Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direklionernes granskning, icke halfva värdet skulle, äfven i händelse af utmätning, kunna för panten erhållas, serdeles 234 Den 3 Maj. sorn länen ärligen amorteras, och jorden i allmänhet årligen stiger i värde, mera under vår lid, än under någon föregående, derföre alt vi, prisad vare uplysningen äfven i afseende på jordbruket, med hvarje är hällre förslå att värda henne. Hos oss har man bittert klandrat all en Förening afgifvit invisningar pä Banken. Jag försvarar ej alt Föreningen det gjorde, emedan jag erkänner att dessa invisningar anlaga karak teren af löpande mynt, och rörelsen är i visst afseende således förnärmande för Riksbanken, på hvars silfver allt i riket löpande silfvermynl medelbart eller omedelbart stöder sig. Men för de flesta utländska Hypotheksföreningar hafva dock Slatsmakterne velat bereda en med denna assignationsräll jenmförlig förmän, då de medgifvit ingifvande! af obligationer å sä lågt värde, alt de kunna ingå i allmänna rörelsen såsom mynt. I Danmark t. ex. är det Föreningarne medgifvit alt utgifva obligationer å 50 Riksbanksdaler; i Saxen å 20 Thaler; i Baijern å 10 Thaler; i Mecklenburg å 25 Thaler; o. s. v.; för all icke lala om den sedelulgifning, som är Hypoteksföreningen i Nassau medgifven inom ett belopp af 500,000 Floriner, i sedlar ål, 5 och 25 Floriner, med föreskrift att della mynt får gälla som kontant i alla liqvider, och emoltagas i alla Hertigdömels kassor och allmänna upbörd. Man klandrar våra Föreningar, för alt de tagit utländska lån.
Uti häröfver till Utskottet afgifvet Utlåtande, har pluralitetenaf Fullmäglige väl funnit., att, i bredd med de af Motionairen antydde fördelar, också flerfaldige olägenheter och vådor skulle kunna, genom den ifrågavarande anstalten, uppstå; men under förutsättning, dels alt, såsom Motionairen uttryckligen åntyclt, uppköp af Obligationer icke eger rum, då tillfälle gifves för jänle-vinstens förmonligare användande, vare sig till silfver-köp eller till utlåning pu korta tider, dels ock, alt alli, hvad med anstalten eger gemenskap, komme att för Banco-Styrelsen innebära blott en tillåtelse, ej ett åJäggande, ansett berörde anstalt kunna blifva i de flesta hänseenden oskadlig, samt jemväl i sin nion verkande till allmänt gagn, om dervid fastades följande inskränkningar och förbehåll, nemligen: ad) att lill inköp af Riksgälds-Contorets Obligationer blott får användas Bankens verkligen influtna, salderade vinst, och icke derjemte, såsom Motionairen föreslagit, de frän vissa utlåningar inflytande capital - afbetaluingar; b) alt, då, vid nästkommande Riksdag, Bankens, efler afslutad räkenskap, egande behållning, utöfver det till 5 millioner R:dr bestämda grundcapitalet, jemlikt Rikets nu församlade Ständers beslut, öfverlemnas åt Riksgälds-Contoret, dess hos Banken befintlige inköpte Obligationer ovägerligen skola af Riksgälds-Contoret, derest sådant å Bankens sida begå res, i stället för contant, uti liqvid emottagas til! deras fulla capilal-belopp. Ifrån den mening Banco-Fullinägtige sålunda ytliat, hafva dock trenne Bancu-Slyrelsens Ledamöter, Herr Kyrkoherden Bergvall, samt Herrar Ekerman och Norman varit skil jäktige, samt för deras del förslaget i allo afstyrkt. Rikets nu församlade
Comiterade det helt och hållet vara utan ändamål, att räntorna deraf uti Räkenskaperne debiteras och åter afkortas, helst ändock icke vinnes någon upplysning om storleken af det bidrag, Staten derigenom lemnar till det föremål, hvarför egendomarne användas, enär sådant bestämmes af den afkastning, de annars kunnat gifva; Och tillstyrka derföre Comiterade underdånigst, det Eders Kongl. Maj:t Nådigst måtte förordna, att räntor, som finnas pålörde Kongl. Slott och Kungsgårdar, hvilka på ett eller annat sätt äro för allmänt behof disponerade, böra, lika som i afseende å räntorna af förarrenderade hemman och lägenheter blifvit hemstäldt, uti Jordeboken inom column antecknas och således från debitering uteslutas. b) Angående Indelta Räntorna och Kronotionden samt Boställen. delta Räntoang ’n" Hvad beträffar de till aflöning disponerade, indelta räntor och dragning, förut väckkronotionde; så blef uti Eders Kongl. Maj:ts och Rikets KammarColte fräs°rlegii och StatsContors den 10 Oktober 1828 afgifna underdåniga utlåtanden, angående lönereglering för LandtStatsTjenstemännen och Landtmäteristaten, den framställning gjord, att indelningarne borde indragas till Statsverket och deremot löner i silfver anvisas, samt på lika sätt förfaras med Boställen lör vissa Tjenstemän, hvaremot andra borde dervid bibehållas eller, i saknad af sådana, dermed förses, likväl så, att Boställsoch Bohemmans-räntorna, lika med öfrige indel - 75 ta räntor, till Staten blefvo indragna. Äfvenså föreslogo Collegierne uti underdånigt utlåtande af den 20 i nämnde månad, i afseende på Landshöldingelönernes reglering, att på enahanda sätt borde förfaras med de deruti inbegripne indelta räntor; hvaremot i fråga om Boställshemman Collegierne voro skiljaktige, så att KammarCollegium tillstyrkte deras indragning, men StatsContoret ansåg, att de med vissa uppgifna undantag borde bibehållas.
Då nu Skåne, såsom utgångspunkt för ett blifvande Svenskt jernvags-system, erbjöde många fördelar, helst denna Sveriges sydligaste provins, hvarest den största så väl personsorn varu-trafik funnes, genom sitt grannskap med Tyskland och Danmark, utgjorde första länken i den jernvägskedja, hvarigenom Sverige borde med främmande länder förenas; då, till följd af den allmänna öfvertygelsen om vigten af de stora jernvägarnes utgående från Skåne, betydliga enskilda tillskott blifvit inom denna ort utgjorda för de derstädes nyligen verkställda undersökningarne; då kommunikationen mellan Stockholm och Götheborg genom ofvannämnde kanal, oaktadt det vida större afståndet, redan vore hastigare och lättare än mellan Jönköping och Skåne; och då Småland, hvilken provins mer än någon annan behöfde upphjelpas genom lättade kommunikationer, skulle, genom cn från Skåne till Jönköping anlagd jernbana, blifva!! iståndsatt att från nu instängda trakter kunna exportera der befintliga trädvaror och malm-tillgångar, samt sålunda en liflig och välgörande rörelse uppkomma inom orter, hvarest för närvarande all omsättning saknades; har Johannes Nilsson hemställt: att de jernvägs-linier, som, enligt Kongl. Maj:ts nådiga proposition, skulle anläggas, måtte, så vida dertill äskade erforderliga anslag varda beviljade, erhålla sin utgångspunkt från Skåne samt derifrån dragas uppåt landet. Riksdags-fullmäkligen Nils Svensson har också yttrat sig anse den föreslagna slam-linien från Stockholm till Skåne, bland alla de ifrågasatta jernvägs-anläggningarne, vara den mest behöfiiga och den, hvilken kornme att medföra de största fördelarne; isynnerhet om den södra hälften af denna jernbana först aniades, hvilket dessutom skulle betydligt underlätta banans fortsättning och den andra hälftens fullbordande. Sistbemälte
Skulle förhållandet icke vara sådant, utan motionen blott vara remitterad till BancoUtsk., så hindrar det icke att skicka en påminnelse om skyndsamhet till båda Utsk:n, emedan målets skyndsamma behandling beror på den äldsta ledamoten af R. o. Ad:s ledamöter, vare sig inom Bancoeller LagUtsk.; ty BancoUtsk. kan icke påskynda arbetet, om den äldste ledamoten befinner sig inom LagUtsk. och denne undandrager sig att sammankalla Utskrn. På denna grund tillstyrker jag påminnelsens afgifvande till begge Utsk:n, äfven ora motionen blott är remitterad till ettdera. Frih. Ehrenborgh: Om Hr Gr. o. Landtm, anser påminnelsen kunna afgå till bådaUtsk:n, skulle jag, i anledn. Deli i Augusti c. m. 55 af de af Hrr Lefren och v. Troil meddelade upplysningar, anse detta vara det kraftigaste sättet att få arbetet bragt till slut. Underteckn. Ri d d. Se c r e t.: För ögonblicket kan jag icke bestämdt påminna mig om motionen, rörande lag för privatbanker, blifvit remitterad till både Bancooch LagUtskrn, eller blott till ettdera, hvilket jag likväl, med ledning af registret, genast skulle kunna uppgifva, om det blott kunde upplysas af hvem motionen blifvit väckt. Frih. Ehrenborgh: En ledamot af BancoUtsk. har nu upplyst mig, att rörande förslag till lag för privatbanker icke någon propos. af K. M. blifvit afgifven, utan att motion derom blifvit väckt af Statssecret. Skogman. Jag är skyldig att lemna denna rättelse uti ett föregående yttrande af mig. Hr von Troil: I atiledn. af Ridd.Secret:s tillkännagifvande får jag upplysa, att om jag icke minnes oriktigt, remitterades motionen endast till BancoUtsk.
Vi måste derföre åter vända, och med knapp nöd kunde vi bana oss en väg till land bland de tätt hopade drifismassorna. Här förtöjdes fartyget innanför en grundis, som strandat nära Irkaipijs nordligaste utsprång, tills en våldsam tidvattenström började att föra stora drifisbitar förbi fartygets förtöjningsplats. Det flyttades nu och förankrades i en liten mot norr öppen bugt, som bildades af tvenne från fastlandet utskjutande berguddar. Beklagligen uppehöllos vi här, i väntan på förändrade isförhållanden, till den 18 september. Det var detta ofrivilliga dröjsmål, som måste anses för närmaste anledningen till vår öfvervintring. Irkaipij. Efter en teckning af O. Nordqvist. Irkaipij är nordligaste udden på den del af Asien, som sågs af Cook år 1778. Den kallades derför af honom Nordkap, ett namn som sedan dess blifvit upptaget på de flesta kartor, oaktadt det är vilseledande derigenom, att lika benämnda uddar finnas i de flesta länder. Det är äfven oriktigt, emedan udden icke bildar det nordligaste utsprånget hvarken på hela Sibirien eller på någon betydligare del af landet. Den nordligaste udden på Sibiriens fastland är nämligen Kap Tscheljuskin, den nordligaste på landet öster om Lena Swjatoinos, den nordligaste på kuststräckan öster om Tschaunbay Kap Schelagskoj o.s.v. Nordkap bör derför utbytas mot det ursprungliga namnet Irkaipij, hvilket är väl bekant för alla infödingar mellan Tschaunbay och Beringssund. Lemingar af ett Onkilon-hus a. sedt från sidan, b. uppifrån. Efter en teckning af O. Nordqvist. På det näs, som sammanbinder Irkaipij med fasta landet, fans vid vårt besök en by, bestående af 16 tält. Vi sågo här äfven ruiner, nämligen lemningar af en mängd gamla husplatser, som tillhört ett folk, kalladt Onkilon250, hvilket fordom bott i dessa trakter och för några hundra år sedan blifvit förjagadt af tschuktscherna, enligt hvad sägnen påstår, till några långt bort i polarhafvet belägna öar.
I den eftersta skrindan satt Johannes på höet bland de sårade, lika blid och stilla som alltid, endast blekare och med förband om armen och skuldran. Allt hårdare slöt hon handen om ögonen. – Så var han ändå den jag trodde, ehuruväl jag för att rätt pröfva hans sinne annorlunda befallde. Då skall han ock, fast han är Kerstin Bures fosterson, för lifvet få den behålla, som han själf valt, om hon än är den armaste getpiga! Men i detsamma hörde hon, hur klockaren och hans ringare slamrade med luckorna på stapeln, och storklockan lät höra sina första slag. Hon rynkade pannan och gick in i kvarnen sägande: – Väl har jag intet mjöl att mala, men låter han sin klocka ljuda, fast han ingen son haft i kriget, då skall också min kvarn spela! Knarrande begynte den hvitdammiga axelstocken röra sig och snurra, och medan bondehären sjungande drog förbi vände den tomma kvarnen allt snabbare sina stora vingar. GUSTAF CELSING. Sultanen, som förklädd och med en fikonkorg på hjässan gått omkring på gatorna och pröfvande samtalat med folket och många af janitsjarerna, mötte i Seraljens trädgård sin moder. Hon strök slöjan från sin skrynkliga panna och kastade armarna tillbaka. – Folket är krigslystet, – sade hon. – När skall du åter församla det och hjälpa mitt nordiska lejon mot tsaren? Befall dina soldater att bära Mohammeds fana öfver den svenske konungens hufvud och följa honom till strids! Sultanen satte fikonkorgen på ett stenbord och svarade: – Jag kände om honom blott föga, när han som flykting kom till mitt land. Snart talade män och kvinnor om intet annat än om honom. Hur kan, frågade jag mig, en förarmad ensam flykting utan makt med sin blotta närvaro så eröfra ett helt folk? – Jag förstod det knappast, men vördnadsfullt ville jag räcka honom min hand, fast han var en hedning, och jag sände mina soldater mot hans fiender. Folket sköt glädjesalvor och tände lampor i moskéernas torn. Vid Pruthströmmen möttes härarna ... Men hör mig! Fred blef sluten. Då såg min storvezir långt ute på strömmen en man på en simmande häst.
Komitén har nemligen tillstyrkt upphörande af all slags reservskjutsskyldighet. Så långt anser jag mig likväl icke kunna gå i denna riktning. Icke ens i länder, der skjutsväsendet är så utbildadt och väl ordnadt, som i Preussen och Danska Hertigdömena, och icke heller i Danmark (se bil. 1 till Komiténs betänkande), har man vågat helt och hållet befria jordbruket ifrån förpligtelsen att, i bestämda undantagsfall, biträda entreprenören med reservhästar, mot tillgodonjutande af den lega, hvartill denne är berättigad. Jag föreställer mig då, att i ett så glest befolkadt land, som Sverige i allmänhet är, skulle befrielsen från denna skyldighet på mångfaldiga ställen lägga det svåraste hinder för entreprenaders tillvä - 78 gabringande, oller, med andra ord, stegra entreprenörens anspråk pa bidrag för entreprenadens upprätthållande utöfver gränsen för det rimliga, hvarigenom åter ersättningskostnaden för samtlige de skjutsningspligtigé skulle blifva vida större, än den, efter mitt förmenande, billigtvis borde blifva. Och det förefaller mig likaledes, som skulle en så beskaffad skyldighet för städerne och jordbruket, att någon eller möjligen några gånger om äret biträda med reservhästar, icke skäligen kunna blifva ansedd såsom särdeles betungande, dag tillstyrker alltså för min del, att reservskjutsskyldighet för bestämdt uppgifna undantagsfall må bibehållas, samt att denna fråga må ordnas i närmaste öfverensstämmelse med hvad härom är stadgadt för Danska Ilertigdömena. Den andra omständigheten rörande detta ämne, i hvilken jag är af olika tanka med Komiténs flertal, afser det förhållandet, att, sedan det nya systemet för postoch skjutsbefordringen på de s. k. bipostvägarne kommit till stånd, skulle kostnaden för dess verkställighet genast fördelas lika pa hvarje skjutsningspligtigt hemman i Riket, sedan städerne efter uppgifven grund blifvit för detta ändamål till vissa mantal satte. I afseende på sättet för detta förslags genomförande, önskar jag, att nödig varsamhet och skälig billighet må iakttagas.
Efter Voteringens slut, hafva befunnits 80 Ja och. 3g Neji i följd hvaraf och då Ja vunnit, Mätare, Packare, Vindragare., Lin-, Hamp-, Tjäruoch Brädvräkare, Packhusoch Vågkarlar skola taxeras i 2:ne Classer, nemligen den i:sta till 4 h-ldr och den a:dra till a R:dr. 5:te Voteringen. Den sora bifaller BevillningsUtskottets, af Högh Ridd. och Adeln, Högvörd. PrästeStandet och Välloll. BorgareStårdet godkände Förslag, alt Åkare i Stockholm och Götheborg, som icke äro Borgare, skola taxeras i 5 Classer, nämligen: itsta Classen 20 R:dr 2:dra D:o i5 3:dje D:o 10 n 4-de D:o 5 » 5: te D:o 3 )• röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; kommer, jemlikt Hederv. BondeStåndets beslut, ofvannämnde 5:te Class af 3 R:dr att uti författningen icke intagas. Voteringen har utfallit med 67 Ja och 02 Neji hvadan och då Ja vunnit, det är beslutadt, att Åkare 490 Stats*Utskottets i Stockholm och Götheborg, som icke äro Borgare, skola taxeras i 5 Classer nemi.: *:sta Classen till 20 R:dr atdra D:o — i5 „ 3:dje D:o — 10 „ 4>de D:o — 5 „ och 5:te D:o — 3 „ 6; te Voteringen. Den, som, i enlighet med BevillningsTJtskottets af Högh Ridd. och Adeln , Väll. Borgareoch Hederv. BondeStånden, godkände Förslag, vill, att FastighetsBevillningen >± hädanefter, som hittills, skall utgöras med 2. R:dr för hvarje iooo:de R:dr af det uppskattade värdet, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; skall, jemlikt Högv.
Bokhållaren, Kamereraren A. Brinck . » » 469: 24. —■ f. d. Kammarskrifvaren, Expeditions-Sekreleraren C. M. Elgenstjerna 1 . » » 314: 8. — Summa B:ko R:dr 3,310: 16. Stockholm den 21 Aug 1831. Memorial till Hedervärda Bonde-Ståndet, i anledning af återretniss å Skrifvelse-forslaget JM 173. Expeditions-Ulskotlets af 3:ne Riksstånd godkända skrifvelseförslag J)/S 173, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens åttonde hufvudtitel, bar af hedervärda Bonde-Ståndet blifvit återremitteradt för närmare motivering af S:te punkten samt för införande i 13;de punkten, »i stället för orden nemligen» »en i kemi och en i zoologi» — »en så väl uti den rena kemien Och dess tillämpning på jordbruk och bergsbruk som en uti zoologi;» men då den i skrifvelseförslagets 5:te punkt införda motivering innefattar det hufvudsakligaste af hvad i detta hänseende förekommer i Stats-Utskottets af Rikets Ständer i denna del bifallna Utlåtande JWi 89, samt af de öfriga Riksstånden funnits tillfyllestgörande, och den yrkade redaktions - 14 Expedilions-Ulskoltets Memorial, N:is 18, 16. förändringen i 13:de punkten hufvudsakligen endast skulle innefatta ett återupprepande af det förut i motiveringen upptagna ändamål med den nya professionens i kemie inrättande och densaminas beskaffenhet, men synes gifva en ordställning, som, enligt Utskottets åsigt, ej vore fullt öfverensstämmande ined det i nyssberörde Utlåtande föreslagna af Rikets Ständer godkända beslut, får Expeditions-Utskottet vördsamt återställa omförmälde skrifvelseförslag, med hemställan, att hedervärda BondeStåndet måtte förena sig med de öfriga Riksstånden att detsamma gilla. Stockholm den 22 Aug. 1851.
Revisorerne hafva anmärkt, dels att de icke fått emottaga de Konungaoch Kanslers-bref, hvarpå en del utgifter grundade sig, hvilket haft till följd, att de icke varit i tillfälle alt kontrollera, huruvida dessa, efter gifne föreskrifter, utgått, dels ock att, vid de bland Akademi-fogdarnes redogörelser förekommande förteckningar å s. k. nådegåfvor, hvilka Akademien utgifvit till gamla hemmans-åboer, väl varit fogade presthevis, att åboerne då ännu lefde, men att deremot det icke funnes styrkt, att de verkligen erhållit gåfvorna, hvilka sammanlagde uppgingo till ganska betydliga belopp; och som Utskottet, för vinnande af en fullständig kontroll, anser nödigt, alt vid räkenskaperne fogas i förra fallet den handling, hvarå den gjorda utbetalningen grundar sig, samt i sednare hänseendet vederbörandes qviltenser öfver de emottagna nådegåfvorna, får Utskottet tillstyrka , att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta meddela vederbörande nådigt förständigande, ej mindre alt då vid Upsala Akademi förekomma utgifter, som grunda sig å af Kongl. Maj:t eller Akademiens Kansler utfärdade bref, behörigen styrkte transsumter deraf skola biläggas räkenskaperna första gången dessa bref deri åberopas, än äfven att såsom verifikationer för de nådegåfvor, som kunna af Akademien till gamla hemmansåboer utgifvas, må vid räkenskaperne fogas, jemte preslbevis, att understöds-tagarne ännu lefva, äfven behöriga qviltenser dera, att de verkligen fått gåfvorna emottaga.
Afvittring. Statsbidrag. 25 af bran vinsförsäljningen för kommande 3 år, icke blott antalet af utskänkningsställen minskades och utskänkningstiden på sönoch helgdagar betydligt inskränktes, utan ock till Hushållnings-sällskapet anslogs, utöfver dess lagliga rätt, Ttrdel af stadens hela vinst på utminuteringsoch utskänknings-rörelsen. 5. Knineralförhåltandeii. Tabellen N:o 10 innehåller särskildt för landet och staden uppgifter angående antal hemman och Tab. N:o lägenheter, dessas natur och brukningsdelar jemte uppskattningsvärdet. Ur ödesmål har något hemman under perioden icke blifvit upptaget; hvaremot 32 särskilda nybyggen blifvit skattlagde, tillsammans till 12-fk mantal; 5 st. renbetesfjell skattlagdts till 1 Centner 86 smörränta, samt 21 st. afradsland och öfverloppsmarker fått sig tillsvidare åsätta smörränta af tillsammans 6 Centner 78 tE. Af kronohemman hafva 183 särskilda brukningsdelar om tillsammans 29mantal blifvit under perioden dels löste, dels omförde till skatte. Enligt Eders Kongl. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG till Samtlige Riks-Ståndens Protocoll vid Lagtima Rihs dagen i Stochholm » Åren 1828, 1829 och i83o. Cioitire Samlingen, innehållande Expeditions-Utskottets Memorial och Utlåtanden samt Förslag till Rikets Ständers underd, Skrifvelser till Kongl. Maj:t, jemte Riksdagsbeslutet. Andra Bandet. Kongl. Ordens-Boktryckeriet. Uppl. och godk. hos Ridd. och Adeln d. 18 Nov. 1829* Preste-Ståndet d. 18 Borgare-Ståndet d. 20 Bonde-Ståndet d. 25 Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelseangående reglering af RiksStatens Åttonde HufvudTitel. S. A. K. I afseende på RiksStatens Åttonde HufvudTitels anslag, hafva R.
Kronans ombud, Hr Lands-Kamereraren Normelli, anmälde jemväl reservation emot beslutet och instämde med hvad Hr Ordfm i saken yttrat. Uti till Pröfnings-Komitéen ingifven skrift hade Mäster-Lotsarne M. Öhman och M. Söderlund samt Secund-Lotsarne C. 302 Den 21 M aj e m. Beckman och A. Gräsman vid Öhrskär i Gräsö socken anhållit om rättelse uti den af Taxerings-Komitéen vidtagna åtgärd, att med 5 proc. af den årliga inkomst, de ansetts ega, bevilln. dem påföra; förmenande Lotsarne att de, såsom tjenstemän och betjente, hörande lill Militär-Staten, boi-dt efter 2 Art. 2 § Bevilln:sFörordmn beskattas. Efter öfverläggning härom förklarade Komiléen skäligt i så måtto ändra Taxerings-Komitéens beslut, att ifrågavar:de Lotsar skulle efter de i 14 § Bevilln:s-Förordn:n antydde klasser utgöra bevilln., nemi.: Mäster-Lotsarne efter 2:dra klassen med 2 R:dr samt Secund-Lotsarne efter 3:dje klassen med 1 R:dr hvardera; emot hvilket beslut Komiléens Ordfrde, Hr Landshöfdm Gr. Liljencrantz samt Hr Lands-Kamereraren Normelli sig reserverade, förmälande, alt Taxerings-Komitéens åtgärd bordt såsom egande slöd af Bevilln:s-Förordn;n fastställas. Taxerings-Komitéernes inom länet åtgärder, ronde åtskilige i 27 och 29 §§ Bevilln:s-Förordn:n upräknade personers ej öfverklagade beskattning, godkändes; dock skulle, med afseende å betydenheten af de befattningar och löneförmåner Inspektorerne Fellenius vid Hargs och Björkman vid Forssmarks bruk innehafva, desse upföras i lista klassen till bevilln. af 40 R:dr b:ko för hvardera. Då K.
Utan tvifvel skall, om engång principen af den allmänna valrätten antages, folket veta, att taga steget fullt ut till alla sina konsequenser. Dä falla dessa konstiga indelningar såsom såpbubblor, hvilka icke motstå den ringaste viudfläckt. Jag godkänner icke penningen såsom ensam mätare på politiska rättigheter. Om bölds-aristokratien hitintills visat sig skadlig och man haft skäl att klaga öfver den, månne penninge-aristokratien blir i något afseende bättre? jag betviflar det. Om således det hvilande förslaget icke erbjuder dem som önska samhällets utveckling i lugn några garantier, frågar jag ännu en gång är det en förmedling man bjuder de konservative. Jag tror, att den rätta konservatismen och den rätta liberalismen kunna mötas och räcka hvarandra handen. Den förras tendens är bibehållande af inhemska institutioner och deras utveckling i öfverensstämmelse med tids-andan. Den sednare söker också institutioner i sistnämnde riktning, och, för sådant ändamäl, har hon behof af historiens lärdomar; jag tror således att dessa båda åsigter kunna förenas. Ehuru det är föga passande att tala om sig sjelf, torde det tillåtas mig att bekänna, alt jag tillhör kanske snarare den liberala, än den konservativa äsigten, i den mening, man i vårt land vanligen gifvit dessa ord. Mine vänner hafva sagt mig det. Det oaktadt har jag icke haft ringaste svårighet att förstå de konservativa, men deremot har jag aldrig kunnat lära mig att förstå dessa s. k. förmedlare, jag har aldrig förmått genomtränga den dimma, jag fruktar töcken, hvari de röra sig. Färgen är mig för dunkel. Jag har icke kunnat utfinna något, hvarvid jag kunnat fästa mig och tror icke, alt man genom abstrakta theoder, eller prutande på öfvertygelser lägger någon bestående grundval för ett samhälles framtida utveckling. Det är en sanning, som, måhända förr uttalad, jag likväl vågar nprepa, att det reformnit, är blindt som uttalar sig i skymford mot våra inhemska institutioner. Ju mera jag studerar dem, destomera finnér jag dem innebära frön till utveckling. Detta oqvädande reformnit utgör en motsatt ytterlighet till nationalitets-känslan.