Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derföre är ock den, som lättsinnigt trampar den svage, i mina ögon Naturens ytterste niding; och derföre är mitt förakt för en tyrann oändligt, då mitt hat känner en gräns”. – Med denna citat afslutas recensionen: alltså, med att hos läsaren qvarlemna ett förmånligt intryck. Och man ser, af sjelfva urväljandet, att Kellgren djupt senterade, hvad han här anförde. Mången torde önska, att Thorild nu försonligt emottagit den framräckta hand, hvarmed hans förnämste motståndare så otvetydigt lät förmärka uppsåtet att hädanefter göra honom rättvisa. Äfven vi skulle gerna sett, icke att han tillbakahållit fortsättningen, men väl, att han gifvit den en mildare vändning. Dock: sitt tveeggade svärd af allvar och skämt, det hvassaste, det skarpast slipade, som han någonsin nyttjat, hade han nu engång dragit; det glimmade, präktigare och präktigare; dess anblick gjorde honom lik dessa vår forntids kämpar, i hvilkas slagsvärd innebodde en trollkraft, som omotståndligt, sedan de blifvit blottade, dref ägaren att utskifta hugg och banesår. Strängheten, ja (stundom) hårdheten af hans ton och utfall gick i stigande: den är i det andra häftet större, och i det tredje – eller sista – allrastörst. Det andra lyktar med några ”Små Förklaringar”, som, utan att nämna recensionen, åsyfta den; men på ett vis, der oviljan, i stället för minskad, synes ökad. I tredje häftet finna vi den af förtrytelsens vältalighet glödande upprättelse, som der gifves åt Manderfeldt och hans bok ”Tidens falska Politik”, så uttryckligt förklara: ”det var er recension” (StockholmsPosten 1791, N:a 8 och 9)” af detta lilla mästerliga verk, som gaf sista styrkan åt min harm och lät mig på en gång se och känna, hurn svag och tyrannisk er vittra regering är”, – att vi väl näppligen fela, om vi taga förklaringen alldeles efter orden.
C. J. Niisson.t Efter det Fullmäktige den 10 Juli sistberörda år uppdragit åt Förvaltaren af Tumba Bruk, Professoren Bagge, att hos dem föreslå de åtgärder, som i anledning af Höglofl. Banko-Utskottets förestående beslut borde vidtagas; hade Professoren Bagge, uti Memorial af den 11 påföljde November, jemte förmälan att han sökt förskaffa sig upplysning om någon pålitlig Mekanikus med erfarenhet i pappersbruks-byggnad, hvilken kunde icke allenast utföra arbetet på ett varaktigt sätt, ulan äfven anskaffa ma - 69 chineri, arbetsfolk och materialier, saint sålunda ansvara derför att den af Högloft. Utskottet för arbetet medgifna kostnadssumma icke blefve öfve inskrider], samt alt Direktören C. Wallman i Fahlun, som i många år, til! respektive Bruksegares belåtenhet, betjenat dem med utförandet af mekaniska och vattenverks-byggnader, hvaribland äfven pappersbruk, förklarat sig villig alt på ofvanberörde sätt åtaga sig ifrågavarande arbete, tillstyrkt att Fullmäktige måtte tillåta Professoren alt med Direktören Wallman uppgöra förslag till öfverenskommelse om verkställande af de utaf Höglofl. Utskottet beslutade rcparalions-arbelen, med skyldighet att underställa detta förslag Inspekterande Fullmäktigens godkännande. Vid pröfning den 13 i sistnämnda månad af berörde framställning, och sedan då varande Inspekterande Fullmäktigen gifvit tillkänna att lian för sin del tillstyrkte den föreslagna åtgärden, såsom efter bans öfvertygelse den mest lämpliga och ändamålsenliga, bade Fullmäktige, hvilka, enär ifrågavarande kostnadsförslag redan blifvit af Utskottet gilladt, ansågo det icke vara nödigt att arbetet på enlreprenade upplåta, med bifall lil!
R:dr 5 sk. 7 rist återstode 999 Ridr 27 sk. 7 r:st den 31 December 1857, — i afseende på förhållandet med hvilka 999 R:dr 27 sk. 7 sk. se hvad som längre ned förekommer om stiftets byggnads-kassa under det ifrågavarande revisionsåret. — Att den kontanta behållningen sistnämnde dag kunde uppgå till den anmärkta summan, 3,327 R:dr 19 sk. 6 rist, kommer sig deraf att lån till ett belopp af 2,000 Ridr till kassan inbetalades den 31 Oktober 1857, och att åtskilliga intrader tillflutit henne under halfåret från den 30 Juni 1857 till den 1 Januari 1858. Af berörde den 31 December 1857 befintliga kontanta behållning, 3,327 R dr 19 sk. 6 rist Banko, utlånades mot revers den 1 Januari 1858 till stiftets byggnads-kassa 1,500 Ridr R:mt och den 30 Juni samma år utbetalades till Magister Betulander 257 Ridr Rimt. Den 1 Juli, sedan räntorna influtit, utbetalades 5,250 Ridr Rimt i beviljade lån; den 30 Augusti utlånades mot revers till stiftets byggnads-kassa 2,250 Ridr Rimt, och under årets lopp bestriddes åtskilliga andra utgifter, hvaribland Magister Betulanders halfårspension, så att vid räkenskaps-årets slut, den 31 December 1858, funnos kontant inneliggande endast 156 R;dr 861 öre Rimt. En blick på stiftets byggnads-kassas räkenskaper för tiden från den 30 Juni 1857 till den 31 December 1858 upplyser i öfrigt dessa förhållanden närmare. Af sistnämnde kassas räkenskap för året, som slöts den 30 Juni 1857, synes, att den kontanta behållningen i denna kassa då utgjorde blott 296 Ridr 32 sk. 3 rist Banko, sedan den dagen räntorna för året, som utgjorde 1,816 Ridr 25 sk. 4 rist Banko, till kassan influtit.
December sistlidet år, af denna lydelse: ”Sedan Rikets Ständers Revisorer, uti afgifven berättelse om verkställd granskning af Statsverkets, samt andra, af allmänna medel bestående fonders, tillstånd, styrelse och för valtning för åren 1844 och 1845 i afseende å de för fångars vård och underhåll anslagne medel yttrat, att med det på andra Hufvudtiteln förslagsvis uppförda anslaget till långvården, hvilket hvarje år blifvit öfverskridet, den förändring syntes lämpligen kunna och böra vidtagas, att detsamma delades uti tvänne afdelningar, den ena för de bestämda och per manenta utgifterna, såsom Styrelsens öfverFängelser och Arbets-lnrättningar i riket embetsoch tjenstemäns aflöning, med flera generella förvaltningskostnader, och den andra för de fluktuerande, till beloppet endast approximativt beräkneliga utgifterna, såsom förplägning, fångtransporter, o. s. v., till bestämmande af hvilken sednare Afdelningsförslags-utgiftei ett medium af fem föregående års kostnader kunde tagas till grund, samt Rikets sednast 22 Kongl. Maj:Is Prog. om Statsverk . 1850. församlade Ständer i anledning häraf uti underdånig skrifvelse den 8 September 1848 anhållit, att då, för vinnande af en lättare öfversigt och beräkning utaf ifrågavarande anslag, bestridda, bestämda och permanenta, utgifter Rikets Ständer lika med Revisorerne, ansågo en fördelning af samma anslag böra ega rum. Eders Kongl. Maj:t måtte täckas till Rikets nästkommande
"Jag anser äswen Näringsfriheten, sadan jag kan första den, såsom ett nöcwändigt medel till Landets förkofran och wälständMen Näringsfrihet mäste wäl icke betyda rättighet för hwar och en, att efter enskifta nycker bestämma Lagarne för det yrke, hwarmed han sig sysselsätter; utan rättigheten att, ester kungjorda och stadgade Lagar utwälja och chwa det yrke, honom bäst behagar och bast lyckas. Dä jag fördenskull gärna instämmer i den af de Högloft. Utskottens Beredning föreslagne utwidaning af Landtmannens rättighet alt obehindradt försälja Landers produkter, och det desto heldre, som, mig wetterligt, en sidan frihet i sje»fwa werket dageiigen uöswas utan lag - I2l6 Den 6 Julik. ligt klander eller bestridande af dem, som deraf ffulle förmena fig lida mehn; har jag dock a andra sidan funnit en sadan utsträckning deraf betänklig, som den i Beredningens betänkande tikikännagifwes. Landtmannen ffulle, som orden lyda, icke blott äga rätt til! en oinskränkt handel med hwad Landtmanna-waror, som helst, utan att ock akt deraf göra Upplag i Städerna, att derstädes succestive förytt, ra. Ehucuwäl de i Betänkandet yttermera upptagne modisicationer af denna upplagörättighet synaS inskränka dest utöfning inom behöriga gränsvr, fruktar jag dock att mistbruk deraf blifwa omöjliga att förekomma , sedan sjelfwa rättigheten ar gifwen. Men lill hwilkens förman ar den gifwen; Till Landtmannens, säger man; till Landtbrukets upphjelpandeMen ingen riktig Jordbrukare behöfwer den,^och om han werkeligen nyttjar den, sä lära hans Akrar deraf föga bätnad njuta^ Den werkeliga, i sitt yrke egenteligen systelsatte Äkerbrukaren har nog, om han får fritt föryttra Landets producter, och pä sin höjd, om han, wid bristande eller otillräcklig afsättning fär sätta in sina waror till en annan dag, da de kunna försäljas; och denna frihet tror jag
A andra sidan har man deremot besvarat delta dermed, att vid 1840 års riksdag anslogos 100,000 r:dr till uppförande af häradshäkten, och att BondeSt. fäster särdeles vigt vid detta löfte, samt att detta löfte, en gång gifvet, icke borde återtagas. Jag ber att få fästa R. o. Ad:s uppmärk - 96 Den 22 Maj. samhet derpå, att dessa svårigheter bortfalla genom Frih. Palmstjernas förslag. I detta förslag öfverlemnas ål K. M. att efter omständigheterna använda dessa medel, till följd hvaraf de kunna begagnas såväl till det ena som andra slaget af fängelser, så alt, om pä något ställe ett häradsfängelses uppförande borde komma i fråga, sådant kunde ske. Sålunda har BondeSt. fått sin rått förvarad till dessa medels användande för häradsfängelser, under det att K. M. har fria händer att använda medlen, der de bäst behöfvas, nemi. hufvudsakligen länshäkten. Jag förenar mig således i anhållan om bifall till Frih. Palmstjernas förslag. Frih. Tersmeden: När jag sist yttrade mig, visste jag icke, alt en nedsättning i summan här hade blifvit yrkad. Frih. Cederström gjorde mig uppmärksam härå. Jag lackar honom derför och tackar honom äfven för den omvårdnad han har derom, att Statens tillgångar må räcka till utgifterna. Jag tror mig dock böra upplysa Frilen alt hvad dessa 600,000 r:drs utgift beträffar, så har densamma blifvit beräknad af StatsUtsk. ibland Statens utgifter dä anslaget först tillstyrktes samt alt, äfven med denna och öfriga af StatsUtsk, beräknade utgifter på de ordinarie statsutgifterna, behöfver icke slatsbristsumman blifva större, än den vid förra riksdagen varit. Jag ber, alt Hrr:ne icke med dessa utgifter förblanda dem, som icke höra till de ordinarie utgifterna, utgifter, som äro föranledda af sedermera inträffade politiska händelser, för hvilka naturligtvis särskildta medel mäste anskaffas.
Under Ransakningar i Skåne öfver flere utländska tjufvar, har jag hört dem upprigtig! bekänna, att da rymt till Sverige, efter erhållen underrättelse, att de der kundexstjäla, utan annat äfventyr, än-litet stryk eller fängelse, som de ansett o» betydligt, och derföre lika som vanartige Svenskar idkat detta handtverk, som sådana finna Rättare, än att genom arbete förtjena medel fil 1 sina behofver. Man säger väl, att tillgång till arbete saknas j men må jag fråga , är detta sannolikt då en allmän klagan höres öfver brist på arbetare, till underhållande af Latt'* dets odlingar, sorn på ett förvånande sätt kunde , om folk nog finnes, ständigt tilltaga? Jag må ock härvid erinra, det jag icke (.anner något exempel derpå, att den, som röfvat Posten eller rånat, tillika begått dråp , ehuru Lagen, som stadgar dödsstraff för Poströfvare och rånare, ännu är gällande ; hvarför® sådana brott äro högst sällsynta, hvilket tyckes bevisa, att stränghet i straff icke befordrar lust att bryta Lagen, som, då ders är för mycket eftergifvande, endast tjenar till åtlöje för den, som icke gillar andra band, än dem egennytta:! fäster, och ej eller kännet annan moralité, än fruktan för straffet, och derföre tror jag den högsta Lagstiftaren funnit nödigt Den 21 Maji. 3 3 förordna, att våldsverkare skola utrotas ur sitt folk. Med denna auctoritet hoppas jag oklan-, dradt kunna stå fast vid den öfvertygelsen, att 1734 års Lag i förevarande ämne var bättre och kraftigare för ändamålet, än de sednare tillkomne, hvilka synas endast hafva verkat till fästningars och fängelsers uppfyllande med tjufvar.
VII. B. 315. VIII. A. 36. — N:o 106. i anledning af väckt motion, angående bidrag till underhållande af Hallsnäs bro i Jönköpings Län. VII. B. 204. VIII. A. 35. — N:o 107. i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition, angående understöd till Hospitals-fonden. VII. B. 204. VIII. A. 35. E. 324. — N:o 108. i anledning af värkt motion om anslag till premier för skogsplantering. VII. B. 204. VIII. A. 35. — N:o 109. i anledning af väckt motion om ersättning och belöning åt Professoren Ii. 0. Nycander för en af honom npftinnen röst-räkne-machin. VII. B. 204. VIII. 35, 82. Å. 83. XI. U. 285. A. 309. — N:o 110. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anslag till upförande af en ladugårdsoch en mejeribyggnad vid Ultuna Landtbruks-Institut. VII. B. 204. VIII. 35. A. 83. E. 324. — N:o lil. i anledning af väckt motion om inköp för Kronans räkning af de å Böda Kronopark på Öland belägne hemman. VII. B. 513. VIII. 37. A. 109. — N:o 112. i anledning af väckt motion om uphörande af lästeafgifl till Svenska kyrkan i London samt angående denna inkomsts ersättning genom anslag. — N:o 113. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående beviljande af rit läntefritt lån lill Stockholms stad lör bestridande af de genom kolera-farsoten föranledda kostnader.
Bibehålles länet ostyckadt, så sluppe man att årligen utbetala lön till två landslur, två landssekreterare, tvä landträntmästare med ett ord till den dubbla stat, som uppkomme i den händelse länen blefve två. Då jag säger detta, så är det icke för att söka hindra bifall till den gjorda framställningen, utan endast för att äterupplifva en tanka, som jag förut yttrat och som jag tror vara rigtig. Hr Apollof, Carl Jakob: Jemte det att jag i allo instämmer med hvad Hr von Hartmansdorff så grundligen och med så mycken sakkännedom anfört, får jag tillika upplysa att äfven i sednare tider, sedan Hr von Hartmansdorff lemnade länet och under de landslur som honom efterträdt, så pläga i allmänhet alla sammankomster, som kunna försiggå utom länsresidenset, hållas i Döderhultsvik, såsom sammankomster med brandstodsföreningar och Den 6 Juli e. m. 553 dylika. Hvad för öfrigt angår lokalen, så är den så noggrannt beskrifven alt jag icke har något alt tillägga. Jag instämmer lill alla delar med Hr von Hartmansdorff. Hr von Hohenhausen, Mich. Sil v.: Såvida Hr von Hartmansdorff och Hr Apellöf, som med honom instämt, icke med sina yttranden afse, alt utverka något afslag å Utsk:s betänk., så kunde jag väl afhälla mig ifrån något yttrande: men här har likvisst den siste värde talaren icke bestämt sig i det afseendet, och jag anser mig derföre böra yttra några ord. Hr von Hartmansdorff har visserligen rätt deruti att om residenset Hyttas ifrån Calmar till Döderhultsvik, så kommer det mera midt i länet och att således denna ort kan vara lämpligare för sammankomster af personer ifrån alla delar af länet.
Jag hoppades, att hår ej skulle blifva fråga otti sjelfva anslagen, utan blott om sättet, hvarpå lån skola upptagas, i fall sådane erfordras, Jag vet icke, hvarföre man nu bör såtta ifråga annat, ån sjelfva principen för låné-systemet, ifren då likväl votering år begärd om den frågan, huruvida lån må kunna ågu runi, eller icke, skulle jag önska, att den saken först bitef afgjord, innan jag yttrar mig. g o 6 Den 12 September f, m. Herr Stråle: Den jemförelse Herr Thara gjort emellan en enskildts hushållning, och det allmännas eller Statens hushållning, år ganska riktig och upplysande. Hvilken enskildt man gör ej skilnad på utgifter, som år.o nödvåndige, nyttige eller blott för nöjet? För min del tror jag ej, att pågon upplåning bör ske för andra, ån de nödvåndige, och då alla de utgifter, sorn hår komma ifråga, åro blott nyttige, har jag ej trott, att lån för dem böra upptagas. Jag anhåller således, att Herr Grefven och LandtMarskalken täckes genom proposition utröna Ridderskapets och Adelns tanka, huruvida någon upplåning bör ske. Besvaras den med ja, får nian sedan afgöra, huruvida obligationerne skola utgifvas mot 5 eller 5 procent. Herr pon Heijne'. Herr Tham har yttrat, atf Bevillnings-summans nedsättning år beslutad. Jag kan ej finna det,' så långe vi ännu åge anslag, sorn åro ifråga. Jag känner vål, att Capitationsafgiften år nedsatt, samt att öfverflödsoch fyll. nads-afgifterne hafva försvunnit, men vi hafva minimi-afgiften och flera andra som kunna förhöjas, och så stora utgifter, som Staten behöfver, lärer man vål få betala; för min del tror jag, att man häldre bör öka Bevillningen, ån ingå på ett obligations-system. Grefve Cronhjelm, Polycarpus: Det år hufvudsakligen i afseende på Herr Hjertås yttrande, som jag anhåller att få anföra några ord.
Hans önskan, äfven om icke i uttryckliga ord utsagd, framstår dock tydligen vara den, att när det olyck - 408 Den 14 Februari f. m. liga förhållandet af hat och bitterhet makarne emellan uppstått, det skall vara en rättighet och icke endast en nåd att få denna olyckliga förbindelse upplöst. Jag anser derföre Lag-Utsk:t alldeles oförhindradt att, om Ståndet beviljar en återremiss, ånyo upptaga frågan och derigenom komma i tillfälle att utarbeta ett lagförslag i hufvudsakligen samma syftning, som det resultat, hvartill reservanten Gr. Hamilton kommit. Det har blifvit sagdt, att, oaktadt man så mycket som möjligt bör försvåra äktenskapsskillnad, det förslag, motionären velat hafva framställt, skulle vara ett sätt att mycket underlätta sådan skilsmessa, hvaremot nu gällande stadganden skulle försvåra den, och derföre vara förtjenta att bibehållas. Gr. Hamilton har dock upplyst, det erfarenheten visat, att K. M. nästan alltid tillåter äktenskapsskillnad, när den sökes på grund af hat och bitterhet makarne emellan, och häraf torde visa sig att ärendets förvisande till allmän domstol, der de anförda skälens giltighet komme att bestämma utslaget, snarare skulle försvåra än underlätta äktenskapsskillnaden. En annan omständighet, som jag anser äfven tala för förändringen, än den, att, »när,» såsom den K. Förordmn säger, »en sådan stridighe t i lynne och tänkesätt hos begge makarne sig yppar, som, under beständiga tillfällen till utbrott, slutligen öfvergår till afsky och hat,» ett sådant förhållande säkrare och redigare kan bedömas af en domstol, som ser saken på närmare håll, än af K. M., som ser saken på afstånd och, så till sägandes, å vue d’oiseau. Dessutom tror jag regeringen har helt annat att göra, än att intränga inom det äktenskapliga lifvets förlåt. Äktenskapet är heligt och till sin idé oupplösligt, men när afsky och hat herrskar inom familjen i stället för förtroende, då är äktenskapet de facto upplöst och bör blifva det äfven de jure. På det en sådan ändring, som den Gr.
Slutligen, och da efter gjordt öfwersiag pä Riksgälds-Contoirets Utgifter, sedan största delen af Utrikes Galdon icke mera fordrar något serskildt anslag, wilja Riksens Ständer förmoda, att, sedan Contoiret för »8iz sch följande ären fär sig anslaget af Bewillningen hwad för Contoiret till uppfyllande af dest öfriga förbindelser är vundgängeligt, kkl örlig Summa af 320,000 R:dk Banco skulle. Den rz Julik. i? Ls för högst trängande behof, kunna blifwa att tillgä, i den afsigt Eders Kongl. Majus Nädiga Proposition vmförmäler, såsom Ranta och AmortistementsFond för ett till upptagande Län af Tre till högst Fyra Millioner Riksdaler. Riksens Ständer framhärda re. Uppläst hos Ridd. och Adeln ben l8 Julik, r - Prest, Ständct den i8 ° - , - Borgarc Ständct d. »8 , Bondc»StäNdet den 18 Stormägtigste 2lllernadigste Lonung! ^edan Riksens Ständer i anledning af fa wäl Eders Kongl. Majus Nädiga Skriswclft till deras Stats Ulstott af den iL sistl. Junii, som de densamma ätföliande Handlingar, rörande werkställighet af besiulad förbättring i sättet af Riksärendernas förwaltning inom wederbörande Styrelse-Werk, under öfwcrwägande förehaft, ej mindre den för detta ämne nedsatte Committees, an Riksens Ständers Slals-Utffotts yttrande deröfwer, fä de nu hos Eder Kongl. Maju i underdänighet anmäla, hwad de för närwarande ansett till berörde ändamål böra och kunna tillgöras. Med underdånigt erkännande af de anstallters gagnelighet till beredande af den fullkomligaste öfwersigt utaf Styrelse-Werkets organisation, hwilka Eder Kongl. Maju käckts widtaga, samt med rättwisande af ' den under den z
sasoin ett ytterligare hinder obenägenheten bos föräldrar och ni %lsmän att kosta på en flicka en s % pass dyrbar uppfostran, som den, hvilken kräfves för utbildning till artist. Detta sista hinder. undanröjdes dock då Fria konsternas akademi, soin redan ar 1735 stiftats för uppainmandet af nianliga konstnärer, 1864 öppnade sina portar jäinväl för kvinliga elever. Staten liar härigenoin beredt kvinnan sainnia tillfälle som mannen att erhålla kostnadsfri utbildning, och det liar därefter endast berott på henne själf att begagna sig liaraf. Detta har hon icke heller försummat, och v %ra nuvarande konstnärinnor hafva nästan samtliga akademien att tacka for den första grundläggande. utbildningen. Amnlia liirtdegren, som började sin konstnärsbana på 1840-talet, är kanske den första svenska konstnärinna, livilberis rykte sträckt sig till utlandet. Det torde icke vara orätt att räkna afvea henne till vår samtids niålarinnor, då nya arbeten från hennes pänsel frambragtes ännu på 1870- och 1880-talen. Få arbeten torde hos oss liafva vunnit en sådan popularitet, som hennes bilder från barnavärlden. Hvein minnes icke de smh trinda, leende barnansiktena, inålide med den friska och omedelbara uppfattning, soin blott återfinnes hos den verklige konstniiren? J u s t genom denna sin förinaga att uppfatta enkelt och naturligt stod Amalia Lindegren lhngt före flertalet,af med iiennee jamnariga artister, och det torde säkerligen dröja länge, innan de n h g a reproduktionerna af hennes taflor, som vi s % ofta påtriffa å vlggarne i de svenska hemmen, koinina att därifrån försvinna. Som portr#ttmAlarinna står Iion ej sk högt som inom genreni %leriet, men äfveii såsom sådan liar hon vunnit stor popularitet. Närmast denna artist torde böra nämnas tvenne andra konstnarinnor, som likasoin hon numera skattat åt förgängelsen, nämligen NZmmi Zetterström och Amanda Sidvnll.
Med föranledande af den förhöjning uti skjuts-legan, som vid innevarande Riksdag blifvit föreslagen, har Herr von Hartmansdorff, A., uti en hos Ridderskapet och Adeln vackt och lill Utskottet remitterad motion, yrkat, att i händelse en sådan förhöjning skulle komma att ega rum, en allmän förhöjning i lönerne för alla sådane embetsoch tjenstemän, sorn äro skyldige att utan ersättning, d» v. s. för deras nuvarande löner, göra embets-resor, äfven måtte beviljas. Då emedlertid en slik löne-förhöjning icke blifvit ifrågasatt, i anledning af de tillökningar i skjuts-legan, som vid föregående Riksdagar blifvit Stals-Ulslottets Utlåtande, N.o 285. 13 beslutade, oell dessutom beloppet af de til lök ta utgifter, sorn genom den högre skjuts-legan skulle komma att ifrågavarande embetsoch tjenstemän tillskyndas, hvarken af motionären kunnat uppgifvas, eller kan af Utskottet beräknas, hemställer Utskottet, att motionen må lemnäs utan afseende. Stockholm den 6 Augusti i84o. Ank. till Exp. IJtsk. den 7 Augusti, kl. 6 e. na.