Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län rådande förlägen-^ het, samt genom en framlagd redovisning för de af Läns-styrelsen till nödens afhjelpande vidtagna och, enligt Herr Grefvens tanka, med bokstafliga ordalydelsen i de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gifna föreskrifter öfverensstämmande åtgärder, ingått i vederläggning af de af Herr Hjerta mot Embetsntännen framställda anmärkningar, men före.' nät sig med Herr Hjerta om den af honom Stats• samt Allm. Besv.o. Oec. Utsi. ZJtl.H 033.' f mot vederbörande påstådda ansvarsoch be^ talningsskyldighet för den vid creditivets återgäldande uppstående förlust, likväl så framt Herr Hjerta förmår bevisa, att Embetsmännen äro vållande till denna brist, d. v. s., till missväxten, likasom dertill att spannmålen alltid är dyrare under missväxtår, än då god skörd erhålles. Af Hans Excellenee m. m. Herr Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus, som, med vitsordande af Skaraborgs Läns, efter 1826 års missväxt, inträffade och ännu fortfarande förlägenhet, upplyser att ortens, framför Ki.; kets öfrige Provincer, högst betydliga tillgång uppå öppen åkerjord, hvarigenom sadesproductionen blifvit slättbygdens inom Skaraborgs Län enda hufvudnäring, just innebär och förklarar orsaken hvarföre Ortens invånare, vid inträffande missväxt å säd, måste vidkännas en allmän och större förlägenhet än bergsoch skogstracternes inbyggare, hvilka, af andra näringsgrenar understödde, alltid få , om äfven till något underpris, sälja sina varor. Herr Grefven,' sorn i öfrigt erinrar om Hyttan att genom uppmuntran till enskiften och utflyttningar, åt Skaraborgs
Befallningshafvande öfversända; att till hvarje Kyrka årligen skulle aflemnas förteckning på alla de personer, som vid mantalsskrifningen uppgifvit sig till erläggande af bevillning för jagt, hvilken förteckning borde från predikstolen uppläsas och vid Kyrkan vara att tillgå; att den, som funnes utöfva jagt elier djurfångst, eller utom rätter farväg eller farled medförde laddadt eller oladdadt skjutgevär, utan att lill erläggande af bevillning för jagt hafva sig behörigen anmält, borde hafva förverkat jagtredskap och gevär, samt vara förfallen till Tio Riksd, böter, till lika fördelning emellan augifvaren och premiefonden, oberäknadt ansvar enligt nu gällande Jagt-Ltgar; att enahanda påföljd borde drabba den, som utom den Sockens eller Stads område, der han hade sitt rätt* hemvist, funnes i utöfning af villebrådsjagt och ej genast vid anfordran kunde förete vederbörande Uppbördsmans bevis att han bevillning för året erlagt, eller till erläggande deraf sig anteckna låtit, hvadan sådane bevis Bihang till R, St. Fröt, 1834. 5 Sami, 2 Af elei, ± 2: dr a Häftet, 3 Bevlllningsoch Oecon.-Uahtttts Eet.
Men min förträffliga tant – ack, om ni visste hur jag sörjer henne hon är död nu, dock lofvar jag att ni skall få göra bekantskap med henne i mina öden – hon lärde mig så väl förstå värdet af deras innehållslösa smicker, att jag nog vetat akta mig från att fångas deraf.” Blenda gjorde här ett uppehåll. Minnet af tant Regine Sofie återverkade på hennes sinne. Äfven främlingen försjönk i tystnad för ett par ögonblick. Derefter sade han: ”Förlåt att jag återför er till ett ord, hvarpå jag fick löfte om förklaring: ordet näpst?” ”Jo, dermed var det så men för att begripa det, bör ni först veta att kongl. sektern, efter tants död, förvandlade sig från fjäsk och kurtisör till en hederlig, tjenstaktig och mycket redbar vän, som skaffade mig och mamma tillräckligt arbete. Han bedyrade att han dåmera tänkte så allvarsamt och ärligt, att han ganska väl kunde passera för min onkel, en titel, som jag äfven fortfor att ge honom ända tills han reste ” ”Jaså, han är då rest?” ”För en hel månad sedan, och det är osäkert när eller om han återkommer.” ”Och kammarjunkaren?” ”Ifall ni icke så ofta afbröte mig, hade jag redan kommit till honom.” ”Förlåt, förlåt – nu tiger jag.” ”Det var en söndag, då jag gått ensam i aftonsången, såsom jag ibland brukar Nå, när jag kom ut, hade den efterhängsne kammarjunkaren, som visst ett par månader förföljt mig med sin tråkiga uppmärksamhet, ställt sig vid kyrkdörren och ville nödvändigt – det är en mycket påflugen karl – följa mig hem. ”Nej, jag tackar, min herre”, sa’ jag, ”jag går nog sjelf!” ’Åh, tillåt, lilla nådiga fröken’, svarade han, ’att jag får vara envis!’ ”Ingalunda: hvarken envis eller näsvis, ty om jag icke misstager mig, är det verkligen rätt näsvist att så här påtruga en stackars flicka sitt sällskap” Jo, ni kan lita på att jag reder ifrån mig!” Och med en förtjusande liflighet vaggade Blenda sitt lilla hufvud fram och åter.
Arrende tido chrlopp ännu ytterligare uri Zo är fä b ifwa bibehållen ivid de särskilte Lagenheter af Horns Kongs-Ladugard, han nu innehafwer, emot förbindelse att ärligen utgöra de Onera och skyldigheten som densamma esler Skattläggnings grunder kunna äsatras. Sedan I häröfwer den 10 fistl.
Synnerligen anmärkningsvärdt är den äfven här i Länet uppstådda industrien att inköpa nära intill segelled belägna hemman, som äro rika på skog, endast för att till afsalu sköfla denna, och sedermera till det pris som kan betingas åter försälja egendomen, utan att ens försorg drages om återväxt af träd å de förödda fälten, genom de sednares besåning, plantering eller fröträds qvarlemnande. För närvarande äro väl skogarne i det närmaste tillräcklige för Länets eget behof. 12 men det är utan tvifvel att genom en riktig förvaltning de derutöfver skulle lemna ganska betydliga öfverskott att afyttra. Till rekognition äro vidsträckta skogssträckor upplåtne jernverken. Ensamt Åkers styckebruk har af Åkers, Öster Rekarnes och Selebo häraders allmänningar blifvit tillagdt omkring 14,000 tunnland, Stafsjö styckebruk och Wirå jernbruk af Jönåkers härads allmänning omkring 5,200 tunnland, Näfveqvarns bruk och Tunabergs kopparverk 11,800 tunnland af sistnämnde allmänning, hvarförutan till Hällefors’ och Forsa med flera bruk lyda rekognitionsskogar. De egentliga skogarne bestå af furu och gran; men i beteshagar och iuägor finnes rik tillgång på löfskog och björk, al, ek med flera slag. Till boningshus begagnas i allmänhet timrade byggnader, täckte med tegel eller bräder och torf. Ladugårdarne äro dels timrade, dels uppförde af korsvirke och bräder, sällan af sten, med halmeller tegeltak. Den mesta stängseln är uppförd af träd. Inom Länet finnas 55 grofoch 2 finbladiga tullsågar, taxerade till 35,800 R:dr. Bergsrörelse. Malmuppfordringen från de i Länet befintlige grufvor har enligt Bergs-Kollegii underdåniga berättelse utgjort: år 1848 44,001 Sktä Tackjernsvigt.
Utskottet instämmer i Kongl. Maj:ts förslag derom, att det i nu gällande 24 §, som motsvaras af 19 § i Kongl. Maj:ts och 20 i utskottets förslag, stadgade undantag från föring, när fartyg anlända från Wismar med spannmål och ull, må upphöra; samt alt, ehvad tullvärdeskolumnen kommer alt i tariffen qvarstå eller icke, rättigheten till föring må bero derpå, att tullbeloppet för medförda va rorna uppgår till minst 30 R:dr banko; Hvarjemte utskottet föreslår den förändrade redaktion af §:ns 2 morn., som bilagde förslag utvisar. Men 'enär, efter hvad 1839 års tullkommittées protokoll gifver vid handen, fråga blifvit hos Kongl. Majit väckt derom, att de s. k. föringsmedlen, i stället att omedelbart tillgodokomma skeppsbesättningarne, skulle levereras till en för hela riket gemensam pensionsinrättning för svenska sjöfolket; och denna fråga, hvars framgång otvifvelakligt är högst önskvärd, påkallar Rikets Ständers yttrande så väl i sjelfva saken, som angående det belopp, hvarmed föringsmedlen må till pensionsinrättningen utgå, tillstyrker utskottet, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anmäla sitt begifvande till ifrågasatte användande af föringsmedlen, samt tillika medgifva, att, så snart pensionsinrältningen varder organiserad, en viss,— efter uträkning af anordnade föringsmedel för 10 sednast förllutna år i medeltal, jemförda med lästetalet af de fartyg, för hvilkas besättningar föring egt rum, — i förhållande dertill bestämd summa må till pensionsinrättningen anslås för årlig utassignering å tullmedlen, antingen till fixt belopp eller med jemkning i mån af berörde löstetals tilloch aftagande.
R:dr 3,872,000: samt till säkerhet för Götha och Södertelje Canalers framtida underhållande afsatte fonder . 123,926: Contorets räntefria skulder bestodo vid samma tid af: a) förfallna, men till inlösen icke företedde obligationer med derå upplupna obetalda räntor R:dr 8,180: 9. 9. b) deponerade medel, deraf influten lösen för såld ekeskog 183,438 R:dr 9 sk. & rst 190,370: 33. g c) återstoden af den till Statsbehofvens fyllande för år 1840 anslagna summa R:dr 400,000: samt några andra till utgående under samma år beviljade, men icke lyft a de anslags-summor 36,626: ar. 4-436,626: 21. 4. 635.177: 16. 10. Summa skulder Härvid får Utskottet erinra, alt, enligt den i Utlåtandet N:o 435 uppgjorda beräkning öfver RiksgäldsContorets nu disponibla behållning, ett belopp af 448,708 R:dr 7 sk. 6 rst. blifvit derifrån afdraget för bestridandet af omförmälte anslag, samt för infriandet af förfallna obligationer m. m. Med afräkning af de nu mera inom linien i Räkenskaperna upptagna tillgångar, äfvensom oredovisade eller oersatta förskott samt värdet af Riksgälds-Contorets hirs, utgjorde detta Verks fordringar för meddelade lånebiträden, jemte contanta tillgång vid i84° års slut; Stats-Utskottcts Memorial, N:o 466. 3 a) för byggnadslånen till Städerne Norrköping, Borås, Wenersborg, Wexiö och Öregrund, utom upplupna obetalda räntor . R:dr 550,643: 26. 11, b) för lån till Bibliotheksbyggnaden vid Upsala Akademi, samt Hamn-anlägg* ningarne vid Jönköping och Ystad d:o 56,800: c) för lånet till
Alströmer, Carl Jonas Oscar: Jag kunde visserligen anse mig förekommen af Hr v. Hartmansdorff, men ber dock att mera bestämt fä framställa den vördsamma anhållan, att R. 0. Ad. måtte besluta, att ifrågavande Betäk. må upskjutas för att företagas i sammanhang med den från BorgareSl. ankomna inbjdningen. Jag gör detta så mycket heldre, som inbjudningen kan begäras på bordet, och man då icke finge samtidigt med sjelfva Betänk, handlägga densamma, hvilket alltid förut varit vanligt. Jag hemställer derföre att föredragningen af Betänk. mätte få upskjutas för att få företagas i sammanhang med den skedda inbjudningen, hvilken jag anhåller måtte fä hvila på bordet. Hr Gr. 0. Landtm, yttrade, att Hr Tersmeden begärt, att StatsUtsk:s nu främst å föredragnings-listan förekommande Utlåt. N:o 313 måtte blifva hvilande, för att företagas i sammanhang med BorgareSt:s inbjudning i ämnet; men att, vid propos:ns framställande, Hr Gr. 0. Landtm, likväl torde få hemställa, att med behandlingen af ifrågavande Utlåt, må upskjutas lill nästa plenum, af det skäl, att om R. o. Ad. nu skulle besluta, att samma Den IS Oktober f. m. 3?] samma Utlåt, skall företagas i sammanhang mecl inbjudningen, och denna nu första gången blefve lagd på bordet, ett sådant beslut blefve stridande deremot, att det redau 2:ne gånger bordlagda Utlåt, måste afgöras nästa gång det föredrages, men deremot inbjudningen kunde då bordläggas andra gången, hvaremot, derest Utlåt. N:o 313 blef upskjutet till nästa plenum, deltet Utlåt., som i och för sig icke kunde förauleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne, kunde först afgöras, och R. o. Ad. sedan vore oförhindrad att besluta i afseende på inbjudningen. Gr. Lagerbjelke:
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Ar:o 21. och som härmed borde i tid göras början, har motionären föreslagit Rikets Ständer att till Kongl. Maj:t ingå med underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes »vidtaga de åtgärder, som erfordras för bildande af en pensionsförening för tjenstemän och betjente, anställda vid våra jernvägar»; öfver hvilket förslag Hedervärda Ståndet infordrat Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets yttrande. De exempel, som hittills lemnats af pensionsföreningar, inrättade för särskilda embetsmannakorpser, anses numera icke uppmuntra till efterföljd; utan har, tvärtemot den åsigt motionären omfattar, den mening alltmera börjat göra sig gällande, att Staten bör sörja för sina tjenstemäns uppehälle äfven efter den tid, då till följd af ålderdom deras förmåga att till det allmännas båtnad uppfylla sina tjensteåligganden, kan i allmänhet anses upphöra; och det var i öfverensstämmelse med en sådan grundsats, som Rikets Ständer i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t den 5 Oktober 1860 anhöllo, att Kongl. Majit täcktes vidtaga åtgärder till förberedande af en sådan reglering af pensionsväsendet för arméen, att hela pensioneringen måtte kunna af Staten öfvertagas, hvilket ämne ock vid innevarande riksdag, till följd af nådig Proposition från Kongl. Majit, är under Rikets Ständers pröfning. Af berörda anledning anser sig Utskottet O O icke kunna understödja Sköldbergs omförmälda förslag. Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Dec. 1865, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om inrättande af en representation för häradet. Vid nästlidne riksdag gjorde Friherre Cederström, Ii., hos Ridderskapet och Adeln hemställning derom att, enär kommunal-lagens stadganden först blefve fullständiga genom införande deri af tj enliga föreskrifter om inrättandet af en representation för häradet, till utvecklande af dess kommunala betydelse och till befrämjande Allm.
Riksförsamlingens afdelning eller utskott sig behöfva af någon Konungens embetsman, eller af allmänt verk, inhemta muntliga eller skriftliga upplysningar, begäre genom sin ordförande bos den Statsrådets ledamot, Konungen vid hvarje riksdag dertill förordnar, Konungens befallning till vederbörande, alt de äskade upplysningarne meddela. Stats-kontoret vare deci; skyldigt, att i frågor om sjellva redovisningen af medlen, alla äskade underrättelser utan sådan befallning meddela. Verk, som under Riksförsamlingens egen förvaltning slår, skall inför afdelning eller vederbörande utskott, på dess begäran, skyndsamt redovisa för allt, som verket rörer. Riksförsamlingens afdelning eller utskott ege jemväl rätt att af enskilda Svenske män infordra upplysningar uti mål, sorn till dess behandling höra. § 124. Utskotts-bctänkande skall alltid till folktinget först aflemnas. 6. Riksdagsärendenas pröfning af Riksförsamlingen och dess a fdelningar. § 125. Talmännen skola föredraga målen, upptaga, reda och framställa de yttrade meningarne, göra propositioner för besluts fattande och vidmakthålla ordning vid sammankomsterna; allt på sätt denna Regeringsform och vidtagen ordningsstadga föreskrifva. Talman må icke deltaga i öfverläggning eller omröstning, med det undantag, som i 129 och 147 §§ sägs, och icke heller något annat föreslå, än det som erfordras till verkställighet af grundlagarne, af Riksförsamlingens eller dess afdelningars beslut och af ordningsstadgan. § 126. Hvarje Riksdagsman ege rätt, att till protokollet fritt tala och utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggning komma, och om lagligheten af allt, som förefaller inom den Riksförsamlingens afdelning, till hvilken han hörer. En hvar ytlre sig i den Konstilutlons-ltskottets Memorial, N:o 7. 27 ordning, lian deilill sig anmält och uppropad blilver. Ingen tilläte sig personlig förolämpning. Ej ina beslut fattas förr, än talman inhemtat, huruvida tinget anser öfverR. 0. § 53. läggningen fulländad. Besvaras denna fråga med ja, varde proposition till beslut upprätlad och just”! ad.
Jag anser Utsk. hafva obefogadt afslagit hvad K. Utsk. anser, att den exercis, som nu tillhör detta Eeg:te, kan öfvertagas af andra Eeg:ten. Möjligen kan sådant låta sig göra, men jag betviflar dock, att det kan ske för så godt pris, som Utsk. föreställt sig. Skulle Eegrtets tjensteåligganden öfverflyttas på Garnisonen i Stockholm eller Uplands och Södermanlands Keg:ten, så kan sådant icke ske utan betydligt ökad kostnad, och, hvad Gardena beträffar, icke utan tillökning i personalen. Jag anhåller om bifall till K. M:s förslag. Hr von Knorring, Erik Oscar: Jag skall i korthet ge nomgå Utsk:s premisser och conclusion. Till en början säger Utsk.: Den G Juli e. m. 09 »Utsk., som hyser den mening, att ifrågav:de OfficersCorps bör, i mån af afgång, indragas, eller åtminstone på ett för Statsverket mindre kostsamt sätt organiseras, anser sig derföre icke kunna tillstyrka någon förhöjning af Regitets nuv;de anslag.» Hvad det mindre kostsamma sättet beträffar, har Hr af Klint redan uplyst huru dermed sig förhåller, och hvad angår Utsk:s yttrande, att derföre, att Regitet skall indragas, någon löneförhöjning icke bör detsamma tilldelas, kan jag icke fatta, hvari konseqvensen skall sökas, ty om jag efterser i Utsk:s Betänk. rör:de 5:te HufvudTiteln, så finner jag, att Utsk. för öfvertaliga Kammarskrifvare vid Carlskrona station ansett rättvisan fordra, att, intilldess indragning af deras tjenster kommer att ske, de icke böra ställas på svältkur; men, i fråga om LifBeväringsRegitet, har Utsk. icke ansett sig böra tillstyrka någon förhöjning i de knappa lönerna. Utsk. har sagt, att Regitet bör indragas i mån af afgång. Olämpligheten häraf har jag redan vid allmänna öfverläggningarna visat.
I öfrigt instämmer Utskottet i hvad angående artikeln Glas blifvit anfördt så val uti kommitterades betänkande, som i Statsråds-protokollet, och hemställer, att bifogade taxe-förslag för denna artikel måtte fastställas. Bevillnings-Utskottets Betänkande JVs 10. 23 Åf kominitterade hade för Gryn, alla slag, utom af spanmål, blifvit föreslagen en införsels-afgift af 5 öre skålpundet, men Kongl. Maj:l har ansett tullen å denna artikel äfvensom å rismjöl, böra, i nära likhet med hvad nu provisoriskt eger rum, bestämmas till 4 öre skålpundet. Införseln af Gryn, som år 18S4 utgjorde 962,881 skålpund, uppgick följande året till 2,084,628 skålpund. I hvad mån de särskilda grynslagen ingått i dessa införsels-belopp kan, dä uppgifter härom saknas, icke med tillförlitlighet bestämmas; men den kända omständighet, alt, under den tid artikelen varit vid införsel tullfri, förbrukningen af Risgryn, till följd af detta födoämnes jemförelsevis billiga pris, spridt sig till alla folkklasser, gifver full anledning antaga, det berörde betydliga tillökning i införseln uteslutande utgjorts af detta slag gryn. Nämnda förhållande, eller att Risgryn numera kan anses hafva blifvit en förnödenhetsvara för den större allmänheten, har synts Utskottet böra föranleda till en lindrigare tull-beskattning å detta än å de öfriga slagen gryn, hvilka i allmänhet hufvudsakligen af de mera bemedlade klasserne förbrukas. Och då tullfrihet blifvit föreslagen för råvaran Ris eller Paddy, samt en tull af 2 öre skålpundet torde finnas fullt tillräcklig såsom skydd för den inhemska tillverkningen af risgryn, har Utskottet ansett sig böra föreslå, att nämnde tullsats må bestämmas å Risgryn, äfvensom å den härmed närmast jemförliga artikeln Rismjöl; hemställande Utskottet alltså, att för artikeln Gryn, alla slag, utom af spanmål, följande tullbeslämmelser måtte antagas:
Nu är det likväl en allmänt känd sak, hvilken äfven motionären tydligen omförmält, att dessa hästoch fourage-medel icke äro på långt när tillräckliga för officerarne att dermed inköpa och underhålla deras hästar, och att således denna löneförmån egentligen icke är något annat än en förlust för löntagarne. Man skulle visserligen kunna säga, alt lönen för en officer eller hvar och en annan löntagare inom militärfacket är afsedd att fylla behofven af beväring och kläder m. m., och att således de ifrågavar. medlen vore eli plus i hans kassakonto. Men det är ganska gifvet, att då dessa medel blifvit lämnade för ett bestämdt ändamål, så måste de vara så tilltagna att de kunna förslå lill upfyllande af de afsedda behofven. När nu förhållandet är sådant att de på långt när icke räcka till att en 33* 510 Den 16 Maj. gång föda hästen, än mindre till att afsätta något för hästinköp, så är det ju en orimlighet att sälta bevilln. på en ren löneförlust. Under förhoppning om alt Utsk. ville taga Hr Björnstjernas motion i noggrannare och mera rättvist öfvervägande, anhåller jag om återremiss af detta mom. Hr von Hartmansdorff: Först anhåller jag att få instämma med Hr Printzensköld i anhållan, att R. o. Ad. måtte återremittera delta mom. pä grund deraf att förmyndarearfvoden deruti icke äro intagna. Det förhåller sig visserligen så som Gr. Mörner anmärkt, att med vissa förmynderskap är förenadt sådant arfvode i förhållande till besväret, att de kunna betraktas såsom goda tjenster. Men dylika händelser äro undantag, och höra enl. min tanke icke kunna föranleda till en lagstiftning, som kunde blifva menlig för myndlingar i allmänhet. Största delen af dem har mindre förmögenhet. Derföre eftertraktas icke förmynderskap, af rättskaffens män, eller sådana, hvilka företrädesvis böra sättas till förmyndare. De deremot, som vilja komma ät myndlingens penningar, äro nog beredvillige alt åtaga sig slikt, men för dem bör man akta den omyndiga som icke kan försvara sig sjelf.
Vid ånyo skedd föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 92, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsätlning och förenkling, biföll Preste-Ståndet till alla delar hvad Utskottet i detta Utlåtande tillstyrkt och föreslagit, allenast med undanlag af den ibland föreskrifterna i och för verkställigheten af berörde ränteförenkling å sidan 16, förekommande 18:de punkten, hvaruti föreslås, att den hofra, som kan komma att ingå i den nya spanmåls-räntan, icke må af räntegifvarne fä till leverering in natura uppsägas, hvilken punkt afslogs; hvarjemte Ståndet, under åberopande af sitt i ämnet vid sistlidne riksdag fattade beslut, ansåg sig äfven nu böra förklara, att grundskatternas förenkling, sättet för deras utgörande och grunderna för bestämmandet af den markegång, hvarefter ränte-persedlarnes värde skall beräknas, böra utgöra ett sammanhängande helt, hvaraf ingen del bör verkställas, utan i förening med de öfrige delarne af den ifrågavarande regleringen. Från Vallöf. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 85, i fråga om förändrade föreskrifter, rörande åtgärder till förekommande af kolera-sjukdomens införande och spridande i riket, med (lera, i sammanhang dermed, gjorda framställningar. Bifölls, endast med den förändring af den sjette ibland de särskilda af Utskottet föreslagna tio bestämmelser, att lydelsen må blifva denna: ”att, beträdande lossning och lastning af gods å karantäns-skyldigt fartyg, fortfarande må gälla hvad Kongl. Maj:t genom nådigt Bref den 4 Oktober 1853 föreskrifvit”. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 92, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling.