Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Just derigenom, att de undveko lägga sten på börda, samkade de glödande kol på det menediska konungaparets hjessor. Dagligen hade drottningen utskickade i hufvudstaden, för att skaffa tillförlitliga underrättelser om hvad som låg henne på hjertat att få veta. Hon hade, ända till de minsta omständigheter, låtit för sig beskrifva skräckscenerna den 23 och 26 Juli; och likväl, när Badin, som händelsevis uppehållit sig i staden vid det sednare tillfället, målade med verklig satanisk åskådlighet och ingifvelsens hänförande värma löparens sista ögonblick, tyckte drottningen sig förut hafva hört ingenting, och måste, med bortvändt ansigte, för att dölja sin häftiga sinnesrörelse, befalla negergossen att afbryta och sluta sin berättelse. Sedan verktygen blifvit afstraffade togo Riksens Ständer i allvarligt öfvervägande, huru de skulle förfara i afseende på sammansvärjningens kända upphof. Fråga om afsättelse väcktes, som nämndt är, men nedlades. Man beslöt att inskränka sig till en skrapa, några varningar samt åtgärder, som minskade konungaparets tillgång på förförelsemedel. Sveriges statsmän under frihetstiden besinnade sig noga innan de togo ett beslut, men sedan det var fattadt följde verkställigheten ofelbart och snart. Det dröjde också nu ej länge förrän konungaparet kom, slag på slag, i erfarenhet af ständernas förfoganden. Huru ödsliga denna tid hofvets salar på det majestätiska Drottningholm! Hvilken ansträngd förställning i allas ansigten! Hvilken pinsam försigtighet i alla samtal! Konungaparet fruktade att visa sig bedröfvadt, för att ej låta det onda samvetet och farhågorna för egen säkerhet framskymta; –blygdes att visa sig glädtigt, för att ej synas kallt vid deras öde, som blödt för sitt brottsliga nit i öfverhetens ärenden. De uppvaktande bäfvade, nu icke blott för den kungliga onåden, utan äfven för lyckan af det kungliga förtroendet, hvars alltför oinskränkta besittning, motsvarad af en alltför obetingad benägenhet att göra herrskareparet till viljes, nyligen kostat så många trogne, öfverdrifvet nitiske konungatjenare lifvet.
M:ls allmänna förslag om förändrad reglering i afseende på de så kallade ljuspenningarne, har E. K. M:t ansett, att från anslagen till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus borde till lönestaterna för de till denna hufvudtitel hörande embetsverk öfverföras ett emot ljuspenningarne svarande belopp, hvarmed nämnde anslag följaktligen skulle minskas; men, af skäl, hvilka i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 3 sistlidne Maj äro anförde, hafva Rikets Ständer funnit sig för närvarande icke böra denna nådiga framställning bifalla. För Handeln. 20:o. Med anledning af den utaf E. K. M:t vid inkomsternes beräkning föreslagna förhöjning i Lotsoch båk-medien, har E. K. M:t, under förutsättning, att hela beloppet af denna inkomst fortfarande får för lotserioch fyringsstaterna användas, ansett en motsvarande tillökning uti dessa böra uppföras med 10,000 R:dr; och då Rikets Ständer, med beräknandet af statsverkets inkomster, upptagit en förhöjning af 10,000 R:dr uti inkomst af ifrågavarande medel, har ock i utgifterne till lotserioch fyringsstaterne samma förhöjning af 10,000 R:dr blifvit iakttagen. 21 :o. Öfriga under denna hufvudtitel uppförda summor, deruti någon för ändring icke ifrågakommit, hafva, till enahanda belopp som vid sistlidne riksdag, blifvit af Rikets Ständer beräknade, med undantag af den till slutsummans jern - Tillhör Exp.-Utsk:s Förslag till und. Skrifvelse, N:o 170, sid. 409.. SJ öförsvurs-D epnrtem en te l. Aflöning s-sla terne: Departemen ts-chefen: Taffelpenningar 2,500: Departementets Kansli-expedition; Expeditions-chefen 3,000. — Öfrige embetsoch tjenstemän 4,971: 32.
Endast den sednare kau omsorgen om husets affärer lämpligen åligga; skall hustrun äfven sysselsätta sig med dessa, så dragas hennes håg och krafter från utöfvandet af de pligter, hvilka åligga henne såsom maka och moder. På det att hustrun ostördt må kunna egna sig åt dessa, har lagen uppdragit åt mannen att vara hennes målsman, och detta lagens stadgande torde rätteligen höra anses såsom ett den gifta qvinnans privilegium, samt hvarken hör eller behöfver härledas ur något misstroende hos lagstiftaren till den gifta qvinnans förmåga att lika väl som den ogifta kunna förestå sin egendom. Dermed förfaller också den motsägelse, som, enligt motionärens förmenande, skulle ligga deruti, att enka eller till myndiga år kommen mö, som sjelf råder öfver sitt gods, förlorar denna rättighet, då hon träder i äktenskap. Denna förlust är endast skenbar. Att öfvergifva denna lagens grund för dess bestämmelser om mannens och qvinnans rättsliga förhållande inom äktenskapet och i deras gemensamma affärsförhållande till tredje person, synes icke vara välbetänkt och föranledes ej heller af den förändring i den ogifta qvinnans ställning, som under sednare tider inlrädt. Men en dylik syftning genomgår onekligen motionärens förslag, enligt hvilket målsmansrätten icke skulle hero af äktenskapets eget väsende och det af naturen angifna, förtroendefulla förhållandet makar emellan, utan skulle blifva en följd allenast af qvinnans eller hennes giftomans af lagen presumerade samtycke, som genom ett särskildt förklarande före äktenskapet kunde upphäfvas. Särskildt torde betänkligheter möta motionärens förslag, att äfven giftoman skulle hafva rätt att genom äktenskapsförord betaga mannen hans naturliga målsmansrätt för hustrun och sålunda för ali framtid sätta makarne, i afseende på alla deras egendomsförhållanden, i en skef ställning, äfven om de sjelfva hyste det största ömsesidiga förtroende till hvarandra.
RegeringsFormen , icke innebure den ringaste förändring af saken , utan blott det enda mgjliga sätt att på rigtig Svenska uttrycka, hrad &,t Den 2 Juli alla fyra RiksStånden verkeligen o,ch enstämmigt beslutit om Språkoch ExercitieMästafe samt Konslidkare, särskildt tagne från utländska Lärda, hvilka sednares antagande \ id Läroverken PrestStåndet linde afslagit. Friherr© Cederström anhöll i anledning häraf om proposition till Godkännande af ConstitutionsUtskottets upplasta, redactionsförslag till denna §. i hela dess. vidd, Undertecknad, Silverstolpe, Axel Gabriel: Höglollige Ridderskapet och A deln hax inhämtat Friherre Jacob Cedar-, ströms tanka öfver detta ämne. Nästan aila ConstitiitionsUtskottets, Ledamöter och deribland äfven jag, voro af en alldeles, motsatt, i enlighet med hvilken redactio-. nen blifvit författad. Jag anser för ingen del gifvet, att denna tanke, på denna grund, är riktig: en ganska stor pluralitets mening kan möjligtvis rätt så väl vara ogrundad som en individues. Pluralitelens och mitt skäl för den föreslagna redactionen jfr, att vi ej kunnat anse begreppet om ett förslag ovilkorligen bero, af en paragraphs nummer, ej heller af en större eller mindre omfattning i redactionen, ej heller a£ tiden, då det blifvit frömstalldt, vid en Riksdag eller vid en annan. Vi håfve tvärtom trott, att om tvänne af hvarandra oberoende ideer voro framställda inom en och samma paragraph, inom sam-. Ben 2 Jul!, 23 ma gramimtikaliska mening och på samma tid, utgjorde de lika fullt, genom detta oberoende, tvänne särskildta förslag, hvaraf det ena kunde förkastas och det andra icIce desto mindre lagligen godkännas, såsom ock händelsen med de nu i fråga ställde varit.
Jag anser således, att undantagsbref och dylika contract icke ovilkorligen behöfva intecknas för alt vara gällande, utan må det vara nog, om de införas i köp-afhandlingen och antecknas vid Lagfarten; hvarförutan det bor åligga Domaren vid utfärdande af Fastebref att deri göra anteckning, om vilkor vid öfverlåtelsen egt rum. Ett helt annat förhållande är med de i första punkten af Betänkandet omnämnde Contract, om hvilkas tillvaro tredje man ej kan hafva kännedom, utan förmedelst inteckning; och jag gillar följaktligen i allo den i detta hänseende stadgade princip.” 2:0 Anders Svenssonj, Johannes Andersson och Lars Hansson: ”Det är visserligen ganska väl, att man, så mycket möjligt är, vill söka betrygga eganderätten till fast egendom; men för vår del kunna vi icke medgifva billigheten deraf, att sådant skall ske på bekostnad af sådane personer, hvilka oftast minst äro i tillfälle alt tillse och bevaka sin rätt. Undantagsinnehafvare utgöras vanligen af ålderstigne personer, oftast äfven af qvinnokönet, och dessa skulle otvifvelaktig! vid de flesta tillfällen gå miste om bergning för deras framtid genom försummelse att iakttaga Lagens föreskrift, i brist på eget begrepp och tillfälle till upplysning af andre, hvarifrån en slug köpare så ofta skulle veta att undanhålla desse personal mi - Lag-Utskottets Utlåtande N;o 161. l3 serabiies. Då nu härtill kommer alt, enligt vårt begrepp, en köpare, som icke egt någon anledning förmoda, det undantag vidlådat den egendom han sig tillhandlar, ej kan komma alt vidkännas påföljden af hvad emellan en säljare och föregående egaren eller då varande undantags-innehafvarén ensidigt varit aftaladt, helst regeln, att ma?i icke kan sälja en Egendom med bättre eller annan rätt än man densamma innehar, i fall, som detta, icke i någon mon är tillämplig, hafva vi icke kunnat finna någon grundad anledning för behofvet af ifrågavarande stadgande, angående skyldigheten att låta inteckna afhandlingar om undanlag.
Det är först när den bötlällde icke vill betala, som det skrides till utmätning och fråga uppstår om hvad som får i mät tagas. I detta sista fall — det enda som nu utgör föremål lor öfverläggningen — skulle det ju, enlist l:tsk:ts förslag, blifva öfverlemnadt åt kronofogdens godtfinnande, att bedöma, hvad den bötlällde kan behöfva för sin närings bedrifvande, hvad lian behölver till sin nödiga bergning, och hvad som kan anses höra till lösören, nödiga för jordbruket. Granskar man dessa föreskrifter, skall man i dem alla finna mycken obestämdhet, och der sådan finnes, är äfven rum för godtycke. Att böter icke må obarmhertigt utkräfvas, synes mig genom den K. Proposm vara förebygdt, hvarför jag anhåller om bifall till densamma. Gr. Sparre: Man har mycket klagat öfver det obestämda och otydliga i de föreskrifter, som Utsk:t föreslagit, men jag hemställer, om stadgandet i nu gällande lag, hvilket jag nyss tagit mig friheten för det fliiglofi. Ståndet uppläsa, är mera bestämdt, och om några klagomål derölver förnummits. Såsom åtskilliga föregående talare, kan jag icke hysa någon farhåga att kronofogdarne skulle blifva för blödsinta, så att de icke skulle komma att utsöka ådömda böter; något sådant gifver icke erfarenheten vid handen, den talar deremot mycket mera derom, att böter af dem blifvit med nog stor hårdhet utkräfda. Det säkra är, att, huru man än skrifver lagen, skall man aldrig kunna hindra, att den, som vill jndandraga sig att betala böter, på ett eller annat sätt kan ställa så till, att det synes som om han icke hade något, som kunde för böterna utmätas; skilnaden blir blott att, om man gör lagstadgandet strängare, nödgar man den sak fällde att gifva sig sken af att vara i mindre goda omständigheter än han i sjelfva verket är. Hr Carleson: Mot Hr Gr.
Det lärer icke eller kunna förnekas, att, om sådana icke ägde rum, skulle många Län och alla de nya inrättningar, hvilka derifrån leda sitt upphof, men icke äga några forntidens stiftelser, komma uti en ganska bekymmersam ställning, hvarföre någon huFvudsakeiig rubbning af detta förhållande så mycket mindre kan tillstyrkas, som ej allenast all Christlig sann välgörenhet alser den lidandes undsättning hvar heldst han finnes, efter tillgäng och ej efter slump, utan äfven i Politiskt afseende alla allmänna understöd böra någorlunda jemn t fördelas. Men likväl tyckes naturliga rättvisan fordra, att den ort, hvarifrån medlen inflyta, tillerkännes någon förmons-rätt tillfyllande af egna bevisliga behof, innan dessa of - Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 565 verskoltsmedel böra infordras och sålunda rätteligen blifva svarande emot sin benämning. 1 händelse Riksens Höglofl. Ständer skulle i underdånighet tillstyrka, och Konungen i nåderbifalla hvad Utskottet nedanföre om närmaste vårdens uppdragande åt LäneDirectioner föreslårj så synas dessa Directioner lämpligast kunna uppgöra förslag på bcehofven inom Länet, då, efter vederbörlig pröfning och afgörande rätt, da verkeliga öfverskottsmedel af Gillet bestämdes och disponerades. Dock framställer sig härvid tillika en annan billig fordran, att vid dessa öfverskottsmedcls bestämmande och utdelning inga afdrag ske för enskilda tillskott, donationer och stiftelser, hvilka nu eller framdeles kunna inrättas till någon orts enskildta fördel.
Många af de Skjutsskyldiga, som få utgöra 30 ä 40 hästar på mantalet, hafva 5 å 6 mil från sitt hem till det ställe der skjutsen skall emottagas. Med skjutshållet inberäknade uppgår derföre hvarje skjutsning till 15 ;i 16 mil , hvartill åtgå 4 a 5 dagar, derunder Jordbruket förlorar både arbetare och dragare. Alla dessa känbara hinder och olägenheter för Allmogen , samt kostnader för så väl enskilta som Kronan, kunde upphöra derigenom att ett lika antal Båtsmän antogs på värfvad fot och förlädes u i Carlscrona, Carlshamn eller an. tira passande Sjöstäder till tjenstgöring. Denna nya Corps blefve då äfven mera inöfvad och vore närmare till hands, att nyttjas vid infallande krig, än de långväga och åtskilde varande Båtsmännen. På det Kronan genom en sådan förändring ej måtte vidkännas större kostnad än hittills, kunde Båtsmans socknarne i VesterNorrland erlägga en årlig lämplig vacance-afgift i spann-5 *950 Den 2 o Juli. spannmål eller penningar, emot det ätt de bm friades hålla Roterade Båtsmän»” ”Underrättad att bemälte Socknar äro nöjda häruti ingå, och öfvertygad att hvarken Kronan eller någon enskilt derigenom komme att vidkännas någon förlust eller onus; men att deremot det folkfattiga Norrland dymedelst skulle snart mera befolkas samt landet uppodlas* Kronan vinna besparing i ansenliga utgifter, och Allmogen lindras frän högst känbara skjutsningar, vågar jag, af alla dessa skäl och'anledningar, vördsamligen föreslå, att en sådan förändring i afseende på VesterNorrlands Båtsmän* som ofvannämndt är, måtte bifallas, och att hos Kongl Maj:t Riksens Högloft. Ständer, till detta ändamåls vinnande, höggunstigt täcktes derom framställa underdånig anhållan. I hvilken afsigt jag alltså tillika anhåller , att detta Memorial må till Högloft. Allmänna Besvärsoch Oeconom ie-Utskottet remitteras.”
Utdrag af Protocollet hässel i HögloftRidderskapcls och Adelns plenum den I September 1809. S. D. Företogs till afgörande ConstitutionsUtskottets den is Augusti pä bordet lagda Betänkande af den 9:de i samma mänad öfwer den af Herr Nordenstolpe, ^nsters, w 'ckta fräga huruwida ej Konungens med Hemliga Utffottet communiceraöe propo sttlo - Dm Z September. sitioner, som hos Gränden föredragas, mätte ätföljas af Stats-Utskotts-Ledamöternas särskilta, fast i allmänna termer meddelade yttranden m. m., ä hwilken fräga ConstitntionS-Utskottct af anförde skäl ansett sig e) kunna bifall tilltorka; och bcsiöt Ridderskapet och Adeln att till alla delar Constittttions-Utskottets Betänkande gilla, bie supra. Utdrag as P"otocollet häller i Högloft. Riddertkapeks och Adelns Istenum d. I September iZoy. S. D. Bcsiöt Högloft. Ridderskapet och Adeln Ätt till Allmänna Dcswärs - och Economie-Utskottet äterförwisa dch betänkande af d. 9 Augusti öfwer dest af Herr Lortzsimanz ^mbrolirm ^Isgnus, wäckta fräga om Wargeringens indragning, i anledning af rn utål Herr IsapZkmin denna dag tvid berörde Betänkande gjord anmärkning, hwilken derjemte skulle till Utskottet remitteras, bie supra. Justerades lALni-Protocollet för den zr Augusti. Hans Erccklence Herr Grefwe jkuutii^ föreslog derefier, att den i berörde Protokoll uptagne diskussion rörande meddelande ät de andra Wänden af de hos Ridderskapet och Adeln gjorda anmärkningar wid Riksdags-Ordningen, kunde, om Ridderskapet och Adeln sä godt syntes, ur Prototollct utgä, seoan sjclfwa saken icke widare blifwit x kad.
Om man t. ex. sätter in för ett verks eller en embetsrnyndighets räkning i Riksbanken en summa af 50,000 Rdr och med en enda attest får öfverremittera denna summa till Privateller Filial-banken i dea landsort der utbetalningen skall verk - Den 2 December. 8Ä ställas, så måste derigenom besparas mycket besvär och mycken omgång samt beredas en väsendtlig tjenst för allmänna penningerörelsen. Detta förfaringssätt iakttages också redan enskilde personer emellan, vid förefallande utbetalningar å de ställen der sådana banker finnas. Med afside på 3:dje punkten får jag erinra, att med det deri föreslagna stadgande icke åsyftas annat än åstadkommande af en nyttig och afsevärd enhet vid likartade ärendens behandling. För närvide tillgår vanligen sålunda att de anslags-summor, som från RiksgisKont. utbetalas, tillhörande föremål, som äro hänförde till RiksStatens 6:te Hufvudtitel reqvireras omedelbarligen i • RiksgisKont. Deremot ega KrigsColb, Förvaltningen af Sjöärendena m. fl. verk icke denna rättighet att direkte från RiksgtsKont. reqvirera sina medel, utan äro nödsakade begagna oinvägen genom StatsKont. Denna omväg medför dock icke ringa tidsförlust. Det har blifvit mig sagdt att 4 eller 5 veckors tid fordras, innan KrigsColl. kan förvänta de till utgående från RiksgisKont. anvisade summor, som reqvireras hos StatsKont., hvilket endast hos RiksgisKont. anmäler dessa reqvisitioner, hvarefter det sednare verket utanordnar det reqvirerade beloppet till det förra, som utbetalar det till KrigsColl.
En blond, hårdt snörd dam med lunga Låtom oss t. ex. alltid antaga, att den, ögonlock öfver ett par ljusa enfaldiga ögon s o m önskar få vårt råd eller omdöme, menar skred fram till pianot, satte sig, slog upp det ärligt, känner ett verkligt behof af att ett häfte noter, o c h efter ett kort förspel stödja sig vid o s s; då blir det äfven en samhof hon plötsligt upp ett gällt skri, som vetssak att svara enligt bästa öfvertygelse, skar mig genom märg o c h ben. om vi så ej kunna sanningsenlig! säga mer Skrik följde på skrik, då o c h då öfverän: » den saken förstår j a g ej, » eller också: röstadt af ett våldsamt hamrande på pianot. » jag tycker bara s å ». Fröken Eveline tycktes ha det gemensamt Mången har sökt fånga hala sällskapsålar med en speldosa, att då hon blef uppdragen, så länge, tills det blifvit en vana, ett behof kunde hon ej hålla upp, förr, än hon gått att känna detta glidande och smidiga som igenom hela sin repertoar. något behagligt, o c h derför söka de fortfaVid hennes femte visa kände jag, huru rande inbilla sig, att de äro talanger, då kallsvetten bröt fram på mina tinningar; de i stället kunde varit dugande menniskor. hela rummet började gå omkring, o c h likt Och vi fnissa åt dem i vrårna. — en sjösjuk famlade jag mig fram för att I höflighetens, sällskapsvanans lösa dyjord k o m m a ut. växer dilettantismen ut till ett nät af sega I korridoren mötte jag värdinnan, skratsnyltväxter, som lura på familj elifvet och samhället. Se blott — jag säger med flit tande, så hon raglade. » De bundo ris åt sig sjelfva! Bengt icke hör — se blott på denna skara lekräddade sig. — Han blir sjuk, så snart han tionsgifvande pianooffer, » lärarekrafter », arhör henne stämma upp, det veta de alla, » tister o c h literatörer af båda könen, som nu väller ut från olika läroanstalter och förk o m det afbrutet.
Det är ett sädant biträde Ridderskapet och Adeln af sina Med-Ständer önskar och hoppas. Och wär samwcrkan ssallj njuta en rik lön,'dä kom. mande Släaten gä at wälsigna detta Riksmöte, som bestämt grunderna för en kraftfull, lagbunden, uplyst och mild Regering, i sin wcrkställighet anförtrodd at den personliga dygd, som i Folkets kärlek söker styrkan för sitt wälde, trösten för sitt hjerta, och odödligheten för sitt namn. Ridderffapet och Adeln innesluter Sig i det Wällvfl. Borgare-Sländets wänffap och förtroende. Til Bonde-Ständet. Hederwärde Taleman och samtelige Ledamöter af det Ärbara Bonde.Ständet! Listige äro de rörelser med hwilka Ridderffapet och Adeln i detta ögonblick beswarar det L8 Den 6 Maj. det Hederwärda Bonde-Ständets forsta hälsning. Aldrig hafwa siere allmänna olyckor tätare följt hwarandra, aldrig hafwa de krafter Fäderneslandet förwarade för sin sällhet blifwit hastigare uttömde, aldrig hafwa stora med. borgerliga uppoffringar blifwit mera frugtlöst omvända, eller hafwa sorgeligare aningar bävat en mörkare framtid, än undör den korrta tiderymd, som närmast föregick detta Riksmöte. Det hopp hwaraf wi fägnades at se Rikets folkmängd okad, desi näringar utwidgade, desi penningewerk stadgadt, desi anseende och desi bestånd försäkradt, förbyttes snart i de rysligaste utsigter af förödelse och upplösning. Finland, denna Fosterbygd för hjcltar och medborgare, detta Land hwars naturliga fördelar gäfwo Swerige sä mycken styrka, rycktes ur wär förening. Rikets gränsor tillbaka-flyttades i et förhållande, ännu i denna stund, wädligt för tvär sjelfständighet. Inhemska oroligheter hotade i samma ögonblick, som en mägtig fiende wände sina wapen emot hjertat af Riket, för at snart, med Eröfrarens rätt, utpläna Sweriges namn ifrän listan af fria Stater.
Maji afgifne Betänkande, ansett sig icke kunna tillstyrka bifall å RiksdagsFullmägtigen för Linköpings Stad Herr C. F. Lundmans Motion, att Konungens samtlige Befallningshafvande genom bestämd LntlJtskottet* Betdnknnden, 559 bestämd Lag måtte åläggas att upptaga och handlägga sådane ansökningar, som med Promotorial till dem från andre Landsbo fdingar ankomma, så att penningarne må äf den fordrande få lyftas hos den Landshöfding* som Promotorialet utfärdat; så har vid föredragning af detta Betänkande blifvit anmärkt: Hos Tiöglofl. Ridderskapet och Adeln af Herr Ehrenborgh Casper: att hail icke kunde instämma med Lagutskottet deri* att befattningen med Promötorialer skulle leda till åsidosättande af Konungens Befallniilgshafvandes oväld och anseende, eliär det måste vara något helt annat, att pröfva giltigheten af eil fordran, eller att lemna handräckning till eli Comnuinication* och handhafva, det en genom Utslag faststäld fordran varder behörigen indrifven; att de sednare åtgärderne kunna så mycket mindre föranleda till någon jäfvighet vid dell förra, eller till något anseende af vald* som det i allmänhet åligger Ko 11 ilngens Befallningshafvande* att* i anledning af till dem inkommande UtmätiltitgsDiarier, tillse, att Domar och Lxecua törialer i behörig ordning befordras tili verkställighet, utan att Landshöfdingarnö för denna Cöntrollerande åtgärd någonsin blifvit ansedde för de enskilde Borgenäreimes Commissionärer* samt att det icke Synes lämpligt* i en tid, då bland andre . LdgUtskottets Betänkandert.\ 55 828 Lagutskottet!
Län 3o st. efter Österbottniska methoden. Kronobergs Län 21 st. efter Österbottniska methoden, liera elter den gamla. 21 med jordblandning. Calmare Län 7 st. efter Österbottniska methoden, flera utan golf, efter den gamla. ' r * Di'7 Österbottniska äro försedda med jord: de utan golf äga äfven ifyllda jordmassor. Jönköpings Län 17 st. efter Österbottniska methoden. 4 stycken. 17 jordfyllda. Hallands Län 6 st. efter Österbottniska methoden. 48 stycken. 6 äro med jord försedda. Christianstads Län 3:ne efter Österbottniska sättet i Göinge Härader, Dessutom åtskilliga i Länet efter gamla methoden. 1 1 De 3:ne Österbottniska jordfyllda. Malmöhus Län 3:ne sorn ej lara vara på Österbottniska sättet inrättade. i Blekinge Län i4 st. efter Österbottniska methoden. 5 stycken. 10 jordfyllda. ’ Gottlands Län i;ne efter Österbottnis ska methoden. line under anläggning,i flera tillämnade. j 2:ne med jord försedda. Upsala Län st. färdiga år 1813, af de då beslutna 63 äro flera redan fullbordade. 1, Återstoden af de bei beslutna 63, st. försedda mej jord, dessutom alla de färdiga af de beslutna 63. Vesterås Län 08 efter Österbottniska methoden. 20 g stycken. Stockholms Län i3 stycken. 3o stycken. i 3 med jord försedda. J Anlagile Plantlador stiga således till ett antal af 1,196, som ökas genom färdiga af dem i Upsala Län år 1813 beslutna; Till ämnade Plantlador åter uppbyggda till ett antal af 661, som minskas genom de fullbordade af de 63, hvarom år 1813 i nämnde Län beslut fattades. Vidimeras B. Berndtson. Den i g A piil. 559 bröd, vid de tillfällen, då dea sak fa licie sale nar tillgång till Ruternas gäldande; 2:0, Om efr närmare bestämmande af de i 5 Capitl. 5 §.