Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. B'öredrogos ånyo och lades till handlingarne Förstärkta Stats-Utskottets Memorialer I Nio 275, angående verkställd omröstning, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om beräkningen af Stats-verkets inkomster; och Nio 276, angående verkställd omröstning, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande extra Stats-anslag til! föremål, tillhörande 4:de, 7:de och Side Hufvudtitlarne. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: Nio 279, i anledning af Kongl. Majlts Nådiga framställning om den genom ökad skatt å bränvinstillverkningen blifvande tillgångs användande till inrättande af tvångs-arbets hus i Rikets samtliga län och Stockholms stad, äfvensom till åtskilliga andra föremål, Nio 280, i anledning af Kongl. Majlts Nådiga framställning om ersättning för åtskilliga af Kongl. Stats-kontoret utaf under händer hafda medel förskottsvis bestridda ut gifter, och Nio 282, i anledning af Kongl. Majlts Nådiga Proposition om upplåtelse till Staden Malmö af Kronan tillhörig mark för dels utvidgning af Stadens begrafningsplats, och dels sammanbindande af två gator derstädes. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats Utskottets Utlåtanden I Nio 283, i anledning af väckta motioner om medels anvisande, till beredande af tillfälle för landshöfdingen i Kalmar län, att en viss del af året vistas i norra delen af länet.
Hwad ater an - 1312 Den 29 Augusti. andra delen af detta Moment angär sä anser jag det af sä liten betydenhet, och at etander och Utskott säkert kjelfwe skola urskilja wid hwarje tilfälle, til hwilket af de sednare ett Mäl hörer, at derwid är ej ens wärdt at uppehälla sig. I allmänhet får jag likwist wid denne ock flere härmed sammanhang ägande K. tz. anmärka, om ej da Utskottet för det Allmännas wäl trott böra tillägga det, cn sä stor Magt och en sä oinskränkt pröfningsrätt, Ridderskapet och Adeln, ej skulle anse rättwist, försigtigt, ochiag wagar tillägga nödwandigt för följderna och det Allmänna bäsia, at Ltanden afwen ägde at bwarje Manad, sä länge Riksdagen warade, dest Ledamöter omwalja, Ständen dock vbetagit at äter inwälja en, flere eller alla de förres Äfwen får jag wid 29, M, 31, 3-?, 33, 34, 36 och 59 H. §. i hwad antalet af Ledanröter beträffar gora den Allmänna anmärkning, at jag önskade det ökadt , til minst ^del utöfwer hwad i den Projecterade Riksdags - Ordningen utchtt blifwit. Om denne lilökmng ej är sä oundwikelig i de 3:ne andre Ständen, är den af den aldrastörsta nöwändighet hos Ridderskapet och Adeln: Detta Stånds talrikhet, nödwändigheten at dest Ledamöter sysselsattas, at sä mycket möjligt är sprida kunskap om Ärenderna och deras behandlings - satt i Utskotten, gör åtminstone i mine ögon til den mast oundwikelige nödwändigbet, den af mig begärde tilökning af Ledamöter. Herr Ucwlcki b. Uti 3 die Momentet afdcnna §. stadgas:
N:o ioo. Ankom d. 25 Junii 182^ Utlåtande, i anledning af amnhrknin■> gar vid Utskottets Betänkande N:o 40, öfver Herr Lector en Doctor Håggblads Memorial, angående bestämmande af viss grund för Fastighetsvärde vid Bouppteckningart hvarefter beräknas. Vidi föredragning af Utskottets berör* d.e, under den 14 sistlidne April, sfgifns Betänkande bos Böglofh Ridderskapet och Adeln har deremot blifvit anmärkt: Af Herr Wollrath Tham: att det upp* skattoingsvärde en del af Utskottet antagit, skall vara ganska olämpligt, så länge det beror på MinimiTabellen, hvilken är tillkommen för att hålla Egendomsvärdet vid gen höjd, sorn fordras för Beviläningens utförande, utan afseende på rätta värdet; att denna grund, skulle icke allenast i förevarande fall medföra origtiga afgifter, utan äfven verka på de öfriga afgifter, sorn erläggas af Sterbhus: att det är så mycket örigtigare att uppdrifva Inventarii-summan, eom Fattig.parocenten ej erlägges af den behållna summan, utan af den förra, samt till och med dåj närmaste anhörige gjordt sig Urarfva, och tillgången ej räcker att betala Borgenärerne, desse i alla fall skola betala LagUtskottett BetAnkanden. 4g3 full Fattig'procent; hvarföre och sa vida någon annan värderings-method begagnas, än den vid Bouppteckningar nu bruklige, genom värderingsman , Herr Tham ansett en sådan först böra vara gifven, som är val grundad, och icke öfverstiger rätta värdet.
R:dr 4o sk., och tili Fourragering med 45,65o R:dr serskildt upptagne, i Stat beviljadt ett belopp af Spannmål in natura, 1,075 \ Tunnor, och penningar R:dr 55,u 8: i3. 6.; derunder inbegripne, utöfver förra anslaget, för Mathållningskostnadan 1000 R:dr, och Tillökning för; 2. Mönsterskrifvare a 80 R:dr 160: —- —« Exp. Utsi. Förslag till und. • hvarifrån afgå indrag he 5 Löner å lo 5o: Serskildt Underhåll i Numer för Profossen, jemte 3 Tunnor Spannmål in natura> penningar å 7 sk* om dagen 53: 11.— Tillsammans för Underbefälet, Tillökning R:dr 3,213: 11. — För Kronprinsens HussarRegemente hafva R. SL ej beviljat någon tillökning; hvadan, utom anslagen till Remontering m. m., 8,326 R:dr, och till Fourragering 42>i 73 R:dr, som serskildt 192 Exp. Utsi. Förslag till uncl. Skri/v. N:o 284. upptagas, utföras Spannmål in natura' 1,947 Tunnor, och i penningar R:dr ^,283: 1. 6. För Svea Lif Gardes Regementet tillsammans 1,6g4 Tunnor Spannmål in natura, och penningar 7^,116 R:dr 22 sk. 6 rst.; deraf, utöfver förra anslaget, tillökning i Underbefälets aflöning R:dr 4>090-‘ Till Mathållningskostnad 1,000: För Regementets Barnhusinrättning 3go: Tillsammans R:dr 5,3go: varande dock, genom Douceurs-Spannmålens förvandling till ett under ofvanstående 4>ooo R:dr inbegripet anslag i penningar, vunnen en besparing af 3oy Tunnor Spannmål in natura, som för andra behof inom HufvudTiteln äro anvista.
Jag har derföre trott, att man borde ställa det nya maskineriet i öfverensstämmelse med de nya förhållandena, och jag kan icke anse det vara skäl att, med afseende å några tilläfventyrs i hemlighet hysta förhoppningar att Ad:s politiska verksamhet ånyo skulle komma att inträda, söka bibehålla en inrättning, som icke lämpligen skulle kunna fungera under de nya förhållanden, som snart skola inträda. Alla sådana förhoppningar, genom hvilkas tillkännagifvande man icke skulle öka förtroendet hvarken för R. o. Ad. i sin helhet eller för de ledamöter deraf, som främdeles kunna komma att deltaga i vården af fäderneslandets angelägenheter, tror jag att man måste öfvergifva. Jag har således föreställt mig att utöfvandet af den åt R. o. Ad. hädanefter anvisade verksamhet borde ordnas på ett enklare och mera anspråkslöst sätt, och, enligt min åsigt, borde R. o. Ad. derför öfverlemna denna verksamhet åt några få dertill utvalda fullmägtige; men med afseende pä de betänkligheter, som jag hört yttras häremot, har jag modifierat detta mitt förslag så, att för vigtigare frågors afgörande R. o. Ad. skulle kunna mangrannt sammankomma, då antingen K. M:t sådant påkallade eller Riddarh.-Direktionen dertill utfärdade kallelse. Val till de fullmägtige, ät hvilka för vanliga händelser vården af R. o. Ad:s angelägenheter skulle anförtros, hade jag trott kunna ske af R. o. Ad:s vid denna riksdag församlade ledamöter. Det ligger nemligen, enligt mitt förmenande, en icke ringa trygghet deri att första valet sker vid denna riksdag, då R. o. Ad. äro talrikt samlade, emot om ett sådant val företoges vid ett annat tillfälle. Ar denna åsigt rigtig, så återstår frågan, huru dessa fullmägtige skola rekryteras. Jag tror, att nödig säkerhet och omsättning, på samma gång som en viss kontinuitet skulle kunna vinnas, om vid hvarje sammanträde en tredjedel afginge och andra i deras ställe invaldes.
Propos. om anslag för åvägabringande af ifrågasatt förstärkning af Högsta Domstolen; N:o 129, ang:de beviljadt anslag till Magister M. Wiberg, såsom honorarium för en af honom upfunnen räknemachiu m. m.; N;o 130, ang:de skiljande från VesterNorrlands läns arkif af de allmänna handlingar, som röra Jemtlands län; N:o 131, ang:de ifrågaställd ersättning af allmänna medel till Häradsskrifvaren C. E. Ruckman för den förlust han lidit genom för hög upskattning af hans innehafvande boställe; N:o 13 2, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens Andra Hufvudtitel; N:o 133, ang:de regleringen af ^utgifterna under Riksstatens Tredje Hufvudtitel; samt N:o 134, om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare här i riket tillerkände. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i Konst.- Utsk:t, efter N:o 460, Hr von Krusenstjerna, Mauritz Adolf; och befanns dertill hafva blifvit utsedd : N:o 137, Iir Eketrä, Johan Gabriel. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af två ledamöter i Bevilln. Utsk:t efter N:o 77, Erih. Rehbinder, Fredrik Wilhelm, och N:o 2036, Hr von Stapelmohr, fullm. Hr Flach, Johan Fredrik Filip, samt en Suppleant i samma Utsk., efter N:o 327, Frih. af Wetterstedt, fullm. Hr af Wetterstedt, Carl August Alfred; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamöter; N:o 87, Hr Stråle, Wilhelm; „ 1210, Hr Reutersvärd, Patrik Oscar; samt till Suppleant: N:o 279, Hr Giös, fullm.
Innehafware af twänne eller flere fysilor utan lön eller annan inkomst betala endast Bewillningen efter förenämde grund för den af ...dem hwarä högsta afgiften sig belöper.'' a:dra lHZ dje, 4-de och g.te Mom. ittgä alldeles." § 4- Sidan 9. I. Mom. ''Frän all Bewillning efter dem na Artikel af lös och fast Egendom, Capitalee och fordringar fritages: Allmänna Bolag, Cas. sor och Penninge-Werk, sädane undantagne örn hwilka i L.drä Art. serskildt förordnadt är: Widare allmänna underwiSnings. och Scholeiyrättningar, Stipendier, Arbetshus, Hospitals och Fattigförsörjnings-anstalter, samt i öfrigt ulla fromma Stiftelser." Sid. ii. II. Mom. "Intill nästa Riksdag böra In» kttvänarne sä wäl i Uddewalla Stadsom i Wester - S73 Den 16 Oktober. Wtsie^bottn, och den norr om Ore Elf belägne del af Nordma ings Socken, säsvm betydligen livande, de sörstnämde af en allmän Brandi da, de senare genom kriget, ätnjuta den för stom g i Bewillnings-utstyllderne, at alla der.- isrän befrias, hwilka ej kunna uppföras till afa t efter Tariffm N.o i. för Femhundrade Riksdaler ärlig behällen inkomst, och att hwar och en, som till nysinämde bebällning eller der. ökw-r iipvstattas, i betraatmde af ortens all, wänna misiödo, erhäller afstrifning af en tredjeve! emot hwad samma Tariff bestämmer." Siv. ir. och 12. ^2. Mom. "Under twänne är stall efter gift i Bewillningen säsom ersättning för stada och lidande genom krigft, äfwen förunnas de inbyggare i följanve Socknar af nedannämbe Län, hwilka icke hafwa uti ärlig behällen inkomst Twähundrade Riksdaler och deröfrver.
Nässjö—Tenhult » <> 1,479,120. Nässjö—Linköping » » 7,436,245. Summa R:dr R:mt 20,441,776. Följaktligen skulle den skilnad, hvarmed anläggnings-kostnaden för Nässjö-Iinien öfverstege Laga-linien, blifva antingen och högst 1,647,016 R:dr, ifall vägen från Tenhult vidare tages om Nässjö mot Linköping eller också endast 554,210 R:dr, för den händelse att den mera raka, men i tekniskt hänseende svårare vägen om Nobynäs beslutades. — Om alla Statens jernvägs-anläggningar voro slutade med den södra banans dragande till Tenhult, då först skulle Utskottets påstående att Laga-linien kostade ända till 3,126,136 R:dr mindre än Nässjö-Iinien blifva en sanning; men då nu Ostgöta-banan ingår i Statens jerhvägs-svstem såsom en till utförande redan afsedd stambana och följaktligen, ehvad Laga-linien eller NässjöIinien vinner, de slutliga resultaterna af anläggnings-kostnaderne alltid måste blifva de här ofvannämnda, så har det icke velat synas mig rätt klart, huruledes Utskottets upplysta majoritet kunnat göra sig skyldig till en så betydlig arithmetisk Stals-Utskottets Utlåtande M 86. blunder; ty om södra banan från Finjasjön till Tenhult kostar 3,126,136 R:dr mindre än den från Finjasjön till Nässjö, men banan från Tenhult till Linköping deremot 1,479,120 R:dr mera än den från Nässjö till nämnde stad, så blir ju behållningen på det hela — man må vara huru stor vän af Laga linien som helst — likväl icke mer än 1,647,016 R:dr, och detta utgör alltså den anläggningskostnad, hvarmed Nässjö-linien faller sig dyrare.
Hans vilja brister som ett rö, hans blickar slockna och med en åtbörd som en människa i högsta nöd sträcker han armarna uppåt. – Hjälp mig då – hvad skall jag göra! – Ingenting annat än skrifva ditt namn – till tecken att du godkänner våra åtgärder – vi skola sörja för, att befallningen utföres. Sammansvärjningens hufvudpersoner måste fängslas – först och främst drottningen, Struensee och Brandt – Brandt? – upprepar kungen, och det visar sig en glimt af skadeglädje i hans ögon. – Skall Brandt också inburas? Godt! Tag hit pappersluntorna! Ifrigt fattar han pennan. Änkedrottningens ögon följa spändt hvar rörelse af hans skälfvande hand. – Men detta är icke nog – säger hon – det finns en mängd andra regeringshandlingar, som måste undertecknas – statsrådet Guldberg har gjort utkast till dem alla – och vi skola nu underställa dem E. M:ts höga pröfning. – Här nere töra vi dock knappast vara säkra för öfverraskningar – hon kastar en menande blick på dörren till drottningens våning – uppe hos oss skall du vara bättre i säkerhet och kunna arbeta mera ostörd. Nu är han mjuk som vax och underkastar sig blindt. Som en sömngångare reser han sig ur bädden och låter kläda sig af Brieghel. Lydigt följer han sin stjufmor upp i hennes våning. Här känner han sig i säkerhet, och längtan att uträtta något ondt vaknar inom honom. Han ser sig själf grym och förfärlig, en straffets, en hämndens dämon – och han sätter sig att arbeta, afskrifver order, som redan föreligga, kopierar som han är van, utan tanke på, att hans fattiga själ fått en ny herre. Till och med den egenhändiga biljett, som han hänvänder till sin gemål, dikteras honom ord för ord af änkedrottningen och Guldberg. Sanden har ännu icke hunnit torka på dessa skrifvelser, innan de öfverlämnas åt Rantzau, som ofördröjligen sätter sig i rörelse utför trapporna, följd af tre adjutanter och tio grenadierer.
Maj:ts försorg, inom 1858 års utgång, på de hufvudgrunder Kongl. Förordningen den 3 April 1816 innehåller, upprättas ordentligt förslag, omfattande pastoratets alla lagligen bestämda presträttigheter al hvad namn som helst, laxerade till visst belopp i spanmål, för att, vid allmän sockenstämma, i närvaro af Kronooch Konsistorii-ombud, leda till vänlig förening lärare och åhörare emellan, då, i händelse af sådan Öfverenskommelse, densamma bör till Nådig fastställelse för liden till den 1 Maj 1958 i underdånighet anmälas; men skulle ändamålet motverkande stridigheter uppstå, öfverlemnas förslaget oell deremot framställda anmärkningar, jemte Landshöfdingens och Dom-kapitlets utlåtanden i ämnet till Kongl. Maj:ts Nådiga granskning för att på det sätt, i hvarje förekommande fall finnes rättvist, blifva regleradt, och lör tiden till den 1 Maj 1958 sladfästadt, hvarvid skall iakttagas dels att samtlige ostridige presträtligbeterna. förvandlade efter deras värde, skola bestämmas att utgå i motsvarande spanmål eller, om båda parterue det önska, i penningar, dels ock att inkomsten af hvarje pastorat icke beräknas högre än till det belopp, hvarmed densamma nästförutgångna år, enligt antaget bruk eller enskild öfverenskommelse, utgått. “ Omförmälda memorial har den 28 nästlidne November till Utskottet ankommit; men då ordnandet af den angelägenhet, som afses i framställda förslaget, ej utgör föremål för den lagstiftning, med hvilken Utskottet, likmätigt Regerings-Formens 53 § och Riksdags-Ordningens 33 §, har att taga befattning, får Utskottet till Höglofl. Ridderskapet och Adeln ifrågavarande memorial återlemna; hvilket enligt 44 § i Riksdagsordningen, hos samtliga Riks-Stånden vördsamt aninäles. Stockholm den 2 December 1856. Lag-Utskottets (Jllålande l\r:o i. H:o 4- Arik. (ill Exp.-Utsk. den G Dcc. 1836, kl. 1 e. m.
Men något sådant har icke blifvit af Utskottet ifrågastäldt; Utskottet har allenast ansett, att numera, sedan latitudsystemet blifvit an vändt på brottmålslagstiftningen i dess helhet, iterationsstraffen icke äro af den framstående vigt, att alla de olägenheter, som härflyta af de nuvarande förhållandena med de såkallade prestbetygen, böra fördragas, allenast för att man må kunna genom dessa betyg underlätta iterationsstraffens tillämpning, hvilken mycket väl kan ega rum äfven utan tillhjelp af dessa betyg, och äfven för närvarande i praxis är icke ensamt af dem beroende. Om prestbetygen för närvarande visade sig vara en osviklig eller åtminstone en tillräcklig ledning för domstolarne till inhemtande af kännedom om förut undergångna bestraffningar, så kumle de möjligen ännu vara förtjenta af det försvar, som kommit dem till del; men, då erfarenheten Sammarin.
Det är högst nödigt att jemte det genom presterskapets och andra för sedlighet och dygd nitälskande personers allvarliga bemödanden att med lära och lefverne bibringa ett aktningsvärd! förhållande i denna punkt, osedligheten stäfjas, man likväl ej smickrar sig med den föreställning att kunna så kraftigt kämpa mot detta tidens öfverhandtagande onda, att ju ej förmedelst Statsmakternas mellankomst, det likafullt ur moralisk synpunkt blifver en helig pligt att för de oskyldiga barnen bereda den omvårdnad och hjelp, som deras första, värnlösa tillstånd af medmenniskor, med förmåga alt stödja och hjelpa, högt påkallar. Hr von Troil: En och annan af de föregtde talarne hafva fört oss in på ett gebiet som icke borde blifva föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, det nemi., huruvida Ständerna böra eller icke böra göra något i sjelfva hufvudsaken. Här är endast formfrågan som skall afgöras, d. v. s. huruvida den ifrågavaride motionen bör på grund af 56 § i Riksd.Ordn. remitteras eller icke. Såsom skäl för remiss har hufvudsakligen åberopats, all komitéens betänk, så nyligen blifvit afgifvit, att man icke vid riksdagens början hade reda på huru med frågan sig förhöll. Jag ber då att få lemna den uplysning jag erhållit, af en person som deltagit i komiléens förhandlingar, nemi. ali komileen i Juni månad 1850 hade slutat sina förhandlingar och att dess betänk, kort derefter blifvit till K. M. och Ecklesiastik-Depart:tet afgifvit. Ytterligare ber jag att få anföra ett skäl, såsom bevis uppå att saken vid början af riksdagen icke varit okänd, och det är, att StatsCtsk:s Inkomstafdelning, då den genast i början af riksdagen till granskning föreliade revisorernas berättelse, beslöt att, på grund af R. St:s Revisorers anmärkn-.r mot Barnhusdirekt., hos K.
I sammanhang härmed, har Kongl, Majit i Nåder anmält, att då Lotsceli BåkInrättningen, i anseende till dess nära samband med Rikets Sjö-försvar, från äldre lider varit stäld under Flottornes Styrelse, med undantag af någre åt enskilde under Entreprenad upplåtne Fyrer oeh Båkar, hvaribland nu endast äro Landsorts och Korsö Fyrbåkar, hvilka emot visse andelars uppbärande af Lots-Båkoch Last-penningarne, af enskilde underhållas, Kongl, Maj;ts Nådiga uppmärksamhet icke kunnat undfalla å ena sidan olämpligheten deraf, att Inrättningar af så allmänt och stort inflytande på Handel och Sjöfarten stå under enskild förvaltning, och å den andra, huru det både för Kronan och det allmänna vöre af mycken vigt, att ofvanberörde genom Contracter åt enskilde, under Entreprenad, upplåtne Fyrbåkar varda för Statens räkning inlöste och satte under samma publika tillsyn och sty - Stats-Utskottets Betänkanclen. 1877 reise, som de öfrige Bukarne i Riket, Kongl. Maj:t hade derföre i Nåder anbefallt Förvaltningen af Sjö-Ärenderne, att höra egarne af ifrågavarande Fyrhåkar, huruvida de voro hugade, att dem till Kongl. Majit och Kronan afstå och till hvad pris, samt genom Öfver-Inteodents Ämhetet låtit besigtiga och Värdera samma Båkar, hvarefter Förvaltningen i ämnet afgifvit 2ii?e särskildta underdåniga och till Utskottet jern väl öfverlemnade Utlåtanden , deraf inhemtas, att egarne af Landsorts Fyrbåk förklarat sig vilja aflåta densamma med Fyrvaktare-hus och Kohlbodar samt alla inventarier, hvaribland ett större partie Stenkol, för 35,000 R:dr, samt egaren af Korsa Fyrbåk, att samma Fyrbåk med dertill hörande inrättningar, hus och inventarier till Kronans everdeliga ego tor j8,000 R;dr försälja; vid hvilket förhållande och då Kongl, Majit af ofvananförde skäl funne merherörde Fyrbåkars inlösen för Statens räkning både lämplig och ledande lill allmänt gagn, samt den för Landsorts Fyrbåk begärde köpeskilling, i förhållande till den ä inkomsterne dervid, enligt hvad utredt blifvit, årligen återstående behållning icke syntes vara för dryg, Kongl.
Domare eller andre, hvilka, i och för deras tjenstebefattning, emottaga skrifter och handlingar, höra, vid det i 14 § stadgade ansvar, tillse, att ingifne handlingar äro riktigt charterade och stämplarne annullerade, på sätt 3 § 6 inom. föreskrifver; men, i händelse sådant af part uraktlåles, bör den Embetseller Tjensteman, sorn bandlingarne emottager, besörja fullgörandet, häraf, emot rättighet, att för besväret dermed, för hvarje sådan charta, beräkna sig fem ore, hvilka, jemte lösen, tecknas å handlingen; dock mä denna ersättning ej beräknas för flere chartor ån det minsta antal som for handlingen erfordras. 12:o Alla Arrendeoch Hyreskontrakter å landet skola, vid den i 14 §:s 1 morn. stadgade påföljd, vid hvaije mantalsskrifning uppvisas och, derest de då befinnas icke vara skrifne på eller belagde med så hög charta-sigillata, Författningen utsätter, med behörig fyllnads-charta förses, hvarå Mantalseller Häradsskrifvaren eger tillsyn, dock med det undantag, i fråga om Kontrakter, som i 8 § omnämnes. § 42. Allmän tillsyn å Författningens efterlefnad. % 43. Domstol i mål, rörande Stämplade pappers-afgiften. Bil. lill Bcvilln.-UtskoUets Betänkande M !i. 29 § **• Ansvar för öfverträdelse, af denna Författning. 1:o Vid de tillfällen, dä Embetsman eller enskilde personer ega täll att till Embetsverk, Domare eller Embetsman insända förseglade handlingar, som med stämpladt papper böra vara försedda, äligger det insändaren att, på sätt 11 § 3 mom. stadgar, sådant fullgöra vid ansvar af böter, motsvarande tjugufem procent af del felande eller undanhållna charta}-beloppet, dock ej under 5 R:dr, samt skyldighet att ersätta hvad som brister i charteringen. 2:o Domare, Embetsoch Tjenstemän i Collegier eller andra verk.
Lånet uppsagdt, och bör, sedan i månad derefter, under lika försummelse förflutit, genast till RiddärhusFiscalens åtgärd öfverlämnäs, att om utfordrandet af räntan, ssmt hvad afbetalas och ersättas bordt, dr*» ga försorg; men derest betalningen dera? inom ett halft år efter förfaRotideo ännu icke är verkställd , och hvad då ytterligare betalas Den Ig Julii e. m. gare betalas bor, äfven uteblifvcr, skall Ca3- san om Pantens försäljning i laglig ordning besörja, 13 §. När någon till Csssans säkerhet intecknad Egendom, genom köp kommer utur förra ägarens hand , åligger Pantens nye ägare, sedan han första uppbudet erhållit, om han Lånet bibe - hålla vill, sig hos Direction, angående dess omsättning på sitt namn anmäla, och må tredje uppbudet af Domaren icke meddelas förr, än köparen med bevi3 från Directionen styrkt, antingen stt han betalt Cassang fordran, eller med Direction pä berörde sätt öfverenskommit. 14 §• bör, äfven uteblifver , äger Cassan om Pan«. tens försäljning i laglig ordning besörja. ^3 §• När någon til! Cassans säkerhet intecknad Egendom genom köp kommer utur förre ägarens hand åligger Pantens nye ägare, sedan han första uppbudet erhållit, om haa Lånet bibehålla vill, sig hos Direction härom ovillkorligen aamäla. Då vid de hitintills 5io Den 19 Julii e. m, beviljade Lån, alla nu föreskrifne omständigheter icke kunna vara iagtlagne , så ehuru desse få utestå så länge räntorna och öfrige skyldigheter ordenteligen likasom hittills inbetalas, bör dock. vid skeende Inteckningsförnyelser, ovilkorligen iakttagas, att Låntagaren antingen genom påskrifning å sjelfva Skuldsedeln, eller serskild förbindelse åtager sig de skyldigheter , som detta LånRegle-; arente stadgar. i5 §. Kongl.