Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Remitterades följande motioner till Stats-Utskottet: l:o af Johan Jacob Rutberg, från Norrbottens Län, att Sergeanten \ id Westerbottens Regemente Erik Rasks enka, Catharina Henriksdotter, må erhålla restitution af henne ifrån och med år 1838 tillagd pension 20 Riksdaler årligen; 2:o af Johan Andersson från Upsala Län, att antingen beviljade statslån till odlingsföretag måtte efterskänkas, eller förändrade bestämmelser för säkerheten och återbetalningen af sådane lån stadgas; 3:o af Johan Johansson från Örebro Län, angående statens öfvertagande af remontering och hållande af karloch häst-mundering vid Lif-Regementets hussarer, mot årlig afgift af rusthållarne; 4:o af densamme, angående statsinkomsternas ingående till RiksgäldsContoret; 5:o af Mathias Hjort från Götheborgs och Bohus Län, om fortfarande anslag och åtgärder för liskeriernas upphjelpande; 6:o af Johan Andersson Jjtndberg från Norrbottens Län, att fulla beloppet utaf det åt Häradsskrifvare!! i Calis och Råneå socknar beviljade löneanslag må utgå; Prot.-Utdrag, den 25 Augusti i844' 109 7:o a' Gustaf Pettersson från Östergöthlands Län, om qvarn-skatts utgörande in natura; 8:0 af Petter Haraldsson från Elfsborgs Län, om befrielse för rusthållare vid Kongl. Westgötha Regemente att bekosta handgevär m. m.; 9:o af Anders Andersson från Örebro Län, om förändrade grunder för lösningspriset å kronotionde och hemmansränlor i Fellingsbro härad; 10:o af Samuel Samuelsson från Östergöthlands Län, om borttagande af grundränta å q vaimar, hvilka bevillning i stället bör åsättas; i hvilken motion Petter Haraldsson från Elfsborgs Län och Petter Persson från Jönköpings Län instämt; ll:o af Olof Nilsson från Westerbottens
Eders Kongl. Maj:ts På Riddersk. och Adelns På Pr.est-Ståndets underdåiiigste, tropligtigst* tjenaic och undersåter vägnar Carl Mörner, h. t. Landtmarskalk. vägnar J. A. Lindblom n. v. Talman. På Eorgare-Ståndets vägnar H. Schir an, h. t. Talman. På Eonde-Ståndets vägnar Lars Olsson, n, v. Talman. Den 3 g JuVu Upp läst hos samtliga Riks-St&nden den 5g Juli. Storrnägtlgste Allernådigste Konung ! Hos Riksens Ständer liar blifvit föreslaget, att sådana Tidningar, sorn bunna anses bidragande att sprida upplysning så vä; i oeconon us k a sorn vetenskapliga ämnen ,- måtte få med Posten portofritt försändas; och då Riksens Ständer anse denna, fråga vara af den beskaffenhet, att det på Eders Kongl. Majit beror, att derom, efter sig företeende omständigheter, i Räder förordna, på sätt tillförene vid dylika tillfällen alltid vanligen skett; sä t'å de nu densamma has Eders Kongl. Majit i underdånighet anmäla , nied den underdåniga önskan, att Eders Kongl. Majit, vid ansökningar örn Postfrihet för Tidningar, må täckas i synnerhet fästa Nådigt afseende på sådana, som kunna vara af allmän gagnelighet, samt ledande till allmän upplysning i ofvauberörde ämnen. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Sformägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste tjenare celi undersåtei På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar vägnar Carl Mörner, J. A. Lindblom, h. t. Landtmarskalk. n. v. Talman. På Den 2) Juft. 479 På Borgare-Ståndets vägnar II. Schwan, b. t. Talman. På Bonde Standets v agrin r Lars Olsson, i. v. Talman.
Deremot borde, då priset pä inkomst-spanmålen förhöjes med 32 sk., priset på den spanmål, som är inbegripen under utgifterne på Riksstatens hufvud-titlar, jemväl beräknas till 6 R:dr 32 sk. och således en mängd summor på dessa rättas härefter, utan att verkliga blifvande utgifterne derigenom ökades. Dessutom borde anslaget för fouragerings-behofven förhöjas, enär de ofta visa brister, upkommande af höga priser på hafran, hvilka brister hittills kunnat motvägas af öfverskotten på spanmåls-inkomsterne, men hvilket enl. Utsk:s förslag ej skulle lemna så mycken tillgång. Om likväl K. M:s och R. Stms beslut i afseende på räntornes och kronotiondens utgörande efter medeltal af 10 års markegång, kommer till verkställighet, hvilket det icke ännu har gjort och hvilket beror på R. Stms beslut vid denna Riksdag, sä kan jag icke inse någon fara uti att beräkna spanmälen till 6 R:dr 32 sk. T:n, ty i sådant fall så kunna ett, två eller tre års låga priser icke inverka så mycket att icke ett års högre spanmålspris kan fylla bristen; men om detta beslut icke är verkställbar med nästk. år 1855, så kan Statsbrist pä detta sätt upkomma och Stats-kont. komma i förlägenhet om det blir mycket goda år och priserna falla ner. Af detta sednare skäl hufvudsakligast, mjiste jag vördsamt hemställa att R. o. Ad. måtte återremittera denna punkt och hvad som uti de följande dermed har gemenskap, på det att StatsUtsk. må taga dem ännu en gång i öfvervägande. Den 23 Mars e. m. Utsk. återkommer med sitt förnyade Utlåt., så kan frågan om räntornas utgörande efter medeltal af 10 års markegång måhända vara inkommen till R.
Enli gt hvad Advokatliskalsemhetet i Kongl. Svea Hofrätt härom uppgifvit, var förhållandet den 29 Juni sisth år sådant, att af domböcker, som dittills bordt vara ingifna, efter år 1834, med tillägg äfven för äldre tid i de domsagor på landet, hvilka ännu innehades af Domare, som redan dessförinnan dem tillträd t, saknades från följande härader: Rasbo och Bälinge för 1845 års vinterting, Ulleråkers II. St. Just. Onibudsm. Emb.-Beriittelse för ar 1848. 25 Ulleråkers, Hagunda, IVaxala, Bälinge uch Lagunda för samma års som mai ting, samtliga dessa härader för samma års hösteting, samma härader för hela år 1846. lf ester Rekarne for 1838 års vinteroch hösteting samt för hela år 1843 och 1844. Öster Rekarne för 1835 och 1836, vintertingen 1837 och 1838, hela åren 1843 och 1844 samt sommaroch höstetingen 1845, Daga härad lör hela 1843 och 1844, Akers för vinteroch sommarlingen 1838 samt hela åren 1843 och 1844, Selebo för 1835 års hösteting, 1837 års sommarting, 1838 års sommaloch hösteting samt hela åren 1843 och 1844, Jösse härad Fryksdals Nedre tingslag Gillbergs \ Näs (för år 1834 samt för 1844 till och med 1846, Nordmarks) Norrbo för 1834 samt vinlertinget 1840 och höstetinget 1841.
Cederströms fruktan för blifvande tumningar, så tror jag, att taxeringsmannen har lika lätt att afböja dessa försök om han svarar: jag har vid heder och samvete lofvat att göra rätt, som om han säger: jag har svurit på att göra det. Tre Stånd hafva redan bifallit punkten. Jag hoppas, att R. o Ad. skall göra så med. Jag skulle visserligen vilja göra några anmärkn:r mot Frih. Sköldebrands redaktionsförslag, men då det redan blifvit af MedStånden godLändt, nödgas jag förena mig deri. Hr Printzensköld: Mycket lönar det icke mödan att vidare orda i denna fråga, då hon blifvit af tie Stånd afgjord, men jag kan icke underlåta att besvara Gr:ne Liljencrantz och Björnstjerna. Det vöre i sanning beklagligt, om edgången skulle borttagas derföre, att, som Gr. Liljencrantz anfört, edsformuläret är mer eller mindre lämpligt upstäldt. Skulle dess upställning befinnas mindre lämplig, sä inser jag licke något hinder derför, att It. St:r såsom för någon tid tillbaka skett, i fråga om edgång för borgenärer i konkurs, göra ändring i formuläret, men bibehålla sjelfva edgången. Således är detta icke något skäl för edens afskaffande. Man vet, att en sådan helig handling, som en edgång, är djupt rotfästad i folkets sinne, och derföre bör man så litet som möjligt rubba den öfvertygelse, som finnes hos den stora massan af nationen, att edgång är en högst vigtig sak, så att man icke bör leka med densamma. Om nu, såsom jag förmodar, edgång inom TaxeringsKomitéerna hädanefter icke kommer att äga ruin, b!ifver otvifvelaktig! följden den, att den stora mängden af skattskyldige, närde imer eller mindre mån linna sig orätt beskattade, skall förklara, det orsaken till en sådan beskattning ligger deri, att man numera icke handlar efter aflagd ed utan efter godtycke. Jag skulle tro, att man bör söka förekomma dylika omdömen. Gr.
Enligt Kongl. Brefvet elen 10 December 1816 och det för Kron-Prinsens Hussar-Regemente gällande passevolanskontrakt, har hittills från anslaget å 4:de hufvudtiteln Lill oförutsedda behof årligen anordnats, dels ett belopp af 660 R:dr 40 sk., utgörande skillnaden emellan bestämda rations» priset för de fyra sommarmånaderna Juni med September och det för vanliga tjenstgöringstiden gällande pris per bäst för de till Regementets i Götheborg förlagde kommendering hörande 1 Under-oflicersoch 25 llussar-hästar, dels ock hvad till kokved och lägerhalm åt Regementet, under dess möten, årligen utbetalas, efter markegångspris, med 133 R:dr ig sk. på förslag; men som dessa utgifter visat sig vara ständiga, och således icke vidare böra få utgå af ett för tillfälliga behof afsedt anslag, föreslår Kongl. Maj:t, att nyssberörde 2:ne utgiftsposter må med tillhopa 794: 8. — uppföras under statsanslaget för Kron-Prinsens Ilussar-Regemente, så vida icke Rikets Ständer, hvad angår de för godtgörelse af skillnaden emellan de olika rationsprisen belöpande 660 R:dr 40 sk., finna lämpligare medgifva, att detta belopp må för framtiden förslagsanslaget till fouragering af värfvade kavalleriets och artilleriets hästar påföras. > I anseende till de i Skåne, hvarest Kron-Prinsens Hussar-regemente är förlagdt, i sednare tider högt stegrade prisen på de väsendtligaste foder-artiklarne, hafva Regementets Sqvadrons-chefer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, alt som de af sådan orsak ej längre kunde besörja utfodringen af Regementets hästar för det uti 1816 års passevolanskontrakt bestämda och allt sedan gällande rationspris af 77 R:dr 32 sk. Banko årligen för hvarje häst, en förhöjning deri måtte med 12 R:dr 12 sk. per häst i nåder beviljas. Kongl.
Efter en noggrann pröfning af detta förslag, tror jag att ifrågav:de banker skola komma att, äfven utan solidarisk ansvarighet, erbjuda en fullkomlig säkerhet för dem, som åt dessa banker anförtro sina penningar; och jag hemställer derföre, att R. o. Ad. måtte antaga Utsk:ts förslag i denna del. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den ifrågav.dc §:n, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma, och då dervid svarades många ja, jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. §§ 3-19. Biföllos. § 20. Gr. Sparre: l öfverensstämmelse med hvad jag yrkade vid föredragning af § 21 af sammansatta Bankooch Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 1, lår jag hemställa att denna § må erhålla följande lydelse: »Bankens hufvudkontor må endast i stad öppnas.» Efter härmed slutad öfverläggning, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att derunder endast hade yrkats bifall till §:n med följande förändrade lydelse: »Bankens hufvudkontor må endast i stad öppnas», hvarefter, och sedan propos. på bifall till §:n oförändrad blifvit framställd, men med nej besvarad, propos. på §:ns antagande med ofvansagde förändrade lydelse gjordes och besvarades med ja. §§ 21-25. Biföllos. § 26. Hr Nordenfalk, Carl: Då det icke kan vara sammansatta Utskds mening, att lagsökning icke får ega rum efter en månad från förfallodagen, får jag anhålla att denna § återremitteras, för att erhålla en bättre redaktion. Meningen är väl, att bankbolng icke njuter samma rätt till handräckning, som 11.
Herr Justitieombudsmannen har, vid åtskillige af de här förekommande anklagelsepunkterne, i valet af ansvarspåståenden frångått de anvisningar derföi’, som uti den af Konung och Ständer stiftade Ansvarighetslag befinnas; och sedan han sjelf uppgifvit, att den § i Regeringsformen, som han förment vai’a i den anmärkte rådgifvandeåtgäi'den öfverträdd, icke finnes i Ansvarighetslagen uppnämnd, har han detta oaktadt, i strid med samma Lags 6 §, i flere mål fullföljt sin talan, och dervid valt ansvarsbestämmelser ur allmänna Lagen. Med anledning häraf, och i öfverensstämmelse med hvad svaranderne i de afgifne förklaringarne rörande denna del af saken vördsamt anfört, anse vi undertecknade skyldige oss sjelfve och våra efterträdare, att nu framställa hvad Grundlagen och Ansvarighetslagen utstakat för åtals anställande och utförande mot Konungens ansvarige Rådgifvare. Uti Regeringsformens 106 § stadgas: att då någon af StatsRådets Ledamöter finnes hafva ”uppenbarligen handlat emot denna Regeringsforms tydliga ”föreskrift, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf och af andra Rikets gälTande Lagar, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådane öfverträdel”ser, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, då ege Konstitutionsutskottet att ställa en sådan under tilltal af Justitieombudsmannen inför RiksRätt,” och vidare: alt, ”Då StatsRådets Le”damöter finnas hafva, på sätt ofvanberördt är, gjort sig till ansvar skyldige, ”döme dem RiksRätten efter allmän Lag och den serskilda Författning, som ”till bestämmande af sådant ansvar utaf Konungen och Riksens Ständer fastställd varder.”
Holsteinaren tryckte sig in mellan de båda hästarna och lyssnade så länge, till dess tröttheten och sömnen böjde hans hufvud. Först mot gryningen väcktes han af buller. Han sprang ut i det fria, och konungen stod redan på gården samt betraktade det till solvisare utsatta svärdet. Vid porten hade kosackerna församlats, men när de sågo den orörlige skiltvakten, ryggade de vidskepligt tillbaka och tänkte på ryktena om de svenska knektarnas trolldom mot hugg och skott. Då holsteinaren hade hunnit fram till fänriken, grep han honom hårdt i armen. – Was nun?– frågade han. – Bränntvin? I detsamma släppte han sitt tag. Fänriken stod ihjälfrusen med ryggen mot portmuren och händerna på värjfästet och svept i sin konungs kappa. – Efter vi nu endast äro två, – sade konungen och drog sitt vapen ur snön, – kunna vi begifva oss åstad på hvar sin häst, som det blef sagdt. Holsteinaren stirrade honom rätt i ögonen med återvaknande hat och blef stående, som hade han ingenting hört. Slutligen ledde han dock ut hästarna, men hans händer darrade och knötos, så att han knappast kunde spänna sadelgjorden. Kosackerna svängde sina sablar och pikar, men skiltvakten stod på sin post. Då sprang konungen besinningslöst i sadeln och satte hästen i galopp. Pannan var klar och kinderna rosenfärgades, och huggvärjan glimmade som en solstråle. Holsteinaren såg efter honom. Det bistra uttrycket förmildrades, och han mumlade mellan tänderna, under det han själf steg i sadeln och, med handen lyft till hatten, jagade förbi skiltvakten: – Das ist nur die Freude eines Helden den schönen Tod eines Helden zu sehen! – Merci, kamrat! EN SNYGG HVIT SKJORTA. Ryttaren Bengt Geting hade fått en kosackpik genom bröstet, och kamraterna lade honom på en rishög i småskogen, där pastor Rabenius gaf honom nattvarden. Det var på ismarkerna utanför Weperiks murar, och en hvinande nordan slet det torra löfvet från buskarna.
För den som med berådt mod öfverlemnar sig åt dryckenskap»-begåret, så att han, beröfvad sina sinnens bruk, ligger på gatan till vanära för menskligheten och sig sjelf, för den synes det mig ej vara för hårdt, att äfven som nykter få skämmas för sin kreaturlighet. Jag kan åtminstone icke finna det rättstridig!, att han underkastas den svårare påföljd, våra Författningar utstaka; och anser således icke skäl att tillstyrka antagandet af Utskottets förslag, att i denna del dem förändra. I öfrigt, och hvad beträffar frågan om Landshöfdingarnes Domsrätt i fylleri-mål, år det Öfverflödigt att jag derom yttrar mig,fsedan flere värde Ledamöter redan i detta fall uttryckt mina tankar. Herr Rothlieb, Axel: Det har blifvit sagdt, att brånvins-supandet i allmänhet aftagit; och om så ägde rum, tror jag för min del att sådant förnämligast bör tillskrifva* den hittills gällande stränga Författningen deremot; men om detta correctif upphör, skola vi snart få höra, att fylleriet tilloch ej aftager. Jag tillstyrker derföre bibehållandet af en Författning , som ägt en med densamma åsyftad verkan. Herr Danckwardt, Carl: Att fylleriets af - &en 1 Juli i e, m, tagands i allmänhet varit en följd af den Domaremakt i fylleri-mål, som blifvit Konungens Befallningshafvande leornad, tror jag för min del alldeles icke. Det är visserligen en gifven sak, att i de Län, der Låns-styrelsen år stationerad i medelpunkten; Konungens Befallningshafvande k.an hålla en noga tillsyn öfver alla Lånets delar och der den tilltalade brottslingen icke behöfver göra en lång resa till stället, hvarest han skall lsgföras, der kan denna domsrätt möjeligen med något skål anses låmpelig, och detta år också orsaken, hvarföre Landshöfdingen i Skaraborgs Lån, understödd af flere värde Ledamöter från detta eller lika beskaffade Lån, kan vara af den tankan, att nämnda, Konungens Befallningshafvande tillagda
Uppläst hos samtéliga Rjks-Ståndsn don 39 Maj, Riksens Höglo fl. Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotts Betänkande, i anledning af gjordt förslag , att Garnizons ■ Rcgcmenterna Viäite af vissa Di st ricter, Härader eller Socknar få directe uppbära Lqmngs-Spannemälen % m. in, Sedan, uti ett hos Höglo!!. Bidderskapet och Adeln den 16 i denna månad uppläst och lil! Allmänna Besvärs, qch Qeoonomie-TJtskottet remitterad t Memorial, Herr Öfverste-Lieutenanten W. m, C, VV. af Sillén ej allenast framställt origtigheten deraf, att den Spannmål, sorn härva, rande Garnizons-Befäl i aflöning erhåller utur Kronans Magaziner, icke skall utgå efter vanligt Afiadsnaål) utan efter så kalladt Garnizonsmål, hvil* JDen 2'9 Maj, hvilket skall utgöra omkring 4 kappar mindre pä tunnan, än fast mål, då likväl Allmänna Kagen i 8 Cap. 1 §. Handels-Balfeen bjuder, att enahanda mätt och vigt skall vara i hela Riket, gilladt fried Kronones märke, utan ock anmält, att berörde Uönings-Spannemå'1 skall vara af så dålig beskaffenhet, att Uöntagarne svårligen kun nå afyttra den, det Herr Öfverste Uieutenanten ansett vara så mycket mera obehörigt, som Magazins Förvaltaren i Kronans Magaziner icke ©mottager annan, än god och val rengjord säd, och Herr Öfverste Uieutenanten, af sådana orSaker samt till besparande af Magazins-Betjemngens underhåll, föreslagit, det matte vissa Districter, Härader eller Socknar anslås hvarje Garnizons-Regemente,- Corps ellerStat, att derifrån, genom Regements Ovartermästaren elJer andra Ombud, directe af Skatteoch Kronobonden emottaga Spannemålen; så har Herr Stats-Secreteraren m. m.
BorgareStandet sig förenar, dock Borgare-Standet önffar, widare än at emellan i4:de och 18 OLLserns i förra lärikerne, införas 4 Mel» lan-ei-r8sor af 450, ;;o, 6;o och 7;c> R:d behäl» len inkomst, och 12 z, 16', 20 och 24 Riksda» lers afgift, hvarigenom altsa, enligt hwad Utskottet nu tilstyrkte, hela larifen komme at bestå af Llg88er, ibland hwilka den förste skulle begynnas med 50 Riksdalersinkomst och 24 H:rs afgift, samt laMen i alt öfrigt, Utom hwad här ofwanföre blifwit af Utskottet til rättelse föreslagit, bibehallas 0- förändrad. 2. H. i. Klom. Utssottet antog den af HögwördigePräste-Stander föreflagne lleäaÄion desto heldre, som derigenom förekommes den annars möjeliga tydning af ^lomontet, ar en skattskyldig skulle efter 2 §. betala Minimi-afgift särskildt för sin person och särskildt för sin förmögenhet. Och 1450 Den Zv sa, at i stallet för: dest ägande eller begagnande fasta Egendom, som enligt hwav ofwan anfört ar, Hö-wördige PrästeStanvet föreslagit, ffulle fattas: dest fasta Egendom. Wallof!. BorgareStandet: at i samma klo mein. der orden: da något hemman kan befin nas af ännu högre warde, förekomma, tilsattes nast efter hemman orven: eller hemmansdel, samt Häglof!. Ridderstapet och Adeln: at efter orden: dyrbara eller betvdliga åbyggnader, tillägges: och anläggningar, hwarmed Hederwärda BondeStandet sig förenar. Hederwärda Bonde-l Ståndet: at orden: be-j lägne innom samma Socken, förandras lil: be lägne innom samma laxermos - OiLtrist. Mars. Och somUtssottetansäg
DA jag a£ Kvinnoklnbben erhiill det fiirtroendeul~pdl-aget att vid kvinnokonferensen fiira, dess talan, li-ifvade jug til1l) aka v i ~ l t a d e n ' tt upptriida infiir en samling kriiinor, h ~ i l k a nnliindt hit f r h nordens skilda land i afsikt ate behalidla iitskilliga, af dct for oss lrvinnor viktigaste frigor, men jag hemtade mod af den tanken, att mu11 just i denna kcnferens ser nttryck fiir deu stora, Hiirliga tanke, som Irhnetecknar aiir tid, denna solidaritetslriinsla, som striimniar genom de olika samhiillalagren, som pligmr ut gaiula fijrdo~nar, nedbr~rter skrankorna mellan de olika klnssernu, och s o ~ n i v i r t land liksoin i ijfriga t a r sig s9ciana vackr;; u t t l - y k som escml~elvis i snmmanslutniag lnellan studenter och arhetare, nlellan in; ?lsmii~t fiir retenskap och follmpplysning, Inellan lddade ocll kroppsas1) et~anclc kvinnor o. s. r. Det var ock sainma idt ' l, som skapacle the Woiuan ' s af Building A utstiillningen i Chicago, smuina, som sy~nl~oliserades den rugyldene Liiretands, som satt 3 ~ c ingiingen r till-Iivindenles Udstilling i K~penhamu, - det iir ock sarnnla id&amp;, som gifvit upphof i t. Kviimoklubben i Stockholm.
Han blef icke något mönsterbarn alls, snarare tvärtom och skickades slutligen ut till sjös. Bedan på första resan — till Ostindien — dog den unge gossen i ett feberanfall utanför afrikanska kusten och begrofs i hafvet. Då kaptenen kom tillbaka till Sverige, fick han af fru Carlén det kinkiga uppdraget att på sin nästa resa medföra en liten ask med blommor och jord från Edvards graf, hvilken han skulle sänka ned i hafvet på samma ställe, där Melcher blifvit begrafven. Förgäfves förklarade kaptenen sanningsenligt, att han icke visste, på hvilken plats det varit, och att det icke hade sig så lätt att bestämma en sådan sak midt ute i öppna hafvet. Det hjälpte icke. Asken måste sänkas i hafvet! Hon gaf sig ingen ro, förr än kaptenen gifvit henne ett bestämdt löfte att efterkomma hennes begäran. ter och vistas hos modern. Det första mötet dem emellan lär ha varit ytterst egendomligt. Sammanträffandet ägde rum på tu man hand i det Carlénska hemmet, men efter en stund kom fru Carlén ut ur rummet, gråtande och alldeles utom sig. Det första, den unga flickan, som ännu aldrig sett sin mor, haft att säga henne, hade varit — en bitter förebrå- else öfver att hon födt henne till världen. Jag har nämnt, att det Carlénska huset var gästfritt. Det var också samlingsplatsen för en stor mängd framstående personer inom literaturens och konstens värld. Bland dem, som sågos där, befunno sig män sådana som L. J. Hierta, August Blanche, J. H. Thomander, Crusenstolpe, Bidderstad, Bjursten, v. Braun, H. Mellin, Axel Emanuel Holmberg, A. F. Arwidsson, C. J. Backman, Edvard Stjernström och det ännu lefvande amiralitetskammarrådet Bäckström m. fl. Den bitterhet mot modern, som sålunda genast vid första mötet fått ett så skärande uttryck, blef en känsla för lifvet. Förhållandet mellan mor och dotter blef aldrig godt, icke ens till det yttre. Bosa Carlén var en kall och hård natur.