Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sparres anförande påminner starkt om ordspråket: »1’appétit vient en mangeant»; ty när man besinnar, att för icke länge sedan nära 300,000 rdr rmt blifvit efterskänkta åt roteoch rusthållarne, tyckes det vara väl mycket hegardt, att Statsverket nu skulle göra ytterligare eftergifter. Detta onus är numera icke tryckande. Det var det på den tid, då det pålades af Garl XI, men är det icke nu; ty hvar och en, som tillhandlar sig ett hemman, som är underkastadt rustning eller rotering, är beredd på de utgifter, sorn deraf föranledas, och dessa omständigheter måste han taga i betraktande vid köpets afgörande. Dessutom hafva rusthållarne icke blott fått räntan för hemmanet efterskänkt, utan derjemte fått augrnentsränta sig tillagd, och dessa förmåner uppgå, enligt hvad uträknadt och bevist blifvit, till fullt ut den kostnad, som af rustningen förorsakas. Vid sådant förhållande, och då det vore högst obilligt att bevilja en lindring åt somliga på andra samhällsmedlemmars bekostnad, kan jag icke annat än tillstyrka bifall till Utskds hemställan. Gr. Sparre: Om man, såsom den siste värde talaren på förhand förklarar, motsätter sig hvarje lindring, då är det fullt konseqvent att motsätta sig äfven den nu föreslagna. Jag har sagt, att då man, genom mötes-passevolans-afgiftens efterskänkande, antagit den princip, att rusthållaren icke borde deltaga i andra skyldigheter, än de, att underhålla häst och karl, då borde man vara konseqvent och icke vägra begäran om trosspassevolans-afgiftens efterskänkande. Att rustningsbesväret icke skulle vara tryckande, var en uppgift, som icke ringa förvånat mig, ty i den befattning jag under flera år innehaft i ett län, der detta besvär är ganska allmänt, har jag kommit till den bestämda åsigt, att detta besvär är det tyngsta onus på Svenska jorden och att derföre Den 31 Januari f. m. 221 Svenska folket i tid måste göra eftergifter; ty eljest ramlar hela indelningsverket.
Yi skulle i Nåder förunna något Handelshus rättighet att låta stämpla egna Yexel-Blanketter, iakttages dervid: dels att Blanketterne inlemnas på FörsäljningsContoiret i Stockholm, hvarest de annoteras och förteckning upprättas, utvisande ej mindre antalet af hvarje olika värde, än ock det belopp, hvartill Summan uppgår; dels ock att Förteckningen jemte Blanketterne aflemnas till Contoiren, der Hvitoeh Svart-Stämplingen sker, hvarifrån de, efter likaledes föregången annotation, återställas FörsäljningsContoiret, hvarest de af egaren utlösas. a:o TidningsRedacteur och Utgifvare af Periodiska Skrifter och Brochurer, för hvilka vill åtnjutas Porto-frihet, skola i Hufvudstaden in - 148 Exp. XJtsk. Förslag till urid. Skrif v. iV.-o 275. lemna till det serskilda Contoir inom Rikets Ständers Riksgäl ds Verk, som Chartae SigillataeMyitstämplingen besörjer, jemte qvitto ä den i samma Verk nedsatta Stämpel-afgiften, det till dylika Tidningar, Periodiska Skrifter eller Brophurer bestämda Papper, hvarefter Redacteulerne ega, att, i den mon Papperet hinner stämplas, detsamma, men senast efter fjorton dagar, återfå. Dessa Reversal biläggas sedermera de af förstnämnda Contoir uppgjorda Räkenskaperne.
Rösträttighet beräknas såsom 5 § 2 mom. af 1843 års förordning för val å sockenstämma stadgar. 2 §■ Valen skola inom församlingarna förrättas minst en månad före Läns-nämndens sammanträde, och åligge det församlingarnas pastorer, att opåminte sockenstämma i och för dessa val utlysa. 3 §• Valförrättare vare Pastor. Vare han ock skyldig, att afskrift af det vid valet förda protokoll, af honom jemte tvänne af socknemännen underskrifvet, den till deputerad valde genast efter valet tillsända. Denna afskrift, hvilken gälle såsom fullmakt, skall den deputerade vid sitt inträde uti Läns-nämnden till Nämndens Ordförande aflemna. * §• Ofverklagas valet, hvilket inom 8 dagar efter val-förrättningen bör ske, tillställes den kla - Allm. Besv. och Ekon. Ulsk:ls Bet. M 127. 23 gande ofördröjligen af Pastor undertecknad afskrift af val-protokollet. Den missnöjde ege sedan att detta protokoll, jemte sina besvär, inom 8 dagar afsända till Konungens Befallningshafvande, hvilken inom kortaste möjliga tid utslag afkunne. Öfver detta utslag ege klagan ej rum. 8 §■ Valbar till deputerad vare hvarje välfrejdad man af evangelisk trosbekännelse, hvilken fyllt 23 år och inom socken är bosatt, eller derstädes egendom besitter, eller ock sådan på minst 10 år på arrende innehafver. 6 §■ De deputerade skola för 5:ne år väljas och ‘/3 af dem årligen afgå. Lottning bestämme för de första 2:ne åren den ordning, uti hvilken afgång eger rum. De församlingar, uti hvilka, till följd härutaf, nya val måste anställas, underrättas härom genom Landshöfdinge-embetet minst sex veckor före Nämndens nästkommande sammanträde. Skulle innan de trenne årens utgång en deputerad, genom dödsfall, sjuklighet eller annat laga förfall afgå, förrättas ofördröjligen nytt val, och inträde den nyvalde uti sin företrädares ordning. 7 §•
har likväl fråga om förhöjning af ifrågavar:de arfvoden nu blifvit af enskild motionär väckt, och af StatsUlsk. till någon del tillstyrkt. Af den uplästa skrifvelsen behagade R. o. Ad. likväl finna, att den förhöjning, hvilken motionären föreslagit, vore ganska billig, och derföre vågar jag vördsamt anhålla, att Ståndet Den 1 December. 237 matte medgifva arfvodenas förhöjning till de belopp, sorn motionären föreslagit. Hr Bildt, Didrik Gillis: Den utredning af frågan, som Gr. Lagerbjelke, genom npläsande af ett Utlåt., ang:de lämplig aflöning för ifrågavande tjenstemän i har i StatsUtsk. icke förekommit. Orsaken dertill är också ganska enkel och klar. En motionär af BorgareSt, har föreslagit, att öka arfvodet för de tjenstemän, hvilka fått' sig updraget att utbetala de medel, som anslås för Kiksdagskostnaderne, utöfver det belopp, som vid förra Riksdagen var faslställdt, nemi. folden ena ifrån 200 lill 400 och för den andra ifrån 100 till 200, utan att motionären upgifvit något annat skäl för sin anhållan, än att göromålen vid denna Riksdag vore större och mera omfattande för -dessa personer, än vid en föreg:de Riksdag. Vid behandling af en sådan fråga som denna, hade det naturligtvis varit bäst och lämpligast, att remittera motionen till Fullm:ge i Riksg:sKont., på det att dessa ledamöter, hvilka äro de enda, som på närmare håll kunna följa de bestyr, som med förenämnda befattningar äro förenade, fått tillfälle att deröfver yttra sig; men om man hade valt denna utväg, så hade StatsUtsk. icke kunnat medhinna att behandla frågan under den korta tid, som återstod för denna Riksdag.
Detta är fullständigare utveckladl i den reservation, som åtföljde de sammansatte Utskottens förra Betänkande, och till hvilken jag i detta afseende hänvisar. Några få reflexioner, föranledde af de Höglofl. Utskottens senare Utlåtande, kan jag icke neka mig att besvara. Det säges sidan i3, att, när man ser sig nödsakad, att genom förbättringar rubba gammal och häfdvunnen ordning, dessa höra göras sä fullkomliga som möjligt. Uti tillämpningen kräfver denna allmänna satts en ganska väsendtlig modification. Tusende exempel kunna härpå anföras. Naturen gör aldrig på en gång, utan att stora skakningar äro för handen, något stort steg i den allmänna verldshushållningen. En författning, som lika med den ifrågavarande Måttoch VigtFörordningen ingriper i ett helt folks, och i synnerhet i de lägre folkklassernas, hvardagliga förhållanden, bör nöd57 IL ' 3 34 Den i i Jan 11 a r i i e. m. vändigt vara enkefl, lättfattlig och icke alltför mycket afvikande från det, hvarvid folket redan är vant. Att på en gång öfver heia Riket aflysa alla vigter och alla rymdemål, med endast skålpundets och kannans bibehållande, och att på samma gång anbefalla användandet af ett nytt räknesätt, är en allt för stor förändring, för att, med kännedom af Allmogens lynne, kunna föreställa sig att den icke skall blifva både svår och motbjudande. Utskotten säga vidare, att jag lemnat utan afseende hvad som sä väl af Utskotten som i nja stadgan betraktas såsom hufvudsak, nemligen vinnandet af säkerhet för måttens orubbliga bibehållande till sin ursprungliga storlek. Ett misstag måtte ligga till grund för detta omdöme; ty jag har bibehållit alldeles samma enheter som Kongl. YetenskapsAkademiens af Utskotten tillstyrkta förslag innehåller, nemligen för längdemåttetybtew, för rymdemålet kannan, och för vigten victualie skåd pundet; så att i hvilketdera fallet, blir svårigheten eller lättheten att återfinna de ursprungliga storlekarne, i händelse Rikslikarne voro förlorade, alldeles enahanda.
Uti sednare punkten af 11 § förekommer ett från nu gällande lag, § 3 i Förordningen den 21 December 1857, hemtadt stadgande, att om böter, som enligt särskilda författningar blifvit ådömda, skola efter olika grunder för vandlas till fängelse, tiden för sammanlagda straffet ej må öfverskrida den tid, som skolat ådömas, om förvandlingen skett endast efter den af författningarne, som till svåraste förvandlingsstraffet föranleder. Men detta stadgande, som nu endast har afseende å böter, ålagda enligt ekonomiska författningar, har i förslaget blifvit utsträckt till alla böter, som efter olika grund böra till fängelse förvandlas. Med afseende å de väsendtliga skiljaktigheter, som förefinnas i förvandlingsgrunden för böter enligt ekonomiska författningar och andra böter, synes dock, genom den sålunda skedda utsträckningen af det nu varande stadgandet, bötesförvandlingen komma att mer än tillbörligt försvåras och mången gång, särdeles då en del af de förra böterna blifvit betalde och återstoden bör förvandlas enligt de i Kongl. Brefven den 5 Februari 1768 och den 27 Oktober 1820 stadgade grunder, villrådighet kunna uppstå, huru vid förvandlingsstraffets uträkning rätteligen bör förfäras. Det synes således skola lända till mera enkelhet och reda vid bötesförvandling, om böter efter ekonomisk lag och andra böter alltid blefve särskildt hvar för sig förvandlade och det här ofvan anlörda, från 1857 års förordning hemtade stadgande bibehölles endast för de fall, då särskilda ekonomiska författningar innehöllo olika grund för enligt desamma ådömda böters förvandling. På grund häraf allt föreslås: att slutet af 9 § måtte efter ordet ”åläggas” erhålla följande tillägg: och att all fråga om utgifvande eller f örvandling af sagda höter och vitén kommer att förfalla, i händelse den dertill dömde skall för andra böter, vid bristande tillgång, undergå högsta förvandling sstraff vid vatten och bröd. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 93.
R:dr 743,280: 9.6. var den i allmänna rörelsen utgifna summa af Bancooch Riksgälds-sedlar sedan 1835 års början minskad till 27,269,695: 1. 11. eller med ett belopp af Denna minskning i landets allmänna rörelse-capital måste dock endast tillskrifvas den omständigheten, att dels åtskilliga allmänna Verk och enskilda personer under senast förflutne åren högst betydligt ökat deras depositioner i Banken, dels ock att beviljade creditiv icke behöft till dermed afsedde ändamål begagnas. De för enskilda personers och allmänna Verks räkning; i Banken innestående behållningar uppgingo nemligen, vid 1839 års slut till ... Utaf de å Banken anvisade creditiv, var likaledes, vid början af innevarande år, obegagnadt ett belopp af • • . • R:dr 1,967,938: 2. 11. hvaremot den vid 1835 års början å dylika creditiv odisponerade summa allenast utgjorde 830,596: 44, 4. Om nu skillnaden emellan dessa begge summor, eller R:dr 1,137,341: 6. Udell ande N.-o 109. sorn något öfverskjuter ofvanberörcle summa, hvarmed Bankens och RiksgäldsContoirets utelöpande sammanräknade sedelstock blifvit under samma tid minskad. Såsom i hufvudsaklig mon bidragande till nu omförmälclte, vid jernförelsen emellan Bankens sedeloch depositions-skulder, uppkomna resultat, har Utskottet ansett sig böra upplysningsvis anmäla, att behållningen å Riksgälds-Contoirets räkning för dess egentliga inkomster och utgifter, hvilken behållning den 31 Dec. 1834 utgjorde 320,265 R:dr 27 sk. 4 r:st., samma dag 1839 uppgick till 1,543,999 R:dr 34 sk. 4 r:st.
Omröstningen har utfallit med 51 Ja och 68 Nej, hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionen. B:le omröstningen: Den, som bifaller Utskottets af Presteoch Bonde-Stånden godkända lörslag, att stämpeln å bouppteckningar skall utgå efter behållningen i boet sålunda : för !tet)Hillings-l!t skalle 1 s Memorial N:0 38. R:dr. 5 öre. för behållning öfver 100 R:dr t. o. m. 1,000 R:dr för hvarje fulla 100 R:dr — 10. „ „ af till och med 5.000 R:dr .. öfveistigande 80,000 „ röstar Ja; den det ej vill, röstar I\ej; 33 33 33 33 ,5 i: — Vinner Nej, kommer, i enlighet med Ridderskapet oell Adelns samt Borgare-Ståndets beslut, stämpeln å bouppteckningar, då behållningen i boet uppgår till fulla 200 R:dr eller deröfver, att för hvarje fulla hundra R:dr beräknas till 25 öre. Enär denna omröstning utfallit mod 60 Ja emot 59 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 6:te omröstningen : Den, som gillar Utskottets af tre Stånd godkända förslag, att Certepartie eller fraktslut om fartyg endast då skall med stämpel förses, när detsamma inför domstol eller hos exekutor företes, samt att stämpeln, ehvad Certepartiet är upprättad t. inom eller utom landet, bestämmes till 30 öre för hvarje fulla 100 R:dr af den betingade fraktsumman, lösfar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Ridderskapet och Adelns beslut, hvad om Certepartier för närvarande finnes stadgadt att fortfarande vara gällande. Omröstningen har utfallit med 99 Ja och 20 Nej, hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 7 :de om ros t ningen :
Angående Riksdagsmannens fran Skaraborgs Län, Jonas Anderssons Memorial, rörande föreslagne grunder för Liqviderandet af Undsättnings-Spannmål. 3. Angående den af Herr M. Thunell gjorde hemställan, att Magazins-Direktionen ej må införskrifva utländsk Spannmål. S. ID. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 10 sistledne Februari afgifne, samt den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagrie Utlåtanden:- 1:0 angående gjordt förslag, atc skogs-åverkan må anses och straffas lika med stöld: samt 2:0 angående företagen vidsträcktare rättighet för odlare till granttarnes biträde Bihang, till Riks-St, Prat. »Sl7-J$l8- 9*dt Sami, N;r *5. 24> 378 Trot. TJår. d. 8 Mars 1818. vid dikning, m. m. blefvo dessa Utlåfapden, på grund af åtskillige dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitterade. Fran ITögvoräige Pr est-Standet. S. D. Vid å nyo skedd föredragning återremitterades: 1. Banko-Utskottets d. 31 nasti. Januarii aflåtne Betänkande om förlängning uti Prsescriptions-tiden för Lans omsättning i Banko-DiskontVerket; 2. Stats-Utskottets aflemnade förslag tillberäkning af Stats-Verkets Intrader i den nu uppgörande Biks-Staten; samt 3. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, angående afskaffande af Xuderplattser och allmänna Skallgångar. S. D. FöredrogOs ånyo och biföllos följan^ de ifrån Utskotten inkomne Memorial och Betänkanden, nemligen'. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorial rörande 1. Bestämmande af Jordegares och Torpares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter; 2. Föreslagen ändring af 24 Cap. 5 §. Inskränkning 1 förbudet mot nyttjande af Tröskeslagor af Ek; 4. Herjeådalens undantagande från Storskifte af Hemmans mark; och 5.
Ridd.Secret. tillkännagaf, alt EondeSt. an - aa8 D c n 10 Mars f. rn. tagit den nu föredragna §:n; rör.‘de de öfriga båda Ståndens beslut i ämnet vore ännu ingen underrättelse ankommen. Gr. Taube förenade sig med Frih. Cederström och Hr von Hartmansdorff. H r L e f r e'n, Joli. Pehr: Jag delar deras åsigt, hvilka yttrat sig för nödvändigheten att utesluta första morn.; men jag hemställer, 0111 icke de alne första raderna böra stå qvar, dels i anseende till hvad de innehålla, och dels för sammanhanget med andra morn. så alt första inom. kommer att lyda som följer: ”Rättighet alt deltaga i sockenstämmas öfverläggningar och beslut tillkommer hvar och en, sorn rösträtt äger.” Der skulle man sluta; hvarefter följande andra mom. borde vidtaga: ”Ej må ledamots frånvaro hindra stämmans fortgång; och må han, sedan beslutet taget är, icke heller äga att derstädes något vidare i samma ämne anföra.” Man bör val någonstädes säga, alt den som har rösträtt får vara närvarande, ehuru del visserligen kunde vara mindre behöfligt. Frih. Cederström: Då 6 §:n bestämmer hvilka som äga rösträtt i sockenstämma, och rösträtt förutsätter rättighet att vara närvarande, så torde det vara öfverflödigt, att i 7 §:n upprepa, att den som äger rösträtt har rättighet att vara närvarande. Jag vidblifver derföre milt yrkande att hela mom. måtte utgå. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: För min del finner jag öfverflödigt att påyrka att det skall tagas bort, enär det icke skadar att det står qvar. Hvad sednare morn. angår , så tror jag lika med Hr von Hartmansdorff, att det gerna kan vara sådant det är, med det tillägg, att vid justering af prot. reservation emot beslut icke må afgifvas, den missnöjde likväl bibehållen vid dess besvärsrätt. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt, då särskilda propns:r blifvit begärda på de olika mom:n , R. o.
Någre hafva sig af denna upplåtelse begagnat, och de som sig i rättan tid anmält, men, utan eget förvållande, ej hunnit fä de begärta Skatteköpen fullbordade, synas ännu till erhållande deraf vara berättigade. Jag har icke öfvervarit målets afgörande i Höglofligc StatsUiskottet, men om dess tillstyrkande skulle gå derutöfver, nödgas jag deremot mig reservera. Friherre Cederström, Jacob: Ibland de öfverläggningsämnen i StatsUtskottets vid denna Riksdag förekommit, har detta varit ett af de mest kinkiga, emedan enskilta interessen uppstått, och man velat lämpa forntida stadgan-' den på närvarande tid. Då Riksens Ständer vid 1809 års Riksdag beslöto, huru med Kronans skogar skulle förhållas, gjordes undantag i afseende å Recognitions-skogarne. En tid af 6 «r utsattes, inom hvilken Bruksägaren fick anmäla sig till Skatteköps erhållande, men, i anseende till de Bruksägare, som ej inom sam» Den 29 Maji. 659 ma tid ingått i skatteköp, förbehöllo Riksens Ständer sig, att med sädane Recognitionsskogar vidtaga de förändringar de pröfvade nyttiga. Kongl. Maj:t utfärdade ock härom Dess Nådiga Kungörelse den 4 Febr. 1811, hvaraf upplysning vinnes, att det ålegat innehafvare af Recognitjonsskog, att hafva den afmätt, emedan afgiften per tunneland beräknas, men att som Riksens Ständer det oaktadt, förordnadt, att ersättning för affattningskostnaden skulle Bruksägaren tillkomma för den del af Skogarne, sorn icke till Verkets drift bibehölls, så tillägger denna Författning äfven nämnde ersättning. Endast 13 elter 15 personer hafva inom föreskrifven tid anmält sig til! Skatteköp, och CoUegium har icke eller kunnat afgöra dem, emedan de anbefallie underh sökningar, värderingar m. m icke varit verkställde.
— N:o 7. i anledning af gjorda anmärkningar vid betänkandet N:o 3, angående tullförfattningarne. VII. B. 436. A. 461. X. U. 93. A. 338. E. 460. — N:o 9. i anledning af RiksStåndens olika beslut, angående tullförfattningarne. Se betänkandet N:o 3 och utlåtandet N:o 7. X. B. 93. A. 338. E. 460. Beväringsmanskapet, angående dess beklädnad. I. II. 316, 556. VII. Beväringsskyldig, om förbud för, alto genom lega befria sig från krigstjenst. I. R. 218. III. B. 93. Å. 157. VI. U. 342. A. 640. Bibliothekarie, vice, vid Kongl. Bibliotheket, angående aflöning för. Se Aflöning. Bibliotheket, det Kongl., angående ersättning af statsmedlen till Ijenstemännen derstädes, för den förlust de lidit genom borttagne sportler. Se Ersättning. Bihanget till RiksStåndens protocol), angående upplagan af. I. B. 152. A. 275. — i fråga om prenumeration å. I. B. 152. A. 277. •— angående acceptering efter riksdagens slut af räkningar å tryckning och häftning deraf. X. B. 687. A. 688. Biljetter till Storkyrkan och Rikssalen vid Riksdagens början, lemnade till Ridderskapet och Adeln. I. 16. — till Storkyrkan vid kröningshöglidlighelen, angående utdelning af. II. 403. — till galaspektakel, angående utdelning af. II. 520. lil. 3. —• till inträde vid Kongl. VetenskapsAcademien, angående utdelning af. VIII. 513. — lill Storkyrkan och Rikssalen, vid Riksdagens afslutande, angående. X. 682. Biljett-utdelningen till åhörare vid Ridderskapets och Adelns sammankomster, angående. I. 5.
Rescripter, hvilka de sednaste 50 åren blifvit i Nåder utfärdade, rörande skyldigheten att i allmänhet utgöra Kronotionden, Stockholms Barnhus alltid varit undantaget, och OfverStäthållareEmbetet, såsom Disponent af dess TiondeSpannemål, bibehållet, vid dess ägande rätt, att, när så förmonligt finnes, ti l an~ nor man densamma öfverlåta, hvadan Spannemålen då bör ovillkorligen till de anviste ställen inoin Lagsagan af Tionde gifvaren framföras. Häremot har Kongl. Maj:ts Be - Besv. och Ekon. (Jtsk. Betänkande/u 951 fallningshafvande i Christianstads Län under den 19 d e Aug. 1.815 inkommit med underdånigt förslag till rätt ises vinnande uti de härmed för Länet åtföljande flera olägenheter, hvarpå Kongl. Majrt, sedan ÖfverStåtbållar Embet t hörd t blifvit, under den 22 påfölande September i nåder förklarat det bora förblifva vid den af välbemälte Embete yrkade fria Dispositionsrätt af ofta nämnde Spannemnl p.f sätt Instructioner och ordningar tillförene stadga. Sedermera hafva Riksens Höglofl. Ständer vid 1815 års Riksdag derom väckt enahanda motion, samt, efter bifallet tillstyrkande af Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, uti underdånig skrifvelse af den 2 Juli samma år, anhållit, att, så framt icke serdeles vigtipa omständigheter sådant hindrade, med förhöjning i priset af ifrågavarande Spannemål måtte få förhållas på lika sätt, sorn i anseende till öfriga fromma stiftelser blifvit genom Kongl. InstruCtionen för Seraphimer-Ordens Gillet den 28 Apr. 1791 samt Kongl. Katnmaroollegii Kungörelse af den 2t Mars 1815 stadgadt och förordnadt, hvarigenom det lidande, som, genom Spannemålens forslande, Tiondegifvarne förorsakades, anses säkrast kunna afhjelpa®. Sedan vederbörande häröfver hörde blifvit, föredrogs åter detta ärende genom Kongl.
Den handel, som derigenom uppkommer, härrör dels al en betydlig konsumtion inom sjelfva staden, genom ett betydligt antal tjenstemän så väl inom Kongl. Hof-Rätten, som Länsstyrelsen och Garnizonen, dels derigenom att Christianstad är en bytesplats för skogsoch slättbyggdens alster. Häraf följer, att varupriserna äro här vanligen högre än på de flesta andra orter. I anseende dertill, att staden helt och hållet omgifves af fästningsverk och flera byggnader användas för Kronans och stadens behof och staden har ett betydligt antal militäre och civile embetsoch tjenstemän att inrymma, hafva äfvenledes fastigheter och hushyror stigit till en, särdeles i mindre städer, ovanlig höjd, ehuru många nya, större hus blifvit byggda under sednare åren. Det till Länet hörande Lazarett och Kurhus är förlagdt inom staden; och då flera Regeinents-läkare., äfvensom Provincial-läkaren äro här boende saknas ej läkare-biträde. Som Läns-lazarettet blifvit grundadt genom enskildes bidrag och alla dylika donationer äro gjorda med uttryckliga vilkor, att endast landet egde rätt till läkarevården derstädes, egde staden, som förut ej velat bidraga till lazarettet, ej heller någon rätt alt begagna det. Sistlidne år tillvägabringades dock den öfverenskommelse emellan staden och Lazaretts-direklionen, att emot en viss årlig afgift af staden fick den ett visst antal frisängar på lazarettet, hvarigenom de sjuka inom staden, som behöfva läkarevård på lazarettet, nu kunna komma i åtnjutande af denna fördel. Fattigförsörjningen inom staden sker genom fonder, som dertill äro donerade. En ny reglering är under handläggning för att ordna fattigförsörjningen i ett bättre skick, än som hittills varit. Ordningen inom staden handhafves af Kommendanten och] Borgmästaren, enligt gällande Lag och Författningar. Skjutsningen bestrides af staden med biträde af angränsande byar. En - 29 Enligt sistlidet ars uppgift, funnos fartyg, stadens handlande tillhörige, af 129 Fördels lästetal.