Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till det första slaget räknas: medel, tillhöriga Staten samt dess allmänna verk och kassor, do under Stockholms stads Styrelse hörande embetsverk och kassor, allmänna inrättningar, välgörenhetsanstalter, konkursmassor samt alla med beräkning af vinst för den enskilde grundade stiftelser och bolagsföreningar, äfvensom enskilde personer; till det andra: dels medel, insatta af Banko-styrelsen å särskilda räkningar för vissa bestämda föremål, såsom till anslag åt de i § 178 af Reglementet uppräknade personer, till förlag för Tumba bruk m. m., dels iåneoch kreditivförlag, anvisade åt Diskonterne, Filialbanker, Kommers-kollegium för Manufaktur-diskonten samt Jern-kontoret, och till det tredje slaget, medel, insatta mot utbekomna postremissvexlar och förskott till förstärkning af postvexelräkningen. Banko-Utskottets Betänkande \:o å5. 23 Å det första slaget af depositioner är grundad cn del af den sedclutgifning, som saknar motsvarighet i metallisk valuta och för dessa depositioner erlägges ej ränta till insättarne. Såväl härutinnan, som jemväl i det hänseendet, att de insatta medlen skola, vid anfordran, insättarne tillhandahållas, särskilja sig berörda depositioner från dem, som emottagas i Diskontoch Lånekontoren. Dessa sednare insättas på viss, vid insättningen, bestämd tid, eller att, efter föregången uppsägning, å någondera sidan, betalas och mot ränta; hvadan Diskontoch Lånekontoren i utlånings-rörelsen använda sådana depositioner. För en del af de depositioner hvarom nu är fråga, erlägga för närvarande depouenterne till Banken folii-afgift för räkningsförandet, men sedan desse deponenter numera kunna på uppoch afskrifnings-räkning mot ränta hos Diskontoch Lånekontoren verkställa dylika insättningar, har Utskottet delat den af Bunkofullmägtige uttalade åsigt, att folii-afgift hädanefter ej bör vederbörande affordras.
Då Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ns Betänkande år 1841, rörande väckt fråga om prygelstraffets afskaffande, afgafs, innehöll detsamma ett förkastande af motionen, utan att en enda reservant anmälte sitt missnöje med utlåtandet — oaktadt — märken det väl, M. Hrr, — Utskm i detta Bet:de gemensamt förklara att de »ogilla användandet af sådana kroppsstraff, som förnedra menniskan samt verka icke till den brottsliges förbättring, utan till hans förhärdelse», och derefter uttala sitt förmenande, att prygel »hörer onekligen till ofvannämnde art af straff.” Behöfver jag påminna Eder, M. Hrr, att det var detta Utsk., hvilket gjorde sig så sorgligt ryktbart genom att motarbeta spö- och risstraffens afskaffande, och som till stöd för sitt utlåtande i prygelfrågan naivt bekänner: »att IJtsk:t ej skulle tveka att föreslå dess afskaffande helt och hållet, om ej Utsk:t funne åtskilliga betänkligheter deremot miila, hvilka till en stor del ävo af samma beskaffenhet som de, hvilka hindrat Utsk:t att tillstyrka spö- och risstraffens försvinnande ur allmänna strafflagen.» De »betänkligheter», vid hvilka fästades så mycken vigt, reducerade sig slutligen till blotta hjernspöken, åtminstone för att döma af frågans slutliga behandling och lösning. Jag lemnar osagd t, om det var för att mildra intrycket af ett afslag eller smeka en opinion, hvars påtryckning hade någon likhet med atmosferens nyss före ett åskväder —- som Utsk:t, sedan det förklarat sig ej kunna för det närvarande tillstyrka prygelstraffets afskaffande, likväl ansåg sig skyldigt uttala denna sin mening, »att denna svåra och kränkande straffart icke bör annorlunda än efter domstols utslag få tillämpas och följaktligen icke må kunna af förman eller befälhafvare åläggas.» Detta var visserligen att beträda en medelväg, upptrampad af »teckenförbidande neutrer».
Om i en framtid Sverges jernförädling samlar sig i större verkstäder vid segellederna och kusterna, samt till följd deraf de skogar, som nu vid spridda verkstäder användas till stångjernsberedning, med större fördel skulle kunna förbrukas till tackjern, så måste föreningsbanan underlätta en sådan förändring derigenom, att den från Norbergs rika jernmalm sfält, dit en redan färdig mindre jernväg leder från Engelsberg, kan tillföra skogstrakterna i Skinskattebergs, Heds och Gunnilbo Socknar samt andra orter malmer för billigt pris. I sammanhang med hvad Kommittéen sålunda yttrat och förordat rörande anläggning på statens bekostnad af en föreningsbana ifrån Brovallen på Norra stambanan till Frövi station på Köping-Hults jernväg, anser Kommittéen sig böra i underdånighet till besvarande upptaga en till Kommittéens underdåniga utlåtande under den 15 sistlidne Juli i nåder remitterad ansökning från kommitterade för Lindes, Ramsbergs och Nya Kopparbergs bergslager i Örebro län om nådig proposition till Rikets Ständer, rörande understöd för anläggning af jernväg emellan Lindesberg och Frövi. Sökandena hafva uti denna underdåniga ansökning begärt ett låneunderstöd af af 600,000 R:dr R:mt eller § af den anläggningskostnad, som enligt af Civilingeniören 105 Sjögren, före sistliden riksdag upprättade planer oell kostnadsförslag, ansetts erforderlig för en jernväg emellan Lindesberg eller sjön idossvalens södra ända och Frövi station på Köping-Hults jernväg, samt således i samma hufvudrigtning, som uti förestående förslag rörande statens föreningsbana emellan Frövi och Norra stambanan blifvit utstakad för dess sydligaste del.
I aaret 1840 skrev Henrik Wergeland til digteriiiden Fredrika Brenier: B politisk energi e. abgeschinaclit hos en kvinde og noget prodnctivt geni liar endnn ikke vist sig inden könnet hos os 2) Lidet mede ' lian dengaiig a t Iiaiis egen söster, Camilla, skulde blive dette produktive geni og paa en maade niere iiimkelig inden könnet end Henrik Wergeland blandt inzend. Thi efter Henrik Tvergeland kom Björnsoii og Ibsen, men efter Caruilla Collett er endnu ingen norsk forfatterinde konimen, soiii kan inaales ined, endsige overgaa liende. H m rager endnu op over alle andre som det eneste store t r s .i skoven. : ':) Ligesoin Fredrika Brenier havde frii Collett allerede et anseet iiavii i literatiiren - skjönt anonym - da hiiii tog op kviiidernes sag soin sit bevidste og udtalte inaal. Vistnok er limdes hele forfatterskab en klage, en veltaleiide, dybtfölt, gribeiide klage over kvinderiies kaar, men i heiides förste, rent litersre og estlietiske vaerker, er teiidelitsen neppe bevidst; de er kuli et sterkt udtryk for en sterk personlig fölelse, de gaar ikke iidenfor privatlivets eiieinzerker, de holder sig til familjeliv og selskabsliv og lienter sine dybe farver og sine gribende toner f r a mislighederne i forholdet mellein inand og kvinde. Men ved det sterke indtryk hendes böger gjorde, przget som de er i en form, hvor magt er parret med gratie, humor med dyb fölelse - banede de veien for rnere.
Fartyg förfärdigas, och der Skog utgör deras liufvudsakliga ägendom, samt dess användande nästan deras enda Näringsutväg. Utskottet tror altså, i likhet med hvad i Högvördiga Fräste. Ståndet blifvit anfördt, Skeppsbyggerierne i Ri. kets Norra orter i synnerhet förtjena att uppmuntras och understödjas. Och, då SkeppsWarf, såsom privilegierade af Kongl. CoinmerceGolIegium, sålunda kunna anses derunder sorterande, torde Förvaltningen af ifrågavarande medel, lämpligast bemälte Kongl. Collegium tillhöra; hvarvid Utskottet tillika hemställer, om icke följande regleinentariske Föreskrifter dervid borde äga rum: Att hvarje Lansökande SkeppsWarfsAgare ålåge, att vid årets början, med biläggande af vederbörande Skeppsmätares betyg öfver den sökandes tillverkning det föregående året af däckade på Cravel byggde, biloch bolfardige Fartyg, öfver sw Lästers drägt och med StatsUtsiottets Bettinkanden. bestämd Upgift af Fästetalets belopp, insända, till Kongl. CommerceColleginm sin ansökning om Fån af ifrågavarande Fond: Att, sedan sådane behörige Ansökningar inkommit inom viss bestämd tid, hvarefter någre vidare Fåneansökningar icke borde komma under pröfning, CommerceCollegium skulle i grund af sammantagne Fästetalet på de sålunda anmälte det förflutne året nybyggde Fartyg, jemfördt med denne Fonds, för året disponible belopp i Kanken, samma belopp, efter en lika grund, de sålunda Fånberättigade Skeppsbyggerierne imellan fördela: Att desse Fån, hvarå betaltes 4 procents årlig ränta, sorn vid Fånets emottagande, för hvarje år förut erlades, borde på det sätt meddelas, att Fåntagaren skulle efter ett års förlopp, sedan han detsamma erhållit, inbetala hälften deraf, och vid det andra årets slut, den återstående hälften, på hvilket alt Fåntagaren vore pligtig, att innan Fänet erhölls, afgifva till CommerceCollegium dess ovillkorliga försäkran och förbindelse, samt: Att till säkerhet för desse
Med anledning af Kongl. Majrts nådiga tillkännagifvande, att Kongl. Maj:t i anseende till ordningens och lugnets störande inom hufvudstaden unden sistlidne Mars månad, funnit sig föranlåten att förstärka härvarande garnison, hafva Rikets Ständer å Riksgäldskontoret till Kongl. Majus nådiga disposition anvisat en kreditivsumma af etthundrafemtiotusen riksdaler, för att, i mån af behof, kunna emot framtida redovisning användas för de kostnader, hvilka genom omförmälde, till hufvudstaten inkallade garnisonsörstärkning, komme att Stats-verket tillskyndas. § 7. Det för inhemska fårskötselns och ullproduktionens befrämjande å Riksgäldskontoret anvisade kreditiv, må, inom detsammas förut bestämda belopp, eller Trehundratusen riksdaler, emot tre procents årlig ränta för derå yftade summor, fortfarande intill nästa Riksdags slut begagnas för låne-understöd åt Schäferi-ägare m. fl.; kommande ulldiskontfomlen att äfven framgent vara Riksgäldskontoret ansvarig för återbetalningen af hvad å detta kreditiv är eller kan blifva lyftadt, äfvensom för godfgörandet af derå upplupna eller upplöpande räntor. s Stats-Utskottets Memorial, if.o 310. § 8. Det till underlättande och befrämjande af ackords-regleringen inom arméen beviljade, och å Riksgäldskontoret anvisade,1 räntefria, kreditiv må, för detta ändamål, emot Direktionens öfver Arméens Pensionskassa fortfarande ansvars-förbindelse för de lyftade kreditiv-medlens behöriga återbetalning, begagnas till ett belopp af högst Etthundratusen riksdaler, deruti inberäknad den häraf för närvarande lyftade summa. De å detta kreditiv lyftade medel skola ovilkorligen Riksgäldskontoret ersättas, i den mån dertill afsedda tillgångar blifva för bemälde Direktion disponibla. Vid kreditivets ytterligare anlitande, eller då Fullmäktige eljest så äska, böra, genom
Statsof/i Banko-Utskottens Utlåtande, N:o SO. 5 Under förutsättning af Rikets Ständers bifall till hvad Utskotten nu tillstyrkt oell föreslagit, fä Utskotten derjemte hemställa: alt 8 § uti den, enligt Kongl. Kungörelsen den ti December 1835, af Rikets Ständer fastställda Instruktion för deras Revisorer öfver Bankoverket samt (3 § uti den, vid riksdagen åren 1810 oell 1841, af Rikets Ständer utfärdade Instruktion för samma Revisorer vid granskningen af Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning, måtte erhålla följande lydelse, hvilken, utom den här ofvan tillstyrkta förändring i hästantalet och traktaments-béloppet samt en tillagd, från Kongl. Resereglementet al den 5 Juli 1827 hemtad bestämmelse i fråga om resedagarnes beräkning, för öfrigt öfverenstämmer med sistnämnde §:s nu egande redaktion: Jemte det hvarje Revisor bestås skjuts efter två hästar (rån sitt hemvist till Stockholm samt tillbaka, ega Revisorerne att uppbära traktamenten af fyra Rdr Banko om dagen, så val under sjelfva revisionsförrättningen, som under framoch återresan, efter beräkning af åtta mil för hvarje resedag och med iakttagande, att, derest fniltalet icke jemnt motsvarar resedagarne, må för öfveiskottet, så vida det uppgår till minst en mil, ytterligare beräknas en dags traktamente: kommande hädanefter, likasom hittills, halfva beloppet af dessa traktamenten och resekostnader att at Banken (jRiksgälds-kontoret) godtgöras. I händelse den nu föreslagna förändringen i afseende på resekostnadsoch traktaments-ersättningen för Rikets Ständers Revisorer af Stats-, Bankooch Riksgälds-verken varder af Rikets Ständer beslutad, torde jemväl detta beslut böra tillämpas vid revisio nerne af Banko-diskonten och Lånekontoren samt följaktligen 7:de punkten i deri, enligt Kungörelsen den 27 Febr. 1835, utaf Rikets Ständer gillade och antagna ”Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-diskontverket jemte f. d.
Den 14 September t*, in. 299 af elt rum i Riksens Ständers Protocoller. Hvad Herr af Billberghs anmärkning angar, finner jag visserligen rubriken af Betänkandet vara sådan lian uppgifvit, naen jag har alltid satt mindre värde på rubriken, än på sjelfva Betänkandet och reservationerna, och jag har af dessa funnit, att det varit fråga om något mera. Jag ansåg derföre min pligt såsom Ståndsledamot fordra, att med återremissen förena en önskan, att Utskotten ville föreslå Rikets Ständer, att i en underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla, det Tullverkets räkenskaper måtte föras så, att den directa och indirecta handeln med hvarje olika Stat kunde genast utrönas. Jag har ej klandrat räkenskaperna, eller trott något vara försummadt af Utskotten, utan endast önskat en sådan förändring, hvilken jag ej ansåg för en ny motion, men blott en önskan, hvilken borde få åtfölja den återremiss, hvilken jag trodde höra beviljas, på det Rikets Ständer måtte blifva i tillfälle att känna de goda rösultaterne af den ingångna Tractateu. Man har lagt mycket mera vigt på mitt yttrande om det mynt, hvari räkenskaperna fördes, än jag sjelf ville gifva deråt» Jag visste väl, att räkenskaperna fördes i Svenskt Banco, men jag ville endast bevisa, att det var omöjligt att på ett sådant mynt grunda några tillförlitliga uppgifter om handelsbalancen, och jag önskade att Utskotten måtte derom yttra deras 3oo Den »4 September e. m. tanka. Jag anhåller om återremiss af Betänkandet, Herr Munck af Rosensköld: Friherre Åkerhjelm har instämt med Herr af Billbergh i tydningen af mitt yttrande om Finska HandelsTractaten. Jag har sagt, att af 2:ne Makter, som sinsemellan antagit reciprocitets-systemet, i afseende på nedsättning af införseltullen, den hade största fördelen deraf, som tillförde den andra den största qvantiteten af varor. Friherre Åkerhjelm har äfven sagt, att det kommer an på, huru mycket af dessa varor säljes.
Vid jemförelse af förenämnde klassifikation med den afgifne Berättelsen, hvilken Utskottet funnit ega sådan fullständighet, alt derigenom förhållandet med hvarje serskildt lån blifvit klart utredt och framlagdt, har Utskottet, för sin del, nämnde klassifikation gillat och godkänt, med iakttagande allenast vid klasserne 2, 4 och 5 deraf, a) att, i anseende till de förändringar, som efter Berättelsens afgifvande med några lån inträffat, och sedan å 3:ne lill 2:dra klassen hörande lån slutlig utdelning Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 82. 5 från urarfvaboet erhållits med tillsammans R:dr 54: 40. 9, 7 st. af de i denna klass upptagne lån, tili återstående belopp al M:dr 3,205: 46. 5, numera rätteligen böra till 5:te klassen hänföras; b) att från beloppet af de uti 3:dje klassen upptagne lån afgå R:dr 83: 27. 10, utgörande den å ett lån numera inbetaldta kapital-återstoden; samt c) att, med afseende å förekomne serskilde omständigheter, 6 st. i 4:de klassen antecknade lån å tillsammans R:dr 3,884: 16 tillsvidare böra fortfarande inom linien balanseras. Till följd häraf och enär något annat skäl för bibehållande af öfrige 162 st. lii! 4:de klassen hörande lån, hvaraf ganska många varit balanserade sedan första åren efter Diskontverkets inrättande, ej förefinnes, än att å hvartdera lånet en eller annan af gäldenärerne ännu lefver, men sedan längre tid tillbaka befinnes i utblolladt tillstånd, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte bevilja afskrifning : af ej mindre de vid klassifikationens upprättade till 5:te klassen bänförde 40 st. lån å tillsammans R:dr 27,711: 36.
Utskotten icke varit i tillfälle att nog tillförlitligen och fullständigt utreda förhållandet med ifrågavarande Helgonskyld eller den rätt på grund hvaraf de inom Lunds Stift belägne Städers skolor åtnjutit och för lärares underhållande åtnjuta Helgonskyldskorn från de inom tvänne mils afstånd från samma städer varande församlingar; men Utskotten synes det billigt, att då den helgonskyld som af öfrige församlingar inom Stiftet, jemlikt högstberörde Kongl. Bref af den 24 Mars 1824, bordt utgå till Lunds Cathedral-skola, blifvit vid dessa församlingar bibehållen, under vilkor, att till folk-undervisningens befrämjande inom församlingarne användas, jemväl ifrågavarande inom 2lne mil från städerna belägna landtförsamlingar få åtnjuta enahanda förmån; och få Utskotten med anledning deraf vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes, efter anställd undersökning, dels om den rätt, på grund hvaraf i Lunds Stift varande Städers skolor åtnjuta helgonskyldskorn af de inom 2ine mil från städerne belägne Landtförsamlingar, och dels till huru stort belopp denna helgonskyld till skolorna utgår, låta vid nästinstundande Riksdag till Rikets Ständer öfverlemna den Nådiga Proposition i ämnet, som Kongl. Majit kan finna vara af omständigheterna påkallad. Stockholm den i3 Maj 1845. Bih. lill R. St. Ank. till Exp.-Utsk. d. i3 Maj, kl. 6 c. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga att afgifterna för skolväsendets ordnande måtte gemensamt med hronoutskylderna uppbäras. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har till behandling: fått emottaga en af Herr Biskopen Hallström inom Högv.
Någon närmare bestämmelse af säkerheten lärer icke K. M. kunna gifva, såvida Han ej sjelf i hvarje specielt fall vill pröfva de sökta lånen, hvilket man lätt inser vara omöjligt, utan måste den speciela pröfningen huruvida den erbjudna säkerheten kan anses antaglig, Den 15 Mars e. m. 489 öfverlemnas åt de ansvarige embetsman, som utgöra lånestyrelsen. Men om nu i ordagrann öfverensstämmelse med hvad StatsUtsk. föreslagit, K. M. utfärdade ny föreskrift, hvarigenom Manufakturdiskontens säkerhet för derifrån utgifna laus behöriga återbetalning, på ett i möjligaste måtto tillfyllestgörande sätt betryggas, samt dylika kapitaloch ränteförluster, som diskonten hittills måst vidkännas, så vidt utan åsidosättande af de med ifrägvar. lån afsedda ändamål sig göra låter, för framtiden förekommas; så fruktar jag för, att lånestyrelsen fick ett nytt band hindrande dess nya pröfning af säkerheten, ty om den, såsom jag bekänner vara förhållandet med mig, i första rum afser erforderlig säkerhet, utan afseende på om derigenom mången fabriksägare endast skulle få tillgodonjuta en ringa del af den lånerätt, hvilken utgör fondens föremål efter bestämd klassifikation, att tilldelas honom, så skulle genom det af Utsk. tillagda vilkoret, en inskränkning upkomma i vår rätt att afslå ett sökt lån inom gränsorna af sökandes lånerätt, der vi kunde äga betänkligheter vid säkerheten, och dymedelst lättligen förluster upkomma. Då jag sålunda visat, att den föreslagna skrifvelsen både saknar all anledn. och i händelse af nådigt bifall kunde föranleda förluster, anser jag mig hafva fullt motiverat den framställning, hvarå jag nu anhåller om propos:n, att R. o. Ad. med afslag ä Utsk:s hemställan, måtte lägga ifrågavar. punkt af Revisiuns-berättelsen till handlingarne. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Jag lägger visserligen icke mycken vigt på den ifrågavar. skrifvelsen; men det var egentligen med anledn. af den uplysning Hr Rosenblad meddelat, som jag skulle velat upmana honom att tillägga ännu några flera.
Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG till Samtlige Riks-Ståndens $ Protocoll* Innehållande de Handlingar, Hvilka till Riks-Stånden blifvit aflemnade, såsom Konungens Nådiga Propositioner, Riksens Ständers Utskotts Betänkanden och Förklaringar, samt Riks - Ståndens Protocolls - Utdrag vid Urtima Riksdagen i Stockholm 1825, Åttonde Samlingen. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande. 2,:dra Bandet, STOCKHOLM, Tryckt hos Elmén och Granberg, J. P. Lindks Enka, F. B. Nestius, Z. H(eggström, A. E. Ortman, samt a Ecksteiriska och Mar quar riska Boktryckerierne, 1823 och 1824. BIHANG till samtliga Biks-Ståndens Protocoll Vid Lagtima Riksdagen i Stockholm 1823. ' !* Åttonde Samlingen, innehållande Allmänna Besvärsoch Ekonorai^Utsfottets Betänkanden. Sednare Bandet. 9»-o <***. aoooeoooöcooaoooooo o 0000000a coooocoo v». STOCKHOLM, 1823, hos Zacharias Haeggström. ' : JV:r 142. Ankom den 11 Juli ig2§i Xjtlåtande, rörande väckt fråga, otti stadgandet af vissa föreskrifter, i afseende på upprättandet af Debetsedlar och meddelandet af förbud för Häradsskrifvare, att fordra betalning för Abo förändringars antecknande i Jordboken, samt gamla och bräckliga personers uteslutande ur Mantalslängden, ti Memorial, soot tlederv.
Dessa handlingar tryckas serskildt, såsom ett Bihang till Riksförsamlingens Protokoll, och utgifvas under ExpeditionsUtskottets uppsigt. § 80. Svenska Folkets urgamla rätt, att sig beskatta, utöfvas af Riksförsamlingen allena vid allmän Riksdag. § 81. Vid hvarje Riksdag läte Konungen för Statsutskottet uppvisa Stats-Verkels tillstånd i alla dess delar, till inkomster och utgifter, fordringar och skulder. Skulle genom Traktater med främmande Makter några medel Riket tillflyta, skall för dem på lika sätt redovisas. § 82. Vid hvarje lagtima Riksdag läte Konungen, antingen då Riksdagen enligt 64 § öppnas, eller sist inom fjorton dagar derefter, till Riksförsamlingen framställa hvad, på grund af Rikets och Stats-Verkets tillstånd och behof, kan tarf vas utöfver de ordinarie inkomsterna, och huru stort belopp må genom Bevillningar fyllas. Vill Konungen vid urtima Riksdag sådan framställning göra, vare om tiden lag samma. § 83. Sedan Stats-Verkels behof blifvit af Riksförsamlingen godkända, anvise Riksförsamlingen nödiga medel samt fastställe tillika, huru serskilda summor skola till serskilda ändamål användas, och uppinge dessa summor under bestämda Hufvud-Titlar uti Riks-Staten. § 84. Dessutom böra, för oförsedda händelser, tvänne serskilda tillräckliga summor anslås, och till utbetalning å Riksgälds-Contoret anvisas; den ena att vara tillgänglig, då Konungen, tili Rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, sedan liela Siats-Rådets tankar deröfver blifvit inhemtade, finnér den vara oundvikligen nödig; den andra, att, vid infallande krig af Konungen lyftas, sedan Han Stals-Rädet in pieno hört och Riksförsamlingen sammankallat. Ej må Riksförsamlingens förseglade anordning å sistnämnda summa brytas, ej heller summan af Fullmäktige i Rigsgälds-Contoret utbetalas förr, än Riksdags-kallelsen blifvit i Hufvudstadens kyrkor vederbörligen kungjord.
QiBår ©roärb$<DcDen — af QBår 9?erbjijcrne>Drben — af (JBår ^Bafa-DrDen inbegripen i afgiften till j (JBabftena j ^tigémané* (t)Uö 10: — ^KiDDarebref af €arl XIILs SiiDDarebref StiDDarebref af ‘2B&: ©märDS*£>rben. ( ^Wipen j Öppna bref för D^iDöare od) SeDamöter:| af <2Bår ^orDftjernoDrDen. ^BaOflcna - af 2Sår <2Baf«*Orbtn. ^rtgömanö.- l)U$ 2: ) §ullmalter, Sonftitutorialer, sJ}rotocollé*lltDrag nt. m., (jmarigenom embeten, tjenfler, befiällningar od) fpjilor meD merllig lön miD emila, militära, ecclefiajtifa farnt anDra ©tater, af IjmaD namn De mara må, till# fattas od) bortgifmaö, böra fötfeö nteD jlämplaDt pap* per till 12£ procent af lönen (DerunDer inbegripen (Sanjli* gebuf>r å i\ procent) famt i 9i:Dr, motfmaranDe ftgia# penningarne. o Sltföljeö tjenften af eptra orDinarié infomft eller fport* ler af bejtänDig egenflap, få böra äfmen De§a ingå uti löneberäfningen.