Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. täcktes i Nåder låta förständiga Dess Öfver-StåthållareEmbete och öfrige Befallningshafvande, att af alla från dessa Myndigheter utgående allmänna Påbud och Kungörelser, med undantag af sådana, som angå auctioner och efterlysning af förrymde arrestanter samt annat dylikt, bör, inom en månad efter utfärdandet, ett exemplar till Justitiae-Cancelleren och ett till Justitise-Ombudsmannen insändas, dels oek, att E. K. M:ts Befallningshafvande måtte varda förständigade, ej mindre, att i de allmänna Kungörelser, hvarigenom Länens invånare kallas att sammankomma till öfverläggning i ämnen af mer eller mindre allmän beskaffenhet, så omständligt tillkännagifva sammankomsternas föremål, att Deputerade, som försam lingarne välja, må kunna med vederbörliga ooh bestämda Instructioner ftffses, än ock att, i god tid, minst fyra veckor före den blifvande sammankomsten, utfärda samma Kungörelser, på det att vederbörande, som det till öfverläggning förekommande ämnet angår, må ega tillräckligt rådrum att sig betänka och sin öfvertygelse i frågan stadga. Rikets Ständer framhärda etc. 236 Exp. Utsi. Förslag till uriel. Skrifts. Uppl. o. godk. lios Ridd. och Adeln d. 9 Julii 1829* Preste-Ståndet d. 9 Borgare-Ståndet d. 9 Bonde-Ståndet d. 13 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om Latuls-Fiscals-Tjens t emes indragning j vid nuvarande innehafvares afgång. S. A. K.
Hvad kunde väl gifva Banco-Förvaltningen mera förtroende, än den öfvertygelse och det bevis, att Rikets Ständers positiva Förordnande år I8f?i att ingen indragning af den i omlopp varande Banco-Sedelstocken ytterligare skulle ske och att den utelöpande Riksgälds - Sedelstocken ej finge öfverstiga det belopp , hvartill den hade uppgått den i Januarii 181S, vid så det ena, som det andra Riksens Ständers Verk, likmätigt Riksdags-Beslutets 13 och ,15 §§., obrottsligen blifvit efterlefvadt, och har samma grundsatts att ingen permanent förändring å någotdera stället af Sedelstocken intill nästa lagtima Riksmöte skall ske, äfven nu blifvit etablerad. Om ock någon obetydlig temporaire skillnad af Sedelstockens belopp, under afbjelpandet af Filial-Disconternes timade oreda, hända skulle, så kunde orsaken dertill med få ord uppgifvas, och det i synnerhet, om efter en värd Ledamots, Herr Lagmannen Mannarstams tillstyrkande, uppgiften af Sedelstockens belopp inskränktes till Revisorernes tvanne år emellan skeende möten} och hvarmed jag mig lätteligen conformerar, hellst man då tillika blefve underrättad om den medhundna rättelsen af nuvarande penninge-villa och stagnation. Hvad befruktar man för en vådelig indiscretion af Sedelstockens uppgift?
Erskines firma är uttryckligen förbjuden att i sina negociationer inblanda John Hall & companis namn? Det är en ganska viktig sak, sir du. Våra affärer äro inskränkta till bruksoch sågverksrörelse samt utskeppning af järn och bräder. Nå, när nu Erskine lämnade Götheborg år 96, var det, som du vet, fråga om att unge David Carnegie antingen skulle få del i vår enskilda rörelse eller öfvergå till Erskines särskilda contoir. Men jag ville ej släppa Carnegie, ty, sir du, om han skulle själf etablera sig eller flyttas öfver till Erskine & companis contoir, skulle han kunna göra John Hall & comp, verkligt intrång vid järnskeppningen m. m. För att förhindra detta, har jag visserligen ej gjort David Carnegie till vår associé, men jag har höjt hans lön, sir du, sir du. Däremot har jag tillåtit att Jan Lamberg, som sedan 1790 varit på vårt contoir, af Erskine skulle få antagas till biträde åt Mitchell, hvilken fortfarande bestrider Erskine & companis rörelse. Du vet vidare, att vi ha förbindelse med huset Denison & comp i London. Gäspar du redan? Min son, det är ganska tidigt. – Jag kan ej hejda en gäspning, min far. Jag hör på. Jag vet om Denison & comp. i London. Jag ville just tala härom, det intresserar mig mycket. – Det är rätt, min son, tala du, tala du! Säg hvad du tycker! Det finns intet bättre än att vara intresserad. Allt annat är lättlärdt, om man blott har intresset. Det var om Denison & comp, John. Gunga inte på den stolen, den går i stycken – sir du, sir du. Nå, John! – Jo, när du härnäst skrifver till dem, så låt Carnegie begära upplysning om de möjligen känna en Denison, som för ett tiotal år sedan afled i Liverpool. Han hade en märkvärdig mineralsamling. Jag har stort intresse af att veta hvar den hamnat. – Vi afverka skogar i Nerike och Wermland till ett värde af – här ser du siffran. Per år, John! Hvad säger du härtill? – Hvad vill du jag skall säga?
Jag betviflar icke, att lian härutinnan äger erfarenhet, men jag hemställer till honom sjelf lämpligheten af denna upplysning, dä man oupphörligen vädjar till R. o. Ad:s sjelfständighet. Samme talare har vidare anfört, att vid 1844 års riksdag, då han och de med honom liktänkande tillsatte Electorer, Utsk:s ledamöter utsagos med den största moderation. Jag hemställer lill honom, som vid sista Eleclors-tiHsättningen sannolikt icke ansåg sig sorn segrare, huruvida icke moderation ägt rum, ja till den grad, att man från flere häll hört yttras, att man tagit Hr von Hartmansdorffs egna listor. Han har i öfrigt sjelf påpekat en olägenhet af sitt förslag, som jag måhända eljest förbisett, den nemi., att så snart en Elector behöfde permission, hvilket vanligen blir förhållandet med större delen af R. o. Ad:s från landsorten uppkomna ledamöter, hvilka under riksdagen, stundom 1 och stundom 2 gånger, nödgas för vårdande af enskilda angelägenheter företaga resor till hemorten, och vid sådane ofta inträffande förhållanden, skall Ståndet genast sysselsätta sig med eli val en corps. Hvilken tid och hvilket besvär skulle det icke fordra. Hr Björnstjerna har sagt, att slumpen kunde afgöra valen. Jag för min del kan icke föreställa mig något valsätt, der det icke kan inträffa, att rösterne på 2 kandidater kunna blifva lika, och att man således måste lotta. Utfaller lotten icke efter ens åsigter, är man naturligtvis missnöjd, men en dylik motgång måste man under alla förhållanden underkasta sig. Ilan har äfven emot dem, som anse valsättet af R. o. Ad. en corps olämpligt, uppgjort ett förslag, om inrättande, derest jag fattade hans mening rätt, af en valbyrå bredvid Landtm:s-bordet och derjemte uppgifvit, att i allt fall Electors-valet skulle gå för sig lika hastigt som valen till förstärkta Utsk.
Gräset hade varit dunkelt och mörkt, hafvet stilla och alla brunbarkade segel på hamnen hängt slappa till torkning. Då hade händt, att en fjällspets på en gång blifvit yrvaken och illande röd af rodnad: solen hade sett på honom. Därpå hade ett helt fjäll färgats rödt af solen, medan de andra sofvit i sin blågrå och violetta midnattsfärg, och så hade de tindrat och glimmat i halfva landskapet, medan den andra hälften legat i skugga och sömn. En stor skisserad duk — skada att den icke blef färdig! — berättar huru det går till en solig vintermorgon, då hundratals fiskebåtar vid uppseglingspolisens signal på en gång sätta ut i hamnen för att vittja linor och garn ute på Vestfjorden. En sådan morgon och en sådan syn lärer den aldrig glömma, som sett dem. Så hafva vi “Sjödrabbningen i Troldfjorden“, som har sin märkliga historia. Från kejsar Wilhelms älsklingsställe i Nordland — Raftsund — sticker sig en liten smal fjord in mellan höga nästan lodräta fjällväggar. Det är den berömda Troldfjorden. Hände sig en dag 1890, att torsken, som detta år icke gjort så stort »insig» som vanligt, gick upp efter Raftsund och stack i otaliga skaror in i Troldfjorden. Några fiskare stängde den med not och skulle just bereda sig till att på en enda gång bli rika män, då något annat hände. Genom telegrafen blef »stänget» snart kändt öfver halfva Lofoten. Fiskare kommo till i tusental och ville vara med. För att skydda de förstkomnas rätt hade fiskeriuppsyningscheferna mellertid låtit afspärra fjorden med fyra ångare, som surrats vid hvarandra och godt förtöjts vid stränderna med kättingar och kablar. De anstormande fiskarena mottogos med vattensprutning och andra lämpliga medel och hejdades för några minuter. Men snart kokade det nordländska blodet. Ångarne stormades. Sprutorna riktades emot deras manskap. Kablarne kapades. Kedjan sprängdes. Rikligt med stryk bestods. Fiskarena sprängde sig igenom. Gnyet och larmet af striden hördes långa vägar.
Del medgifves, att anmärkningen, det oaktadt, egde sin fulla giltighet, om den nya dispositionen vore främmande föranslagets ursprungliga bestämmelse; men då della anslag åsyftade en förbättring i lärarens vilkor utan församlingens vidare betungande, och den nu väckta frågan hufvudsakligen går ut på samma ändamål, så synes förändringen i formen icke vara af betydenhet, att kunna u'göra hinder för att bibehålla sjelfva saken vid en redan förunnad förmån, om än denna för tillfället skulle föranleda en annars icke ifrågakommaude statsutgift. Under förutsättning, att någon folkskolelärare icke bör, med rättighet till understöd, afskedas, innan han, efter genomgången scminarii-kurs enligt gällande föreskrifter, tjenstgjort minst 30 år och upphunnit en lefnadsålder af minst 55, skulle understöd i omförmälde afseende icke erfordras förr än omkring 20 år härefter. De fall, då ett af fortfarande sjuklighet föranledt afsked kan framkalla tidigare behof, torde jemförelsevis blifva mera fåtaliga. Om således redan nu en fond afsät - 22 Kongl. Majus Nöd. Skrifvelse, N:o SO. tes i ändamål att framdel s använda räntan deraf till ifrågavarande ändamål, så kan fonden under tiden, genom räntans årliga läggande till kapitalet, uppbringas till betydligare belopp. Besparingarue å de vid föregående riksdagar till folkundervisningens befrämjande anvisade medel uppgifvas hafva vid innevarande års början uppgått till 111,588 r:dr 34 sk. 1 r:st. b.ko, och torde vid årets slut utgöra omkring 116,000 r:dr samma mynt, så framt icke innan dess ännu opåräknade utbetalningar af årets anslag komma att ega rum.
Att rätt förena dem, är att rätt philosophera. Erfarenhetens betraktelsesätt yttrar sig i den analytiska methoden, som från det yttre söker väg till det inre , eller från verkningar, dem sinnenas vittnesbörd intyga, till orsakerna och till de ändamål, som äro sjelfva orsakernas principer. Förnuft-skådningens betraktelsesätt yttrar sig i den synthetiska methoden, som börjar från tingens inre och går till deras yttre, eller från deras principer till de sinnliga verkningarnas orsaker, och ändtligen till dessa verkningar. Denna method går således samma gång, som hvarje andesjäls verkliga lif; som hvarje bildnings eller skapelses tillvägabringande (t. ex. plantans inifrån sitt frö, eller kroppens inifrån själen); ja, som verlds-skapelsen sjelf. Den synthetiska methoden är fördenskull, i all philosophisk forskning, den förnämsta; utan hvilken den andra betyder intet. Genom de nämnda kunskapsmedlens förening komma vi till den insigt, att Verlden har ett Upphof, som är Enkelt, Oändligt eller Obegränsadt, och Alltbegränsande; hvars innersta och ursprungligaste väsende innefattar ett evigt Ändamål, som derföre gör sig till en evig Orsak för en ändlös Verkan, med den afsigt, att deraf må uppkomma ett mot Ändamålet svarande och till Ändamålet ledande praktiskt uttryck (Usus: Gagn, eller Nytta, i sin högsta bemärkelse). Men i detta Verlds-upphof är en tvåfald: der visar sig nämligen dels Ändamålets Princip, uppenbarad såsom den rena Orsaklighetens; dels blotta Verkningens Princip, såsom lifvad af den förra och utgörande dess kropp, samt fördenskull den förra underordnad och tjenande. Vid något eftersinnande finnes, att den förra är den enda egentligt eviga; emedan den rentaf består och lefver af sig sjelf. Såsom sådan är den en evig – Själ, samt (såsom evig) sjelfmedveten och sjelfviljande; således till hela sin beskaffenhet Andlig, eller Ande.
Deu häftiga sinnesrörelsen hade varit för mycket för den så svårt pröfvade unga qvinnans medtagna krafter. Läkaren inträdde. Det var en ung man. Han såg något förbehållsam ut, men tycktes liksom angenämt öfverraskad då han mötte Nikifors öppna blick. Denne tilltalade honom på franska och ledde honom fram till sängen. Med verkligt deltagande betraktade den unge läkaren den sjukas sköna drag medan han med sin ena hand stödde hennes alabasterhvita arm och med den andra kände på hennes puls. Kalla omslag m.m. förordnades och läkaren lofvade sjelf gå till apotheket efter ett styrkemedel. Då doktorn gick, kramade den något lugnade Nikifor en bundt sammanvikna sedlar i hans hand. Om en stund återkom läkaren, droppade ur en medhafd flaska några droppar i en thesked och förde denna till Nadeschdas läppar. Hon slog upp ögonen. "Nikifor", hviskade hon sakta, "äro vi på hafvet, jag tycker det gungar så?" Läkaren trädde åt sidan. De hviskade vid hvarandra. Nadeschda tycktes bli lugn och försökte somna, hvilket läkaren tillrådde. Doktorn och Nikifor gingo in i nästgränsande rum. "Min herre", började doktorn efter en liten stund, "er fru är icke farligt sjuk. Snart är hon alldeles rask igen om hon får vara i ro. Se här imellertid edra pengar jag emottager dem icke." "Jag förstår er icke min herre", utbrast Nikifor förvånad, "hvad betyder detta?" "Jag ber att få återlemna dessa pengar", sade doktorn kallt och lade den erhållna sedelbundten på bordet. "Låt imellertid tillsvidare madame förblifva i okunnighet om att ni är bevakad af polisen, det kunde uppröra henne ånyo." Nikifor bleknade. Läkaren tog sin hatt för att gå. "Men hvarför är jag bevakad?" stammade den unge ryssen. "Emedan man allmänt misstänker er för delaktighet i den stora saltstölden", var doktorns afmätta svar. "Ha!" utropade nu Nikifor med högre stämma än försigtigheten i ett sjukrums grannskap det tillät, "ha, nu förstår jag polismästaren och det öfriga med."
Majit är benägen at sorgfälligt iaktaga asia utmägar och trlfällen til sädana indragningar i Stats-Werkets Utgifter, som äro förenliga med Riksstyrelsens tilbörliga handhafwande, Rikets försmår och hmarje undersätes i Lag grundade säkerhet. Med tillämpning af desta grundsatser har Stats-Utffottet förmodat nägon besparing i den hit - Den 29 Augustt 1403 hittils ärligen bestädde Stats-Summa til under, hällande af Kongl. Majus Hof-och Host Stall. Stater möjligen kunna äga ruin; men sättet huru en sadan besparing mä kunna tilwäga bringas sä, at Kongl. Maj:t ä ena sidan ej mä sättas i förlägenhet om nödige och tilräckelige Medel til underhällande af en emot Desi höga wärdighet och Rikets anseende swarande Hof Stat, och ä den andra, Staten med de möjligen mussla utgifter betungas, bar hos Stats Utskottet wäckt en särdeles omtanka och granlaga öfwerläggning. Stats-Utskottet har för sin del ansett det. ta dubbla ändamäl närmast kunna minnas, vin Kongl. Maj L skulle i Räder täckas emot. taga en wisi ärlig Summa til undcrhällande af desi Hof-Stat at fördelas efter Kongl. Maj.ts Egen höga disposition och wälbehag, och hwilkct efter Stats-Utskottets tanka more desto lämpligare som detta icke lägger något hinder för Kongl. Maj:t i utöfwandet af den uti 48 §. af Regeringsformen Kongl. Maj:t tillagde höga rättighet at hafwa D-si Hof under Desi enskilda styrelse, der uti förordna som Kongl. Maj:t godt synes, samt efter behag alla Beställningar derwid tilsätta och derifrän afsätta. Om hwilket Stats - Utskottet, af Kongl. Majus Höga och ädla tankesätt samt Nädiga vmwärdnad och föresatts til Statens uprätthällande, äger gistren anledning, at i underDänighet förmoda, Kongl. Mastt i Räder fful. !e
Borgare-ståndet väckt motion hvari herr E. D. Grape, med anledning af den utaf fiskeri-näringens idkare på de Norrländska kusterna ölverklagade svårigheten, att med vederbörande strandegare komma öfverens om platser till boningar under den tid strömmingsfisket påginge, samt om afgälden för desamma, hvaraf följt att vilkoren för sådana platsers upplåtande blifvit i högsta grad betungande för bernälde näringsidkare, föreslagit att Bikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majit anhålla om det tillägg till 1 Kap. 3 § 1 mom. uti ofvanberörde stadga, att hvarje rikets innebyggare, som idkar strömmingsfiske, måtte berättigas, att fritt och obehindradt utefter hela hafskusten å kronoeller skatte-hemmans strand, så framt den bestode af skogsmark eller sten och ej af åker eller äng, välja plats för uppförande af nödiga boningar vid bedrifvande af nämnde fiske, emot viss lämplig afgäld till innehafvare!) af hemmanet, hvilken afgäld, i brist af godvilligt åsämjande, borde af gode män be stämmas. ' Hvad sålunda blifvit föreslaget har Utskottet tagit i öfvervägande; men som motionärens förslag, ifall detsamma bilölles, kom att allt för mycket ingripa i enskildes rätt* får Utskottet vördsamt tillstyrka, att motionen ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande M 13. Auk. till Esp.-Utsk. d. 16 Jan. 1857, kl. 2 e. ro. Betänkande, i anledning af •väckt motion om förändrade föreskri/ler i afseende å laxfisket i hafvet utanför Listers härad. Riksdagsfullmäktige!)
Efter å nyo skedd föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskottens Utlåtande, Nroyi, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 51, rörande ändringar och rättelser eller tillägg, så väl uti Kongl. Majlis Nådiga Lego-Stadga för Husbönder och Tjenstehjon den 15 Maji 1805, som uti Kongl. Majus Nådiga Kungörelse, angående flyttningstiden för Tjenstehjon den 2-2 April 1819, gillade Ståndet Betänkandet N:o 54, med förändringar och tillägg, enligt Utlåtandet Njo 71, dock med följande undantag: 1:0 Med ogillande af hvad Utskotten , angående Handelsbetjentes, Handtverks-Gesällers och Lärlingars ställande under Tjen - 120 Prat. Utdrag den 28 Decemler 182g.' stehjons-Stadgan, sig utlåtit, vidblef Ståndet sitt förut derom fattade beslut, så att förhållanden emellan dels Handlande och Handelsbetjente, dels Handtverksmästare och Gesäller samt Lärlingar icke böra i Lego-Stad» gan intagas; q:o I följd af detta beslut, ansåg Ståndet frågan om Contract emellan dels Handlande och Handelsbetjente, dels Handtverksmästare samt Gesäller och Lärlingar förfalla ; och Sto Hvad Fabriks-, Murare* och Timmerrnans-arbetare beträffar, fann Ståndet dem; om de äro till Gesäller eller Lärlingar i yrket antagne, innefattas under Ståndets beslut om Handiverks-Gesäller och Lärlingar i allmänhet, hvaremot de Fabriks-, Murareoch Timmermans-arbetare, hvilka icke äro Gesäller och Lärlingar, äro att anse, såsom under Lego*Stadgan ställde. Från Hedervärda BondeStåndet. S, D.
M:t blifvit gjorda, hvilken, det måste man erkänna, då han har en öfversigt af det hela, är den auktoritet, till hvars bedömande man i sådant fall bör hafva det största förtroende. Jag ber dessutom att få för R. o. Ad. tillkännage att Preste-St:t bifallit denna punkt, och af de yttranden, som egde rum inom Borgareoch BondeSkns ledamöter af StatsUtsk:t, vill det synas som icke någon förhoppning förefinnes att de skola bevilja något anslag till de ändamål, som Gr. Mörner begärt, och att således R. o. Ad. gjorde bäst i att bifalla TJtsk:ts förslag, derom jag anhåller. Gr. Mörner: Den siste talaren har oriktigt uppfattat meningen med K. M:ts Nåd. yttrande. Jag tillstår att, ehuru K. M:t deri icke utsatt någon viss summa, kunde jag icke ur detsamma läsa annat, än att det var en indirekt rekommendation för saken, oaktadt K. M:t icke, mot R. Skrs vid förra riksdagen uttalade åsigt, vill göra någon direkt framställning i ämnet. Man kan väl icke tro, att då K. M:t säger »att ehuru kraftigare åtgärder för färafvelns upphjelpande syntes erforderliga, likväl, med a:s:de derå, att Rikets sednast församlade Skr funnit sådant lämpligast böra utgöra föremål för den enskildes omtanke, ansett akademiens omförmälda framställning icke böra till någon K. M:ts åtgärd föranleda», han icke dermed velat gifva oss en rekommendalion för saken, ehuru K. M:t icke, mot R. Skrs uttalade åsigt, velat göra en direkt framställning med yrkande på anslag och således för andra gången utsätta sin Propos. för att icke antagas af R. Skr. Jag, såsom motionär, behöfver icke vara lika grannlaga; jag får hålla till godo med hvad R. Skr behaga besluta; men jag anser dock icke, derföre att PresteSkt afslagit en sak, skäl vara för R. o. Ad. att göra likaledes, ifall R. o. Ad. icke äfven finner saken vara af beskaffenhet att höra så behandlas.
Då hinner han inte komma hit och gratulera dig ANNA. springa upp några minuter. Åh jo, han har lofvat köra denna gatan och FARBROR GÖRAN. Såå kärleken är ännu lika stark? ANNA. och mer af hvarandra. (Visar på sin ring.) Vet farbror, hvad det står i den här? FARBROR GÖRAN. Nej, du, hvad kan där stå? ANNA. Kärlek och förtroende. FARBROR GÖRAN (hjärtligt). förtjänar, barn! Måtte du blifva så lycklig, som du hoppas och ANNA. vad med en så utmärkt man. Du vet kanske inte, Skulle jag inte bli lycklig! Jag, som är förlofSå farbror kan fråga! Jag tänker, vi hålla mer Ja, han kommer nog upp en stund i kväll, fast 49 farbror, hur min fästman är aktad och hedrad äf alla, både förmän och kamrater? FARBROR GÖRAN. också fått en pärla till fästmö. Jo, jo, jag har nog hört det; men så har han MAJORSKAN (lifligt). Ja, inte sant, svåger? Min Anna ANNA. Jag, som är så envis och häftig. Men, mamma, farbror, hur kan ni säga så? MAJORSKAN. i ditt hufvud, som du anser rätt, så släpper du det ringer.) Ja, envis är du nog, Anna, ty när du fått något inte, och lite häftig är du nog också ibland. (Det ANNA (springer upp). dörren öppen. Karl inkommer utifrån. Han helsar hjärtligt på Anna i tamburen. Därefter inträder han hurtigt och Anna följer honom.) KARL. en glad öfverraskning! Tack för sist! (Helsar och skakar hand med honom, sätter sig.) Åh, så trefligt här är! Hvad det skall bli godt att sitta en stund och God afton, tant! Nej, se onkel Göran! Det var Det är Karl! (Hon går ut i tamburen och ställer hvila efter allt bråk med pappersluntorna. (Ömt.) 50 Sitt här hos mig, Anna! (Anna sätter sig bredvid honom.) Om ett par månader hoppas jag, vi ha ett eget litet trefligt hem. MAJORSKAN. Tror du så snart?
Bctanhanden. försörja sig af egna tillgångar, och att ingen Sädesbrist beFaras. Om Kronobergs hein är anfördt, att alla Säden derstädes innevarande år blifvit Val bergade och skola allmänneligen lemna god afkomst, med undantag af den så kallade Vårrågen, som är mindre gifvande. Höväxt en bar varit förmonlig, men inbergnings vädret ej i det hela så gynnande, att ju en del hö blifvit städadt af Vätan. I Blekinge Län har II o st-Plågen i allmänhet befunnits svag och Hvctet i lika förhållande, icke lemnande större afkomst öfver hufvud, än 3:dje till /^de Kornet, utom i en. Socken, der Landtmannen erhållit till och med det 6te. Kornet åter och Hajran samt Arterna, hvilka sistnämnde likväl ej utgöra betydligt säde, hafva, efter Landshöfdingens yttrande, lyckats förträffligt, vida öfver vanligheten, och kan beräknas till 6te å ^de kornet. — Äfvensom Potatoes fångsten uppgifves ifrån och med 7de och 8de till i4de å i5de samt i en Socken till 2ode och 24de kornet och skall förslå både till föda och bränvins tillverkning, hvartill den med liten tillsats af Korn eller Malt, med uteslutande af ali annan säd, allmänneligen nyttjas. På Hö och Halmjoder, som blifvit val bergade, skall jemväl tillgången för kreaturens födande vara tillräckelig. Af uppgifterne ifrån Christianstads Län Bihang till RiksSt, Trot, g i Q, g: de Sami. N:v 7*8» JBesv. och Ekon. Vtik. Ectankanåeri. inhämtas, att Sädén af alla slag blifvit myö-» het väl bärgad, meri vid verkställda proftröskningar gifvit mkidre än man väntat 5 alt af Hvete och Råg allmänneligen erhållits 5te, 6te till 7<ie, af Kornet 6te, af Hafrart 5te och 6'te, men af Trindsäden endast 3dje och /(.de kornet.