Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen hoppas vi, att då husbehofsbrånvinsbränningen blir utträngd af fabriksbränvinsbrånniugen, man kan hafva stora inkomster att deraf påräkna, men innan den gamla näringen har väl kommit till ro och gått sin förvandling till mötes, torde det vara nog tidigt, att nu vilja skifta arfvet efter henne. Jag skulle tro, att om Staten finge behålla såsom direkt inkomst hvad bränvinsbränningen årligen i me2 H. 10 146 Den 28 December f. m. deltal har gifvet, så skulle det vara allt hvad Staten kunde rätteligen i följd af gammal vana hafva att fordra, och jag skulle tro alt ett helt annat lif skulle inträda i våra kommunala inrättningar, i eftersyn och handhafvande af de lagar vi stifta för bränvinsbränningen och försäljningen, om en större del af dessa medel finge gå till kommunerna direkt och att vi härigenom skulle komma i tillfälle att räcka en kraftig, en fosterländsk, en varm hand åt Regeringen i de förelag, som voro för fäderneslandet och hvarje dess afdelning bäst beräknade, vare sig jernvägar eller annat. Hvad Hr von Troil så förtjenstfull! i andra afseenden yttrat om den jernvägssträckning han föreslagit, behöfver jag icke uprepa. Må det behjertas af R. St.; jag är öfvertygad, alt för fäderneslandets bästa icke något jernvägsförslag f. n. kan framställas, sora är af den vigt i farans stund och förvara näringars lif, som det från Vetlern genom södra Sverige. Jag vågar äter förklara detta, med stöd af det utaf länets höfding afgifna yttrande, alt det icke är för min landsorts fördel, åtminstone i första hand, jag talar, ulan för fäderneslandets. Fullt öfvertygad, som jag är att om än jag och andra med mig skulle förlora någon R:dr på tunnan spannmål genom delta företag, dä Skånes spannmål kommer med på Småländska marknaden, fäderneslandets vinst pä det hela också är hvarje dess, landskaps, hvarje enskildts. i afseende på landthushållnigen i allmänhet, så är jag dessutom af deras mening, som tro att höga spannmålspriser i längden icke äro fördelaktiga.
Härjomte och för den händelse att detta förslag icke skulle blifva af Rikets Ständer antaget samt undervisningen i medicinen således, fortfarande såsom hitintills, komma att meddelas vid tvenne läroverk, har Herr Lovén fästat uppmärksamhet å nödvändigheten deraf, att det fullständigaste bland dessa läroverk, nemligen Carolinska Medico-chirurgiska institutet, erhölle den tillökning i lärarepersonal, som undervisningen derstädes oundgängligen kräfdo; och har derföre bemälde motionär, såsom ett alternativ till dess ofvanberörda förslag, hemställt, att på institutets stat måtte uppföras 4,000 Ridr till inrättande derstädes af en profession i fysiologi samt 3,000 Ridr för två nya adjunkturer, den ena i pediatri och den andra i psykiatri, med hvilken sednare lärareplats skulle förenas skyldighet för innehafvaren att tillika vara öfverläkare å det nya hospitalet vid Conradsberg och derstädes kliniskt undervisa i sinnessjukdomarnes behandling. Afven hos Ridderskapet och Adeln är genom en af Friherre G. von Duben väckt motion, som blifvit med förord af Grefve Henning Hamilton till Utskottet öfverlemnad, framställning gjord om inrättande vid Carolinska institutet af ofvanomförmälda två adjunkts-beställningar; och har, för ådagaläggande af dessa lärareplatsers behöflighet, motionären, utom annat, åberopat de motiver, hvarå det af meranämnde Kommitté afgifna såkallade intcrimsförslag, i hvad det Carolinska institutet afeer, sig grundar och som finnas utförligt framställde uti Kommittéens 126 StatsUtskottets Utlåtande N:o 123, underdåniga Betänkande, hvarest båda ifrågavarande ndjunkturer angifvas såsom under alla förhållanden nödvändiga; — hvarförutan Herr Lovén, beträffande den nya professionen i fysiologi, hvilken icke ingår uti samma förslag, erinrat, att hvad som, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, vore anfördt till stöd för inrättandet af en sådan lärostol vid universitetet i Upsala, egde sin fulla tillämpning på Carolinska institutet.
Och på samma gång märkte han något gnaga inom sig: ett samvetskval öfver ett eller annat, en ånger, en fråga. Vore det hans egen skuld? Hade han kastat bort sina år som sina pengar, onyttigtvis? Vore han en odåga, som intet gittat, medan alla andra sträfvat ärligen till eget eller andras bästa, och som derför rättvisligen lemnades att förkomma? Hvarför hade han icke tagit plats i ledet och kämpat, för ett eller annat, likagodt hvilket? Hvarför hade han inga vänner? Hvarför sute han nu här ensam, utan medel, utan utsigter, förklarad i akt? Han hade ju dock talangen; han hade kunskaperna; han hade ungdomen; han hade intressena; han hade äfven det ärliga sträfvandet, sökandet! Ja, hur hade det egentligen alltsammans gått till? Hvarför sute han nu här, såsom ett stycke vrak, hvilket allt ansedt och dömande inom landet offentligen förklarat till ingenting annat duga än till att kastas på den kulturella afskrädeshögen? Hvarför vore han ensam, ensam i sitt lif som i denna grå, skymmande höstkväll? Och hvarför just han, han allena ibland allasamman? Ty alla de andra toges dock med i räkningen; vänner och fiender debatterade deras sak; på honom allena kastade alla sten, alla partier; och när han sett sig om efter den eller de, som skulle höjt mottal, hade det tigits öfver laget. Skulle det vara slut? Helt slut? Han satt med vidöppna ögon och stirrade ut i kvällen: Slut ...!? Hvarför? Han hade lutat sig tillbaka mot en trädstam och betraktade ett ljus, som just tändes ute i bygden, det första kvällsljuset, budet om hem och trefnad. En bild kom sväfvande fram, stod ett ögonblick stilla och klar inför honom samt drog så åter långsamt bort. Han följde den med långa blickar, tills den försvann. Ja, också hon var borta! Hans svårmod svälde öfver, bilden af ljuset flöt ut, och en stor tår rullade utför kinden. Han blef sittande orörlig, medan det åter ebbade i hans själ och lade sig till hvila, – melankoliskt apatisk, bittert likgiltig, slö.
Ruldrrsk; pet och Adeln stadnat i enahanda beslut, fann, efter derom g]ord framställning, Ståndet för godt vänligen inbjuda Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet att i Preste-Ståndets ofvannämnde beslut instämma. S. D. Vid nu förnyad föredragning af Banco-Utskottets Utlåtande N;o 180, öfver gjorda anmärkningar vid Utskolieis Blänkande N:o i5q, i fråga om belåning af anfier och publika papi er, blef Betänkandet N:o j 5g bifallet, med de dervid i Utlåtandet N:o 180 föreslagna förändringar. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Betänkande och Memorial: N:o 158, i anledning af väckt motion om tillsättande af en Comité för att utarbeta föislag till en förändrad National-represenlation. Återremitterades. N:o i5q, angående, en till Utskotten öfverlemnad motion om revision af förvaltningen af ön S:t Baithelemy. Ståndet förklarade, att dt t ansåee den omnämnda motionen böra af Allmänna Besväisoch Ekonomi-Utskottet handläggas. Från Vä Ilo fl i ga Borgare-Ståndet. S. D. Ånyo föredtogs Banco-Utskottets Utlåtande N:o 180, öfter gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 189, i fråga om belåning af adier och publika papper. Ståndet beslöt, att, med vidblifvande af dess bifall till Betänkandet N:o 15g, alsia Utlåtandet l\:n 1 Po. S. D. Föredrogos ån vo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens nedannämnde Memorial och Utlåtandet»: N;o 190, nied förslag till votering i Förstärkt Stats-Ulskott, i anledning af Riks-Slåndens skil jagtiga beslut öfver Utlåtandet, JN:o 135. Uote rings-propositionen godkändes.
– Denna brinnande lust att tukta och föröda det Dåliga, d. ä. det Svagare – är, då ni besinnar, att det Dåliga, det Svagare uppstiger ända till Guds egen thron, att Cherubim och Seraphim icke äro rene, att den Högste alla verldars Criticus kunde gerna dömma dem till skorrare i sång och fånar i snille, är, säger jag, en ursinnighet. De stora sinnens art är, att ljunga endast mot våldet, pröfva sin styrka endast mot den starke, men le mot de svaga, i skyddande gudomlig mildhet” 28. Ungefär likaledes förhåller det sig med de andragna profven af skryt. Leopold berättar, att Thorild hotat ”göra med en blixt till grus hela stora Vitterhets-skrån, med alla deras lagar och rätter”. Läser man nu Thorild sjelf, så lyder det åsyftade stället: ”Hvad är det icke för synd och skada, Min Herre, att Naturen skall vara så oändligt mera hög och rik, än en vitter mans lilla skalle! ja, än hela stora Vitterhets-skrån, hvilkas alla rara konstverk, lagar och rätter en enda blixt af Naturens Geni gör till grus” 29. Visserligen var, bland alla de tillvitelser som gjordes, ingen så grundad, som den om en omåttlig egenkänsla. Att på minsta vis dölja denna stolthets djup och vidd, föraktade han; och vi kunna hvarken neka hennes måttlöshet, eller öfvermodet af hennes yttringar. Men hon är till den grad naiv, att i den fullkomliga renheten af hennes naivetet ligger någonting oskyldigt, ett det godsintaste uttryck af öppenhjertighet, som ofta hos en opartisk läsare framlockar, på samma gång, en öm rörelse och ett ironiskt smålöje. Hit höra likväl icke de åtskilliga utlåtanden af sjelfberöm, dem han tydligen menar blott på skämt. Sådana äro t. ex. de, i hvilka han liknar sig vid Oden, Moses, Nimrod, Hercules m. fl. Leopold tager (eller låtsar taga) dessa jemnförelser såsom menade på allvar. Enligt honom, har Thorild ordentligen förklarat sig för en ”Halfgud”.
Likväl och då Riksens Ständer inhemtat, att tili berörde summa äro inbegripne åtskilliga utbetalningar, som, i följd af E. K. Mits Nådiga Förordnanden, egt rum, men icke egenteligen synas hafva bordt belasta öfverskotten, såsom arfvode till Under-Läraren vid Gymnastiska Central-Institutet, Löner till Häradshöfdingarne i de nya Dornsagorne inom Helsingland och Westerbotten, samt hvad utöfver Stats-anslaget erfordrats till Skrifmaterialier, ved och ljus för de publike Einbets-Verken , helst till dessa utgifter först bordt användas de besparingar, som varit att tillgå på de Hufvud-Titlar, hvartill utgifterne kunnat hänföras; få Riksens Ständer alltså bos E. K. M. i underdånighet anhålla, det dylika dispositioner på öfverskotten hädanefter icke måtte ega rum, samt i allmänhet dessa medel icke ålitas för andra utbetalningar, än dem Riksens Ständer derå an - 3 5 C 'Underdåniga Skrifvelse?'. •vist, eller förr än Riksens Ständers begifvande dertill erhållits; hvarjemte Riksens Ständer lämpeligt pröfvat, att de Högstsalig H. M. EnkeDiotmingen Hedvig Elisabeth Charlotta i lifstiden tillhörige Actier i Götha Canal-Bolag, tecknade för ett Capital af 35,000 R;dr och hvarå inbetalningen, efter H. M;ts död, blifvit fortsatt, medelst anvisning å Öfverskotts-medlen , skola till Riksgälds-Contoiret öfverlemnas. Hvad för öfrigt angår dispositionen af Stats^ medlen för år l8ai samt redovisningen för de samma; så har, vid granskningen häraf, Riksens Ständers uppmärksamhet blifvit fästad å följande omständigheter J 1:0 Enligt E. K. M:ts Stats-Contoiret meddelade serskilde Nådiga befallningar, har StatsRådet m. m.
Lag i dest wigtigaste delar onyttig, och i stället för tydliga Lagar, som beständigt kunna förbättras, och fullkomnas, anskaffas för särskilta Gods 8peciels förordnanden, hwilka ehuru owanlige, otydlige och äfwen oläslige de kunna wara, likwäl göra anspräk pä en waraktighet, som icke en gang för wara Grstndlagar, enligt nu gällande Regerings-Form, funnits nödwändig, och der för öfrigt skulle lända til Fäderneslandets heder, om, sedan de mäst hyfsade Nationer redan uphäft desse lemningar eller nya telningar af keo> tl-cki<;men, Swear och Göther, som aldrig warit af främmande Nationer med wäld twungne til sadana Inrättningar, icke wore de sista ar förekomma ytterligare harmningar deraf, hafwa Riksens Stander ansett oftanämnde cli8po8-tion8-frihet böra jämkas innom billiga och för Samhällets allmänna nytta afpassade gränsor, samt til följe deraf trott sig böra hos Eder Kongl. Majit i underdänighet anhälla om Nädigste 8an^ion och bekräftelse af följande närmare bestämmelse och tillägg wid det för detta amne lämpliga Lagens rum XVI c^xie. 1 §. Ärfva-Balken: Wil någon man eller qwinna gora lestaMk!ntc:, hafwe wald göra det munreliga eller skrifreliga, med eller utan wilkor; och wjttne twänne goda Män ac thet 1'estamente ta war gjordt, med sundt och fullt förstånd, sch af . fri Den 27 Mars. noi fri wilja: Stande ock honom fritt at lata witcnen weta dest innehålleller ej. Äro ej wittnen at Lilga, och utredc warder at lestor rntrl sin död warit utur stand fatt Wittnen anstasia; äge ock ta Hstamemst laga Araft, sa framt der sinnes med egen hand uuberstrifwit. Bortgifwer någon fast
N:o 69, i anledn. af väckte motioner angide förändring af de befordrings-lagar, hvilka gälla för prester, blifvit af bemälde RiksSt. fattade, i fråga om den punkt, som angår en af KontraklsProsten Emanuelsson väckt motion. Gr. Sparre, Erik: Vid det förhållande, att LagUtskis ifråäavide afstyrkande Utlåt, är bifallet af R. o. Ad. samt 2:ne andra D en 25 F ebrn ari. 395 Stånd, torde enligt den hittills af Hr Gr. o. Landtm, följda praxis propos. å bifall lill inbjudningen ej framställas, hvarföre jag anhåller om dess läggande till handlingarne. Hr Gr. o. Landtm, framstälde att vid det af Gr. Sparre uplyste förhållande, som äfven intygades af från PresteSt. ankommet protis-utdrag, R. o. Ad. torde finna att de nu föredragne prot:sutdragen ej föranledde till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Ropades Ja. 11. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 4 e. m. In fidem protocolli, Alberl Munck. Thorsdagen den 25 Februari 1858. Plenum kl 5 e. m. Justerades 4 prot:s-utdrag för den 24 dennes samt pleni-protm för d. 12 sisth Dec. f. och e. m. Föredrogs ånyo Bevilln.Utsk:s d. 20 och 22 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 33 ang:de beräkningen af Tullmedlen, Saluacoisen, Postmedlen, KartaSigillata-afgiften och Bränvins-bränningsmedlen. Härvid anmälde sig och yttrade Hr Prytz, Lars Adolf: Jag anhåller vördsammast att föredragningen af detta mål måtte upskjutus emedan många ledamöter öro frånv:de, hvilka, under den förmodan att valet skulle föregå föredragningen af de på listan uptagne mål, trott sig kunna dröja utan att likväl försumma detta vigtiga ärende.
Ty skall ej någor 1 stål - ao Lag-Utskottets Betänkande, N-o Si. let för laga fullmäktig, låta öjvermaga, tjenstedräng eller annan otjenlig gifva dess skrijter in, eller till mundtligt förhör skicka; gör det någor; böte i Under-Rätt Fem daler, i Hof-Rätt Tio daler. 16 §. Tager någon sig talan för Rätta i den sak, der han hvarken är målsegande eller ombudsman, eller eger å Embetes vägnar kära och söka, eller efter lag dertill lof häfver ; böte i Under-Rätt Fem daler, i Hof-Rätt Tio daler, eller mera, som saken är till. Sker det hos Konungens Befallningshafvande; böte Fem daler, Konungens ensak: fylle ock i dessa fall allan skada. 16 Gap. 1 §\ Andra punkten i denna § ändras till följande lydelse : Nöjes endera parten ej deråt; gifve han det Rätten tillkänna genast, eller sist innan nästa dag tilländagått och lägge sedan dess besvär in i Hof-Rätten, inom hälften af den tid, som i lagvadda saker föreskrifven är; vare ock Domaren skyldig att teckna å Utslaget hvad dag, klockan före tolf, det ske bör. 17 C ap. 3 §. Fjerde punkten af denna § ändras sålunda: Kommer ej vittne, som stänidt är; böte i Under Rätt Tre daler, i Hof-Rätt Fem daler: och lägge Rätten sedan viss dag och vite före. 31 §• Slutet af denna §, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 30 Maj 1835: ”Fäller Lagman någon till ed, då bör lian den gånga, innan Tinget slutes: är han sjelf ej tillstädes, lägge eden af inför nästa domstol i orten, inom den tid, som Lagman föreskrifver*, kommer alldeles att utgå» 18 C a p. 3 §•
Allmänheten såg snart, att hans oaflåtliga sträfvan var att få hvaije nummer af tidningen mera omvexlande, mera innehållsrikt och gediget än det näst föregående. Hon belöhade hans sträfvan genom att flitigt prenumerera. Sjelf sade han: » En tidning kan aldrig stå och stampa på samma punkt. Dess utgifvare kan aldrig, om han lyckats tillkämpa sig en framskjuten ställning, hvila. Han måste arbeta hårdare än någonsin för att bevara denna ställjiing och allt jemt hålla sin tidning i främsta ledet. Den dugande tidningsmannen är aldrig nöjd med hvad han har: framfor honom står alltid ett mål, för hvars vinnande han måste offra alla sina krafter. » Tänkvärda ord, hvilka hvarje tidningsman borde taga ad notam. Storey^herskade nu som en envåldsfurste i sitt lilla rike. » Jag yilT hellre vara egare af Chicago Times än president i Förenta Staterna », skref han en gång till en bekant, och han menade hvad han skref. Han älskade sin tidning. Han förstod att uppskatta dess vidsträckta och mäktiga inflytande. Han såg deri en magisk makt hvilken han allena beherskade. En vink af honom, och hela republiken sattes medelst osynliga trådar i rörelse. Times var för honom ett slags motstycke till Aladins lampa, en trollstaf, hvarmed han kunde efter behag göra godt eller ondt, inverka på massorna, skapa allmän opinion, lyfta den enskilde eller krossa honom, väcka moraliska hvirfvelorkaner eller förvandla dem till milda vestanflägtar — korteligen, en makt större än presidentens i någon republik, än någon konstitutionell konungs, och öfverträffad endast af ryske sjeltherskarens. Hvarför skulle han Önska lemna sin tron för att stiga ner till den ödmjuka stol, som hvart fjerde år byter om innehafvare? Han kände icke sin öfverman i fråga om helsa, makt och inflytande i samhället, och han njöt i fulladrag deraf. Han visste, att han sjelf brutit sig en väg genom hardt när obetvingliga hinder. Han hade söndrat sig från massan, och männens hat eller qvinnornas kärlek betydde för honom intet.
Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe, S. X)- F öredrogos å nyo och biföllos följande .Stat 3- Utskottets den 17 April pa bordet lagda Memorial, af deri 11 nästföregående, rörande 1:0 He rr Professoren Doctor Wijkmans Memorial om p rescript iöns - tid för redovisning af krigskostnad s-medel. 2:0 Eftergift och afskrifning af den sedan år 1812 Särna Sockenboer ålagde Bevillning. Ut Supra. Ex Protocollo 1A• G. Silverstolpe. S. Di "Upplästes å nyo och bifölls Stats-Utskottets den 11 April afgifna och den 17 på hordet lagda utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid, Utskottets Betänkande, om trycknings - kostnaden för Respectiva Piks-Ståndens Protocoll och Bihanget dertill; anseendes ltidderskapet och Adeln upplagan af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll höra till 1000 Exemplar bestämmas. Ut Supra. E x Protocollo. A. G. Silverstolpe. S. D. Den 19 Aprili S. D. V id förnyad föredragning af Stats-Utskotteis, den 11 April afgifna, och den 17 pn bordet lagda utlåtande, i anledning af Konungens N.,d iga Proposition, angående upptagande och erica nnamie af några Svenska TJndersåfares fordringar, blef det samma af Hoglofl. Ridderskapet och Adela för öfrigt bifallet, och hvad angår de af Stins-Utskottet framställda alternativer, rörande disposition af slen tredjedel af Sederholmska älfvingarnes fordran, hvilken ej skulle korinna dem till godo, beslöt Hoglofl. Iiidderskapet och Adeln, det skulle den samina, i likhet med hvad, i afseende på de vid 1812 års Riksdag anmälte för-' dringar, skett, till Lancltbruks-Aöademien ofverlemnas. Ut Supra.
Upplästes och lades på bordet StatsUtskottets Betänkande, af den 17 Juni, angående den summa, sorn för Statsoch RiksgäldsVerkets behof erfordras, att genom allmän be - Din 20 Juni. 493 bevillning utgöras, hvilken Utskottet till 2,500,^00 R:dr föreslår. Upplästes och lades på bordet Statsutskottets, under den 17 dennes afgifna, berättelse och utlåtande om RiksgäldsVerkets sty.; reise och förvaltning sedan 1812 års Urtima Riksdag, samt detta Verks nu varande tillstånd, i anseende till skulder, tillgångar och fordringar. Justerades följande : Utdrag af Profocollet, hållet hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, den 20 Juni 1S15. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln att öfver StatsUtskottets denna dag inkomna Betänkande, angående åtskilliga omständigheter som äga sammanhang med Regleringen af Rikets Penningväsende, skyndsamligen inhämta BancoUtskottets utlåtande i de delar Bankens biträde röra. Ut supra. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln anmoda BancoUtskottet att till Riksens Ständer aflemna det, i beraälte Utskotts Betänkande om publiciteten af Banco Sedelstockens belopp åberopade, yttrande öfver denna fråga af BancoFullmägtige, jemte de tvänne dithörande särskildta vpta.
H (ändrad) ”Den, sorn vili, att endast Departements-Cheferne för Justi t i asoch Utrikes Ärenden skola kallas Stats-Ministrar, men de öfrige Ledamöterne Stats-Råd, röste Ja,” ”Den det ej vill, röste Nej.” "Vinner Nej, anställes omröstning öfver följande proposition:” Bihang till R. St. 1 Constitutions-U. skoters Memorial Nio 73. ”Den som vill, alt alla Slals-Rådcls Ledamöter må benämnas StåtsRåd, röste Ja," ”Den det ej vill, röstar Nej.” ”Vinner Nej, anses samtlige Departements-Cheferne böra tilläggas titeln af Ministrar.” ”Härigenom tror Conslitutions-Utskotlet sig hafva afhulpit den förmenta, ehuru tili ingen tvetydighet ledande ofulisländigheten i propositionens uppställning, hvaremot Utskottet destomindre kan, i anledning af anmärkningen emot all stags titulatur för Stals-Rådets Ledamöter, vidtaga någon ändrings-åtgärd, som Ridderskapet och Adeln ej allenast förklarat för dess gemensamma tanka, att två Siats-Råd utan Departement borde finnas, utan ock nu senast gillat Utskottets jemknings-förslag , att desse StatsRåd skulle blifva tre. M (ändrad) "Den, som gillar Conslitutions-Utskoltets redaclions-förslag vid io §» Regerings-Formen, röste Ja.” "Den det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, antages en så lydande redaction: "Linan ärendena inför Konungen i Stats-Rädet föredragas, skola de, efter nödiga upplysningars inhemtande, behandlas uti Stats-Råds-Beredning, der ordet föres af den bland Stats-Råden, som Konungen dertill nämner, och hvilken eger att, sä ofta ärendenas gång det fordrar, Stats-Rädet sammankalla S 1/2 (ny) J'Den som vill, att i 35 §. Regerings-Formen, äfvensom i 41 §•
Fem år, utan äfven om iagttagelser, i afseende på tullen för landtmanna-producter, vid de traclater med främmande makter, som framdeles uppgöras, dels ock Preste-Ståndet för dess del beslutat, att, i den underdåniga skrifvelse, som till Kongl. Maj:t kommer att vid Tulltaxans öfverlemnande aflåtas, Rikets Ständer borde förklara: 1:0 att, med erkännande af Kongl. Maj:ts rätt, i afseende på förbuds utfärdande och upphäfvande emot inoch utförsel af varor, Rikets Ständer i den Tulltaxa, som härjemte i underdånighet öfverlemnas, til 1- kännagifvit, å hvilka varor ineller utförselstull bör, enligt deras önskan, ega rum; hvarvid Ständerna likväl, å de varor, för hvilka förbud blifvit föreslagne, utsatt tullafgifter, för att icke, genom följden af saknad tullbestämmelse, lägga något band på Kongl. Maj:ts rätt att förbuden upphäfva; och 2:0 att, då Rikets Ständer uti denna Tull-taxa icke kunnat bestämma annan tull än den, som efter närvarande omständigheter med Statens intresse öfverensstämmer och bäst försäkrar Statens inkomst, Rikets Ständ er till Kongl. Maj:t öfverlåta rättigheten att, efter sig företeende omständigheter, äfvensom för beredande, i afseende på utländska makter, af en för Svenska handeln förmonlig reciprocitet minska eller nedsätta den i Tull-taxan utsatta tull. Hvad nu först angår Ridderskapels och Adelns ofvanförmälda bifall till Utskottets förslag, angående underdånig hemställan om fix tull å spanmåi samt om tullen å landtmanna-produrter i allmänhet vid traclaters uppgörande, anser Utskottet, att, då de öfriga Stånden, derigenom att de icke ogillat delta Utskottets förslag, måste anses jemväl hafva detsamma bifallit, Hör till Bevillnings-Utslcottets Memorial, N:o 41.