Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Efter beväringsåldern bör hvad sålunda inlärts bibehållas, och tanken på fäderneslandets försvar fortlefva, samt medborgaren alltid tänkas förbunden med krigaren i de gemensamma intressena. Moraliska band och lifligt medvetande af den skuld, i hvilken en hvar står till sitt fosterland, äro här verksammast, men yttre medel och inrättningar måste leda dit, och derpå har syftats vid afgifvandet af förslagen om krigsreserv och landstorm. Frivilligt ordnade skjutöfningar och andra vapenöfningar sätta en bestämdare och vacker prägel derpå. För den stående hären och förstärkningsmanskapet är första bildningsmedlet vapenöfningar. — Vid frågan om stammens krigsbildning och den dertill erforderliga öfning, företer sig väsendtlig skillnad emellan den indelta och den värfvade stammen. Då den sednare, förlagd i garnison, utan svårighet kan meddelas all önsklig undervisning, är den indelta icke sammandragen mer än under den korta öfningstiden och tillfälliga kominenderingar, då sammandragningen skett för visst ändamål och sällan medgifver annan tjenstgöring, så att krigsbildningen i allmänhet inskränkes tili de bestämda öfningstiderna. Den indelta stammens Rekrytskola är icke ensamt en exercisskola; den måste vara en militärisk uppfostringsskola, och med afseende på det nu för tiden brukliga krigföringssätt mäste lordringarne på en stamsoldat blifva ganska omfattande. För att bereda tillbörlig skicklighet och soldatbildning föreslår jag: För Infanteriet: Rekrytmöte i 42 dagar, med omkring 10 procent af verkliga nummerstyrkan, derunder manskap, efter behof, må ombytas; Bil. N:o 3 n. lill Kongl. Muj:ts NådProp. N:o 1, om Statsverket 1863. il Befälsmöte i 10 dagar med allt öfveroch underbefäl, spel, volontärer och korporaler samt vicekorporaler och soldater till det antal, att nummerstyrkan, spel och volontärer oberäknade, uppgår inalles till 18 nummerkarlar på kompaniet; Regementsmöte i 20 dagar med allt befäl och manskap; För Kavalleriet:
Cederströms anförande; men anhåller att jemväl få fästa Ståndets upp - 368 Den 3 Juni e. m. märksamhet derpå, att om den föreslagoa nedsättningen bifölles skulle en årlig inkomst af 3750 ndr gä för statsverket förlorade. Vill man likväl nödvändigt göra nedsättning, så bör man enl. min tanka stadga olika tullafgifter för de olika költslagen. Det färska köttet är af beskaffenhet att mycken införsel deraf ej kan äga rum; hvadan det synes vara nära likgiltigt, hvad lull sorn derå sättes, men i fråga om salt och rökt kött, är det af vigt att få en tillräcklig tull bestämd. Hr von Troil: För min del anhåller jag vördsammast om bifall på den del af Utsk:s betänk, som har afseende på salt kött. Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, alt större delen af Stockholms stads fattige innevånare lefva i väsendtlig mon af detta födoämne. Det ifrån Finland införskrifna salta köttet, är visserligen af mindre god beskaffenhet, men är ganska billigt, Den närvartde tullen är enl. milt förmenande i alla afseenden för hög, isynnerhet som denna artikel i tulltaxan icke är upptagen lill högre värde än 20 r:dr. Jag anhåller derföre att Ulsk:s förslag mätte blifva R. o. Ad:s beslut, då Utsk. föreslagit tullens sättande till 5 r:dr, hvilket belopp jag anser vara fullt tillräckligt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Hvad artikeln färskt kött beträffar, anser äfven jag det vara likgiltigt hvad tull derå bestämmes. I fråga åter om salt kött är jag öfvertygad att. en tull af 5 r:dr pr tunna är tillräcklig och icke i det ringaste motverkar ladugårdsskötsel^ förkofran i vårt land. Under den längre tid jag varit landshöfding och äfven förut under min lefnad, har jag med uppmärksamhet följt landlbrukets utveckling i värt land, och min erfarenhet säger mig att den af Utsk. föreslagna tull är fullt tillräcklig, ja, att den till och med är högre, än som erfordras för att gifva behörigt skydd åt den inhemska ladugårdsproduklionen.
— I anseende härtill, och då Riksgälds-Contorets tillfälliga utgifter möjligtvis kunna komma alt något öfverstiga deras nu beräknade belopp, tillstyrker Utskottet fördenskull, alt utaf den allmänna bevillning, som Rikets Ständer vid denna Riksdag sig åtaga, en rund summa af Fyrahundra Tusen R:dr må för Riksgälds-Contorets nyssnämnde årliga behof anvisas. 3:o. Enligt hvad redan förut är uppgifvet, utgör den för Stalsbebofvens fyllande, från och med nästa år, erforderliga summa af allmänna bevill ningen R:dr 1,325,360: och då härtill lägges den för Rikagälds-Contorets behof nu tillstyrkta bevillningssumma ... „ 400,000: uppkommer ett årligt belopp af 1,725,360; som genom allmän bevillning måste anskaffas för fyllandet af Stats-Verkets och Riksgälds-Contorets behof under nästkommande och derpå följande år; men på det att bevillningen äfven för dessa år målte varda bestämd till en jemn summa, anser sig Utskottet böra hemställa, att allmänna bevillningens belopp vid innevarande Riksdag må fastställas till En Million Sjuhundra Tretio Tusen Riksdaler; hvilket belopp med 275,000 R;dr understiger den af Rikets sednast församlade Ständer sig åtagna allmänna bevillning och med omkring 291,000 R:dr den summa, hvartill Riksgälds-Contorets inkomst af allmänna bevillningen under åren 1843 och 1844 i medeltal uppgått. 4:o.
Vår lid bar sett den vackraste stående armée, en af de briljantaste, som kanske någonsin funnits, nemi. den Polska, med en kärna qvar från Franska Kejsaretidens slagtningar och segrar, vi hafva sett den hålla sig ganska vackert, och öfver förmodan länge nog, men vi hafva sett den slutligen duka under, och hvarföre, mine Hrr! — jo derföre, att icke Polska nationen deltog uti försvaret, derföre att man icke gick man ur huset. Om man hade så ställt sina förhållanden, sä att det varit någon anledn. för de lifegna att gå man ur huset, alt uppoffra sig för ett fädernesland, så tror jag alt kampen visat en annan utgång. Tchercasserne lemna äfven anledn. till en sådan tro. I afseende på 5:te hufvudtiteln, så har emot mig blifvit anfördt, att jag yrkat indragning af de 2:ne machinist-officerarne. Jag vidblifver min tro, att bebofvet af dem ännu icke på långt när är för handen. I afseende på hvad man påmint emot mina anmärkmr vid öde hufvudtiteln, så är jag fullkomligt tillfredsställd med hvad Gr. Platen i detta afseende yttrat, ojemförligt mycket bättre än jag skulle kunnat göra det. Hr Just.Statsrainistern har upplyst alt den af mig yttrade mening, att den föreslagna nya organisationen af Bergsoch Comm.collme skulle vara grundad på föredömet af länsslyrelserue, lärer vara eli misstag, då Gen.tullstyrelsen deremot skall utgöra modellen för denna nya organisation, hvilket synes mig vara föga skillnad; och hvad den af Hr Just.ministern såsom ett organisationsbevis omnämnda lägre rangen för chefsplatserne vidkommer, så anser jag det af föga betydenhet då lönerne bibehålla sin fordna presidentmässighet. Jag har icke blifvit öfvertygad om nyttan af att dessa inrättningar ställas så som skett. F. d. Inrikes-ministern har äfven i ett föregtde plenum, såsom jag vill minnas, anfört det skål emot att annorlunda organisera dem, att grundlagen lade hinder deremot.
Reservation af Herr Friherre Stjernstedt: ”På grund af 73 och 75 §§ Riksdagsordningen, anser jag Banco-Utskottet bordt i denna fråga inkomma till Stånden med förslag till voterings-propositioner. Ett behandlingssätt, sådant sorn det Utskottet nu gillat, kunde, vidare tillämpadt, leda till det resultat, att Bankens låne-rörelse blefve oreglerad, eller åtminstone att Bankens betydliga behållningar blefvo emot Ständernas afsigt outlånta eller oanvända. Att man tillförene annorlunda förfarit, kan inhemtas af Banco-Utskottets Ut - Banco-Utskoltets Memorial, N\0 149. 9 Utlåtanden från sistlidne Riksdag, och jag hänvisar exempelvis till Memorialet N:o 37, 2:dra Bandet, der 5:te voteringen lyder sorn följer: Den, som anser, att Cassa-creditiv i Rikets Ständers Bank må kunna beviljas ej mindre åt Associationer, sorn möjligen sig hilda till belåning af Svensk spanmål, samt sådane Prival-Banker, som i större scala sig med spanmåls-belåning befatta, och åt Hypolheks-Föreningar, än äfven åt andra Bolag och enskilde personer, röstar Ja; den, det ej anser, röstar Nej; vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutit, att Cassa-creditiv ej kunna beviljas åt andra, än Associationer och Privat-Banker, som med belåning af spanmål sig befatta, samt åt Hypotheks-Föreningar. Man invänder häremot, alt principen blifvit vid sistlidne Riksdag genom Stånds-pluralitet erkänd, och att det endast var om en tillämpning af denna princip, som votering i Förstärkt Utskott egde rum; men jag hemställer, om icke samma förhållande äfven nu inträffat: principen af Cassa-creditivs beviljande från Banken är äfven nu godkänd, och det är om denna princip skall tillämpas lill Arméens Pensions-Cassa, hvarom, enligt min tanke, borde voteras.
Här måtte vara fråga, att lindra en beskattning, som tillkommit mera genom öfverrumpling, än öfverläggning, och fördelad mera efter godtycke, än efter localkännedom, och hvilken således ju förr dess heldre bör bringas till hvad billighet och rättvisa emot en hel landsort klafver. Då måtte väl ej afseende böra göras på det l unda 1000-talet af soldater. Yi hafva så länge sett, att 1600 man effective är den indeldta Infanteristyrka, Regeringen sjelf ansett behöflig i Skåne, ty resten Rotar har ju redan länge fått försvara Fäderneslandet medelst vacanceafgift. Om således undersökningen visar, alt en billig nedsättning af några 100 Rotar påkallas, måtte det väl vara bättre, att hafva 1000 man med rättvisa och ingen missnöjd undersåte, än att 2000 man bibehållas, under en allmän öfvertygelse hos invånarne i Sveriges folkrikaste gränsprovince, att de efter ordets vidsträcktaste bemärkelse icke såsom en del af det gemensamma Fäderneslandet, utan såsom en särskild eröfrad province, behandlas. Då Säterier i det öfriga Sverige äro fria från Rotering, och den ena skattdra - 58 Deri ii December f. m. gande, i följd af ingångna köp m. ra., bör iiga lika rätt som den andra, finner jag högst obilligt, om Skåne ensamt i detta fall skall utgöra ett undantag. Jag anhåller således vördsamt, att 4 §• sålunda må förändras, att Säterier ochPrestbol må i likhet med andra dylika i Sverige vara frän ständig Rotering jrikallade, äfvensom att, på sätt Utskotten redan tillstyrkt, inocli utsockne Frälsehemman icke må, vid ägande lika hemmantal och afkastning med Kronooch Kronoskatte-hemman, värderas högre. 6 §. tarfvar en fullkomlig förändring, emedan väl ingen kan ingå på, att man med rättvisa skulle kunna tvinga de frånvarande, att anses såsom jakande, eller räknas bland dem, hvilka ingått på det ständiga Knecklehållet.
ligen D E förlegade o c h otillämpliga nu, o c h dessutom vara så verklig, att h o n ännu lefver i Köpenj u blott, huru en ovanligt opraktisk hamn efter att h a handlat s o m i Ibsens framFLESTA K V N I N O R BRY SIG NOG OM, H U R DE beskrifves SE UT; person går till väga vid ett företags startande, ställning. Arbetet, ett det vackraste än NEN F A L L A N D E. Den Hagebyhögs socken, o c h har kraft omkring ett af ett ringaste torpare på landet vet, att han höstetid års trägen m ö d a samt fordrat användnnde af 500 T Y R A N N I. måste tillse uthusen, så att d e kunna motstå vinterns snö o c h stormar. strumpstoppning fram söm par knyppelpinnar. Svenska kvinnoföreningens gåfvokomité. Sedan gåfvokomién började sin verksamhet våren 1892 har den, dels g e n o m att realisera öfverlämnade värdeföremål af allehanda slag, dels g e n o m till densamma insända kontanta bidrag, insamlat i rundt tal 18,180 kr. som ställts till hufvudföreningen, Svenska kvinnoföreningens för fosterlandets försvar disposition. Såsom synes af ett tillkännagifvande å annat ställe i denna tidning, fortsätter komitén sin verksamhet. IDUN 1896 391 i ledighet o c h framställningen blifvit i tekniskt hänseende mera afrundad. TEATER OCH MUSIK. Kungl. operan gaf i torsdags f. v. konsert m e d biträde af h r Franz Mummel, dock egendomligt nog inför en ej alltför talrik, men dess m e r tacksam publik. Den framstående konstnären utförde bl. a. Schumanns o c h Griegs a-moll-konserter, resp. o p. 54 o c h 16, bägge betydande kompositioner i sitt slag; o c h här hade hr R. godt tillfälle att visa de bästa sidorna af sin k o n s t: ett distinkt o c h klart spel, fulländadt i tekniskt hänseende o c h understödt af nobel o c h väl genomtänkt uppfattning af det spelade.
En Regering, som, under ledning af ett »vidt omfattande gerne redan i siere Lagstiftningens grenar gifwit det öfriga Europa de mest lärorika efterdölnen, har nogsamt insett nödwändigheten, att under det krigiska lynne, som tidchwarfwets händelser uppwäckt och ännu underhäller, förekomma de eftertänkliga niitzbruk, som eljest i medborgerliga saminanlefnaden wore att i en framtid befara, saint ' derföre icke allenast med sorgfällighet pä alla ställen, i der ej egenskapen af en krigs-theater gjort allt annat förhällande oundgängligt, subordonnerat alla andra authoriteter under den efter Grundlagens etablerade former inrättade Borgerliga Administrationens öfwerinseende och styrelse; utan ock »frän deltagande i Lagstiftande Magten »visligen utestängt 622 Expeditioner till Riks-Ständeu. den alder, som, oberäknadt en densamma alltid widlädande häftighet, skulle genom närtvarande tidehwarfs nästan epidemiska sinnesart lätteligen »vanslägtas titt bildande af ett Janitschar-System, lika »vådligt för Regenten som för den inedborgerliga friheten, medelst en inrotad owilja mot alla former, ett sjelfswaldigt mcnniskoförakt och en brottslig liknöjdhet för Medborgares sa »väl lidande som rättigheter. Att en sadan sinnesart skär i närmaste sammanhang med föreställningen om en oinskränkt befallande rätt och en deremot swarande blind lydnad, det will säga: begreppet om endast Herrar och Trälar, är lika ostridigt, som att den, ty »värr, i en nog allmänt radande ton hos ungdomen af alla Claher, caracteriserar »vart tidehwarf, i synnerhet i utsigten as det tillkommande, om icke ett klokt förutseende söker att förebygga det onda. Ibland de kraftigaste mede! härtill anser jag det skulle »vara om 35 ars äldcr föreskrefs, såsom den, hwarunder ingen ägde rättighet att blifwa »vald Ledamot uti Lagstiftande Corpsen.
Af K:s Befh:de i Wester-Norrlands län föreslogs, att i länets släder mätte inrättas ett eller två arbetshus, der personer med elaka böjelser och vanarter kunde intagas för att förbättras, inom Hallands, Kalmar och Gefleborgs län ansågos dylika anstalter då icke hehöflige. Inom Kronobergs, Skaraborgs, Elfsborgs, Örebro och Wermelands län funnos redan föreningar bildade i och för förbättrande af vanvårdade barn genom deras inackorderande hos välkända fosterföräldrar, men för dessa föreningars af behofvet påkallade verksamhet erfordrades bidrag af allmänna medel. K:s Befh:de inom de öfrige länen ansågo jemväl dylikt utackorderande af vanvårdade barn såsom lämpligaste sättet för deras förbättring, och hemställde derföre om icke statsanslag borde beviljas. Fångvårdsstyrelsen afgaf härefter underd. utlåt., deri Styrelsen uttalade den åsigt, alt ett dylikt utackorderande af vanvårdade barn skulle inom de orter, der barnens antal sådant medgaf, bäst befordra ändamålet med minsta kostnad, och att statsbidrag borde under behörig kontroll lemnäs de föreningar, som inom orterne voro bildade i detta hänseende. I anledn. häraf förklarade K. M. i Nådigt Bref till Fångvårdsstyrelsen den 4 Dec. 1850: ”att då jemlikt författningarna ang:de 16
Hrr Elektorer att sammanträda, för att utse en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Nordenfelt samt 2:ne ledamöter i Allm. Besvärs-och Ekon.Utsk. efter Hr Munck och Gr. Lewenhaupt. Hr Hjärne, Harald: Under discussionen öfver Hr Stjern svärds motion, ansåg jag mig icke böra yttra mig, emedan jag ansåg att man icke dertill borde lemna sitt bifall, då den angick både 4:de och 5:te HufvudTitlarne, som innefatta flera särskilda punkter, hvilka hvar för sig kunna gifva ani. till långvariga discussioner. Ehuru jag således anser, att man icke genom ett förutfattad! beslut bör binda sig vid gemensamma öfverläggningar öfver hela detta vidlyftiga ämne, så anser jag likväl af vigt, att man en gång börjar med dessa gemensamma öfverläggningar, för att få veta om de kunna medföra någon fördel eller icke. Fjerde och Femte HufvudTitlarne äro visserligen passande ämnen för en gemensam öfverläggning, derföre att icke alla fyra Stånden derom kunna hafva någon speciel kännedom, men, på sätt Frih. Raab förra gången föreslog, så anser jag att man ur dem bör utvälja några få punkter. Jag anhåller således om Hr Gr. o. Landtnäs propos. derpå: att 11. o. Ad., för sin del, beslutar att, enl. 46 §:n Riksd:sOrdn:n, do punkter i StatsUtsk:s afgifvande Betänk. ang:de regleringen af RiksStatens 4:de HufvudTitel, hvilka röra anslagen till så väl den stående arméens som beväringens vapenöfningar, skola blifva föremål för gemensam öfverläggning emellan alla fyra EiksStin. Denna motion begärdes på bordet. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Jag får lill en bör jan anmärka, att jag icke kan fatta den logik, som ligger till grund för Hr Hjärnes yttrande. Han har klandrat ett gemensamt sammanträde ang:de 4:de HufvudTiteln, på grund deraf att den vore upställd i för många §§:r.
M:t föreslagna förändring af föreskrifterne angående gäldande af kostnaderne för laga skiften å militaire, civile och ecklesiastike boställen kan dock så inycket mindre någon betydlig utgift för staten eller kommunen uppkomma, sorn antalet boställen, hvilka icke undergått laga skifte, numera måste vara ganska litet, hvilket man kan finna af General-direktörens vid Landtmäteriet sednaste årsberättelse, der det omförmäles att skiftesverket i riket haft den fortgång, att antagas kan det tio år härefter laga skiften blifvit å alla ännu oskiftade byar verkställde. I)å nu, enligt hvad jag sökt visa, de nu gällande föreskrifter, angående gäldande af kostnader för laga skiften å boställen, stå i strid med hela syltnineen af skiftesstadgan och en förändring i detta förhållande påkallas af billigheten, samt icke föranleder till några betydliga utgifter för staten eller kommunen, får jag vördsamt tillstyrka bifall till K. M:ts Propos. Gr. Posse, Arvid: Det torde vara obestridligt, att det för landet är af allra största vigt, att skiftesförrättningar fortgå i så stor skala som möjligt; hvar och en vet hvilka olägenheter för jordbrukaren uppkomma deraf, att hans jord är oskiftad. Det är äfven tydligt, att i de orter, der boställen äro belägna, det alltid kan påräknas att innehafvarne deraf taga initiativet till slika skiftesförrättningar, då de få kostnaderna derför ersatta. Dessa båda sanningar hafva R. St:r redan förut erkänt, och derför vid sista riksdagen till K. M:t ada tit en underd. skrifvelse med begäran om åtgärders vidtagande i och för ändring i det nu rådande förhållandet derhän, att vissa fördelar erbjödes boställsinnehafvarne med afseende å liqviden för laga skifte. Men de fördelar, som sålunda beredts, hafva dock varit sådana, att kostnaderna alltid kommit att bestridas af boställshafvarne, enär de måst förskjuta beloppet, och sedermera hafva de under sin tjenstetid drabbats af en årlig amorteringsskyldighet.
N:o 23, öfver väckt fråga om bestämmande af preskriptionstid för inlösen af åtskilliga låne-banko-obligationer. Bifölls; N:o 26, öfver ett af Komminister B. kVongers gjordt ackordsanbud. Bifölls; N:o 27, i anledning af handlanden A. P. Rhenströms ansökan om eftergift af straffränta å ett i handelsoch närings-diskonten upptaget lån. Bifölls; N:o 28, i anledning af förre fastighetsegaren P. kV. Håkanssons ansökning om eftergift af ränta å lån från banko-diskonten. Bifölls; N:o 29, i anledning af väckt motion om eftergift af öfver-ränta för tvenne emot numera aflidne stads-läkaren J. A. Falks borgen upptagna diskont-lån. Bifölls; N:o 30, i anledning af juveleraren J. Nilssons ansökning om eftergift af upplupen öfver-ränta å ett lån i banko-diskonten. Bifölls. Prot.-utdrag den / Mars 4848. 229 S. D. Upplästes det den 26 dennes vid den i 103 § R. F. och 64 R. O. föreskrifna nämnds sammanträde hållna protokoll, enligt hvilket nämnden ansett högsta domstolens samtlige ledamöter böra vid deras embeten bibehållas; och blef delta protokoll lagdt till handlingarna. Från Vä Hofi. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-ut skot tets utlåtanden: N:o 75, i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition, angående bildandet af ett nytt artilleri-batteri, att förläggas i Norrland. Bifölls. N:o 76, angående godtgörande af förskottsvis utbetalde understöd, i anledning af den sistlidet år i Christianstad inträffade eldsvåda. Bifölls. och N:o 77, i anledning af väckt motion, angående penninge-depositioners införande, i stället för nu brukliga kautioner för vissa tjenster samt arrenden. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo
Gyldenstolpe, Anton Gabriel, hvilken såsom fullmäktig för Don 6 December e. m. Grefliga ätten N:o 55, Cronhjelm till Flostad, var främste närvarande ledamoten, öfverlemna! klubban samt afträdt, föredrogs och bifölls StatsUtsk:s berörde d. 29 sisth Nov. och d. 3 dennes på bordet lagda Mern. N:o 9, ang:de godtgörandet af Hr Landtmarskalkens och Hrr Talmäns ökade Riksdagskostnader. Hr Gr. och Landtm, återkom och föredrog BankoUtskis d. 29 sisth Nov. och d. 3 dennes på bordet lagda Mern. N:o 3, med öfverlemnande af BankoFullmäktiges till Utsk. a fg i fria Berättelse. R. och Ad. fann detta Mern. ej föranleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. Hr Ehrenborgs, Richard, d. 3 dennes f. m. på bordet lagda motion, ang:de låneunderstöd för anläggning af en jernväg emellan Köping-Hult-banan och Lindesberg. Föredrogs H. Exc. Hr Gr. Löwenhjelms, Carl Axel, d. 3 dennes f. m. på bordet lagda motion om införande af penningedepositioner, i st. f. nu bruklig borgen för vissa tjenstemän samt för arrenden af Staten tillhörig egendom. Hr Nordenfelt, Enar Wilh.: En i samma syftning gjord motion, som den nu föredragna, var äfven vid förra Riksdagen föremål för li. St:rs behandling; den vann dock icke då bifall, och samma skäl för dess afslående, som då ägde rum, förefinnas äfven nu. Jag vågade då mot den högt värderade motionärens förslag framställa åtskilliga anmärkn:r i afseende på den del deraf, som rörde boställsarrendena. Jag har sedan dess vunnit en ökad erfarenhet, och finner mig jemväl nu nödsakad att göra några invändningar mot motionärens första förslag, ang:de ansvarighet för sådana upbördsmän, som hafva Kronans medel om händer.
Utskottet, som, på de af motionärerne anförda skäl, icke kan annat än instämma i deras åsigt om behotvet och önskvärdheten af inskränkning uti den i flera fall allt för långa tid, som i äldre författningar är medgifven för anförande af besvär mot Underrätters och auktoriteters beslut, anser dock, att, ehuru trettio dagars besvärstid Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Memorial Jfå 14. 5 i allmänhet torde vara tillräcklig, något längre tid för fullföljande af talan hos högre Rätt likväl måste medgifvas dels för vissa landsorter, hvilkas saknad af och aflägsenhet ifrån lättare kommunikationsleder gör undantag härutinnan nödvändigt för bevarande af deras rätt och fördel, dels ock för vissa mål och ärenden, hvilka kunna påkalla längre tid för befordrande af den utredning, som med deras fullföljande hos högre Rätt åsyftas; och Utskottet får i öfverensstämmelse härmed, vördsamt hemställa, att Rikets t-tänder, i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, mätte hemställa, det Kongl. Majit täcktes utfärda nådig Förordning, hvarigenom, med ändring af hvad i äldre författningar är derom bestämdt, stadgas, att tiden för fullföljande af talan mot Underrätts beslut i ekonomiska och administrativa mål, der den är längre än trettio dagar, förkortas till detta antal med undantag endast för vissa orter och mål, för hvilka Kongl. Majit, med afseende på sär skilda förhållanden, kan finna längre besvärstid erforderlig. Stockholm den 17 Maj 1866. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Maj 1866, kl. 6 e. m. Memorial, i anledning af äterremiss af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 3, öfver väckt motion om antagande af ny Kyrkolag.