Riket och dels utomlands måste söka både theoretisk och praktisk kunskap i jordbruket.
Derigenom skulle den fördelen vinnas, att de olika Riksdagsmännen lärde känna hvarandra, och det blefve då omöjligt, hvad som nu någon gång egt rum, att på grund af obekantskap dem emellan split och vrånga föreställningar utspredes, utan hvar och en kunde då grunda sitt omdöme på personlig kännedom om tänkesätten inom Stånden i fråga om en motion. Då nu en motion väckes inom ett Stånd, får Utsk. visserligen veta detta Stånds tankar derom, men i de öfriga Stånden förekommer den icke till bedömande, och Utsk. är således i okunnighet om dessas opinion. Att, såsom nu brukas i frågor på hvilka man vill fästa större upmärksamhet, samtidigt väcka 4 motioner af lika innehåll, blefve då också öfverflödigt. Det är af allt delta tydligt, atT Riksdagsmännen vid motionstidens slut kunde lättare företaga Den 30 September f. m. 421 ■de ■väckta frågorna tili behandling, sedan de vunnit både fördelen af personlig bekantskap sinsemellan och närmare kännedom af ärendena. Under Riksdagens fortgång skulle denna kännedom än vidare förökas under behandlingen af Ekon.UtsIcs Betänk. De frågor, som deri förekomma, äro af en särdeles mångsidig beskaffenhet, och det kan då icke vara unnat än nyttigt, att Stånden få sinsemellan uttyda sina uplysningar i de olika frågorna. I afs. å besluten har jag redan visat, huruledes hvarje Stånd får behålla sin fulla rätt likasom hittills. Slutligen skulle Exped.Utsk:s förslag till skrifvelser justeras i de allmänna sammanträdena. 1 afs. § dem Sr denna förändring af vigt. F. n. inkomma dessa Exped Utsk:s förslag i form af löpare, d. v. s. de komma först till R. o. Ad., sedan till PresteSt., vidare till BorgoreSt. och sist till BondeSt. Om nu i detta sistnämnda Stånd den aldra mest grundade anmärkn. skulle göras, så är dock denna af intet värde, emedan frågan redan är afgjord genom 3 Stånds beslut.
Men att detta skulle kunna verka fördelaktigt på huden, kan väl ingen vilja påstå. Alltså mina damer, bort med alla kosmetiska två- lar! Tvätten er med en stor porös svamp och friskt, klart, mjukt vatten, på det högsta blandadt med något mandelkli, och torka er sedan noga genom att sakta trycka handduken mot ansiktet. Jag är säker på, att resultatet skall tillfredsställa er. Ja, friskt vatten och en stunds promenad göra underverk, som blott den trolldomsmäktiga modren naturen förmår åstadkomma. Blefve dessa medel blott mera erkända och ifrigare använda, skulle det förekomma färre klagomål i kosmetiskt, såväl som i sanitärt hänseende! Gudrun. jlfgpJP? » Theodor Körners brud. — Min unga brud, godnatt! Jag måste bort, förr ' n gryning skymtar matt. Förr ' n solen flammar öfver österns bryn, har marken högre purpurfärg än skyn. Snoilsky: Den frivillige. I hela Tyskland har i dessa dagar firats 100-årsminnet af Theoder Körner, ett af de ädlaste minnen, som stråla i fosterlandskärlekens, bragdens och diktens förenade belysning. Och öfverallt i den bildade världen ha genljud häraf förnummits. Körners vackra bild, iförd den klädsamma mörka husaruniformen från det tyska » befrielsekrigets » tid, är säkerligen för de allra flesta af Iduns läsarinnor välbekant, men säkerligen ej så bilden af hans trolofvade brud, Antonie Adamberger. Efter en kopia af en i Körner-museet i Dresden befintlig miniatyrmålning å elfenben af Monsorno, hvilken benä- get ställts till vårt förfogande, meddela vi ofvanstående porträtt af skaldens » Toni ». Antonie Adamberger härstammade från en gammal i Wiens teaterhistoria välbekant konstnärsfamilj. Hennes fader var operasångare och äfven medlem af hofkapellet, hennes moder en mycket framstående skådespelerska vid Hofburgteatern. Hon * — modern — dog redan 1804 och lemnade sitt enda, den 30 december 1790 födda barn, dottern Antonia, i vård hos en äldre kvinlig släkting, i hvars hus den unga flickan växte upp, kärleksfullt, men strängt, » i tukt och Herrens förmaning », fostrad.