Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ullavy boställe innehafves på 3o års tid af Öfversten och Riddaren von Böhnen, och gör jag mig en pligt att i allo vitsorda det omdöme Herr Anckarswärd afgifvit om det förträffliga skick, </' Den 9 Februari i f. m. Iivari denna utarrenderade Kronans lägenhet sig befinner. Herr Ribbing, Arvid: Jag är hufvudsakligen förekommen af Grefve Horn i hvad jag ämnade anföra, angående företrädet af discont-rätt på ull, framför den utväg att lemna lånehiträde åt dem, som införskrifva finare får. Då det redan visat sig, att enskilte Possessionater funnits, som under de föregående åren införskrifvit får, hafva de äfven säkert uträknat fördelen deraf. De som ej uträknat denna fördel, skulle ändå kanske begagna lånen blott för lånens skull, utan att derföre lyckas med sine Schäfferier, då det är troligare, att de, som på eget förlag vågat företagen, äfven förskaffat sig en grundligare kunskap om sättet och vilkoren för deras ändamålsenliga utförande. Dessutom förmodar jag, att inom landet så liten tillgång på fin ull finnes, att export första året ej blir möjlig, då omkostnaderne vid utförsel af ett ringare partie alltid blifva drygare än vid ett större. Jag har föll idet år försökt att exportera ungefär 3o Lispund fin ull till London, hvilket slagit så ut, att ullen betalte sig någorlunda, men omkostnaderne uppgingo till ungefär en tredjedel af det lilla partiets värde. Nu inträffar således troligen, att största fördelen blir, alt de första åren vid Ullkontoren upplägga ullen, och låta den Den 9 Februarii f. m. 97 förblifva der, till dess qvantiteten blir så stor, att man med fördel kan exportera den. Det är ganska tjenligt att den, som då insatt sin Ull, emedlertid ocb intilldess den blir såld, får några penningar, ocb förslaget om lån på den insatta varan gillas således lika mycket af mig, som lånebiträdes-förslaget för får-inköp ogillas. Jag begagnar detta tillfälle, att förena mig i de åsigler Herr Anckarswärd framstält.
Försummar käranden denna stämningstid, så är han, på samma satt som svaranden, sin talan förlustig.» Häraf synes, att lagen ställer båda parterna i lika ställning, elier om fördelen skall ligga å någondera sidan, så är det otvifvelaktigt å kärandens, som har att sjelf välja den för sig lägligaste tiden för rättegångens anställande. Icke desto mindre går Utsk:s förslag ut på att bereda käranden en ytterligare fördel; ty om han också förfallolöst uteblifvit vid första rättegångstillfället, så skulle han, blott han icke försummar vanlig preskriptionstid, när som helst kunna saken ånyo instämma. De skäl, som föranledt Utsk. att bereda käranden så stora förmåner framför svaranden, äro mig alldeles oförklarliga, så vida det icke är det af motionären anförda exemplet på en person, hvilken, efter att hafva stämt en annan person för utbekom - Den 3 Oktober f. m. mande af några tusen Rdr, försummade både att infinna sig vid första rättegångstillfället och att iakttaga den stadgade ytterligare stämningstiden, hvarföre domstolen, då kåranden sedan instämde saken, förklarade vederparten fri från hans käromål. Detta var det enda exempel, som i sådant afseende anfördes inom Utsk., och om flere sådana fall inträffat, så är det likväl all sannolikhet för att svaranden lika ofta på samma sätt förlorat sin rätt. Icke nog med att Utsk. rubbat den princip af jemnlikhet, som förut innehölls i lagen, utan Utsk. har äfven rubbat en annan princip, som hittills ansetts innehållas i vår lag, om den också ej varit i ord uttryckt, nemi.: att då en rättegång blifvit vid domstol anhängiggjord, så bör det icke kunna bero på den ena partens godtycke att nedlägga rättegången, utan att rätts-anspråken blifvit afgjorda antingen genom domstols beslut eller genom sådana försummelser, för hvilka lagen stadgar förlust af vidare talan. Afven Lagberedningen har i sitt lagförslag medgifvit svarande parten rätt, att i sammanhang med ågången stämning få det derigenom framställda anspråket slutligen afgjordt. Utsk. säger häremot, att denna rättighet står i oskiljaktigt sammanhang med den provokatoriska rättegång, hvars införande i vår lagstiftning Beredningen förordat.
E. öfver de under åren 1841 och 1842 formade och färdige papperssorter, jemte dervid fallne utskott. Slutligen och då Rikets Ständers Bank, under hvars Styrelse Tumba Bruk är stäldt, bar serskild Juridisk Embets-A fdel ning med Advocat-Fiscal och Banco-Fiscal, har mindre för summans än för principens skuld, förefallit anmärknings värdt, att Tumba Bruk år 1841 fått sig påfördt, jemte Utslagslösen m. m. ett belopp af 40 R:dr B:co såsom arfvode till en tjensteman utom Banken, hvilken bevakat Bankens rätt och talan i en bos Stockholms myndigheter anhängig tvistefråga, angående det, jemnlikt Banco-Fullmägtiges beslut, till numera förrymde Vaktmästaren Westerlund utlemnade förskott af 1000 R:dr till upphandling af lump för Tumba Bruks behof. Hos Rikets Ständer få Revisorerne, efter sålunda verkställd granskning af Bankens och Tumba Bruks räkenskaper, styrelse och förvaltning, anmäla att, utom hvad som emot hushållningen vid Tumba Bruk förekommit, Banco-Fullmägtige, genom ett noggrannt iakttagande af de för Bankens förvaltning meddelade Reglementariska föreskrifter, på ett nitiskt och förtjenstfull t sätt samt efter bästa öfvertygelse, sökt befrämja Bankens sanna fördel och således motsvarat Rikets Ständers förtroende, hvadan Revisorerne härmedelst tillstyrka att Fullmägtige må af Rikets Ständer undfå decharge för Banco-Verkets styrelse och förvaltning för den tid denna revision omfattar.
som enskilde förmågan blifvit minskad, hugen slocknad, lifligbeten i rörelsen försvunnen och lankan på förkofran förvandlad till endast omtanka för dagen; En sorglöshet eller upphördt intresse för Stats-? och Banco-rUtskottens Ufjätanden.. cxxl för framtiden; för denna framtid, sorn i händelse skördar slå felt, eller expörten afstannar, blir af ohjelpelig uselhet. Fåfängt söker man, förmedelst öfver-production, förklara den bristande afsättningen på spannemåi, hvars klaraste tolk visar sig deruti, att menigheten velat afbörda Bevillningen med spannemåi. Ty dagens erfarenhet visar oss, att intet verkligt öfverskott af spannemåi nu finnes i landet, och jag vill ej emotse det tillstånd, som ofelbart skulle inträda, om närvarande årsväxt s,kulle slå felt. Efter denna kritiska genomgång af hvad sorn tilldragit sig i allmänna rörelsens alla förhållanden, visar sig, att en stor del af den förlägenhet, hvaröfver nu klagas, härleder sig från olsåker, sorn upphört att verka, samt att, hvad som egenteligen återstår, låter hänföra sig till liflöshet uti Jnilustrie och Credit-brist. Den stillhet uti industriella företag, som utgör första delen af ifrågavarande förlägenhet, härleder sig hufvudsakligen från följande orsaker: a.) Vacklande grunder för den ledning af national-industrien, som kan och bör ega rum från styrelsens sida, i förening med osäkerhet i de åtgärder, som blifvit vidtagne. b.) Ytterligt ombytlige sparmemåls-priser, hvarpå till mer eller mindre mån alia lillverknings-priser bero; samt deraf sluteligen ojemna Bihang till RiU-Ståndcus Brot, 1323 6l<e Sami. Bilag. Ull Mern, N,o 20. IX cxxii Statsoch BancoUtstottens Utlatanden'. varu priser och osäkerhet i egendoms-värden, personlig credit och handel, hvarigenom åter bristande afsättning naturligen uppstått. c.) Penninge-räntans höjd , för stor att mer i Sverige än andra länder bäras vid producentens framtida och säkra bestånd. d.)
Eljes rör man något mjöl eller stärkelse till smet med kallt vatten i en kopp och vispar omedelbart före sjelfva serveringen detta till såsen, i det man håller stekpannan på lut. Det flytande fettet bör derförut skummas utaf. Ingen sås bör vara tjock, endast nätt och jemt simmig; för fågel gör man bäst i att afstå från allt mjöl för att ej förderfva den fina smaken. La cuisiniére. M a n har ett de värsta fläckarne. Att polera messing. Med Iduns expedition är förenad Iduns uträttningsbyrå, hvilken gratis verkställer alla uppköp åt Iduns abonnenter 1 landsorten samt för öfrigt t o n d e d a g, allt efter olika b e g a g n a n d e. Hoi. Hushållet. Några enkla sparsamhetsråd. Rakel. B ö r sakta o m, tills det svalnar. D e kokta benen förvaras n u o c h säljas sedan lisp:vis till benmjölsfabriken. Rakel. Rakel. Kasta aldrig bort en tom trådrulle. m. O c h så rostar det e j. Rakel. Kasta aldrig bort söndrigt glas och porslin, utan samla d e t i två k o r g a r. m. Rakel. I r&gt; I Toaletten. Att rena tvättsvampar. O. T. Drycker. Vin af röda vinbär. (T i d n. för trädgårdsodlare.) B — d. x Huskurer. H. V. Medel mot hicka. Sofie. Medel mot heshet, hosta och snufva. Sofie. Hvarjehanda. Chocladpraliner. Katja. Att rengöra rockkragar. T. Att göra skodon vattentäta. Vän af Idun. Det säkraste medel, ni kan använda mot benikemask, är och förblir ormbunkcxtrakt (Extractum Filicis Maris), förutsatt att det begagnas på rätt sätt. Dagen förut på qvällen 2 matskedar ricinolja; J följande morgon en kopp kaffe; derefter under loppet af en halftimme 10 gram extrakt (i kapslar på j-&gt; — l gram). En timme derefter 2 matskedar ricinolja. T. Läkareråd. Souma Ax. Pormaskar behandlas så- lunda.
Hvar fås det heklografiska papper, sona i ocli för inönslerkopiering omniimnes i Skand. Modetidning — ett af numren under 2:dra kvartalet i fjor? AU. N:.r 3 5 9, Vill någon af Iduns läsarinnor godhetsfullt gifva mig beskrifning på sidan konstsöm, som liknar ilossatrens — vet ej om den namnes flossatrens? Ati. a [1383] A young English lady is prepared to give instruetion in English reading &amp; I. Huru skall verkligt godt öl och conversation. Moderate terms. Adress » J. E. », Iduns byrå. [1381] dricka bäst, lättast och billigast hembryggas i Lovisa. med s del resp. numrets datum, utbetala vi för hvarje gång ett pris Ö nsfå] E n g e l s k a M a g a s i n e t är flyttadt till 4 9 Regeringsgatan, 1 tr. Höstlagret nu inkommet. [682] (/ \ 1) i l) Om 2 0 öre i: o frimärken insändäs till Skandinavisk ModetidJEL ning, Stockholm, erhålles pr omgående ett ele-) gaiit 20- å 24- \ sid. profnummer r \ i fint kolorerade j omslag af den lo[pande årgången. / S o j a, flere gånger prisbelönade och fullt jemförliga med de bästa utländska fabrikat. TiDhandahållas hos Hrr specerihandlare. [1339] r Sparsamma 20 J B A R A Ö / Häftet innchål\ ler iner an 50 ypÖ ' perliga illustrat. 1] jemte beskrifninJEL 1 garöfverdrägter.j 1] hattar, handarb., / monogram m. m. I E 2 R E. J Endast n:r 1 —) det präktiga brud-: 1 utstyrselnumret j — betingar ett f pris af 40 öre.) Tio ntr lemnas (1 för 1,50; zaförE, »}.! Fruar.
Prot. 1850 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band 6 Haft. 2 10 Stats-Ut skottets Utlåtande JV? 153. hurusom derjemte, i afseende på undsättningar efter inträffade missväxter, vid sednare riksdagarne blifvit stadgadt, att vid dylika tillfällen understöd utan återbetalmngsskyldighet skulle företrädesvis tillgodokomma de kommuner, som tillförbinda sig att så använda desamma, att för dithörande fattiga personer beredes sysselsättning och möjlighet att medelst eget arbete förtjena sitt uppehälle. Med åberopande al dessa stadganden och förhållanden och i öfverensstämmelse med ofvan antydda åsigt, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte lemna förevarande motion utan afseende. Stockholm den 10 November 1857. Auk. till Exp.-Utsk. den 11 Nov. 1857, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning dels af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående lösen för den åt korporalerne vid indelta arméen och soldaterne vid Södermanlands regemente anslagna aflönings-spanmål, dels af en i samma ämne väckt särskild motion. (I. A.) Sedan Chefen för Södermanlands Kongl, regemente, uti ett genom GeneralBefälhafvaren i 2:dra militär-distriktet ingifvet underdånigt Memorial, dels underställt Kongl. Majus nådiga pröfning, huruvida, i likhet med hvad om embetsoch tjenstemän i Kongl. Cirkulärbrefvet den 11 Maj 1855 föreskrifvits, korporalerne och soldaterne vid nämnde regemente borde höras, om de ville underkasta sig den genom Kongl. Kungörelsen af samma dag beslutade förändring i sättet för utgörande af dem anslagen kronotionde-spanmål, dels ock hemställt, att för de korporaler och soldater vid regemente, som ett eller annat år kunde önska att få in natura emottaga sin aflönings-spanmål, utgörande för korporalerne 5 tunnor och för soldaterne Ståts-Utskottets Utlåtande M 153.
flere hustrur. Detta tycktes smaka af mormonism. Författaren hade visserligen icke uppmanat till införande af månggifte nu, utan endast, med förment stöd af bibeln, profeterat om hvad som en gång skall ske i det tusenåriga riket. Men det halp ej. Den rena evangeliska läran kräfde åter ett offer. Det genom det Geijerska tryckfrihetsmålets utgång gifna prejudikatet till förmån för den möjligast fria tolkning af begreppet “ ren evangelisk lära “ har för öfrigt fått gälla * %ja, äfven den sålunda utvidgade gränsen för yttrandefriheten i religiösa frågor har mångfaldiga gånger öfverskridits, utan att några repressiva åtgärder vidtagits. Man skulle — att döma af fakta — nästan kunna tro, att vederbörande myndigheter antagit att endast då statuera ett exempel, när någon person i ett anspråkslösare läge, utan lärdom, förmögenhet eller samhällsställning — med ett ord någon af underklassen — försyndar sig mot den kyrkliga renlärigheten. Ur Dagens Krönika UR DAGENS KRÖNIKA TIDSTAFLOR UNDER MEDVERKAN AF A. CANTOR, MARCELLUS, HELEN ZIMMERN, GUSTAF GULLBERG FL. SVENSKA OCH UTLÄNDSKA FÖRFATTARE UTGIFNA AF ARVID AHNFELT ANDRA ÅRGÅNGEN. FÖRSTA HÄFTET STOCKHOLM OSCAR L. LAMMS FÖRLAG. M. W. Wallberg &amp; Comp. Boktryckeri. ANDRA ÅRGÅNGENS INNEHÅLL. Första häftet. Sid. Stockholms teatrar januari 1882 i. Situationen i Danmark, af A. Cantor . 86. Richard Cobden och frihandeln, af Helen Zimmern ... 50. Henrik Ibsen och hans ” Gengangere ”, af Marcellus .. 78. Apropos ” Gengangere ”, af Gustaf Gullberg ... 91. Anekdoter och karaktersdrag: En politisk gåta, fjolårsminne från London af en resande landsman 98. Dikt och sanning i operan ” Nordens stjerna ” .. 105. Andra häftet. Från 1882 års riksdag: 1. Svenska folkets representanter och religionsfriheten, af Æmilius Paulus 1.
Man synes väl tvifla, huruvida det kan blifva lämpligt att i Sverige antaga detta bestraffningssätt i den vidsträckta mån, som LagCommitteen föreslagit; men att detsamma åtminstone till någon del bör införas, derom tyckes ej någon tvekan böra uppslå; och isynnerhet lärer det svårligen kunna nekas, att ju våra fästningsfängelser, sådana de nu befinnas, nästan alldeles icke medföra den brottsliges förbättring, utan ofta tvärtom blifva en skola för laster och brott. Det utarbetade förslaget till brottmålslag har väl ännu icke kommit i fråga att antagas; men den tid stundar snart, då afgörande t af detta ärende förestår, och då lärer man icke kunna undgå att fråga: Hvad erfarenhet hafva vi i afseende på straff-fängelsers användbarhet? Kan förslaget antagas, utan att det förut är klarligen ådagalagdt, att bestraffningssättet är lämpligt? och kan sådant ske, utan att de inrättningar först finnas, sorn för lagens verkställande äro oundgängliga? Skulle man taga correctionsinrättningarna på Långholmen och i Mal - Den i Mars e. m. i43 Malmö till grund för sitt omdöme, så fruktar jag, att detsamma blefve ganska nedslående för dem, som önska se en förändring i de närvarande kroppsstrafFen äga rum; ty det lärer svårligen kunna nekas, att, oaktadt all Styrelsens använda omsorg och moda, resultatet i afseende på fångarnas förbättrade sedlighet och möjligheten för dcin att åter inträda i samhället såsom nyttiga och dygdiga medlemmar varit mindre fördelaktigt, än man från början väntat. Orsaken härtill måste, enligt min öfvertygelse, sökas uti sjelfva inrättningens organisation. År 1825, då densamma påbegyntes, var man ännu här i Sverige i okunnighet om de förbättringar i afseende på correclionssystemet, hvilka just vid samma tid ägde rum uti Norra Amerikas Fristater, och hvarigenom detta system synes hafva uppnått en fullkomlighet, sorn ditintills ej kunnat vinnas, oaktadt ali, i många föregående år, använd möda och kostnad. Man hade uppfört kostbara byggnader, der fångarna voro hvar för sig inneslutna under hela arbetstiden och hvar och en ägde särskild gård lill arbetes förrättande; många andra försök att förtiga.
St. betaga sig rättigheten att anbefalla utbetalning utur Banken, förrän den är fullt soliderad för sina utelöpande sedlar. Som uti ett Rike måste finnas ett stort antal individer, som uti Banken insatt silfver och hvilkas interesse det ej kan vara att på en gång utvexla silfver, så kan en Bank, titan fara för sin credit, uti låneväg utsläppa ett proportionell öfverskott af sedlar mot liypothek af fastigheter etc. — Hvad af denna ränta icke åtgår för bankrörelsen, bör användas till soliderande af Banken genom silfverköp, till motsvarighet af de sistnämnda utelöpande öfverskottssedlarna, då slutligen Banken blir verklig ägare af hypotheksfordringarna. Då först är Banken i tillfälle att bistå Staten med lån, till lika belopp med dess hypotheksfordringar; men i och med detsamma, som ett sådant beslut tages af Ständer, bör anslag göras, svarande emot 6 proc. på lånet, att så länge årligen af Staten utgå, tills Banken derigenom, med tillägg af sin behållna räntevinst, återfått capitalet, då skulden både kan och bör afskrifvas. Grundlagen bör bestämma: att Ständerna ej kunna anbefalla utbetalning från Banken, förrän den icke allenast är solvcndo uti metaller för de utelöpande sedlarna eller rörelsecapitalet, utan äfven har ett öfverskott, bestående uti dess hypotheksfordringar; samt att detta beslut bör vara fattadt af alla 4 Stånden, icke af 3 emot i, och hvarje Stånds beslut grundadt på minst af de röstandes antal. På detta sätt torde garantien af privata actieägares deltagande i Banken icke blifva behöflig och all räntevinst komma först Banken till godo och sedan Staten, då Banken hunnit blifva solvendo för alla sina förbindelser. Frih. Kantzous motion, jemte de i anledning deraf nu afgifna yttranden, remitterades till BancoUtsk.
Jag behof, ver ej vidröra den allmänt kända sanning, att ingenting så ruinerar ett lands, industrie, som brist på RörelseCapital. Och tvärtom att penningar befordrar production. Det är inga andra, sorn vinna på bristen, än Procentare, sora kunna prässa sig till fördubblad eller ännu högre Ränta och sluteligen få underslå sig Egendomar till J af värdet. Alla önska och tala om att Crediten bör vårdas, men huru kan det låta para sig tillsammans medUtskot. tens Förslag för Götha Canal ? Ett verk gilladt af både Konung och Ständer mottager penningar från alla håll den ena dagen emot 3 Procents ränta. Den andra säges genom Magtspråk: de betalas ej förrän efter g år och under tiden ingen Ränta. Och det som är starkast, på det dessa Sedlar, som äro på god tro mottagne, skola blifva af så mycket mindre värde, skulle, tvärt ernet Sveriges Grundlag, ej skuld till samma Verk dermed betalas utan ansenlig rabatte; hvilket jag knappast kan inse Lagbundna Ständer äga rät - 4® Dm 17 Martil, j. m. tighet göra en sådan Lex in Casu, så mycket mindre, sorn Götha Canal äger full tilgång, hvilket säkert af vår högst ovanligt snillrike och rättvise Konung ej skulle blifva sanctioneradt. Götha CanalDisconts Direction tror jag ej har, lika sorn uti Malmö, utan tillräckelig säkerhet lemnat till Privata stora Summor. Den brist där uppstår är använd till Ca; nalArbetet, som är både af Konung och Stän-' der gilladt; huru kunna då tvenne så olika Verk lika behandlas t Jag har hört flera yttra, att den förlust på 3 procents Sedlar endast drabbar den förmögne; men har man då mera rätt plundra deri, än den mindre? Han b talar större Contribution för att vara lika så väl skyddad för plundring, som andra.
Men nu fångar jag endast mina egna tankar, för att sätta dem i den rätta kursen, och så styra de åter till dig, Magda lilla, med helsningar och underrättelser att jag välbeställd, efter god resa och vid god helsa, är kommen till Göteborg med briggen Sara Christina den 8:de i denna månad. Jag hoppas att far blifvit uppkryad af sommarluften och gröngräset det är så friskt och vackert hemmavid, och du och Nanny göra nog, mina böner förutan, allt hvad I förmår att ställa väl till för far och att muntra honom, när han är kraslig till humöret och helsan. Då vi lågo i Kanalen, hade jag en grufsamt stygg dröm. Men drömmar rinna som strömmar, och jag hoppas att intet annat kan vara för handen än lite bekymmer såsom vanligt vid denna tiden. Våren är alltid värst, emedan vintern tagit med sig hela den förtjenst, som på hösten kommit in. Nånå, vi äro också många munnar. Gud välsigne barnen när de bli stora, sträfva de för oss tillbaka och jag (det såg du nog) blef likså glad för lille Manne som för lille Konrad, fastän två kommit emellan, och skulle vår Herre äfven nästa år skicka oss en likadan gåfva, så fäller jag icke modet ändå. Jag hade ärnat att innesluta något penningar i brefvet, men min själ får jag icke vänta tills Jon Jonsson, som är här med sin skuta, reser hem i nästa vecka, ty jungman Rask med hvilken jag skickar in detta till posten: sjelf kommer jag icke ifrån, emedan det är under lossningen är icke så alldeles att lita på, om han råkar på någon krog: han kunde nog i ovarsamheten tappa brefvet. På förhand säger jag ifrån att det blir helt lite kontanter denna gång, men i stället är det varor, som jag lyckats smugla med mig in. Jon Jonsson har lofvat att föra också dem med sig hem, och så faller det sig åter en liten vinst på handeln. Det är socker, kaffe, tobak, bomullsgarn och en packe dukar. Du, kära Magda, tar den förnämsta, half-shalen, som ligger ofvanpå. Nanny skall ha den der näst i ordningen, och Calle den blårosige näsduken i botten. Åt far följer en kagge rom, samt lite smått åt barnen.
357 deruti kan hinna till fullkomlighet efter flere års åtnjuten undervisning och använd flit på deras lärande; skulle nu en Lärgosse eller hvem som hälst, utan att förut hafva vederbörligen lärt sin metiér och utan att hafva aflagt prof på förvärfvad skicklighet, få börja att på fri och egen hand arbeta såsom Mästare, så befarar jag, pä goda skäl och af de anledningar erfarenheten gifvit, att ali konstflit skulle försvinna och fullkomlighet i Handaslögder få sökas endast i de Länder, där SkråFörfattningar ännu existera. Oriktigt skall man invända att det är genom friheten för hvar och en att få idka hvilket Handtverk sorn hälst, utan att behöfva systematiskt och regelmässigt lära detsamma, som täflan skall uppkomma och, i följd deraf, våra Handtverkerier och Slögder uppdrifvas till största mpjliga fullkomlighet. Beviset häremot ligger i sakens egen natur och i de af en vis och faderlig Regering vidtagna åtgärder till Slögdernas uppmuntran, hvilka åtgärder likväl ännu icke förmått att hos Nationen väcka den patriotiska anda, dea känsla och den smak för egna tillverkningar och deras brukande,' att utländska varor vilja umbäras oaktadt de ofta äro af en sämre beskaffenhet än de, sorn här förfärdigas. Sverige är således i detta fall, ty värr! uti intet jemnförligt förhållandej till de fleste andra Riken, och skulle nu på köpet intet Handtverk behöfva ordentligt läras förr än det utöfvades och inga Gesäll-prof eller Mäster-stycken göras, så hlifver det en säker följd att våra Slögder och Handtverkerier skulle återfalla i samma till* 358 Lagoch Besvärs-Utskottens Betänk anden. stånd af vanmakt och ofullkomlighet, som ägde rum ifrån år 1724 då de så kallade Fri-Mästare blefvo tillåtne, intill år 1731 då på Riksens Ständers egen underdåniga anhållan Kongl. Maj:t i Nåder befalte att allt Fri - Mästerskap skulle upphöra emedan det haft en skadlig inflytelse på Handaslögderna och endast bidragit till deras försämrande och förfall.