Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det motstånd, det höga så väl politiska som moraliska inflytande en öfre kammare, sammansatt af samhällets sommiteter, kan utöfva, har äfven Utsk. velat undvika. Sammansatt af likartade elementer med den yngre behöfver endast 10 år och 2:ne riksdagar skilja dessa båda kamrar, och då de ledamöter, som uti den äldre inträda, oftast uti den yngre erhållit deras politiska uppfostran, egnad att uppväcka passionerna ocb partisinnet, skall den äldre kammaren blifva den yngres trogna afbild, och samma makt herrska i dem båda. Så har Const.Utsk. tillintetgjort den öfre kammarens sjelfständighet. Dess dubbla röle har besvärat Utsk. Såsom hållhake på frihetsyrseln vore den för Utsk. välkommen, men Utsk. har icke förbisett, alt den äfven är ett värn emot maktens inkräktningar, Utsk. har icke förglömt, alt då efter 1815 års re - 52 Den 10 Mars f. m. stauration partisinnets reaction hotade friheten, då regeringen begagnade sig häraf, och herrskande i deputerade kammaren, under godtyckets våld ville lägga den personliga, yttranderättens och religionsfriheten, då den under sig ville ställa sjelfva lagen, herrskande öfver domrarnes frihet och samveten, var det pärskammaren, som räddade Frankrike och friheten. Sådana äro, enligt min tanka, följderna af Utsk:s förslag. Nationalandans förqäfvande så länge det nya statsskicket räckte, sjelfsvåldets reaction sednare, och anarakiens följande derpå. Vän af frihet och nationalanda, samt lika hatande enväldets och sjelfsvåldsts tyranni, afstyrker jag förslaget. Hvad den gemensamma tankan angår, vill jag ej deröfver nu yttra mig. För min del fruktar jag likväl, att, åsyftar den en natonalreprescnlationsförändring, den ej kan leda till något resultat.
TEKLA. Men du har velat göra det! ADOLF (maktlös, sluter ögonen). Nej, nej, nej tala inte vid mig mer! Jag får konvulsioner! Tyst! Gå bort ifrån FORDRINGSEGARE. 77 mig! Du förstör min hjärna med dina grofva nyptänger du sätter klorna i mina tankar och rifver sönder dem! TEKLA (ömt). (Blir medvetslös; stirrar framför sig och rullar med tummarna.) Hur är det med dig? Adolf! Är du sjuk? ADOLF (slår ifrån sig). TEKLA. Adolf! ADOLF (skakar på hufvudet). TEKLA. Adolf! ADOLF. Ja! TEKLA. Erkänner du att du var orättvis nyss? ADOLF. Ja, ja, ja, ja, jag erkänner! TEKLA. Och ber du mig om förlåtelse? ADOLF. Ja, ja, ja, jag ber om förlåtelse! Bara du inte talar vid mig! TEKLA. Kyss min hand nu! ADOLF (kysser handen). Jag kysser din hand! vid mig! Bara du inte talar FORDRINGSEGARE. 78 TEKLA. Och nu går du ut och tar frisk luft innan middan! ADOLF. Ja, det kan behöfvas! Och se'n packa vi och resa! TEKLA. Nej! ADOLF (upp). Hvarför? Det måste finnas ett skäl! TEKLA. Af det skäl, att jag lofvat deltaga i soarén denna afton! ADOLF. Jaså, det låg där! TEKLA. Där låg det! med Och jag har lofvat att vara ADOLF. Lofvat! Du har kanske sagt, att du tänkte vara med, och det hindrar inte att du nu säger att du inte tänker vara med. TEKLA. Nej, jag gör inte som du, utan jag står vid mina ord! ADOLF. Sina löften kan man ju stå vid, men inte behöfver man stå vid allt hvad man pratar. Är det kanske någon som tagit löfte af dig att du ska komma? FORDRINGSEGARE. 79 TEKLA. Ja! ADOLF. Så kan du be att bli löst från ditt löfte, emedan din man är sjuk! TEKLA.
— N:o 50. i anledning af väckta motioner om upphäfvande af stadgandet i 10 Kap. 5 § Byggninga-balken, i fråga om vite för åverkan m. m. XI. B. 417, 418. A. 427. — N:o 51. i anledning af väckt motion om stiftandet af en lag hvarigenom telegraf-depescher förklaras i vissa fall vara gällande såsom vore de skriftligen afgifna. XI. B. 417, 418. A. 427. 8 114 — L — Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkande!) och Utlåtanden: — N:o 52. i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 42, rörande väckta motioner om åtskilliga förändringar i gällande lego-stadga, den 23 Nov. 1833. samt deremot svarande §§ i allmänna Lagen. XI. B. 394, 400, 410. A. 416, 419. E. 460. 464, — IS3":o 53. i fråga om särskildt arfvode åt den person, hvilken i egenskap af Sekreterare biträdt Utskottet. XI. B. 428, 436. A. 437. — N:o 54. i anledning af väckt motion om ändring i vissa delar af Kongl. Förordningen om Kyrkoråd den 29 Aug. 1843, samt i Kongl. Kungörelsen om Prestmöten den 7 Mars 1855. XI. B. 428. 436. A. 438. — N:o 55. i anledning af väckta motioner om förliknings-komitéers inrättande samt om föreskrifter för deras och Gode mäns eller så kallade Skiljomäns verksamhet. XI. B. 428, 436-A. 438. Lands-fiskals-tjensterna, om indragning af dessa eller anslående af lön åt Lands-fiskalerna. VIIL B. 4S3. IX. A. 26.
Underlätta transporterne och denna åtgärd skall minska bränvinsfloden lika mycket som skärpta straffbestämmelser och förändrade beskattningsgrunder, och den skall göra mera, den skall mägtigt bidraga att gifva åkerbruket en ökad riglning åt ladugårdsafvel och åt fodervext-odling. Huru lifligt den Skånska allmänheten intresserar sig för denna vigtiga fråga, har tydligt ådalagts genom de mycket besökta sammanträden, som inom olika delar af länet blifvit för detta ändamål hällne och de rikliga sammanskott af mer än 24,000 R:dr b:ko, som till undersökningars verkställande blifvit af alla klasser tecknade. Dessa upoffringar tala bättre än något annat för den stora betydenhet, provinsen fäster vid denna dess lifsfråga. Men det är ej blott i Skåne, det är i hela fosterlandets intresse jag framlagt mitt förslag. En jernväg emellan Skåne och Vettern skulle bilda en snabb och efterlängtad förbindelse emellan denna provins och landets nordligare delar, samt tillika bereda lättaste sättet till gemenskap emellan en stor del af fäderneslandet och det öfriga Europa. Den skulle i väsendtlig mån höja de provinsers välstånd, genom hvilka den komme att framgå; förskaffa lättad afsättning åt en stor del af Smålands jern-, skogsoch ladugårds-produkter; samt göra det möjligt att under missväxtår till de inre delarne af Riket förflytta Skånes öfverflöd af spannmål. Den skulle tillika i militäriskt hänseende vara af särdeles vigt. Skånes politiskt betydelsefulla belägenhet vid sundet, dess öppna af ingen skärgård omgifna kust, dess närhet till en af våra grannar, med hvilken vi icke alltid kunna hoppas att stå i lika vänskapligt förhållande som nu, både inbjuder till och underlättar landstigningen af en fiendtlig bär. Dess tätt befolkade, fruktbara jord minskar för denna svårigheten att der uppehålla sig. Skulle ett sådant försök göras måste derföre den angripande skyndsamt återkastas, innan han hunnit få fast fot inom landet.
Såsom Hr Frih:s förslag nu är beskallädt, skulle apothekare kunna begagna sina pannor till brännvinsbränning; ty af den föreskriften, att pannorna till större rymd eller antal, än tillåtet är, icke få begagnas för andra än pharmaceutiska behof, följer icke, att de ju ej för brännvinsbränning, som icke directe afser ett pharmaceutiskt behof, kunna få begagnas, till laglig rymd och antal. Ordet andra bör således utgå, hvarigenom meningen blir riktig och öfverensstämmande med hvad Hr Frih. synes åsyfta. Frih. Boye: Jag är nöjd med, att orden andra än, äfvensom ordet eller på 2:dra raden utgå, hvarigenom redactionen blir riktig. Ilr Cederschjöld: Efter den sednast föreslagna förändringen uti förevar, mom. skulle apothekaren, örn han t. ex. tillverkade några apotliekssaker med för stor panna, 3:dje gången, han på så sätt förbröt sig, hafva gjort sig skyldig till sina privilegiers förlust, hvilket man likväl icke torde hafva för afsigt att föreskrifva. Hr af Billbergh: Jag får fästa uppmärksamheten derpå, att om orden andra än borttagas, blir meningen den, att apothekaren skall hafva gjort sig skyldig till det stadgade ansvaret, om han nyttjar för stor panna eller större so8 Den 26 Januari. antal pannor, än tillåtet är för pharmaceutiska behof, men deremot vara fri från ansvar, om han nyttjar så beskaffade redskap för andra än pharmaceutiska behof, så att meningen på så sätt* blir fulla motsatsen af hvad de Hrr åsyfta, som ansett orden andra än böra utgå, hvadan man torde finna, att det är nödvändigt, att dessa ord qvarstå. Frih. Palmstjerna: Jag för min del instämmer uti Frih. Boyes sednaste yttrande, att orden eller och andra än på 2:dra raden böra utgå, då meningen blir tydlig och klar derigenom, att orden än tillåtet är, stående inom samma comma med orden för pharmaceutiska behof, då icke referera sig till de föregående orden: distil lej ingspannor af större rymd eller antal. Frih.
Derför kan simning, som ej allenast eger beTill sist stannade Klara, alldeles öfverväldigad tydelse som en utmärkt motion vid badningen, af trötthet, Han fick henne, hälft med våld, ej skattas högt nog. Det är nyttigt att kunna att sätta sig ned att hvila under några minuter. simma, ej blott för sjöfolk, utan ock for Sjelf stod han stilla, med händerna på landtbor. ryggen, och stirrade med mörkt ansigte ut Det oaktadt träffar man nu för tiden en hel öfver sjön. del folk, som ej kan simma. Denna ädla konst Som de så rastade, fingo de plötsligt höra står nämligen ej så högt i rykte nu för tiden en välbekant stämma ropa dem uppe ifrån som förr, då det ansågs för lika skamligt att vägen. Det var Fritz. Karl svarade, och inicke kunna simma som att ej kunna läsa. Kan om ett par minuter trängde sig den förre fram man simma, är det ju ej blott sitt eget lif genom närmaste snår. man blir i stånd att rädda, man kan ock komma » Det var en förfärlig hetsjagt, » flämtade han. i tillfälle att derigenom göra sina medmen» Ni jaga ju i väg som förryckta. Jag har niskor stora tjenster. sökt hinna er en god stund och ideligen ropat, Föräldrar äro alltid rädda för, att deras utan resultat. Min Gud, hvad ni se förstörda barn utsättas för fara, när de börja simma. ut! Stirra då inte på mig, som vore jag ett Det är icke rätt att hysa öfverdrifven fruktan, underdjur. Det bar kommit ett telegram från lika litet som det vore förståndigt att vara Ruth — en af hennes vanliga excentriciteter oförsigtig. För att undgå hvarje olycka böra — och jag ville inte, att ni skulle löpa på barnen aldrig gå ensamma att bada, utan i narri. Det är hela historien. » sällskap med äldre, som äro simkunniga och » Ett telegram — Gud vare lof, » utbrister förstå att rädda dem, om något skulle på- Karl, och Klara, som ännu ej kan tala, sträcker komma. B — d. i darrande ifver bägge sina händer efter det.
Af åtskillige Ledamöter inom Presteoch Borgare-Stånden, att de i mom. e. af samma §. förekommande stadganden, dels att Revisorerne egde afgöra besvär uti befordringsmål, dels ock att genom deras beslut någon befordran icke kunde återgå, innefattade en motsägelse, som borde undanröjas ; och af någre Ledamöter inom Borgare-Ståndet, alt Revisorernes åliggande, enligt mom. f. af meranämnde §., att ”göra erinringar vid åtgärder och beslut, som i frågor, rörande befordringar samt tillökningar i sysslor, löner eller pensioner, blifvit af vederböi’ande Styrelser vidtagne,” gåfve anledning dertill, som skulle dessa Styrelser ega rätt att bestämma tillökningar af sysslor, löner eller pensioner, hvilket doek, enligt desse Ledamöters åsigt, endast tillkomme Rikets Ständer och i vissa fall deras vid Riksdagarne utsedde Banco-Utskotl. Vid $. 7. Af en del Ledamöter inom Ridd. och Adeln, att det d berörde’§. intagne stadgande, det Revisorerne egde att sjelfve omedelbart hos vederbörande till laga beifran anmäla så beskaffade förseelser af Fullmägtige eller af Verkets Embetsoch Tjenstemän, som Revisorerne ansågo böra skyndsamt till serskildt åtal föranleda, lämpligare borde iklädas egenskap af åliggande för Revisorerne; JBanco-Utslcottets Utlåtande JV:o /ng, 3 och af någre Ledamöter inom Borgare-Ståndet, att det i samma §. meddelade stadgande rörande försegling af det exemplar utaf Revisorernes Berättelse, som till Riddarlius-Archivet aflemnas, vore öfverflödigt, samt utan allt ändamål. Slutligen af flere Ledamöter inom Borgare-Ståndet, att det uti §. 8 för Revisorerne bestämda dagtractamenle, såsom varande alltför lågt, borde förhöjas till 5 R:dr Banco.
Motto: Vzre Forfatter efter Tidene Behov er ogsao at udtnle Sandheder, som Andre t ~ n k e eller, dunkelt tsnke, eller slet icke trenke, udtale dem trrcffende og overbevisende, oprivende og Izgeiide, og med sin Sinule Livslykke og Dagsfred iudestazl. Cmnilla Collett. Sidste Blade, 2 Rakke. Lik en vildros, vuxen på den norska grundlovens mark, blommade p&amp; 18 3 O-talet i Eidsvolds prästg&amp;rd, tjugukrig, högvaxt och smärt, CanziZla Wwgeland. Bördig af en rikt och egendomligt begåfvad släBkt, var hon dotter till en af Norges märkligaste och likväl mest isidosatta man, prosten 0. WwgelcmZ samt syster till en af dess väldigaste skalder och patrioter, Hazri7c Wwgeland. Mellan dessa adla men stridiga och af lifvet bittert pröfvade andar, lefde Camilla ett tungt och underligt ungdomslif, blott d&amp; och då genomlyst af kortare glädjeperioder. Hon vann vänner, som hon hangifvet alskade, blott för att förlora men aldrig kunna glömma dem. Hon sökte ständigt, under tyst inre kamp sig sjalf och sin lifsuppgift, men fhfängt. Hon led med fadern och blef bitter vid hans oförtjiinta lidande. Hon stod full af kärlek och deltagande vid broderns sida nar den stormande B Dsemrings stridelir *) utbröt. Men af sin sjiils riktning och sina personliga sympatier drogs hon ofver till det motsatta lägret och blef, sasom hon sjalf antyder, ett af kampens Boraknade offer B. Hon förtiiljir själf, huru hon en vacker junikvall, under gppelträdet på, sin faders gard, satt försänkt i lyckliga drömmar r med Sjaelen rig og fuld, tung af Haab og Livets hele Ssdme ». D&amp; lämnades henne ett bref, rosenrödt, som det den tiden brukades.
Jag underställer, om icke bifails-propositionen må blifva på Utskottets förslag, och nej-propositionen på den motsatta meningen. Den 3 December f. m. Herr von Hartmansdorff': Jag underställer Ridderskapet och Adeln , om icke frågan kunde delas så , att Ja-propositionen innefattade Utskottets Förslag , och Nej-propositionen den af mig uppgifna olika redactionen. Friherre Cederström : Den af Herr Cederschjöld föreslagne proposition står icke väl tillsammans med föremålet för voteringen, som är att utröna huruvida Herr von Hartmansdorffs mening skall antagas såsom Ståndets gemensamma tanka. Det är nu icke fråga om att bifalla Constitutions - Utskottets Betänkande, hvilket icke kan ske förr än nästa Riksdag. Herr Cederschjöld: Till svar på Friherre Cederströms yttrande , får jag nämna , att Ständerne väl måtte få godkänna Utskottets Förslag till den behandling gS §. Regerings - Formen föreskrifver. Den förvillande oformlighet uppkommer annars, att den som vill godkänna Utskottets Förslag måste säga Nej. Herr Manner stam: Jag instämmer så myckel mer i den tanka , att den framställda anmärkningen bör utgöra Ja proposition , som Herr Grefven och Landt-Marskalken förut framställt proposition på Herr von Hartmansdorffs Förslag. Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade , att då fråga nu endast vore derom, huruvida den af Herr von Hartmansdorff, i afseende å Justitiae-Stats Ministern, gjorde an - Den 3 December f. m. i43 märkning borde anses utgöra Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka eller icke, Herr Landt-Marskalken för dess del ansåg lämpligast, att anmärkningen borde i Ja-propositionen upptagas , samt Contra-propositionen innehålla , att anmärkningen komme att förfalla. Friherre Cederström: Jag instämmer så mycket häldre i hvad Herr Grefven och LandtMarskalken föreslagit, som 56 §., hvilken Constitutions - Utskottets Ledamot Herr Professor Cederschjöld tyckes hafva glömt , bestämdt säger, att om ingen anmärkning göres, förslaget skall hvila till nästa Riksdag.
Riksgäldskontor öfverlemnasrätteligen bör förstås och tillämpas, enär å ena sidan de i denna §. intagne orden ”till och med är i83'2yj kunde så förstås och tolkas, som skulle Riksgälds-Contoret icke äga anspråk på annat CapitalÖfverskott, utöfver 5 millioner, än hvad Omförrngs-Calculen visade hafva varit vid slutet af år i832 liilgängeligt, då följden blefve, att RiksgäldsContoret icke kunde erhålla något, emedan brist, i stället för öfverskott, vid i832 års slut sig företedde; men å en annan sida åter, vid jemförelse af ifrågavarande §. med Banco-Utskottets af Rikels Ständer bifallne Betänkande N:o 82 och den af Riksgälds-Contorels Fullmäglige åberopade §. 43 i Riksgälds-Contorets Reglemente, de omförmälde orden ”lill och med år i83qJ’ kunde hafva influtit såsom en blott häntydan på det factiska förhållande, att efter i832 års utgång inga Fastighetslån mot återbetalningssiyld ig h c t i Silf ver liro frän Banken utgifne eller vidare kunna komma att utgifvas; i händelse af hvilken tolkning, dessa öfverskott, efter iakttagande ai uppgifna afdrag för osäkra ford ringsposter, borde tili Riksgälds-Contoret öfverlemnas; Och hafva Ba-nco-Fullmägtige, vid detta förhållande och då de till Fullmägtiges efterrättelse gifne stadganden i denna del således ej ägde den klarhet, som för tillämpningen kunde anses behöflig, utbedt sig, att blifva underrättade, på hvad sätt Revisoreine ansågo, att de öftanämnde orden i Banco-Reglementets §. 23g rätteligen, böra förstås och tolkas.
Ständer hafva tagit i öfvervägande hvad de detta ärende rörande handlingar innehålla; men i betraktande deraf, att ifrågavarande f. d. förste landtmälareboställe Kärreberg, enligt hvad handlingarne utvisa, är af den storlek och beskaffenhet att Kammar-kollegii andra Provinskontor vid i frågaställd utarrendering deraf på tretio år föreslagit derför ett årligt minimi-arrende, motsvarande i penningar 634 R:dr 6 öre och ett maximi-arrende af 740 R:dr 37 öre; — att bemälde Kollegium, i anledning af ifrågavarande utbyte ansett att berörde länsmanslön, som i nu gällande Riks-stat är bestämd till 700 R:dr R:mt, skulle, såvida den vid nämnde belopp bibehölles, hädanefter upptagas att bestå endast af boställets ränta och afkastning; — att med antagande af sistnämnde belopp såsom boställets nuvarande verkliga afkastning, det förhållande framdeles kunde inträffa att, i händelse nämnde länsmanslön komme att undergå nedsättning eller afkomsten af bostället vid den allmänna uppskattning af landtstatens boställen, som blifvit ifrågaställd, kan varda bestämd lill högre belopp än det af Kammar-kollegium nu föreslagna, icke blott nämnde länsmans hela lön skulle bestå af boställets ränta och afkastning, utan boställs-innehafvaren jemväl nödgas inbetala någon del af berörde afkastning lill Kronan, ett förhållande, desto mindre lämpligt, som, eldigt Rikets Ständers tanke, åtminstone någon del af de Statens embelsoch tjenstemän anslagna löner bör i penningar utgå; och att omförmälde boställe, med hänsyn till alla dessa omständigheter, synes vara förmånligare än för en tjenstebefattning af förevarande beskaffenhet, skäligen böra af Slaten anslås, hafva Rikets Ständer funnit sig icke böra till ifrågavarande nådiga framställning lemna bifall : hvilket Rikets Ständer skolat härmed i underdånighet anmäla: och framhärda etc. Stockholm den 17 Mars 1860. Expedition s - U Isko Hels Förslag till underd.
Derest General-Direktören för fängelserne ville yttra sig i denna fråga, så vågar jag nästan försäkra, att han skall bifalla den mening, att om straffångarnes antal så fortfarande ökas, hvartill ifrågavande lagförslags antagande sannolikt skall i ej ringa mån bidraga, så mäste man genast företaga nya straffängelsers upförande, såsom ett supplement till beslutet om lagförändringen. Väl vore om ändamålet, brottens förminskning och allmänna säkerhetens betryggande, dymedelst kunde vinnas. Jag afptyrker bifall till Utsk:s förslag i denna punkt. Hr Carleson, Ed v. Henr.: Att här bevisa olämpligheten af spö- och risstraffet, sådant det enl. gällande lag ådömas och verkställas skall, bör vara så mycket mera öfverflödigt, som den talare, hvilken ifrigast försvarat detta straff, förklarat, det vara skam eller vanära för ett land, att bibehålla detsamma. För sin mening, att en sådan skam, en sådan vanära ändock bör framgent vidlåda vårt land, har lian hemtal skäl nr broltmålsstatistiken för senare år. Afven jag har, innan jag stadgade min mening i ämnet, noga granskat Justiliae Siats-Ministerns åberopade tabeller, hvilka innefatta rikets brottmålsstatistik, och jag har kommit till ett rakt motsatt resultat mot Hr Cerlheim Gylleuskjölds. Jag har här i min hand Justitia; Siats-Ministerns tabeller för år 1851. Jag har genomgått tabellerne för åren 1841-— 1851. Några sednare har icke för mig varit tillgängliga. När jag då eftersett förhållandet emellan dem, som blifvit straffade för brott, för hvilka spö-eller risstraff är i lagen fortfarande bestämdt och dem, som lidit straff för. brott, hvilka icke äro med slika kroppstraff belagde, har jag funnit att antalet af de förre liar förökats i större och vida bestämdare proportion än antalet af de sednare. Jag fäster mig likväl nu blott vid tjufnadsbrotten, emedan nästan endast sådane och bland dem hufvudsakligen 3:dje eller 4:de resan stöld numera verkligen bestraffas med spö eller ris.
Man företog sig, under en tid af 2:ne månader sisth vår, att anteckna de personer, som tiggande erhöilo mat på en nära landsvägen belägen egendom inom samma provins. Antalet uppgick till ej mindre än 3o ä 4° dagligen, samt en dag till 80 personer — deras sammanlagda belopp till 978 under ofvannämnda tid. En sådan beskattning har ofelbart hädanefter fortfarit, ehuru man icke funnit det mödan värdt att dem anteckna. Den enskilde bör derifrån fredas, särdeles som understödet till egna socknars fattighjon nu är större än fordom; men af vida kännbarare våda blir det för Staten, om, sedan det nu mera icke är en skam att tigga, och lättjan börjat inrota sig hos större delen af dessa van - Den 9 S c p t c n> b c r f. m. vandrare — om ej det onda uppryck e$ med rolen. Sjclfsvåldet, lättjan och vanan har gått så långt, att äfven, om det mest gynnande år förekommer, skall man dock se liggeriet fortfara. Hela hushåll af ej mindre än f> h 7 personer hafva ströfvat ned ända från Lappland och VestcrDalarne m. fl., utan annat ändamål, än att söka sin bergning för dagen. Om hvar och en församling ålades alt försörja sina fattiga, inrätta fattighus med uteslutande af kringstrykande derutom; om ingen sådan person, som ej vore lagligen berättigad att vandra, dertill fick pass, således än mindre hela hushåll, och fick betunga landet; om communerne, arbelsinrättntr m. m., ägde förpligtelse att återsända sådana personer, som öfverströfvat sina gränser; så tror jag ali dessa åtgärder skulle någorlunda afvärja den vanart och de olyekor, som nu äro på vägen att härja landet. På dessa anledntr anhåller jag 0111 återrcmiss af betänkandet. Hr von Rosen, Georg:
Stadens handelsflotta utgjorde år 1855: antal lästetal. Fartyg, begagnade till utrikes sjöfart 81. 4,445. d:o seglande på inrikes farvatten 19. 321. År 1850 utgjorde fartygens antal 147, med en sammanräknad drägtighet af 4,557 läster. Handelsflottan består således nu af betydligt färre, men likväl mycket större fartyg. Flera af fartygen sysselsättas nu med fraktfart på aflägsnare farvatten. Följande från Tullkammaren infordrade uppgifter lemna närmare upplysning om sjöfarten här och i de till tullkammare-distriktet hörande hamnar. »Uppgift på antal fartyg, som nedannämnde år från Calmar tullkammare-distrikt blifvit expedierade med laster till utrikes orter. Tullmedel: Staden besöktes sistlidet år reguliert i hvarje vecka af 13 ångfartyg, deraf fyra gingo emellan Stockholm och Lubeck, två emellan Stockholm och Stettin, två emellan Stockholm, Wisby och Calmar, två emellan Norrköping och Calmar samt tre emellan Stockholm, Skåne och Köpenhamn. Denna lifliga ångbåtstrafik har mycket bidragit att öka rörelsen i staden. Här finnas följande fabriker och manufakturverk: a) 2:ne tobaksoch snus-fabriker, hvilkas tillverkning sistlidet år utgjort: Kardustobak 28,342 U Rulltobak 14,186 » Snus 73,426 » Cigarrer 165,500 st. alltsammans värderadt till 64,355 R:dr Banko. b) en tändsticksfabrik, anlagd år 1852, med en årlig tillverkning af 4,000 R:dr Banko värde. c) en tapetfabrik. Årlig tillverkning 1,000 R:dr Banko. d) en ylleväfnadsfabrik. Tillverkningsvärde 2,000 R:dr Banko. e) 2:ne urfabriker d:o d:o 1,200 R:dr Banko. f) 2:ne färgerifabrikör d:o d:o 2,040 R:dr Banko, och g) en ångqvarn för säds förmälning till mjöl och gryn.