Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likväl anser Utskottet dess yttrande nödigt i sådane ämnen , sorn äfven till det rut ingifnö Förslaget äro lämplige. Dervid förekommer först den 1 allmänhet yrkade grund för beskattning å Öfverflöd, att den i förhållande till hvar och ens större för* mogenhet och deraf förmodade betydligare Consurmion borrie erläggas ; men, utom det, alt ett sådant förhållande icke ovillkorligen kan vifs-t ordas, utan medgifver mångå undantag, skulle jemväl en beskattning af denna beskaffenhet, lika ofta strida emot billighetens grundsattser, som dent koinmo att drabba, antingen en person med betydlig, men till, större delen skuldsatt Egendom, eller sådane Embetsman i Staten , hvilka roed en hög numerair i Lön-beräki ningen hafva ert ännu större antal utgifter , i mån af det anspråk på representation, som ifrån deras ställning är oskiljaktigt; hvarförutan ert störts Consumtion af Utlandska varor i sig 39? BeviUningSlJtsL Betänhanden. sjelf innebär en drygare Bevillning , da deri derföre erlagde TullAfgift kommer med i rakningen. Dernäst är af en vä;d Ledamot inom. H ögvördige Presteslåndet hemställt, atr , i synnerhet i fråga om afgift för bruket af Vin och and:a Utländska drycker, borde i stal'et för hvarje Mantalsskrifven Mansperson införas hvarje Husfader eller Matmoder , emedan i annat fall sådane Hus , som förestås af Enkor, ehuru Vin der fortares, icke komrno att vidkännas någon afgift.
All ära åt den klara intelligensen och rena fastän tant A. kanske lagt sig mycket mera vinn själen! Men dessa hedras sannerligen icke genom Författarinnan har, utom i Skåne, äfven om att roa sina små gäster än tant B. o c h själf anfört deras lekar. gjort sin skörd af gamla väfnadsmönster att försumma och nedsätta kroppsligt behag, med dess förädlande och höjande inflytande. Det vore därför önskligt, att hvarje mamma, i Småland och Östergötland. Hon har med hur g o d råd hon än har att köpa präktiga vinstor omsorg hopsamlat så mycket som möjligt Och vi känna alla detta inflytande; en oförster, uppmärksammade detta lilla råd o c h från af det gamla, som rörande väfnadskonsten villad instinkt hyllar dess makt. Det återstår sina barnfester bannlyste ett nöje, s o m mera oss icke att ignorera eller förneka den, men skadar barnets sinne, än hvad s o m kan ersättas var förvaradt i minnet eller uti gamla anatt uppmäta den, afgöra hur långt den får teckningar. Boken kan därför blifva till verkaf de korta timmarnes fröjd. Äfven » godsakerna » böra ur granen nedtagas o c h utdelas af de äldre, ligt gagn för dem, hvilka önska att den sträcka sig och använda den till det bästa bruk. hvarvid man lätt kan se till, att hvar del blir så kvinnliga hemslöjden, denna för folkets ekoOm vi värdera en enkel blomma för dess lika s o m möjligt. skönhet såsom en återspegling af skaparens nomiska utkomst så viktiga binäring, åter Gamla Greta. kärlek, huru mycket mer måste vi värdera måtte komma till heders i vårt land. skönheten i människans anlete och skapnad HULDA LUNDIN. såsom den högsta typen af yttre skönhet? » Till Konsten att leka. Eva, » sade mahomedanerna, » gaf Gud två tredjeVåra harmlösa sällskapslekar hålla på att d ö ut, m e n borde sannerligen icke få det. På juldelar af all skönhet. » bjudningarna under pauserna mellan ringdanär här, såsom öfverallt, lifvets lag. serna, lämpar sig utmärkt att göra dessa gamla Det skönas betydelse.
Ridderskapets och Adelns den 3 dennes hållna Protocoll, hvaraf inhemtades, dels att Ridderskapet och Adeln beslutat anmoda Statssamt Bmco-Utskotten, att, så skyndsamt som möjligt, inkomma med Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ökade tillgångar för manufactur-discont-fondens utlåningar, dels att de öfriga Riks-Stånden blifvit inbjudna att i detta beslut sig med Ridderskapet och Adeln förena. Sedan Burgare-Ståndet nästlidne gårdag beslutat enahanda anmodan tili Banco-Utskottet, dit den Kongl. Propositionen af Ståndet blifvit remitterad, ansåg Ståndet omförmälda inbjudning numera icke föranleda till någon åtgärd å Ståndets sida. Från Ilederv. Bonde-Standet. S. D. Föredrogos: l;o Lag-Utskottets Betänkande N:o 51, i anledning af väckt motion om ändring i 18, 19, 20, 23 Capitlen Missgernings-Balken. Bifölls. 2:o E11 af Per Sahlström från Stockholms Län väckt motion, angående eontroller vid mätning af salt och spanmål. Remitterades till Lag-Utskottet. S. D. Föredrogos Siats-Utskottets följande Utlåtanden: Prot. Utdr. d. 5 Juni 1840. 333 N:o 136, angående väckt fråga, att kronofisken måtte till skatte försäljas. Återremitterades; samt N:o 153, i anledning af väckt fråga om förening af Riksgälds-Contoirets och f. d. Gi neral-Assistans-Contoirels Enkeoch Pupill-cassor eller om årligt anslag till Enke-eassan vid förstnämnde Verk. Bifölls. S. 1). Foredrogos Allmänna B svärsoch Ekonomi-Utskottets följande Utlåtanden, nemligen: N:o 26, angående skjutsnings-anstalterne i Riket. Bifölls.
En sådan förväxling är dock tyvärr ganska vanlig, emedan de tanklösa väl märka det sinnliga, som faller dem i ögonen, men icke förmå att märka det förnuftiga (ändamålet) och det andliga (handlingen), som bägge blott kunna fattas med tanken. Det menskliga samhället åsyftar endast en negativ (juridisk) rättelse hos den brottslige, så att han icke vidare må begå några brott eller rättskränkningar, och detta syftemål kan alltid vinnas genom sinnliga medel eller lidanden, och kan ock i sjelfva verket ej vinnas genom några andra. Samhället kan nemligen genom sådana antingen betaga den brottslige lusten att handla rättsstridigt, eller, om detta visar sig vara otillräckligt eller omöjligt, då betaga honom förmågan dertill. Men Gud och menniskans eget förnuft, hvilka, utom samhället, äro de enda, som rätteligen ock kunna straffa henne, åsyfta deremot en positiv (moralisk) rättelse hos den syndige, nemligen hans sedligt religiösa omvändelse eller förbättring, och denna kan icke åstadkommas genom några sinnliga tvångsmedel, d. ä. genom något physiskt ondt eller lidande, emedan den icke är verkligen sedligt religiös, och således ej eller hvad den bör vara, om den ej är frivillig, d. ä. om den ej kommer från egen fri insigt och kärlek till det goda. Och alltså kan ingen annan, än det menskliga samhället, straffa någon medelst lidanden eller använda något slags physiskt ondt såsom straffmedel. T. ex. den opererande läkaren för att rädda den skadades timliga lif och helsa, och det straffande Samhället för att befordra den brottsliges eviga lif och salighet. Ty någonting annat, än en välgerning, tillskyndar ej eller samhället den brottslige, när det rättvisligen straffar honom, ehuru det dervid måste använda ett temporairt ondt såsom straffmedel. Det blott betager honom lusten eller, om detta ej är tillräckligt, förmågan att yttra sin sinnliga vilja i handlingar, med hvilka han likaså mycket motverkar sitt eget förnuftiga ändamål, som han motverkar samhällets och dess medlemmars, emedan det ena icke är möjligt utan det andra.
M. vid sistförflutne riksdag föreslagna ändringar uti 19, 21 och 88 Reg.formen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe* Måndagen den 2 Juni 1834- Plenum kl. 6 e. ra. Justerades i prot.utdr. för denna dag f. m. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 21 sisth Maj på bordet lagda utlåt. N:o 89, ang;de utgifter å allm. Indragningsstaten. Hr Skogman, Carl David: Vid StatsUtskts tillstyrkande uti första punkten af detta utlåt., rör:de ersättningen till Ranken för förskottet till f. d. K. Familjen får jag vördsamt upplysa, alt R. St:s skrifvelse icke innehöll någon ledning att beräkna summan annorlunda an uti bancosedlar, att StatsUtsk. således icke kunnat följa någon annan beräkningsgrund, och att åtgärden att förvandla beräkningen i silfver blifvit af Bancostyrelsen vidtagen utan någon medverkan af Statsverket. Men om R. St. likväl finna Banken böra erhålla ersättning efter denna grund och dertill vilja anvisa anslag på Riksg.coqt., uppkommer derigenom ingen rubbning i beräkningen af statsregleringen. Uti io:de punkten har Utsk. icke funnit skäl att å ali - Dea 3 Juni c. m. 4? manna indragningsstaten uppföra den lön, Öfverste Palm, i egenskap af directör vid Eskilstuna fristad, med 900 r:dr årligen uppburit; och såsom grund härför har Utsk. anfört den korta tid af 3:ne år, Öfversten i egenskap af fristadsdireclör tjenstgjort. Men pensioners beviljande bar hittills icke berott på den längre eller kortare tid, man innehaft tjensten; och då Öfverste Palm innehar fullmagt på tjensten, får jag tillstyrka, att de 900 r:dr, han såsom fristads-directör åtnjutit, må å allmänna indragningstaten uppföras, till dess han erhåller annan lön af allmänna medel. På dessa grunder anhåller jag om återremiss af utlåtandet.
Sacramentallagen, så anser jag det icke vara skäl, att ingå i vederläggning af flera änmärkmr han gjort, ang:de äktenskaps-, dopoch konfirmationsfrihet. Det är frenne ämnen, angide hvilka Frih. Schulzenheim talat; jag ingår icke i vederläggning af de tre olika frågorna, men när de komma å bane, skall jag bedja att få svara Hr Frilen. Hr Cederschiöld har talat om löseoch bindenyckeln. Jag vill fästa upmärksamheten på hvad denna saken innebär, enl. Skriften och Luthers lära; ty med afseende härpå, stå de på samma parabel. Den är icke lagd i presterskapets hand, utan i alla trognas, i alla kristnas händer; det heter: »Hvilken J förlåten synderna, dem förlåtas de, hvilken J behållen dem, dem varda de behållna.» Nu frågas, hvad menas med detta ordet J? Jo! säger Katholska Kyrkan och Påfvedömet, dermed menas presterna; jol säger Svenska Kyrkan, dermed menas Svenska Kyrkans prester. Nej! Detta ordet »J» talades icke till några andra än vår Frälsares lärjungar, och således i alla tider dem, som ledas af Hans Anda och tro på Hans Namn. Separatisterna kunna och vilja således icke förena sig med Statskyrkan, emedan makten att lösa och binda samt Nattvardens utdelande uteslutande är lagd i presternas händer. Blifver, såsom jag hoppas, Sacramental-lagen uphäfd, föreställer jag mig, att, 250 Den 19 November. på samma sätt som i andra länder, der dessa saker äro fria, här skola incorporera sig fria församlingar, som välja till lärare dem de hafva förnummit vara rätta predikare af Guds Ord, och med hvilka de gemensamt anamma Nattvardens sacrament, och detta med en efter Bibelordets öfverensstämmelse lämpad ordning, som på intet vis lärer eftergifva Statskyrkans. Som förhållandet nu är, hvilket jag förra gången omnämnde, äro Separatisterna icke nöjda med att anamma Nattvarden i Statskyrkan, emedan de ogilla, icke allenast Kyrkans ritualer och ceremonier, utan äfven i allmänhet presternas ' både predikosätt och enskilda förhållanden. Frih. Cederström:
Är pluralitet redan vunnen, bör den aflagda sedeln ouppbruten genast förstöras. § 61. Talman må ej vägra proposition, utom när han finner väckt fråga strida mot Grundlags lydelse; och bör han då alltid anföra skälen till sin vägran. Derest Kammaren ändock yrkar proposition, skall Talman ega att förklara öfverläggningen b vilande, och målet förvisas då till Konslitutions-Utskottet, som det åligger att ofördröjligen inkomma med motiveradl och bestämdt utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet med Grundlagen. Ä hvad Utskottet förklarat icke vara mot Grundlag stridande kan proposition sedermera ej vägras. ExpediIfonsUIsko/tets Förslag till underd. Kammares beslut i fråga, som Icke rörer Kammaren enskildt, skall Med-Kammaren genom utdrag af protokollet delgilvas. Har målet varit af ständigt eller i dess ställe särskildt tillsatt Utskott handlagdt, skall ock detta om beslutet på enahanda sätt underrättas. Derest ledamot, sorn i Kammarens beslut ej instämt, vill sin särskilda mening bos Med-Kammaren anmäla, skall sådant vara honom obetaget; börande han i slikt fall sin skiljaktiga mening skriftligen till protokollet aflemna, hvarefter den genom prolokollsuldrag Med-Kammaren delgifves; men ej må häraf i något fall beslutets expedierande uppehållas. § 63. När fråga, hvaröfver Utskott sig utlåtit, till afgörande förekommer, eger Kammaren alt antingen genast med bifall till utlåtandet eller, ulan afseende å hvad Utskottet föreslagit, fatta sitt beslut, eller, om ämnet anses fordra ytterligare utredning, målet till Utskottet återförvisa. Sladnar Kamrarne öfver någon fråga, deri ständigt eller i dess ställe särskildt till salt Utskott sig yttrat, uti hufvudsakligen eller till vissa delar olika beslut, då skall Utskottet söka att de olika meningarna, såvida möjligt är, sammanjemka och med förslag derom till Kamrarna inkomma.
Denna apologistclass, den första i Blekinge, som med 1840 års början trädde i verksamhet, har sedermera visat sig sä otillräcklig' för ortens behof, att stiftsstyrelsen redan un - Den 24 Augusti f. m. 379 der niistpåföljande är nödgats bestämma för classen ett maximum af 36 lärjungar, med rättighet för de utöfver detta antal lill inträde anmälde ynglingarne att, i mån af blifvande vacancer, derstädes få i sin ordning intagas. Detta stadgande, förcskrifvet af en oundviklig nödvändighet, om ej classcns gagn skall alldeles upphäfvas, verkar likväl särdeles menligt på de gossar, hvilka således komma att under afvaklan på inträffande ledighet förnöta dyrbara läroår utom läroverket, och bevisar pätagligen behofvet af en eller två nya apologistclasser; ett hellof, hvilket 1843 års skolrevision uti dess und. berättelse afd. 13 Dee. 1843 (pag. 35, 36 och 190) anmält till nådigt afhjelpande. I öfverensstämmelse med denna Carlskrona stads allmänna begäran, hvilken blifvit samstämmigt förordad af båda sedan den tiden sammankallade skolrevisioner, vågar man hemställa till K. II. St., om ej Carlskronas i delta afseende vanlottade belägenhet förtjenar att behjertas, och om ej ensamt rättvisan emot Blekinge län och särdeles emot Carlskronas samhälle fodrar, alt sistnämnde stad hugnas med anslag till läroverkets utvidgning till en fullständig lärdomsskola jemte 2:ne eller 3:ne apologistclasser, eller, i händelse denna begäran ej kan i sin helhet beviljas, företrädesvis till en eller två nya apologistclasser jemte den redan derstädes befintliga.
Majit i nåder fäster behörigt afseende å, från Ronde-Ståndet, inkomna förslag om inställelse af vapenöfningarne för sådana beväringsynglingar, som inträda uti de inom riket bildade frivilliga skarpskyttekorpserne, hoppas man att någon tillökning i anslaget för beväringsmanskapets vapenöfningar icke under nästa stalsregleringsperiod skall vara af behofvet påkallad. — I följd häraf vågar jag vördsamt hemställa: alt de af Kongl. Maj t i nåder äskade 101,667 R:dr för beväringsmanskapets vapeuöfningar måtte i nya statsregleringen uteslutas och endast det belopp, som förra riksdagen beviljades, för ändamålet uppföras. Om det i allmänhet må anses såsom ett bevis på stigande bildningsgrad, att brott och förseelser blifva allt mera sällsynta, särdeles hvad angår manskapet vid stående arméen; så kau man sannerligen förundra sig öfver att Krigs-kollegium föreslagit Kongl. Majit alt hos Ständerna begära anslag til! uppbyggande å nyo samt Molioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 295. förhyrande af ett större antal ”arresllokaler vid indelta arméen”, till stöd för hvilken framställning åberopas Kongl. Förordningen den 29 Mars 1959* angående förmanskap och extra judiciel bestraffningsrätt vid krigsinagten. Denna nådiga Förordning, som dock lör vissa brolt bibehåller prygel och daggstralTet, gilver ingen särdeles anledning till den förmodan, som skulle det vara ovilkorligen nödigt, att för gemenskapen till lands uppföra nya fängelser, under det de gamla härads-arresterae qvarstå som tomma antiqvarier från en lörfluten tid, då brott och förseelser hörde till ordningen för dagen.
M. täcktes i Nå der låta utfärda kungörelse derom, att Lombard - Lånerörelsen i fl ufvudstaden, från och med det år, som inträffar efter nästkommande Riksdags slut, kan få ofvertagas af Stockholms Stad eller enskilde Bolagsmän, emot de vilkor, dels att de Riksgälds-Contoiret tillhörige hus och Inventarier, som förut varit åt GeneralAssistance-Contoiret upplåtne, må, i Tio års tid, få hyresfritt begagnas af den Inrättning, som skulle komma att träda i General-AssittanceContoirets ställe, endast med skyldighet för vederbörande, att ansvara för de Fastigheterne åtföljande onera samt för husens och Inventa» liernes tillbörliga vård och underhållande ; del* 204 Underdåniga Skrif velter. ock att,' till den blifvande Lån-Inrättningen, disposition, i Riksgalds-Contoiret afsättes ett Creditiv å i5o,ooo R:dr Råneo, med rättighet för Bolaget, att deraf lyfta större eller mindre del, men emot åliggande tillika, att för det disponerade beloppet erlägga ranta, efter 2 för ioo:de räknad, samt att derföre ställa sådan borgen, sorn af Riksens Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoiret kan pröfvas nöjaktig 5 Hvarförutan, i händelse hvad sålunda blifvit framstäldt vinner Nådigt afseende, E. K. M. torde täckas, ej allenast i sammanhang dermed i Nåder föreskrifva, hvad i öfrigt må kunna blifva, att iagttaga föc den eller dem, sorn till anbudets antagande kunna finnas beredvillige, samt i hvad ordning, anmälan derom bör ske, utan ock i Nåder, vid nästinfallande Riksdat» , lemna Riksens Ständer del af de åtgärder, som i nämnde måtto kunna blifvit vidtagne.
Han inandades den starks doften af fenkol, kumiiiin, tinijnii och persilja och hiipnade öfver prakten af en oiindlig inassa gula blonimor: det var gurkor och krasse i full blonining. Iler funnos ocksa iiågra tufvor ringblomnior; nied ett ord, en sädan rikedom p i praktfulla gula toner, att han aldrig förr sett nágot dylikt. Uldeles bländad, sprang han upp med ett skutt och ilnctc mot ringblommorna med utsträckta hiinder. Hans &amp; tri hade bytt föreinil; ltloiiimorna hade trädt i blimesens stjille. Han skiille troligen ha plockat med fulla händer deraf, men plötsligt hejdade han sig nigra steg i f r h ringblommorna, så förfarad att han hade h~nrken kraft eller tid att skrika. Föremålet, som ingifvit honoiii en sictail förskrackelsc, var p i samnia gång ytterst fangslande att betrakta. Det bestod af en stor stake, fr3n hvars topp några kliidestrasor nedhaiigcle, och tvi halnitappar svängde fram och tillbaka, liksom t r i armar. Det var en fågelskrämma, nien Thadeus förstod sig 8nnii icke pa denna triidgardsmästarnes krigsmaskin. Stödjande sina af fruktan aammandragn: i smd knytnafvar mot sina b3da kinder, stadnadc han ett ögontdick, iitaii att röra sig, och betraktade de sviingande halmtapparne samt visste icke huruvida han borde ta till flykten eller riigade annu längre beskida denna märkvardiga företeelse, s o m siiker1igei.i skrainde h r o m mycket niera än sparfvarne, för hvilka den var afscdd och som redan hade gjort sig s i förtrogna med dess i s p, att en hel skara sklana kretsade öfver de på detta stalle redan mogna iirterna och förtle stort oväsen med att an slå ned pri denna lackerhet, an flyga upp i liiften.
Maj:t meddelar tillstånd till begagnande af bränvinspanna vid pressjästberedning under tid, då bränvinsbränning icke är i allmänhet tillåten; att, enär ifrågavarande stadgande, likasom det motsvarande i 28 §, icke vore att betrakta annorlunda än blott och bart såsom prejudikat på bränvinsbränning under sommarmånaderna, stadgandet borde utgå, samt alt, till förekommande af missbruk utaf den rättighet till bränvinsbränning, som blefve tillverkare af pressjäst förlänad, borde bland annat tydligen utpekas de skyldigheter, som åtföljde sådan rättighet; och har, vidkommande det ansvar och öfriga påföljder, som borde bestämmas för öfverlrädande eller icke uppfyllande af de vilkor, hvarunder tillståndet till begagnande af bränvinsbrännings-redskap vid pressjäst-beredning blifvit mcddeladt, man, å ena sidan, ansett den påföljd, alt rättigheten vore förverkad redan första gången förseelse egde rum, vara, vid jemförelse emellan §ns första moment och det nu förevarande, alltför strängt, men, å andra sidan, påyrkat tillämpning af det hötesansvar, som i §ns första moment finnes bestämdt. Hvad sålunda blifvit anfördt och anmärkt hafva Utskotten öfvervägt, hvarjemte Utskotten, förutan hvad redan är omförmäldt, beträffande lydelsen af ofvannämnde tillstånds-resolutioner inhemtat, att i desamma vanligen bestämmes rymden af den bränvinspanna, hvars begagnande tillätes och för hvilken skall erläggas bevillningsafgift efter samma grund som för vanlig bränvinsbränning, samt för öfrigt stadgas följande vilkor, nämligen: dels att denna panna icke må vara af sådan beskaffenhet, att den kan hänföras till fenrte klassen af bränvinsbrännings - Berntin-, Lagsamt Allm.
Lagutskottet erkiinde, att många skäl fuiinos för ett höjande af kvinnans giftermålsilder, men på grund af det stora antal aktenskap, so111 ingis af kvinnor tillhörande Mdersklassen 17-18 %r (under 1887 var deras antal 223 mot G6 inom Udereklasseii 16-17 och 5 inom åldersklassen 15-1 6; sainina år hade 539 kvinnor iiioiu aldersklassen 18-19 ingått äktenslrap), frliktade utskottet, att oin åldersgriinsen fram. flyttades till 18 h och rätten att söka dispens kvarstode, kungl. niaj: t skiille betungas med pröfning af allt för många dylika ansökningar. Utskottet lieinstalde därföre, att riksdagen i skrifvelsr till koiigl. maj: t skulle begära iitredning af de oinstiindighetcr, som inverka pil bedömandet, af frågan oni framflyttande af den för kvinnan stadgade aktenskapsåldern och franiliiggaiide af förslag i iiimet. Detta blet ' af ven kamra.rnes beslut. Friigan torde siliinda af eii kommande riksdag erliålla sin slutjiga lösning. O Samma motionär hade afven. vackt förslag om vidgad rlitt till tikte ?zska2~sskill ?zad. I deiiiia iiiotioii, begärdes, att oin inmi-ieii i följd af dryckenskap, liittja eller niinaii last iiiider18ter att försörja Iiiistrii och ininder&amp;riga barn, s&amp; att fattigvirdsstyrelsen nödgas lgmna dem understöd, nämnda myiidigliet skall äga rätt att med Iiiistruns saintycke begara skilsiniissa p5 ett h. Hade icke inaniien iiiider deniia tid bättrat sig ocli blifvit villig ocli duglig att uppfylla sina plikter so111 fainiljeiis försörjare, skiille rätten p&amp; iiy aniniilaii af fattig \ r~wdsstyrelseii och hustriiii döina till skilsmässa.
Besluter Konungen derefter sådan resa, och den verkställer, befalteSig ej med Rikets styrelse eller utöfve den Konungsliga magten, så länge Han utrikes vistas, utan före Stats-Rådet, under sådan Konungens frånvaro, Regeringen i Hans namn, med all den rätt, som denna Regerings-Form Konungen tillägger;, dock må ej Stats-Rådet någonsin Adeligt stånd och värdighet förläna, eller till Greflig! och Friherrlig! stånd upphöja, eller Riddare-värdighet utdela; äfvensom alla lediga sysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, som Stats-Rådet dertill förordnar. Huru förhållas skall, derest Konungen längre tid, än Tolf månader, ur Riket blifver, derom varder i 91 §. stadgadt. §. 42. Skulle den olycka lima —• Regeringen tillträdt. (Sista momentet utgår.) §. 43. Går Konungen i fält, eller till aflägsnare inrikes orter reser, förordne Tre Ledamöter af Stats-Rådet, under den Ordförande, som Han, antingen ibland Prinsar af Sitt Hus, eller ibland StalsRådets Ledamöter, serskildt nämner, att föra Regeringen i de mål, Konungen föreskrifver. Föredragningen inför Konungen af de mål, som Flan dä Sjelf af gör, och som åro af den beskaffenhet , alt Stats-Rådet öfver deni höras bör, fördele Konungen sä, sorn Honom godt synes emellan de fyra Stats-Råd, hvilka enligt 8 minst skola när vara; kunnande intet sådan t mål, utan i sammanhang med den tillförordnade Styrelsens deröfver afgifna yttrande, föredragas. 1 de händelser, Coristitutions-Ul.shollels Memorial, N:o 57. 11 om h vilka denna ff. handlar, anser 8:de ,f:s stadganden , att vigti ga re mål icke få af göras, der icke flere än Irenne af StatsJiådets Ledamöter, utom Föredraganden, när äro, uppfyllda, då antalet af de Stats-Råd, hvilka inför Konungen och deni, hvilka i den tillförordnade Regeringen i mål af denna beskaffenhet sig yttrat, sammanräknade, uppgår till det, som i 8 .§\ säges. §•