Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
existerar på ön, vore sådant att anse som en brottslighet mot de öfverenskommelser, som af dessa tractater bestämmas, oell hvilka bestämmelser icke höra lill Ständernes öfverläggning. Jag begär bifall å betänkandet. Hr von Troil: Det kan ej undgå alt synnerligen förundra mig och troligen äfven de flesta åhörarne, att finna en så gammal practicus, som Frih. Jac. Cederström, icke veta att göra skilnad emellan slafveri och slafhande!. Han borde väl känna, att slafveriet fortgått i mångaländer, äfven sedan man afskaflfat slafhandeln, och att slafvar til! flera millioner finnas i Norra Amerika, fastän slaf-import D t n 5 September f. m. dit är förbjuden. Jag har aldrig sagt att slafhandei idkas på St. Barthelemy; jag känner, lika väl som Frih Cederström, de traetater Sverige ingått med främmande makter för alt motverka denna skändliga handel; men jag har sagt, att slafvar finnas på St. Barthelemy, och då Stora Britannien med betydliga uppoffringar beslutat att afskaffa slafveriet i sina vidsträckta colonier, ehuru mycken fråga kan vara, om icke samma beslut kommer att medföra högst kännbara förluster; så borde Sverige icke blottställa sig för skymfen att vara en slaf-stat, derigenom att tillåta slafvar alt finnas på sin enda ullia-marinska besittning, en ofruktbar ö. Jag förmodar att ett sådant förhållande, oförenligt med den Svenska friheten, äfven varit obekant för Regerln, och jag tror att om saken till densamma af Ständerna framställes, med deras tillstyrkande om åtgärders vidtagande till införande af ett annat föi hållande, skulle säkerligen en sådan anhållan af Styrelsen omfattas med synnerligt välbehag och bringas i verkställighet. Jag kan således icke finna mig vederlagd af hvad Frih. Cederström yttrat i ett helt annat ämne än hvarom jag talat. Hr Ribbing, Bengt: Till svar å Frih. Cederslröms yttrande får jag icke allenast åberopa hvad Hr von Troil nu sagt, ulan jag erbjuder mig, om så behöfves, alt bevisa att slafveri existerar på St.
Den ene kör hästarna, den andre står bakpå och måste oupphörligt springa ned, dels för att skaffa plats, om där är folksamling, och dels för att stöda vagnsstången, om det går utför en backe och vagnen saknar broms. Han är i en alldeles otrolig aktivitet. Då man åker ut och kommer hem, ställa alla barnen i den lilla kolonien upp sig för att beskåda härligheten. De äro alltför väl uppfostrade för att säga ett enda ord och taga sig synnerligen väl ut i sina brokiga dräkter. Hela gårdsplanen är inhägnad af blomsterrabatter, på hvilka azaleor och kameliabuskar utbreda sina glänsande blad. Japaneserna kunna icke fördraga åsynen af blommande kamelior, ty de finna det riktigt ohyggligt, att kronbladen icke falla utaf ett i sender, utan att hela blomman faller utaf på en gång. Det framkallar för deras fantasi tanken på — afhuggna hufvud. De blomma i februari och mars, och kunna ofta om morgnarna vara klädda i lätt snödräkt, utan att det generar dem det minsta; man blåser utaf dem snön, och blomman är lika strålande, ung och oberörd. Vi européer betrakta dem ju också med stor beundran, trots deras dåliga anseende i Japan. Vår stolthet äro två sjTenträd, som vi med stort besvär hafva förskaffat oss från Vancouver; om de kunna acklimatiseras är en annan fråga. Det är med växter som med människor; alla kunna icke tåla att ryckas upp ur hemmets jord, alla kunna icke slå rot i främmande jordmån! Vår grannes trädgård ligger jämsides med vår backe, och ett johannisbrödträd samt ett fikonträd sträcka sig högt upp. I skymningen upptäcker jag kocken i dessa träd. Ganska riktigt; nästa dag stodo dessa frukter som dessert på bordet, men figurerade då också i räkenskaperna. Denne kock är en mycket uppfinningsrik herre, i synnerhet när det gäller att fylla pungen. Han försmår intet! Till inventariet i vårt hus hör också några hundar, däribland en äkta kinesisk » Ohinchin » - hund Denna race har fått sitt namn efter en märkvärdig rörelse de göra med frambenen, som de med en bönfallande svängning upp och ned sträcka upp mot sin herre, under det de sitta på bakbenen.
Maj:t anser lämpligt att, om någon nettobehållning af passagerareoch godstrafiken å statens jernbanor under tiden intill 1860 års slut uppstår, densamma får ingå till byggnadsfonden, men att således äfven, i fall någon brist skulle dervid uppkomma, den må af nämnde fond få bestridas. SO Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. Jtä 26. Till upplysning i ämnet låter Kongl. Majrt till vederbörande Utskott öfverlemna : l:o. Kommittéens underdåniga betänkande och förslag, med åtföljande kartor, ritningar ocb kostnadsförslag; 2:o. Ofverste Ericsons i ämnet afgifna betänkande, jemte en karta, hvarå det af honom föreslagna jernvägsnät är uppdraget, samt en specialkarta, å hvilken den af honom ifrågasatta förening i Stockholm af Vestra och Norra stambanorna finnes utmärkt; 3:o. De till Kongl. Maj:t inkomna petitioner i fråga om riktningen af jernvägsstambanorna. Som till betäckande af de utgifter, Kommittéen nödgats i och för det åt densamma i nåder lemnade uppdrag bestrida, det af Rikets sednast församlade Ständer för sådant ändamål till Kongl. Maj:ts disposition ställda anslag af 60,000 R:dr B:ko icke befunnits tillräckligt, i anseende till den större utsträckning undersökningarne måst erhålla, och Kongl. Maj:t derföre, på Kommittéens underdåniga anhållan om ytterligare anslag, anbefallt Stats-kontoret att af under händer varande medel för undersökningarnes fortsättande förskjuta 17,000 R:dr B.ko, som likväl, enligt hvad Kommitléen nu upplyst, icke till fullo komma att åtgå, hemställer Kongl. Maj:t, att sedan Kommittéen afgifvit redovisning öfver de till dess disposition ställda medel och till Stats-kontoret återlevererat den då befintliga behållningen, Stats-kontoret måtte ega att af Rikgälds-kontoret utbekomma ersättning för beloppet af dess fordran hos Kommittéen. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
R:dr Ruut. 165,858,35 12,943,35 41,850,01 7,281,76 57,756,96 4,720,89 32,115,05 43.619.60 4,102,62 34.876.65 46,715,63 1,695,66 45,552,13 l,618,oo 26.526.60 omkr. 3,700,00 13,060,50 10.260.66 Anm. a) Oberäknade för kortare tider å landet 22, i städerne 2. — b) Debiterad afgift. — c) Oberäknad för kortare tid 1. — d) Oberäknade några tillfälliga. — e) Debiterad afgift. — f) Inberäknade för kortare tid 6 å landet och 4 i städerna. — g) Oberäknade 11 för kortare tid, — h) Oberäknade 30 tor kortare tid. — i) Oberäknade 18 för kortare tid. — k) Ett par tillfälliga oberäknade. Bränvins-minutering och utskänkning. Landväga kommunikationer. 57 till Hushållnings-Sällskapen: till Städerna:
Oindelt spanmål såsom i 1861 års Riks-stat 36,099: — Fouragering af Artilleriets och Värfvade Kavalleriets hästar, Förslags-anslag : Nuvarande summan 350,000: Tillkommer: Förhöjning 40,000: — - Mathållning för manskapet vid Garnisons-regementena: Nuvarande anslaget 200,000: Tillkommer: S:gr Beväringen. Lifbevärings-regementet: Nuvarande beloppet 31,911: 50 Afgå genom öfverflyttning till Svea Lifgardets anslag 4,000: — D:o d:o till Andra Lifgardets d:o ... 4,000: — 8,000: Gotlands National-beväring: Nuvarande anslaget 123,814: 50. Tillkommer: l:o Öfverflyttning från anslaget för Svea, Göta och Wendes Artilleri-regementen 9,938: 90. Expeditions-Utskottets Förstat) till unilevd. Skrifvelse, N:o 153. Penningar. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. S p a n m å 1. Summa Riksmynt. Indelt på förslag. Oindelt. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kubikfoten. St. tind. Skrifvelse, N:o 135. Of ver flyttning från anslaget för ofvannämnda Artilleri-regementen : Oindelt spanmål, 655 kubikfot, å 2 R:dr 1,310: — Hallands beväring Wester-Norrlands beväring, lönefyllnad Bevärings-manskapets vapenöfning, För slags-anslag: Nuvarande summan 458,333: — Tillkommer: Förhöjning 41,667: — S:gi Matcriclen. Försvarsverket till lands i allmänhet eller Krigs-kollegii Afdelningar, Reservations-anslag: Nuvarande beloppet 1,140,172: 65 Tillkommer:
Ständers underdåniga Skrifvelse, angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Första IIuf vud-Titel. (jStatsUtsk. N;o 79.) S. A. K. Vid den af Rikets Ständer verkställda reglering af Riks-Statens Första Hufvud-Titel, innefattande Kongl. Idofoch Slotts-Staterne hafva R. S. jemväl i öfvervägande tagit det uti E. K. M:s Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof framställda förslag, att anslagemför de Kongl. Lust-Slottens underhåll, såsom varande af enahanda beskaffenhet med det för underhållet af Stockbonäs Slott redan på S:de Hufvud-Titeln uppförde anslag, må till samma Titel öfverflyttas med fortfarande oförändrade summor för hvarje Lust-Slott; men då, för dispositionen af de å sistnämnde Hufvud-Titel uppförda byggnadsanslag, är föreskrifvet, att kostnadsförslag öfver ifrågakommande arbeten skola i stadgad ordning upprättas och af vederbörande Embetsverk pröfvas, entreprenad-auetioner för verkställigheten derefter hållas samt besigtningar å det verkställda arbetet m. fl. coritroler ega rum, hvilkas iakttagande vid reparationer å LustSlotten ofta skuile dels icke låta sig göra och dels blifva förenadt med väsendtliga olägenheter; så hafva Rikets Ständer funnit det vara läfbpligare, att det ankomene på E. K. M:s Nådiga förordnande, huru de för Lust-Slotten anvisade underhållssummor skola för de afsedda ändamålen tjenligast användas, samt alltså ansett anslagen för Kongl. Lust-Slotten fortfarande å Första Hufvnd-Titeln böra. qvarstå.
Sedan smaken för Caffe blifvit hos Na.’ ilonen, åtmindstone inom vissa Bolk-classer, till den grad rådande, att denna öNerflöds-artike! nu mera näsjan kan räknas för en nödvändighetsvara, har Utskottet funnit så mycket mera betänkligt, att styrka till förbud emot införsel och allmänt bruk deraf, som anledning alltid skulle förekomma till den farhåga, att dess hemliga inpraktiserande ej kunde fullkomligen hämmas; aldramindst så länge denna begärliga vara är i Norrige till iuförsel tillåten, och oaktadt hvad bevakning som heldst, tillfällen ej skulle saknas, att derifrån land vägert befordra dess införande till Sverige, Den enda utväg, sorn vid detta förhållande skulle, efter Utskottets tanka, kunna med något hopp om påräknad verkan vidtagas till inskränkning i bruket af denna för Handels-vågen betungande import-artikel, vöre att, jemte det införseln försvårades genom en lämplig förhöjning i Tullafgiften, den Utskottet anse, kunnautsättattas i stället för 4 till 6 sk. fedet, förbud tiII1'': a mfärdades emot all försäljning af till red t Caffe ’ Jiällare, Chffehus och Krogar, samt andra alimaaria .-ställen, äfvepsom vid Marknader och Auctioner i Städer och på Landet, och dessutom en hvar, »44 Den 20 Jimil hvar, sorn ville förtära denna dryck, ålades eii viss consumtions - afgift, isynnerhet om Riksens Ständer för framtiden bibehålla consumtions-afgift för Bränvin; och skulle det då uppdragas Beviilnings-Utskottet, att afgiftens belopp föreslå. 7:0 Att jemte ett fortfarande Förbud emot införsel och bruk af andra, än de i tt f. uppi räknade vin sorter, minut-försäljning af de tillät-, ne må inskränkas endast till ordentligen privi. legierade Källare, samt Tullen bestämmas i lämpligt förhållande till varans pris och myntets värde, och for öfrigt ali införsel af vin på bouteiller alldeles ,förbjudas, såsom för den inhemska glastillverkningen menlig.
Herr Grefven och Landt Marskalken hem» ställde om Ridderskapet och Adeln ansåg Constitutions-Utskottets Memorial böra, i anledning af de dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återförvisas, hvilket bifölls. Före - Den 2? April. Företogs till pröfning ConstitutionsUfskottets den io dennes aflärne samt deh ig i samma månad på bordet lagde Memorial, lörande Herr Schönströms, Pehr, Anmärkning inot Hans Excellencr Herr Stats-Ministern för Utrikes Årenderne, i aUeende på ett af honom utfärdat Circulaire, Friherre Stael Xron Holstein, Corfitz Ludvig: Ingenting är så ledande till tids utdrägt, schism© och motsägande beslut, Som begäfet ätt tolka Lagen efter Slutkonst mera än eftet bokstaf. Så förhäller det sig med förevarande ämnft. Här är frågan om gränsen för ConstitutionsUtskottets magt. Högloflige Ridderskapet och Adelr. täcktes derföre icke obenäget Upptaga om jag, mindre för att upplysa andia, än för ätt sjelf varda upplyst, i ämnet yttrar mina tänkar. Af Grundlagen inhämtas, att aila Riksdags Åren* der skola till vederbörande Utskott remitteras, där beredis öch Utskotten ffiöd sina Betänkonden deröfver inkomma till Ståndens Plena* hvilka derefter bäfvå deras beslutande rätr; härifrån är ihtet Utskott undantaget, blott hemliga Utskottet, då det finnes, samt Constitutions Utskottet, då det sjelf finner att SrätsRådet gjordt någon uppenbar öfverträdelse af Lagarne, i hvilket fall det äger att genast Ställa den eller de, sorn felat under Riks-Rätt, enligt ic<5 §. i Regerings-Förmenj alla öfriga ärenden tillhöra Ståndens afgörande. Enligt 75 Riksdags-Ordningen, erfordras till Grundlags Frågors beslutande, älla 4 Ståndens Sammanstämmande beslut, samt Konungens Sane* Ridd. osh Ad.
FRÖKEN 1896 Jo, GUSTAF. SOPHIE. till Euths komma ni åtminstone inte. ELISE. det hoppas jag visst. KAMMARJUNGFRU. fru Sophie; på eftermiddagen. Då SOPHIE. missräknar du dig. ELISE. För att du och jag af en ren händelse blifvit glömda den här gången? SOPHIE. Glömda? Vi ELISE. Vet du ett annat skäl? SOPHIE. Jag behöfver inte veta något. Men jag är tio år äldre än du. Och därför plågar mig ohöfligheten så mycket mera — Marie Euth tror naturligtvis, att jag inte förstår orsaken Men händelsevis! (Triumferande :) äro inte längre fina nog för hennes societet! ELISE, Nej, Första scenen. SOPHIE (Kastar otåligt sitt arbete från sig.) Vet du, Elise; din förtviflade min är odräglig som tandvärk — att jämra dig sä, bara för du inte blifvit bjuden på Euths tarfliga bal! ELISE. Hur gör du själf, då? SOPHIE. Här är alls inte fråga om mig. Jag väntar obetydligt af världen. Mina illusioner jordades samma middag som min oförgätlige Axel. Så att ingen kan då kalla mig flärdfull. Men du — ja, ursäkta mig — du är det. Det Jo, hör du! SOPHIE. Inte fina nog, säger jag. Den frun är i stånd att offra sin egen nlamma — nå, gumman är då inte något särdeles — om hon inte passade ihop med en ny connaissance. — Hvarför skulle hon mera genera sig för oss? — Och om det någonsin händt. Har jag inte alltid varit utsökt artig mot Marie Euth? Kan du påminna dig en bjudning här utan henne? ELISE. Nej, och just därför är jag säker på, att hennes glömska är tillfällig. SOPHIE. jag ämnar inte låta henne glömma mig. Och du är så snäll och heller inte gör det, när du blir gift. Låt aldrig John tvinga dig inom den fruns tamburdörr! ELISE. var grufligt ledsamt. JOHN. SOPHIE. hans framtid med dig måtte bli treflig! ELISE.
1 andra länder anser man det vara af stor vigt, att tillförsäkra de män, åt hvilka vården om landets bildning är anförtrodd, en, i jemförelse med andra lefnads-banor, väl betryggad utkomst. På dessa grunder får jag anmäla min reservation emot Utskottets förslag i denna punkt och tillstyrker, att, i enlighet med hvad kansleren föreslagit, lönerna för lamtlige ordinarie Professorer inom de verldsliga fakulteterna vid Upsala uni - Stals-Utskoltets Utlåtande M 148. (Fortsättn.) versitet, äfvensom för dem vid universitetet i Lund, hvilka åtnjuta fenninge-löri, måtte förhöjas till 4,500 R:dr Il:mt.» Häruti instämde Herr Bildt, D. G., Prostarne Schram och Berlin samt Herr Henschen, hvilken sistnämnde äfven yrkade, att aflöningen för adjunkterne i den Juridiska fakulteten skulle höjas till 2,500 R:dr; af Professor Carlson: »Då genom Ständernas, rörande Sjette Hufvud-titeln, fattade beslut, löne-beloppet för adjunkterne vid Teknologiska institutet blifvit bestämdt till 2,500 R:dr R:mt, anser jag det hvarken ändamålsenligt eller rätt, att Akaderni-adjunkterne äro föreslagne endast till 2,000 R:dr. De sednare hafva likväl vida svårare prof att aflägga: deras offentliga föreläsningar måste vara sjelfständigt utarbetade och utvisa den högsta ståndpunkt, vetenskapen uppnått: de måste, när det påfordras, vara beredda att inträda i en professors åligganden. Då de fleste docenterne, ur hvilkas krets adjunkterne tagas, i följd af den långvariga studii-kurs de måste genomgå och de prof de hafva att aflägga, äro några och 30 år gamla, är det klart, att en adjunktur svårligen kan af en akademisk lärare erhållas förr än vid en ålder, då han, på en annan lefnads-bana, långt tidigare kunnat påräkna en högre inkomst, än den här föreslagna. Till dessa platser fordras likväl djupare studier och en mödosammare förberedelse, än för hvarje annan embetsmanna-bana.
Ehuru jag måhända har ännu en uppmaning att vänta, anser jag mig böra besvara Hr Hjärnes i R. o. Ad:s namn' till mig ställda uppmaning att återkalla min begäran om bordläggning. Jag kan icke antaga denna uppmaning. Jag påminner mig, att i ett plenum, sammansatt ungefärligen sorn detta och deri äfven Hr Hjärne var närvar., jag i en ganska vigtig fråga, nemi. ang:de sedeltillverkningen, sorn kommer att kosta 14,000 r:dr, begärde betänk, på bordet, tills R. o. Ad. blefve talrikare, men icke erhöll något understöd. Jag förblifver vid mitt påstående att nu få begagna min grundlagsenliga rätt att få förevar. fråga bordlagd. Frih. Boye, Fredr.: Jag måste bekänna, att min fattningsgåfva kanske icke här räcker till; men jag har ej kunnat förstå, att Hr v. Hartmansdorff begärt denna fråga på bordet, ty hans ord folio sålunda: ”Jag hemställer, huruvida icke frågan må bordläggas.” I denna hemställan förenade sig Hr Rosenblad; men detta synes mig icke vara bordläggning, och jag önskar derföre att få veta, huruvida dessa Hrr begärt bordläggning eller icke. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det H. Ex. fattat Hrr v. Hartmansdorffs och Rosenblads mening så, att de Den 19 Ma j. 229 begärt, det detta mål ytterligare måtte få hvila; hemställande H. Ex. till dessa Hrr, om II. Ex. deruti rätt uppfattat deras mening. Hrr v. Hartmansdorff och Rosenblad yttrade, att deras afsigt verkligen varit den, H. Ex. förmodat.j Frih. Boye: Jag ber att ytterligare endast få yttra, att dessa Hrrs afsigt måste vara, att saken skall blifva liggande. 1 anledn. deraf påminner jag mig en man, som vid förra och 1823 års riksdag satt på denna bänk. Vid sistnämnde riksdag förevar en sak, som han ej ville hafva fram, och sista dagen, eller i plenum näst före Landtm:sstafvens ademnande, begärde han denna sak på hordet.
Såsom en följd af stadgandena i expeditions-taxans 10 och 11 §§, med hvarandra jemförda, och af hvilka den sednare § innehåller alt expedition, begärd af annan, än den, som enligt författningen har skyldighet att den uttaga, skall ullemnas mot den för afskrift fastställda lösen, är svarande eller förklarande part berättigad att, då han begär lösa expedition, densamma erhålla mot lägre lösen än den, som kärande, klagande, eller sökande part måste för enahanda rättegångs-handling erlägga. Någon skälig anledning till olikheten härutinnan hafva Rikets Ständer ej kunnat inse; och torde det jemväl få antagas, att en villrådighet, som i detta fall gjort alt expeditionshafvande för svarandens exempelar af en expedition beräknat lösen endast efter härofvan anmärkta 11 § i författningen, härleder sig derifrån att, sedan särskilda kommitterades underdåniga förslag till expeditions-taxan, i 10 §, om skyldighet för svaranden att i vissa fall lösa expedition, icke vunnit E. K. Mits Nådiga godkännande, 11 § fått qvarstå med enahanda lydelse, som kommillerade deråt i del underdåniga förslaget gifvit, hvarigenom denna § ansetts hafva fått en af kommilterade icke afsedd utsträckning, — hvilket ytterligare bekräftas deraf, att författningen ger lika mycket skäl för den tolkning, att svarande och förklarande part åligger att betala lika lösen, som kärande eller klagande. 3:dje § stadgar nemligen, alt "med de undantag, §§ 5, 12 och 13 innehålla, beräknas lösen till de för hvarje afdelning här nedan bestämda belopp för följande expeditioner, nemligen afsked etc.”, hvarefter sjelfva taxan följer. Rikets Ständer få fördenskull i underdånighet anhålla, att E. K. M:t täcktes genom utfärdande författning i Nåder stadga, det skall 11 § i nu gällande expeditions-laxa erhålla denna lydelse:
Lades till Handlingarne Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående utsigterne för innevarande års skörd; Gifven Stockholms Slott den 25 Julii 1829. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag. samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskottens så väl Betänkande N:o 8, som Utlåtande N:o 41, i anledning af gjorda anmärkningar vid Kongl. Majus Nådiga Stadga om Skiftesverket i Riket, den 4 Maji 1827, biföll Preste-Ståndet Betänkandet N:o 8, med de förändringar, Utlåtandet N:o 41 innehåller, undantagande i följande punkter, i afseende hvarå Ståndet stannade i följande Beslut: 1:0 Den af Utskotten, uti Utlåtandet N:o 4r> föreslagna nya redaction af 12 §. i 12 Cap. gillades, likväl med följande förtydligande i slutet af §:n — -—- “hvarom Landtmätarens och Gode Män“nens utlåtande, jemte af Landtmätaren upprät<‘tadt och Utlåtandet vidfogadt provisionelt Kostnadsförslag, bör till Egodelnings-Rätten öfverlämnäs, på sätt i Nästföregående §. sagdt är.“ 2:0 Utskottens förslag till ändring i i3 Cap. 2 jT. afslogs. 3:q P/iOt. Vt drag den. 2.7 Julii 182g. §<) 3:0 Utskottens förslag lill ändring i 18 Cap^ 9 och i3 §. §. afslogs likaledes; 4:o Den i Betänkandet N:o 8, pag. 80, föreslagna underdåniga Skrifvelse!! ansågs böra innefatta den anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes genom vederbörande
– Vid Gud! jag tror, att det är adelsträlarne och Kungsholmarne, ropade en; – äro de också i rörelse? – Det vore ingalunda underligt, genmälde talaren N:o 2, – ty jag var i afton för en timma sedan i ett af de värdshus, der sådant folk plär samlas, och hörde der en person, som falskeligen utgaf sig för att vara en fri adelshandtverkare, hålla tal och uppmana de församlade att tåga till slottet, för att åtfölja hertigen, emedan denne i afton skulle begifva sig till Rikets Ständers samlingsrum och för dem framställa nödvändigheten af att upphäfva alla skråförordningar. – Ah! Hvad säger ni? Är det möjligt? ropade alla. – Han ljuger bestämdt ... det är en spion, skrek talaren N:o 1, i hvilken läsaren utan tvifvel har anat en af de sammansvurnes utskickade. – Håll, min gosse, inföll talaren N:o 2, som var en af Vanloos män, i det han med kraftig hand grep om den lilles arm och höll honom fast; – jag skall snart se dig mellan tandraderna, men vänta litet! Jag vill först tala ut. Jo, hertigen och grefve Per Brahe skulle hafva öfverenskommit om att vid innevarande riksdag söka krossa skråförfattningarne, för att bringa borgerskapet fullständigt under adelns ok. Hafven J ej hört omtalas, ärlige män, att grefve Per en gång yttrat, det skråna ej äro annat än röfvarband, som förenat sig, för att höja priserna på handtverksvarorna? – Jo, det är sannt, ropade många. – Nåväl, akten er då att lyssna till sådana personer som denhär ... – Vänner och skomakare ... inföll den lille mannen, som var ingen annan än Frisendorffs hofmästare; han ville säga mer, men hans motståndare kramade honom så hårdt, att begynnelseordet bortdog i en suck. – Han är sjelf utan tvifvel en spion, en utliggare för frihandtverkarne, fortfor Vanloos utskickade.