Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För det under Yetenskaps-Academiens inseende ställda Natur-Historiska Museum, har E. K. M., i Dess Nådiga Proposition, till upprätthållande af denna stiftelse, äskat en årlig tillökning uti dess nuvarande anslag af 4,000 R:dr Banco; i sammanhang hvarmed Academiens uppgifter om behofven härutinnan jemväl blifvit i Nåder meddelade. Rikets Ständer hafva härvid fullkomligen insett vigten af den nu ifrågavarande Inrättningen, samt angelägenheten i vetenskapligt hänseende, att dess ändamålsenliga underhåll och utveckling af staten befrämjas; men då Rikets Ständer tillika hysa den öfvertygelse, att detta ändamål bör åtminstone för närvarande kunna uppnäs äfven med någon inskränkning uti det af Vetenskaps-Academien begärda anslag, hafva Rikets Ständer godtfunnit altför Natur-Historiska Riks-Museum bestämma följande anslsg: Till de öfriga 4 Intendenternes aflönande, att af Kongl. Wetenskaps A cad em ien fördelas 2,400: „ årligt anslag för vården och ökandet af de Zoologiska samlingarne 1,500: dito dito af de Botaniska 300: „ dito dito af de Mineralogiska 400:
Ank. till Exp. Utsk. den 23 Mars, kl. 2 e. m, Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ett statsanslag till upprätthållande af den arme'ens pensionskassa åliggande pensionering; gifven Stockholms Slott den 17 Mars 1848- Armeens sednast församlade fullmäktige, sorn under nu fullbordade granskning af armeens pensionskassas förvaltning kommit i erfarenhet deraf, att denna kassa, oaktadt de höga afgifter, arméens befäl sig åtagit, för att kunna fullgöra pensioneringen, likväl befunne sig i den ställning, att, om pensionärernes antal fortfarande tilltoge i samma progression, som hitintills, dertill all anledning syntes vara för handen, kassan innan kort ej skulle förmå utbetala pensionerna ens till nu bestämda belopp, hafva, vid dessa förhållanden och efter öfvervägande af sättet, huru pensionsinrättningens framtida bestånd skulle kunna betryggas, utan att med förhöjda afgifter betuuga armeens befäl, ansett sig böra omfatta den utväg att begära statens medverkan i anslagsväg. I sådant afseende hafva fullmäktige, efter en utförlig berättelse om aricéens pensionskassas uppkomst och tillväxt, uti skrifvelse den 8 December 1847, bia nd annat, i underdånighet anfört, hurusom det belopp, hvarmed Bih. lill R. St. Fröt.
Jag anser bäst, att det H. Ståndet genast utsätter en viss dag. Någon närmare utredning af ämnet bos Exp.Utsk. kan icke komma i fråga, ty man vet redan tillräckligt, för att kunna fatta sitt beslut. När man skall bestämma dagen, anser jag, som förut yrkat den 1 November, mig nu böra, på det skäl, som Grefvarne Cronhjelm och Gyldenstolpe anfört, instämma med deni, att det malte blifva den 15 November. Dä är ångbåtsfarten ännu öppen, åtminstone bör man i allmänhet kunna anse den vara det. Den afprutning, som nyligen varit ifrågaslälld, anser jag icke vara tjenlig. Vill man lemna laudtmannen något rådrum alt sätta sitt nya tjenstfolk i arbete, så Olifver tiden dertill visserligen för kort, om man utsätter dagen till d. 10 November. Gr. Gyldenstolpe har redan upplyst, att någon skada för molionernes ingifvande icke uppkommer deraf, att K. M:s nåd. propos. kommer något sednare; ty om någon för julrons skull far ifrån riksdagen, så kan han dessförinnan aflemna sina motioner, om han har några att göra. Aro de icke angelägnare, än att lian uppoffrar dem för julens skull, så torde de icke eller för riket vara af särdeles vigt. Jag tillstyrker således, att R. o. Ad. måtte utsätta d. 15 November. Gr. Cronhjelm: Jag tillhör deras antal, som anser den nu i vår grundlag bestämda motionstiden vara alltför lång, och tror derföre, att icke någon skada skulle inträffa deraf, att den de facto afklippes, om den också det icke göres de jure. Om riksdagens utblåsande utsältes till d. 15 November, så lider troligtvis hvarken riksdagen eller det allmänna någon skada deraf, att en eller annan motion möjligen nteblifver, derföre att motionären icke har tid eller tillfälle att tillbringa julen vid riksdagen. Hr Gripenstedt: Jag vill blott hafva äran tillkännagifva, att jag gerna afstär från mitt yrkande på återremiss, och att jag förenar mig med de Hr ledamöter, hvilka önska, alt II. Ståndet måtte straxt fatta beslut i frågan. Gr.
Som förut är sagdt, var han hemkommen hösten 1668, och han kallar sig i ett då skrifvet bröllopsqväde för Asthold skaldkär den olycklige10, hvilket väl skall betyda någon otur i en kärleksaffär. Här är stället, att yttra några ord om den beryktade förbindelsen med Magdalena Sjöblad. På Skokloster hänga två porträtt bredvid hvarandra, som af förevisaren framställas och i katalogen upptagits som de båda älskandes; hon strålande och fager i tidens präktiga adelskostym; han med gulbleka kinder, hemska svarta ögon, eklöfsblad på hjessan och i det hela utvisande lefnadströtthet. Man har återfunnit alla handlingarna i det mål, der fadern, välborne Olof Sjöblad, anklagat sin dotters vanbördige förförare, studenten Lars Johansson; man har häradsrättens förfrågan, Göta hofrätts välmenande yttrande och kongl. maj:ts slutliga resolution. Dertill kommer, att tiden något så när öfverensstämmer (1666-1668), att man i de sorgsna kärleksvisorna om en Margaris, Iris eller Belikinne trott sig finna anspelningar härpå, och slutligen det romantiska i sjelfva saken. Ty kunde det fås någon mera passande förklaring på den olycklige skaldens lefnadsbana? En ofrälse poet vinner en adlig flickas hjerta hemliga och ensliga promenader kring den vackra sjön Åsnens stränder en liten dotter födes den förolämpade fadern offrar sitt barns rykte för sitt bördshögmod och raseri samt offentliggör allt han vidhåller hårdnackadt sin anklagelse, ehuru både älskaren och dennes alla anhöriga bjuda hederlig försoning genom äktenskap, tidens fördomsfulla lagar riktade mot en ännu omogen, men i utveckling stadd skaldegenius, domen på två års landsflykt de båda älskandes förtviflan slutligen, på samma gång som Magdalena försvinner ur historien, kanske gift med en annan, Lucidors förlorade tro på verlden och sjelfförstöring ! Ej under att denna förbindelse blifvit en trosartikel.
Friherre Oxenstjerna, 8vcn Osdrie!, uplaste följande: Wto dtt af Hemliga Ugkottrk sv"stagna sitt, at man och man emelian liguster» fkulder och fordringar, torde mig tillams anmärka: at sa mida pu bstcju» Casiors, hwars utiänla Läch,sier aro isrän denna iic^uiciLkiun undantagna, orl) hwilka, innan lieLliIrkiour-plankN hunnit si , werksiäillghet, aro förfallna, sikall denne emellan enskillda förestagne ligmcl mrdsöe ra för Casta-Läntagaren de mäst tryckande olägenheter. Som Fordrings-ägare af pri v»r man, kwuugen at upsäga mic derivarandc Ogm-al för al liguider, Ccha-ffulden, skall jag, enligt förslaget, alnöja mig med Rikogäles Sedlar, beräknade ester antagna, men ännu ej werkställva Ko<>sttLlwuL.wärdr, ursn at esiec 99' samm.a beräkning fä anmanda dem til Casians liguidersnäs. Jaz nödgas da, rik hwad pris som häldst LsnLy-t-L^icsiiLisn behagar föreskrisma, uphandla den» na klrneo-summa, eller i brik! af förmåga bertil, lära Cadans pank gä i mät, ock jag således uran eget förrvallands skilrd ifrån mia egendom.
S. D. Föredrogos ånyo följande motioner, nemligen: Herr Wallenbergs {^N:o 16), om ett nytt system för mått, mål och vigt. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Elconomi-Utskottet. Herr Wallenbergs (N:o 17), om ett nytt system för Rikets mynt. Remitterades till Banko-Utskottet, vid hvilken remiss åtföljer ett yttrande af Herr Henschen. Herr Rettigs (N:o 18), angående bestämmelser med afseende på svedjande å sko garne i Riket. Remitterades till Lag-Utskottet. Herr Bergs (N:o 22), angående transito-rätt för de Rikets stapelstäder, som ej ega redan en sådan förmån. Remitterades, jemte hvad i ämnet inom Ståndet blifvit yttradt, till Bevillningsutskottet. S. D. Föredrogs och bifölls Banko-Utskottets Memorial, N:o 1, med hemställan att få använda arfvoden till Två Notarier och Två Kanslister. S. D. Ett af Herr Warn denna dag afgifvet anförande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Statens medverkan för anläggning af jernvägar i Riket, blef, jemte ett deraf föranledt anförande af Herr Rydin, remitteradt till Stats-Utskottet, i sammanhang med Kongl. Majrts omförmälda Nådiga Proposition, som redan den 7 dennes till Stats-Utskottet remitterades. S. D. Förekommo följande motioner: Herr Falhems, (N:o 24), om anslag till en landtbruksskola i Stora Kopparbergs län. Remitterades till Stats Utskottet Herr Indebetous (N:o 25), angående vilkoren för bränvins tillverkning och försäljning. Remitterades, jemte yttranden af Herrar Ekenman och Henschen, till det särskilda Utskottet för behandling af frågor angående tillverkning och försäljning af bränvin. Herr Spångbergs fN;o 26), angående förändring i grunderna för bevillning å inkomst af borgerlig rörelse.
Är det då billigt, att han, för utgörandet af detta svårare skjutsningsbesvär, till råga på sitt lidande, skall derföre erhålla en mindre betalning än dess granne, som för sitt, af lika natur varande, hemman är anslagen till utgörande af reservskjuts vid den inom Byn, eller en fjerdedel, högst en half mil, derifrån belägna Bihang till RiksSt, Prot i8i7*i8<8j 8-de SupiL Å'-r 97. 98. Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. GästgifvareGården, der han icke är skyldig, att vänta mer än en timma utan, och 5 timmar emot betalning ? Jag, som icke kan Hnna någon billighet eller rättvisa tili ett så olika bestämmande, får derföre ödmjukast protestera emot alla de beslut, som i någon mon föranleda till fastställande af mindre lega för Kronoskjuts, än hvad den är, eller framdeles blifver för Gästgifveriskjutsen, samt anhåller, att denna min reservation må i Protocollet inflyta och genom Utdrag deraf komma till Riksens Höglofl. Ständers kännedom och mogna bedömmande. Ut Supra. N:r it2. 1 Riksens Höglofl. Ständers A lmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts ytterligare Utlåtande öfver föreslägne ändringar uti För_ fattningame rörande Husbehof s-bränvinsbränningen och dermed gemenskap ägande ämnen. TT Utskottets uti detta ärende, den 21 sistlidne Februari afgifna, Betänkande har blifvit årerremitteradi af samtliga Respectiva RiksStånden, ined anmärkningar; Hos Högt afl. Ridderskapet och Adeln: Uti ProtocollsUtdrag af den 24 sistlidne Mars, innehållande Memorialer och Anföranden af Herrar Hummelhjelm, Friherre Wran* Sesv. och Ekon. Utsk, Betänluindeh. <y6j geh, Flach, Anharsparre, Grefve Hamilton, Grefve von Lantingshausen, af Erin n an. Friherre Boije, von Stael, Grefve Spens, Manner stam och Ceder sch Id.
att i ett samhälle som icke skall nyskapas, men der alla med ägande rättens helgd förut omgärdade förmoner och rättigheter skor la bibehållas, är en ny Lagstiftning icke ett enkelt uttryck af theoretiska speculationer öfj ver allmänna rättsgrunders tillämpning, men att der bör omfatta hela kedjan af erfarenheten; om dev verkliga rättsfordringames förhållande till Folkets individuella bildning, till Den 17 April e, m. dess belägenhet till de enskiltas inbördes för® bindeiser och ull Civiiasåtioneos framsteg? under en sådan synpunkt lordrar detta arbete ej allenast en noggrann Kännedom af det närvarande och af vettenskapens framsteg i-allmänhet, men också en uppmärksam samling och granskning af allt det i iörflutna tider stadgade och hittills gällande. Ju äldre Samhället blir, ju mera skall således detta arbete försvåras, och likväl äro nu redan alla de Balikar som höra till CivilLagen färdige och Förslag till StraffBalk och Missge rningsBaik hafva varit under öfvervägande, ehuru de fordra en ytterligare Omarbetning. När emedlertid de nya LagBalkarne äro allmänheten genom trycket meddelade, när man vet att samma Committé under tiden utarbetat flera LagFörslag, såsom till den nya ConcursLagen och en ny InteckningsLag, till Författning rörande vattenverks uppdämningar, till en ny Domstolarnes organisation och nya Straffinrättningar, m. m samt att den afgifvit Betänkanden om gränsorne emellan d* Judicielia och Administrativa målen m. fl dylika ämnen, när säger jag man bör veta allt detta, då hemställer jag huru den beställsamhet skall anses, hvarmed man sökt uppskrämma Nationen för en tidsutdrägt af 20 år och en utgift af ännu 200,000 R;dr?
K:dr Värdet af fonden tillhöriga inventarier » Gamla Ull-diskont-fondens skuld, » samt vidare afräknas beloppet af de, enligt Kongl. Kommerse-kollegii utslag den 31 Juli och den 23 December 1857, verkställde afskrifningar af osäkra fordringar, » — 5 — kas återbetalning särskildt anstånd blifvit i nåder beviljadt, hvilka afdrag tillsammans utgjorde 145,710 R:dr 13 sk. 6 rst., samt derjemte afsatts det, enligt Kongl, brefven den 9 December 1818 och den 5 Maj 1841, till s. k. förlagslån anvisade årliga anslag, stort 500,000 R:dr, så beräknades återstående tillgången för alla till lån i vanlig diskontväg berättigade idkare utgöra 2,156,746 R:dr 26 sk. 1 rst. Efter ytterligare afdrag af 212,230 R:dr 43 sk. 1 rst., motsvarande den, jemlikt särskilda nådiga förordnanden, Eskilstuna Fristads manufakturister och deras förläggare tillkommande lånerätt, besteg sig den behållna tillgången för öfrige låntagare till 1,944,515 R:dr 31 sk. Vid sistnämnda summas fördelning, i enlighet med de uti högstberörda Kongl, reglemente stadgade grunder, fastställdes låne-procenten under året för fabriks-idkare i l:sta klassen till 101 procent, för andra klassens till 7J procent och för tredje klassens till 5} procent af 1856 års tillverknings-värde, eller för första klassens nära 2 procent, för 2.dra klassens Il och för 3:dje klassens 1 procent mindre än lån erätten nästföregångne året utgjorde.
Efter Stats-Utskottets öfvertygelse, kan saknaden - Stats-Ut skottets Aetäuhandem ion» naden af en fullständig och bestämd In~ sfr uc t ion, hvarefter Allmänna MagazinsTnråttningen bordt förvaltas, med största skål betraktas såsom en bland de väsendteligare orsaker, hvilka ej sällan å Kgl. Directionens sida, under sednare åren, föranlett till stridiga, samt anmärkningsvärda åtgärder och beslut, samt dessutom lagt hinder och tvifvelsmål i vågen för Riksens Höglofi. Ständers Revisorers granskning och bedömanden af Verkets Förvaltning. Att Riksens Höglofi. Ständers Revisorer, enligt hvad deras om granskning gen af Allmänna Maga£ins-Inråttnirigens Förvaltning ocb Räkenskaper afgifne Berättelser ådagalägga, med synnerlig nit ocht omtanka motsvarat det vigtiga uppdrag de haft sig anförtrott, anser Stats-Utskottet äfven för sin pligt, att härvid inför Riksens Höglofi. Ständer offenteligen vitsorda.. Öfver Friherre C. H. Ankarsvärds hos Höglofi. Ridderskapet och Adeln, vid 1822 års Revisions Berättelse, gjorde erindringar, skall Stats-Utskottet framdeles med sitt utlåtande till Riksens Höglofi. Ständer inkomma. Stockholm den 26 Maji 1823. 4 Sunil1 fti b(> *020 Stats-U.tskottets Betänketiden. Ankom den 4 Junii i8aS. Bilaga Lit. A. Utskottets Utlåtande, ofver åtskillige af Riksens Högloft. Stånders Revisorer, åren 1820 och 1822, framställe och hår nedan upptagne anmårknings-puncter, rörande Allmänna Magazins - Inrättningens Förvaltning. i.o fortgående försäljning af 100 Tunnor1 Korn fran Vesterås Krono - Magazin är i8i8> till Riksens Högloft. Ständers Justitice-Ombudsman Herr Baron Mannerheim.
Frölich yttrat, att ordet ”ansvarig” må utgå, då mom. skulle komma alt lyda så: ”Delägarne i bolaget böra inom sig utse en efter bolagets godtfinnande afsättlig” etc. Hr Rosenblad: Likasom jag befriar Gr. Frölich ifrån allt vitsordande i afseende på min politiska ärlighet, likaså skall jag befria Hr Grefven från allt bevar med ultydningen af mina afsigter. Mina afsigter, Hr Grefve! ligga öppna, oell jag är icke van att göra volter. När jag talar oija 4 §:n, så talar jag blott om hvad der står, och när vi komma till den i5 §:n, skall jag yttra mig om den. Vill man borttaga ordet ”ansvarig ’ här, så vill jag äfven instämma i hvad llr Aminoff derom yltiat; ty skulle man göra directionen ansvarig för hvarje förlust på lån på nämn, så kan man visst stadga sådant, men det tror jag också vore rätta sättet alt aflägsna från directionen persöner, hvilkas moraliska värde skulle gifva styrka åt bolaget. Hr von Hohenhausen: Då jag, efter min uppfatt ning af behofvet af banklag, icke vill minska den ansvarighet, som bereder säkerhet för allmänheten; så kan jag ej medgifva alt ordet ”ansvarig” utgår. Det afser förhållandet mellan directionen och bolaget, och bolaget lärer nog vaka öfver att en direction tillsättes, som skyddar och iakttager bolagets bästa. 4 §:n af Utsk:ns förslag b le f af R. o, Ad. bifallen. Hr Frih. o. Landtm, lät nu uppläsa det förslag till särskild §, som Gr. Frö 1 i eli yrkat matte antagas, så lydande: ”Före banks öppnande, skola bölagsreglörna lill deras ordagranna lydelse hafva varit införda uti allmänna tidningarna, äfvensom uppvisade hos rådhusrätten i den hineresidensstäd, hvarest bankens hufvudcontnr föflägges.
Mot honom denna fina, bräckliga qvinna, bräckt kanhända af tillbakahållen könsdrift, denna ensamma qvinna, som kanske aldrig ens fått se den man hon verkligen älskade, riktigt djupt in i ögonen, denna oförvitliga dam, utan en fläck på sitt rykte, – och hon försvarar den fria kärlekens sak.”236 På tal om Björnstjerne Björnson berättade Brandes, att [han] en gång i ett aftonsällskap först och främst låtit vänta på sig – ”tänk så ofint! den store mannen, som naturligtvis borde ha visat sin takt genom att vara punktlig” – och när han så kom, stälde han sig öfverst på trappan ned till trädgården, der sällskapet var församladt, och sade med hög och tydlig röst: ”Jeg kommer fra Magdalene Thoresen. Hvad hun var dejlig i Aften! Jeg har kysset hende; jeg har kysset hende mange gange. Og hun har besvaret mine Kysse med megen varme. Hörer du” – ropade han till hustrun, nämnande hennes namn, – ”jeg har kysset hende.” Det blef en dödstystnad, och icke ens ett barn kunde finnas i trädgården, som gick miste om hvad han sade.237 Tavaststjerna berättade att Neglick vet ej rätt om det är modern eller dottren han är förtjust i. Man hade ju sagt att han stod i ett ”faderligt förhållande” till den unga flickan. Tösen skall vara så söt och modern så intelligent. Han kan icke skilja på dem, den enas ungdom och den andras förmåga att sprida trefnad ha för honom bildat ett helt, och det är detta han älskar.238 Så var det ju också med Otto Benzon. ”Han gick just då och älskade en gift dam,” sade Brandes på tal om den flickan, som trakasserade honom med beskyllningar om, att han tillnarrat sig hennes kärlek, derför att han mycket lugnt och afvisande svarat på hennes biljetter. – Äfven der visste man icke om det var mor eller dotter, men B. hade sagt till Lundegård att det var modern. Och Brandes, som eljest är så skeptisk gent emot all platonism, hade sagt att detta förhållande helt visst var platoniskt.239 Adjö, gamla bok! På öfvermorgon reser jag till Paris. Privatsaker.
J a g spisar där ticlt och ofta ocli liar inin-glädje af att betrakta spisgästerna, för det mesta glada, välklädda damer, som spraka lifligt med hvarandra. De komma direkt från sitt arbete, sätta sig till bords nied ytterkläderna på, spisa fort, llrnna ifrån sig biljetten i kassan vid utgången och skynda så sin. ~ l i g största brådska. Eli hvar serveras särskilcit smör och grönsaker på sink dockfat af silfver. Sh snart en gäst slutat sin måltid går hon sin väg, för att llinna plats At en vantaiide Iiiingrig medsyster. Mångfaldiga iiro de syssels %ttningar gästerna agna sig %t tinder brödförvärfvet. Där finnas lärarinnor, kontorister, aktriser, sjiikskö- terskor, sangerskor, kvinliga läkare, pianister, bodbitradeii, stenografer, maskinskrifverskor, telegrafister, fotografer, mönsterriterskor, bibliotekarier, modister, sömmerskor, kolportörer, modeller, journalister o. s. v., o. s. v. E n och annan rik dam intager liar äfveii af nyfikenhet sin luncli och förvånas öfver att ej se en skymt af det ömkansviirda, hon väntat finna så starkt ntprlgladt. Från restaiirationen g % vi några steg till den andra porten, som utgör ingång till Heminet. En neger öppnar vid v&amp;r ringning och visar oss till salongerna. Ser liar icke fint och hemtrefligt ut? Stora spegelglasfönster skyininas af gula sidengardiiier, friska drifhusblominor i vaserna, mjnka länstolar ocli giingstolar öfverallt, taflor på väggarna, bord fulla ined tidningar och tidskrifter. E1rKn pianot i Iiöriiet höres .en liflig marsch. Bokhyllor från golf till tak inryinrna den engelska litteratiirens skatter i prydliga band; en hvar står det fritt att sällskapa med Shakespeare, Dickens, Walter Scott eller Thackeray. Omkring ett tjog damer sitta har i soffor ocli länstolar, men blicka knappt upp då vi inträda. Alla äro modernt klädda ocli fri
Majlis disposition ställt ett belopp af 2,000 R:dr för innevarande statsregleringsperiod, att användas såsom ersättning för berörda uppgifters utarbetande, har, uppå Krigs—kollegii derom gjorda hemställan, Kongl. Majit föreslagit, att ett lika anslagsbelopp måtte för den tid, nu skeende statsreglering kommer att omfatta, af Rikets Ständer för ifrågavarande ändamål beviljas. Äfven om det måste antagas att Krigs-kollegii ordinarie tjenstemannapersonal, i anseende till trägen tjenstgöring, är förhindrad att verkställa det arbete, hvarom nu är fråga och ett exlra biträde således måste dertill än vidare användas, vill det dock synas som borde numera, då arbetet enda t afser fortsatt tillämpning af den antagna planen för uppställning af ifrågavarande tabellariska sammandrag och följaktligen mindre håde lid och möda erfordras vid arbetets utförande, det hittills anvisade arfvodesbeloppet skäligen kunna i någon mån nedsättas; och Utskottet hemställer derföre, att Rikets Ständer måtte, såsom ersättning för berörda uppgifters utarbetande under nästa statsregleringsperiod, endast bevilja ett extra anslag af 1,500 Ridr, att af Kongl. Majit för ändamålet disponeras. 43:o. Till Utskottet har från Borgare-Ståndet blifvit remitterad en motion (JV2 227) deruti Herr C. F. Ridderstad anfört, hurusom Topografiska korpsen för närvarande endast egde 4 rum till embetslokal uti Kammar-rättens hus å Riddarholmen, och att, till följd af detta inskränkta utrymme, derstädes endast kunde förvaras Krigs—arkivet med dess samlingar, hvarjemte i denna lokal arbetsrum vore ordnade för några få af korpsens Officerare, ehuru, sedan korpsens arbeten, i följd af det påskyndade utgifvandet af Svenska Karteverket, blifvit högst betydligt utvidgade, nödigt vore att vidsträcktare lokal anskaffades. Redan år 1858 hade korpsens Chef gjort underdånig framställning om afhjelpande af detta behof, då Kongl. Majit jemväl anvisat medel till förhyrande af en större lokal dels för korpsens gravöroch iitarbeten, dels för dess karttryckeri.
Palmstjerna anfört för sitt tillstyrkande af bifall lill (Jtsk:s betänk., sä vet jag icke huru långt man borde gå, då fråga är om sådana saker, som skola gifvas utseende af att vara allmänt nyttiga för landet. Del skulle då I. ex. vara allmänt nyttigt, om R. o. Ad. åloge sig samma beskattning för den priviligierade jorden, som finnes ålagd krono-skatte och krono-jorden. Jag tror icke att Frih. Palmstjerna vill gå så långt med den sats han f. n. drifver. Det faller mig besynnerligt före, alt en talare förklarar som ett giltigt skäl, hvarför icke boställen skulle deltaga i fjerdingsmannabestyret, att dessas innehafvare skulle få minskad afkastning af sina boställen. Gäller icke detta skäl äfven för de säteriägare, som nu äro befriade från detta onus, eller är det rättvisare att minska deras inkomst af jorden, än alt göra del för boställsinnehafvare. Ar tjenslemannen berättigad lill befrielser från detta onus för sitt boställe, så bör man ihågkomma att säleriägarens rättighet härtill är lika helig, enär den sednare lika ärligt förvärfvat sin egendom som den förre sin tjenst, och således icke är mer än tjenstemannen pligtig att vidkännas en minskad afkomst af den jord han besitter. Gr. Liljencrantz har förklarat, att man aldrig bör beträda en väg, som är förnärmande för äganderätten. Just på denna grund är det som jag bestrider bifall till Utsk:s betänk., ty huru man må betrakta saken, så är det ett ingrepp i denna Den 14 Juni. 65 denna egande rätt. att Ålägga ett heraman ett onus, hvarifrån det hittills |iä grund af lag varit befriad!. Derföre alt 1830 års Sladder biföllo, alt frälsehemmanen jemväl skulle deltaga i fjerdingsmanna-beslyret, kan det, enl. min lanka, icke blifva någon skyldighet för