Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Piiksdagen i Augsburg mätte väl icke eller hafva åstadkommit några olyckor för kristendomen, utan tverlom ledt (ill den största välsignelse för hela den protestantiska kristenheten. Frih:n bar vidare sagt att våda skulle för Kyrkan upkomma genom dessa tvister. Jag tror tvärtom att kyrkomöten skulle leda till Kyrkans största båtnad och välsignelse, emedan hvar och en der hade rättighet att uttala sin mening i hvarje mål. Vi se nu huru olika meningarne äro i andliga fall, och jag är öfvertygad, att om vi hade kyrkomöten, der folket finge uttala sina meningar, så skulle många tvistigheler på stilla och fredlig väg kunna biläggas, hvilket nu icke är förhållandet, hvarpå de många emigrationerne kunna tjena till bevis. Gr. Sparre har sagt, att de religiösa frågor, som vid denna Riksdag förevarit, blifvit med värma och lif diskuterade. Delta är sannt, men jag anser det icke här vara det absolut lätta stället att diskutera dylika frågor, ty icke kan man begära att här, eller inom Borgareeller BondeStm, sådane frågor, som dem, om hvad man bör tro eller icke tro, eller om den Heliga Skrifts innersta mening, skola lika grundligt kunna diskuteras, sora på ett kyrkomöte, der folket har rätt att välja dem, för hvilka det har förtroende i detta afseende. Jag får på de grunder, jag nu anfört, anhålla om propos. å Hr von Hartmansdorffs förslag. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Hr Carleson: Min förra förklaring var af det innehåll, att jag ansåg kyrkomöten understundom kunna vara gagneliga, men alt jag ogillade den nu föreslagna formen. Att jag icke har föreslagit 346 Den 13 September f. m. några andra former kommer, sig utaf det förut af mig upgifna skäl, att jag anser det vara orimligt att på förhand bestämma formen för de kyrkomöten, som tillfälligtvis om 10 eller 20 år kunna komma att hållas, och sorn kunna komma att behandla ärenden af den mest olika beskaffenhet. För öfrigt har jag redan förut tillkännagifvit, att jag hufvudsakligen instämmer i Hr Brings reservation.
Friherre Cederström, Jacob: Herr Munck af Rosenschöld har yrkat bifall å Utskottets första Betänkande i detta ämne, men med ett tillägg, som upphäfver samma Betänkande. Jag instämmer i hans begäran om proposition på bifall till Betänkandet, men utan tillägget, hvilket rnå blifva föremål för en serskild discussion; ty ej kunna afslag och bifall innefattas i en och samma proposition. Dessutom får jag erinra, alt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i ämnet är af ExpeditionsUlskollet redan uppsatt enligt tre Stånds beslut och länge hvilat på Ridderskapets och Adelns bord till justering. Om 1111 Herr Munck af Rosenschölds förslag antages, så kan Ridderskapet och Adeln ej justera denna Expedition, hvilket dock åligger Ståndet. Jag anhåller att Herr Grefven och LandtMarskalken täckes framställa proposition om bifall till Betänkandet, serskildt från det föreslagna tillägget. Grefve Björnstjerna: I anledning af den utaf Herr Tham mig gjorde tillvitelse, att .jag i mine calculer ej upptagit mera än resultatet af sednaste quinquennium, får jag upplysa, att jag beräknat dem efter sista decennium, att jäg ej gått längre tillbaka, emedan förut import af spannemål alltid ägt rum, att för ena quinquennium visat sig större import och för decennium mera export, och att behållningen af spannemål io8 Den io Mars f. m. ej öfverskrida behofvet lill nästa skörd. Herr Tham har yttrat fruktan för en ny Magazinslnrättning. Någon sådan är likväl ej föreslagen af mig, eller af Friherre Fock, eller Herr Munck af Rosenschöld. Jag har blott föreslagit, att En million skulle utdelas till Municipallnrättningar för att i goda år uppköpa säd till behof i missväxtår, likasom nu vissa Städer äro ålagde att hafva saltförråd. Men jag ser, att i denna sak nu intet kan åtgöras mot Tre Stånds redan fattade beslut, och att ej annat återstår för Ridderskapet och Adeln, än att antingen lägga Utskottets Betänkanden till handlingarne, eller förena sig med de andra Stånden.
Sin magt enligt Lagen, ett vigtigt skäl att med förtroende hvila vid den första Proposition om Grundlagsfrågornas hvilande, Kongl. Maj :t i nåder gjorde till Riksens Ständer den 28 sistlidne Mars, öfvertygad, att densamma var föranledd af sann ömhet för det Folk, hvars välfärd, enighet och sjelfbestånd äro främsta föremålen för Konungens omsorger, säkraste jordiska stödet för dess kraft och enda villkoret för Dess ära. Då jag icke kan förmoda, att Högloft ConstitutionsUtskottet skulle nu kunna frånträda sitt förra i ämnet afgifna Betänkande, hvaröfver inga anmärkningar blifvit Utskottet från något Riksstånd meddelade; och jag i följe deraf endast fästat mig vid närvarande föremål, att utur de fyra RiksStåndens Beslut hemta något afgjordt helt; så tycker jag mig, på ofvan anförda grunder, finna detta hela i följande punkter: 1 :o. Trenne Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln, Borgareståndet. och BondeStåndet, hafva beslutat upptagandet vid denna Riksdag af de Sju beredda Grundlagsfrågor, dem Höglofl. ConstitutionsUtskottet i sitt afgifna Betänkande vidrört. Pen 30 Maj 1815 597 Detta pluralitetens Beslut lärer böra förbinda äfven PrestStåndet att samma Frågor vid denna Riksdag afgöra. 2 :o. Då BorgareStåndet beslutat upptagandet af Fem beredda Grundlagsfrågor, utom de Sju nyssnämnda, samt Ridderskapet och Adeln, genom sitt beslut att dem allesamman företaga, tydligen bifallit upptagandet af dessa Fem, finnas bemälte tvänne Stånd i denna del förenade emot de tvänne öfriga, nemligen PrestStåndet och Bonde Ståndet, som beslutat deras ytterligare hvilande. Härvid anser jag, i analogie med 81. §. RegeringsFormen, deras mening böra blifva gällande, som beslutet uppskutit. 3 :o. Trenne Stånd, nemligen Prest-, Borgare och BondeStånden, hafva beslutat alla de öfriga beredda Grundlagsfrågornas hvilande. Vid detta pluralitetens beslut lärer Högloft.
Angående förändring af det i Lagen stadgade sätt till förvandling af Böter i kroppsstraff af Spö och Ris, eder fängelse vid vatten och bröd, (Bihang till Riks-Ståndens Protocoll I,8i5. 2:a Del. sid. 356). Förteckning pä anlagde och tillämnade Saltpeter -Plantlador. Anlagde. Tillämnade eller lindel arbete. Jordfyllda eller icke. Norrbotlns Län 108 stycken efter Ö- s t er b otta iska nrethodon De flesta jordfyllda och dervid förelupne felakfigheter rättade. Vesterbottns Län 3'/i efter Österbottniska metboden g5 stycken. 371 försedda med tjenlig jordblandning och skötas med omsorg. Vester-Norrlands Län 182 st., hvaraf 135 efter Cajiit. Edmans och Major Totties anvisning, oell 47 efter Österbottniska methoden 114 försedda med jordblandning och 68 utan. Jemtlands Län Inga. 2:ne stycken. Gefleborgs Län 62 st., hvaraf blott 2:ne stricte efter Österbottniska metboden 33 stycken. 43 med bättre och sämre jordblandning, ig utan. Stora Kopparbergs Län. 24 st. hvaraf de flesta efter. Österbottniska metboden. 7 stycken. Största; delen af de anlagda ladprna äro försedda med jordblandning. örebro Län 2.5 st. efter Österbottniska methoden, 35 | efter den gamla. 21 stycken. 19 stycken jordfyllda, 3l utan jordblandning. Nyköpings Län 69 st., hvaraf 21 st. efter Österbottniska metboden, 47 efter den gamla, samt 1 efter särskildt method. 34 st3’cken. 1 i3 jordfyllda. Carlstads Län 3o efter Österbottniska metboden. 2t stycken. 2.5 jordfyllda. Götheborgs och .0 Bohus Län Inga. Beslut härom ej ännu fattade Elfsborgs Län 16 till 18 st. fast ej alla efter Österbottniska methoden, 4 stycken. 5 a 6 jordfyllda. Skaraborgs Län 6 st. efter Österbottniska methoden. 9 stycken. 6 st. försedda med jord. Linköpings
Emot bifall till ett sådant yrkande förekommer ej allenast, att denna inrättning, efter hvad Utskotten ådagalagt, är grundad på en fond, som, enär den tillkommit derigenom, att enskilde personer afstått en viss del af sina fordringar hos Franska Regeringen, Rikets Ständer icke synas ega rättighet alt, efter godtfinnande, disponera, utan äfven, synnerligen med sin jiuvarande organisation, är för landet nyttig och behöflig. Landtbruket i Sverige har ej på långt när uppnått den höjd, som de flesta civiliserade stater, der likväl äro inrättningar för samma ändamål, hvarför LandtbruksAcademien blifvit stiftad. Sådane finner man t. ex. uti Italien, Spanien, Sweitz, Frankrike, England, Preussen och flera stater i Tyskland, i Dannemark och Ryssland; och, då landtbruket utgör Sveriges modernäring, och således är den vigtigasle delen af allmänna hushållningen; så anse Utskotten det vara desto mera nödvändigt, att Landtbruks-Academien fortfarande existerar, som den utgör en föreningspunkt för inhemtandet af de åtgärder och den erfarenhet, som, med hänsigt till jordbruket och dess binäringar, i Rikets olika delar företagas och samlas. Utskotten få alltså, med åberopande af hvad Utskotten här ofvan anfört, vördsamt tillstyrka: att det i ofvanberörde motioner väckta yrkande om Landtbruks-Academiens indragning måtte förfalla. Men då en del af de medel, som blifvit använde till uppbyggandet och underhållandet af Landtbruks-Åcademiens byggnader, utgjorts af statsmedel, samt Academien är att anse såsom en Rikets allmänna inrättning, finna Utskotten Academiens räkenskaper böra af Revisionen för Stats-, Bancooch Riksgälds-Verken granskas, hvadan Utskotten, med anledning af ofvanberörde motioner, vördsamt hemställa, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Landtbruks-Åcademiens räkenskaper, med dertill hörande handlingar, måtte varda i och för en sådan granskning öfverlemnade till Rikets Ständers hädanefter sammanträdande Revisorer.
Utskottet d. 1 Junit 182g. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande N:o 43, rörande förklaringar och tillägg i Kongl. Kungörelsen af den 17 Mars 1824, om Oeconomiska Besigtningar å Kyrkoherde-Boställen m. m. Nämnde Betänkande liar af Vällofl. Borgare-Ståndet Blifvit Bifallet, hvaremot detsamma Blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Hög v. Preste-Ståndet samt Heder v. Bonde-Ståndet återremitteradt; och Bar Oeconomie-Utskottet, på grund af hvad i anmärkningarne blifvit anfördt, dels om en genom Kongl. Kungörelsen af den 17 Mars 1824 åstadkommen förblandning af Administrativa och Domare-magternas åtgärder, och dels om här ifrågavarande författning, såsom förklaring af 2/f Cap. 19 § i Kongl. Kyrko-Ordningen, ansett sig Böra, i förening med Lag-Utskottet, taga dessa anmärkningar i öfvervägande; hvarföre ock de 48 jLagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N. o 36. förenade Utskotten nu få gemensamt Utlåtande afgifva. Hvad först angår frågan om de Oeconomiska Besigtningarnes nytta och nödvändighet, så är den af de fleste, som inom de Respective Riks-Stånden i ämnet yttrat sig, medgifven och vitsordad; och torde de få deremot stridande anmärkningarna höra lillskrifvas mindre en för de controllerande Autoriteterna afsedd beqvämlighet, än den omständighet, att på en eller annan ort så väl de byggnads-skyldige, som vederbörande, hvilka öfver dem böra hafva tillsyn, allmänt uppfylla sin pligt. Laga syn kan visserligen åstadkomma samina nytta, som dessa besigtningar, men är ojemförligt kostsammare, då till densamma erfordras Häradshöfding, Sju Nämndemän, samt Kronooch Consistorii - fullmägtige.
Utdr, d. o Sept. 1834- 'Ättel, denna dag afgifret yttrande, i anledning af Stats-Vtskotteis af Ridderskapet och Adeln återremitterade Utlåtande N:o 225. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Majds Nådiga Proposition af den 2 dennes, 0111 beviljandet af eLt erediliv för bestridandet af de kostnader, som genom farsoten Cholera föranledas. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln vänligen inbjuda de öfrige Riks-Stånden, att med Ridderskapet och Adeln sig förena uti det af Ridderskapet och Adeln: fattade beslut, alt genom en stor deputation till Kongl. Maj:t frambära de tänkesätt, som, i följande, af Ridderskapet och. Adeln godkände förslag till underdånig adress till. Kongl. Majit innefattas. ;. Slormägtigste Allernådigsle Konung! Rikets Ständer, som alltid anse angeläget för Fäderneslandets väl, att Styrelsen och Folkets Representanter med förtroende närma sig till hvarandra, anse detta i synnerhet vigtigt, då stora olyckor hota Riket. Då nu en härjande farsot utbrutit i flera delar deraf, är det således för Rikets Ständer en dyrbar pligt, att till E. Kongl. Majit frambära uttrycken af den djupa bedröfvelse Rikets Ständer känna öfver den olycka, sorn sålunda träffat landet, oell sitt varma deltagande uti de för E, Kongl. Majit derigenom uppkommande bekymmer. Som Rikets Ständer, genom åtskilige dess Ledamöter erfarit, att uti åtskilige landsorter förskräckelsen föranledt, , dels menigheter, dels local-autoriteter till vidtagande af åtgärder, fcr att spärra, eller genom quarantaiher försvåra communicaticHnen orter emellan, anse de sig böra begagna detta tillfälle, att inför E. Kongl.
S. D. Föredrogos och biföllos Stats-utskottets nedannämnde den 19 dennes e. m. på bordet lagda Utlåtanden: j\:o 18, i anledning af väckta motioner, att de extra anslag, som af Rikets Ständer för allmänna arbeten m. m. beviljas, må fastställas till utgående under fyra år; och N:o 19, i anledning af väckt motion om inköp för statens räkning af hälften utål de bruksegaren Elsvik tillhöriga silfvergrufvor i Lindes socken af Örebro län. 26 Prof.-utdrag den 22 Januari 1848. S. D. Föredrogs och bifölls Banko-utskottets den 19 dennes e. m. på bordet lagda memorial N:o 10 med hemställan om afskrifning af 2.ne från banken utgifna odlings-lån. S. D. Yid föredragning af Lag-utskottets den 19 dennes e. m. på bordet lagda Utlåtande N:o 1, i anledning af verkställd granskning öfver Rikets Ständers Justitie-ombudsmans embets-förvaltning under den sedan sista riksmöte förflutna tid, fann Ridderskapet och Adeln detta Utlåtande icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogos och biföllos Lag-utskottets nedannämnde den 19 dennes e. m. på bordet lagda Betänkanden och Memorial: N:o 2 i anledning af väckt motion angående förändring af den i Kongl, förordningen den 16 November 1841 för fylleri och dryckenskap bestämda påföljd; N:o 3, i anledning af väckt motion, angående dels förändring i tiden för de så kallade små protokollernes insändande till Hof-rätterne, dels ock utvidgning af samma prokoller; N:o 6, i anledning af väckt motion angående ändring i författningarne om bysatt ning; samt N:o 11 om arfvode för ökad kansli-personal.
Rne, mot hvilka det vore möjligt att göra en sådan tillämpning; och en värd talare har midt emot, hvars anförande pä förmiddagen innebar en fullkomligt conscqveut och parlementarisk utveckling af talarens begrepp, har yrkat tillämpning af denna § mot en af de rådgifvare från den förflutna tiden, som ännu står vid Konungens sida. Jag medgifver den värda talaren och dem, sorn dela hans åsigter, alt han fullkomligt logiskt och parlementariskt ledt sig till denna punkt, och jag kan icke bestrida all möjlig anledn. till det yrkande, som af dem blifvit gjordt; men jag bekänner uppriktigt, att jag ej kan biträda denna mening , ehuru den måhända skall Den 3 Juli e. ra. 2S7 stall af den större allmänheten anses riktig. Olyckan vill, — jag anser det verkligen för en olycka, — att jag om denne statsmans förhållande i de klandrade åtgärderna äger en kännedom, som det icke är mig tillåtet att meddela. Jag vet, att denne statsman, så mycket hans krafter medgifvit, sökt afvända allt det obehag och allt det inconstitutionella , som nu lägges honom till last uti en viss fråga, och jag beklagar högeligen, att denne ministers förmåga icke har sträckt sig nog långt, för att tillåta honom här lika otFeniligt uppträda, sorn denne person har ansett det för sig önskligt vara. Örn så vore, — och hvarföre skulle det icke kunna så vara, — så hade måhända mot honom undanfallit den enda anmärkn.punkt, hvarföre man mot honom yrkat den hårdaste dom, som någonsin träffat en Konungens rådgifvare från detta rum. Min känsla säger mig, att denna dom, för första gången tillämpad, icke bör träffa Frih. Stjerneld , en raan, om hvars ärligt Svenska och redliga tänkesätt jag anser mig öfvertygad; men uppriktigt beklagar jag, att denne man förenat sin politiska existens med ett systeme, som rättvist måste förkastas af nationen •, och såvida det icke kan blifva möjligt för denne Statsminister att här uppträda för att försvara sig, så fruktar jag, att han måste underkasta sig den politiska dom, som bör drabba en politisk Corporation samfäldt.
Statens ärlighet verka mera än man tror på välståndet i alla af. seenden; liksom enl Enskilt genom sin Credit och precision bäst uppehåller sina affairer. Det är för min fattning endast den illusoriska välmågan, som genom Amortissements Operatio, ner inskränkes, och pål denna slags rikedom önskar jag lifligt, 2tt mitt Fädernesland alltid må blifva utmärkt fattigt. Det är sannt! kunde Sedelstocken till sitt nuvarande qvantum i en framtid realiseras, det är utan devalvation, inlösas med Specie, eller skaffas Specie Credit, visserligen skulle jag oändeligen helldrs 328 Ben 35 April. tillsfyrka det, men hvem ser ej en absolut omöjlighet deruti, dä den nu varande SilfverFonden ej torde öfverstiga ^'.del af CreditPrpperens belopp? Således oell då jag ännu cj kunnat öfvertyga mig att Statens belägenhet är så förtviflad, att en Cession eller Devalvation, den man så gerna vill kalla Realisation, lrör beredas, utan tror att den vore både skamlig och våldsam emot tvänne gånger förut innom 40 år gäckade Medborgare, hvilka bona fide ägt verkliga besparingar, som utgöra den sanna Rikedomen, kan jag ej nog beklaga, att Utskotten tyckes utgå från den grundsats, att ingen Amortissement, äfven efter den mäst granlaga inskränkning, och i bredd med besparingar och lif vad Industrie, får ske. Förtroende och säkerhet äro bufvodvilkor vid én Finance-Reglering: Den bör ofelbart utsätta terminen lor en ny sakernas ordning. Allt borde der syfta, att reda Staten från sin Skuld och emellertid borde uppskjutas med anslag , främmande för detta hufvud-ändamål. Jag hade derföre smickrat mig med det hopp, att i den så länge efterlängtade Finance-Planen finna Stats Reglering utan Cession utredd och medlen dertill uri en fattlig Tableau framlagde.
Och de ha ej det ringaste att sätta häremot annat än kyrkofäder, concilier, bruket och den kraftigaste af alla artiklarne i deras trosbekännelse, denna nemligen: Vi äro de flesta, som så tänka, derföre är det sanning”. För dem, som äro något förtrogna med Luthers skrifter, är det lätt att igenkänna den reformatorn egna ton i nyssanförda ord. Det är allmänt, kändt, alt Melanchtou sednare i sin Apologia Confessionis Auguslanae förklarade, att endast s. k. rilevocali lingö förvalta sakramenten. Mindre bekant torde deremot Kalholikernas härå afgifna svar vara. De sade nemligen, att rite vocali vore endast deras prester, hvilka undergått alla de i kanoniska stadgarnc föreskrifna prof och ceremonier. Romerska kyrkan har, som bekant är, bibehållit de Levitiska. begreppen om offer och offrare, d. v. s. prester. Protestanterna hafva förkastat allt detta såsom lära, men uptagit mycket. deraf såsom form, hvaruti, ingenting ondt egentligen ligger, endast att man ej låter Or,dets embete intaga en alltför mycket officiell, isolerad, af ali slags lekmannaverksamhet oberoende ställning. Huru Luther på sednare tider bedömde lilhurgiska förhållanden, finner man på ett annat ställe af hans skrifter (Gerlachska uplagan 23:dje del. pag. 52), der han, efter aft hafva yttrat sin mening om huru den Kristna messan och gudsljensten borde hållas, slutligen yttrar: ”Så är vår tanke om messan; men i allt detta mäste man taga sig till vara att icke af friheten göra någon lag, eller nödga folk att synda, om de göra något på annat sätt eller utelemna något, endast att de lemna instiktelseorden orubbade, och att allt sker i tron. Ty ordningen hos de Kristna, d. ä. de Frias barn, skall vara så beskaffad, att de densamma villigt och af hjertat gerna iakttaga, men likväl hafva makt att ändra den så ofta och på hvad sätt dem behagar.
Men dervid har Rosenstein förgätit, utom åtskilligt annat, sjelfva det ursprungliga corpus delicti: Kellgrens första utslag öfver ”Passionerna”. Der förkunnades uttryckligen, att detta skaldestycke hade varit ”berättigadt till det större priset, om det icke varit bundet i ett orimmadt daktyliskt versslag” (Hexametern), stridande mot den i Vitterheten allmänt godkända Smaken”; hvadan Sällskapet (Utile Dulci) ”ej trott sig, genom en sådan belöning, oinskränkt böra gilla en likaså vådelig som onödig nyhet”. (Sv. Siare och Skalder, Del. IV, sid. 183). Så smädeskriften i ”Litterarischer Anzeiger”. På hans otacksamhet förtäljes der t. ex. följande prof. Kellgren lät sig af en gammal vän, som för hustru och barn behöfde förbättring af sina inkomster, föras till en guldsmedsbod för att der på vännens bekostnad utvälja en hop silfver, mot löfte om rekommendation hos Statssekreterarn (Schröderheim?). Den arme sökanden – tillika Swedenborgian och Alchemist – gjorde sedermera bankrutt, i följd af de mutor, genom hvilka han ändtligen vann sin önskan. Då utkorade Kellgren honom till ett ämne för spelöje; till hufvudföremålet för poemet ”Man äger ej snille för det man är galen”(!!!) Enligt Nordenskjölds beskrifning, uttryckte hans ögon, i förening med hans ”schwarzgelben Gesichtsfarbe”, idel afund; hans ”neidischer Charakter” hade äfven gjort näsan spetsig och läpparne ”auf beider Seiten hinabgezogen, wie man es bei Unglücklichen oder Bösewichtern (!) findet; sein Lachen war das Lachen eines Schalks”. – Det sista draget är tvifvelsutan rigtigt träffadt, eller i tillförlitlig följd af denne målares egna erfarenheter. Det s. k. Gahns lilla hus, andra våningen. ”Sv. Siare och Skalder”, Del. IV, sidd. 277, 278.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet varda bifallet» Stockholm den ij Juli 1 S/jo.. Ant. till Exp. Utsk. den 17 Juli, kt. ii f.’ nji Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss af Utskottets, under N:o 96, afgifna Betänkande. (T»gs Afd.) Vid föredragning af Siats-Utskottets Utlåtande N:o q6, angående Rikets Ständers, sedan sista Riksdag, församlade Revisorers Berättelser örn granskningen af de under Kongl. Gommerce-Coilegii förvaltning ställda SCats-UtsJcottets• Memorial, Tf:ri.s a55 & 234. 3 fonder, har Wallof}. Borgare-Ståndet, som i öfrigt bifallit de af Utskottet i detta Utlåtande gjorda framställningar, under den 3 innevarande månad till Utskottet återremitterat 5:te §, 2:dra punkten och r3:de § af detsamma. Dock, som berörde Utlåtande i sin helhet blifvit bifallet af Höglofl, Ridderskapet och Adeln, den 3:dje, af Högvördige Preste-Ståndet, den 5:te oc h af 11 edervärda Bonde-Ståndet den 20 nasti. Juni, så anser sig Utskottet icke kunna ingå i något vidare yttrande, i anledning af de sålunda utaf Borgare-Ståndet återremitterade, men genom de 3:ne öfriga Riks-Ståndens beslut, enligt 7 5- § Riksdags-Oi dningen,. redan afgjsrda frågor. Stockholm den 17. Juli iS/^o.. Ank. till Exp. Utsli. den Juli, kl. 11 f. m. Memorial, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 153. Stats-Utkottets Utlåtande N:o »53,. angående väckt fråga om föreniug af Rrksgälds-Contoirets och f. d.