Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ugglas nämnde, att en köpare nödvändigt skulle vara jäfvig derföre, att han är angifvare, hvilket icke är af någon betydenhet, ty utom köparne kunna ganska många andra angifvare linnas, nemi. de som selt att rict vilda skjutits, som har sig bekant att det skjulits, o. s. v. Åklagaren framträder också såsom angifvare,och då blir en köpare i dessa mål ojäfvig såsom i alla andra, utom som jag nämnt i brännvins-minuteringsmål, hvilket nu lärer vara föreslagit till uphäfvande eller förändring. Gr af Ugglas: Vore det så, som Gr. Lagerbjelke supponerat, att försäljningen af under förbjuden lid skjutet vikit skulle genom det nu föreslagna lagstadgandet hindras, så skulle det visserligen vara eli stort steg för jagtens vårdande, och jag för min del skulle förorda detsamma. Min fulla öfvertygelse är likväl, såsom jag förut yttrat, att med denna lag ingenting uträttas. Grin har sjelf uplyst, hurusom förbudet blifvit utsträckt till försäljningen af det vilda endast under några månader, och förbudet skulle nu utsträckas till köparena. Enl. min fulla öfvertygelse blir det lika mycket fogel köpt för det, och hela skillnaden är den, att det blir en klass lag brytare lill, som förut icke kunnat jäfvas. Jag vill icke fritaga mig sjelf, och kan öppet erkänna min förbrytelse. Det är visserligen förbjudet alt skjuta lupp på våren, och jag har likväl gjort det många gånger, och vill bevisa att dervid ingen skada tillskyndats jagten. Jag skjuter dermot icke hönan under någon tid på året. Hvad tuppen beträffar, så är det så, att om dessa tuppar fä vistas på leken, förstöra de leken genom att jaga bort annan fogel. Jag har flera sådana exempel. Jag trotsar någon atl, oaktadt jag erkänner att jag skjutit gamla tuppar om våren, upvisa i dessa trakter sådana fogellekar som hemomkring, och jag påstår, att om tuppen icke skulle linnas till, så skulle dessa lekar blifva bättre. Jag vill sålunda göra en stor skillnad mellan att skjuta lupp och alt skjuta hönan.
Har innehafvaren dröjt med vexelns förevisande och kursen derunder stigit, njute han ej högre kurs tillgodo än den, som s allde vid förfallotiden. 40 §. Vexcl-gäldenär vare ej skyldig betala, der ej vexeln till honom aflemnas och Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition, N:o 69. qvitteras. Är vexel utfärdad i flere exemplar, vare godkännaren ej skyldig erlägga betalning, med mindre det exemplar till honom aflemnas, hvarå godkännandet finnes tecknadt. 41 §. Betalar ej godkännaren hela vexelsumman å förfallotiden, tage innehafvaren emot hvad han får; och varde afbetalningen å vexeln tecknad, så ock serskildt qvitto meddeladt, om det äskas. 42 §. Viser innehafvare af vexel, genom öfverlåtelse in blanco, eller genom en behörigen sammanhängande och till honom fortgående följd af öfverlåtelser, sig vara vcxelns egare, då må godkännaren ej vägra att vexeln till honom betala. Innehafvare, som sålunda styrker sin rätt till vexeln, vike ej för annan, som påstår sig hafva bättre rätt dertill, så framt ej denna kan visa, att innehafvaren ej förvärfvat vexeln i god tro. Ej vare den, som skall vexel betala, förbunden att pröfva om öfverlåtelsorna äro äkta. Om åter gång stal an får bristande betalning. 43 §. Der vexelinnehafvare vill mot öfverlåtare eller vexelgifvaren bevara sin rätt till återgångstalan för bristande betalning, skall han å förfallotiden, ehvad vexeln förut blifvit godkänd eller ej, densamma till inlösen Uppvisa för den, å hvilken den är dragen, och om denna då ej erlägger full betalning, derföre protestera sist å andra dagen efter rätta betalningsdagen; utan så är, att protest för uteblifvetgodkännande förut skett och vexelinnehafvaren hos öfverlåtare eller vexelgifvaren sökt betalning - Kongl. MajUs Nåd.
St. matte i und. skrifvelse hos K. M. anhålla, att judar må förunnas rättighet till bosättning i alla rikets städer, äfvensom på landet, när de derstädes ega fastigheter, och att de derjemte måtte erhålla rättighet alt utan serskildt tillstånd förvärfva och besitta fast egendom såväl i städer som på landel, men att judar ej må ega att välja eller kalla prest, skollärare eller kyrkobetjening inom kristna församlingar, eller alt uti direktioner eller kommissioner, som hafva befattning med kyrkoärenden eller kristna undervisningsverket, deltaga i öfverläggningar eller beslut öfver dithörande frågor. Hr Gr. o. Landtm:s härefter först till bifall å Utsk:s i första punkten gjorda hemställan och sedermera till bifall å Gr. Gyldenstolpes tilstyrkande framställde propros:r, besvarades med blandade ja och nej; hvarpå Hr Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s ifrågavar. hemställan, samt då härvid ropades starka ja, jemte många nej, förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. Hr von Stockenström, begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voteris-propos.: Den som bifaller den i Allm. Besv.- o. Ekon.Utslcs betänk. N:o 107, gjorda hemställan, alt den ifrågaslälda utvidgningen af judarnes medborgerliga rättigheter må förfalla, röstar ja; den det ei vill röstar nej; vinner nej, bifaller R. o. Ad. det i Gr. Gyldenstolpes berörde betänk. bifogade reservation gjorda tillstyrkande. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 18. Nej — 13. Beträffande sedermera 2:dra punkten af förevar, betänk, hvaruti Utsk. tillstyrkt R. St., att uti und. skrifvelse hos K. M. begära, att K. M. täcktes hädanefter icke ulan gemensamt med R.
Vi torde få återkomma till denna fråga längre fram. Utskottsvalen företedde icke några större och märkvärdigare förändringar i utskottets sammansättning. Endast på ett par val vilja vi här fästa uppmärksamheten. Det ena gälde konstitutionsutskottet, der friherre Nordenfalk remplacera-des af kommerserådet Sjöberg. Att utskottets förlust genom friherre Nordenfalks tillbakaträdande icke kan skattas särdeles högt, torde få medgifvas. Hans tendenser hafva, alltsedan han förflyttades från första kammaren till den andra, i stigande progression lutat åt bondehållet, och han har för denna sin tillböjelse hugnats med den belöningen att insättas i riksgäldskontoret, der han antagligen i allt sluter sig till dess ordförande. Efter hvad som förljudes, är det på grund af sin egen begäran, som han nu icke invalts i utskottet, antagligen af det skälet att hans åsigter i fråga om det politiska » streckets », nedflyttande icke passa in med de styrande rösterna i landtmannapartiet. Att i den af-gångne baronens ställe insattes herr Sjöberg, var icke hellernågon öfverraskning. Herr Sjöberg har förut stått väl hos andra kammarens bönder, men hans hvassa tunga har väl antagligen någonstädes stött på patrull med den effekt, att han icke längre blef ansedd värdig att i riksdagens främsta utskott representera bondemajoriteten. Förmodligen har han nu gjort bot och bättring, eftersom han åter tagits till nåder och .for Stockholms valmän må det ju vara till stor hugnad att se åtminstone en af sina representanter stå så pass väl hos det mäktiga landtmannapartiet, att han kan få plats i ett af de politiska utskotten — om vi så må kalla konstitutionsoch statsutskotten. Af större betydelse var förändringar i statsutskottet, då herr Carl Ekman i första kammaren undanbad sig att vid valet ifrågakomma, likasom han äfven undandrog sig inväljandet i det tiomannaråd, som första kammarens majoritet plägar tillsätta. Som bekant torde vara, har herr Ekman sedan år 1876, då grefve Posse såsom talman icke längre hade plats i utskottet, i egenskap af ordförande ledt dess förhandlingar, och det kan icke gerna förefinnas något tvifvel derom, att utskottet i honom förlorat en duglig och energisk ledamot.
Om den icke skulle bära de nödige utgifterne och lemna någon afkortning, så är dess nytta så allmän och gemensam, som en enda bana möjligen kan vara, och landet skall således hafva mindre att beklaga sig öfver misslyckande af detta försök, än af hvarje annat. Derjemte skall en sådan felslagen förhoppning hafva till följd, att andra banor icke skola komma att betunga statsverket; och man skall åtminstone vid deras påbörjande kunna tillvägagå med fullkomlig insigt om följderne af sitt handlingssätt. Emellertid är landet, med antagande af denna bana, inom få år i besittning af ett medel att hastigt samla sina stridskrafter, der de kunna behöfvas, och äfventyrar icke att, mod uppoffring af en lika stor och ännu större summa, vara i saknad af dylika kommunikationer; hvilken brist icke ersätles derigenom, att flere smärre bandelar på åtskillige ställen i landet kunna vara för trafiken öppnade. Och om man åtminstone till en början vill förena denna bana med den färdiga delen af Köping-Hult-vägen, skall, utan alltför stora ansträngningar, en jemförelsevis kort tid erfordras, för att åstadkomma den förbindelse mellan Stockholm och Göteborg, som i allmänhet anses af öfvervägande vigt. Innan jag besvarar den invändning, som mött och sannolikt än vidare förekommer, afseende att förening mellan stntshanorne och den nyssnämnde KöpingHult-banan i intet fall bör ega rum, anser jag mig böra med några ord bemöta deras påslående, som yrka, att de delar af landet, som äro belägna öster om Wetten», lika gerna bort komma i fråga att upptaga riksbanan, som Westergötland. Det är den allmänna fördelen, som härllyter deraf, att alla de delar af landet, som af banan genomskäres, sättas i beröring med Westerhaget, hvilken gifvit och gifver Westergötland förelrädet, och de enskilde provinsernes anspråk, om än obe stridligen sig emellan lika berättigade, måste bedöminas efter denna grund. Dessutom skulle banan, om den blefve dragen genom Östergötland och Södermanland, icke utan betydliga omvägar kunna föras genom Nerike och Westmanland, hvilken sträckning af banan utgör ett oeftergiflig! vilkor, om den skall kunna dragas vidare norrut och häfda sitt namn af stambana.
Finner Konungen skäl, alt Kongl. Maj:ls Nåd. Propo ilion, N.-o 56. 7 den sökld stadfästelsen meddela, vardén bolagsordningen och Konungens beslut företedde hos Rådstufvurätt eller Häradsrätt i den ort, der bolagets styrelse enligt bolagsordningen har sitt säte. Rätten intage innehållet deraf fullständigt i sitt protokoll, och låte underrättelse om bolaget, på detsammas bekostnad, i allmänna tidningarna införas, derest ej, efter Konungens förordnande, allmän kungörelse i ämnet blifvit utfärdad. Förändring af bolagsordningen ege ej giltighet, med mindre den varder af Konungen stad fästad; och vare om anmälan hos rätten af den förändring, lag som nyss sagd är. § 2. Uti bolagsordningen skall uppgifvas den benämning, hvarunder bolaget sin rörelse drifver; och skall benämningen utmärka bolagets egenskap af aktiebolag. § 3. Bolagsordningen inuehålle uppgift om den ort, der bolagets styrelse har sitt säte. § 4. Genom bolagsordningen bestämmes, huru aktierna hos bolagets styrelse inregistreras, och huru skeende förändringar i aktierätten antecknas. § 5. Delegare, sorn ej till fullo inbetalt på honom belöpande andel i teckningssumman, skall, för hvad å hans lott är oguldet, afgifva sin skriftliga förbindelse, inom viss i bolagsordningen utsatt tid; och må den förbindelse, innan den är fullgjord, icke återställas med mindre utbyte sker, efter ihy bolagsordningen härom bestämmer, eller ock sådant fall inträffar, att återfåendet är, i öfverenstämmelse med § 6, medgifvet. § 6. Bolagsordningen utsatte, hvad äfventyr skall följa på delegares underlåtenhet att, inom rätter tid, afgifva sådan förbindelse, hvarom i § 5 förmäles, eller verkställa beslutad inbetalning å aktie. Bestämmes äfventyret till förlust af aktierätten, då bör tillika i bolagsordningen stadgas om delegaren efter sitt uteslutande från bolaget skall vara fri från vidare ansvar, eller om han ändock förblifver skyldig alt återstående inbetalning till större eller min - 3 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition t N.o 56. dre del fullgöra.
Så vidt sådane Contracter inpehålla någon utgift för Kronan, men dock äro af den patnr , att Charta derå äger rum, bör pj någon betalning af större eller mindre Sumanå till Contrahenten erläggas, innan han, derest Contracfet ej vöre på erforderlig Charta skrifyet, detsamma pred behörig Eyllnads-charta be* lagdt ; Och skall Contractet , sedan detta blifvit fullgjordt och den coqtraherade Summan fulleligen betald , honom affordras och Räkenskaperpe biläggas , på det vid Reyisiqnen deraf utropas må , huiuvida förordnandet härutinnan blif - BevillningsUtsk. Betänkanden. 87 vit iakttaget. Försummas detta af någon Kongl. Majus Betjente, som med ett slikt Contraets contrasignerande och utgifvande m. m. i och för tjensten haft att skaffa, plikte som i a5 §. stadgas. Till Contracter emellan enskilte personer , äfvensom till Köpeoch Bytes-bref, bestå Contrahenterne stämpladt Papper till hälften hvardera , om ej annorlunda dem emellan derom aftaldt är. §■ *7- Obligationer, deribland äfven å lån till Officerares Accorder , löpande Sedlar, godkände eller accepterade Räkningar, godkände eller protesterade Assignationer , de må innehafvas af enskilte personer eller publique Verk , böra, då de för Domare eller Executorer uppvisas, med det undantag, hvarom stadgas i 7 §. 1 Mom. af Kongl. Majus Nådiga Förordning om Afträdesoch Förmåns-, samt Boskillnadsoch Urarfva-mål den 28 Junii 1798 förses med stämps ladt Papper i följande progression ; De som innehålla under till och med 10 R:dr . 2 sk. Deröfver till och med 25 Dito . 3 — Deröfverjjtill och med 50 Dito . 6 Deröfver till och med 75 Dito . g _
Lyckligtvis hafva vi i Sverige ännu icke kommit derhän, att förvandla vår urgamla monarkiska författn. till en demokratisk, och derföre böra icke heller de stadganden, som här utfärdas, röja den sednare förfaltnms skaplynne, utan man bör fast mera vara serdeles angelägen derom, att den monarkiska principen bibehålies, d. v. s., att beslutande rätten i de administrativa frågorna tillkommer i första rummet K:s Befh:de och i det sista K. M. Sjelf. Hysande denna åsigt i allmänhet, anser jag den makt, som man i detta serskildta fall velat nedlägga hos församlingen och dess kyrkoherde, vara ganska vådlig. Den, som något vistats å landet och tagit kännedom om söckneslämman och dess förhandlingar, har icke kunnat undgå att bemärka, huruledes sockne stämmans beslut icke så sällan stödja sig, icke på oväld och sakkännedom, utan på en eller flera inflytelserika ledamöters inta lande, och det skulle således, på sätt Hr von Troil jemväl anmärkt, ganska lätt kunna inträffa, att K:s Befh:de genom församlingens motstånd förhindrades att i dylika frågor fatta ett beslut, som af nödvändigheten påkallades. Jag för min del vill icke med min röst bidraga till införande af ett system, som i sjelfva verket leder lill inskränkning i Konungamaktens beslutande rätt. Vi böra icke förbise, alt det här är fråga om att ordna ett förhållande, så att det leder till gagn och nytta för hela landet, och att dervid den högsta myndigheten i Staten ej bör beröfvas beslutande rätten, för att lägga densamma i händerna på dea lägsta. Då jag således nr denna synpunkt betraktar frågan, skulle jag förena mig med Gr. Lagerbjelke, så vida den sista delen af hans förslag vore upställd i sådana ordalag, att stadgandet upfyllde det ändamål, jag anser tjenligt; men om icke mitt minne sviker mig, har Gr. Lagerbjelke föreslagit, alt K:s Befh:de skulle ega rätt att emot socknemännens afslyrkande tillåta bränvinsförsäljning endast i de fall, då serskilda för socknen egna omständigheter dertill föranleda.
Penningar, 1849 års anslag 51,060: 40. efter afdrag af 20 R:dr Tillökning: för Upsala Akademis Bibliolhek 4,300: för Bibliolhekarien i Lund . 800: för Kemiska institutionen i Lund 500: för Botaniska d:o i d:o i Adjunktslöner: för Upsala 2,520: för Lund 2,700: Till Stipendier åt Theologi* Sludiosi Till yngre Akademiska lärare 2,000: för hvardera Universiteterna för Professor Kalseniauus i Upsala, förhöjning . för 8 Professorer å 300 Löner ät 2:ne Professorer uti Zoologi och Kemi i Upsala å 2,000 R:dr 6,200: 1,400: 51,040: 40. 300: — - 5,220: — - 2,000: — - 4,000: — 600: — 2,400: — ,000: 24,120: Indelta räntor, 1849 års anslag Indelt spannmål, d:o Elementar-läroverken. Reservationsanslag, 1849 års anslag Tillökning: Vederlag i och lör minskning i Termins-afgiften Folkskolarna : Penningar, 1849 års anslag Tillökning: för Garnisons-skolan i Christianstad Indelta räntor, 1849 års anslag d:0 3,062: 40. — 240: — _ Indelt Spannmål, Oindelt d:o d:o 55,081: 16. .1,115: 1,500: i ,000: Penningar, 1849 års anslag . ... Indelt spannmål, 1849 års anslag Carolinska Medieo-Chirurgiska Institutet . Barnbördshusen Ortbopediska Institutet, förra anslaget . Tillökning Veterinär-inrättningen i Stockholm Vaccinationens befrämjande Farsoters och smitlosamma sjukdomars botande. Svenska Läkare-sällskapet Svenska Akademien Velenskaps-akademien
7:o 8om reclan vunne nppl^8ninAar loire tillräekliAen visgb, buruvida cle an8la", l^on«I. Naj:t vicl 8i8ta kik8<1gA6N ä8kade oeb Hiket8 8täncler beviljade för I^olkunclervi8ningen, kunna blifva under kommande är för ändamälet tillräekliAa, batva ytterligare upplåningar i ämnet blifvit: infordrade att afgifva8 innan den 1:8ta in8tunclande ^.ugu8ti, oeb vill L.ongl. IVIapt ak kiket8 8tänder ett ökadt a»8lag ab 500: b varat 200 k:dr akulle använda8 till förbättring af lönevilkoren för Ötver-lbäraren vid lietta vigtiga Under vi8ning8-Verk, pä clet attnägonper80N med full 8kiekligbet mä vid Inrättningen vara att päräkna till kallande af I^äre8tändar6N8 plat8 elel8 vid möjligen för bonom inträdande laga binner, del8 vicl ban8 gfgäng. II:dr 8kulle använda8 för en n^ praeti8k lbärare, pä llet att undervi8ningen för 8ko!-ungdomen rnä ytterligare kunna nt8träeka8. 9:o 8undbet8-Lo1Iegium med Neclieinal8 ta ten; cr) I 8ammanbang mecl fördelningen utaf clet vi<I 8i8ta bik8dag beviljade an8lag till extra krovineial-b/äkare8 allönande, befallde Liongl. Naj:t D688 8uudbet8-LolIegium att inkomma mecl underdånigt för8lag till en allmän oeb fullt ändamäl86nli» reglering af l^rovineial-läkarevärden i kiket. FrV,. r/// /t. Ä. c ? 4/^- c /tä/iet. 7 50 -Ko/iA'/.
Föreskri./terne i denna § gulle äfven i afseende på Riks Nämnden för den, som enligt 23 § i samma Nämnd förer ordet. §• 46. l:o Ståndens Plena böra, då de angå allmänna Riksdagsmål, så ofta sig göra låter, hos alla Stånden pä samma tid hållas. Skulle ett Slånd tarfva flere Plena, än de öfriga, vare det Ståndet obetaget att, innan slutet af ett Plenum utsätta dag till det nästföljande; börande Ståndets Landtmarskalk eller Talman de andra Talmannen i tid derom underrätta, samt med dem om timman öfverenskomma, hvilken så bestämmas bör, att Riks-Nämndens och Utskottens vanliga sammanträden icke derigenom hindras. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 33. Ej må Plenum i Stånd hållas samma tid, som för sammanträde i Riks-Nämnden utsatt är; oj heller må annan Nämnd edler naij o t Utskott liktidigt med Plenum i Riks-Nämnden eller i Stånd sammanträda. Till Plenum i Stånd eller i Riks-Nämnden för påföljande dag må anslag sednare ej ske, än kl. G e. m. och lill sammankomst i annan Nämnd eller Utskott sednare, än kl. 8 e. m. den föregående dagen. Landtmarskalk eller Talman håfve ej makt att, utan Riks-Nämndens eller Ståndets samtycke, åtskilja ett Plenum. Hvad i detta moment finnes föreskri/vet, äger icke tillämpning på den i 13 § 2 morn. omförrnälda Nämnd, hvilken, titan särskildt anslag, alltid anses samlad, då Riks-Nämnden har Plenum. 2:o. Utom för de frågor, som skola i Riks-Nämnden afgöras, vare Stånden jemväl medgifvet, att på ett rum till gemensam öfverläggning rörande allmän, vid Riksdagen under handläggning varande fråga sammanträda, likväl utan rättighet att der besluta. Önskar ett Stånd sådant sammanträde • sagd t är. §. 47..
Staten hvarken är behörig eller berättigad att utöfva samma kontrollerande tillsyn, som öfver sina egna upbördsmän, utom det att Staten, för sin till dessa inrättningars förvar och förvaltning öfverlemnade egendom, måste vid deras möjligen inträffande obestånd träda in bland de borgenärers antal, som ingen förmånsrätt hafva. Jag är dock långt ifrån Den 2 December. 15 att mot nuv:de enskilda Banker hysa den ringaste skymt af misstroende, utan är fastheldre öfvertygad, att de skulle, efter skeende reqvisitioner, punktligen återbetala livad de af Staten fått emottaga, men ingen vet hvad framliden kan hära i sitt sköte; och inträffade en olycka med dessa Banker, så kunde Staten deraf taga en skada, hvars följder icke låta sig på förhand beräkna. Vidare frågar jag, hvilka väl de embetsverk äro, som skulle kunna genom sina styrelser afsluta öfverenskommelse med direktionen för en Bank-inrättning om penningars emottagande och återlämnande? Måhända kunna Riksg:sKont:s Fullmäktige, enligt detta verks medel, inlåta sig i dylika transaktioner, men dessa medel utgöra en obetydlighet i jemförelse med dem, hvaraf Statens öfriga intrader bestå, och hvilka ingå dels till Landtränterierna, för att derifrån hållas StatsKont. tillhanda, och dels till GeneralTullStyrelsen, för att också derifrån aflemnas till StatsKont. Icke kan någon Länsstyrelse i detta hänssende upträda såsom underhandlare och kontrahent med Bankdirektionen, emedan detta vore ett ingrepp i den dispositionsrätt, som StatsKont. har sig updragen öfver ränterikassorna. GeneralTullSlyrelsen skulle icke heller kunna göra det för sin upbörd, emedan äfven den skall, allt efter som den inflyter, aflemnas till StatsKont. Kanske är det således detta sistnämnda embetsverk, som skulle blifva den sannskyldiga kontrahenten. Men StatsKont. står lika väl som alla andra administrerande embetsmyndigbeter under Konungens bud och befallningar.
St. Fröt. 1840 och 184/• 4 "Sami. 1 Afd. 3 Band. 3o Häft, t 3 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 5a4* Beloppet och beskaffenheten af de för Rikets Sländer vid denna Riksdag disponibla öfverskotls-medel har Utskottet uppgifvit och utredt, i dess angående extra Stats-regleringen under J\:ris 354 oc^ 4^5 afgifne Utlåtanden. Utskottet får således nu hänvisa till hvad dessa Utlåtanden i detta afseende innehålla. Härjemte anser sig Utskottet, äfven vid detta tillfälle, böra erinra, att Rikets Ständer, uppå Utskottets derom gjorda hemställan, redan beslutit, att de för extra Stats-regleringen anvisade medel böra, intilldess de komma alt till de beviljade anslagen användas, göras frugtbärande, medelst inköp eller belåning af vissa uppgifna räntebärande obligationer. Således hafva Rikets Ständer redan stadgadt, huru förhållas skall med de till extra Stats-anslagen disponerade tillgångar, äfven under den tid som fordras, innan de varda för de bestämda ändamålen från Riksgälds-Contoret uttagne, men angående användandet af öfrige i berörde Utlåtande uppgifna tillgångar är något Rikets Ständers beslut ånnu icke fattadt. Och det synes just vara dessa vid extra Stats-regleringens slutliga uppgörande öfverblifvande och obegagnade medel, som förevarande motion afser. Deremot handlar Utskottets af arne Riks-Stånd bifallna och af 2:ne Stånd återremitterade Betänkande
”Nämnden eger ock att till Kongl. Majit göra underdånig framställning angående öfverflödiga komministraturers indragning eller om behofvet af ny komministratur, äfvensom anmälan, etc. 1 sammanhang med den sålunda förehafda frågan om reglerandet af Presterskapets löner, hafva Rikets Ständer nu äfven tagit i förnyadt öfvervägande den redan vid 1850—1851 årens riksdag väckta frågan om förändrad indelning af pastorat i de fall, då deras alltför stora folkrikhet eller vidd dertill gåfve anledning, och i hvilket ämne Rikets Ständer under den 19 Mars 1851 till E. K. Majit uflåtit underdånig Skrifvelse, hvaruti, på anförda skäl, anhållits, att i de stift, der pastorat finnas, som äro så vidsträckta och folkrika eller bestå af så många församlingar, att en delning af dessa pastorat för själavårdens behöriga handhafvande är af behofvet påkallad, E. K. Majit 424 ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 435. täcktes i nåder vidtaga nödiga åtgärder för en sådan delning.