Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
lefva så intensivt, så att det, som är, helt och Jag tror för öfrigt, att jag var den ende som hållet äter upp det, som varit. Inga uppgöreltalade. ser med sig själf. Man skall känna intensivt, Jo, nu minns jag! Jag sade någonting om men man skall aldrig känna något i onödan, vägen fram till åmynningen, hur vacker den aldrig spilla kraft på det, som inte lönar sig var, vacker både i middagssol oeh i månsken. att ge hela sin kraft åt. Man skall skaffa sig Där stack en stor, rund måne upp öfver stranglada minnen att draga fram, när man har en den bakom än, och stränderna lågo svarta med stund ledig att tänka tillbaka — och man skall sina hustak och sina fabriksskorstenar mot släta ut det sorgliga, som varit. den grå himlen. » Tycker du inte också om Jag vet för öfrigt ingenting mera melanden här vägen? » frågade jag honom. koliskt än att tänka tillbaka, antingen det är » Jag tycker, » — sade han på sitt korta, till sorg eller glädje. Bäst att ingenting ha tvära sätt — » att det inte finns vackra eller att minnas — tusen gånger hellre det än att fula vägar — oeh inte heller tråkiga eller i hvarje stund bli påmindt om, hvad man ägt trefliga ställen. Allt det där ligger i ens egna och hvad man förlorat. ögon. Det är man själf, som är orsak till, Vet du, hvad det är att ha förlorat något? om en plats är angenäm eller ful eller vacker. » Man bara önskar, att man aldrig ägt det. Då skulle man åtminstone gå fri från saknaden, som fräter, från tomheten, som skuggar öfver det närvarande, som skuggar öfver allting — den gränslösa tomheten. Den här gatan » — han vände igen, då vi kommit fram till stora vägen med dess trafik, vände tillbaka in i mörkret och ödsligheten mellan plank och fabriksskorstenar — » den här svarta gatan, där ingen går, och där ingen bor, den här ödemarken midt i stan, ser du, det var vår gata. Vi hade kommit att gå den här vägen en gång, och sedan veko vi snart sagdt hvar dag in här och gingo här hvarf på hvarf — som de där båda, som D y s s gingo förbi oss; se — de gå där ännu.
Vill någon af Iduns läsarinnor uppgifva bästa sättet att lägga in krusbär på buteljer, så att de bibehålla sin gröna färg. Carola. Om någon af Iduns läsarinnor har besökt något hittebarnshus och ville lemna råd och upplysningar om, huru ett sådant bör inrättas för att blifva fullt ändamålsenligt, emotses detta meddelande i Idun med tacksamhet af Carola. Hvar kan man få köpa en riktigt god spinnrock, och hvad är priset på en sådan? Vill någon af Iduns läsarinnor godhetsiullt säga, huru en fattig flicka, som har plats i handel, kunde på lediga stunder förskaffa sig någon extra förtjenst. Allehanda handarbeten ha försökts, men som det går så sakta och är svårt att afyttra, blir fortjensten ringa. Amlili L. Frågas vördsammast om bästa sättet att borttaga flugsmuts från icke fernissade väggkartor och polerade möbler. Fjerra. Vill någon af Iduns prenumeranter säga mig adressen på den person eller firma i Engelholm, som förfärdigar eu sorts mycket prydliga blombord? Ellis B. Hvar kan jag få köpa en fullständig korsstygns-monogrambok? S — n. N: P 188. Finnas några flere arbeten af författaren till » Jane Eyre » att få köpa? Hvilka äro dessa och hvar kan man erhålla dem? Ensam. Huru skall man sjelf kunna bereda parfym af rosenblad? Fredrika. Vi vilja sarsklldt fästa uppmärksamheten på Iduns lämplighet for platssökande och platsutbjudande annonsörer, äfvensom för alla öfriga slags O annonser som beröra familjekretsen. — Annonser mottagas endast genom 8. Qumsellus annonsbyrå och hos redaktionen. Abonnentsamlare antagas. DUN ombesörjer genom fullt kompetenta personer uppköp i alla möjliga branscher gratis åt Iduns och Skandinavisk Modetidnings abonnenter och för uppdrag åt andra mot en obetydlig ersättning. Alla saker skickas mot efterkraf och få returneras (dock genast) mot fraktkostnaden. Huru skall man vid inkokandet af gula plommon på hermetiskt tillslutoa glasburkar kunna förekomma, att plommonen höja sig i lagen och de öfversta derigenom blifva brunaktiga? Fredrika. Svar.
Jag lägger ingen vigt vid förslaget, utan refererar mig lill hvad här muntligen kan blifva yttradt i denna fråga. Gr. Gyldenstolpe: Jag refererar mig i denna fråga till hvad Ekon.Utsk. vid förra riksdagen yttrat och som af Ständerna då godkändes. Vid 23 §:n hade Hr Gillberg föreslagit: ”Att denna §, i hvad som är stadgadt om mästare-prof, borde förändras sålunda, att profvet måste förfärdigas på någon mästares verkstad i den sökandes yrke eller betyget öfver mästare-profvets egenhändiga förfärdigande påtecknas åtminstone af en i yrket kunnig person.” Detta är således alldeles detsamma som här är föreslaget. Utsk. yttrade du: ”Föreskriften i denna § för sökanden, att genom intyg af tvenne oväldige och trovärdige män, styrka, alt han sjelf tillverkat det företedda arbetet, anser Utsk. lemna tillräcklig garanti i detta hänseende, utan den af motionären föreslagna skärpning, hvilken troligen i många fall skulle för den sökande medföra flerfaidiga olägenheter. På grund deraf anhåller jag vördsamt om afslag å hvad Utsk. härutinnan föreslagit. Hr Fåhraeus: Jemte instämmande i hvad den siste värde talaren yttrat, får jag för egen del tillägga, att enl. min tanka, då fråga är om att utbyta ett äldre gällande stadgande emot ett nytt, det då bör vara bevisadt, att någon olägenhet eller något missbruk Den 18 Juni e. m. 131 af det äldre stadgandet försports. Något sädaut kan jag icke förnimma vara oberopadt i ingressen af Utsk:s tillstyrkande. Om med ordet sakkunnig förslås en man af yrket, så befarar jag deremot att stora olägenheter deraf kunde upkomma. Jag har ty värr haft erfarenhet af de trakasserier, som ägde rum under de äldre förhållandena innan 1846 års Handtverks-ordn. blef gällande.
Det Stals-VIskollcti Utlåtande, A’.o 23. 9 Det af Revisorerne, med anledning häraf, anmärkta förhållande har numera upphört, sedan, enligt hvad Kongl. Commerce-Collegium upplyst, de genom försäljning af Kronans arrende-får influtna medel redan under sistlidet år }dif\it å serskild Banco-räkning öfverflyttade. 11». Angående det Kongl. Landtbruks-Academiens Secreterare, J. Th. Nathorst, af ManuJadur medlen tillagda årliga arfvode. (1843 års Revisorers Berättelse, sid. 23, 24, Kongl. Beträffande detta arfvode, utgörande ett belopp af 666 R:dr 32 sk., hvilket, uppå Directeurens för Kongl. Lmdtbruks-Academien hemställan och, i enlighet med Kongl. Commerce-Collegii tillstyrkan, blifvit, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 25 Januari 1842, bemälde Secreterare tillagdt, emot skyldighet för honom, att dels biträda Kongl. LandtbruksAcademiens Directeur, vid tillsynen öfver Landtbruks-Institutet vid Degeberg samt Agronomen Johnsons tillgöranden, dels ock tillhandagå ej mindre Styresmannen för anstalterna till ullculturens befrämjande, än Kongl. Commei ce-Collegium och Tullverket, i frågor rörande fårskötsel och ullcultur, samt de allmänna Ull-contorens organiserande, äfvensom sortering, värdering och förtullning af ull: så hafva Revisorerne yttrat, att de, utan att underkänna Secreteraren Nathorsts utmärkta förtjenster om den inhemska fårskötseln och ullculturen, icke kunde undgå att finna, det berörde arfvode dels blifvit meddeladt för ändamål, främmande för manufactur-medlens bestämmelse, dels under nuvarande omständigheter icke varit af verkligt be-, hof för det allmänna påkalladt.
Pca 3 3 CC. CD "* \ — 350 re 3. ' 09 W o Ridd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. ståndet. N:o 1 Carlshamn, anslag till en tecknisk skola derstädes, se Teckniska elementarskolor. » och Asnen, jernväg imellan . 4 4 465 24 b. 26 Juni b. 26 Juni b. 28 Juni b. 28 Juni Carlskrona fästnings-bvggnad, anslag för . > 1 4 1 45 — å. 8 Jan. å. 8 Jan. b. 8 Jan. b. 4 Jan. Svar på återremisser 4 1 58 — b. 19 Febr. b. 19 Febr. a. a.15 Febr. a.a. ISFebr. Svar på återremisser — 4 4 58 — b. 19 Febr. b. 19 Febr. a.a.15 Febr. a. a. ISFebr. Vik. t. R. SI. Cimbritshamn, anslag för hamnbyggnad derstädes » betalningaf Hamnbyggnadslån för Civil-Departementet, anslagen lör, se Stats-reglering. Civil-lngenieurer, arfvoden till Lärare för » Stipendier för elever vid Marieberg Civil-Lag, om antagande af en ny Collin, j. F., se Eftergift. Conradsfors bruk, anstånd med afbetalning å lån till. Cronstrands, S. A., enka, pension för Se vidare Bokstafven K. D. Dagsverken till Gustafs och Carlbergs Kopparverk, se Jemtlands rotering, pag. 22. Dagsverkslö sen, åliggande rusthållen i Kungsörs fögderi, befrielse från Svar på återremisser Dagsverksskyldigheter, ingående i hemmans onera, förvandling af, se Skatteförenkling, pag. 26. Dalarne, om frihet i skogshandel för vissa socknar derstädes
K:dr 3a sk. berörde mynt; så ehuru häremot å ena sidan kan invändas, att denna summa ej behöfver nedsättas af andra parter än dem, som hafva dei - 3 Lag-Utskottets Betänkande, N‘.o 61, till tillgång: atl om Konungen ändrar Hof-Rättens dom, revisions-sökanden får de nedsalta penningarne åter: att i annat fall parten måste skylla sig sjelf, som fullföljt eu orättvis talan, samt att visshelen om revisions-skillingens förlorande otvifvelaktigt ofta verkar till nedläggande af obefogade rättegångar; måste likväl, å den andra, tagas i betraktande, att omförmälde afgift, som bar egenskapen af vadepenningar, dock ingalunda kan försvaras ur enahanda synpunkt, som dessa, eller såsom ersättning för meddelande af nödiga föreskrifter om hvad iakttågas bör vid sakens fullföljd, enär den revisions-sökande serskiklt måste erlägga lösen för den handling, som innefattar samma föreskrifter; — att afgiften är så betydlig, att den mången gång icke utan olägenhet kan anskaffas, och af sådan orsak lätteligen kan utgöra ett binder för en part att få en rättvis sak af högsta domare-makten bedömd; — att den, som utan skäl drager saken under Konungen, så mycket mindre på förband bör derföre plikta, som förlusten af revisions-skillingen icke skyddar honom från den serskilda påföljd, som bestämmes i 3o Kap. 16 §. Rättegångs-Balken, enligt hvilken den, som emot bättre vett och klara skäl dragit en sak under Konungen, skall höta 166 R:dr 3?. sk. Banko, hvilket stadgande måste anses innefatta tillräckligt correcliv emot obefogade rättegångars fullföljd i högsta instansen; Och finner alltså Utskottet, med afseende härå, sig vördsamligen böra, föreslå utfärdande af en författning, hvarigenom förklaras, att för rättigheten att fullfölja talan emot Hof-Rätts dom och utslag nägon nedsättning af revisionsskilling hädanefter icke erfordras, och att allt hvad i sådant hänseende genom lag och författningar är vordet stadgadt således upphört att vara gällande.
Ingen visste hvarifrån denna illvilja kom, men så snart en löjtnant – det var egentligen löjtnanter han hatade – nalkades Thure, blef han alldeles som besatt. »Kan man tänka sig någonting snobbigare än de der officerspojkarne», brukade han säga, då han om middagarne vandrade uppför Drottninggatan med någon af sina jemnåriga under armen. »Det är dessutom gammalmodigt att svärma för militärer, man ser ju att de unga flickorna rakt inte bry sig om dem. I våra bildade tider föraktar man den råa styrkan.» Thures mor var en fattig enka, som arbetade dag och natt för att hålla sonen med nystärkta skjortor och promenadkäppar och cigarrer. Thure älskade också sin mor, och fastän hon var en både gammal och ful qvinna, hade han alldeles klart för sig det ändamålsenliga i att hon existerade. Thure hade äfven en morbror, en rik grosshandlare nere i någon småstad, och på honom byggde han stora förhoppningar. Grosshandlaren hade två fullväxta döttrar, och det var Thures framtidsdröm, att lyckas fånga en af de begge kusinerna. Sommaren efter det Thure tagit sin studentexamen – han var just ingen ungdom på den tiden, ty han hade fylt 22 år – blef han bjuden att komma och helsa på hos morbrodern, och han dröjde ej med att antaga bjudningen. »Nu skall man tjusa småstadsflickorna», tänkte han, medan han packade in sin kappsäck och lade in sina halsdukar och kragar. »Jag tänker det skall smaka dem att få ned en stockholmskavaljer», fortsatte han, i det han gick fram till spegeln och ordnade sitt hår och skägg. Han hade ett mycket omedgörligt skägg, styft och stripigt som rågstubb, och om morgnarne, då håret stod okammadt omkring honom, liknade han en faun eller satyr, så att man nästan kunde blifva rädd för honom. Men så kammade han sig och smorde massor af pomada i sitt röda hår, och då försvann alldeles den mytologiska stämningen, utom i hans ögon, der den ibland kunde titta fram. I början af juli månad lemnade Thure Stockholm, och for ned till sin morbror, den rike grosshandlaren. Grosshandlar Vikblad var en af stadens magnater.
Den årsgamla rönnen har nu vuxit till ett stort träd och bär så vackra, hvita, doftande blommor och så röda bär, men hvad hjälper det askungen? Hennes frihet är ju bunden, så länge rönnen står. Hon väntar i dag och väntar i morgon och väntar i år och i månader, att rönnen skall blifva gammal och murken, tilldess att slutligen den barmhärtiga stormen kommer och blåser honom omkull. Men det dröjer länge, å, det dröjer så länge, länge! Rönnen är nu i sin första ungdomsblomma, och den stackars askungen, som skulle blifva prinsessa, men icke blef en riktig prinsessa, skall kanske blifva gammal och grå, förrän rönnen blir gammal. Hvarför skulle hon binda sin frihet? Men hon skulle gå dit och knyta upp bandet, menade Karin Kurck. Nej, hon skulle gå dit och hugga omkull rönnen, tillrådde unge Gabriel. Jag vet inte. Kanske gör hon det ena eller det andra, svarade Hagar. Fru Sofi De la Gardie hade efter hand blifvit intresserad af sagan. Mademoiselle sade hon åter till guvernanten, som begrundade sagans moraliska tillämpning gif barnen deras aftonvard; det är tid att de gå till hvila. Och du, Gabriel, bär den skräpiga myntlådan till din kammare, hon ligger i vägen. Godnatt, mina små! Förgäfves bad Karin få höra sagan om igen. Modern var öm och god, men ordningen sträng i det Kurckska huset. Barnen kysste sin mor på handen och lydde. När de gått, betraktade fru Sofi De la Gardie berättarinnan med en moderligt forskande blick och frågade: Är du askungen? Jag tycker ibland så, svarade Hagar. Hvad fattas dig, barn? Har du icke fått allt? Slösar ej fröken Kerstin sin godhet på dig? Har du icke fått lärdom efter ditt sinnes åtrå? Har du ej tillgifna vänner och allt hvad du kunnat önska i dina djärfvaste drömmar? Hvad begär du då mer? Friheten, var det skygga svaret. Barn, barn, det finns ingen sådan frihet, som du begär. Allt måste böja sig, drottningar icke mindre än andra dödliga, ja, mycket mer. Friheten måste vi söka inom oss, icke utom oss.
Efter AmiralitetsGollegii egen relation till 1751 års riksdag, egde riket ej mer befaret sjöfolk, än 48 volontairer, 96 man af coopvaerdie-compagnierna, 1 14 af enrolleringen, 37 af indelningen och 3o af roteringsbåtsmän, tillsammans utgörande allenast 3a5 man väl befaret sjöfolk; hvilket utgör en enda fregatts besättning — och detta, då riket nyligen, eller 7 år förut, baft ett sjökrig, under hvilket hela dess sjömilice varit ute och lått öfniug. Lastdragarefarten gör väl årligen några få båtsmän till sjövana, men ej till befarna. Vi hafva också, i jetnnförelse med andra sjöraagter, ännu den olyckan, att icke genom handelsfarten kunna bilda vårt sjö-, folk till sjömän. Den i December. Härvid komma våra kronobåtsmän aldrig i fråga. Karlen, älskande sitt torp, lemnar det ogerna. Rotebonden, rädd att förlora sin karl på långa resor, släpper honom ej; och köpmansskepparen tager ej emot honom, af fruktan att få betala karlen, om han under resan rymmer eller dör. Hvilket allt tillsammans gör, att sällan eller aldrig någon kronobåtsman seglar på köpmaiisskepp. Man torde härvid villja invända, att vi icke äro alldeles så illa, som här nu blifvit framstäldt, emedan, då vi haft någon escadre ute, densamma manoeuvrerat äfvenså val, som någon fremmande escadre.. Men detta bevisar endast, att vi försådana tillfällen haft råd besätta en sådan escadre med vårt mest öfvade sjöfolk, efter den ej varit talrik; och sådant har lätteligen kunnat ske derigenom, att sjöexercisen ej sträcker sig jemnt öfver hela båtsmanshållet, utan för det mesta belöper sig på indelningscompagnierna i Blekinge och Södra Möre. Om örlogsflottans exercis skulle sträcka sig så långt, att f af sjömilicen finge exercera, hvilket i anseende till behofvet visserligen icke vöre för mycket tilltaget»
Län äga rättighet att inom visst ”minimioch maximi-belopp bestämma så ”väl ärliga af giftens belopp , som ock grun”den för användandet af hvad som öfver”bli fver, sedan erforderliga anstalter för ”Veneriska smittans hämmande vidtagits, ”och sålunda äfven kunna besluta, men icke ”åläggas, att anvisa sådana öfverskottsme”del till fattigas intagande och underhåll, ”vid allmänna hälsobrunnar, anser Utskot”tet Anders Ericssons ofvanberörde motion s’böra förfalla.” — Det vill således häraf synas, att StatsUtskottet förut yttrat sig stridigt emot detta Betänkande, som är bernit af BevillningsUtskottet, hvilket förhållande torde böra tillskrifvas StatsUtskottets öfverhopande göromål, och att Utskottet af BevillningsUtskottets förslag fått samma förvillelse, som den Herr Tham nu Den i3 November e. ni. 245 vill bibringa oss, nemligen att Betänkandet innehåller, det Länens innevånare verkeligen få använda dessa medel efter deras godtycko. Jag fortfar således att anhålla om återremiss. Herr Tham: Utan att vilja bestrida den theori, som Herr Munck af Rosenschöld framställt, vill jag blott fästa uppmärksamheten derpå, att jag ej tror en återremiss behöfves för det ändamål han söker, tydå det står för allmänna hälsovårdenj och jag dermed begriper farsoters så väl förekommande, som hämmande, tror jag ej, alt någon amplification behöfves. Hvad saken angår, fägnar det mig, att Herr af Billbergh just bevisat hvad jag sagt. Hvad han yttrat, visar, att StatsUtskottet hegripit saken, såsom jag; ty om Curhusafgifterne blifva så tillräcklige, att öfverskott uppkomma, kunna de användas till allmänna hälsovården, derest Länets innevånare det vilja. Det är intet, som hindrar, alt de bestämma afgiften till 5 skillingar. Icke eller är det något, som hindrar, men väl som anmanar dem, att använda medlen tili hälsovården, hvarmed jag begriper Lazaretterne. Att
Län befintlige, så kallade Jagbackar; deruti Utskottet, efter det ofvannämnde Jagbackar blifvit fördelte i 5 serskildta Classer, i mohn af hvars och ens beskaffenhet och öfriga förekommande omständigheter, utom 8 stycken, hvilka ej blifvit till någon Class hänförde, förklarat: att i afseende på beskaffenhet af dessa Lägenheter, StatsUtskottet“funnit den vara sådan, att de dels till det mästa redan voro, dels ock framdeles, efter verkställde undersökningar, borde förmodas kunna blifva Kongl. Maj:ts och Kronans ostridiga Egendomar, för hvilka intet hinder syntes möta, att kunna vidtaga de åtgärder och Författningar, som med Kongl. Majrts och Kronans fördel funnos mäst förenlige och deraf bereda henne den högsta möjliga fördel; att StatsUtskottet; i sistnämnde afseende, vore af den tanka, att Skatteköp derå borde för Kongl. Majit och Kronan blifva formonligave, än Arrende, att till Riksens Ständer af sådan anledning hemställdes, det alla ifrågavarande, så väl under som utom vissa Classer uppförde Jagbackar, med undantag af dem j hvarå anspråk till ägande eller dispositions-rätt blifvit gjorde, måtte på offentelig Auction på en och samma dag, efter vissa af StatsUtskottet föreslagne grunder, så väl i Kongl. KammarCollegium, som J^andsCancelliet i Nyköping, till den mästbjudande, emot årlig afgift i Spannmål eller Hö, att lefvereras antingen in natura eller med penningar, efter årlig Markegång, upplåtas under Skattemanna-rätt, och med de villkor, hvarunder besittningsrätten å Skatte - 110 Den 2 Martti. hemman oell Lägenheter efter gällande Författningar i allmänhet åtnjutas; att till vinnande af ali möjlig skyndsamhet uti den af Kongl.
Utskottets öfvertygelse örn nyttan och nödvändigheten af sistnämnde slags skuldsedlars afskaffande, tror Utskottet jemväl ådagalägga behofvet af en sådan lagbestämmelse, som uttryckeligen antyder långifvarens skyldighet att å skuldebrefvet teckna den persons namn, till hvilken han detsamma öfverlåter. Men för vidsträcktare bifall till Motionairens ofvanbe - Lag-Utsköttels Betänkande N:o $8* rörde yrkande, har Utskottet ej kunnat finna någon grund, enar de olägenheter och missbruk, hvilka i afseende på sedlar till innehafvaren kunna ega rum, icke inträffa med skuldebref, som äro ställde till viss man, med rättighet för denné att sin rätt å annan namngifven person öfverlåta, hvaremot skuldebref af sistnämnde beskaffenhet gifva fordringsegaren alla de fördelar, som sedlar till innehafvaren medföra. I betraktande häraf anser Utskottet sig böra tillstyrka utfärdande af en med dessa åsigter öfverensstämmande förordning, såsom tillägg till g:de Gap. l § Handels-Balken, enligt följande förslag: Skuldebref skall ställas på viss man. G ifver man honom deri loj till öfverlåtelse. utmärkes sådant med ordet Ordres; och må han det till viss manj meri ej till onämnd, o'/- verlåta. En Ledamots serskilda mening bifogas, Stockholm den 9 September 183g, Bil. till Lag* Utskottets Betänkande N:o gg. 5 R e s|e r v a t i o n af Professor Bexell: Hyllande de åsigter: att skuldsedel är ett Contract, hvarigenom den, sorn af en annan erhåller penningar eller deras värde, erkänner lånet och bestämmer de ömse. sidigt aftalade vilkoren för återbetalningen; att Lagstiftningens härvid mellankommande rätt endast sträcker sig till förekommande af tredje mans lidande, till i möjligaste måtto uteslutande af svek och bedrägeri, och till tryggande af allmänna crediten i penninge-transactioner; reserverar jag mig emot den tillstyrkta inskränkningen i rättigheten att utgifva och emottaga löpande skuldsedlar.
So Prof. 18fr och 1848. i Sami., 2 AfiL, *4 B4fi. i 6 Statstamt Allm. Btsi\- ock Ekon.-Utsk. Utlåtande, N:0 61. b) l)e brefbäringsskyldige inom hvarje härad må sedermera inför häradsrätten antingen öfverenskomma att bestrida brefbäringen, på det sätt, att dess fullgörande upplåtes åt personer, som, emot ersättning, vilja besväret sig åtaga, å de brefstationér, som kunna utsättas, eller ock bestämma en viss ersättning till de hemman, som, i anseende till sitt läge, varda ålagde att brefbäringen ombesörja. c) De medel, som för bestridande af förenämnde ersättning, i ena eller andra fallet, blifva nödvändiga, böra utgå af alla de hemman, som kunna kronobrefbäring åläggas, i förhållande till deras skyldighet att denna tunga utgöra; och bör uppbörden af dessa medel verkställas på samma sätt, som den af andra kommunala afgifter. d) Med pröfningen af de anmärkningar, som emot den upprättade bref gången kunna framställas, eller af de öfrige frågor, som angående krono* brefbäringen och dess utgörande kunna väckas, förhålles, på sätt redan i gällande författningar stadgadt är; derjemte Rikets Ständer, under anhållan, a<t kronobrefbäring i allmänhet icke måtte ifrågakomma vid sådane till tallen, då brefven kunde med ordinarie post fortskaffas, åt Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna! att för kronobrefbäringens reglerande, i öfverensstämmelse med omförmälde grunder, meddela de ytterligare föreskrifter, som Kongl. Maj:t kunde i nåder finna nödue. Härefter har Kammar-kollegium, efter inhemtande af samtlige länsstyrelsernes yttranden, den l Juni sisth år till Kongl. Maj:t afgilvit underdånigt utlåtande i frågan, hvilken, enligt den upplysning, Utskotten erhållit, för närvarande är beroende på föredragning hos Kongl. Maj:t.