Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att vid sådant förhållande Statens oberoende vore i fara, kan man icke för 9ig dölja, och hvem kan garantera att detta förhållande icke skall inträffa. Alla beräkningar blifva osäkra, när menskliga passioner, särdeles egennytta och vinningslystnad, på utslaget kunna äga inflytande. Jag gillar i mångå fall den regeln, att något bör vågas för att vinna något, mai ett nödvändigt vilkor för dess Den 17 April f m, ^23 tillämpning år, att juan bestämdt vet, huru mycket man vågar, om ej huru mycket man kan vinna. Den, som utsätter sig för möjligheten att förlora allt, om än för att vinna allt, spelar ett förtvifladt spel, och att man med lugn öfverläggning skulle ingå i detta vågspel, kan jag icke föreställa mig Om de olägenheter, som kunna af en beslutad realisation befaras, icke genast inträffade, skulle osäkerheten om kommande Ständers beslut, vid hvarje annalkande Riksdag väcka fruktan derföre, och således samma våda kunna uppstå. Till förstärkande af Bankens fond med de erforderlige 3 millioner Specie, finnas flere utvägar, men man kan icke påräkna, att det nödiga beloppet, eller ens någon betydlig del deraf kan inom landet erhållas. Detta later icke bevisa sig, men det torde icke heller behöfva bevisas. Silfret skulle således anskaffas från andra länder. Skall det köpas utifrån, för Bankens räkning, måste först vexlar köpas för Bancosedlar, som på ny räkning utgifva®. Sedelstocken ö^ kas alltså och fonden skulle, i anseende till den ytterligare Sedelutgifningen, behöfva ytterligare förstärkas. Uppköpet af vexlar för 7^ millioner skulle osvikeligen uppdrifva courBen så högt, att denna utväg icke kunde begagnas. Med utländskt lån af Silfver för Banj Dea \~j April f m% kens eller Statens räkning blefve förhållandet detsamma, icke genom coursens uppdrifvaode, men genom andra omständigheter. Jag har hört sägas, att det Norrska lånet erhållits med uppoffring af omkring 17 procent, hvilket skulle göra, att 3 millioner i Silfver, i stället för att kosta millioner i Sedlar, verkligen uppginge till 8-f millioner, hvarige nora denne operation försvåras.
För denna byggnadsoch underhålls-skyldighet ma ingen i hemmantal satt jord vara befriad, med undantag af presteoch klockarebohl, samt lots-hemman; oeh skall Kronan deltaga i fängelse-byggnaden, dä denna tillika begagnas för fångar, som transporteras mellan länen:a samt 16:o af riksdagg-fullmäktigen E. M. Falk från Skaraborgs län: att,-med upphäfvande af föreskriften i Kongl, brefvet den 4 Maj 1709, skyldigheten flir hemman, att deltaga uti kyrkooch prestegårds-byggnad måtte beräknas oell bestämmas efter hemmanens förmedlade mantal. Dessa motioner, hvilka, jemte deröfver förda diskussioner, samt ,ett, i anledning af yrkandet om åläggande för egare af säterier, samt rå- och rörshemman att i ofvanbcrörde byggnads-skyldighet deltaga, utaf riksdags-fullmäktigen Anders Persson från Jönköpings län, afgifvet yttrande, af innehåll: att* 4 Lagsamt Allm. Best.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 5. då all jord genom köp, gäfva, skifte oller arf öfvergått i nuvarande innehafvare* händer, dervid den skattfria jorden blifvit sä mycket högre i värde beräknad, som motsvarade räntan ä kronoskatte-jorden, förvandlad i kapital, kunde icke, utan uppenbar orättvisa, något särskildt af de skattejorden vidlådande onera påläggas den privilegierade jorden, med mindre innehafvare deraf tillerkändes ersättning för den skatt, som såmedelst dem ålades, blifvit till Lag-Utskottet remitterade, har nämnde Utskott ansett tillhöra jemväl Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning; och få de förenade Utskotten, efter gemensam pröfning af samma motioner, utlåtande härmed afgifva.
Och en del af dem skall se på de andre, och de skola förskräckas och nedslå sina anleten, och smärta skall gripa dem, när de se denna qvinnoson sitta på sin herrlighets tron ... Och de skola nedfalla på sina anleten och bedja och sätta sitt hopp på denne menniskoson och anropa honom om förbarmande. Men andarnes herre skall nu nödga dem, så att de skyndsamt gå bort ur hans åsyn, och deras ansigten skola vara betäckta med blygsel, och mörker skall man hopa öfver dem. Och straffenglarne skola taga dem och straffa dem för att de misshandlat hans barn och utvalde. Men på denna dag skola de rättfärdige och utvalde blifva frälsade och icke mer skåda syndarnes och de orättfärdiges ansigten.“ Med domens fullbordan är det Messianska rikets första stormiga period öfverstånden. Den judiska verldsmonarkien förandligas. Himmelen, som hvälfver öfver de rättfärdiges hufvuden; jorden, på hvilken de trampa; kropparne, som äro deras omhöljen, blifva förklarade. Det himmelska riket (Βασιλεια των ουρανων) är förverkligadt. „På den dagen“, säger andarnes herre, „skall jag låta mina utvalde bo ibland dem [Messias och de helige englarne], och skall omgestalta himmelen och göra honom till den eviga välsignelsen och ljuset. Och jag skall förvandla jorden och göra henne till välsignelsen, och mina utvalde skola bo på henne, men syndare och missdådare skola icke beträda henne“. „Och i de dagarne, säger Herren, skall jag och min son för alltid och evigt förena oss med jordens söner på rättskaffenshetens väg i deras lefnad“. „Från nu skall intet förgängligt mer vara, ty han, mannens son, har visat sig och sitter på sin herrlighets tron, och ordet af denne mannason skall gälla inför andarnes herre“. „Och andarnes herre skall bo öfver dem [de rättfärdige]; och med menniskosonen skola de sammanbo och äta 32 och nederlägga sig och uppstå från evighet till evighet.
Enligt beslut, den 3 Junii i83o, bar vid Fullmägtiges Expedition blifvit antagen, och på stat uppförd, en ständig Notarie, till besörjande af den egentliga Protocoils-föringen och sådana göromål, som, i nämnde egenskap, för öfrigt kunde blifva denne tjensteman ålagde; Enligt beslut, den 10 Junii i83oj bar den, af Bankens Embetsoch Tjenstemän i Små-sedels-contoret, i och för lönen förrättade dagliga skrifning af sedlar, från och med 3 R:dr till och med 8 skill, (i alla fall otillräcklig i förhållande till åtgången), blifvit tidtals alldeles inställd, hvarigenom tillfälle gifvits att kunna använda dervarande så väl Commissarier som Tjenstemän till biträde inom annat Contor, der sådant varit af behof påkalla dt; Enligt beslut, den 22 Julii i83oj bar den inom Bankens GeneralBoksluts-contor, äfvensom Vexel-Banken och dess Controll-contor följda arbets-ordning blifvit i vissa delar förändrad, för att dels underlätta meddelandet, inom utsatt tid, af de i Bank-Lagens 5 §. anbefallda uppgifter om Vexel-Rankens ställning vid hvarje halft års utgång, dels i någon mon påskynda totala års-afslu trängen öfver bela Banco-Verket; Enligt beslut, den 21 December i83o, bar en i åtskillige delar förändrad reglering med protocoils-föringen, så väl bos Bankens Corn missaria t, som bos Cancellie-Commissarierne, blifvit från och med året i83i införd; Enligt beslut, den iy Feuruarii i83i, bar en ändamålet närmare motsvarande reglering blifvit vidtagen, för bevittnande af de inventariers enlighet med bokföringen, hvilka till Fullmägtige ingifvas i och för den af dem årligen förrättade inventeringen i Bankens Cassör och forvarings-rum (Banco-Regl. pag. 9); Enligt beslut, den 11 Maji i83i^ bar den reform uti Låne-BankenS bokföring blifvit vidtagen, att Bankens ränte-inkomster och ränte-utgifter föras i column bredvid capital-afbetalningarne å det conto, som för hvarje slags lån är öppnadt, i stället att från början en enda interesse-räkning • . V ■ ' V \ .
Hr von Hohenhausen liar •fattat det, oell jag är öfvertygnd, att 0111 Hr Lefre'n haft den godheten se litel närmare på §:ns redaclion, skulle han ej hafva gjort denna anmärkning. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla 2 morn. i g §:n. Ropades ja och nej. Den 14 April f. m. 397 Uppå derefter framställd propos. beslöt II. o. Ad., att a morn. i 9 §:n skulle erhålla följande lydelse: Lag sam ul a vare, om, vid sådant tillfälle, m i 1 i t ä r b e fä I - hafvare, genom vapnens brukande i oträngt mål, sig förgå r. 10 §:n. Bifölls. 11 §:n. Hr von Rosen: Kanske att jag missförstår §:n, men efter min uppfattning skulle icke något uppror kunna stillas i provinserna, utan alt kurir uppgick lill Stockholm och begärde Konungens tillstånd att uppbåda krigsfolk. Så bar jag förstått stadgandet, och är det meningen, så begär jag propos. på afslag, och att vi må få rätta oss efter de författ ningar, som vi i sådant fall redan äga. Frih. Cederström, Anders: Jag vill endast upplysa den sista talaren derom, att denna § är ordagrannt lika lydande med den nuvar. 4 §:n i 6 cap. Missg.b:n, som handlar örn myteri och uppror. i i §:n blef af R. o. Ad. bifallen. 12 §:n. Frill. Boye: Jag föreslåi^ vördsamt en ändring, som jag anser vara den aldra angelägnaste att vidtaga, den nemi., alt ordet ’’e 11 e r” här må utbytas emot ordet ”och.” Här står nemi. ”Hvar sorn i ondt uppsåt diktar eller sprider kring landet ut lögner och falska rykten, de der röra Rikets säkerhet. ” Denna del, mine herrar! hörer till Tryckfr.lagen. Sedan står. ”eller kominer dermed allmänt buller och oväsende åstad.”
Bland de mw 15irorika hisrorielwa d j a vi sQrskildt gipekn:) Stockholms Bildztoderlu (som bekunt veta minge Stockholnwbnrn ej 11vad stadens bildstoder fiirestalla) och frainfbr allt rSansens polar fiird&gt; med de goda teclrningarun Passur fijr barn wf omkring 12 Ars Alder. ' FIPIIL~ I$m Rutlweii. Beratelse fvr llngdo~u ilf CJ~ !rtis 170rX ' r~. Pris 2 kr. Familjen Ruthven iir ell ~nycket rolig bok, bAde fint ocli friskt slrrifveu, den sksll diirfore lasns ~iieii stor gliidje af lungdomen. V i beklaga blott, att den lider af nAgra clf de iifverdrifter, som vi Bro vana att f i o m i de engelska nngdomshiickerna. Familjell Ruthven bestAr af faderoch rnodcrlijsa barn, 5 flickor och 3 goasar, hvilka i trakten g&amp; under namnet -. de vilda Rntliveas-3, l~vilkct ilanm de oclcsA foi: tjha vilclare och ohofligare pojlrar 11ar man viil sillan 1loi: t tnlns om. DB t. es. cleras lii1-are ~xppinanmdein ' utt arbetn svarar Fed, ' ntt det tanker h m inte att besvarn pig ined. - " Jag ' t8nker intc ofversiittn den smorjan)). - Deras faster, soin fo~-estBr hushkllet, iilslca de sb varmt, att de lsu~lde fig&amp; i. doden)) f8r henae, inen de lyda henne nldrig. Den ende, som gosawraa. ha respelrt for, Br deras inorbror och f8rinyndare.
Särdeles är detta fallet med hammarbanden, som äro nästan genomträngde af röta. Pålhufvudena äro ännu i kärnan temligen friska men ytan i ruttnande tillstånd. Stenar i grundmurarne befinnas lösa. Ehuru ej hela grunden blifvit blottad, finna vi inga skäl att antaga förhållandet under den öfriga delen af byggnaden annorlunda än under den undersökta, och anse vidare gräfning endast medföra onödiga kostnader. Vår gemensamma åsigt är, att byggnaden ej kan hafva bestånd med en grundbyggnad så skadad som den ifrågavarande, hvilken förr eller sednare måste förorsaka sättningar som bryta sammanhanget i murarne. Bestämda sköl finnas derföre att ofördröjligen afhjelpa felen. Hvad sättet härför beträffar, så måste hammarbanden borttagas och pålarne afsågas så djupt under lägsta vattenytan som beqvämligen ske kan och ny mur på de afsågade påländarne läggas under de gamla grundmurarne. Vi anse tjenligt vara, att inga nya hammanband påläggas, utan att jorden emellan och omkring påländarne väl tillstampas med stenskärf och derofvanpå muras med stora stenblock, helst ett dubbelt lager af kalkstenshällar. Undertecknad, Morén, är dock häruti af olika mening och anser att hammarband böra påläggas, så vida ej stora gråstensblock, såsom varande starkare än kalksten, användes till bottenlager. Några närmare föreskrifter för arbetets verkställande kunna svårligen gifvas, men få vi på derom gjord förfrågan yttra: att vi ej anse det medföra någon våda om grundmurarne, längs efter, undermuras till halfva bredden utifrån, och andra hälften inifrån, dock med iakttagande af nödiga förband, äfvensom att ej bredden af undermurningen behöfver sträcka 6 Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 18. sig mer iin obetydligt utöfver bredden på de ofvanpå stående y terocli mellanmurarne i huset. Stockholm den 27 April 1857. Thorb. Morén. Capitaine. J. A. Herg. Lieutnant vid Flottans Mekaniska Corps. C. naiiström. Byggmästare. JF. Abom. Kongl. Arkitekt. Litt.
Om Statsmakterna finna det för godt, att för den eller de, som anse skyddskoppympningen såsom sanitärt nyttig, bibehålla de anordningar, som redan vidtagits för att tillhandahålla vaccin, äfvensom, efter redan stadgade grunder, förordna, om hvilka de äro, som dermed hafva rättighet att sig befatta, så må detta gerna fortgå; men må de icke längre fortgå på den lika enfaldiga som orimliga vägen, att vilja påtvinga någon sin välmening. Jag och alla de, hvilka upfattat och tillegnat sig, om ock blott de första elementerna af vattenläkekoustens grundsanningar, skola med största vedervilja anse en sådan tillbjuden tjenst, af hvilken, för oss och våra barn, ingenting annat kan väntas, än ett dubbelt ondt, först nemi. det, att, mer eller mindre hårdt ansättas och försvagas af vaccinkopporna, och sedermera det, att möjligen få för hela lifvet pligta för detta onödiga koppningsförsök, med att få öfverflyttade de mest vederstyggliga och obotliga smittoämnen, hvilka möjligen kunnat ligga förborgade hos den, ifrån hvilken ympnings-matiérn blifvit tagen. Fritt och onödd må derföre hvar och en bestämma sig i detta fall, och må det lagtvång, som i denna sak nu trycker på alla och en och hvar, och hvilket redan tvifvelsutan förorsakat otaligt mycket ondt, och i sina följder kostat Staten oräkneligt både i lif och penningar, helt och hållet försvinna. Att denna min motion måtte till vederbörl. Utsk. få afgå, får jag således anhålla. 2:0. Då jag inför It. o. Ad. går att aflägga den motion, som i efterföljande innehålles, måste jag på förhand nämna några ord till deras lugnande, hvilka äfven deri vilja spåra någon mormonism eller »0 Den 1 December e, m. annan svår villfarelse-, såsom snart sagdt, i allt annat-, som icke genast låter inpassa sig inom den synkrets, der de för tillfallet befinna sig.
Då instämmer jag med Herr Spaldencreutz att det ar smärtesamt att ej få framföra sina åligganden för Kongl. Maj:t. Herr FandtMarshalh.en: Jag vill blott hafva den äran anmärka, att ej Konungen ogillat saken; men den har blifvit afslagen af de öfriga RiksStånden. Iriherrc Staél von Hollstein: Ehuru de 3 Stånden vägrat förena sig med Rid - Den 51 Juli e. 1 5*5 derskapet och Adeln, så ser jag likväl ingenting, som hindrar Ridderskapet och Adeln, att ensamt framföra sin underdåniga önskan; prejudicat att ett Stånd särskildt gjort sådant finnes; vid 1809 års Riksdag var det BandeStåndet ensamt, som hos Konungen anhöll om befrielse från Conscriptionen. Herr Friherre af Wetterstedt, Gustaf: Jag tror frågorna böra skiljas. Herr Grefve von Schwerin väckte den frågan att Riksens Ständer måtte i underdånighet fästa Hans Maj:ts uppmärksamhet på Rikets oeconomiska ställning. Jag var ock då närvarande och gillade motivet. Men de öfriga 3 RiksStånden, med hvilka saken blef communicerad, och som således ägde rätt att öfver detta beslut yttra sig, ingingo ej häruti. Då var målet i laglig form handterädt; nu åter har fråga uppstått om att Ridderskapet och Adeln skulle genom en enskild Deputation frambära detta ärende. Jag tror att de som omgifva Konungens person ej föreställa Landets ställning annorlunda än den är, och att en phrase i en adresse ej är af en vigtigare inflytelse än den röst Hans Maj:t ändå får höra. Herr von Heyne, Georg: Jag instäm mer till alla delar nied Friherre Stael von Hollstein, men jag tror att saken bör med de öfriga RiksStånden ccmmuniceras och 1515 Den 5* Jul t c. m, de inbjudas att deruti instämma. Säkerligen lärer BondeStåndet förena sig med Ridderskapets och Adelns pluralitet, såsom hafvande enahanda Interessen. Äfven torde PrestStåndet förena sig uti en sådan önskan för Rikets allmänna väl, som den ifrågavarande.
M:t uti Bref d. 11 Februarii 1824 i Nåder förklara, att endast Gäldenärernes men icke Löftesmännens oförmåga att betala, borde undersökas; och sedan, vid de undersökningar som, i underd. följd af högstberörde Nåd. förklarande, anställdes, det utrönts, att hos de förre eller Gäldenärerne all betalningstillgång saknades, så blef af Styrelsen för Allm Magazinslnrättningens utredning underd. hemställan gjord om afskrifning af skuldbeloppet 4)2^‘ Rtdr 9 sk. 3 r:st., hvarefter K. M:t uti Bref d. 6 Julii 1825 täcktes i Nåder tillkännagifva, att berörde belopp borde än vidare i Räkenskaperna balanceras, för att jemte andra halanceposter, som lunde vara afskrifning underkastade, i ett sammanhang till R. St:rs pröfning öfverlemnas. Då behörigen blifvit utröndt, att de betalningsslyldige inom ofvannämnde Socken varit oförmögne alt gälda sina egna skulder och således äfven saknat tillgång till fullgörande af åtagne ömsesidiga borgensförbindelser, hemställer, lika med RevisionsGontoiret, Utskottet att ofvanberörde belopp må till afskrifning beviljas. Och torde samma åtgärd vidtagas dels med 364 Stats-Utsköttets 69 R:dr 8 sfe. hvartill hos låntagaren tillgångar saknats och livilken summa, då den företedde Borgensförbindelsen befunnits falsk; ej kunnat hos löftesmännen uttagas och dels med 68 R:dr 38 sk. 6 rist., Magazin sin rätt ningens fordran hos åtskilliga personer, hos hvilka, äfvensom hos deras Cautionister, betalningstillgång saknats enligt behörigen verificerad pantlängd. Utgörande afskrifningsbeloppet inom detta Län 4,369 R:dr 7 sk. 9 r:st. Vermlands Län. Under den 7 Maji 1825 har LandshöfdingeEmbetet i detta Län hos f. d. Allm.
Och de stödja statskyrkan genom sin slapphet att finna sig i den medvetna lögnen, att tiga och göra ingenting, der de borde tala och handla. Men det fins en indifferentism, som icke är så långt gående, som icke ' ens är medveten, utan ter sig som en genom uppfostran meddelad pligt, men som lika fullt gör sig gällande. Den är oreflekterad, har sin grund i kyrkans egen lära om förnuftets oförmåga att i ringaste mån döma i reli-gionsfrågor och kan vara förenad med den största ärlighet i sinnesförfattningen. Den fins icke hos bedragarne, men hos de bedragne. Den består i likgiltighet för det obegripliga i dogmerna, som hafva intet att göra med den religiösa känslan, men deremot vålla det stackars förståndet oändliga bestvr, hvilka böra undvikas. * * 7 Om religionen, såsom man plägar uttrycka det, innebär hela menniskans förhållande till Gud, och det derför är hvaije individs oafvisliga behof att icke blott med känslan, utan äfven med fantasien och tanken bilda sig en uppfattning af den högste och sitt förhållande till honom, sä måste det ju kallas en viss grad af indifferentism att under våldförande af naturen icke låta sin tanke medverka och rena den grumliga bild, som gifves af känslan eller från annat håll, till en 9i största möjliga män klar och kraftig uppfattning. Visst är det likgiltighet, vare sig att grunden sedan falskt benämnes vördnad eller rätteligen fruktan, att utan pröfning låta utifrån påtruga sig en föreställning, mot hvilkensjälens bästa och ädlaste krafter resa sig med tvifvel och motvilja, att inbilla sig tro livad man erkänner vara orimligt, att lita på en vanlig mensklig auktoritet i det egna hjertats enskilda angelägenhet och att i lifvets vigtigaste fråga döda reflektionen, derför att andra menniskor säga, att den icke skulle komma till något resultat.
Wk hasme wäl harwid gjort ost sjelswa den anmärkningen, at detta skall falla tyngre pä den fattiga, som hjelper sig med en häst, än pä den rikare, som nyttjar stera; men man sär icke gynna en saklig pä en annan fatkigS bekostnad, och den satlsen star i alla fall fast, at hivar och en bör wara fullkomligt betald för sit biträde eller sit arbete. Med denna föreslagna hufwudsakeltga ändring j Skjutsinrättningen skole wj til chwentyrs konung äkmindstone sä nära ci! fullkomligheten, som ämnetH parur och ställningen hos ost medgiswer. Ännu lias gg twifwelsuran manga hinder i wägen för at kuns »g usina ben högd, kil hwilken man hunnit i eg h?l andra Länder. I England til ex. ar skjutsen och Gästgifweri-hållningen e» fördclakrig näringsgren: också reser man troligen icke någorstädes i weridén med sä mycken skyndsamhet och beqwämlighet, som dcr. Man är sä ival betjenad pä Gästgifwargärdarua, at det allmänneligen erkstnueg, det ingen kan äaa större beqwamljgheter hemma hos sig, ehuru wal han ock ma bo och lefwa: också har det der blifwit ec morla oche» arc afkmxs at resa. Men til denna förbättring kan man aldrig komma med cn nedpräsad skjutslega, orimliga taxor och onaturliga twäugsmedel. Desta Ma ju> alltid medföra owillja Ho6 den plägade och kunna al' drig lifwa hog och bereda förmåga hos Gastgiswa» ren at fullgöra hwad den resande af honom fordrar. Usta Gästgifwaregården', däliga hastar, ar och blir en nödwäudig följd af det bckwända l^itamsr, at med wald twinga inrättningen inom onaturliga gränsor.
N:o 2y3, ang:de dels grunderna för raarkegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnas omsättning och förenkling, indelta räntors och tiondeanslags återingående till Kronan samt andra med grundskatternas utgörande gemenskap ägande ämnen, och dels i anledn. af flera i samma frågor väckta motioner, voterar ja; den det ej vill, voterar nej-, Vinner nej, afslår R. o. Ad. ofvannämnde 5:te punkt, mom:n lit. a, b och c. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, sorn följer: Ja — 29. Nej — 59. Hr Hjärne reserverade sig emot det nu fattade beslutet, emedan han ansåg, att man derigenom i 5 år fördröjt en ändamälsenlig ändring och förbättring. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., reserverade sig äfven emot R. och Ad:s nu fattade beslut. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Thorsdagen den 32 Januari 1835. Plenum kl. 6 e. m. Gr. von Fersen, Hans: Jag får vördsamt anhålla att Den 22 Januari e. m. i prot. fä nedlägga min reservation mot det på f. m. fattade beslut. Jag ansåg den punkten, sorn då var under öfverläggning, vara antaglig derföre, att på samma gång sorn löntagare å ena sidan kunde vara försäkrade om att erhålla sina löner till lika belopp, räntegifvarne å andra sidan tryggades mot obehörigt betungande af räntetagarne. Mot R. o. Ad:s beslut i strid med denna åsigt anhåller jag få reservera mig. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Genom R. o. Ad:s i förmiddags fattade beslut, att afslå de 3 första mom:n af StatsUtsk:s förslag i 5:te punkten af betänk. N:o 3g3, har det inträffat, att R. o. Ad. icke fattat något beslut i afseende på tillämpningen af R. o.
N:o 1 och 2 utvisa deras totala be!°Pp, sorn, fördeladt pä hela folkmängden, utgör på hvarje person, \ tand et något mera, och i städerne något mindre än 5 R:dr. Af f a trakter i länet äro grund-räntorna högst på Wikbolandet. Det Ut' derstädes icke sällsynt, att ett helt hemman, med inskränkt ägotyoid, erlägger kronoskatt med i4 a i5 tunnor spanmäl, utom Persedleräntan. - Försök hafva blifvit gjorde att medelst Diligens-inrättningar, phska tungan af gästgifvare-skjut-sen, men utan framgång. Ett Bohade förenat sig örn en sådan inrättning: Deligensen gick, på danida dagar i veckan, från Stockholm, först till Norrköping, v en sedan äfven genom Linköping till Jönköping, men som den ej Enande, upphörde den efter kort tids förlopp, och går nu vägen emellan Stockholm och Götheborg. Den lifliga rörelse en\,Öger rum emellaa Norrköping och Linköping, föranledde en k,hl man, att inrätta en Deligens, som gick 2:ne gånger i vec - — jahan, endast emellan dessa båda städer. Oaktadt afgift en för passagerare var nedsatt något underdel! vanliga skjuts-legan, och all omsorg var iakttagen för ordning och beqvämlighet, måste Deligensen, sorn började våren 1831 upphöra hösten följande året, emedan den g*0*1 nied förlust för ägaren. Fångars skjuts och underhäll uppgick i83a, inom detta län till 6 j70 R:dr 39 sk. 4 rst. B:ko, och hvad Öfrige allmänna onera, såsom inqvartering, knecktehäll, kronoskjuts, brefbäring, vägars oell broarS samt allmänna byggnaders och kyrkors underhåll angå, så är deni intet annat att anmärka, än hvad i den sist afgifne fem-åi’s' Berättelsen är anfördt. PolitieTi. Skolor på landet för ungdomens undervisning, fina**5 uti några socknar, såsom Hägna, Westerlösa, Gistad, Ulrika, Östr3 Stenby, Östra Husby, oell Häradshammar.