Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Stats-Verket under vacance och Nådars tiden njuter fulla lönen efter förvandling och Markegång för de Civile Embetsoch Tjenstemän vid Eands-Staten, sorn innehafva indelta löner; så synes det vara både billigt och rättvist, att desses Enkor och Barn efter dem böra njuta Begrafningshjelpen efter förvandling och Markegång, lika med hvad indelta MilitaireStatens Enkor och Barn bestås. Stats-Utskottet hemställer derföre, att Riksens Höglofl. Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om nådig ändring härutinnan, så att Enkor och Barn eller Sterbhus efter i tjernsten aflitlande Civile Embetsoch Tjenstemän vid Eands-Staten, som hafva indelta löner, måtte hädanefter få åtnjuta Begrafningshjelpen med 6 månaders lön, uträknad efter förvandling och Markegång på lika sätt som vid indelta Militairen. Till Riksens Höglofl. Ständer hemställes detta vördsammeligen, Stockholm den ig Juli 1815. På 21*4 Den 22 Juli. På Höglofl. Biddersk. och Ad. Ledamöters vägnar Carl De Geer. På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar C. f. Rosenstein. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. C. Tunelius. Unpläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 11 Juli. Hdgvörd. Prest-Ståndet den 21 Vällofl, Borgare-Ståndet den 2J _ Hederv, Bonde-Ståndet de« 12 Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid dess Betänkande om sökt lindring uti Bätsmans-lndelningen i Blekinge. Vid Stats - Utskottets afgifna Betänkande, uppå f. d. vice Talmannen Jon Jonssons Memorial, om lindring uti Båtsmans indelningen i Blekinge Län , hafva hos Höglofl.
6:o att af hvarje års nettobehållning för trafiken, först afgår hvad som erfordras till ränta och amortering af lånet; 7:o att derefter återstoden af nämnde behållning utdelas till aktie-egarne; 8:o att då aktie-egarne erhålla 6 procent å af dem inbetaide medel, öfverskottet af den årliga behållningen skall användas: ':del till ytterligare amortering af lånet och j:delar till utdelning på aktie-egarne; 9:o att Statens räntegaranti upphör så snart lånet är till fullo betaldt; 10:o att bolaget förbinder sig anlägga jernvägen, efter uppgjorda och af Kongl. Majit godkända ritningar, uti den för Statens jernbanor, och enkelbana, bestämda spårvidd; och 11 :o att Staten erhåller rättighet lösa banan när den det vill, mot erläggande af hela anläggningskostnaden med sex procents förhöjning om banan löses under de första fem åren efter den dag, då densamma till hela dess längd blifvit för trafiken öppnad, och med 4 procents förhöjning om den löses under derpåföljande fem åren, samt derefter utan förhöjning; hvarjemte, derest nettobehållningen af trafiken på jernvägen ej lemnat aktie-egarne 5 procent årlig ränta å af dem inbetaide medel, Staten erlägger fyllnaden uti dessa 5 procent; — hvarförutan blifvit hemstäldt att bolaget måtte erhålla samma skattefrihet, som blifvit beviljad Köping — Hultsoch Fahlu — Gefle jernvägs-, Göta kanals och andra dylika bolag, och jemväl beviljas samma rättigheter, som, uti § 151, punkt 12, af StatsUtskottets Utlåtande N:o 160. 5 1853 och 1854 arens riksdags reglemente för Rikets Ständers Riksgälds-kontor, blifvit Fahlu—Gefle jernväg«bolaget lemnade.
I följd af hvad nu blifvit anfördt. yrkar jag att frihet i inrikes näringarne må beredas, samt att ett för inhemska kousljliten skonsammare, och för landets 202 Den 17 December e. m. förkofran mindre förstörande utrikes liandels-system än det nu, sedan år 1824, gällande, må införas, och anhåller att i sådant ändamål få sammanfatta min Motion derom i följande 9 korta punkter: 1:0 Att en fullständig frihet i inrikes näringarne och inrikes handeln måtte införas, såsom utgörande första och nödvändiga steget till näringarnes utveckling, och. capitalers dragande till productiva yrken. 2:0 Att alfvarlig uppmärksamhet fästes på nödvändigheten att bereda tillgång på Theoretico-practiska Läroanstalter för högre och lägre näringsidkare, 3:o Att den i följd af sednast försam-, lade Rikets Ständers beslut eller önskningar vidtagne åtgärden, att lössläppa utrikes handeln, måtte alfvarligen inskränkas i hvad som rörer import af fabricater, som inom landet redan tillverkas, äfvensom af sådana, som vi utan afsaknad kunna undvara, 4:o Att alla sådane rudimaterier, som inrikes för slöjder och manufactur behöfvas, men ej finnas i landet, utan måste utrikes ifrån inhämtas, må tullfritt införas. 5:o Att export af inrikes manufacturoch slöjdproducter må gynnas, och de Bolag, som sig dertill, under nödig controll för verkställigheten, vilja förbinda, Den 17 December e. m, 2o3 må förunnas vissa förmåner och uteslutande rättighet dertill under vissa år. 6:0 Att i alla händelser ett TullbevakningsSystem införes, som de facto lemnar näringarne det skydd, som de jure är dem ämnadt; hvartill synnerligen hörer att visitationsrätten blifver utsträckt, och så klart i författningen uttryckt, att Lurendrägaren och Tullförsnillaren må träffas af lagen och beslagaren vara tillbörligen fredad vid sitt kalls uppfyllande. 7:0
Äfvenledes hafva bland dem, som anseds böra komma i åtnjutande af oftanämnda förhöjning, blifvit upptagne Kapell-predikanlerne i Norra och Södra Finnskoga samt Bogens och Lekvattnets församlingar i Wermland, för hvilka tjenstemän lönetillökning vid den nya stalsregleringen blifvit af Rikets Ständer beviljad. För vissa, Sjette Hufvud-Titeln tillhörande, stater af en större omfattning, såsom Landt-staten m. fl. är 1857 års förhöjning beräknad summariskt för de särskilda ijenstegraderne, i anseende dertill, att de för följande åren åt personalen vid dessa stater beviljade löne-tillökningar så väl i E. K. M:ls nådiga Proposition, som i den af Rikets Stander vidtagna reglering utaf utgiflerne under nämnda Hufvud-Titel blifvit pä enahanda sätt upptagna. Beträffande lärame vid Elemenlar-läroverken, har ifrågavarande förhöjning äfven för deni blifvit summariskt uppförd på det sätt, att, sedan från den af Rikets Ständer beviljade anslags-tillökningen afräknals dels hvad deraf belöper för alla nva lärarebeställningar och ett mindre antal vakanta lärare-platser, dels det till arfvoden åt Bibliothekarie!- vid de högre Elementarläroverken anvisade belopp, dels ock den lill ersättning för den upphörda termins-afgiflen beviljade fyllnad i anslaget för nämnda läroverk, förhöjningen för år 1857 blifvit beräknad å återstoden utaf anslags-tillökningen. Slutligen har ock, i likhet med hvad förut är beviljadt för Under-befälet vid Artilleri-batteriet i Norrland, jemväl för öfrige löntagare vid detta batteri blifvit uppförd löneförhöjning med ett belopp af 395 R:dr 75 öre, att från Norrbottens Hästjägaresqvadrons-fond utgå. I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit i underdånighet anlördt, hafva Bikets Ständer alltså å Riksgäldskontoret anvisat och till E. K.
Jag vet icke, huru länge jag gått fram och åter vid hafsstranden, men då jag återvände och kommit inom parkens inhägnad, vaknade jag liksom upp ur en dvala vid att se mr Merton stå framför mig. Han aftog sin runda blanklädersmössa, som liknade en jockejs, och sade med ett slags hjertlighet: — Hur står det till, miss Agnes? Ni ser sjuk ut, ögonen rödgråtna och kinderna bleka. — Jag tackar er mr Merton, jag har litet hufvudvärk, det är alltsammans, — sade jag afbrytande, för att slippa hans anmärkningar. — Ja, det förstås, jag ser nog det, unga flickor begagna alltid hufvudvärken som en säck att krypa in uti, och de kunde derför lika gerna säga: ”Gör er icke besvär med att fråga hvad som fattas mig, ty jag sitter i ”säcken” och vill hvarken se eller svara er!” Han skrattade högljudt åt sin egen qvickhet, och fortfor sedan, under det han alltjemt, trots min trumpna min, vandrade vid min sida. — Om jag ändå kunde muntra upp er litet, ty, förbanna mig, kunde ni icke behöfva det. Jag kan nog förstå, att ni har fan så ledsamt här, instängd, som ni är, med dessa båda gamla damer; och ändå skulle ert lif, miss Agnes, kunna blifva en oafbruten rad af nöjen och fester, som det anstod en ung och vacker dam, om ni bara sjelf ville. Åh, ni kan icke föreställa er, hvilket muntert lif man för på Merton Hall till exempel: der felas ingenting, det kan jag försäkra er, mer än en ung och glad värdinna. Merton hostade liksom litet förlägen och drog upp sin näsduk, men i detsamma föll någonting ur hans ficka ned på sandgången. — Ni tappade något. Hvad är det? — sade jag likgiltigt och endast för att afbryta hans ord, som ingåfvo mig en obestämd oro. Han böjde sig ned och upptog en liten flaska eller burk af kristall, hvars propp var sorgfälligt öfverbunden med skinn och förseglad, som om den nyss kommit ifrån ett apotek. — Kan ni gissa, hvad det är? — sade han, och lemnande den åt mig.
Jag delar visset ligen till en del de värde Talares’ åsigter och tänkesätt, hvilka icke anse JLurendrägeric-t för något af de mest afskyvärda brott; men då' oräkneliga missbruk gjort en sträng ^Lagstiftning emot Tjurendrägeriet nödvändig, väc. ier det i sanning förundran, att finna till hvad grad af skonsamhet mati vid denna Riksdag nedstigit, i anseende till JLurendrägaren, att man nu till och med ger dem förrjenslen af att hafva öpp>- nät Nationens -ögon, genom den jemnförelse de Bjelpt oss att anställa, emellan egne och fremmande Fabriksvaror, och att man, då-inga skäl för ^Lagbrytarens skyddande i den vanliga-Sedelärans och Statskonstens bud kunna uppsökas , man artropar sjelfva Religionen, och den Christeliga kärleken, för att väcka deltagande för de skadligaste af alla SainhäIlsMedlernmar. En sådan blödighet förefaller mig Icke allenast ömkelig, utan till och med litet besynnerlig, Bevillningsutskottets Betänkandin. 6oi Det' skydd ProhibitivSysternet lemna t de inhemska Fabrikerne, har, oaktadt Privilegier och Xiånebiträdeh, såsom en Talare påstått, varit så oförtjent, att de annu efter ett helt Sekel äro så godt som i sin linda. Det osannfärdiga af detta påstående är för mycket synbart för att behöfva vederläggas. Den nyligen slutade Konstoch Slöjde - Expositionen borde ibland annat hafva upplyst henderne till vår inhemska konstflit, om den föga rättvisa de göra våra bemödanden. Om dessa ändå icke fullt motsvara Nationens anspråk; om Svenska Fabrikerne ändå icke förmå lemna alla de tillverkningar, sorn inom Landet erfordras och efterfrågas; så kan man med allt skäl tillskrifva sådant den ringa stabiliteten af våra, industrien rörande Författningar. Låt ett System af orubbligt gällande kraft för en framtid blifva etablerad och man skall ej mer behöfva klaga öfver ofullkomlig eller otillräcklig varu - production.
Tvertemot hvad nu eger rum, kunde han då till en början alltid sjelf kontrollera riktigheten af sin debetssedel, och ingen kan väl ne,ka, att redan detta vore för honom en ganska väsendtlig fördel. Dernäst vore han genom skatternas fixerande i siffror skyddad för den högst betydliga fluctuation i deras belopp, som nu uppstår i jemnbredd med årsvexten, och de deraf följande prisernas olikhet, och hvilka fluctuationer äro så mycket mer förderfliga för den skattdragande, som tillökningen alltid ställer sig i ett då rakt omvändt förhållande mot tillgångarna, så att just vid de tillfällen då redan ett medelbelopp af skatterna kan vara nog tungt alt utgöra, då förhöjas desamma ofta med 50 procent ytterligare. Besinnar man nu dertill, att utom denna directa stora olägenhet som oskiljaktigt sammanhänger med del närvar:de beskattningssättet, derigenom äfven uppkommer en allmännelig osäkerhet och omöjlighet att på förhand beräkna sina utskylder, och således ej heller sina tillgångar för året, hvilket åter, såsom hvar och en torde vilja medgifva, utgör ett väsendtlig vilkor för all ordnad och ordentlig hushållning (man må befinna sig i hvilken lefnadsställning som helst); sä lärer det väl icke kunna nekas att för ränlegifvaren utgör det onekligen ett stort och maktpåliggande intresse, att grundskatterna, pä sätt som blifvit föreslagit, bestämmas till ett viss oföränderligt, och beräkneligt belopp. Annu en fördel, eller enl. mitt begrepp, fast mera verkeligen ett rättsanspråk för den skattskyldige, ligger äfven deruti, att genom detta förslag den olikhet som nu äger runi bland de skattskyldige, skulle försvinna. Jag menar härmed icke den olikhet i beskattningen, som är en följd af jordens olika skaltenatur, ty jag erkänner fullkomligt, att denna, sådan den under tidernas lopp reglerat sig, nu icke innebär någonting rättsvidrigt, men jag menar den ganska betydliga skillnad som förekommer inom hemman af samma natur, ja, till och med inom olika num - Den 8 September f. m. 113 nummer af samma heraman, endast beroende af den tillfällighet ten att det enas ränta är Kronan behållen, då det andras utgår till någon indelningshafvare.
Tackar allraödmjukast, nådi’ herrskap, som ville komme och se, hur det går te på bonnvis. – Per och Stina, sätt fram stoler åt Patron och unge herrn och mamsell. – Se så ja, var så go’ och sitt ner, mitt herrskap. – Du, Ola i Gyllby, sätt dej här med dotra din. – Hvarför står du derborte i skym-unnan, Erik? Stig fram och hels’ på herrskape och var inte så blyg åf dej. Wilhelm (skyndar till Erik). Ah, se der har jag dej ändtligen. Jag har undrat, hvarför jag ej sett till dej se’n jag kom hem. Hur är det med dej? Du ser inte glad ut. Sven (infaller hastigt) Åh, han har foll aldri varet anne än tyst och sluten. Låt honom vare, käre herre; han rusker väl opp sej. – Gå nu, Per, och säj te dansfolke att marschere fram. Det har samlat sej en hel mängd nere på bakgåln, såg jag. Taler vi se’n väl ve herr Patron, så är han nock så god och ber di här rare spelmännera frå Stockholm (pekar på orkestern) drille lite grand åt oss på fejolera. (Per går) – Kom, Erik, och sätt dej här bredve Britta, så ska’ vi allihop se på dansen. (Erik sätter sig bredvid Wilhelm) Jaså, du sätter dej bredve unge herrn? Nånå, du har inte sett honom på så länge; det kan vare roligt för dej te språke med din förre läskamrat, må vete. Britta får du nock råke så mycke du vill se’n. FJERDE SCENEN. De förra. Bondfolk, hvaribland PER, ANDERS, BENGT på Åsen och HINRIK i Backa, tågar, med en spelman i spetsen, parvis några gånger omkring majstången, sjungande: Takt – tu – go’ vänner! Marsch, två i sänder, Rundtomkring majstången, ståtlig och grann! Se’n ska’ vi svänga, Hoppa och slänga; Nämndemansfar han har bjudit oss, han. Hatten från skallen! Ropen och trallen:
Maj:ts, åren 1736 och 1786, för Stadens Magistrat i Nåder faststälde Aflönings-Stater, bland Stadens enskilde fördelar äro Tertialen och Sextalen af Accis och Bakugns-penningar, hvilka jemlikt bilagdt bevis, årligen utgjordt 21 R:dr B;co, som Landt-Tulls-Kannna - StatsUtskottets Betänkanden. 665 ren till och med är 1810 betalt, hvarefter af Krono-medel berörda 21 R:dr innehållits, intill dess de till följe af Kongl. Maj:ts Nådiga Utslag måst återbetalas. Men då, genom en förändrad reglering med Landt-Tulls-medlens ingående till Stats-Verket, Stadens Privilegier och rättigheter icke kunna blifvit häfda och nämnde 21 R:dr till en sådan Stadens rätt hörde, har Herr Bagge anhållit, att Uddevalla Stad måtte erhålla ersättning för de 189 R:dr B:co, som till följe af högstberörde Nådiga Utslag måst af Staden utgifvas samt intraden för den kommande tiden hållas Staden tillhanda. I anledning häraf får Stats-Utskottet tillkännagifva, att åtskillige Städer, från längre tider tillbaka, njutit viss andel i Accisen och Bakugns-penningarne, emot det att alla obefäste
RältegångsBalken tillåter, att vittne, emot hvilket anföres jnf, sorn ej genast kan. fulltygas, icke dess mindre må, vid domstol å Landet, under förbehåll af jäfsrätt, för dödsfalls skull, edeligen afhöras, men deremot bjuder, att, om en sådan jäfs-anrnärkning göres vid domstol i Stad, Domaren skall förelägga viss dag till jäfvets bestyrkande; och då den grundsatts, hvilken i omförmälte lagrum är antagen för den händelse, att mot vittne vid Domstol å landet göres jäf, som ej straxt kan bevisas, efter Eder tanke, bör följas äfven vid Domstol i Stad, så att, då omständigheter, som kunna utesluta en person ifrån vittnesmål, icke genast ledas i bevis, Dom-, stolen, så väl i Stad som å Landet, skall, på sätt Lagen nu tillåter endast vid domslol å Landet, anställa vittnesförhöret, med öppen rätt att pröfva verkan af vittnets berättelse, sedan tid till den anmärkta omständighetens bestyrkande blifvit lemnad; håfven J ansett Eder böra i underdånighet föreslå, det 8 §. af 17 Cap. RättegångsBaiken måtte erhålla följande förändrade lydelse: Den 7 Januarii f. m. io3 ”Gör man jäf, men kan det ej med ”fullt bevis fästa, ändå att skäl eller omständigheter företes, som det jäf styrka; ”då skall vittnet höras; men Rätten pröfve, ”när dom i saken gifves, hvad verkan vitt”nets utsago äga må. Nu är den, som jäf ”gör, ej beredd att sina bevis genast före”te; varde ock då vittnet hördt, och lägge ”Rätten honom, som jäfvet gjort, viss tid ”före att det bevisa. Gitter han jäfvet med ”fullt bevis fästa, vare vittnesmålet ogildt; ”häfver han ej fullt bevis, pröfve Rätten ”bvad verkan det äga må.” Efter Högste Domstolens och StatsRådets hörande, har Jag funnit godt att bifalla den af Eder sålunda föreslagne Lagförändring, hvarom Allmän Kungörelse kommer alt utfärdas.
Brottmåls-Domares tillförordnande, örn särskilde. Motion, remitt. till Statsoch LagUtskotten, II s i23o, I2g2. Utskottens Utlåtande, IV s 26 — 31, bif. af PresteStåndet, IX s 71 g, af BondeStåndet, IX s 734, af Adeln, IX s 845. Ytterligare Utlåtande. Adelns beslut deröfver, IX s 1177, PresteStåndets, IX s 1 184, bif. af BondeStåndet, IX s 1187. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 27. BränvinsBrännings-afgift, I 1. s 842. om fördelande af, mellan afoch tillträdande å försålde Hemman. Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1201. — Alt de för Bränvinsminutering stadgade afgifter må i BevillningsFörordningen upptagas. Motion, remitt. till Bev. Utskottet, II s i332. Bevilln. Utskottets Förslag till en förändrad Tariff, V 1. s 455 — 4^5, bif. af PresteStåndet, IX s 997, af Adeln, IX s 1011, återrem. af BorgareStåndet, IX s 1017, bif. af BondeStåndet, IX s 1021. 42 Ytterligare Utlåtande, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s m36, af PresteStåndet-, IX. s i r 43, bif. afBorgnreStåndet, IX s 1148. Bran vinsBr.än ningen i Unfvudstaden, resultatet af, II s 579 — 583. om ändring i nu gällande författningar rörande; Motioner, remitt. till Ekon.
Frän den nu stadgade Bränwins-Bewillning, i hwad dcn rörer sjclfwa Hemmantalen eller Personalen, befrias pä ett ärs tid alla dc personer uti wiste Städer och Orter, som frän allmänna Vewillwngen uti Riksens StänderS derom wid detta Riksmöte stadgade Författning blifwa i betraktande af .särskilta ömmande omständigheter förskonade; Afwensom Uddewalla Stad, hwilken genom Kongl. Majus Nådiga Resolution af den 12 Mars 18 ? blifwit befriad frän Bränwins - afgift pä tio ärs tid, räknadt frän och med t8o6, pä de deraf äterstäende b är, bör tillgodo njuta förenämnde befrielse, hwilken lika med hwad här npstförut stadgades, dock ej mä sträcka sig längre än till personalen; säledes ej till den afgift som för pannvrne sig belöper. Med Upbörden och rcdowisningen af Bränwins - Bewillningen kommer att till alla delar förhällas pä lika satt som med allmänna Bcwiuningen, sä att den pn en gäng med densamma upbäres och redowises, hwadan nägre sär» stilte Uppbördsmöcen derföre icke blifwa nödige. (Enligt Ridd. och Adelns I afseende pä denför innesamt Börg. Ständ, beslut.) warandc är utgörande BränI afseende, pä tiden hwar» wins-Bewillning, kommchZiiifrän denna Författning och tets Innewanare, att wid Bcderuti stadgade Bcwillning rednings - Taxeringarne i kommer att gälla, räknas den» Socknarne upgifwa de Pansammarfrän ochmedjnnewar» norde till Bränwins - blånande ärs senare hälft; bö- ningen för detta är npttja. rande wid nublifwandeMan» Misskrifning en och hwar, som af Bränwins - bränningen efter denna Författning sig begagna will , sädant pä behörigt sätt anmäla.
Och han tyckte sig ibland dem igenkänna många af de höfdingar och vänner, som satt sin lit till hedna gudar. Vid hela denna syn vardt han slagen af skräck; och den grep honom så, att, när han vaknade, hans ögon voro fulla af tårar. Så snabbt han förmådde, styrde han sedan sin flotta till Grekland, där »han träffade många fräjdade präster, som gjorde Herrans Jesu Kristi namn bekant för honom; och det är sagdt, att han där vardt primsignad». Det är framför allt konungarne Olof Tryggvason och Olof den helige, som efter sin död visa sig i de kristnade nordboarnes drömmar. Då Olof Tryggvasons högt värderade skald, Hallfred Vandrådaskald, aflidit på färd mellan Island och Sverige, där han efter sin afhållne konungs fall ärnat bosätta sig, blef han lagd i en kista, och bredvid honom lades de dyrbara skänker, han fått af kungen: hans kappa, ring och hjälm. Kistan sköts öfver bord och kom i land vid ön Helga ibland Söderöarna. Där hittades den af abbotens svenner. De bröto upp kistan, stulo dyrbarheterna och sänkte Hallfreds lik ned i ett moras. Men nästa natt drömde abboten, att konung Olof Tryggvason kom till honom och talade vredgad: »Du äger usla tjänstehjon. De hafva brutit sönder min skalds farkost, stulit hans gods, bundit en sten vid hans hals och sänkt honom ned i gyttja. Tag nu fram sanningen ur dem, eller också skall hvarjehanda järtecken och under drabba eder.» Konungen försvann, och abboten lät gripa svennerna, som genast bekände; hvarför de äfven erhöllo tillgift för sitt brott. Skaldens lik uppletades och blef på hedersamt sätt begrafvet invid kyrkan. Af ringen blef gjord en kalk, af gudväfskappan ett altarkläde, och af hjälmen stöptes ljusstakar. Bland de många drömmar, i hvilka konung Olof den helige framträder, välja vi den, som norske konungen Sigurd Jorsalafarare drömde och som tyddes för honom af hans broder och samregent konung Östen. Det är berättadt, heter det, att konung Sigurd med ens tedde sig mycket sorgbunden.
I anledning af denna anmärkning får Utskottet vördsamt upplysa, att det anmärkta förhållandet icke undgått Utskottets uppmärksamhet, men då Kungsörs Slolt för flere år tillbaka nedbrunnit, samt hvarken i Slats-Utskottels Utlåtande N:o 31, eller i den af bemälde Utskott upprättade, Memorialet N:o 234 föl jagtiga senare Tabell öfver irsta Hufvudtitelns anslag, omförmäles, har Expedilions-Ulskottet icke ansett sig böra intaga nämnde Slolt i anslags-rubriken. I följd af nu upplyste förhållande har Expeditions-Utskoltet icke funnit sig uti skrifvelse-föi slaget böra vidtaga någon förändring. Memorial till Rikets Ständer} angående en f drefunnen origtighet i den af Siats-ötskotlet upprättade Tabell öfver 5:te HufvudTitelns anslag. Hos Expedilions-Ulskotlet har Stals-Ulskottets Kamrerare anmält, alt vid Riks-Statens snmmanfattning elt fel upptäckts uti den till sislbemäide Utskotts Utlåtande N:o 54 hörande Tabell öfver 5:le Hufvudtilelns utgiftssummor, der anslaget för Kongl. Musaeum blifvit upptaget till 1,816 R:dr 3a sk., istället för, hvad det rätteligen utgör, 1,666 R:dr 3a sk., hvilken felaktighet uppkommit derigenom, att hela den summa, Stats-Utskoltet föreslagit såsom lön åt en Vaktmästare, 266 R:dr 3a sk., vid Tabellens upprättande blifvit ansedd såsom förhöjning i det gamla anslaget, då likväl derunder inbegripas de 1 5o R:dr, samma Vaktmästare förut i lön uppburit, i följd hvaraf förhöjningen i Vaktmästare-lönen i sjelfva verket endast, blefve 116 R:dr 3a sk., och således Staten för Kongl. Musaeum: