Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har ansett, att Bankens årliga vinst, som årligen ingår till Riksgälds-Kontoret, bör användas att bilda ränta och amortissement till utgifvande af räntebärande papper, för att dermed bestrida sådane statsanslag, som utgå för en gång och heldst till stora produktiva företag. Riksgälds-Kontoret skulle genom ett sådant öfverlåtande af Bankovinsten blifva hvad det bör vara, en inrättning för utgifvandet af obligationer för Stats-Verkets behof. Blef ett system för dylika stats-pappers utgifvande infördt i Sverige, skulle Sveriges Stats-Verk blifva bättre ordnaÖt, än något annat Statsverk i Europa, enär uti andra länder, alla Stats-Verkets skulder trycka landet med en dryg beskattning, lill ränta och amortissement, hvilka här deremot skulle utgå genom en blott öfverflyttning af kapitaler. 3:o Mitt yrkande inom Utskottet, att Riks-B anken skulle upptaga krediti v-rörelse, och den dermed förbundne deposit-röreisen mot ränta, har icke inom Utskoltet vunnit bifall eller ådragit sig någon synnerlig uppmärksamhet. Jag anser likväl ännu denna Bankrörelse vara den mest Bankmessiga af alla, och hvilken mer än någon annan, skulle förmå alt lyfta vårt land till välstånd och bevara det för sådane förlägenhets-perioder, som den närvarande. Bil. till Banco-UlsJiottets Betänkande, N:o 29. 21 Denna rörelse, som upptogs i Skottske Bankerne för öfver hundrade år tillbaka, utgör ännu dessa Bankers hufvudrörelse. Det är allmänt erkändt, att Skottland, som till naturförhållanden så mycket liknar vårt eget land, har till hufvudsaklig del att tacka detta Banksystem för sitt fortskridande och sitt välstånd. Sjelfva England roedgifver detta, men har dock icke antagit det för den mindre vinst det gifver. Vår tids förnämsta Stats-ekonomiska författare Mac Culloch förklarar till och med, att det hästa medlet att upphjelpa det olyckliga Irland, skulle vara, att dess National-Bank, Irlands-Banken, upptoge det Skollska Bank-systemet.
Myntenhetens indelning i joo-delar står äfven i samband med det på i ortalsräkningen grundade nya systemet för mått, mål och vigt, hvilket Rikets Ständer redan år r823 för sin del antagit; och då Kongl. Maj:t är sinnad att inom en icke aflägsen tidpunkt bringa detta i verkställighet, har Kongl. Maj:t ansett det jemväl af denna anledning vara lämpligare, att förändringen af systemet för rikets mynt verkställdes efter decimalsystemet. Kongl. Maj t, som i öfrigt, vid förnyad granskning af frågan om den nya räkne-enhetens benämning, funnit öfvervägande skäl vara för handen att, till åtskiljande från de flera slags riksdaler, som under namn af specie, banko eller riksgälds, för det närvarande i räkning förekomma, antaga en annan, än blott riksdaler, utan något tillägg, vill, då tillfälle nu erbjuder sig att, efter ytterligare samråd med Rikets Ständer, gifva åt det nya räknesättet en större fullkomlighet, härmed i sådant afseende föreslå: r:o att, med bibehållande af beslulet om räkne-enhetens fastställande till i riksdaler silfver, enligt mynt-ordningen af den 9 Maj 1835, denna räkne-enhet, motsvarande 1 riksdaler riksgälds eller 3a ski 1 lingar banko, må, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer vid tvänne föregående riksdagar beslutat, benämnas riksdaler kurant, till skillnad ej blott från den nuvarande räkne-enheten, riksdaler banko, utan ock från den ursprungliga mynt-enheten riksdaler silfver; , 2:0 att räkne-enheten indelas i 100 lika delar, benämnda penning, deraf alltså hvar och en i värde motsvarar 1 Tyy r:st i silfver, 3 r:st banko 5T’ny rst. riksgälds; eller nära i skilling sistnämnde mynt; Kongl. Maj:ts Nåd.
Det år inom detta sistnämnde Fögderi som Herr von Becher år boende, och likasom jag förut instämt \ hans uppgifter om tillståndet i hansort, förenar jag mig ock nu, så väl till tankar som uttryck, med hvad han i anledning af Hans Excellsnce Herr Grefve Cederströms motion andragif. Jag vågar likväl för min och Heres till fredsställelse dervid hysa den tillförsigt, det Hr Grefven med sine yttranden icke åsyftat någon anmärkning emot de värde talare, som endast framlagt en sann teckning af landets ställning ©ch om orsakerne och hjelpemedlen yttrat sig efter öfvertygelse, utan fast hellre emot dem, sora i mindre bestämda termer antydt landets lidande eller mindre lyckliga tillstånd, men destomera Den I Martu. 57 bestämdt fört detta tillstånd Konungens Rådgifvare eller den så kallade Minisféren till last. Det tyckes äfven mig vara en föga hugnande tröst, att med sådana beskyllningar, hvilka, då de framställas utan stöd af bevis, endast kunna verka på en lått missledd opinion, söka hämnas på de olägenheter, hvilka till större delen Ständernes egna beslut och tillstyrkanden, jemte andra af ali slags mensklig elier åtminstone inrikes styrelse oberoende naturoch politiska hån. delser tillskyndat.
Jag medger visserligen, att det lian vara R. o. Ad. likgilltigt, om den af Hr von Hartmansdorff omnämnda §:n underställes Konungens sanclion eller icke; men på andra sidan föreställer jag mig också, att det intresserar Konungen föga, på hvilken sida eller vid hvilken ända af Huset den ene eller andre af R. o. Adts ledamöter sitter. Mig synes, att detta endast tillhör en ordn.stadga, och på sådan grund tillstyrker jag bifall till Utsk:s ifrågavar. förslag. Frih. Cederström, Jacob: Hela Ridd.Ordn., mine herrar! är en ordn.stadga. De delar deraf, som äro upphängda på pelarena under lampetlerna, innefatta vitén för mindre förseelser emot den ordning, sorn hvarje ledamot bör iakttaga inom Ståndet; men i afseende på allt hvad som rörer hans utöfning af sitt kall såsom representant, är Ridd.Ordn. ordn.stadga, och bland sådana sladganden är icke det minst vigtiga, bestämmandet af den plats man skall hafva. Jag afstyrker, på grund af hvad Hr von Hartmansdorff anfört, allt hvad Utsk. i denna del föreslagit. Hr Hjerta, Lars: Jag tror, att så länge det stadgande finnes qvar i Ridd.Ordn., att hvar och en ledamot skall tala från sin bänk; så måste också viss plats bestämmas för hvarje ledamot vid riksdagens början; och så länge detta bruk bibehålies, lärer icke komma i fråga annat, än att R. o. Ad:s ledamöter intaga sina platser efter deras nummer å Riddarhuset. Således synes Hr von Hartmansdorffs farhåga vara temmeligen öfverflödig. Men om, tilläfventyrs, såsom det någöngång varit omtaladt, — och hvilket efter min tanke måste bero på R. o. Ad. att sjelf bestämma, — tribuner skulle inrättas här i salen, och hvarje ledamot, som anmälde sig att tala, borde uppträda deri, så vore den nuvar. ordningen för R. o. Adts ledamöter att hafva sina platser efter nummer, icke nödvändig vid andra tillfällen, än vid uppropen, på det ordning dervid skulle blifva iakttagen.
I afseende på distilleringeh, lärer böra förblifva vid dan uti i §. 9 Momentet af Kongl. Kun - Den 8 Junit Kungörelsen deH 9 October iSiy lemnade tillåtelse , så att distillering må kunna med särskildta pannor, af högst 6 kannors rymd, utan särskildt beräkning oell afgift, verkställas’; och ; torde distilleringsrättigheten inom Stockholm kunna på samma sätt, sorn bränvinsbränningen, antingen af Kronan utöfvas, eller åt något enskildt Bolag upplåtas. 5:0 Hvad 1 §. uti Kongl. Förordningen den '4 November 181 a innehåller, angående bränvinspannors mätning och stämpling, torde äfven hädanefter få uti alla omständigheter gälla; hvaremot Utskottet anser den uti 3:dje §. af samma Författning anbefallte försegling af Bränvinsredskap nu mera, om bränvinsbränningen kommer att hvarje år vara lofgifven under åtta månader , kunde undvikas, särdeles som denna försegling medför mycken olägenhet för ägarne, i synnerhet hvad inmurade pannor angår, och jemväl förorsakar kostnad för Kongl. Majit och Kronan, jemte tidspillan för Krono - Betjeningen; dock lärer, i deri ofvanomförmält^ olyckliga händelse, att nöden fordrar bränvinsbrännings - förbud, för någon del af den eljest tillåtna tiden, Bränvinsjedskapens försegling ej kunna undvikas; utan densamma då komma att verkställas på det nu brukliga sätt. 6:0 Beträffande försäljningen och utminuteringen af starka' drycker, anser Utskottet högst nödvändigt, att densamma inskränkes inom de gränsor nöd» Den 8 Juni. nödtorften påfordrar, och att 1 följd häraf det öfver allt i Riket, både på Landet oell i Staderr lia, utströdda stora antal krogar derefter lämpas och förminskas.
Denna fråga innehåller redan flerd momenter. Svaras ja till den första, så måste det med det samma innefatta nej till hvad som dermed står i motsattsJag svarar till första momentet; Ja, visserligen vore det nyttigt om Bankens Sedlar kunde utoch invexlas mot viss qvantitet metallisk valuta; såsom ett oundgängligt vilkor för begreppet om ett lands fixa myntfot; och åberopar jag Herr Friherre Björnstjernas eget utlåtande derom i FinanceComitéen. 2:dra Frågan; Skall, om detta utbyte til. låtes, den nu befintlige BancoSedelstocken bibehållas i omlopp tillika med Silfret, ellerej* till samma belopp som nu, storrö eller mindre? Svar. Silfver och Sedlar skulle circulera gemensamt, såsom en naturlig följd deraf, att de gällde lika. Om förra punkten bifölles kunde myntqvantiteten icke vidare få några bestämda gränsort den kunde bli större, den kur.de heter, genom medborgares enskilte försorg; men den kunde aldrig till qvantiteten fixeras* såsom den stora följden deraf, att dess qvalitet blifvit det» 96 Den i April f. rn. Btdje Frågan: Skall, om en realisation ager rum den verkställas med Bankens nu å~ gande fond myntbara metaller, eller denna fond ökas, och till hvad belopp? Svar. Örn man vill saken, måste man vilja medlen. Det är nödvändigt, i en så stör angelägenhet, att gå med säkra steg. Ett förslag i saken, med Otillräckliga medel för dess utförande, ärlättsinnigt och förkasteligt. Jag anser icke Batikens närvarande metalliska fond tillräcklig för att med den vidtaga en inyntbestämning; ehuru jag tror, att orri fonden förstärktes, skulle hvad som redan finnes, vara mer än tillräckligt för sjelfva Utvecklingen; tillökningen behöfdes såsom stöd för förtroendet och säkerheten icke såsom Omedelbarligen verkande biträde. Ingenting borde i denne del göras, som icke hade full probabilitet för sin framgång, så vidt sorn beräknirtgsmedlen läge inom den närvarande tidens gräns.
Nu kommer länsman! Och länsmannen var äfven hamn i häl efter honom i dörren, och hörde hvart ord han skrek. Lena hade likväl nog själsnärvaro att släcka elden, stänga dörren utåt till köket och frimodigt träda ut i stugan emot länsmannen. – Hvar är Gunnar Håkansson? – frågade denne myndigt och utan att aftaga hatten, medan hans medhafda vittnen, två gubbar i blå kapprockar, som ridit med honom, klefvo in med ridspön i hand. – Han är borta – sade Lena med rätt god fattning. – Nå, hvad ha j för er här hemma, godt folk? – sporde länsmannen lika högmyndigt. – Hå, de ä’ hvarjehanda – genmälte Lena, och torkade med förklädet utaf en stol till länsmannen att sitta på. – Nej, jag har väl annat att göra här än sitta – sade länsmannen och gick framåt stugan, såg sig om och upptäckte köksdörren. – Vi skola gå ut åt köket der, och se hvad der förehafves först. – Åh jeses! dit kan aldrig nådi länsman gå – sade Lena beställsamt – der är så uschelt. Jag håller just på att laka kläder nu som bäst, och narrade Abraham, vå’n dumme dräng der, att jag kokte bränvin, för att han skulle hjelpa mig käckt med ved och vatten. – Jo visst! – sade länsmannen och framgick mot dörren, oaktadt Lena på fint manér motade honom. Ack hvad hon i detta kritiska ögonblick skulle gifvit mycket för att varit «mannen som hete Bosco», och på en gång kunnat trolla bort allt hvad som fanns i köket och dit något helt annat. Men det stod nu icke till, utan trodde hon sig kunna prata bort saken, och började äfven försöket, men länsmannen «lät inte leka med sig» och gjorde det aldrig när man notabene ej hade leksaker af guld till den leken, utan han gick med raska steg mot köksdörren, oaktadt alla Lenas invändningar, och mor Ingrids tysta, ängsliga suckar, och Abrahams dumma försäkringar, att «der brändes slättes intet nå’t bränvin, utan nå’t helt an’t».
Ständers upplysta pröfning vördsamligen underjstäldti Stockholm den 4 Februari 1818; N:r 51. Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande, i anleda ning af väckt [råga ”om förändring i de antagna grunderna f ör bestämmandet af arrendcafgiften å Militaira och Civila Tjenstmnns Boställen, i förhållande, till öppna åkerjorden, och äskad öfversigt af de i detta ämne utkomna föffatt* fångar''. Till Utskottets åtgärd häri detta ämne från Hedervärda RondeStåndet blifvit remitteradt Éesv. och Ekon. TJtsk. Éetankandeiii ett, af Bikdagsfullmägtigen från Skaraborgs Län C. Forsenius ingifvet Memorial, deruti han anförer, att han anser den uti nu gällande författningar stadgade princip, enligt hvilken arrendet för Militaira och Civila Tjenstmäns Boställen, i förhållande till öppna åkerjorden, bestämmes, icke kunna med billighet och rättvisa uti alla landsorter tillämpas, bch framställer i detta afseende exem* pelvis Skaraborgs Län, hvarest, då i Allmänhet hemmanens ägör till största delen best!, af öppen åkerjord, som, dels blott i Gärde och Träde, dels uti circulation, bebrukas, arrende afgiften för bortarrenderade Boställen* efter den stadgade beräkningsgrunden, oftast skall uppgå vida högre, än Sorn med en Arrendators framtida bestånd är förenligt, deraf åter blifver en följd, antingen att Arrendat torn nödgas vidtaga étt, för egendomen skadligt brukningssätt, till undvikande af egen förlust, eller att Bostället, genom ombyte af Arrendatorer och deras utarmande, sluteligen alldeles råkar i lägervall; i anseende hvartill han ock yrkar, att förändring häruti matté Vidtagas, och en allmän öfversigt af de, angående Boställens bortarrenderande utkomna författningar besörjas.
Ständer medgifna utsträckning af bevärings-manskapels exercis, blifva till hela det äskade beloppet erforderliga, hafva Rikets Ständer för ifrågavarande ändamål anvisat följande årliga tillökningar, nemligen: i anslaget lill lega lör hästar lill Artilleriets exercis R:mt R:dr 2,522: 17, och i anslaget lill fouragering af Artilleriets och värfvade Kavalleriets hästar R:mt R:dr 054: 18. 34:o. I fråga om de vilkor, som för militäre och civile embetsoch tjenstemän n e n vid arméen lämpligen må stadgas för rättigheten att komma i åtnjutande af 16- ne-lörhöjning under nu ingångna stats-reglerings-period, hafva Rikets Ständer fattat följande beslut: a) De arméen tillhörande militäre och civile embetsoch tjenstemän, hvilka komma i åtnjutande af ifrågavarande provisoriska löue-tillökning, skola, efter hvad i allmänhet eller lör särskilda fall kan vara af Eders Kongl. Maj:t bestämdt, vidkännas skäligt afdrag å löne-beloppet, dock icke öfversligande fjerdedelen, derest, vid erhållen tjenstledighet, sjukdoms-förfall, hvilket räcker öfver Iva månader, eller eljest förekommande hinder för tjenstens utöfning, annan person till tjenslens bestridande behölver förordnas. Dylikt afdrag kommer likväl ej att ega rum för Under-officerare och deras vederlikar. b) Ledig tjenst t ilisa 11 es med rättighet till åtnjutande allenast af de aflönings-för måner, som derför i hittills gällande stater finnas bestämde. Såsom förut är nämndt, utgår den provisoriska iöne-förhöjningen under den tid, nu ingångne stats-reglering kommer att omfatta. Efter pröfning af hvad Depnrlemenls-chefens betänkande innehåller angående den nu varande fördelningen emellan Krigs-kollegii särskilda afdelningar af det i Rifcsslalen uppförda reservalions-anslag för fdmvars-verkel till lands i allmänhet eller Krigxkollegii.
Maj-.t tillika inskränkt werkan af detta sitt besiut till tiden af Riksens Ständers sammankomst, will Kongl. Majit nu hafwa öfwerlemnät dettta ärende, sa widt det rörer Räntans er, läggande för framtiden, till Riksens Ständers StatsUcstotts ompröfwande och yttrande. Kongl. Majit färblifwer Riksens Ständers Stats-Utstott med all KonglNåd och ynnest wälbewagen. Damm ut suve». Utdrag af Prstsoollet hållet hos Högloft lige Ridderstapet dch Adeln wid Urtima Riksdagen i Orebro, den 2Z April 1812. A. D. ^ anledning af gjord motion beflöt Höglofligs Ridderstapet och Adeln för sin del, att ar-^ 'Bihang. N:o r, ns,n 34 Den rz April - nom en stor Deputation inför Hans Kongl. Majit frambära sin underdåniga tacksägelse för Desi nådiga åtgärd, art, under Detz eget sjukliga tillstånd at Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen uppdraga Rikets Styrelse, samt derjemte sin underdåniga ön, stan, att wid alla framdeles till äfwentyrs inträs, sande tillfällen af Kongl. Majus smklighet, Hans Kongl. Höghrt matte inträda i utöfningen af Konungamagten med all den rätt närwarande grundlagar denstrmma tillägga, samt i Kongl. Majus namn Styrelsen föra.
Det är al sådan an - Lag-Utskottets Betänkande, N:o 93. 15 ledning, som man, på salt af bär ofvan inlagua 9 § i Fångelselagen inhemlas, föreslagit, att ensamhelsfängelse till en början, och i mån af tillgängliga utvägar till dess införande, må blifva gällande för de Lvå lägsta fängelsegraderna, der straffet vanligen träffar dem, som första gången sig förbrutit, och der det vore både att mest önska och säkrast att påräkna varning och förbättring, men alt delta fängelse sedermera må antagas för den ena straifgraden efter den andra, under den första, allt eller som det genom erfarenheten här och annorstädes kunde utrönas vara emot ändamålet svarande, och med de modifikation er, till hvilka de blifvande försöken inom vårt eget land kunde gifva anledning. Efter att af tillgängliga källor hafva hemta t upplysning om penitenliärstraffet och de väsendlligasle modifikationer deraf, som visa sig i omförmälda två systemer, har äfven Utskottet stadnat i den mening, som Högsta Domstolen och Lagberedningen uttalat, den nemligen, att ehuru det så kallade Auburn-systemet har störa förljenster framför de hos oss hittills använda fängelseoch straffanstalter med deras nästan obundna kommunikationer emellan fångarne inbördes, måste dock, i valet emellan de serskilda arterna af penitentiärstraffet, företrädet gifvas åt det Pbiladelphiska systemet, såsom mera egnadt och serdeles tjenlig! att uppfylla ändamålet med allt straff, som jemväl åsyftar brottslingens förbättring. Utskottet har dock hemlat vlterligare stöd for detta sitt omdöme från Lagberedningens framställning i dess Utlåtande af den 16 December 1842, rörande de många svårigheter, som mola vid ett rikligt och ändamålsenligt utförande af Auburn-svslemet, i anseende till dess invecklade sammansättning.
Gr. af Ugglas, Ludv.: Då jag emot nämnda skrif velse mig reserverat, skedde det i afsigt alt fästa Ståndets uppmärksamhet på den arbetsordning, sorn inom Utsk. blifvit följd. Det ligger visserligen ingen olaglighet uti att upptaga ett Stånds återremiss af en skrifvelse och besvara densamma, och ingens mening blir undertryckt, då skrifvelsen kommer att afgå till alla Stånden; men det ligger deruti en tidsförlust för Utsk., huru man än må se saken, ty Utsk. kan få 2 ä 3 gånger uppsätta samma skrifvelse, emedan örn det beslules att skrifvelsen först skall genomgå alla Stånden och att Exped.Utsk. sedermera, på grund af anmärkntna, skall uppsätta ett nytt förslag, så vore åtminstone på siri höjd a:ne skrifvelse!- att författa. Nu kan det deremot blifva 4 å 5 förslag, som böra uppsättas, hvilket visserligen icke betyder mycket i ett ögonblick då Utsk. har litet arbete för händer, men vid slutet af riksdagen kan så mycket menligare inverka på Utsk:s förmåga att hastigt expediera besluten. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Jag anser icke det vara behöflig t att Exped.Utsk. handlägger en återremiss, förrän Utsk. har sig bekant hvilka anmärknlr, som mot Utskts 200 Den i3 Februari f. ra. förslag till en skrifvelse blifvit gjorda. Derföre tycker jag att den tidsförlusten kunde undvikas och besparas, derigenom alt CJtsk. icke handlade någon återremiss förrän fullständig kännedom om anmärkningarna är vunnen. Gr. af Ugglas: Till svar å Frih. Riddrrstolpes ytt rande får jag upplysa, att då Exped.Utsk. förut under riksdagens lopp behandlat sådana mål på enahanda sätt, så har man ansett sig handla inconseqvent, om man ej följde samma princip. Det vore således väl, 0111 en bestämd regel gåfves. Frih. Ridderstolpe: Jag kan icke undgå att hylla incouseqvensen, tiar det gäller misstag.
Nådiga sanction å de förslag,hvilka skulle koma ma från Riksens Ständer, kunnat förvägras, men det af Konungen sjelf uppgifne och fullkomligt tillfredsställande förslag, blott behöfver Riksens Ständers egen sanction, hvilken man ej bör förmoda af ConstitutionsUtskottet eller något Stånd skall uteblifva, emedan man ej bör föreställa sig, att Nationens Representanter skola vara mindre sorgfällig om bevarandet af Na - 455 Den 22 April f, m. tionens rättigheter samt deras skyddande mot militaire magtens ingrepp, än Konungen sjelf. Man har emot ifrågavarande Redaction anmärkt, att den är mera negativ än positiv, men man liar icke attenderat till, att då fråga är om att sätta gräns för en myndighet, det är mera nödigt att uppräkna hvilka ärenden den icke får befatta sig med, än den han får besörja. Hvad ordet omedelbarligen vidkommer, så har det, i min tanka, företräde framför ordet directe; åtminstone äger det den förtjensten att vara svenskt. Konungen säges omedelbarligen besörja de mål, hvilka ej i StatsRådet, och utan att Allmänna Beredningen eller Publique Verk behöfva höras, kunna föredragas och afgöras. En annan värd talare har yrkat, att föreskriften i tillägget till jjj. borde sträckas till Under-Befälhafvare i Militaira Styrelsen. Jag får blott erinra, att Grundlagen ej på desse sednares åtgärder kan tillämpas, utan endast på StatsRådets, StatsSecreterarens och Konungens Rådgifvares i Commandomål. Om Regementschefer eller andra Militaira Auctoriteter förgå sig, dömas de för sina förseelser efter Allmänna Lagen och Krigs Ar tiklarne. För öfrigt tror jag, att det som innefattas i Instructionen för GeneralAdjutanterne, är i detta afseende ganska tillräckligt, och anser återremiss ej vara af nöden, då redaction en är fullständig. Den §., som redan är tillfinnandes, innefattar ett positivt stadgande om hvad med Cbmmandomål bör förstås; hvaremot det nu föreslagne tillägg, innehåller en bestämd förskrift
R:dr, dito 15,750: — utaf det ytterligare anslaget till skiften och afvittringar, 211,725 R:dr, dito „ 141,150: — utaf anslaget till Svenska Trädgårds-förcningens elevskola samt trädgårdsodlingens befordrande, 13,500 R:dr, återstå , 4,500: — utaf anslagen för geologiska undersökningarnas fortsättande samt derpå grundade kartors upprättande och gravering, 110.000 R:dr, dito 41,000: — utaf anslaget till premier för husdjur, redskap och ladugårds produkter, 9,000 R:dr, dito „ 3,000: — utaf anslaget till kronans stamholländeriers underhållande och förädling samt inrättandet af nya sådana holländerier, 30.000 R:dr, dito ., 10,000: — utaf anslaget till vetenskapliga undersökningar angående fiske rierna, 3,000 R:dr, dito „ 1,000: — utaf anslaget till aflöning af lärare och underhållande af elever vid Skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona, 15,000 Rall-, dito „ 6,838: 62. utaf anslaget till reseunderstöd åt arbetarne i näringsyrkena, 9.000 R:dr, dito ' 3,000: — utaf anslaget till slöjdexpositionors befrämjande, 4,500 R:dr, dito .. 3,500: — utaf anslaget till vägoch vattenbyggnads-styrelscns samt dess tjenstebiträdens aflöning, 82,650 R:dr, återstå , 34,437: 50. utaf anslaget till undersökningar, inspektionskostnader och expenser för allmänna arbeten, 75,000 R:dr, dito „ 25,000 — Transport R:dr 2,976,587:81. 20 StatViskottets Memorial N:o 3. Transport