Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Munck af Rosenschöld har erinrat, dels att emot ConstitutionsUtskoltets ifrågavarande redactionsförslag kunna göras flere anmärkningar, hvilka ej äro i strid mot dem Ridderskapet och Adeln redan antagit såsom dess gemensamma tanka, dels ock att man ej kan fullkomligt lita på Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoret. Begge delarne medgifver jag; men deremot bestrider jag framställning till ConstitulionsUlskollet af sådane förslag, som äro Stridande mot Statsverkets och Bankens bästa; och sådant är del tillägg Herr Munck af Rosenschöld yrkat till 72 §:n Reg:sF:n, Jag vill bevisa det med ett exempel. RiksgäldsContoret är skyldigt att i Banken insätta de inflytande bevillningsmedlen, och det händer derföre, att RiksgäldsContoret hvarje sommar har i Banken inneslående stundom En million Riksdaler och derutöfver, hvilket väl aldrig någon enskild ännu Den 17 Da det är en stor fördel för Banken att hafva hos sig deponerade så stora summor, hafva Rikets Ständer i stället beviljat RiksgäldsGontoret rättighet att, vid behof, på Capitalräkningen i Banken uttaga högst En million R:dr, som betalas genom insättning af inflytande inkomster. Behofvet af detta förskott till Statsverket är vålladt deraf, alt Bevillningen inflyter endast vid två lätt på hvarandra följande uppbördsstämmor; och RiksgäldsContorets öfrige inkomster äro ganska obetydliga. Om nu, såsom Herr Munck af Rosenschöld föreslagit, Statsverket skulle förklaras icke äga bättre rätt i Banken, än enskilde, så skulle RiksgäldsContoret ej få begagna förskott ur Banken, emedan ej någon enskild finge sådant förskott. Men då ej någon enskild har så stor insättning i Banken, som RiksgäldsContoret, och Bankens fördel deraf motsvarar förskotten derifrån till RiksgäldsContoret, så bör detta Conior med skäl bibehållas vid rättighet alt begagna dessa förskotter ur Banken. Hinder deremot skulle skada det allmänna, utan att i något afseende gagna Banken eller någon annan. På dessa grunder afstyrker jag bifall till Herr Munck af Rosenschölds förslag.
Häraf synes tydligt att de myndigheter, som till nämnde arbetes utförande lyftat detta stats-bidrag, äfven äro skyldiga att utföra arbetet efter den fastst ä 1 d a arbetsplanen utan att dertill begära något nytt stats-bidrag. Således vet jag icke, huru Utsk. kunnat upgifva att nämnde arbete icke skulle komma till stånd, om detta nya understöd icke beviljades. För min del anser jag befolkningen i denna trakt vara så vidsträckt och välmående att den mycket väl sjelf bör kunna tillskjuta erforderliga medel. Det hårdhända sätt hvarpå de utkräft lösen för den jord de nödgats släppa till, talar just icke för att de skulle erhålla ytterligare stats-bidrag. Det kan icke annat än medföra olyckliga följder om R. St:r gång efter annan först bevilja ett mindre anslag, under vilkor att arbetet verkligen för detsamma skall blifva utfördt, men sedan frångå det stadgade vilkoret, då man kommer och säger, att arbetet icke kan utföras utan nytt stats-anslag. Det är här icke fråga om ett tillfälligt understöd, på grund af den svåra penningeställning, hvari vi befinna oss, utan man begär ett ytterligare anslag. SlalsUtsk. fäster vidare vid anslagets beviljande det vilkor att arbetet skall vara fulIbordadt inom den bestämda tiden. Men ett sådant vilkor är ju redan stadgadt, ehuru efter hvad vi se, man vid dylika vilkor icke fäster mycket afsrde. Jag anser, att man icke har rätt att inkomma med begäran om nya anslag, då man en gång åtagit sig att fullborda arbetet för en viss erhållen summa, och tillstyrker derföre afslag å denna punkt af Utskrs Betänk. Hr Bildt: Det må vara en riktig sats att då någon till ett arbetes utförande erhållit stats-bidrag och genom kontrakt förbundit sig att fullborda arbetet för denna summa, så eger han icke någon rättighet att för samma arbete fordra nytt anslag, men särskilda omständigheter kunna någon gång föranleda undantag från en allmän regel. Oförutsedde händelser, som till och med den skickligaste person icke kunnat förutse vid upgörandet af kostnadsförslaget, kunna nemi. mångdubbla kostnaden. Detta är just förhållandet med ifrågav:de arbete. R. St:r beviljade vid sisth Riksdag ett lån af 160,000 lldr för detta ändamål.
Den sålunda föreslagna utvägen för medels anskaffande synes derföre Utskottet ej böra utan i yttersta nödfall tillgripas, likasom Utskottet föreställt sig, att den för närvarande icke är såsom ett oundgängligt vilkor för läroverkens uppehållande af omständigheterna betingad. Dermed skulle dessutom, hvad särskildt läroverket i Strengnäs beträffar, behofvet för detta läroverk af förbättrad skollokal svårligen kunna afhjelpas så hastigt som förhållandena - Stats-Utskottets Utlåtande JYi 178. 17 hållandena derstädes påkalla. Af dessa skäl och enär, på sätt Utskottet redan förut anfört, hvarken stiftets byggnads-kassa, såsom helt och hållet utan tillgångar, eller Strengnäs stad, i anseende till dess ringa utveckling såsom kommun betraktad, är i tillfälle att till uppförande af ifrågavarande nya byggnad något bidraga, har Utskottet fortfarande icke kunnat annat finna, än att Staten ej bör undandraga sig att med den för ifrågavarande ändamål erforderliga summan bispringa elementarläroverket i Strengnäs. Utskottet vidhåller således sitt i ämnet förut afgifna yttrande och får, i anledning af Ridderskapel och Adelns derå meddelade återremiss, endast hemställa, att samina Höglofl. Riks-Stånd måtte i frågan besluta. 22:o.
Det uppsattes af Konung Carl XI under vilkor, att ej nyttjas till annan tjenstgöring än inom provinsen och emot Norrige; men det commenderades redan i Konung Carl XII:s tid utom provinsen, och äfven sedermera, såsom 1741 uti Ryska och 1787 uti Pommerska kriget, samt åren 1788 och 1808 uti de dåvarande Ryska krigen. I sistnämnda krig led Regementet betydliga förluster vid Wasa och Hörnefors. Regementet undergick ingen ändring, förr än Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 2 October 1806 anbefallde, att ny rotering skulle verkställas, och samma grunder följas, som de, hvarefter hela det öfriga Sverige var roteradt. Härpå följde dock icke någon verkställighet. I anledning äfen enskild Riksdagsmans motion beslöto Rikets Ständer 1808 en underdånig anhållan till Kongl. Maj:t, att Kongl. Majrt ville intill nästa Riksdag meddela Rikets Ständer en fullständig plan till Jemtlands jemnare ro - Den 4 November. 2I7 terande. I anledning deraf beslöt Kongl. Maj:t den i5 December 1820, att nedsätta Regementet från rooo till 800 man. Detta kom dock ej Rotarne i allmänhet till godo, utan blott de 200, som af en händelse voro, eller blefvo vacante. Den 21 Julii 1825 fattade Kongl. Maj:t emedlertid beslut om en interims-reglering och anbefallde en RoteringsCommission inom Länet, att verkställa densamma efter då vid samma tillfälle stadfästade grunder. Denna Commission kallade Rotehållarne, och öfverenskom med dem om jemkningsåtgärderne, hvarigenom så väl Nyhemman, som öfrige icke roterade Hemman, skulle lemna bidrag till Roteringsbesväret. Det belöpte sig förut på 800 man 2,325§ Skattetunnland, men efter det nu uppgjorde nya förslaget 3,331 tunnland, således till nytta för 800 Rotar, å 8 R:dr på hvarje tunnland, 8,048 R:dr. I sammanhang härmed upprättades ett nytt KnekteContract.
V. i5. i ♦ Schagg, L. V. i5. i» Tames och Dames, L. V. i5. c — 66 Väfnader. — Ylle. Shawlar och Sbawlctter, L. V, Alia andra slags Ylleva ror, ej specif. L. V, — Linne. Blaggarn, L, V. Bolstervar, L. V, — >— Buldan och Rofvänduk, se Segelduk, Canifas alla slag, L. Y. Tältduk, L. V. All annan gröfre, L. V, Dräll och Damast, L. V. Alla andra finare Lärfter, så väl hvita som färgade, randiga eller rutiga, L. V, ■— —• Kammarduk och Battist, slät och tät, enligt Tahellen, skir, randig, rutig, hrocherad och faconcrad , samt så kallad Linons och Half-Linons, L, V. — Hår. Duk, L. V. Flor, L. Y, —• — All annan af hår eller tagel, Wärjor och Wärjklingor, se Gevär; Y. Yams, — Rötter, se Rötter. Ylletyger, se väfnad af Ylle, Ympwax, 15. I. 3o. i. 3o. i. 3o. I. 5o. i. 3o. i, 3o, i, 3o. at i5. *'» 20, i, 20. I. ao. i; £0, 5, 67 — Z. Zink, se Metall. Zitferot eller Zedoaria, 10. Zittra, se Musical, Instrumenter, A. ider och Koppjern, se Iustriimcnter, il, se Fisk. ingmachiuer, V, i5. h: Ägg» V. 5o; r. Ängskär, se Färgor.' Äplen och Rencttcr, — Franska, j5t j — Alla andra slag, V. 5o, i. — Fnska, V. 5o. i. —•
Men sedan detta stora företag blifvit fullbordad!, och se - 234 ll en 26 Juni e. m. dan landet i flera år haft tillfälle att deraf förspörja nyttiga verkningar, torde, — då Statsverkerkets tillgångar f. n. icke äro mindre, än de förut varit, istånd till upoffringar för så allmännyttiga ändamåls befrämjande, — tiden vara inne alt medelst denna, genom Nerike åt Hjelmaren ledande sidogren gifva en ytterligare fullkomning åt Gr. von Flåtens monumentala storverk. Otskis andra skäl emot beviljandet af de till undersökningen begärda 4000 r:dr består deruti, att medel för befrämjande af dylika undersökningar blifvit redan ställda till K. M:s nåd. disposition. Dessa medel finnas antecknade i 33 punkten af Utskis nu föredragna betänk., uti hvilken punkt litsk. tillstyrkt R. St. att till K. M:s disposition öfverlåta 36,000 r:dr b:co för 3:ne år till reseoch undersökningskostnader samt expencer för allmänna arbeten. Med tillerkännande af allt loford åt R. St:s välvilja i detta fall, vill det dock synas som om någon disproportion egde rum emellan det å ena sidan rundligt tilltagna, ja, högst betydliga anslaget af 500,000 r:dr för vägars omläggning och förbättring, och den å andra sidan till undersökningar föreslagna summan af 36,000 r:dr. Jag anser sistnämnde belopp jemförelsevis något mindre än behofvet, såvida man såsom sig bör, vill vara angelägen derom, att den till arbetenas utförande anslagna halfva millionen verkligen må lill alla delar omsorgsfullt, insigtsrikt och väl användas. Destomindre torde af undersökningsanslaget kunna med någon säker utsigt påräknas det erforderliga beloppet för den nu ifrågakomna speciella undersökningen. Icke heller kan jag föreställa mig alt tillgångar lära saknas för beviljandet af ifrågavar. serskilda anslag. Men om också jag häri misstoge mig: — om verkligen hela beloppet icke kunnat beviljas, så torde åtminstone någon mer eller mindre betydlig del deraf kunnat vinna förord af Utsk., serdeles i betraktande af den vigt, förevar, företag med skäl må anses ega.
Inseendet öfver dem åligger i synnerhet Landshöfdingarne, hvilka, i kraft af deras instruetion , äga att, med tillämpning af allmänna lagen, 1734 års gästgifveri-förordning samt 1766 års förklaring, såsom hufvudsakliga, jemte några K. bref och påbud rörande mindre betydande omständigheter, derom, efter hvarje orts särskilda förhållanden samt efter menigheternas hörande, i samråd med dem vid Häradsrätterna förordna. Man forde häraf finna, att vi för omkring aoo år tillbaka icke uti landet hade något ordnadt skjutsväsende; och jag är ganska öfvertygad, att de maktägande samhällsclasser , hvilka den tiden droga *) Norrköpings beslut i6o4- ****) Kongl. Brefvet nf den 3 Febr. i6i5, *+*) Förordningen den 9 Jan |636 samt beslutet af iG38 Den 19 Februari f in. nvlla och fördelar af den fria gästningen och af den fria skjutsningen, nnsågo såsom en slör orättvisa, när den bättre ordningen infördes. Det har tillhört alla tider, och kommer säkerligen att alltid tillhöra dem, att menniskorna sällan ifrån rättsgrunder betrakta sina likars åligganden. Skjutsbesväret hvilar för närvar, hufvudsakligast på skatteallmogen. Till de flesta städer är landsbygden anslagen, både såsom hållioell såsom reservskjutsskyldige*). Säterierna gro från deltagande i skjutsningsbesväret alldeles fritagna.
Tjärubränning i skogstrakterne sker knappt lill husbehof; 6:o Körslor vid Bruken och bergverken, hvartill endast vid Dannemora Grufvor, för så kallad Vindkörning, år 1 S3y användes 12,914 dagsverken med legda bondhästar, samt kolning och forsling af malm och jern, äro deremot goda inkomstkällor för innevånarne i de Socknar, som omgifva Lundsli, i Upsala Län Femärs-Bcrätlelse. 3 0 — 18 Bruken och Grufvorne. Penningeinkomsten för dessa forslingar och körslor öfversliger sannolikt 10,000 R:dr B:co, eller utskylderne för året, för de närbelägna Socknars Allmoge i hvartdera af de tvenne Fögderier, till hvilka denna Bergslags-ort hörer. Priset på kol lärer vara omkring 1 R:dr32 sk. B:co för stigen; 7:0 Forslande af spannmål, tobaksblad, norrlandssmör och fågel samt bränvin är oek af vigt för Allmogen i de norra Socknarne, oell särdeles i Tierp. Jagt idkas blott för nöje och tidsfördrif, men borde, i vissa trakter, kunna vara af någon vigt, om det matnyttiga villebrådets dagliga förstörelse under vårmånaderne kunde förekommas, i hvilken afsigt man ock , i Enköping, inrättat ett så kalladt Jägare-förbund. Biskötseln är försummad af Allmogen, men idkas med förmån af åtskillige Ståndspersoner. För brukens räkning finnas 4 lastageplatsen, i Hållnäs, Leufsta, Wesslands och Elfkarleby Socknar, benämda Ängskär, Löten, Snatrabodarne och Skutskär, derifrån Leufsta, Carlholms, Åkerby, Hillebola, Wesslands, Strömsbergs, Ullforss, Söderforss och Elfkarleö Bruks effecter transporteras till Stockholm. Wattholma Bruk har sin lastageplats i Upsala. Österby och Gimo Bruk föra sina effecter till lastningsorter inom Stockholms Län.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, att, med afslag å berörde förslag, Kopparstick, Estamper och Lithographiska arbeten niå, ehvad de äro af Svenska eller andra Konstnärer, befrias från både införsel* och utförseltull. Bifölls. Mastixj Muscus. Herr Cederschjöld j Pehr Gustaf: Jag vill blott tillkännagifva orsaken, hvarföre jag låter bero vid hvad Utskottet föreslagit. Det är nemligeu derföre, att det tull värde Utskottet utsatt, är så mycket mindre, än varans värde. Utskottet har bestämt 133 R:dr 16 sk:s värde, och den kostar i ApotheksTaxan öfver iooo R:dr. Således är den egentliga tullen ej mera än i f procent, och det kan vara lagom. Målningar _, Handteckningar och Ritningar. Grefve Gyldenstolpe: I sammanhang med de beslut, som Ridderskapet och Adeln fattat på förmiddagen om böcker, och på eftermiddagen om kopparstick, hemställer 47 H. 3o* 468 Den 3o O c tobe r e. m. jag-, att den införseloch utförsel tall, som Utskottet föreslagit på målningar, handteckningar och ritningar af utländska konstnärer, måtte afslås. Jag anhåller, att dessa artiklar måtte blifva fria från tull både till införsel och utförsel. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde proposition till bifall å Utskottets förslag, rörande tull å målningar, handteckningar och ritningar. Ropades Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt att, med afslag å berörde förslag, besluta, att målningar, handteckningar och ritningar, ehvad de äro af Svenska eller andra Konstnärer, böra befrias från både införseloch utförseltull. Bifölls. Saltj Kok-, Herr Cederschjöld: Jag kan ej annat än bestrida ett af de skäl Utskottet uppgifvit, nemligen att den förmögnare förbrukar mera saltj än den fattigare j och altförhöjningen derföre vore billig. Jag tror tvertom.
Med den hetsighet, som är oss egen, då vi sjelfve upparbetat oss, eller låtit så ske af andra, träffades ej få, som med fanatisk bitterhet angrepo mindre bränvinet, än den som tillverkade det, eller hyste meningsskiljaktighet i denna fråga. 96 Den 11 November e. m. Det moraliska syftet är nu bortblåst, sedan bränvinet endast blifvit en beskattningsfråga, hetsigheten har afsvalnat och må det då tillåtas att något granska verkningarna af denna lag. Det kan icke nekas, att bränvinssnpandet på landet något minskats; men samma landtbefoikning söker, så vidt möjligt är. att återtaga sin skada vid hvarje besök i stad. Det säkra och bestämda resultatet af lagen är, att den inbringat staten en af dess största inkomster och under nuvarande förhållanden behöfves denna iukomst. Men, M. Hrr! under en tid, då ekonomisk frihet utgör dagens lösen, kan jag icke undertrycka min förundran, att sådana band, som de, hvilka hvila på bränvinstillverkningen, kunnat på en tillåten näring fortfara i åratal. Man må tala huru grannt man vill om Svenska landtbrukets framsteg, en sorglig sanning gifves dock, som icke låter öfvermåla sig, att jordbrukarens ställning är betryckt och mer än detta, att den är svår. Skälen härtill äro många; här är icke stället att utveckla alla, men ett af dem sorterar, efter mitt förmenande, under det ämne jag afhandlar. Jag stöder mina yttranden på hvad jag med egna ögon sett, nemligen kontrakt upprättade på försäljning af ännu icke tillverkadt bränvin, och detta till ett pris, så högt att det under intet förhållande kunde bära sig, endast och allenast för att mot hög ränta erhålla penningar till skattens erläggande. Det är sannt, att detta är extremen, men med i allmänhet saknad af förlagskapital, med brist på calcule, som så ofta träffas hos jordbrukaren, drifver han denna näring med ruinerande lån, upptagne till öfverdrifna räntor, och går dymedelst till mötes en säker undergång.
Fortsattes föredragningen af Stats-Utskottets Utlåtanden, så väl N:o 354, angående anslag till extra Stats-regleringen, som N:o 435, i anledning af erhållne återremisser å ULlåtandet N:o 354, dervid Ståndet beslöt på sätt, som följer: Litt. C. Östra Districtet. 2'7:o Biföll Ståndet, i enlighet med Utlåtandet N:o 354, att för amortering af det för Linköpings hamnbyggnad och Stångåns uppmuddring upptagna lån, hvari Staten till hälften deltager, anvisas för nästföljande 4 år 4,320 R:dr. I sammanhang härmed gillade ock Ståndet afstyrkandet af Herr Nordvalls motion, angående Utlåtandet N:o 435. Likaledes biföll Ståndet, enligt Utlåtandet N:o 435, den tillstyrkta lånesumman, så till beloppet, som säkerheten och förbindelsen, i afseende på hamn-arbetets fullbordan, men beslöt, i afseende på medlens återgäldande den förändring, att från den tid, medlen lyftas, kommer att årligen erläggas 5 procent af det primitiva capitalet, hvaraf 3 procent beräknas såsom ränta å det vid hvarje liqvid återstående capital och de öfriga 2 procent såsom afbetalning, tilldess hela summan sålunda blifvit återgulden; under åberopande af hvad Utskottet i denna del tillstyrkt å pag. 61 mom. 3. 28:o Hvad Utskottet i Utlåtandet N:o 435 tillstyrkt, så i afseende på Bih. till R. St. Fröt, Vtdr. d. aa Mars 18fa. anslagssumman Cilli Wadstena hamnbyggnad, som öfriga dervid gjorda hemställanden, blef af Ståndet bifallet. 29:o och 30:o bifölls.
Domaren, som ransakningen förrättat, det nödigt pröfvar; utan må ransakningen i den brottsliges frånvaro för sig gå; hvarefter ransaknings-protocollet, genom Konungens Befallningshafvandes försorg, tillställes den brottslige i häcktet, der han förvaras, och tillfälle honom lemnäs att sig förklara, innan i saken slutligen dömes”; 4:o ”Uppgifver hinge, som, för mord, rån, stöld eller annan grof missgerning, å fästning eller allmän arbets-inrättning, på längre eller kortare tid, insatt är, att han, innan han dömd blef, föröfvat brott, för hvilket han ännu ej undergått ransakning, eller yppar sig eljest anledning till sådant förhållande, då skall underrättelse om brottets verklighet i vanlig ordning inhemtas. Finnes brottet hafva skett, och fordrar målsegande, att ransakning derom, vid vederbörlig Domstol, anställes, eller anser Konungens Befallningshafvande i den ort, der brottet är Exp. Utsk. Förslag till urtd. Skri/v. N:o 121,122- 269 begånget, den brottsliges fållande skola föranleda till förhöjdt ansvar å honora, eller ransakningen medföra upptäckt af andra i brottet möjligen invecklade personer, varde ock då, genom Konungens Befallningshafvandes föranstaltande, ransakning företagen; men ej skall fången lill den ransaknings undergående utlemnas, derest icke Domaren yrkar hans inställande; utan förfares, på sätt i nästföregående punkt är förordnadt”; 5:o ”Öfver förnekad ransakning ege ej den brottslige besvär anföra”. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 12 Äng.
Nu emedan patronats-rätten sedermera blott på ett enda ställe hade, genom öfverenskommelse, försvunnit, samt anledning ej vore att den för än efter ett elier annat sekel koinme att öfverallt upphöra, har Herr Kyrkoherden Sondén, uti ett till Högvördiga Preste-Ståndet ingifvet memorial, fästat uppmärksamheten på angelägenheten att missbruken deraf, så vidt ske kan, förekommas, samt, för sådant ändamål, föreslagit en förordning af följande lydelse: »När innehafvare af patron-rätt vill prest eller kyrkans betjent i afgångens ställe kalla, hvilket bör ske sist inom tre månader efter sedan ledigheten inträffat, aflemne han afskrift af patron-brefvet, kallelse, samt den kallades merit-förteckning till kontrakts-prosten. Denne meddele ofördröjligen församlingen underrättelse derom genom kungörelse som 2:ne söndagar å rad från predikstolen' uppläses, hvari församlingen äfven kallas till allmän sockenstämma för att sig yttra om den med den ifrågavarande af patronus föreslagna personen åtnöjas eller icke. Vid den sockenstämman förer kontrakts-prosten eller den han i sitt ställe förordnar ordet, och omröstningen sker af församlingens röstegande ledamöter med ja och nej. Och anses flertalets röst såsom församlingens mening. Ar svaret jakande och församlingen således gillar patronens kallelse, insände Kontrakts-prosten protokollet tillika med förutnämnda till honom af patronus lemnade handlingar till domkapitlet, hvilket med utnämning och befullmäktigande i laga ordning eger att förfara. Utfaller församlingens yttrande deremot nekande och den således kallelsen ogillar, ege patronus att inom fjorton dagar derefter i förut sagd ordning en ny person föreslå, hvilken på samma sätt som den först nämnde, underställes församlingens yttrande. Atnöjes icke heller församlingen med den andre, då ina patronus på enahanda sätt inom fyra veckor en tredje person föreslå och densamma likaledes för församlingens yttrande underkastas. Skulle församlingens yttrande äfven tredje gången utfalla nekande, vare patronus oförhindrad att kalla hvilken af de tre föreslagne honom för godt synes.
Grefve von Lantingshausen: OeconomieUt, skottet har icke fått sig uppdraget, att göra SkogsFörfattningar: hade det erhållit denna befattning, skulle det visserligen ej hafva undandragit sig att ingå i pröfning äfven af detta ämne, om det varit af detsamma kändt. Hans ExceUence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Riddeiskapet och Adcdn ansåge deri anmärkta Irågan hinderlig rf - Den 8 151 för antagandet af OeconomieUtskottets Betänkande ? Ropades Nej och Ja, Herr Stråte, Nils 1 Vil]t elni: Den af Friherre Stael framställda anmärkning rörer, efter min tanka, EnskiftesFörordningen, nemligen huru en §. i densamma bör förstås och tillämpas. Jag tror således, att den ej har ett omedelbart sammanhang med detta Betänkande och anhåller i följe deraf om Eders Excellences proposition till bifall å detsamma. Den af Herr Grefven och Landt Mar skalk en härefter gjorda proposition till bifall blef med ffa och Nej besvarad, och återremiss begärdes af Friherre Hjerta, Axel, Friherre Boye, Ludvig, yttrade sig ej kunna betrakta Friherre Stads uppgift annorlunda, än sora ägande gemenskap med ett stadgande i EnskiftesFörordningen, Friherre Stael har äfven sjelf yttrat sig anse Regeringens åtgärd vid det af honom öfverklagade missbruk göra tillfyllest: och trodde Friherre Boye för sin del tjenligast, att låta dervid bero. Friherre Stael von Hollstein anförde, att om OeconomieUtskottet funne sig besväradt med behandlande af detta ämne, så yrkade han så mycket mindre på remiss häraf, sorn han trodde Styrelsen ganska lätt kutina rätta detta, t>edan saken blifvit känd, 153 Den 8 Juni. Herr Grefven och Landt Marskalk en förnyade häruppå sin sednast gjorda proposition, hvilken med Ja besvarades.