Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S, D. Vid förnyad föredragning af Be3 villnings-Utgkottets Betänkande, N:o 7, ont gronderne för den blifvande Allmänna Bevillningen samt för värdering af fastigheter,' biföllos : 1:0 Utskottets Utlåtande , att det satt lör Bevillningens utgörande, som har för sig en sextonårig erfarenhet, vissheten att motsvara sitt ändamål, samt, såsom na mer* allmänt kändt i hela landet, tnedförer både lätthet vid verkställigheten och redigheten i fråga om redogörelse och controll, bör utan hufvudsaklig! förändringar , bibehållas ; och 2:0 första punkten, eller den sorn angår grunden för personlig skydds-afgift; äfvensom Ståndet lat bero vid Utlåtandet i sjun - Prat. Se punkten, och uppsköt med pröfning af den framställning att Barmhertighets-Inrattringar icke böra njuta befrielse från erläggande af Bevillning för deras Egendomar af bus ocb jord ; hvaremot 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10, 11 och 18 puncterne återremitterades. Från Hedervärda BondeStåndet» S. D. Sedan BondeStåndet, efter gjord Motion a £ Anders Danielsson från Elfsborgs Lån, beslutit anmoda StatsUtskottet att, in-< om en månad härefter, till RiksStånden inkomma med de Biefankanden, som hafva Statsregleringen till föremål ; så fann BondeStåndet för godt, att härmed vördsamt och vänligen inbjuda sina Respecti ve MedStänder att uti enahanda Beslut sig förena. S. D. Remitterades till Statsoch BancoUtskotten : 123 Prot, Vtdrag den 26 Mars 1829. Kongl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse, angående afskrifning af de ifrån Banken och BikspählsContoiret lill Hjelmare Canaloch Slussverksbyggnad lemnade låneunderstöd. S. D. BleE ett af J. J. Rutberg från Norrbottens
Praebendena äro nemligen tillförsäkrade presterskapet såsom ett privilegium, och man vet, huru grannlaga och svåra undersökningar om ersättningar för så beskaffade saker i allmänhet äro. Svårigheterna härvid behöfver jag ej här särskildt nämna, de ligga för öppen dag, och om den begärda skrifvelsen afgår och sättes i verket, så lärer väl utgången rättfärdiga mina farhågor i detta hänseende. Dessutom tror jag ock, att man med full tillförlitlighet på förhand, utan att någon undersökning behöfver verkställas eller skrifvelse afgå derom, kan toga för afgjordt, att ersättnings-beloppen blifva långt större, än Rikets Ständer skulle vara benägne att utbetala. Slutligen får jag ock reservera mig emot den af Utskotten beslutade underdåniga skrifvelsen, att Hans Maj:t täcktes låta undersöka och derefter meddela Rikets Staissamt Allm. Besv.- och Eleon.-Utskollens Betänkande, M 14. 5 Rikets Ständer framställning af de grunder, på hvilka överenskommelser emellan patronats-innehafvaren samt Kongl. Majit och Kronan jemte vederbörande församlingar nu kunna uppgöras om patronats-rättens upphörande, af den anledning, att mig synes några allmänna grunder alls icke kunna framställas i denna sak, som helt och hållet måste bero på patronats-innehafvarnes godtycke. Här kunna vilkoren för hvarje enskildt fall blifva högst olika och derföre alls icke subsumeras under någon allmän regel.» 2:o Herr Doktor Broman, soqa instämde med Herr Doktor Björling. 3:o Herr Bildt, som, delande Utskottens yttrade mening i första delen af betänkandet, förenade sig uti Doktor Björlings reservation, för såvidt densamma angick frågan om upphörande af jura patronatus. Bih. till R. St. S Baft. STOCKHOLM, TRYCKT IIOS JOIL BECKMAN, 18S4. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 15. 1 ]%:« 15. Ånk. till Exp.-Utsk. d«n 20 Sept. 1854, kl. 10 f. m.
841 åtagandet af denna beskattning hädanefter sker frivilligt, mäste för Läns-Styrelserne blifva högst obehaglige, i följd hvaraf blifvit hemställt, hvilka utvägar böra vid så beskaffade sammanträden vidtagas, i händelse den äskade afgiften skulle antingen hel och hällen vägras, eller ock beviljas till ett under det verkliga behofvet otillräckligt belopp, i hvilket fall Läns-Styreisen samt Lazarelts-Directionen stadnade i en så mycket mera bekymmersam belägenhet, som de ringa bidrag Kongl. Seraphinver-Ordens-Gillet meddelar, icke tillåta ens hoppet, att sjukvården kan dermed bestridas, ännu mindre alt vidtaga andra lonida anstalter, hvilket skall vara förhållandet med Jönköpings Län, der det gamla och förfallna Läns-Lazarettet fordrar en ombyggnad, som, änskönt tomt är dertill inköpt och förberedande anstalter träffade, dock ej kunnat sättas i verket af det skäl, att Lazaretts-Directionen, då den så kallade Treskillings-Afgiften endast var till påföljande Riksdagen bestämd, ej vågade, osäker om möjliga tillgångar i framtiden, inlåta sig i detta företag; Till följd hvaraf nu framställes, ej mindre att denna afgift måtte hädanefter såsom hittills, såsom i vanliga Bevillningsmål, lill en viss tid bestämmas, än ock att billigheten fordrar, gjtt det fr åa Seraphimer-Ordens-Gillet ut - 84^ Stats-Utskottets Betänka uden. gående anslaget, ehuru efter Anmärkar/ens mening alltförmycket nedsatt mot hvad det förr varit, må utbetalas i hvarje Läix i förhållande till sjukantaht, och intradernas belopp, samt utan att vara underkastadt några förändringar, hvarpå äfven ett exempel blifvit hemtadt från nämnde Lazarett, sorn först lätt sig goo
Från äldre tider hafva emedlertid presterne, såsom kyrkans tjenare i Sverige haft representationsrätt, denna rätt har enl. förslaget blifvit beviljad jemväl deras bröder, skol-lärarne, och för min del kan jag icke inse, att embetsmännen härigenom kommer i någon sämre ställning än för det närvarande. Enl. förslaget har dessutom det förbud blifvit borttaget, som nu förefinnes för embetsmannen att begagna, den rätt till representation han såsom jordegare eller eljest utom sin befattning såsom embetsman kunde ega och det måtte väl för honom vara bättre att jemlikt förslagets stad - Den 15 Februari e. m. 89 ganden kunna få utöfva representationsrätt om han eljest är i besittning af annan rättsgrund dertill, än att, i enlighet med nuvarande grundlag, vara förbjuden att af en sådan rätt sig begagna* Återstår att tillse i hvilka Stånd dessa hittills orepresenterade borde inkomma äfvensom utaf hvilket antal ledamöter Stånden borde utgöras. R. o. Ad. bestod ursprungligen af jordegare, hvilka gjorde rust-tjenst. På den liden funnos icke egentligen civila embetsman, utan Statens tjenst var hufvudsakligen krigstjenst, och deribland rosstjensten den förnämligare, hvaremot under tidernas lopp den högre civila Ijenslen numera likaställt sig bredvid den militära. De ofrälse jordegare hvilka tillika, göra Statens något högre tjenst, vare sig civil eller militär, äro derföre ett med R. o. Adeln på historisk grund nära beslägtadt samhällselement, och representanterna af denna klass borde således följdriktigast inrymmas bland R. o. Ad., med hvilket stånd de för öfrigt hafva närmaste likheten i samhällsställning och lefnadsvilkor, och sådant i vida högre grad än de i BorgareSl. redan intagne Brukspatronerne hafva med della Stånd, hvarföre äfven alla på grund af samma exempel gjorda inkast till kraft och värde förfalla. Att skol-läraren och vetenskapsidkare skulle intagas i PresteSt., faller af sig sjelft likasom det äfvenledes är påtagligt alt husegare i städer samt näringsidkare skulle tillhöra BorgareSt.
Utlåtande i anledning af erhållne äterremisser å betänkandet N:o 198, angående dags-verksskyldighetcr för hemmansegare å ön Hven. (/. A.) Enligt förenämnde betänkande, hvilket af Ridderskapet och Adeln blifvit bifallet, men af de 3:ne öfrige Riks-Stånden återremitteradt, hade Stafs-Utskottet ansett sig icke kunna tillstyrka någon åtgärd å Rikets Ständers sida, i anledning af en uta^ Måns Persson från Malmöhus Län väckt motion, att hemmansegarne å ön Hven måtte befrias från den arbets-skyldighet till Uranienborgs kungsgård, hvilken de genom ett. år 1688 afslutadt contract sig åtagit, emot det att de i stället blefve skyldige att erlägga sina hemmans-räntor på det sätt, hvarpå desamma före nämnde contracts tillkomst utgått, eller ock att, i händelse detta icke kunde bifallas, de af berörde hemman utgående grundskatter måtte undergå billig jemkning och nedsättning.
Öfverläggningen förklarades härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, yttrade att i afseende på nu förevaride förslag till förändring i grundlagarne blifvit yrkadt, dels dess antagande dels dess förkastande, och att Hr Gr. o. Landtm, först finge hemställa om R. o. Ad. behagade antaga detta i Const.Utskis Mern. under Nio 1 framställda förslag till ändring i 85 g Reg.Fin, i afseende på Tryckfrihets-förordmns egenskap af grundlag, äfvensom, i sammanhang dermed, uti åtskilliga §§ i Reg.Fin och Riksd.Ordnm. Denna propos. besvarades med starka Nej, blandade med Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. förkastade detta grundlagsförändrings-förslag, samt efter denna proposis besvarande med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade det ban ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Pröfningen af de öfrige uti Const.Utskis förevaride Mern. anmäldte förslag upskjöts till e. m:s plenum, och H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e m. In fidem protocolli. Albert Munck. 640 Den 13 December e. m. Lördagen den 13 December 1856. Plenum fel. G e. m. Just. ett prot.utdr. för förmiddagens plenum. Fortsattes pröfningen af de uti Const.Utsk:s Mern. N:o 2, anmäldte hvilande förslag till ändring i grundlagarne, och förekom nu punkten N:o 2, innehållande förslag till ändring i 28 § Reg.- F;n, ang-.de rättighet för Konungen alt till vissa beställningar utnämna äfven bekännare af annan troslära, än den rena Evangeliska. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel:
Ett par år tidigare än vi skilde hon sig från skolan för att fortsätta sina studier i Helsingfors. Under det första året skref hon ibland till oss, under det andra året icke en enda gång. Det förundrade oss ej. Huru skulle hon komma i håg oss, obetydliga flicksnärtor, eller vår lilla oansenliga skola! I Helsingfors hade hon kommit in i större förhållanden och intelligentare kretsar, hvilka bättre anstodo henne. Hon trifdes bra där, hade hon skrifvit till oss. I själfva värket var det ju alldeles naturligt. Inte saknade hon oss och inte kunde vi vara misslynta däröfver Under många år hörde vi ingenting om Agnes. Vi hade slutat skolan och skingrats åt olika håll. Blott några få hade stannat kvar i den forna skolstaden. Ännu en gång samlades dock en hel mängd af oss. Det var då jag stod brud och firade bröllop. Till och med Fanny hade kommit från Helsingfors, där hon för tillfället vistades. Och hon viste att berätta oss om Agnes. Har ni hört någonting högst märkvärdigt om Agnes? frågade hon plötsligt, då vi talade om våra forna skolförhållanden. Hvad, säg, hvad? Hon har farit till Petersburg såsom sällskapsdam åt en ofantligt rik furstinna. Agnes! Agnes till Petersburg, såsom sällskapsdam? Aldrig i världen! Såsom sällskapsdam? Ja, men tänk er, åt en furstinna; det är ju någonting helt annat än en vanlig sällskapsdam. Än sen! Sällskapsdam i alla fall, och dessutom i Petersburg. Hvad ni äro enfaldiga och småaktiga, förebrådde oss Fanny. Jag tror jag inte bryr mig om att fortsätta, då ni inte begriper någonting. Jo berätta, berätta! Så hör på då. Furstinnan har infört henne i Petersburgs förnämaste och högsta kretsar, hon har till och med varit på hofvet. Agnes har skrifvit att hon lefver i en hvirfvel af nöjen och ej hinner hämta sig från den ena festen, förrän hon ilar till den andra. För henne är alt detta naturligtvis ännu högst ovant, en fullkomlig sagovärld. Nu förstummades vi. Ni kunna naturligtvis inte ens föreställa er ett sådant lif i stora världen. Vi måste medge att så var.
Horn, till svar på hans emot mig riktade framställning, att jag alldeles icke begärt del af någon plan och af detaljerna af den tillämnade Waxholms befästning, utan endast framställt den frågan, om någon upplysning blifvit SlatsUtsk. lemnad, om anledningen hvarföre nu först Waxholms befästning blifvit ansedd för så oundgängligen nödvändig och brådskande. På denna fråga har Hr Anckarsvärd, såsom mig synes, ej kunnat gifva något Den 20 Mars f. m. 135 svar. Han liar endast upplyst, att den framlagda planen ådagalägger nödvändigheten af att fortsätta det redan började arbetet. Delta instämde också med den aning, som jag bade rör:de denna sak, men jag vågade mig ej på djupet att framställa en sådan aning. Nu har en StatsTJtsk-.s ledamot, hvilken jag anser såsom en auclorilet i detta fall, upplyst, alt orsaken hvarföre delta förelag anses vara så nödvändigt, är den, att vi en gång börjat, och att denna början skett emellan tvänne riksdagar, utan att R. St. fått någon underrättelse om den stora vigten deraf. Detta är bevisningen för den stora vigten och nödvändigheten af att lemna anslag till detta företag. Jag får nämna, alt jag, för min del, såsom representant, ej kan gilla denna orsak, utan jag tror, att det nu ej kan vara ur vägen att tillse, huruvida något skäl verkligen finnes för denna befästning. Jag liemtar dertill ytterligare anledn. genom ett yttrande härstädes af en värd ledamot, H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, som förmodligen icke saknar kunskaper i dylika ämnen. Han har sagt, alt det bästa onekligen vore, att hastigt tillvägagå vid sådana företag, men han har likväl förklarat, alt han liar föga hopp om framgång för siri mening. Jag anhåller vördsamt, att han ej må försmå det lilla bidrag, sorn jag genom mitt yttrande önskar alt få Jemna, till ett möjligen om också (jag medgifver det) aflägse hopp om framgång för denna hans mening.
Domhafvanden åberopat, uti det af honom, rörande sistnämnde [lemman uthändigade bevis icke blifvit bifogadt; finnér Utskottet sig ej kunna tillstyrka bifall till omförmäldte ansökningar. Betänkande, angående aflöningen vid innevarande Riksdag för RiksStåndens och deras UtskottsSecreterare, Canzlier samt Vaktbetjening. (R:gs-A.) Till Utskottet har i ofvanberörde ämne inkommit följande: Undertecknade LandtMarskalk och Talmän, jemte Utskotts Ordförande, hafva denne dag sammanträdt, för att, jemlikt 24 §• Riksdagsordningen, till StatsUtskottct afgifva Förslag till den vedergällning, som, lämpad efter göromålens vigt och mängd, vid denna Riksdag bör tillkomma RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Canzlier samt Vaktbetjening. Hittills har Tjenstemännens aflöning utgått under 2:ne rubriker: Arfvoden och Traktamenten. Nu föreslås, att båda dessa rubriker måtte bibehållas, dock i3i Ståts-Utskottets så, att hvarje Tjensteman, efter göromålens beskaffenhet, må uppbära sin belöning, allenast elter endera, i likhet med hvad vid 1809, i8i5, 1818 och 1823 arens Riksdagar i Stockholm ägt rum, i följd hvaraf Arfvoden synas lämpligast för de Tjenstemän, hvilkas göromål i synnerhet fordra kunskap och skicklighet, samt Traktamenten för dem, hvilkas befattningar hufvudsakligast fordra möda; hvadan Secreterare torde böra aflönas genom Arfvoden och den öfriga CanzliBetjeningen genom Traktamenten. För alt bibehålla en billig proportion, så att de, som erhålla Traktamenten, icke må genom Riksdagens längd bekomma en jemförelsevis större belöning, än de sorn få Arfvoden, hafva de sednare synts böra beräknas efter månad.
Revisorerne, som funnit föga öfverensstämmande med nuvarande constitutionella former, alt förvaltningen af elen å Tullverkets Stat lill hemliga utgifter anslagna summa, 8,000 R:dr, undandrages den Revisorerne åliggande allmänna granskningsrätt, hafva, utan att bestrida, det General-TullStyrelsen må disponera äfven ifrågavarande 8,000 R:dr, ansett hemlighetsvilkoret vid redogörelsen för användandet deraf böra försvinna och, på grund deraf, hemställt, att i laglig ordning beslutas måtte, det Rikets Ständers Revisorer eller någon delegation af dem hädanefter må ega att under tysthetsed taga kännedom om huru och till hvad ändamål nämnde hemliga fond användes; varande af Revisorerne derjemte anfördi, hurusom af Kongl. Brefvet den 28 Juli 1813, jemfördt med det emellan Kongl. Maj:t och Kronan samt Tull-Arrende-Societeten den 3i Augusti 1802 afslutade conIract, ville synas, som endast 6,000 R:dr rätteligen borde få hänföras under hemliga utgifter, enär de öfrige 2,000 R:dr uttryckligen voro bestämde till discretioner för tullbetjeningen och något undantagsvilkor, i afseende på redovisningen för användandet deraf, icke från ordalydelsen i dessa handlingar kunde härledas. Enär det måste medgifvas, alt händelser stundom kunna inträffa, då det för Tullverket är af väsendtlig nytta att till sin disposition ega en så beskaffad tillgång utöfver den granskning underkastade Staten, har Utskottet, då ifrågavarande hemliga fond af 6,000 R:dr, till hvilket belopp den redovisning icke underkastade delen af anslaget, på sätt Kongl. General - 64 Stats-Vlskottets Utlåtande, N-o 76. Tull-Styrelsen upplyst, kommer att inskränkas, är, i förhållande till TullVerkels inkomster, af mindre betydenhet, ansett någon förändring i de, angående redovisningen för samma fond gällande föreskrifter, icke lämpligen böra vidtagas. Kongl. Nummer-Lotteriet. § i65.
Jag anhåller, att denna tanke må få göra sig gällande och att R. o. Åd. dertill måtte bidraga medelst beviljande af återremiss. 17 H. 18 i35 Den ii December f. m. Gr. Björnstjerna, Magn.: Jag anser denna flaga vara oändligen farlig, såsom prejudicat betraktad, och jag önskade gerna, att de af Constit.Utskts ledamöter, som motsätta sig återremiss, ville upplysa, hvar gränsen är emellan en anmärkn. emot Utsk:s förslag och en förändring deraf. Skulle en anmärkn. endast få angå interpunctionen och periodernas välljud eller dylikt, såsom man hört påstås, så är en sådan tolkning alltför orimlig för att kunna antagas, helst B. St. vid den sednare riksdagen blott få öfver förslaget rösta med ja eller nej, hvilket förutsätter, att förändringar eller modificationer i förslaget skola kunna ske vid den riksdag, då målet beredes. Jag förenar mig således till alla delar med Hr Cederschjöld; och hvad angår Frih. Boyes farhåga för den revolutionära banan, tror jag snarare, att den kan lämpas på hans egen åsigt. För öfrigt, och då jag ämnar vidlyftigare yttra mig i frågan, när Const.Utskts nästföljande betänk. ]\:o 58 förekommer, vill jag nu blott fästa uppmärksamheten derpå, alt om R. o. Ad. nekar återremiss af detta betänk., binder man sig äfven i afseende på det nästföljande på ett sätt, att vi skulle nödgas att antingen ännu i io år behålla indragningsmagten, eller ock blifva utaf med juryinrättningen. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag anhåller att äfven få yttra några ord i detta ämne och underställer min åsigt Ståndets pröfning. Mig synes, som den fråga Gr. Horn framställt, eller huruvida elt förslag af Constit.Utsk. ovilkorligen skall blifva hvilande till nästa riksdag, äfven då RiksStm förklara, att de anse ingen förändring af nöden, nu icke påkallar någon granskning; ty förhållandet är icke sådant med det förslag, hvarom Utsk:s metnor. W:o 57 handlar.
Derest hvad sålunda är föreslaget blefve af Rikets Ständer godkändt, skulle den vigtiga frågans hufvudsakliga lösning likväl komma att alltför länge fördröjas Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 181 saint representationens åtgärd dervid blifva af en särdeles ringa omfattning, hvaremot, om Rikets Ständer i stället besluta, att genom inom sig utsedde delegerade redan under innevarande riksmöte skyndsamt utarbeta ett förslag till ny ändamålsenlig skolstadga samt att, efter dess behöriga granskning, detsamma till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning öfverlemna, såsom innefattande uttrycken af representationens äsigter och önskningar i ämnets hela omfång, ej blott en högst betydlig tidsutdrägt komtne att undvikas, i följd hvaraf utfärdandet af den nya stadgan sannolikt kuride ske ett eller annat, är tidigare än eljest, utan ock Regeringens tillgöranden för åstadkommandet af den ifrågavarande, utaf nationen längtansfullt motsedda, reformen, skulle komma att betydligt underlättas, då frågan, sålunda fullständigt förberedd, af Rikets Ständer hos Kongl. Majit, i underdånighet anmäldes och icke blef i mer eller mindre, män gjord beroende af en framdeles skeende utredning utaf en af Kongl. Majit tillsatt kommitté, hvars medlemmars åsigter. äfven om det må antagas att dessa icke komma att särdeles skilja sig från Representationens, dock vore af en jemförelsevis underordnad mera individuel betydelse. Det är i anledning häraf och jemväl med hänsigt till vigten deraf, att. behandlingen af förevarande ämne jemte allt hvad dermed har sammanhang, anförtros åt personer, hvilka specielt dertill kunna anses vara företrädesvis lämplige, , som jag vägar vördsamt föreslå: att Borgare-Ståndet mätte, på grund af 36 § 3 mom. Riksdags-ordningen, för sin del, besluta nedsättandet af ett särskildt Utskott, bestående af antingen 24 ledamöter, 6 från hvarje stånd, eller 16 ledamöter, 4 från hvarje ständ, för att upptaga och i hela deras vidd behandla alla frågor angående elementar-läroverken.
Under arbetet för tidskriften öfvergaf Ahnfelt ej sin arkivforskning; tvärtom, denna drefs lika oförtrutet som någonsin samt gaf äfven åt tidskriftens innehåll ett rikligt, mer eller mindre bearbetadt och ordnadt material. Denna forskning var fortfarande hufvudsakligen riktad åt det politiska hållet, och under ofta förnyade resor till utlandets storstäder anlitades därvarande arkiv. I Paris började han samlandet af de intressanta, för vår historia vid början af detta århundrade till stor del ganska upplysande bref och aktstycken, hvilka sammanfattades i arbetet » Utländska diplomaters minnen från svenska hofvet »; samlingsoch excerperingsarbetet fortsattes i London, där det efter Ahnfelts anvisning mestadels utfördes af Strömbäck, hvars gamla, nu åt Ahnfelt öfverlåtna signatur Scævola också användes som författarepseudonym. Strömbäck var väl ingen arkivspecialist och som öfversättare hade han väl också mera af tidningsmannens rutin än af diplomatens; men ensidigt och därigenom orättvist var ändå det ytterst våldsamma angrepp, hvarmed » Historisk tidskrift » från uteslutande arkivalisk amanuenssynpunkt kastade sig öfver — Ahnfelts förläggare, som till trycket befordrat ett sådant opus. För Ahnfelt blef Strömbäcks medverkan vida dyrbarare, än beräknadt var, ty arbetet uttänjdes till ett omfång långt utöfver det tillämnade. Sålunda skref han till denne (15 nov. ): » Så länge det gälde det ursprungligen öfverenskomna, 15 ark, skickade jag med omgående hvad du begärde. När det började öfverstiga, har jag flera gånger fåfängt bedt dig göra en beräkning öfver fortsättningen. Jag har, då det sända öfverstigit 20 ark, förklarat, att jag väl skulle mottaga lite till och att jag hoppades kunna åstadkomma ännu något penningar. Men jag har därjämte bedt dig att icke forcera allt för mycket och att icke, med försummande af dina korrespondenser, sätta allt på ett kort. Detta företag, som du sjelf i bref till mig kallat » slaftjensten i Chancery Lane » hade jag aldrig anmodat dig om. Det var du sjelf, som anhöll därom.
— N:o 40. i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 14, rörande ändring och tillägg till 4 Kap. 2 § samt 6 Kap. 2 och 3 §§ Byggninga-Balken. IX. B, 494, 788. A. 792. X. E. 204, 206. — N:o 41. i anledning af återremiss af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 5, angående ändring i grillande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar. — N:o 43. i anledning af väckta motioner om skyldighet att borttaga grindar å allmänna vägar, m. m. XI. B. 21. A. 77. U. 269, 288. — N:o 44. i anledning af väckt motion om inrättande af Handelsdomstolar. XI. B. 21. A. 77. — N.o 45. i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 43. XI. B. 269, 288. — N:o 46. i anledning af väckta motioner om bestämmelser i afseende å klockares tillsättande inom Skåne, Halland och Blekinge samt Bohus län. XI. B. 269, 288. A. 303. E. 367. — N:o 47. i anledning af väckta motioner om förändrad lagstiftning rörande val af Orgelnisten, Klockare och andra Kyrkobetjente. XI. B. 269, 288. A. 303. —- N:o 48. i anledning af väckt motion om förändring i Kongl. Förordningen den 20 Januari 1824, i fråga om ersättning till egare af vattenverk, som flyttas, eller då vatten afledes för sjösänkning. XI. B. 417, 418. A. 427. — N:o 49. i anledning af väckt motion, om Kungörelsers uppläsande å sockenstämma. XI. B. 417, 418. A. 427.