Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Regerings formen antyder, vördsamligen tillstyrka en så lydande förändrad redaction af sista puncten i ofvannämnda Riksdags - Ordningens 37 §. ”Intet Utskott, Constitutionsoch Banco-Utskotten allena undantagna, vare berättigadt att väcka frågor till afgörande ConstitutionstUt kottets betänkanden. 99 i Riksens Ständers Plena, eller att upptaga andra ämnen än de från Plena remitterade, utom i sådana fall, hvarom för Utskott i allmänhet eller något bestämdt Utskott finnes särskildt stadgadt. Stockholm den 9 Maj 1823. Ankom d. 14 Maj 1823. Memorial, till Riksens Ständer, med förslag till ändring i 60 §. Regeringsformen. Enär nuvarande ordalydelse i andra puncten af Regeringsformens 60 §. enligt hvilken Tullen för Spannmål väl af Konungen kan ökas, men ej minskas, innebär en otjenlig, för det allmänna menlig och troligen aldrig åsyftad inskränkning i Konungamagten, får, i afseende på den för Grundlagsfrågor stadgade behandling, Constitutions-Utskottet vördsamligen underställa Riksens Ständer det förslag, att ofvannämnda andra punct måtte sålunda redigeras ’’Ej må några allmänna afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, utan Riksens Ständers samtycke kunna för - Constitutions-Utskottets betänkanden. 100 höjas, 7ned undantag af Stora Sjö-Tullen å inkommande och utgående spannemål, hvilken må af Konungen efter omständigheterna bestämmas Stockholm den 9 Maj 1823. Ankom den 14 Maj 1823. Memorial, till Riksens Ständer, med förslag att ett helt moment och någon del af ett annai i 5 §. 7ryckfrihets förordningen måtte uteslutas. Då 7 och 9 momenten af Tryckfrihetsförordningen äro nästan aldeles lika lydande, och då det i begge två befintliga stadgande, att handlingar i Tryckfrihetsmål skola till Hof - Rätten insändas, synes desto mer öfverflödigt som Underdomare i allmänhet åligger att i underställningsfrågor ingifva handlingarna till Öfverdom*tol, får, till Riksens.
Bergsskolans fasta egendomar i Fahlun hafva blifvit uppskattade af dertill utaf Magistraten utsedde personer, hvilka ansett att, i händelse af egendomarnes försäljning, för desamma borde kunna påräknas en summa af 45,000 till 50,000 Riksdaler, deraf 19,600 Riksdaler beräknats för sjelfva åbyggnaderne och återstoden för tomterne. Hvad åter angar bergsskolans lösa egendom, har Föreståndaren förmält, att stora svårigheter mötte, för att med någon säkerhet kunna uppgifva såväl hvad af denna egendom, i händelse af bergsskolans förening med Teknologiska Institutet, skulle möjligen kunna såsom odugligt eller obehöflig!, afyttras, som ock i synnerhet hvilken försäljningssumma derför kunde påräknas, men att Föreståndaren, för att heldie uppskatta densamma för lågt än för högt, antoge, det Tiotusen Riksdaler skulle, genom den lösa egendomens försäljning kunna erhållas. För egen del har Kommers-kollegium i underdånighet anfört, att, enär de framställda förslagen och kostnadsberäkningarne icke syntes lemna rum för några anmärkningar af vigt, kostnaderna för bergsskolans ombyggande i Fahlun komme att betydligt öfverstiga dem, som med tillbyggnaden för bergsskolan vore förenade, samt tillskynda Staten en större utgift af omkring 190,000 Riksdaler, med afdrag endast, i händelse bergsskolans nu egande tomter lör ombyggnaden begagnas, af det värde de derå varande åbyggnader i sådant fall kunde ega, eller, om dessa tomter med åbyggnaderna försåldes och ny plats för bergsskolans uppbyggande inköptes, af det belopp, hvarmed försäljningssumman för de förra komme att öfverstiga inköpssumman för en ny byggnadsplats.
BondeStm redan bifallit ifrågavar. utlåt., en återremiss, ifall den skulle kunnat tillvägabringas inom detta hus, till ingenting gagnade i sjelfva saken, — torde det väl synas, som den anmärkn. jag nu går att framställa, äfvenledes skulle vara obehöflig; men icke blott för min egen del anser jag mig böra anmärka det sätt, hvaruppå min motion i ämnet blifvit af de förenade Utskm uptagen och behandlad, utan fast heldre för att icke genom stillatigande gifva helgd åt detta förfaringssätt, finnér jag mig upfordrad anmärka hurusom Utskm, ehuru min motion (se pag. 331 2:dra häftet af R. o. Ad:s prot. för d. 30 sisth Dec. e. m.) innehåller en vördsam framställning om behofvet att öka Kanslisternes och Vaktbetjeningens inom samtlige de fyra (4) Hofrätterne (Svea, Götha och Skånska Hofrättne samt K. Krigshofrätten) f. n. högst otillräckliga löneinkomster till likhet med samma befattningar inom andra embetsverk, har likväl ötskin uptagit motionen såsom anginge den blott Kanslisterne inom de 3 förstnämnde Hofrätterne, med utelemnande af hvad angår K. Krigshofrätten, äfvensom för dem alla fyra, hvad Vaktbetjeningen beträffar. Ett sådant förfaringssätt med en vederbörligen väckt och remitterad motion torde icke böra lemnäs oanmärkt; äfven om, hvad K. krigshofrätten serskildt angår, man möjligen deruti ser en slags undfallenhet för de 2:ne RiksStänd (Borgare och BondeSt:n), hvilka nu, såsom vid liera föreg:de riksdagar, ifrågasatt nämnde krigshofrätts indragning; samt, hvad jag likväl icke skulle förmoda, man, intilldess frågan uti förstärkt StatsUtsk. ang:de indragningen af K. Krigshofrätten blifver afgjord, ämnade rörande motionen, hvad besagde K. Hofrätt beträffar, upskjuta att något utlåt, afgifva. Hvad Vaktbetjeningen angår qvarstår dock anmärkn. såsom fulleligen behörig. Detta torde icke kunna bestridas.
Hur intensivt uthållande denna böjelse än varit, så har den ändå på det hela ej burit stora drag. När konstnärligheten på ifrågavarande område höjt sig till en mera klassisk fulländning, eller jag menar snarare, när diletantskapet inom genren höjt sig till konstnärlighet, har det företrädesvis varit i silke och garner, som kvinnornas blomsterfunderingar tagit sig uttryck. Mannens kärlek till blommor har haft sällspordare, men större drag. När han velat behaga, har han föredragit att bortskänka blommor framför att pryda sig med dem. På konstindustriens område har han komponerat storstilade mönster. På ett kraftigt sätt har han låtit växtvärlden återtona i arkitekturens dekorativa satser. Med bred pensel och bred penna har han målat och diktat om blommor. Och när han slagit sig på att ' göra ' blommor, liar han föredragit att som trädgårdsodlare framkalla lefvande former framför döda, doftlösa imitationer däraf. Emellertid har kvinnan börjat taga ut stegen i Floras rike. Sitt stora syndaregister från fordom i broderväg har hon ersatt med stilfulla blomstermotiv. Från blomsterkort har hon öfvergått till stafflimåleriets olja och akvarell, till egen frcfmna, om mindre till konstens. På det dekorativa området har hon uppnått vackra resultat, och slutligen har hon tagit steget fullt ut och slagit sig på trädgårdsmästaryrket. Med ett ord, det ser ut som om af hennes lek blifvit allvar, som om hon fast beslutat att åt sig eröfra Floras helgedom, i hvars förgårdar hon hittills svärmat omkring. Och hon har gjort väl. Att tolka gudinnans väsen med naturens egen djupa, underbara röst är oändligt att föredraga framför en allmän (ty märk väl, jag talar inte om en och annan verklig konstnärinna) diletantmässig omsättning af hennes former och färger med olika konstarter. Emellertid, utan verklig kärlek blir ju hortikulturen lika diletantmässig som all annan konst, det vill säga, om man sysslar med den med biafsikt, för modet, för kvinnofrågan, af koketteri, af ekonomisk beräkning, men med olust för yrket. Men hur nära är det ej till hands att antaga att det just här föreligger ett område, där kvinnans kärlek till yrket kunde slå ut i full blomma.
Ogifte od) €nf(ingar, famt gifte utan minberårige barn ©ifte famt <£nflingar meb ett minderårigt barn . ©ifte famt Snflingar meb flere minberårige barn, äro från benna afgift fria, (D.u>infånet: är från benna afgift fritaget. n n 32. 16. t5 2frtifter, i 'åtta €lafer. $örfta (Elafjen Q3:co 0I:Dr 100: - SlnDra D:o . u 75: - £reDje D:o n 55: — $jerDc D:o n 45; — §emte D:o n 35: - ©lette D:o . - n 25: - ©iunDe D:o u 15; — ilttoiiDe D:o n 5: - Del) for löne*förmonerne färjfilDt, efter förut ftaDgaD grunD. SluaionsdSctjente, fe ©tåDetneö betjente, 2 §. 23etjeiiter, 2\uffaf ocb Hafejer i lagftaöD tjenff. $ör en eller två, f>\\>avDcva 33:co 9v:Dr 2: — „ Den treDje * n 4; — „ Den fjerDe n 6: — „ Den femte ii 8; — „ Den fjette, od) bwar ocb en Derutöfver . n 16: — SJleD betjent förjfåö »fjofmäftare, kammartjenare, (bvilfa begge Derutom betala Den bår neDanföre flaDgaDe afgift), ^ajfeltäcfare, Sågare, jamt alla arn Dra manöperfoner, forn till uppafjning nyttjas, tueD unDantag af minDerårige tjenflgojjar.
ConstitutionsUtskottet är ej annat än en del af Rikets Ständer; och man kan ej begära, att så oöfvervinnerliga egenskaper skola hafva fallit på dess lott, att det i alla afseenden borde föregå hvarje Riksdagsman med ofelbara omdömen. Om jag hyste en sådan hög tanka om ConstitutionsUtskottet, så skulle jag anse mig dömd till en evig tystnad öfver dess åtgärder; och då skulle icke heller någon annan af oss, hvilken ej kan göra anspråk på ofelbarhet, få granska Utskottets åtgärd vid detta tillfälle. Men då sådant icke kan medgifvas; så frågas: hvad man klandrar i ConstitutionsUtskottets förfarande i denna sak. Jo: att Utskottet i sitt Utlåtande ej nytljat de uttryck, som Herr Cederschjöld och Herr af Uhr föreslagit, nemligen, att Utskottet desto häldre instämde i Konungens framställning, som Utskottet ansäge 0.4 $• Riksdagsordningen redan vara uti förevarande fall tydlig. Om jag varit medlem af Utskottet, så skulle jag förmodeligen hafva yrkat detsamma, som Herr Cederschjöld och Herr Den 9 J a n u a r i i. 223 af Uhr. Men om detta motif står i Utlåtandet, eller ej, synes mig vara likgiltigt, emedan motiverne i alla fall icke inkomma i redactionen af §. Den yttrade farhågan att, genom det föreslagna tillägget i 24 §. Riksdagsordningen, Ridderskapets och Adelns rätt att tillsätta RiddarhusSecreteraren, skulle blifva inskränkt, kan jag ej dela. I 49 §• RiddarhusOrdningen är serskildt stadgadt, huru RiddarhusSecreteraren skall tillsättas; och enhvar känner, att RiddarhusOrdningen ej kan ändras utan Ridderskapets och Adelns bifall. Förmodligen skall också Ridderskapet och Adeln, varnadt af nyligen erfarna missöden med denna författning, hädanefter med större uppmärksamhet, än hittills, bevaka alla steg till ändring deri.
Må man ej deremot invända, att den ifrågavarande §:s föreskrift icke hindrar en Tidningsförfattare att betrygga sig för Tidningsutgifvandet, oansett Indragningsmagten; och att sålunda säkerheten skulle vara tillräcklig, blott han ej missbrukade den i öfrigt stadgade tryckfrihet. Förhållandet är icke sådant. Jag behöfver icke vidlyftigt framställa beskrifningen öfver alla de svårigheter, som åtfölja begagnandet af de kryphål, hvilka ett onaturligt och derföre till ofullkomlighet för evigt dömdt lagbud måste medgifva. De vanligaste äro: en an - Den 2 Mars f. m. 39 nan person till ansvarig Redacteur, som man anser lätt erhållen; ett tillståndsbref för ny tidning, sorn icke kan nekas m. m. Om det skulle behöfvas mera än att säga, att en sådan väg är obehaglig för den ädle, den uplyste medborgaren, och blott utan klagan belrädes af den, som är färdig, att för behofvet eller för vinningslystnaden sälja sin öfvertygelse, samt att således man derigenom, på sätt jag redan sagt, afskräcker all sann förtjenst och lemnar fri bana åt all tvetydig; så skulle jag vilja endast besvära Eder tanka med att hastigt öfverse alla de deraf följande olägenheterne.
Herr Vice Presidenten Friherre Tersmeden ansäg det wara en constitutions fräga, huruwi. da Riksens Ständers rätt att förwalta KronoGodsen äfwen kunde sträcka sig till deras för. säljande, och huruwida Kongl. Mast ägt att wägra sitt samtycke till den ar Riksens Ständer wid sista Riksdag beslutne försäljningen, och som Constitutions.Utstottet warit denna Riksdag syselsatt att gransta Stats-Rädets Protocoller, sä förmodade Herr Baronen att samma Utstött icke underlate att anmärka, om förhällandet kunde finnas annorlunda. Herr Baronen witzte med wisihet att straxt efter Riksdagens slut denna fräga förewarit hos Konungen i StatsRädet. För sin del fann Herr Baron 77. §. i Regerings-Formen tydeligen utstaka att Riksens Ständer endast fä förwalta, men ej försälja Krono.Godsen, och ansäg derföre Utskottets Afdelning ej hafwa gjort annat än sig bordt, dä densamma inskränkt sitt utlätande till frägan om Kongs Gärdarnes förarrenderande. Herr Baron och Landt-Marstalken uppkom och biwistade nägon stund öfwerläggningarne. Herr Bruks-Patron Bjuhr anmärkte emot Herr Friherre Tersmeden, att ConstitutionsUtstottet icke kunnat sträcka sin granskning till Konun - ZS Den 2Z September. Konungens nu till öfverläggning warande Nä. diga Proposition, hwilken är gifwen under lop. pet af Riksdagen, hwaremot Constitutions. Utskottet icke är berättigadt att erhälla del af Stats-Rädets Protocoller för längre tid än in. till Riksdagens början. Herr Baron och Ordföranden gaf ä nyo tillkänna, att Han icke ansäg sig äga att göra Proposition pä annan fräga, än den som utgjorde föremälet för det af Afdelningen projecterade Betänkande, nemligen Kongs. GärdarneS för-Arrenderande.
Ståndet för godt, att med frånträdande af dess förut härom meddeldte Beslut, förena sig med de öfrige Respektive Stånden uti godkännande af den Bevillningsgrund , Bevillnings-Utskottet i detta afseende föreslagit , hvarigenom alltså de i 2:dra punkten af Utskottets sista Utlåtande föreslagne alrernativer kommo att förfalla ; Och skulle Respektive Med - Stånden samt Statsoch Bevillnings-Utskotten härom vördsamt och vänligen underrättas. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmän^ na Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande,' angående sättet att utöfva den fria HusbehofsBränvins-bränningen , blef detta ärende till Utskottet återremitteradt , med öfverlemnande af de inom Bonde - Ståndet, den 34 och 31 Mars, samt denna dag skr fteligen och munteligen i ä'mnet gjorde anmärkningar. S. D. Jemte Memorial af den 25 i näst!.' månad, hade Constitutions-Utskottet, i följd af Riksens Höglofl. Ständers anmodan, till justering insändt uppgift på alla dem, bland de från sista Riksdag hvilande, numera pröfvade och afgjorde Grundlags-Ändrings-Förslag , som af samtelige Riks-Stånden blifvit gillade och antagne; Och blefvo de i denna uppgift införde Redaktioner } Fröt. Udr'. d. l April X 818» 245 efter uppläsandet, af Hedervärda Bonde-Standet godkände; Hvarom underrättelse skulle pä vanl ligt sätt expedieras och Expeditions-Utskottet anmodas författa underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, om Sanction af .Riksens Ständers Eeslut i desse delar. Frän Högloflige Ridderskap et och Adeln. S. D.
General-Tull-Directionen, efter erhållen del af Revisorernes andraganden, deröfver afgifvit, och hvilket utlåtande, såsom till trycket befordradt, Utskottet härvid får åberopa samt jemväl bifoga; hvarförutan TullVerkets Böcker och Räkenskaper ej mindre för åren 1813, 1814 och 1815, än ock för år iSi6, blifvit infordrade och Utskottet tillställde, i; och för handläggningen af förevarande ämne. Af dessa Handlingar har Stats - Utskottet utrönt, att den, af Revisorerne ifrågaställde Summa, som varit insatt uti Götha Canal Discont» Verk, bestått af följande till 1813 års Uppbörd hörande Tull-medel, nemligen: 1, af serskildte uppbörden för de med Kongl. Majtts nådiga tillstånd införde Engelska vahror 266,831: 35. 1. Nederlags-Recogn-itioti 106,37b: 15. 4. Q Att denna Summa varit förräntad i bemälte Discont-Verk har väl utaf sjelfva HufvudBoken icke kunnat inhämtas, emedan Sunaman ingått såsom Balance från 1813 * 1814 års Huf. vudbok, samt, efter hvad Kongl. Directionen Stats-Utskottets Beliiiilanderii förklarat, hvarken blifvit eller bordt blifva af* förd i och för inrättningen i nämnde Discont; men genom Kongl. Directionens utlåtande samt de upprättade och derjemte meddeldte omsluten af 1813, 1814 och 1813 årens Hufvud-Eöcker, har blifvit upplyst, att ifrågavarande Summa var upptagen uti en biand Verificationerne till Hufvud-Boken befintlig Räkning m$d Götha Canal Discont-Verk, äfvensom att både Capitalet och deri upplupne Räntan nemligen för år 1814 ... 34,78;: 24. —- rigtigt influtit och blifvit* till Kongl.
Jag blott önskar och har, såsom skäl för mitt tillstyrkande, att B. St. emot enskilde böra iakttaga rättvisa och lemna en talang någon uppmuntran, uppgifvit de förhållanden, som, enl. min åsigt, tala för ett bifall lill Utsk:s förslag. Det fägnar mig, alt mina motståndare medgifvit, all, till följd af ordalagen i R. St:s beslut, Akerberg verkligen kunnat hafva skäl, att göra anspråk på hela beloppet 8,000 r:dr. Vid sådant förhållande synes det ju, det äfven jag haft skäl för mitt yttrande, att det vore billigt, att lemna Akerberg de nu föreslagna 1000 ndr, hvaremot jag icke vill beslnda riktigheten af Hr von Hartrnansdorffs yrkande, alt man af Akerberg borde betinga sig en afsägelse å vidare anspråk, hvilken af honom bör atlemnas före emottagandet af den gratification, hvarom nu fråga är, och skall jag således icke motsätta mig en återremiss, serdeles som det förekommer mig, som Hr von Hartmansdorff, enl. hvad han sednast yttrat, icke skulle under detta vilkor, vilja motsätta sig det af Utsk. tillstyrkta anslaget. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag hoppas visserligen, att uti en framtid hvarken bankostyrelsen eller Utsk. eller R. St. kunna komma in på en så vådlig behandling af ett ämne som den, hvilken uti förevar:de fall egt rum. Det är lyckligt, ali R. St. denna gäng komma ifrån saken med uppoffringnaf 3 ä 4000 r:dr, men att uppmuntra ett sådant försök som Åkerbergs ännu en gång, hvarigenom enskildte, möjligen uti en ännu högre grad af dristighet, skola framkomma med anspråk på understöd, skall för banken hafva så vådliga resnltater, att jag nu anser mig förhindrad att bifalla Utsk:s förslag eller ingå i någon underhandling med Akerberg, helst jag anser sådant vara en uppmuntran i framtiden för andra personer såsom en Darell eller Hedborg, att komma fram med försök till Banken, att å dess eget papper förvärfva konstfärdighet uti sedlars förfärdigande. Jag tillstyrker bifall å den del af betänk.
Den, som falskeligen för brott annan vid domstol tilltalar eller genom falsk angifvelse åtal vid Domstol mot annan åstadkommer, dömes: 1. om det åtalade eller angifna brottet kunnat medföra dödsstraff eller straffarbete på lifstid, till straffarbete från och med två till och med sex år; 2. om straffarbete på viss tid öfver två år eller ovärdighet att i Rikets tjenst nyttjas å brottet följa kunnat, till straffarbete i högst två år eller fängelse i högst sex månader; och 3. i andra fall till fängelse i högst sex månader eller böter. 5 34 £ §. Har någon, för att ådraga annan straff, emot honom falskeligen förebragt besvärande omständigheter, så att åtal vid Domstol derå följt, eller, i afsigt att komma tilltalad person på straff, undanröjt bevis för hans oskuld eller emot honom falskeligen förebragt besvärande omständigheter; varde såsom falsk angifvare straffad efter \ §. 3 §. Blef den tilltalade till straff fälld, och straffet till fullo eller till någon del verkstäldt; dömes den falske angifvaren, om det var dödsstraff eller straffarbete på lifstid, till samma straff; om det var straffarbete på viss tid, till enahanda straff på lika tid eller till och med två år utöfver den, som för den tilltalade bestämd blifvit, dock ej öfver tio år; om det var ovärdighet att i Rikets tjenst nyttjas, till straffarbete från och med två till och med sex år; om det var afsättning, till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år; om det var fängelse, till straffarbete från och med sex måuader till och med två år; och i andra fall till fängelse i högst sex månader eller böter. 4 §. Pröfvas åtal eller angifvelse, som åtal åstadkommit, hafva af obetänksam het och utan argt uppsåt skett, eller har någon gjort angifvelse, men åtal derå ej följt; vare straffet, för det fall, som i första punkten af 1 § sagdt är, straffarbete i högst två år eller fängelse i högst sex månader; för det, som i andra punkten sägs, fängelse i högst sex månader eller böter; och för öfriga fall böter.
Enär Manufactur-fonden, med hvars medel meranämnde hus blifvit inköpt, tillkommit genom beviljade och af allmänna medel utgångna bidrag, samt detta hus således obestridligen är esa statens tillhörighet, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 96. 7 anser Utskottet deraf följa, att nödige reparationer å detsarrrma oelr öfriga utgifter derför jemväl höra' af (fet, lill underhåll af Kronans öfriga byggnader i hufvudstaden, å RiksSlalens 8:de Hufvud-Titel uppförde anslag bekostas, samt dessa reparationer för framtiden verkställas, under r 11Isyn af dem Embetsmyndighet, sorn fått sig uppdragen enahanda befattning, i afseende på atulia, Staten tillhöriga och till Embetsrum för de förvaltande Verken upplåtne lius. Utskottet kan fördenskull iek.e understödja Revisorernes hemställan, om förstnämnde egendoms upptagande bland Mannfactur-Disconl. -fondens tillgångar, samt om hyres-anslag för de derstädes inrymda allmänna Verk. Vidkommande åter de å ifrågavarande egendoms tomt uppförde trädbyggnader, så finner Utskottet, med afseende å deras eldfaidiga beskaffenhet och vådlighet för dervid belägna allmänna Verk , å hvilken omständighet Fulfmägtige i Riksgälds-Contoret dessutom serskildt fästat Utskottets synnerliga uppmärksamhet, högst angeläget, att dessa byggnader varda borltagne. För delta ändamåls vinnande får Utskottet alltså vördsamt föreslå, att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t tackes från vederbörande i Nåder infordra och derefter, under innevarande Riksmöte, meddela Rikets Ständer erforderliga upplysningar och kostnads-förslag , i afseende på upplåtandet och inredandet för det ändamål, hvartill berörde trädbyggnader nu begagnas, af någon annan härtill lämplig, Slaten tillhörig loeal, eller,derest någon sådan icke finnes, enahanda förslag i afseende på inköpandet häraf, samt utförandet af de möjligtvis erforderliga tillbyggnader och förändringar å de på samma local redan befintliga lius. §. 6.
Beträffande lörsta punkten, ang:de disposition af anslaget för fångars vård och underhåll till inredande af ett straff-fängelse inom Warbergs f. d, fästning, har Hr von Troil redan så fullständigt meddelat alla de uplysningar, som fordrades för att ådagalägga det oundvikliga behofvet af detta fängelses anläggning, att jag i den delen icke Ilar något att tillägga, men i anledn. af Gr. Lagerbjelke» anmärkn., att om det sätt hvarpå Regeringen har tillvägagått vore riktigt, så kunde äfven Regeringen upföra cellfängelser i riket utan att dertill behöfdes något nytt anslag, har jag velat fästa upmärksamhetcn derå, att här endast var fråga om att inreda en byggnad, som var nödvändig för att inrymma det ökade fångantatalet, och säledes icke om att införa något nytt fängelse-system. Men jag vill likväl tillägga, ali om någon oriktighet varit begången, så består den endast deruti, att icke propos. derom blifvit lill Ständerna allålen, så vidt sådant kunnat ske medan riksdagen ännu pågick, hvilket jag likväl icke så noga känner. Anmärknin hade Den 7 Maj f. m. 345 derföre bordt riktas icke mot de Regeringens ledamöter, som deltagit i beslutet, utan mot dem, som icke förut tillstyrkt propos:s allåtande till Ständerna. Beträffande den andra punkten ang:de indrifvande af böter ådömde Norska undersåter af Svensk domstol, kan jag icke neka att jag finner det vara ganska beklagligt att de unionella förhållanderna mellan brödrarikena ännu icke blifvit reglerade, och att således, om man kommer till det s. k. brödralandet, man behandlas vida mer främmande, än om man kommer till ett aflägset rike. Jag kan således icke neka att denna punkten är af stor vigt. Vidkommande den tredje punkten, nemi. ang:de tillämpningen af föreskrifterna rörande Beväringsmanskapets vapenöfningar, har det upgifvits att Hr Lefrén förklarat den så, att den bör förfalla; — huruvida Hr Lefréns försvar kan anses nöjaktigt lemnar jag åt den att bedöma, som bättre än jag varit i tillfälle att höra detsamma.