Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fru Nenni satt helt stum med sitt ifriga ansigte som ett rådlöshetens tecken; hon hade plötsligt tappat tråden. «Hvasa’? Hu-u-ur hur sa’ du! Ne-ej! Åhnej, jag menade naturligtvis inte så. Inte så ... Åhnej, jag vill inte mera tala med dig. Jag tycker, I blir allasamman så griniga. Man kan snart inte öppna sin mun till ett allvarligt ord, utan att genast se den ena sitta och grina dumt här och den andra sitta och grina dumt der. Att Otto ... ja, det kan man till nöd förstå, deröfver vill jag inte spilla ett ord; Otto är en så förfärligt ytlig natur, och han har det alltsammans från den der förfärliga Svensson. Men att du, du Meta, en kvinna ...» Fru Nenni gick i stormsteg ut ur rummet. Redaktören gick febrilt fram genom gatorna. Ett visst något låg i luften, – något som anginge honom men som icke kunde slippa in till medvetandet genom de slutna sinnena. Plötsligt vaknade han upp, kom till sig sjelf: der var stim omkring honom, det luktade af boskap och landtliga högtidskläder; – han erinrade sig, att det var månadstorgdag, och påskyndade sina steg hem till tidningsbyrån: – der suto säkert landtmän, som ville pejla sin redaktör på ett eller annat ställe och väntade på honom. Sedan länge, tillade en stämma inom honom, – han var helt andlös, när han kom fram och sprang uppför de höga trappstegen. Det var icke som värst många; bara en tre fyra stycken. Der hade varit många, meddelade faktorn honom ute i tryckeriet med låg röst och ett förläget leende; men de hade allasamman gått sin väg igen, då tiden gick och ingen redaktör kom. Redaktören, som ännu hvarken hunnit bli varm i kläderna eller lägga sig till med tjockt skinn, blef alltför understruket upprymd i sina försök att underhålla de tre fyra, som hållit ut att vänta på honom.
Holck nedsatte sig som läkare i en småstad samt blef en god medborgare och en lycklig äkta man, såsom folk är mest. Glahn reste utrikes, fingrade litet på hvarje utan att hängifva sig åt något bestämdt, blef småningom missnöjd med sig sjelf och hela verlden, sjönk allt djupare i slapphet och leda samt fattade omsider beslutet att göra sig pinan kvitt. Men dessförinnan biktar han sig för sin vän i ett bref, hvilket jemte ett annat, skrifvet vid en föregående kris, egentligen utgör novellen »Gammel Gæld», som gifvit boken dess namn. Glahn skildrar sitt lif efter skilsmässan från vännen, de händelser och personer, som inverkat bestämmande på det samma, samt det själstillstånd, hvilket nu omsider kommit honom att fatta sitt beslut. – Författaren borde icke låtit Glahn sluta med att taga lifvet af sig. Det skulle gripit oss vida starkare, om han låtit honom glida in i ett tomt, innehållslöst lif, ty detta vore mera verklighet och sanning. Detta är i regel förfelade existensers slutliga öde. Sjelfmord äro undantagsfall. »Børn» är en liten idyll med sorglig upplösning. Han är en man i verken, hon ung, gift kvinna. De mötas dagligen på Østergade, råkas ändtligen på en välgörenhetsinrättning samt knyta efter den äkta mannens bortresa en allt mer intim bekantskap. De leka som två stora barn, utan tanke på hvad morgondagen kan bringa. Då de omsider genom följderna vakna upp till lifvets allvar, finna de, att deras kärlek icke är en sådan, på hvilken ett samlif för hela lifvet kan byggas. De skiljas, och hennes framtid är förstörd. Gustav Esmann har utarbetat en stil, som är originel och lödig. Hans båda noveller hafva ådagalagt, att han formelt är fullmogen konstnär; hans kommande produktion får visa, huru pass mycket innehåll af menniskostudium och lifserfarenhet han mäktar ingjuta i denna konstnärliga form, hvilket åter i väsentlig mån beror på rikheten och uttänjbarheten af hans sympati. ”ERNST AHLGREN.” (FRU VIKTORIA BENEDIKTSSON.)
Och J, mäster Erik, åberopen eder hvad der beslutits, och veten dock att denna såkallade riksdag, har intet att betyda, då den var tillställd af hertigen, tvertemot hans kunglig majestäts förbud. Och dock vill jag höra om det är någon sanning i alla dessa beskyllningar emot krigsfolket.” Nu ropade herr Klas mig och frågade: ”Herr Erik Gustafson, är det väl sanning hvad vördige mäster Erik beskyllar eder och eder dotter före?” ”Nej, på riddareord icke”, sade jag och lade handen på bröstet. ”Godt”, sade herr Klas, ”ni ser således, vördige biskop, att man fört eder bakom ljuset, och herr Erik Liljeholm och hans unga dotter stå under mitt beskydd, och dermed Gudi befallat.” Och samlingen upplöstes.” ”Nu hafva herr Klas och fru Ebba erbjudit Sigrid att få komma i deras hus och åtnjuta deras beskydd. Huru oskyldig hon än är, kunde hon dock råka ut för ledsamheter, men i herr Klases hus vågar ingen peka finger åt henne ens. Mig synes sålunda bäst, att vi med tacksamhet antaga tillbudet. Dock såge jag helst om jag hade äfven dig i Åbo, ty sedan bönderna nu en gång kommit i vana med uppror, mord och blod, kan man ej vara säker för nya excesser, och det vore bäst om du kunde vara undan faran.” ”Min herre och man, det har jag redan bedt dig om, att icke påyrka. Här är alltför mycket arbete, innan allt åter kommer i skick och i sin gilla gång. Från hemmet låter jag ej skrämma mig, då jag så väl behöfs här.” Nu steg fru Metta hastigt opp och sade: ”Nå, här sitter jag och hör på eder, och ställer ej ens för att en så kär gäst, som J ären i edert eget hus, må få sig något till lifs.” Innan kort hade äfven Enevald Fincke återkommit, och snart var en aftonkost framställd, som var både ymnig och god. ”Det må jag tro att du kan trolla”, yttrade herr Erik förnöjd. ”Aldrig brister välfägnad, der du är värdinna. Och öl tillochmed!
Ständer will, med kränkning af andras rättigheter, tilwälla sig en makt, hwilken dem icke, under den mest oinskränkta frihets och sjelfswälds tid, tilkommit, nemligen at uphäfwa ägande rätten, och dymedelst sjelfwe gifwa sig privilegier. Rädligast torde wara at endast utstaka RcLentenS lagliga makt och nationens allmänna rät - Den 17 Mas. L4Z rättigheter samt Konung tilsätta,. hwarmedelst Regenten snarast kommer i författning at befordra freden och dermed upskjuta detta Riksmöte, med förbehåll at nu warande Stånds Ledamöter, efter lyckligt flutad fred, genast äter sig inställa och fortsätta Riksdagen tit afgörande af atla de öfriga Rcksdags-ärenderna. Stockholm den i7:de Lilli Illlnclric IlZgl». I^LmitterLckes til Lonstitutions-Ulskottek. Härunder hadeln under Grefwe l)s lL 6ili-cljt.-8 anförande afsända l)epumuon-n äterkommit, och mcdbragt den underrättelse at det Högwördiae Preste Ständet redan hade bifallit t^i-co - Mskottets hörande angäende biträde til förswarswerket, och lofwat taga Ridderffapets och Adelns i dag fattade beslut , om et Bewillnings-Utftott, under öfwerwägande. BorgareStändet hade warit sysielsatt med afgörande af den förra frägan, och förmält sig wilja sedan inga i öfwerlaggning om den sednare. Det hederrvärda Bonde ätandet hade redan ifrän sit samlingsrum afträdt. Herr von 8cl>ant2, , bade ingifwtk följande som nu uplästes: Ödmjukt lVlerriorial! Wid Högloft.
13I att denna fråga, på sätt äfven Protoeollen skola på ett och annat ställe utvisa , är företagen i närvaro af ett ringa antal personer, utan äfven SocknestämmoProtocollerne hvarken skola blifvit från Predikstolarne uppläste, eller genom Allmogens underskrifter bestyrkte, så att någre klagomål kunnat deremot anföras, så anhålla RiksdagsFullmäktige, under åberopande af Kongl. Maj:ts här ofvan omförmäldte Nådiga Skrifve^ se, det måtte Öfveroch NederTorneå , Carl Gustafs och NederGalix Socknar befrias från denna afgift , så framt den ej kan åläggas Dänets öfrige invånare eller de sig densamma åtaga. Detta allt har Bevillningsutskottet låtit komma uti öfvervägande , men enär dels fråga nu blifvit väckt angående inrättning af Curhusanstalter öfver hela Piket och en allmän årlig afgift till deras underhållande föreslagen, och dels anmärkningarne rörande SocknestämmoProtocollerne och vederbörandes åtgärd dervid ej tillhöra Utskottets befattning , så finner det sig ej kunna åt detta ärende lemna någon vidare handläggning; hvilket emedlertid vördsamt underställes Rikets Höglofl. Ständers ompröfvande. Stockholm dea 26 Riksens Höglofl. Ständers Bevillningsutskotts Memorial angående Hedervärda BondeStändets Bas lut rörån■ 13 a BevillningsUtsk. JBetänkanden. de grunden för Bevillningen efter 2 Art.
sådan charta nyttjas, som ej understiger 50 procent af fullt skillingtal. Men vid de tillfällen, dä med någon Ståndsperson tvistas, vidkännes Allmogen lika charta med dess vederpart. All annan eftergift, sorn i särskilda Författningar kan vara medgifven, är härigenom upphäfven. §• 8. Chartering af Contracter, Köpe-nf handlingar och Förbindelser m. m. emellan enskilde personer. l:o Arrendeoch andra Contracter emellan enskilde personer, angående egendomar, hus, rum, bodar, källare, tomter, trädgårdar, åkrar, ängar och beteshagar m. m., så på Landet sorn i Städerne, skola, utan afseende å det sätt, hvarpå de finnas upprättade, jemväl om de blifvit för vedel börande Embetsverk och genom deröfver nieddeladt Protocolls-Utdrag afslutade, antingen skrifvas på eller beläggas med stämpladt papper, beräknadt efter den arrende-summa, hyra eller afgäld, sorn för Ett år i penningar eller penningars värde utgöres, och för kortare tid i förhållande derefter, dock aldrig lägre än 3 skiilingar, på följande sätt nemligen: Under 15 R:dr — 3. — från och med 15 R:dr till 20 R:dr — 5. — från 25 från och med 20 R:dr till 25 R:dr 6. — från och med 25 till 30 • • • • 9. — från och med 30 till 40 12. — från och med 40 till 50 • • • • - 24. — från och med 50 till 75 • • • • 36. — från och med 75 till 100 • i • . • 1: ■ för 1 fulla 100 R:dr • • • # é 1: 24. — och derutöfver för hvarje fulla 50 R:dr — 24. — Begagnas Contract utöfver den deruti bestämda tid, bör chartan derefter lämpas, dock ej till högre belopp, än sorn svarar emot
Att totalbeloppet af sammanräknade till verknings-värdet inom de serskilde Fabriksoch Manufactur-näringarne under den ifrågasatte tiden, oansedt den påtagliga minskningen af vissa productioner, ej undergått någon betydlig förändring, härledde sig derifrån, att vissa Fabrikanter, såsom Garfve Öf ver-StåthiUlurens Fe/närs-Berättelse. 8 5& ri-, Jerngjuterioch Sockerbruksidkare, hvilka uti Tull-förfuttnrngarne åtnjuta verkligt skydd emot intrång i sine Näringar, lill ovanlig höjd uppdrifvit deras productioner under sednare delen af ifrågavarande tidrymd, äfvensom att en ny fabriks-anläggning, nemligen ett meehaniskt Bomullsspinneri, . med synnerlig fart drifvits de sista tvenne åren. Vid detta, af Halloch Manufactur-Rätlen om Hufvudstadens Fabriksoch Manufactur-rörelses tillstånd under åren 1833—1837 afgifne utlåtande, hvilket Magistraten funnit vara grundadt på facta, har Magistraten ,. fur sin del, förklarat sig icke hafva något att tillägga. Hvad sålunda blifvit upplyst och. anfördt angående förhållandet med Näringarne i Hufvudsladen under ifrågavarande quinquennium, anser Öfver-Slåthållare-Embetet visserligen ådagalägga, att detta förhållande i många delar ej varit tillfredsställande; men det torde dock icke kunna nekas, att den af Närings-Idkarne framställda skildring af deras yrkens aftagande och förfall är i allmänhet öfverdrifven, samt att, om en tiel näringsgrenar försämrats, andra deremot gjort framsteg, hvilket visar sig af jemförelse emellan de för hvarje år meddelade uppgiflerne på antalet af begagnade arbetare samt beloppet och värdet af tillverkningarne. Och får Öfver-Ståtbållare-Embetet för öfrigt, såsom jemväl här tillämplige, i underdånighet åberopa de allmänna omdömen Öfver-Ståthållare-Embetet i sista FemårsBerättelsen låtit inflyta i anledning af Närings-Idkarnes då anförda enahanda klagan. 4:o Politie:
Ej nia Adelskap, eller Greflig eller Friherrlig »värdighet, svin hädanefter förlänas, tillfalla flere än den, hwilken adlad eller upphöjd bliftvit, saint efter honom hans äldste manlige Bröstarfwing i rätt nedstigande, led efter led, samt ester denna grens utgång, Stamfadrens närmaste manlige afkomling, och sa widare. 8 38. Alla ifrån Konungen utgående Expeditioner och befallningar, utom i Coinmando-mäl, skola, för att blifwa gällande, contrasigneras af den Föredragande, som ware answarig, att de instämma med deröfwer sörda Protoeoll. Skulle den Föredragande finna något Konungens beslut wara stridande emot denna Regerings-Form, göre han i StatsNädet derom föreställning; Urkar Konungen ändock, att ett sädant Beslut skall utfärdas, »vare det dä dea Föredragandes rättighet och pligt, att sin Contrasignation derä »vägra, samt nedlägge han i följd deraf sitt Embete, hwilket han icke »nä ätertaga förr, än Riksens Ständer hans förhällande pröfwat och gillat. Emedlertid »vare han tvid sin lön och öfriga tjenste» atföljande inkomster bibehällen. 8 39. Will Konungen utrikes resa, meddcle Han Stats-Nädet in Pleno denna sin föresats och inhenite deh tankar deröfwer, pä sätt 9 H omtalar. Besluter Konungen derefter sädan resa och den »verkställer, besatte sig ej med Rikets Styrelse eller utöfwe den Konungsliga »nagten, sä länge Han utrikes »vistas, utan före Stats-Nädet, under sädan 32 E.rpcdiiwucr lill Riks-Atänden.
Ernst Ahlgren anser, att det »käcka» och »manliga» utgör en så nödvändig egenskap hos en manlig individ, att, då den samma icke förefinnes, hon måste särskildt betona detta, – såsom vid skildringen af Axel Möller i »Pengar». Frånvaron af denna egenskap hos honom verkade, att menniskor kände en ovilkorlig medömkan, – »och ändå», tillägger förf., förträffligt karaktäriserande sig sjelf, »var han hvarken sjuk, eller gammal, eller fattig». Och för nästan alla de kvinnor, Ernst Ahlgren tecknat, är denna friskhet den gemensamma egenskapen i alla dess särskilda yttringar, som kyskhet i själslifvet, som fasthet i viljan, som öppenhet i blick, klarhet i tanke, rättframhet i tal och sätt, som stora kraf på sig sjelf och andra. Låtom oss se, huru förf. skildrar sina båda mest utförda kvinnotyper: Hildur Vide i »En realist» och Selma Berg i »Pengar». De andra: modern i »En kris», Gerda i »Kritik», mor Märta i skissen af samma namn, m. fl., ansluta sig mycket nära till dem. Hildur Vide är »sval och daggfrisk som en sommarmorgon». – »Hennes utseende var friskt och liffullt, och så fans det denna renhet öfver hennes varelse, hvilken nästan ingaf den föreställningen att dun och dam icke kunde fastna på henne som på andra menniskor.» – »Hon hade läst en hel del, äfven i filosofiska och naturvetenskapliga ämnen, hennes uttalanden och åsigter voro i allmänhet djerfvare än andra unga flickors.» Det fins i hennes sätt en »hänsynslös uppriktighet» och en »frimodig ärlighet». En af hennes maximer är: »man skall icke prata, utan handla». Då hon läst den unge »realistens» novell, säger hon: »om ni sagt det samma, men friskt och rent, då skulle jag icke haft ett ord att anmärka, men det är någonting kvalmigt, äckligt i sjelfva framställningen, som åtminstone är mig vidrigt. Jag uppröres icke öfver hvad ni sagt, utan öfver sättet. Man blygs öfver att hafva läst». Och vidare: »ni talar om kvinnans likställighet med mannen och menar dermed, att hon får vara lika dålig som han.
Medanledning afdessasålunda gjorda påminnelser har Utskottet, uti ett sednare Utlåtande af den 2dra nästlidne April!, förklarat sig frångå sitt uti förra Alternativet gjorda tillstyrkande, rörande Exportfriheten, men deremot föreslagit, Besv. och Ekon. TJtsk. Betänkanien. 953 att en Jordägare eller Hemmans-Innehafvare, som bevisligen erbjudit närmast boende Garfvare barken ä utsynte Ekar, men ej derföre kunnat erhålla skälig betalning, sa att hans arbete och möda någorlunda blefve ersatt, bör helt och hållet ifrån afskalningsskyldigheten och allt Laga ansvar befrias. Vid föredragning af detta Utlåtande, har Höglofl. Ridderskapet och Ådeln den /jde nästlidne Maj funnit för godt bifalla Utskottets i dess förra Betänkande gjorda hemställan, att utförsel af Ekbark, emot den Tull sorn Kongl. Maj:t i Nå,der kan pröfva skäligt derföre bestämma, jemte fri disposition vid försäljningen deraf, hädanefter må blifva tillåten. Högvöröige PrestStåndet har under sistnämnde dag bifallit Utskottets sednare Betänkande, hvaremot Vällofl. Borgarståndet den 8de Maj afslagit detsamma, med förklarande, att Ståndet ansåg da nu i ämnet gällande författningar böra bibehållas: och har Hedervärda RondeStåndet uti FrotocollsUtdrag den 30 nästförflutne Aprill förklarat sig vidhålla sitt redan förut till Utskottets första Betänkande lemnade bifall. Då i sakens närvarande skick det, eftligt Grundlagens föreskrift, åligger Utskottet, att, så nära möjligt är, sammanjemka meningarne, och med förslag deröfver thil Riksens Ständers Plena inkomma, har / Utskottet i sådan afsigt förehaft målet till förnyad pröfning, och dervid funnit, att de motiver, som föranledt till de i RiksStånden förefallna skiljaktiga meningar, grunda sig på Jordbruka - 934 Besv. och Ekon. Utslt.
Exceptioner i detta omdöme äro dock att göra beroende af locala hållanden, såsom till exempel vid Gästgifvaregårdar omkring CaWpe' mentsplatser, Hälsobrunnar och större Marknadsstånd!, hvarest bänder' att allmogen under brådaste tiden måste öfvergifva sitt jordbruk för 8 blott skjutsa resande. Krono-Skjutshagen är under fredstider mera sällsam, med unda®' tag af den som reqvireras för fortskaffande af Flottans och Götha Cail3 materialier och effecter. Den, äfven för Krono-Skjutsen förhöjda le§a gör dock att detta allmänna besvär anses såsom ganska drägligt. inkvarteringen åter, är ett svårt och ojemnt fallande onus. ^ mogen ersättes val. efter Markegångs-Taxan för Tågande Trouppers u derhåll, men, utom detatt Husvärdarna sällan hafva större provisioner * för egna hushåll, sakna de ersättning för besvär och kostnad att atis*3' fa provisionerne jemte sängkläder eller lägerhalm, Yed och ljus m* 3i också Durch-tågen följa samma vägar och årligen inträffa å dem, som eda lill Regementernes mötesställen, anses detta onus mycket betungande, Sardeles omkring Ränneslätt, der Husärernes Hästar i qvarteren äfven. 5kola fourageras under en årstid då foderbristen är mest kännbar. Krono Brefbäringen verkstads af dertill anslagne hemman, utan anJa>i ersättning, än frihet från allmänna skjutsningar, men denna frihet patter på intet vis den nog trägna Krono-brefbäringen, som är löndå deremot för skjutsningarne full betalning erhålles. Fång-Skjutsen utgör numera icke något onus för Allmogen, sedan blifvit flyttad till Gästgifvaregårdarna och hevaknings-ansvaret öfVei’lemnadt till särskilde Gevaldiger. För Stats-Yerket är dock kostna, etl för fångars skjuts och underhåll ganska kännbar. Den har den s,stförflulna tiden uppgått, ett år till 5,3o5 R:dr 5 sk. 3 vist och ett an1131 till 5,848 R:dr 17 sk. 2 rist Banco.
Der icke oordentlig lefnad och deraf följande misshushållning vållat motsatsen, hafva i följd af nvssanförde förhållande många bland allmogen vunnit en mera oberoende ställning, oansedt de hinder deremot, sorn förefinnas, dels uti alltför tidiga giftermål och bosättningar, utan förmögenhet, som svarar emot de dermed förenade behof och kostnader, samt utan nödig erfarenhet uti vården af ett hushålls angelägenheter, dels i en flerstädes ännu för vida sträckt hemmansklyfning, der den hittills icke hunnit afhjelpas, och deraf härflytande ägoblandning derstädes, hvarigenom ett ändamålsenligt jordbruk och nyttiga odlingsföietag mångenstädes måste stå tillbaka, dels ock uti de svårigheter, som, bärledande sig från allmogens farhåga för uppoffringar å företag, om hvilkas lyckliga utgång de sakna visshet, äfvensom från bristande förlag, samt från ovissheten om en fördelaktig afsättning, hitintills vållat, det försöken, att genom nya binäringars införande bereda allmogen ökade penningeinkomster, föga svarat emot förhoppningarne. En följd af allmogens förbättrade vilkor och af de förluster, som en del handlande sjelfve sig inom orten ådragit genom en för några år sedan allt för vida utsträckt kredithandel, är, att denna för allmogen sädeles skadliga utväg, att fylla ofta mindre väl beräknade behof, lyckligtvis nu mera endast i mindre mån begagnas. Sedligheten bos folket kan väl icke sägas försämrad; men då tillgången på brännvin är alltför stor, förnämligast genom tillförsel från andra orter, inträffar det visserligen, att någon del af de ringare folkklasserne begagna sig deraf på ett för sedligheten menligt inverkande sätt, hvilket tillförlitligen ådagalägges deraf, att de fleste brott och förbrytelser, som tima, härleda sig från omåttlig brännvinsförtäring eller ett större begär derefter.
Hemitterades till Stats-Utskottet Grefve Mörnäs. Olfo Gabriel, Hr v. Knorrings, hrik Osear, och friherre Bennett, Carl Stephan, denna dag afgifna yttranden, i fråga om Grefve Mörners den 30 sisth December f. m. till nämnde Utskott remitterade motion om ett statsanslag af 6,000 rdr till lön för en konservator och inköp af inhemska konstalster m. m. Frän Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos Banko-Utskottets nedanstående, den 11 dennes bordlaggda, memorialer: N:o 3, om val af Revisorer och Suppleanter för Låne-kontoren m. m. Preste-ståndet, som, genom vederbörligen anstäldt val, redan utsett en Revisor och en Suppleant till deltagande uti de vid Låne-kontoren i Götheborg och Malmö den lista instundande Mars förestående revisions-förrältningar, ville, beträffande Utskottets sednare hemställan i detta memorial, tillkännagifva, att vederbörande Dom-kapitel, efter serskilda, uti lill dem utgående Cirkulär meddelade, föreskrifter och enligt stadgad ordning rikets stift emellan, komma att föranstalta om val af Revisorer och Suppleanter för Preste-ståndet, hvilka ega deltaga i granskningen af Ranko-diskont-verkets räkenskaper för detta och följande år intill nästa riksdag; N:o 1, med återlemnande af en utaf Riksdagsfullmäkligen Pehr Hansson, inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion, innefattande förslag lill förändrad pregel å de silfvermynt, som i värde understiga 32 sk. banko; Den här omförmälda motion ansågs tillhöra Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utkottels behandling. N:o 5, med återlemnande af en, utaf riksdagsfullmägtigen Nils Jeppsson, inom IIodprvärda Bonde-ståndet väckt motion, angående dels Ptivat-bankernas indragning och in - Bilt. till B. St.
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 161. 15 Då det i förslaget till förordning om kommunalstyrelse i stad bestämmes, att vid Allmän -Rådstuga ingen får utöfva rösträtt för större antal röster än som svarar emot en tjugondedel af stadens liela röstetal efter röstlängden, torde ett sådant stadgande äfven böra i förevarande Förordning intagas. Utskottet anser dock härvid någon öfverdrifven röstöfvervigt å de stora jordegarnes sida icke vara att befara, emedan de enligt § 11 ej kunna rösta för mer än jord som de hafva under eget bruk. Men inom kommunen kan ligga någon stor fabrik eller annan industriel inrättning, som, i följd af sin höga bevillning och derå grundade höga skatteöretal, kunde komma att snart sagdt ensam bestämma kommunens beslut, ifall dess rösträtt ej i Förordningen begränsades, och i afseende på sådana inrättningar synes stadgandet af ett röstmaximum vara nödigt. Till förekommande af rubbning i paragrafernas nummerordning genom den 9:de §:s uteslutande, torde de Kommitterades 10 § lämpligen kunna delas i tu, så att 9 och 10 §§ således skulle erhålla följande lydelse: § 9- Röstvärdet beräknas efter de en hvar röstegande åsätta skatteören. Dock må ej för annat än jord af någon röstas för mer än en tjugondedel af kommunens hela röstetal efter röstlängden. § io. En i den ordning § 60 stadgar af kommunal-nämnden upprättad och i kommunalstämman granskad röstlängd skall alltid vara tillgänglig i det rum der stämman hålles. § 11- Uti en vid de Kommitterades förslag fogad reservation bär Landshöfdingen von Troil, med hvilken en annan af Kommittéens ledamöter, Brukspatronen Ekstrand, i denna del förenat sig, såsom skäl emot rösträttens utsträckande äfven till hälftenbrukare anfört, att en sådan ej kunde sättas i fullkomlig jemlikhct med en arrendator, utan, emedan hälftenbruks-aftal vanligen uppgjordes på kort tid och jorden ofta brukades med egarens redskap och kreatur samt egaren ej sällan vore å stället qvarboende, i allmänhet vore mindre införlifvad med den jord lian skötte, än en landtbo eller arrendator.