Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om du förgäter Herran din Gud, och följer andra gudar efter, och tjenar dem, och tillbeder dem; så betygar jag i dag öfver eder, att I skolen slätt förgås. Lika som Hedningarna, hvilka Herren förgör för edart ansigte, så skolen ock I förgås; derföre, att I icke ären Herrans edars Guds röst hörige. Hör, Israel: I dag skall du gå öfver Jordan, att du inkommer till att intaga de folk, som större och starkare äro än du; stora städer, murade upp till himmelen; Ett stort högt folk, Enakims barn, som du känt hafver, af hvilkom du ock hört hafver: Ho kan stå emot Enaks barn? Så skall du veta i dag, att Herren din Gud går framför dig, en förtärande eld; han varder dem förgörandes och nederläggandes för dig, och skall fördrifva dem, och omintetgöra dem snarliga, såsom Herren dig sagt hafver. Då nu Herren din Gud dem utdrifvit hafver för dig, så säg icke i dino hjerta: Herren hafver mig här infört, till att intaga detta landet för mina rättfärdighets skull; ändock Herren fördrifver Hedningarna för dig, för deras ogudaktighets skull. Ty du kommer icke in i landet till att besitta det, för dina rättfärdighet, eller för dins hjertas fromhets skull; utan Herren din Gud fördrifver dessa Hedningarna för deras ogudaktighets skull, på det han skall fullkomna det ord, som Herren dina fäder, Abraham, Isaac och Jacob, svorit hafver. Så vet nu, att Herren din Gud icke gifver dig detta goda landet till att intaga för dina rättfärdighets skull; efter du äst ett halsstyft folk. Kom ihåg, och förgät icke, huru du Herran din Gud förtörnade i öknene; ifrå den dag att du drog utur Egypti land, tilldess I komne ären till detta rum, hafven I varit Herranom ohörsamme. Förty i Horeb förtörnaden I Herran, så att Herren för vredes skull ville förgöra eder;
Benedicks ytterligare öfverenskommet, alt Compromissariernes blifvande yttrande, uppfattadt i den form, som de sjelfve funno lämpligast, lomme att för bestämmandet af den ifrågasatte ersättningen, tjena till slutlig oeh ovilkorlig 2 B. 1 H. 7 88 Stats -TJt slottfets efterrättelse så att ofvanoraförmälte Parterne emellan d. 5 förutgångne Julii afslutade öfverenskommelse icke måtte anses hafva undergått någon förändring. Efter afslutandet af nämnde aftal hafva så väl H:r RevisionsSeereteraren Thuring, å K. M:ts och Kronans vägnar, som ock H:rr Michaelson <5t Benedicks, den I November samma år, anmodat H:r JustitiäRådet och Gommend. af Kongl. Nordstj. Orden Carl Joh. Örbom, H:r CommerceRådet och Riddaren af K:gl. Nordstj. Orden Olof Zenius, Hrr Förste ExpeditionsSecreteraren och Ridd. af K:gl. Nordstj. Orden Joh. Gabr. Richert, H:r HofRättsRådet Gustaf Nyblaeus, H:r Prosten och Ledamoten af K:gl. Nordstj. Orden Grefve Fredric Bogislaus von Schwerin, Hrr ÖfverCommissarien och Ridd. af Krgl. Nordstj.Orden David Ek samt IJ:r AdvocatFiscalen Pehr Hernblom, att uti alla de tvistiga frågorne, hvilkas beskaffenhet af handlingarne närmare utreddes, deras Betänkande, enligt Lag och bästa öfvertygelse, meddela. Af förenämnde personer har H.’r AdvocatFiscalen Hernblom, d. n Januari 1827, afgifvit dess utlåtande i saken, uti hvilket, enligt de å originalhandlingen befintlige påskrifter, Hrr ÖfverCommissarien
En vårdslösad folkbildning, fortgående skråinrättningar, fortfarande näringstvång, en inskränkt handelsfrihet, oförändradt trycktvång, den oformligaste lagstiftnings-inrättning, tryckande skatteförhållanden voro samsyskon med det mera godtyckliga regeringssättet, och hafva på vår så kallade frihet tungt återfordrat förstfödslorättens inflytande. Jag finnér ej att, förän dessa väsendtliga plågor äro aflijelpte, man mycket kan tala om effecterne af vår frihet, och att, som årsbarn med Götha Canal, för denne derifrån hämta några, till särdeles ömt deltagande, bevekande skäl. Vidare säger man: Man kan ej föreställa sig något så planlöst, som att Nationen nu skulle lemna detta arbete ofullbordadt; detta företag börjades, då Nationen var utmattad af ett olyckligt krig; Nationen äger nu mera än någonsin styrka att göra den måttliga uppoffring, som för arbetets fullbordan erfordras, utan att behöfva befara oreda uti sine financer* Äfven 18 H. 6 8a Den 26 Mars f. m. denna framställning synes mig något hastigt framkastad, då vi ännu vänta på frågan, huru våra financer skola redas. Det är ingen som tror, att icke stora uppoffringar Behöfva göras för våra financer. Ett annat sätt att öka sina utgifter, än att man först ser efter, hvad man har alt taga utaf, måtte icke vara riktigt. Man säger, att icke så obetydlig fart redan äger rum påCanalen, och att, om jag hört rätt, i5oo Skeppund Jern ifrån Jönköping blifvit på densamma transporterade, äfvensom ett mera betydligt qvantum Spannmål. Det måtte ej misstydas mig som en afsigt att förlöjliga, om jag uppgifver detta såsom en alltför liten bevisning af Canalens fördelar. Som jag lior, har communicationen redan i tio år varit öppen emellan Wenern och Wettern; om ej under denna tid mera än i5oo Skepprd Jern deruppå blifvit transporterade, så är det ej mycket.
Till svar härå utlälo sig Rikets Ständer i underdånighet, att de funnit sig böra till alla delar instämma i de åsigter, som länge och mera allmänt blifvit i ämnet uttalade samt vid nästföregångna riksdagen godkände; hvarföre, och enär Rikets Ständer delade Kongl. Majits tanke derom, att den föreslagna förändringen icke borde försiggå förr, än den uppvexande generationen varit i tillfälle att om systemets inrättning taga kännedom, Rikets Ständer i underdånighet tillstyrkte den nya stadgans utfärdande till allmän efterlefnad är 1839; och dä de deri antagne enheter voro oförändrade såsom de af ålder varit, samt det icke borde för någon medföra särdeles svårighet att inlära de få nya namnen för enhelernes öfveroch under-afdelningar, instämde Rikets Ständer, äfven beträffande frågan om benämningarne, i de grundsatser, som vid stadgans författande blifvit följde, helst det, enligt Rikets Ständers öfvertygelse, blefve att befara, att, om de förut nyttjade benämningarne bibeliöllos med nya åsätta värden, de gamla begreppen likväl försvarade sin uråldriga förlrädesrält, och icke utan svårighet kunde utträngas, samt att således genom sammanblandningen af nytt och gammalt för - Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 4. 7 villelse och oreda, helt och hållet motverkande det ändamål, som med den nya författningen åsyftades, skulle uppkomma. Emot omlörmälda förslags detaljer framställdes dock af Rikets Ständer ålskillige anmärkningar, öfver hvilka Kongl. Vetenskaps-akademien, på Nådig befallning, afgaf underdånigt utlåtande; hvarjemte Akademien lät göra nya försök till bestämmande af sekund-pendel-Jängden och vattnets vigt, äfvensom anskaffa en ny likare för längdmåttet och en för rymdmåttet; varande den nya likaren för vigten redan på Akademiens föranstaltande förfärdigad 182(5. Kongl.
Men, f. n., då penningen utgöres af ädla metaller, egentligen guld och silfver, hvilka till sin natur äro öfverjlödsvaror, kan penningen icke längre utgöra en sådan måttstock. Det har också visat sig att, i; samma mån, tillgång å dessa metaller ökas, falla de i värde. Så hände det vid Amerikas uptäckt. Ytterligare har det skett, genom invisningars och sedelmynts begagnande, hvarigenom metallers behöflighet för rörelsen mindskats, och deras värde följaktligen blifvit nedsatt. Slutligen har den funna rikedomen å guld i Californien så plötsligt verkat nedsättning i priset på denna metall, att Sveriges bruksegare på det jern, som med Engelskt guld betalas, redan förlorat omkring 1 r:dr rgs å hvarje Skpd. Alt Sveriges mynt är bestämdt i silfver, och att tillgången å denna metall ännu icke betydligen ökats, skall ej befria oss från myntförsämring genom gulds tillströmmande. Likasom det låtta pappersmyntels begagnande gjort de tunga metallerna mindre behöfliga och begärliga i allmänna rörelsen samt derföre mindre värderade: så skall en ymnigare tillgång på det lättare användbara guldet, göra silfver mindre beböfligt, såsom mynt, och följaktligen sänka äfven dess pris. Annat är förhållandet med nödvändighetsvaror af hvad slag, sora helst, serdeles de förnämsta, nemi. födoämnen. De kunna väl tillfälligtvis, men aldrig i längden falla i värde, emedan åtgången städse stiger, genom folkökning, lika med tillgången; ty alltid vilja flera gifta sig, än som veta hvaraf de skola lefva. Nödvändighetsvarornas och främst födoämnenas pris bestämma värdet på arbetarens uppehälle, hvarefter lönen för hans dagsverke rättar sig. Och som arbete erfordras både till råämnens framalstring samt varors förädling och forslande: så rätta sig varuvärdena i allmänhet efter arbetslönernas belopp. Det är sålunda klart, alt den förnämsta matvaran, hvilken hos oss är brödet, utgör den säkraste mätaren på alla andra förnödenheters och följaktligen äfven på skatters och löners verkliga värde.
De medel, som inflyta till Länens Eänterier, då spartnemåls-lånerx godtgöras med penningar efter Markegången, böra derifrån getiast öfversändas till d«n styrelse, hvars åliggande blifver att besörja utredningen af Allmänna Magazins-Inrättningens skulder och fordringar, och eger äfven samma styrelse att på förmånligaste sätt disponera om all den Lånesäd, som till Krono-Magazinen in natura' återlemna*. D istrict-Magazinens förvaltning ställes undertillsyn af nödigt antal Deputerade, utaf delegarne sins emellan valde, hvilka det tillkom mer att besluta om allt hvad, som rörer uppbörden samt Sädens vård och utlåning, äfvensom anskaffandet af tjeniiga förrådshus, der sådane icke redan finnas uppförde, och skall det åligga förenämnde Deputerade, att hos EK. Mits Befallningshafvande föreslå visse reglementariske stadgan - U/lderdaniga Skrif v tlser. 157 flen till efterföljd vid Magazins-förvaltuingen, och sadant med iakttagande af de skiljaktiga åtgärder, som af ovanligare locai-förhållanden kunna pakalias; hvarefter E. K. Mits Befall ningshatvande, jemte underd. utlåtande i ämnet, öfverlemnar desse project-reglementen till E. K. Mits Nådiga fastställelse; beroende det på E. K. MhsNådiga pröfning, huruvida ett och samma Reglemente kan anses lämpligt för flere District, eller om någre förändringar i särskildta fall kunna anses vara af nöden. Arrendatorer af andras egendomar må ej tillåtas, att deltaga nti District - Magazinen , med mindre jordegaren dertill lemnar sitt samtycke; hvilken föreskrift har afseende derpå att alla rättigheter och skyldigheter, rörande delaktigheten uti District-upplagen, städse böra för ordnings och säkerhets skull åtfölja egendomen, och ej någon viss person. Om Boställs-innehafvare, lika med
S. D, Lifligt delande glädjen öfver den stora lycka, som vederfarits så väl Konungahuset, som bela Svenska Folket, derigenom att Kongl. Majit blifvit till helsan återställd, fann Borgare-Ståndet sig böra, i en underdå, nig Lyckönsknings-Adress, inför KonglMaj:t tolka Ståndets tänkesätt i anledning häraf; och skulle de öfrige Riks-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att i detta Borgare-Ståndets beslut sig förena-' S. D. Föredrogs och bifölls Expeditions-, Utskottets, under N:o 2o5, afgifna Memorial,’ an - Prof. Utdrag den a3 October 1829. *72 angående erhållande af Original-Exemplar utaf Stats-Utskottets Utlåtanden och Betänkanden m. m. S. D. Föredrogos följande Lag-Utskottets Utlåtanden: N:o no, i anledning af gjorda anmärk* ningar vid Betänkandet, N;o .j, öfver Riksdags-Fullmägtigen från Stockholms Län Nils Insulins motion om stiftande af en Lag, hvarigenom må förekommas, att gäldenär, medelst diktade köpeafhandlingar, undanhåller sina borgenärer de tillgångar, han kan ega till betalning af sin skuld, lades till Handlingarne. Njo 111, i anledning af Borgare-Ståndets remiss om förslag till ändring af 2 Mom, 1 3 §. af 10 Cap. Byggninga-Balken ; Ståndet yjit dervid bero} N:o 112, öfver Riksdags-Fullmägtigen från Skaraborgs Län Lars Anderssons motion om ändring af 1 och 5 $§. i 5o Cap. Rättegångs-Balken, bifölls. S. D. Föredrogos följande ConstitutionsUtskottets Memorial, N:o 50, med Utlåtande öfver Konungens Nådiga Proposition omförändringar i 19, ai och 88 §§. af Regeringsformen:
I fråga om den vid 35:te § (34:de gamla) föreslagna skrifvelsen, som helt oförmodadt tillkom, är jag äfven af olika tankar med Utskottets pluralitet, eller rättare i beslutet, ty man torde ej med full säkerhet kunna säga att de fleste derom varit ense. Huru ofta har jag ej hört den satsen vidhållas, stundom med, stundom utan skäl, att man ej bör onödigtvis besvära Hans Majit, i mindre vigtiga ämnen, och månne just detta fall var så nödigt? Huru lätt hade det ej varit för Utskottet att deruti höra någon eller några vetenskapsmäns yttrande öfver det undergradiga bränvinets skadlighet i jemförelse med det som håller 46 procent? Bränvin är ej något nytt ämne, ej heller har det fått någon ny tillsats, tvärtom har rening deraf blifvit anbefalld; det. behöfver sålunda ej undergå någon ny analys i och för denna frågas besvarande, så godt sig göra låter. Skall frågan åter fullständigt och med säkerhet kunna hesvaras, så fordras dertill en större kännedom om menniskan än någon för närvarande eger och länge nog torde dröja innan någon kan förvärfva, hvadan skrifvelsen är så mycket onödigare.” I denna reservation halva Riksdags-fullmägtige J. Lekberg och P. Hedström instämt. Bih. till li. St. Hevilla.-, Lagsamt Allm. Hesvoch Ekon.-Utskottets Het. Förslag till Förordning angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra, brända eller diAillera.de § 26 (ny). 1 stad ege vederbörande myndighet att bestlimma hvilka tider a dygnet minuthandel med och utskänkning af bränvin må vara tillåten. Sktille anledning förekomma dertill, att utskänkning i stad af bränvin bör förbjudas vid marknad eller annat tillfälle, som i föregående § nämnes, eger vederbörande myndighet att jemväl derom meddela föreskrift. § (27) ny 28. Under söneller helgedag må ej bränvin, som är föryttradt genom partieller minuthandel, till köpare utmätas eller utlemnas. Under gudstjenst skall utskänkningsställe alltid vara tillstängdt.
Grofva brott inträffa mera sällan; dryckenskapslasten uppgifves i de flesta trakter af Länet hafva aftagit. De beskattade bränvinspannornas antal, som år 1837 var 4,301, med en afgift af 19,327 R:dr 34 sk. 8 r:st., utgjorde 1842 en summa af 3,042 stycken med beskattning derföre af 15,440 R:dr 39 sk. 6 r:st. Allmogens näringsflit egnas uteslutande åt åkerbruket, med försummelse af ängsoch ladugårdsskötseln. Deraf, och af hvad ofvan är anmärkt, följer ock, att dess bergning är vacklande och helt och hållet beror af sädesskördarnas mer eller mindre förmånliga utslag. Hos några få biand denna medborgareklass finnes välstånd; men för de vida flesta är utkomsten knapp, dock nu mindre bekymmerfull, sedan Allmogens plägsed, att uteslutande använda Råg lill brödberedning, undergått, en fullkomlig och ändamålsenlig förändring. De lagsladde tjenstehjonens löner tyckas årligen stiga. I flera trakter af Länet, kanske allmänt, beräknas lönen för en bonddräng lill 40 å 50 R:dr Btko årligen, utom kost och andra förmåner. Lättsinnighet, lyx och sjelfsvåld hos tjenstehjonen förmärkas mer och mer, och brist på dugliga och pålitliga drängar och pigor öfverklagas allmänt. Böjelsen för oberoende och maklighet lockar tiil förtidiga bosättningar, och äktenskap blifva ofta ingångna emellan personer, sorn icke hafva någon den ringaste annan utsigt för sin och sina barns lifsbergning, än den, som tillfällig förtjenst genom kroppsligt arbete kan lemna dem. Ett karldagsverke å landet betalas sommartiden med 32 sk. B:ko eller dess värde och ett qvinnodagsverke med hälften ringare belopp. §. 3. ZV ii r inga r. Jordbruk.
N:o 213 äfvensom af Sammanfatta Statsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N.-o 44, godkänt de uti samma Memorial för omröstning i Förstärkt Stats-Utskoti föreslagna propositioner, har Förstärkta Utskottet denna dag sammanirädt och i dessa frågor vettksiällt omröstning, hvars resultat Utskottet härmed får för Rikets Ständer anmäla. heta Voteringen: (Enligt Stats-Utskottets Memorial N:o 213.) Den som vill, att, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, Rikets Ständer, för fullbordande af Aiationai-museibyggnadeu samt för verkställandet af den del utaf inredningen, som i sammanhang med det egentliga byggnadsarbetet bör utföras, anvisa en summa af 380,000 R:dr, att under nästa statsregleringsperiod, i mån af behof, enligt Kongl. Maj:ts disposition, frän Riksgäids-kontoret utbetalas; — äfvensom au Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes åt sakkunnige personer uppdraga, att utarbeta fullständigt iörslag i afseende ä de återstående arbeten, som erfordras, ej mindre för byggnadens inredning och försättande i Bih. UU R. St. Prot. 1859 {860. 4 Sami. i Afd. 3 Band. 32 Haft. *2 Ståts-Utskottets Memorial N:o 22i. fullständigt skick, än för samliugarnes inrymmande ocb omgifningarnes ordnande, samt att deröfver uppgöra noggranna kostnadsberäkningar, med iakttagande af ali deri sparsamhet, som kan stå i förening med eli ändamålsenligt utförande af ifrågavarande arbeten, röstar Ja; Den det ej vill. röstar
Men, efter hvad ofvan blifvit anmärkt, kunna såväl ris-straffet som spö-straffet, då delta är stadgadt alternatift, anses redan faktiskt upphäfna; och, då delta ägt rum, utan lagstiftningens mellankomst, på samma .gång i några fall måst, i följd af lagens ovilkorliga bud, till spö dömas, synes skäl emot det taktiska upphäfvandets bekräftelse genom lag ej förefinnas i berörde ovilkorliga bud och således än mindre derest, i de fall spöstraffet nu kommer i fråga, detsamma utbytes emot annat straff. Det har ej elier varit den således utbildade lagskipning i afseende på val af straff, då spö och ris förekomma alternatift med annat straff, sorn iöranledt ropet på slapphet i bröttsmåls-lagstiftningen. Visserligen har Riksdagsfullmäktigen E. M. Falk från Skaraborgs Län, uti ett af Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskottet remitteradt memorial, i allmänhet talat om behofvet af brotlmåls-lagarnes skärpning, under hemställan om icke densamma kunde tillvägabringas genom ett ”strängare fängelse-system;” Men, på sätt Utskottet anmärkt, har dock berörde rop sin egentliga grund i det inflytande 1841 års lagstiftning utöfvade på straffet för stöld, hvilket derigenom ansetts alltför mildt, och hvars skärpning man derföre fordrat, i hvilken syftning Utskottet älven fått emottaga, utom Herr Hasselrotlis och Rikdagsfullmäkligen Petter Jönssons redan omtalade förslag, särskilde, inom nyssbemälde Riks-Slånd af Riksdagsfullmäktige Nils 16 Lag-Vtskottets Betänkande, N:o 37. åndersson från Christianstads Län, Anders Jansson från Östergöthland samt Johannes Nilsson från Götheborgs och Bohus Län gjorda framställningar, af hvilka dock de två förstnämndes hufvudsakligen gå ut på blott skärpning af straffet för itererad tjufnad, och den sistnämndes endast innefattar yrkande om förändring af 3 § i 43 kap. Missgernings-balken, hvilket handlar om stöld ute å marken.
Som fyllnads» Nej, nej » — han gjorde en afböjande rö- nummer i programmet hade insatts Bachs konsert för två violiner, i hvilken de båda violinrelse med handen, då Edvin ville tala om stämmorna sköttes af konsertmästarne Setterqvist sin stora tacksamhetsskuld — » men jag önoch Aulin på ett i allo förtjänstfullt sätt. — skar, att • hans moster Beata fått lefva för Konserten, hvilken bevistades af h. m:t konungen, hade naturligtvis samlat så godt som fullt hus. att se det. Han gör henne stor heder. » Kyrkoherden hade hört kronofogden tala T v ä n n e matinéer gifvas Maria Bebådelsedag, om Edvins flit, och något å den lille skrifden ena å k. operan till förmån för Artisternas varens yttre, det nöjda uttrycket i hans och litteratörernas pensionsförening, den andra i Berns ' etablissement af premieraktören Ossian ansikte, de snygga varma kläderna och den Hamrin. Vid matinéen å k. operan upptager välfyllda kappsäcken tycktes berättiga hans programmet en konsertafdelning, » Komeo och loford. Kyrkoherden gladde sig däråt af en Julia », drama i tre akter af Viktor Balaguer samt alldeles särskild anledning, och han klapDentes » I Marocko », operacomique i 1 akt. Hr Ossian Hamrin biträdes af kapellmästaren pade Edvin vänligt på axeln. » Hur är det, » sade han efter en paus, Karl Meyder med orkester, fröknarna Ahlander, Thulin och Hulting samt hrr Fredrikson, Lund» Petterson har väl icke hört mycket af qvist och Bseckström m. ti. sina syskon? » Båda matinéerna äro mycket lockande och » Nej, » sade Edvin. » Äldsta bror hade kunna ej annat än rekommenderas. varit öfver i ett ärende till kronofogden för snart ett år se ' n. Då hade de sprakats vid. » » Jaså, ja. Mycket kan hända på den tiden. Hans bror Karl — han hette j u Karl — har brutit båda benen, fallit ned Novell för Idnn af Petra H. från masttoppen i däck — på en fisketur — och skadat sig svårt. (Forts. o. slut.) Edvin hade ingenting hört!
St. ansåge sig böra hos K. M. i und. anhålla, att i slutet af 3 §:n omförmälde cap. mätte göras följ. tillägg: ”Ej må i de mål, hvarom i denna § sk i 1— ”jes, annan kära, än rätter målsägande, så vida ej brottet ' ”skett å tid och ort, sora fridlyst är.” Denna tanka instämmer med lagstiftarnes åsigt i flera andra länder, härledd ifrån den erfarenhetssatsen, att det moraliska tillstånd hos barn, som kari föranleda brott emot föräldrar af nyssnämnde art, vanligen ifrån början härleder sig af föräldrarnes egen vårdslöshet vid barnens uppfostran; att föräldrarne för detta fel redan blifva nog straffade genom barnens förderf och vanart, och att lagen således icke bör öka delta lidande, eller blanda sig i förhållanden inom familjen, för annan händelse, än om föräldrarne sjelfve påkalla dess skydd, eller yrka den brottsliges bestraffning. K. M. förklarade sig emedlertid ej vilja antaga det ifrågavar. lagförslaget; och under tiden sedan sista riksdag håfve vi tili och med bevittnat det beklagansvärda exemplet af en händelse,'då en moder, som blifvit öfverfallen och misshandlad af sin ao-åiige son, —hvilken genom en ytterst Den i5 Februari e. m. vanvårdad uppfostran befann sig i ett tillstånd af råbet nära djurets, — förgäfves bos K. M. anhöll om förskoning för honom från det dödsstraff, hvartill han för denna förbrytelse dömdes. Efter några veckors religionsundervisning i fängelset, visade likväl denne yngling ett helt och hållet förändradt lynne och uppförande. Han gick då med fullkomlig undergifvenhet sitt öde till mötes och beklagade, att han aldrig tillförene fått inhemta någon af de grundsatser, som kunnat lära honom att tygla sin häftighet och göra honom till en nyttig medlem af samhället. Man föreställe sig hvad den förtviflade modren härvid måste känna, — hon som, genom sin missförstådda flathet och vanvårdnad, ifrån början var den egentliga och enda orsaken till sitt barns öde. Ett sådant exempel talar mer än de utförligaste betraktelser för behofvet af en förändring i den närvar. lagen, i enlighet med hvad R.
Memorial, i anledning af uterrerniss å Memorialet N:o 234. (U. A.) Stats-Utskottets förutnämnde Memorial, med förnyad t summariskt förslag öfver Slats-regleringen, har af Borgare-Ståndet blifvit återremitteradt; men då Ridderskapet och Adeln den t5, Presle-Ståndet den t g och BondeStåndet den it sistlidne Augusti beslutat, att berörde Memorial icke till någon åtgärd föranledde; hvadan det blifvit lagdt tili handlingarne, och frågan härom således, jemnlikt ^5 §.Riksdags-Ordningen, är genom 3 Stånds beslut afgjord, finner Utskottet sig icke kunna dermed taga vidare befattning. Slockholm den September i8zjo. N:o 333. Ånk. till Exp. Utsi», d. 26 Sept. y kl. 2 c. m» Memorial, i anledning af uterrerniss ä Utlåtandet N:o 241. (U. A.) Det Utlåtande, Utskottet under ofvannämnde nummer afgifvit, i anledning af väckt motion derom, alt de medel, som inom Upsala Stift varit besparde af Skollärares löner och derefter använde för den nya löneregleringen vid Elementar-Läroverken, måtte ersättas, för alt användas till en fond för Emerili-löner åt Lärarne vid Stiftets Läroverk, har af PresleSlåndet blifvit återremitteradt, hvaremot detsamma är bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet den i5 och af Bonde-Ståndet den 8 Stats-Ulskollets Memorial, IV.-o 334, 335. ii sistl. Augusti; och sorn ärendet således, jemnlikt ^5 §. Riksdags-Ordningen, är genom 3 Stånds beslut afgjordt, kan någon vidare behandling deraf å Utskottets sida icke ega rum. Stockholm den 25 September r84o. Anis. till Exp. Utsi:, den 26 Sept., lil. 2 e. m.