Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Paraplyfodral »af läder», som för närvarande draga en tull af 50 öre pr skålpund, vanligen äro ett fabrikat af synnerligen enkel beskaffenhet, hafva de ansetts böra tullbehandias såsom »läderarbeten, ej specificerade», till hvilka derföre vid sagda artikel hänvisning lemnats. Enligt uppgift förekomma äfven paraplyfödral »af papper», hvadan denna artikel blifvit upptagen i afdelningen för dylika fodral af tyg, med enahanda grund för tullberäkniugen, som i afseende på dessa finnes bestämd. För Parfymer, ej specificerade, har uppförts ny rubrik, med en tullsats af 25 Parfymer, öre pr skålpund, flaskornas eller omslagens vigt inberäknad, eller samma belopp, som för Essenser redan finnes stadgadt och för Luktvatten blifvit föreslaget. Då Pennskaft samt Bitoch Skrif stift äro artiklar, som allmänt förekomma, har Pennskaft, äfven för dem egen rubrik blifvit uppförd; hvarjemnte afgiften för dessa artiklar, som funnits jemnförliga med Blyertspennor, lackeradt Manufaktursmide och mindre dyrbara sorter af arbeten af sammansatta Metaller, »andra slag», ansetts böra utgå med 15 öre pr skålpund. Peppar, hvarå försäljningspriset, enligt meddelade upplysningar, vexlar från 37 Peppar, till 75 öre pr skålpund, är för närvarande belagd med en tull af il öre pr skålpund. Då denna artikel, hvaraf år 1862 infördes 366,092 skålpund, är en bland dem, å 128 Perlemor Perlor. Persiko kärnor. Perukma karearbe ten. Piphufvu den. Pipskaft och Pipskaftsslangar. Planschett ter. Platåer. Plommon, Brunelier och Sviskon. Plymer. hvilka afgiften kan uteslutande ur finansiell synpunkt regleras, samt sådant funnits erforderligt, har sagda tull blifvit höjd med 1 öre, eller till 12 öre pr skålpund.
Då ombyte skett endast af den ledamot, som i Styrelsen Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139 (Fortsättning.) 81 Styrelsen har plats såsom rådgifvande i medicinal-ärendetra, må nämnda förhållande utgöra ett ojäfaktigt bevis på hans förmåga att göra sina åsigter gällande; men då det derjemte befmnes, att de betydliga kostnader, som under de sednare åren före hans inträde i Styrelsen blifvit anslagne för hospitalernes förbättrande, nu förklaras använda på ett sätt, att ändamålet icke vunnits, utan att kostsamma förändringar och tillbyggnader måste företagas, synes man vara berättigad till den slutsats, att Styrelsen i sina åtgärder är allt för mycket beroende af den enda sakkunnige ledamoten, och att en förändring i Styrelsens sammansättning derföre är af högsta behof påkallad. Utom de betydliga belopp, utgörande tillhopa icke mindre än 300,000 Ridr, som blifvit fordrade och af Stats-Utskottet tillstyrkte, för uppsättning af ny beklädnad åt hospitalshjonen samt för deras underhåll, har Kongl. Majit äskat medel för ombyggnad eller tillbyggnad af hospitalsbyggnaderna i Wexiö, Nyköping, Wisby, Upsala och Stockholm, af hvilka de liesta äro i sednare åren uppförda. Utan att göra anspråk på ett omdöme i fråga om det verkliga behofvet af de förbättringar, som sålunda blifvit ifrågasatta, har jag dock trott anledning saknas, att ovilkorligen pä en gäng företaga ombyggnad af alla dessa byggnader, utan liar ansett att man, i delta som andra fall, icke bör nu verkställa allt, helst endast förbättringar äro i fråga; särskilda anledningar synes mig dock förekomma, att för närvarande alldeles afstyrka anslaget till Upsala hospxtalsbyggnad, hvartill dessutom erfordras ett vida större belopp än för de öfriga. Det förhåller sig nemligen så, att Styrelsen sjeif förklarat nämnda hospitalsbyggnad icke kunna blifva lämplig, äfven om förbättringar derå vidtagas, utan uppgjordt förslag till hospitalets fullkomliga ombyggnad, och att Kongl. Majit ingalunda ogillat denna åsigt, utan endast förklarat sig af förekomna omständigheter, icke vilja till Ilikets nu församlade Ständer göra förslag om en sådan nybyggnad.
Utskottet eger att tillse, att med de näringsoch förfrisknings-ställen, som inrättas vid allmänna vägar eller i byar för de besökande, finnes att tillgå väl brygdt och jäst dricka och öl samt väl lagad mat, och att, å de gästgifvaregårdar, som kunna finnas belägna inom församlingen, är behörigen sörjdt för resandes anständiga herbergerande och förplägning. Den näringshållare eller gästgifvare, som häri brister, förlorar sin rättighet att hålla näringsställe eller gästgifvaregård, och denna rättighet öfverflvttas å annan tjenlig person. Läns-nämnd. 24 §: Hvarje församlings-niimnds Utskott väljer i sin första sammankomst efter dess eget konstituerande, och sednast inom den 13 Februari, en ledamot till Läns-nämnden, hvilken samlas i Länets hufvudort innan Februari månads slut. 23 §. Denna Läns-nämnd väljer inom sig ett Utskott bestående af minst sex och högst tjugu ledamöter, hvilka ega att biträda Länets styrelse vid ekonomiska och för länet allmänt gällande polisförfattningars utfärdande, afgöra till detsamma ifrån Församlings-nämndens Utskott hänskjutna frågor, sammankalla Läns-nämnden, när sådant anses behöfligt, och föra uppsigten och kontrollen öfver Församlingsnämndernas Utskott, samt huru de förvalta sitt uppdrag. Bih. lill R. St. Läns-nämnden eger ensam beskattningsrätten öfver länet Kr detsammas allmänna behof. Dessa behof äro: kyrko-, skol-, prestoch klockareboställshus, större broars och andra dylika, länen tillhörige, anstalters nybyggnad eller större reparationer, fattigas och sjukas underhåll samt utgifter för Länsoch Sockennämnders arfvoden och resor. Sedan Utskottet pröfvat de föreslagna byggnadernas nödvändighet och kostnaderna derför, bör det förelägga den första nyvalda Nämnden sitt förslag i ämnet. När Nämnden gillat utgiftens nödvändighet, och den erforderliga summan blifvit fastställd, besluter Nämnden huru mycket hvar och en al länets innevånare härtill skall bidraga, och afgöres frågan med enkel röstpluralitet.
Deri stadgas neni - 16 Konst ilutions-Ut skot tels Memorial N:o 18. ligen, att under Rikets Ständers eller deras Utskotts öfverläggningar och pröfning må icke uti något annat fall eiler på något annat sätt, än denna Grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågor om Einbetsoch Tjenstemän» tilloch afsättande, Regeringsoch Domare-magternes beslut, resulutioner och utslag, enskilda medborgares oeh korporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon Lag, Författning eller Inrättning. De af lagstiftaren stadgade undantag från berörda allmänna förbud hafva sålunda, enligt sträng tolkning efter ordalagen, blifvit genom uttrycket: »denna Grundlag», inskränkta till de fall och de sätt, som kunna i Regerings-Formen finnas uppgifna, likväl utan att sådan inskränkning kan antagas hafva varit af lagstiftaren åsyftad. Anledningen till uttrycket »denna Grundlag» förklaras visserligen derigenom, att, vid Regerings-Formens antagande, på sätt kändt är och den ännu hittills gällande lydelsen af 85 § jemväl vitsordar, icke någon af Rikets öfriga Grundlagar hunnit komma till stånd. Men sedan äfven dessa blifvit antagna, kan bemälda uttryck leda till den, säkerligen emot lagstiftarens afsigt stridande, tillämpning af DO §, att Rikets Ständer och deras Utskott betagas rättigheten till öfverläggningar om, och pröfning af, sådana ämnen, sorn, enligt någon af Grundlagarne deni lagligen tillkommer att behandla. Så innehåller t. ex. 18 § Riksdags-Ordningen, utan att något deremot svarande stadgande i Regerings-Formen återfinnes, föreskrifter, bland annat, att, till riksdagsman ej må godkännas den, som står under förmynderskap, ej den som efter gjord cession och utfärdadt proklama, icke på sätt lag förmår, visa gitter, att han från sina borgenärers kraf fri är, icke heller den, hvilken laga kraftvunnen dom förklarat ovärdig medborgerligt förtroende eller att föra andras talan eller för nå got nesligt brott till straff skyldig.
Contoret betraktat såsom Slals-Verkels skuld, endast der» i penningar utfärdade ersättningssumman, samt derå, på bestämda tider, verkställt afbetalning, i enlighet med hvad ofvan är nämndt, Stats-Utskottet, sorn vid jemförelse emellan dessa olika liqvidationssätt med det förordnande i ämnet, Rikets Ständer vid »823 års Riksdag meddelade, hvilket igenfinnes uti ^2 §. af Rikdagsbeslutet, äfvensom uti Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, N:o 3po, trott sig finna, att Bankens anspråk på ersättning i Silfver är välgrundad!,'har likväl anmodat Banco-Utskottet att deröfver meddela dess yttrande, äfvensom uppgift å Stats-Verkets återstående skuldbelopp, sedan detta års anslag 66,666: 32. äfven blifvit aflevereradt, och hvarigenom Bankens återstående fordran vid innevarande års utgång skulle, enligt förestående beräkning, utgöra ett belopp af 150,828 R:dr 18 sk, 5 r:st. Då likväl, i h vil ketti era fallet som helst, för liqvidens afslutande, berörde anslag intill nästa Riksdag icke erfordras, och delsammas uppförande alltså torde anses mindre lämpligt, får Utskottet förestå: att ett serskildt anslag för detta ändamål må göras och anvisas till utgående från Riksgälds-Contoret, och alt emedlertid det hittills å Allmänna Indragnings-Staten uppförde anslag till f, d. Kongl.
N:o 47. Motion N:o 375, om anvisande å Sjette Hufvudtiteln af ett lämpligt be lopp, hvarmed en fjerdedel af alla de kostnader, sorn uppkomma i och för laga skiften i riket, må skiftesdelegarne godtgöras. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 99. Motion N:o 458, om pedagogiers inrättande på landet samt om anslag till lön åt dervid anställde lärare, m. m. Stats-Utsk. Utlåt. — Motion N:o 459, om kompetens för qvinna till åtskilliga Statens tjenste belattningar. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 61. R. St. underdån. Skrifv. N:o 58. Motion N:o 460, om Oscarshamns tvåklassiga elementar-läroverks för ändring till femklassigt, äfvensom, i följd deraf, nödig förhöjning i anslaget till löner at lärare. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. R. St. underdån. Skrifv. — Motion N:o 461, om upphäfvande af 4 kap. 5 § Jorda-balken och Kongl, förordningen den 21 Mars 1835, i fråga om hembudsskvldigheten. LagUtsk. Betänk. N:o 59. R. St. underdån. Skrifv. Motion N:o 499, om pension för enkan Anna Karin Björkgrén. Stats Utsk. Utlåt. N:o 153. / 86 Svenska Historien, C. G. Starbäcks berättelser derur, om anvisande af erforderligt belopp till inlösen af ett exemplar af nämnde arbete för hvarje folkskola i riket. Motion N:o 393. Stats-Utsk. Utlåt. Svensson, Johannes, från Skaraborgs län, Motion N:o 224, om ändring i gällande Handels-ordning, i hvad angår salubods öppnande på landet. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 119. B. St. underdån. Skrifv.
Ledamöter eller förut vald Suppleant i sagda Utskott, uppå anmälan af Ståndets främste närvarande Utskotts-ledamot, derstädes inträda och tjenst - 492 Prot.-Utdrag den 29 Juli 1863. göra; oell skulle underrättelse härom medelst protokolls-utdrag vederbörande Utskott meddelas. Från Vallo/l. Borgare-Sldndel. S, D. Föredrogs ånyo Stats—Utskottets Memorial, JY£ 130, med förslag till sammanjemkning eller voteringspropositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor rörande anslagen under Riks-statens 2:dra, 4:de, 5ite, 6:te oell 7:de Hufvudtitlar. Godkändes, med undantag af 4:de, llite, 16:de, 18:de och 20:de punkterna, hvilka, likasom Utskottets slutliga anmälan, sid. 13, lades till handlingarnc. S. I). Föredrogos ånyo och godkändes Stats—Utskottets: Utlåtande JVI 131, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående begrafningsoch öfriga kostnader med anledning af Hennes Majit Enkedrottning
Den skyldighet, som i följe af detta förordnande, hvilket år 1818 fastställdes, allt sedan ålegit Banquen, är den, som af Utskotten erhållit den klandrade benämningen af Banquens alimänna förbindelse, att ansvara för RiksgäldsCo ntoirets utbetalningar; och Utsketten våga, att, oaktadt hvad deremot blifvit anfördt, ännu fortfarande anse, att, hvad benämning deråt än kan blifva gifven, följden af sjelfva förordnandets bokstafliga lydelse i alla fall ej kan blifva annan, än att, då behof inom RiksgäldsContoiret yppas och uppgifvas, bör allt, hvad sorn till Credit-Sedlars införande möjligen kan tarfvas, genast och ovägerligen från Banquen utgifvas. Sådant har ock förhållandet länge varit, och allmänheten, som haft sitt större eller mindre rörelse-capital ömsom i Bancooch ömsom i Riksgälds-Sedlar, som ganska väl af^ vetat, att hinder för ett fritt ombyte, när det astundades, icke kunde uppstå, har vant sig att ansa ingen annan skilnad vara emellan 1 790 Banco-Utskottets Betänkanden Banquens och Riksgälds-Contoirets Sedlar, än formhlairet och signaturerne. Så länge denna på tydliga föreskrifter grundade opinion fortfar; så länge sorn det till och med är omöjligt-att bestämma hvad som för hvarje dag utgöres af Bancooch Riksgälds-Contoirets Sedlar särskildt, och den Capital-förmögenhet, som den ena dagen representeras af BancoSedlar, den påföljande kan finnas omsatt i Riksgälds Sedlar; så länge kunna skiljda åtgärder med dessa begge slag af lika verkligt Credit-mynt icke, utan hofsta orättvisa, företagas. —1
Och hafva Revisorerne, efter hvilkas omdöme det icke kan vara Kongl. Myntverket tillåtet, att göra något godtyckligt afdrag i förenämnde afseende, fästat Banco-Fullmägliges uppmärksamhet å detta förhållande, med anmodan till Fullmägtige, att från Kongl. Myntverket infordra fullständig upplysning, efter hvilken grund berörde afdrag blifvit bestämdt, samt derefter vidtaga de ytterligare åtgärder, hvilka kunna finnas nödiga, för iakttagande af Bankens rätt och bästa i delta fall. Den uti Revisions-Berättelsen af år 1837 (pag. 10) omnämnda, Kongl. Maj:ls nådiga pröfning underställda fråga, huruvida skedarelön borde erläggas för sådant guld, hvars finhet icke understiger Dukalens halt, men som befinnes vara osmidigt, är ännu icke af Kongl. Maj:t afgjord. Årsräkningar och Qvartals-uppgifter från Kongl. Myntverket, öfver från Banken till myntning emoltaget Silfver och Guld, äro i behörig ordning afgifne och med Bankens räkenskaper jemnförde; hvarjemte BancoFullmägtige, genom utsedde Deputerade, deltagit uti de vid Kongl. Myntverket, i början af näsllidet och innevarande år, anstälde inventeringar, utan att dervid någon anledning till anmärkning från Fullmägtiges sida förekommit. Vid den Inventering, Revisorerne den a:dra innevarande månad i Banken anställt, har förrådet af myntadt Guld och Silfver samt Kopparskiljemynt uti Större och Mindre General-Cassorne befunnits, enligt upprättade Inventerings-Instrumenter, utgöra:
Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt BondeStåndets beslut, någon minskning å Bankens fastighets-lånefond icke att ega rum, utan i blifvande Banko-reglemente att införas följande stadgande: lith. lill li. St. »Fonden tili utlåning mot inteckning i fast egendom, deruti inberäknadt be»loppet af de från Banken utgifna, ännu oguld na lån mot återbetalnings-skyldighet i »silfver, hvilka följaktligen, i mån som de inflyta, till denna lånefond ingö, är be»stämd till 8,623,000 R:dr, hvaraf tillhandahållas 7,500,000 R:dr för inteckningar i »egendom å landet och 1,125,000 R:dr för inteckningar i hus och jord i städerne utom Stockholm.» Omröstningen har utfallit med 74 Ja och 45 Nej, och hafva Rikets Ständer således beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 2:dra Omröstningen: Den, som bifaller Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet godkända förslag om införandet uti blifvande Banko-reglemente af följande stadgande: »Af Allmänna Diskont-fonden skola Fullmägtige under hvartdera året 1861, »1862 och 1863 innehålla 200,000 R:dr R:mt, hvilken innehållning verkställes på »sätt och i den ordning Fullmägtige lämpligast anse, dock under förbehåll att någon »minskning icke sker af den andel utaf fonden, som med 150,000 R:dr är för Wisby »Låne-kontor afsatt,» röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, besluta Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med Presteoch Bonde-Ståndens mening, att Allmänna Diskont-fonden skall, utan någon vidare förminskning, bibehållas vid det belopp, hvartill densamma vid i 860 års slut uppgår, och att följaktligen ofvanupptagna stadgande icke kommer att uti blifvande Bankoreglemente införas.
Sedermera har, enligt hvad Statsråds-protokollet gifver vid handen, E. K. Maj:t dels, såsom vilkor för statsanslagets tillgodonjutande, föreskrifvit, att motsvarande bidrag skulle af Gefleborgs län för ändamålet anvisas, och dels, i afseende på medlens användande, medgifvit, att ett sjukhus för spetälske, beräknadt att inrymma omkring 20 sängar, finge inrättas helst i Jerfsö socken, såsom medelpunkten för den trakt, der sjukdomen vore gångbar och tillika utgörande station för distriktets provincialläkare: hvarjemte blifvit förordnadt, att denna sjukvårdsanstalt, i likhet med länslasaretten, skulle ställas under tillsyn af en särskild direktion med Landshöfdingen i länet såsom ordförande; och hafva, i öfverensstämmelse med E. K. Maj:ts nu gjorda framställning, Rikets Ständer jemväl lör år 1867, till ifrågavarande ändamål, beviljat ett anslag af 3,000 R:dr att, enligt E. K. Maj:ts nådiga disposition, från Riksgälds-kontoret utgå, emot vilkor att enahanda bidrag fortfarande af Gefleborgs län för ändamålet anvisas. 88:o. Uppå derom vid sistförflutna riksdag gjord framställning funno Rikets då församlade Ständer skäligt att, till understöd för den af Doktor O. Sandahl i hufvudstaden inrättade Medico-pneumatiska anstalt, anvisa för åren 1864, 1865 och 1866 en summa af 6,000 R:dr, att med en tredjedel årligen utgå, med vilkor likväl att anstalten blefve ställd under tillsyn af Sundhets-kollegium, dit föreståndaren hade att årligen om inrättningens verksamhet afgifva berättelse, älvensom att dagligen skulle lemnäs fribad åt minst två fattiga eller obemedlade personer; och har nu uti en hos Rikets Ständer gjord framställning blifvit föreslaget, att för år 1867 en summa af 2,000 R:dr måtte till understöd för berörda anstalt af Rikets Ständer anvisas.
Reflexioner endast för att med exempel bevisa, att ehuru vid Lagstiftning nödigt är, att antagne grundsatser icke stundom följas, stundom åter motsägas, utan alltid vara respecterade, så att brott af enahanda art och beskaffenhet samt immoralite, blifva lika behandlade, och medföra för de felande lika straff och vanära, Högloflige Utskottets omnämnde tvänne serskildte hemställningar det oagtadt från dessa reglor afvika. I öfrigt synes det mig lämpeligast, att enär Rikets Ständer vid 1809 års Riksdag funnit nödvändigt och Kongl. Majrt jemväl i nåder bifallit, att en tillförordnad Comité' borde öfverse våra Civila och Criminala Lagar, samt innom viss föreskrifven tid, Förslag till ny Civil och Criminal-Lag, med åsigt af Tidehvarfvets kraf, afgifva till Rikets Representan - 42 Den i April. ters närmare granskning och Konungens Nådiga Sanction; samt detta arbete är under full gång, våra nu gäiiande Lagar måtte, intilldess den nya Lagen varder utarbetad och antagen , förblifva oförändrade, så vida icke en uppenbar nödvändighet i någon omständighet skulle påkalla en skyndsammare behandling: Och en så b-ådskande, förändring af ifrågavarande Lagrum har icke blifvit visad eller kan jag inse, emedan den sanning icke lärer kunna emot>-ägas, att om Arbetsförmågan lemnäs vidsträcktare tillfälle till verksamhet, och öfverflödet inskränkes innom tillbörlig grans, samt nogare tillsyn iagttagas vid Brottslingars förvarjngs stallen, tjufnader och bedrägerier mäste blifva mera sällsynte, bellst det icke lärer kunna bestridas, hvad med erfarenheten öfverensstämmer, att om stundom medfödde elaka böjelser hos Förbrytare leda dem till vanart, finnas merendels sådana brott vara följder antingen af sysslolöshet eiler af fattigdom och oförmögenhet att annorlunda tillfredsställa de behof, som med lifvets uppehälle äro oskiljagtige eller ock af rådande öfverliöds-vanor tillskapas.
Sedan kände jag händer, hvilka tryckte mina, jag märkte, att jag steg in i en vagn, fick en förnimmelse, att jag afslagit anbudet från någon, som ville hålla mig sällskap, och steg slutligen ensam uppför trapporna till min bostad. Där gick jag genom alla rummen. Utan att dröja vid de minnen, de gömde, fällde jag själf gardinerna och stängde alla dörrar. Utmattad efter den oerhörda ansträngning, hvilken denna dag för mig inneburit, satte jag mig i min gungstol och såg mig omkring med en känsla, som om jag länge varit borta och ändtligen kommit hem till mig. Jag satt och väntade på, att en lättnadens känsla skulle komma öfver mig, därför att jag nu var fri. Men den kom icke. Som plågad af kommande dagars tyngd kände jag mig upprörd på ett sätt, som jag aldrig skall kunna beskrifva. Jag var till mods, som om jag i hemlighet begått ett brott, utan att veta hvarför, och det är ur denna begynnande plåga, som mina dagars och nätters ångest vuxit, vuxit med städse stegrad kraft. Det är egendomligt, huru fast vi äro bundna vid andra människor och genom dem vid hela den värld i hvilken vi lefva. Fritt må vi hur mycket som helst både säga och tänka, att vårt innersta, personliga jag angår ingen; våra mest afgörande handlingar och lefnadsöden afhänga ej af andra; våra tankar, känslor och meningar äro vår tillhörighet, vår och ingen annans. Men när vi tänka så, när vi som starkast känna denna oafhängighet, hvilken borde vara vårt väsens skydd och hålla oss upprätta i lifvet, då smyger samtidigt ett lönligt tvifvel in i djupet af vår själ, och utan att vi kunna hindra det, lyssna vi skyggt efter den röst, som berättar oss, hvad andra tänka. Hvad säger folk om oss? Hvad tänka människor? Hur döma de oss nu, just i detta ögonblick, då vi helst skulle önska, att ingen främmande tanke närmade sig vår dörr för att knacka på och tilltvinga sig en obehörig blick genom springan.
Fröt. II B. 2 Afd. 27, 28. glO Den 24 Januarii. min del, att både Friherre Stael von Holsteins och Herr Grönhagens Memorial, i deras närvarande skick, icke kunna upptagas. Jag upprepar ännu en gång, att om Friherre Stael von Holstein blott äskat en Lagförklaring och Herr Grönhagen endast framställt Conclusionen af sitt Memorial, hade Remiss derå icke kunnat förvägras. Herr von Hejne, Georg: Som jag anmält mig nyss förr än Ridderskapet och Adeln fattat sitt Beslut, men ej nu vill upptaga någon tid, får jag blott förklara det nöje jag alltid haft att rättvisa Friherre Stacls Motioner, och tror jag äfven, att Friherren nu haft rätt att yrka ändring i de Lagar han funnit mindre bestämde; men skulle önskat att frågan angått en annan Person än den, som, utrustad med ett ovanligt snille, använde detta på ett sätt, som kunnat störa det allmänna lika som det enskildta Lugnet. Jag känner ej Stockholms Police-kammares Organisation; men skulle någon Auctoritet finnas, som kan vid Vite uppkalla Personer till förhör, utan att dervid föres Protocoll, som får lösas för att vid Öfver-Domstol söka upprättelse, om man blifvit olagligt behandlad, och utan att dermed behöfva besvära Kongl. Majit; så tror jag sådana Auctoriteter, vara felagtigt Organiserade, som behöfva rättas, och anser i följd deraf Herr Grönhagens Motion böra till Remiss bifallas. Den 24 Januari}.. 211 Friherre Mannerheim, Lars August: Den tystnad jag under delta Riksmöte iagttagit nödgas jag nu bryta, da fråga är att freda mig ifrån den tillvitelse Herr Grönhagens Memorial innehåller, som skulle jag ej med tillbörlig uppmärksamhet uppfyllt åliggande Embetsskyldigheter. Jag utbeder mig härvid Höglofl. Ridderskapels och Adelns tålamod och fördragsamhet för en röst, hvilken under framfarne tider ej sällan varit hörd med bifall, och jag grundar mina förhoppningar om Högloft. Ridderskapets och Adelns fortfarande ynnest på mitt bemödande att tjena mitt Fädernesland. Om jag varit nog lycklig att derigenom förvärfva någon förtjenst, tager mig ingen densamma ifrån: