Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-kontoret erhålla det ännu icke aflemnade beloppet, En million niohundra tusen R:dr, utaf de, enligt 1857 års Rikshufvudbok och derpå grundad liqvid mellan dessa Verk, Riksgälds-kontoret tillkommande behållna öfverskott å statsinkomsterna för sagde år, böra de för sistlidet och följande år redan uppkomna eller hädanefter uppkommande öfverskott å Statsverkets inkomster, äfvensom behållna och till framtida behof icke reserverade besparingar å Statsverkets utgifter, genom Kongl. Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret aflemnas. Deremot åligger det Riksgälds-kontoret att godtgöra Kongl. Stats-kontoret det belopp, Åttahundratre tusen tvåhundrafemtioåtta R:dr 8 öre, hvarmed bristerna i 1858 års statsinkomster och förslagsanslag, enligt Rikshufvudboken och uppgjord liqvid, öfverstigit de å enahanda anslag för samma år uppkomna besparingar, jemte andra i denna liqvid Riksgälds-kontoret tillgodoförda poster. Sedan Rikshufvudboken för år 1859 och hvarje påföljande år blifvit afslutad, bör en derpå grundad liqvid mellan Statsoch Riksgälds-kontoren uppgöras öfver de sistnämnde Verk tillkommande öfverskottsmedel. § 211. Enligt Rikets Ständers under sednast förflutna riksdag vidtagna beslut, bör det belopp, som af förut till befästnings-arbetena vid Carlsten anvisade medel återstår, sedan det södra strandverket blifvit fullbordadt, besparas Statsverket och följaktligen till Riksgälds-kontoret återlemna». § 212. Till följd af don under innevarande riksdag uppgjorda statsreglering och de beslut Rikets Ständer i sammanhang dermed meddelat, böra från Kongl. Statskontoret aflemnas till Riksgälds-kontoret: l:o. Återstoden, Tre tusen fyrahundratjugusju R:dr 50 öre, utaf en Femte Hufvudtiteln tillhörande och till aflöning åt de på indragnings-stat ännu qvarstående civile tjenstemän vid
All slags heiiislöjd, allra helst då den är af utpräglad nationell art, kan i vår tid p %rakna den lifligaste iippinuntran. Så Ila de ' gem i n a allmogearbetena iifven kommit till sin ratt. Sådana saknas ej heller på utställningen. D i t höra i franista rummet de s. k. » Delsboarbetma », ett slags broderier, utförda med rödt bomullsgarn på linne, shdana hvarmed man ser sängar och bord prydda i de förmögna bondstugorna i Norrland. Utan phverkan utifrån har denna säregna a r t konstsöm frisk och ursprunglig sedan iner an 200 å r tillbaka utveck. l a t sig bland bondfolket i .Helsingland, hvarföre den väl kan betecknas som en äkta folkteknik. Isynnerhet äro familjerna Svensk ocli ' *) Det torde ha viickt förvihing, att damkoniith ej haft ett uppvisa detta har emelleï- n8gra fler förema friiii fröken Giöoels konstslöjdutstdtni~~; tid sin grund. d k i, att fröken Giöbel ansett det med sin fördel mer förenligt, att iipptriida h v&amp;rlclsespositionen med siu egen utstiillning. Den s l d e l e s rika och priiktigo saiiiling konstslöjclserbeten, som denne iitstjillning innehöll, togs före afsiindandet till Amerika i betraktande af k0nnare och konstiilskare och viickte allmmli erkännande och beundran. h ' zcdolJi i Delsbo bekanta för sin skicklighet i denna slags hemslöjd. Arbeterskan utför sitt Broderi alltid efter egen ritning, efter ett af lieiine sjalf på fri Iiand uppritadt mönster, och på detta satt ä r äfven den prydnadsduk tillkoniinen, som inan hade tillfälle att se påutställning-en. Äfveii en annan äk.ta folkteknik förtjänar att oinnäiniias.
Man säger att om Smålänningarne äro tålmodiga, så få de så mycket mera på en gång, när östra banan i en framtid från Östergöthland drages ned i Småland. Men det blir för mycket att anlägga 2 banor i norr och söder på några mils afstånd; ty de kunna aldrig komma att bära sig. Om man derföre endast bör anlägga en bana, så bör man lägga den genom de fruktbaraste och mest befolkade delarne. Hr Troil har ganska riktigt sagt, alt om man öfverlemnar åt Ilegeringen att bestämma riktningen, så är Regeringen i tillfälle att välja en annan väg än den föreslagna: Dervid ber jag att få erinra Hr Troil om huru det gick, då fråga var om södra banans dragande förbi Ringsjön. Då ansåg Regeringen det vara sin pligt att till förminskande af kostnaden lägga banan i en annan riktning än den Hr Troil ganska välbetänkt föreslagit. Om Regeringen skall bestämma huru banan skall gå fram, så måste Regeringen göra afseende på det billigaste pris, för hvilket banan kan anläggas. Det är icke sagt, att man verkligen kan anlägga en bana i den östligare sträckning jag föreslagit, eller att det är lämpligare att der anlägga densamma, men en undersökning förtjenar i alla fall det förslag, som Hrrme för några dagar sedan hörde framställas af Riksdagsmannen Gustaf Johansson. Under sådana förhållanden anser jag det vara bäst att icke under denna riksdags-period anslå medel för södra banans byggande längre än till Finja-sjön. Om de öfriga banorna till nästa Riksdag blifva färdiga i den utsträckning, som R. o. Ad. beslutat, så kan man sedan med större kraft arbeta på södra banan, och det erfordras icke så många år för att få denna fullbordad. Jag får således för min del inskränka mig till en anhållan, att R. o. Ad. ville bifalla 4 millioner Rdr till Finja-sjön. Jag säger 4 millioner; ty jag vill icke att banan skall fortsättas till norra ändan af Finja-sjön. Med den riktning banan har vester om Finja-sjön, skulle nemi. ändamålet att komma ostvart vara förfeladt, om denna ban-del blefve byggd. Derföre anser jag
Ej må vid Svensk domstol eller hos Konungens Befallningshafvande sak emot Norrsk man upptagas i andra fall, än der Domstolen eller Konungens Befallningshafvande vore behörig, om svaranden varit Svensk Såsom vittne må ej någon instämmas från Norrige till Svensk domstol. § 12. 1 brottmål af ringare beskaffenhet, der den instämde sig ej inställt och i Norrige sig uppehåller, pröfve domaren, huruvida, genom förhör med den tilltalade vid domstol i Norrige, eller annorledes, tillräcklig upplysning i målet kan vinnas; Finnes det, då må hemtning ej beslutas. § 13. På begäran af Norrsk Amtman foge Konungens Befallningshafvande anstalt om förhör infor Svensk domstol med parter och vittnen i brottmål, hvilka tillhöra Norrsk Rätt. § 14. A dom eller utslag, sorn här fallit ock hvarå någon vill i Norrige söka utmätning, eger Konungens Befallningshafvande Kongl. Majlis Nådiga Preposition N:o 109. i del Län, der domen eller utslaget gafs, meddela erforderligt intyg, att handlingen är utfärdad i sådan form, som för exekution erfordras, sami att och från hvilken dag beslutet, såsom laga kraftegande, medförer exekution enligt Svensk lag. 0<n bevis på räkning öfver expeditionslösen och stämpelpapp er saf gift, sorn finnas allmänna handlingar påtecknade, vare lag samina. Å bötesdorn, som af Konungens Befallningshafvande öfversändes till utmätning i Norrige, skall enahanda intyg om form och laga kraft af honom meddelas. § 15. Vid utmätning af böter efter Norrslc Amtmans begäran ege annan ersättning lill Förrättningsmännen icke rum, än för skjuts och dagtraktamente såsom för extra förrättningar i statens ärenden. Lag samma vare, då, på Norrsk Amtmans begäran, stämning delgifves eller förhör med parter eller vittnen i brottmål anställes vid Svensk domstol. Om godtgörelse till vitnen i dessa mål gälle hvad Svensk lag i allmänhet stadgar. Till de här nämnda ersättningar åt
Om förbättring i aflöningen för Ledamöterne i Rikets allmänna Ärenders Beredning. Från Lagutskottet: 1:0 Om yrkad företrädes rätt för Jordägare till HemmansBrukares lösa Egendoms försäljning för försträckningar m. m. 2:0 Angående föreslagen ändring uti 19 Capitlet 1 och 2 §§. ÄrfdaBalken. 3:o Angående förrymd Makas rättighet att ingå i nytt gifte. 4:o Om ändring uti Kongl. Brefvet af den 17 October 17 8 rörande Barnamord. Från Allmänna Besvärsoch OeconomiceUt skottet: 1:0 Angående Bruksoch Tullqvarns-ägares skyldighet att deltaga i Vägrödjning. Den 2 Martii. 143 a:do Rörande föreslagen ny Reglering af Socknarne uti Riket. 3:o Om upphörande af Dykeriets befattning med Skepp och Gods, då Skeppet i Lotsmans Farvatten af Lotsen sättes på grund. 4:o Angående rättigheten för Lumpsamlare, att omkringresa i Landet, samt om sättet till Lumpors anskaffande för PappersBrukens behof. 5:o Rörande föreslagna anstalter till förmån för vissa Fabriquer och PappersBruken. 6:0 Angående föreslagen förändring i Grunderne för bestämmande af ArrendeAfgiften å Militaire och Civile Tjenstemäns Boställen. 7:0 Om ett skyndsamt kringspridande af de för Landtbruket nyttiga Redskap, som, genom Kongl. LandlbruksAcademiens försorg, förfärdigas. 8:0 Om Spectaclernes inställande på de större Högtidsdagarne. 9:0 Rörande yrkad ändring i Församlingarnes skyldighet att vårda de Fattige. 10:0 I anledning af väckt fråga om utfärdande af en Förordning, rörande VattenverksÄgares åliggande. 1,1:0 Angående yrkadt förbud för Städernes Borgerskap, att med sina, till afsalu hållande 144 Den 2 Martil. Varor och Eflecter besöka Frirftarknaderna pä Landet, utom vissa District. Af den 19 Februarii:
Af dessa anledningar ansågs konduktörernes och under-konduktörernes antal och löneförmåner böra bestämmas, pä sätt här ofvan i den föreslagna nya slaten omlörmäles. De civile tjenstemännen pä Ingeniörs-korpsens stat bestodo af l sekreterare, med lön på stat, 540 R:dr, och lönefyllnad af särskilde medel under Krigs-kollegii förvaltning, 310 R:dr, tillhopa 850 R:dr; afl kanslist, med lön på stat, 210 R:dr, och lönefyllnad af nyssnämnde medel, 2! 0 R:dr, tillsammans 420 R:dr; af en redogörare i Stockholm, som tillika gjorde regements-skrifvaretjensl, men icke var å stal uppförd, utan åtnjöt aflöning af särskilda under Krigs-kollegium ställde medel med 350 R:dr; samt af 10 material-bokhållare, hvilka i fästningsoch garnisons-orterne voro uppbördsman och redogörare för kassor, och förråd, tillhörande så väl kommendantskapet, som fortifikationen. Af dessa, fördelte i 3:ne klasser, med 430, 320 och 270 Rulr, hade 9 löner på stat. Den 10:de lönen, öfverflyttad på flottans stat, var icke återställd och utgick nu, enligt Rikets Ständers beslut, tills vidare af extra byggnads-anslaget. Deremot blefve af de 9 en lön i 3:e klassen öfverflödig, så snart dess nuvarande innehafvare i Warberg med döden afginge. Hvad beträffade sekreteraren och kanslisten, skulle någon tillökning i deras inkomster icke ega rum, hvaremot deras lönefyllnads-arfvoden ansågos böra å stat uppföras.
Jag trodde mig redan på förhand hafva besvarat denna anmärkning, då jag yttrade, att några sådane Maga - Den 4 December f. m. 209 Magaziner icke blifvit inrättade i de Södra Provinserna, emedan Ständerna icke gifvit några bidrag dertill; men att de ganska väl kunde åstadkommas, om sådane bidrag lemnades; och om Ständerna göra någon sådan uppoffring, ser jag intet binder, att föreskrifva derföre hvad vilkor man behagar, då man säger: J fåll begagna denna spannmåls-tillgång, men J måsten begagna den på det och det sättet. För öfrigt anser jag mig böra göra ett tillägg, angående Skaraborgs Läns allmänna skuldsättning Och fattigdom. Jag bestrider ingendera delen, men kan icke erkänna, att sådant ensamt härleder sig från bristen af allmänna Magazins-inrättningar. Den här ofia omnämnda skulden till Creditivfonden står ostridigt i sammanhang med missväxten 1826; men att egendomarne äro inteeknade för skulder till enskilde, det har icke tillkommit efter nämnde missväxt, utan kanske, till större delen, under den tid MagazinsDirectionen funnits. I anledning af den tredje omständigheten, eller Jordbrukarnes skuldsättning till Götheborgs Discont, uppgående, om jag icke misstager mig, till 5oo,ooo R:dr Banco, bör jag tillkännagifva, att jag anser ingenting vådligare för Bonden, än dessa Disconter, som alltid blifva öfver höfvan begagnade, och nied hvilka slutliqviden sällan uppgöres annorlunda, än medelst försäljning afBon2 H. i4 210 Den 4 December f. m. dens hemman. Jag lemnar derföre nästan aldrig några vederhäftighets-betyg åt Allmogen; men det finnes andra utvägar, att få dessa -verificationer, och dessa utvägar hafva blifvit begagnade så, att Lånens belopp slutligen uppstigit till denna oerhörda summa, hvilket ock härrör deraf, att Allmogen från Skaraborgs Län haft den största lätthet att finna Commissionairer i ! Götheborg.
Armee, GrannRiket äfven kan, genom de tillgångar det erhållna landet lemnar, öka sina troupper med en lika så stor styrka, som vi der förut ägde, hvarigenom missförhållandet fördubblas; så torde det kunna antagas såsom en oneklig nödvändighet, att, om Armeen skall befinna sig i samma förhållanden till våra grannars, som före den nämnde Trouppförminskningen, den directa förlusten, eller de omförmälte 11,200 man, åtminstone måste ersättas. Konung och Ständer hafva äfven insett denna nödvändighet, då de beslutat BeväringsManskapels inrättning, ocb att första Classen deraf årligen borde exercera; men om man ock antager möjligheten, att den gamla Stammens Befäl skulle kunna besörja denna exercice, uppstår alltid den betänklighet, att vid ett hastigt uppbrott, och i vådans stund, man svårligen kan finna tillgång till omkring 3oo Officerare, som erfordras till den första BeväringsClassens anförande, hvilken bör kunna påräknas, alt genast med den öfriga stående styrkan vid första uppbrott utrycka. Vid aderton af de Indeldte Regementerne till fot, har således en tredje Bataljon blifvit inrättad; härigenom har väl Armeen blifvit ökad med 10,800 man, räknadt efter 600 man BeväringsManskap på hvarje Bataljon, men då den här ofvan omförmäldte minskning utgjorde 11,200 man, har genom dessa Bataljoners upprättande likväl ej en 120
Äfven har det blifvit anmärkt, att namninsamlingen under en fredsadress skrilie kunna minska sympatierna för försvaret, men en adress, hvari uttryckes en önskan om en internationell begränsning af rustningarna är ej någon opinionsyttring mot ett under nuvarande förhållanden nödvändigt försvar. Mången nekar af en sorts anspråkslöshet att underskrifva sitt namn, i den tron att det för rörelsens framgång är alldeles likgiltigt, om hans namn står där eller e j. Men detta är ett mycket falskt sätt att resonnera. I danska tidskriften &gt;• Fredsbladet », hvari för en tid sedan stod intaget ett varmt upprop till danskarna att ansluta sig till en fredsadress, anordnad af danska fredsföreningen, anföres just med anledning af denna anspråkslöshet följande tänkvärda ord: » Otaliga små källsprång dana ju hafvet, intet af dessa källsprång är öfverflödigt, de nå fram till hafvet, emedan de äro sprudlande af lifskraft och tro, och de kunna dana det, emedan de äro många. » Må därför hvar och en, som gillar adressen, icke underlåta att underskrifva densamma, och må den som önskar framgång för fredssaken omfatta dess idéer med tillförsikt! Den handlar klokt och människovänligt, som planterar träd för en kommande släkt. A. L — N. TZ AMRATEN, vårt lands förnämsta ungdomstidning, kostar för helt år endast 3 kr. Prenumerera för 1899 på försök! EN KVINNORNAS SKALD. var som klippt och skuren. Nu tog ' också hans verksamhet såsom teaterförfattare fart. Så kom » Amaranterorden », 1864, och hans stora, af svenska akademien prisbelönta skådespel » En konung-, hvari Edvard Swartz spelade Gustaf I I I och Svante Hedin sin egen morfar, bryggaren Abraham Westman. Stycket gafs första gången 1870 såsom galaspektakel på Gustaf III.s födelsedag den 21 januari. Däremellan och sedan skref Wijkander en mängd originalarbeten, däribland » Siri », » Svart i rödt », » Bertha Malm », » Medborgerligt förtroende », » Kvinnofrid-, » Madeleine Bunge •&gt;, hvaraf flere äro öfversatta på utländska språk.
Af den i högstberörde Nådiga Proposition förekommande utredning af frågan, hvartill Utskottet i öfrigt får hänvisa, inhemtas, bland annai, att, med anledning deraf att innevånarne i den till Muonio eif gränsande delen af Pajala socken äfvensom uti åtskilliga byar inom Öfver-Torneå socken merändels brukade, i anseende till det betydliga afslåndet från deras hemvist till nämnda församlingars kyrkor, besöka de närmare belägna kyrkorna inom Ryska området och anlita dervarande presterskaps biträde, det befunnits nödigt alt, för beredande åt bemälde innevånare af erforderlig själavård och lättadt tillfälle till presterligt biträde i öfrigt, bilda en ny kapell-församling inom förberörde del af Pajala socken och att inom Öfver-Torneå församling vidtaga sådan reglering af gudstjensterne, som syntes bäst motsvara de aflägsna hjärnes behof, samt att Konsistorium i Hernösands stift, som afgifvit infordradt underdånigt förslag i dessa hänseenden, med vitsordande af innevånarnes inom de ifrågavarande trakterna medellöshet, föreslagit att nämnde församling skulle utgöras af byarne Kätkösuando, Mudoslornbolo, Merasjärvi, Muoniovaara, Muonionalusta, Kitkiajärvi, Kitkiajocki och Parkalombolo med kapell på en holme i^Muonio eif i närheten af Muonionalusta by på ett afstånd af 11 mil från moderkyrkan och med särskild kapell-predikant, och alt anslag för ändamålet måtte beviljas dels med 2,666 Ridr 32 sk.
D:r Land - 340 Den 28 Mars f. m. gren, hvars tankar i detta ämne lära ligga tili grund för Preste-St:s nu fattade beslut, har i sin reservation antagit att den sammanlagda förlusten för statsverket, genom den af Utsk:t föreslagna åtgärden, skulle blifva 1,008,527 rdr, ungefärligen motsvarande halfva allmänna bevillningen; men det är påtagligt, att han icke har fattat, hvarom fråga i Utsk:ts Betänk, verkligen är, ty i denna million ingå 396,000, som äro afsedda att ordna skjutsningsbesväret på postvägslinierne, och dessa höra ej hit. Hvad dessa beträffar, så blefvo de, som ni tordén erinra er, Mine Hrr, föreslagna af skjutsningskomitén; och skulle på dem både resande och post sammanslås. För dessa linjer, hvilkas hela väglängd utgjorde blott 160 mil, således xs:(^ det hela, och hvilkas kostnad skulle, som sagdt är, uppgå till 396,000 rdr, höjde sig, tror jag, ej en enda röst vid sista riksdagen. Jag vet icke eller, huru man rimligen skulle vilja bestämma på förhand inrättandet af sådana linier, sedan man fått den upplysning att det endast för xV^el af r‘^et skulle kosta 396,000' rdr och, såsom en reservant inom komitén sagt, minst 4,000,000 för hela landet. Det är dessa millioner, beräknade för ett helt annat ändamål, som nu synas hafva föresväfvat både D:r Landgren och Gr. Björnstjerna, hvilka icke eller skiljt på postvägar och bipostvägar, samt inräknat dessa 396,000 rdr, tillhörande en sak, som nu icke är i fråga. Jag anser komiténs sannolikhetsberäkningar särdeles väl och omsorgsfullt uppgjorda.
Denna vinst är annorstädes ej allenast erkänd utan vunnen och således af erfarenheten bekräftad, och landet är nu mera än någonsin deraf i behof, då fråga är om alt från jordbruket borttaga, om än en bedräglig, dock kontant inkomst till mångå railhr R:dr årligen, som bränvinsbränningen gifvit sina idkare och i hvars ställe väl behöfdes sällas värdet för några af de 26 milhr U socker, som ärligen införas; likasom det behöfdes att socker-rofvan ersatte drankfodringen, sedan nemi. blott saften af rofvans inre delar tagits lill socker och det öfriga både prässade och orörda återstår för ladugården. Vigten af att jordbrukaren hemma skall kunna använda sina rotfrukter och få både kontant inkomst och foder deraf, finner man af flere ledamöters i RondeSt. reservation vid Betänk. ang:de bränvinet. De yttra alt ”det icke är länkbart att jordbrukaren skall ”transportera sina rot växter en längre väg för att utbyta desamma ”mot penningar till det belopp, som fabrikanten kan finna för godt att ”erbjuda.” Någon bättre utväg att ersätta den nu för bränviosbrän - Den 24 April. 371 ningen pågående rotfrnktsodlingen än del nu väckta förslaget känner jag icke, och Landtbruks-Akademiens Sekret., som brefvexlar i ämnet med en sakkunnig utländning ger godt hopp alt kunna utföra det, blon hågen derför kan lifvas. Jag anhåller derföre om äterremiss. Hr von Troil, Sam. Gust.: Ehuru jag med tillfredsställelse skulle se, att deh äterremiss af förevartde Utlåt., som Hr Ribbing begärt och R. o. Ad. måhända beviljar, kunde föranleda till ett annat yttrande från StatsUtsk., hyser jag likväl den öfvertygelse, att om Utlåt, till Utsk. återkommer, skall det i samma skick, som det nu äger, till R. St. återsändas.
Nils Svensson dymedelst, emedan Häradsrättens Utslag jemväl kommit till verkställighet, blifvit för brottet hårdare straffad än lag bjöde, hvarföre Advokatfiskalen yrkat, att ofvanbemälde Domhafvande mätte dömas att böta 50 daler silfvermynt med Sexton Rdr 32 sk. banko. Genom Utslag den 28 sistlidne Juni har Kongl. Hofrätten utlåtit sig, att som i detta mål, der icke ens uppgifvits att Häradsrättens Ordförande uppsåtligen fällt orätt dom, ej heller antagas finge, att han gjort det af uppenbar vårdslös het eller oförstånd, så kunde Domhafvanden icke till ansvar i målet fällas. Ifrån omnämnda beslut var likväl en af Kongl. Hofrättens Ledamöter skiljaktig och yttrade: »För min del finner jag väl, att Häradsrätten genom dess ifrågavarande, den 10 Juni 1852 meddelade Utslag, för hvilket Häradsrättens Ordförande är ansvarig, i så måtto förfarit oriktigt, som, på sätt anfördt blifvit, det kroppstraff, hvartill Nils Svensson för andra resan stöld till värde af Sexton Rdr 42 sk. 8 rst. banko gjort sig skyldig, och hvilket jemlikt de i 5 Kap. 4 § Straffbalken och Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841 stadgade grunder, rätteligen bort bestämmas till allenast Sjutton dagars fängelse vid vatten och bröd, blifvit af Häradsrätten utsatt till Tjugo dagars sådant fängelse; men enär berörda oriktiga slrafFbestämning, med afseende å hvad Domhafvanden andragit, måste anses hafva tillkommit, icke uppsåtligen eller af vårdslöshet eller oförstånd, utan till följd af missförstånd om rätta meningen af omförmälda lagstadgande, instämmer jag i det slut, hvaruti Referenten stannat.»
Återställande de i nåder remitterade bandlingarne, framhärdar Serafimer-Lasaretts-Direktionen med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, M ROSENBLAD CARL CLAS PIPER. Stockholm den 28 Februari 1846. Math. Rosén. — 443 — Skara Stifts Konsistor» underd. Utlåtande i anledning af 1845 års Revisorers Berättelse, angående granskningen af Konsistoriernas räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung! lili underdånig åtlydnad ai gifven nådig befallning, att före slutet at innevarande månad till Eders Kongl. Majit inkomma med underdånigt Utlåtande i anledning af h vad Rikets Ständers sist församlade Revisorers Berättelse innehåller i afseende på redogörelsen för den Scherpingska, till Skara Läroverk donerade, Stipendie-fonden, får Konsistorium, till fullgörande af denna nådiga befallning, i underdånighet öfverlemna bestyrkta afskrifterså väl af sitt, den 22 sistlidne April, gifna Utslag rörande ifrågavarande fond, som ock af Kongl. Kammar-Rättens skrifvelse den 30 pålöljde September, hvarigenom Konsistorium underrättas, att Kongl. Kammar-Rätten funnit skäligt att samma Utslag, så vidt afskrifning derigenom blifvit beviljad, gilla och fastställa. Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärda, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. A. BUTSCH. j. Torin. L Collcn. J. Wersäll. P. G. Alander. A. F. Beckman. J. Björkegren. Skara Dom-Kapitel den 11 Februari 1846.