Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts nådiga Proposition, angående statsverkets tillstånd och behof utvisade, toges i anspråk af andra vigtiga föremål, hvilka ej tåla uppskof, har Kongl. Majit nu endast, till svar å Rikets Ständers framställning i ämnet, meddelat Rikets Ständer ofvanberörda utredning af frågan om inrättandet af ett institut för lärarinnor samt dermed förenade kostnader. Efter sorgfälligt öfvervägande af don fråga, sorn sålunda blifvit af Kongl. Majit öfverlemnad till Rikets Ständers bedömande, har Stats-Utskottet trott sig hafva skäl att antaga att, för befrämjande af den qvinliga undervisningen, såvidt Statens tillgångar och andra förhållanden det medgifva, åtgärder från det allmännas sida både böra och kunna för närvarande vidtagas. Utskottet är nemligen för sin del öfvertygadt, att qvinnans intellektuel» utbildning, arten och beskaffenheten af den undervisning, som henne meddelas, är en fråga af stor och genomgripande vigt för hela samhällets utveckling och framskridande i bildning; hvarföre ock Staten, enligt Utskottets tanke, har samma förbindelse att vårda sig härom, som i allmänhet åligger den i afseende på befrämjandet af den andliga kulturer! inom samhället. — Vid bedömandet åter af hvad som under närvarande förhållanden bör från det allmännas sida härutinnan vidgöras, anser Utskottet genom Departements-chefens anförande vara ådagalagdt, att några mera omfattande åtgärder för den qvinliga undervisningens befrämjande svårligen kunna vinna åsyftad framgång, innan man försäkrat sig derom, att ett tillräckligt antal af för detta ansvarsfulla kall fullt skickliga lärarinnor må finnas att tillgå; och torde det derföre icke vara lämpligt att nu ifrågaställa statsanslags beviljande för annat ändamål än det af Kongl. Majit uppgifna, eller inrättandet af en bildningsanstalt för lärarinnor.
Att hvar och en »otti vill anförtro och aflemna penningar åt en sådan association, hvilket alltid bör ske genom insättning på Bo. Jagets afskrifningsräkning i Riksens Högiofl. Ständers Bank, må kunna enär som hälst, utassignera det hela eller en del af sin behållning hos densamma. 4:0. Att alla sådane assignationer böra genast vid uppvisandet infrias, antingen med contanta penningar, eller med privat-Bankens anvisning på Riksens Ständers Bank. Då de flästa produeter från landet, ström - ma till hufvudstaden och mången landtman sett sig nödsakad att ofta af brist på köpare 9*4 Den 28 Februarii, eller antagligt anbud för sin vara, upplägga och magazinéra den, hvilket medför en icke obetydlig utgift öfver produetionskostnaden, sä lärer väl ingen kunna bestrida att ju icke så vä! producenten, som förbrukaren elier speculanten å dess säljbara varor, både skulle betydligt underlättas och äfven vanpris förekommas vid sådane affairets uppgörande, om associationer funnos, lika de nu projccterade pri. vat~Banker5i hvilka genom contanta tillgångar för köpare, återföide liflighet i handeln inom landet} samt en rask och jämn afsättning. Början med sädane privatBankers inrättning bör ske i hufvudstaden, centralpuncten för alla speculationer , derifrån torde de snart nog utgrena sig till våra öfriga större städer och kanhända äfven Landsorter; för att i de mindre penningerika districterne af riket, sådane associationer skulle kunna med mera lätthet formera sig, vore jag hågad, att utan afseende på principen för organisation af privat-Bankens formerande i Slockholm, där deo största tillgång på capitaler finnes, tillstyrka inrättandet af dylika Banker, genom ett större interessenfsMps medverkan, hvars interessenter, sjelfve actieägare, vöre mån om dess ordentliga behandling.
St. tagit i öfvervägande det till förbättring i dessa Tjenstemäns Lönevilkor af KammarCollegium och StatsContoiret uppgjorda samt i E. K. Mrts Nådiga Proposition 0111 förmälda Förslag; men som äfven, utan antagandet af den ifrågakomna beräkningen afLönerne i Silfver, för % 244 Exp. Utsi. Förslag till und. Skrifv. Nio 292* verkställigheten af en allmän och vidsträckt förbättring i LandtStats-Tjenstemännens Löner, på sätt E. K. M. i Nåder föreslagit, skulle erfordras ett ökadt årligt anslag till ej mindre belopp än i53,i23 R:dr 3a sk. ii rst. Banco, hafva R. St., i saknad af tillräckliga tillgångar, funnit sig föranlåtna besluta, att med merberörde reglering af LandtStats-Tjenstemännens Löner för närvarande må uppskjutas. Då likväl, under pröfningen af de för LandtStaterne redan beviljade anslag, utgörande 367,375 R:dr 8 sk. 8rst.,Indelningar,Tionde och Spannmål deruti inberäknade, R. St. funnit några deruti varande större brister kunna åtminstone till en del afhjelpas, hafva R. St, beviljat nedannämnde nya anslag eller tillökningar i förutvarande, nemligen; Tillökning för LandsKamereraren i Blekinge Län, förut utgående på förevarande HufvudTitels besparingar, jemlikt E, K. M:ts Nådiga Bref den a3 Jan, 1827 R;dr 5oo; — —* För hvar och en af LandsKamererarne i Gottlands, Jemtlands, Vesterbottens och Norrbottens Län, med 3oo. R:dr, tillhopa utgörande 1,200* —- «** Löner för LänsBokhållare i Jemtlands och Norrbottens Län, till det belopp för hvardera, sorn i nu gällande RiksStat för [dylika Tjenstemän finnes] be - Exp. Utsi. Förslag till und. Skrifv.
Vore en sådan ersättningsskyldighet directionerna ålagd, så fruktar jag att man ej fått och ej för framtiden skulle kunna få så qvalificerade directioner som nuJag finner intet ondt i det tillägg jag hegart och tillstyrker dess införande. Hr Rosenblad: Det torde vara angeläget att erinra derom, att ordet ”ansvarig”, som det står bär, icke innebär ensamt den ansvarighet, hvartill directionen i »5 §:n förpliglas, ulan ansvarighet hos bolagets direetion. Det kunde, som det står i Utsk:ns förslag, vara likgiltigt, om den finnes der eller icke, enär de reglor, som bestämde ansvarigheten, vore underkastade en högre pröfning; men när dessa reglor bero på bolagens godtycke, då kunna sådana stadganden inflyta, som hindra hvarje bra kail att vilja blifva Den i8 Februari e. m. bankdirecteur, och hos en god direction ligger likväl den linfvudsakliga säkerhet man i närvar, ögonblick kan gifva åt en privatbank. Det är derföre jag instämmer med Hr Aminoff. Hr Ribbing: Det är icke troligt, än mindre gifvet, som Nr Rosenblad säger, att bolagsreglornas uppgörande skall bero af bolagens godtycke. Innehållet af i §:n kan omöjligen så tydas; men för alt undvika all fara, liar jag förbehållit mig alt få dervid göra ett tillägg. Det tillägg Hr Aminoff äskade, var af orden svek och bedrägeri: jag anser dessa ord vara ganska fula, och sådana, att jag ej vill antaga dem; och då för öfrigt allmänna lagen stadgar strängt straff för svek och bedrägeri, tror jag ej att något härom behöfvcr stadgas i denna lag. Gr. Frölich: Hr Ribbings sista anmärka var ganska riktig, att man icke behöfver tala 0111 svek och bedrägeri. Jag medgifver-i öfrigt Hr Rosenblad, att ordet ”ansvarig” egentligen har afseende på bolaget och ej på allmänheten; men genom det förslag Hr Aminoff väckt, skulle ansvarigheten i 15 §:n förminskas. Det är också förmodligen Hr •Rosenblads afsigt, men den vill jag motsatta mig.
10, angående anslag till förstärkande af Waxholms fästningsmurar, enligt 36:te punkten, litt, a); mom. 11, angående en skansanläggning vid Oxdjupet, enligt samma punkt, litt. b); „ mom. 12, angående fortsättande af fästningsbyggnads-arbetena vid Carlskrona, enligt 37:de punkten, litt. c) och d); „ mom. 13, 14 och 15, angående anslag till indelta arméens utredning; till beklädnads-passevolans vid värfvade regementen; och till underhåll af beväringsmanskapets beklädnad, enligt 39 punkten; „ mom. 16, angående Topografiska korpsens arbeten samt aflöning åt den ökade arbetspersonalen för militära karteverket, enligt 40:de punkten, litt. a); „ mom. 17, angående understöd åt Svenske officerare, som hos främmande magt inträda i aktiv tjenstgöring, enligt 42:a punkten; Stals-(Jtskotlets Memorial N:o 135. § 139 mom. 18, 19, 20 och 21, angående aflöning åt instruktörer vid skarpskytteföreningarne; angående anslag till målskjutniugspremier för dylika föreningar; angående anskaffande af skarp ammunition åt nämnda föreningar; samt angående anskaffning af 3,000 stycken infanterigevär för ersättande af ett lika antal målskjutningsgevär, som från Kronans förråd skola till skarp sky tteföreningarue utdelas, enligt 43:dje punkten; „ mom. 22, angående anslag till uppsättning af beklädnads-, utrednings-, rem tygsoch trosspcrsedlar för hittills vakanta soldatnummer vid Norra och Södra Skånska infanteri-regementena samt för denna materiels underhåll, enligt 47:de punkten; „ mom. 23, angående kostnaden för arrest-straffets tillämpning vid indelta arméen, enligt 45:te punkten; „ mom. 24, angående kostnader för de praktiska öfningarne vid krigsskolan på Carlberg samt till anskaffning af materiel och hästar derstädes, enligt 4:de punkten; mom. 25, angående uppförande af ett exercishus vid Carlbergs läroverk, en ligt 48:de punkten litt. a); „ mom. 26, angående fyllnad i anslagen till bestridande af garnisons-rege mentenas kokinrättnings-kostnader, enligt 8:de punkten litt. a), 9:de, 10:de och ll:te punkterna, 12:te punkten litt. e) samt 17:de punkten litt. c); „ mom. 27, angående uppförande af nv kasernbyggnad jemte kokhus för in genie rtruppen, enligt Utlåtandet N:o 51, 51:a punkten samt Förstärkta Statsutskottets Memorial N:o 82, 12:te voteringen; „ mom. 28, angående anslag till första anvärfningcu af ett tredje ingeniör kompani,
Majit lillkämiagifvil, under de sednare åren visat sig otillräckligt; Och då en förhöjning deraf med 2,700 R:dr Banko ansetts erforderlig, men från denna summa, utgörande i Riksmynt 4,050 R:dr, det belopp af 080 R:dr borde aldragas, hvarmed anslaget bidragit lill Krigs-kollegii aflöning, och hvarifrån detsamma skulle för framtiden befrias, är af Eders Kongl. Maj:t äskadt, att återstoden, 3,370 R:dr, måtte anvisas. Då, enligt hvad Rikets Ständer inhemta), otillräckligheten af nuvarande anslag hufvudsakligen härrört deraf, att lillvexten af Kollegii göromål genom öfvertagandet af förvaltningen och redovisningen utaf 4:do Hulvud-fitclns medel medfört ökadt behof af skrif-malerialier, hafva Rikets Ständer bifallit, alt ifrågavarande anslag varder, såsom Eders Kongl. Maj:t äskat, med 3,3/0 R:dr Runt förhöjdt. 41:o. Dä de ljuspenningar, hvilka af förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus m. m. för Departementets Kansli-expedition nu utgå till embetsoch tjenstemän m. fl. inom denna expedition, utgörande 580 R:rir, skola upphöra noder den tid den provisoriska löneförhöjningen af dem åInjutes, hafva Rikets Ständer bifallit, alt, på sätt Eders Kongl. Maj:t jemväl föreslagit, berörda förslagsanslag må med sagde belopp, 580 R:dr, förminskas, hvarigenom detsamma skulle komma all utgöra 2,906 R:dr 30 öre, hvilket belopp dock blifvit jemkadt för jemnande af Hulvud-litelns slutsumma. 42:o.
Hebla kunde ej motstå sin lust att skratta, men fru Ebba sade: "Du yrhätta, allting skrattar du åt, du som ännu ej pröfvat verlden. Väl kunde mången gång behöfvas ett medel mot hjerteve; men om dertill just guld är lämpligt, vet jag ej. Kära mina unga flickor alla, väl kommer för er, hvar och en, den tid, då J önskaden äga en guldtinktur emot sorgen." De unga hade blifvit allvarsamma, tillochmed Heblas lilla finurliga fysionomi hade lagt sig till ett helt högtidligt uttryck. Nu återkom herr Klas och medförde, äfven nu, en gäst. Denne var yngre än mäster Sigfrid, hans drägt var ytterst fin och gjord efter nyaste mode. "Se", sade herr Klas, "hvad jag mötte derute i slottsporten! Jag bad honom komma opp. Men ni kan inte se honom riktigt", och dermed tog herr Klas den lille mannen och lyfte honom, med ett tag, på det massifva bordet, mellan ljusstakarne. "Nej se på Daniel bara! Sammetsärmar! kan ni räkna silfverknapparne i tröjan, än alla snörena sen! Sickna vida, pösiga, välska hosor och brändt hår och långa lockar, som falla på Hollandskragen och grannt passement kring tröjan! Nej ser man bara!" Daniel Hjort, studenten, stod röd af vrede och raseri på bordet, der Fleming obarmhertigt fasthöll honom. Heblas lilla ansigte krusades i alla fasoner af svårigheten att emotstå skrattlusten. Peder, som stod vid spiseln, väntande på Hebla, skrattade helt obesväradt. Äfven på Karins läppar sväfvade lätt ett undertryckt leende, men fru Ebba lade vänligt sin hand på Flemings arm och sade: "herr Klas, du retas ju med Daniel, som om han vore ett litet barn, han blir ju helt ledsen." Fleming upphörde att qvarhålla Daniel och räckte honom handen, men denne hoppade lätt från bordet och sade halfhögt mellan sina sammanbitna tänder: "jag torde få gå nu, och icke längre behöfvas till ett åtlöje för herrskapet." "Rätt så, Daniel", svarade Fleming, "du är ju verkligen ond, märker jag.
Löwenhjelm, Carl Axel: Den af Gr. Hamilton nu väckta motion är af högsta vigt. Om jag rätt fattade den, är afsigten med densamma att lemna kreditiv åt vissa hy - ben 15 December f. m. 227 polhcks-inrättningar. Det är en högst vigtig flaga och, ulan att i ringaste män vilja misstyda afsigten med den gjorda motionen, ina det likväl tillåtas mig att följa den något längre. Det är icke någon fråga, att ju icke pi ivalbaukerne och hypolheks-inrättningarne verka förstörande pä riksbankens utlånings-rörelse, och att de i en framtid skola tillskynda riket en förlust, en ganska betydlig förlust. Det vore en stor minskning i förlusten, om hypotheks* inrättningarna begagnade de kreditiver, hvarom Gr, Hamilton nu väckt fråga; men det är icke nog att äga krediti vfält; den må* stc i verkligheten begagnas, såvida banken å det beviljade kredilivet skall erhålla någon ränta. Jag tror att enda sättet, att förlika riksbanksoch privalbanks-intressena, vore, att privatbankerna äfvensom hypolheks-inräitningarna af riksbanken mottaga vissa summor mot låg ränta, hvilka äler genom utläning mot högre ränta än de sjelf ve erlade, hade en skälig vinst. Banken hade derigenom för vissa summor alt påräkna en årlig räntevinstaf 3j ä 4 procent. Della öfverensstämraer fullkomligt med R. St:s vid sisth riksdag fattade beslut alt nämnde banker icke få utgifva sedlar å valörer å 2 rsdr b:co, ty bristen å desse i allmänna rörelsen nyttiga valörer blefve lättast afliulpen om nämnde kreditinrättningar utaf riksbanken emottaga en viss summa, som det icke tillhörer mig alt bestämma, och utlemnade den uti nämnde valörer. Jag skulle derföre vilja utsträcka Gr.
Men då det förslag, Utsk. afgifvit i öfverensstämmelse med de vid remissen af proposm inom RiksStm framställda enskilda motioner, äger ett afgjordt företräde framför det lagstadgande, 5 cap. 1 § Missg.btn nu innehåller, och då i det skick, hvari frågan nu kommit, sedan BorgareSt. afslagit betänk., men PresteSt. bifallit detsamma, enda utvägen, att i förevar, fall erhålla en förbättrad lagstiftning, är, att R. o. Ad. samt BondeSt., lika med PresteSt., antaga betänk., vill jag för min del ej tveka att lemna min röst för bifall till Utsk:s förslag, i den säkra öfvertygelse, att, då lindrigare stralfgradationer för brottet finnas, dödsstraffet derför aldrig skall komma att af domaren tillämpas, utan endast i lagtexten qvarstå som en tom bokstaf för de herrars räkning, som ifrat för detta straffs bibehållande, och som ett minne af tider, då Svenska broltmålslagstiftningen ännu hade gemenskap med hedendomens barbarism och medeltidens mörker. Jag anhåller således om Hr Gr. o. Landtnäs propos. på bifall å Utskts betänk. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag anser LagUtskts ifrågavar. betänk, vara förkastligt både i juridiskt och politiskt hänseende, men dock nästan än mera klandervärdt, såsom rakt stridande emot de i grundlagen uttryckligen stadgade former för lagfrågors behandling. Ehuru en annan talare redan fästat uppmärksamheten på denna betänk:s grundlagsstridighet, anhåller jag likväl att ännu ytterligare få utveckla skälen för denna min åsigt. 87 § i Reg.F. stadgar, att, om Konungen finner för godt att någon lagfråga för R. St. framställa, bör propos. derom meddelas R. St., hvilka, sedan de infordrat LagUtsk:s utlåt, deröfver, äga att rör:de densamma besluta, hvarefter de skola öfverlemna deras svar uppå rikssalen, om de bifallit Konungens propos., och skriftligen genom talmännen, om de densamma afslagit. Wu har Utsk. förklarat, att den K. propostn icke vore antaglig.
Efter öfvervägande häraf, få Utskotten, beträffande' städerne, vördsamt yttra, att Utskotten, i anledning af de upplysningar, sorn de förvaltande Verken meddelat, rörande Stockholm, Fahlun, Sala, Östersund,Alar' strand och Waxholm, samt på de skäl, sorn nämnde Embels-Verk anfört, anse sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att, för deras del, besluta: att för all inom Stockholms och öfrige städers staquet varande jord, som icke är till tomter indelad, skall beviLlningssumman sammanläggas med den för städernes hus och tomter, och samma jord såmedelst deltaga i roteringen,. och att till stadsjord, underkastad serskild ordinarie rotering, endast må hänföras den, utom städernes nuvarande barriere belägna; dera tillhöriga fundations-,. donations-eller sjelfegande jord, sorn är ständig rotering underkastad, på hvilket sätt den till Rörstrand hörande jord, likasom Stadshagen' och Ldngho/men-skola i ordinarie Båtsmanshållet med städerne deltaga; alt städerne Fahlun och Öster und endast för hus och tomter samt borgerlig rörelse, men ej för innehaf - Stats4anU Occonomic-Utskollens B&änkands iYio a8. vande jord, lomma alt bidraga till städernes Båtsmanshåll; samt alt åter Sala, Marstrand och .Waxholm skola från rotering helt och hållet vara (lie; dock komma sistnämnde 3:ne släder samt Fahlun att åtnjuta berörde förmo iler, endast så länge de dertill föranledande orsaker fortfara. Deremot, hvad städerne Borås och Borgholm angår, kunna Utskotten icke dela de förvaltande Verkens tanka. Det är nemligen, i afseende å den förra, eller Borås, upplyst, att de staden frånskiljde 29 3/4 hemman, hvarom fråga är, på dot sätt understödja staden i Båtsmanshållet, att till staden erlägges 2
OLOF (sätter sig vid bordet, döljer ansigtet i händerna.) Guds fred, magistern! KYRKVAKTARENS HUSTRU. OLOF. HUSTRUN. OLOF. HUSTRUN. God morgon, min vän! Ha fruarna gått sin väg? De ha gått! Och jag hade gjort fint i bänken och lagt fram böckerna. De komma väl igen? O, att de gjorde det! Magistern är bedröfvad! OLOF. HUSTRUN. OLOF. Hvem är det som läser högt der inne i kapellet? 38 HUSTRUN. OLOF. HUSTRUN. Vet icke Magistern? Nej! Det är ju vråpresten Erik, den snällaste i hela församlingen, som läser rosenkransen. Hvem läser han för? Talade inte Frun om det? Frun? Min mor? OLOF. HUSTRUN. OLOF. HUSTRUN. OLOF. HUSTRUN. Ja, Herre Gud, hon ville ju Magistern så väl! För mig! Alltid sitter det synd i någon vrå, tänkte hon! OLOF (stiger upp och går några slag på golfvet. Christina.) Han tappar handklädet som han fått af Har I någon son? Ja, det har jag väl! Är hans lif er kärt? Det kan väl en förstå! HUSTRUN. OLOF. HUSTRUN. OLOF. Älska honom icke då! Ty I tager lifvet af honom! Scen VI. DE FÖRRE. KYRKVAKTAREN. Nu är folket församladt! Man är inte nöjd med att orjorna inte få spela; det hviskas och tasslas så att en kan känna sig litet rädd! Folket skall icke vänta länge, jag kommer! Scen VII DE FÖRRE. CHRISTINA. (Kyrkvaktaren och Hustrun CHRISTINA. OLOF. CHRISTINA. OLOF. hålla sig i hakgrunden.) KYRKVAKTAREN. OLOF. Gå icke upp, Olof, man stenar dig! Är du icke med mor? Jag sprang ifrån henne då jag hörde två borgare som lade råd emot dig! Är det icke rätt att man stenar de falske profeter! Du är icke falsk! Hur vet du det?
S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Konstihilions-Utskotlels Memorial N:o 4, med utlåtande, angående Talmannens i Borgare-Ståndet vägran af Proposition på en inom Ståndet framställd anmärkning emot en ledamots behörighet att vara Riksdagsman. S. D. Vid skedd föredragning godkändes Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets nedaunämnda Betänkanden: N:o 25, i anledning af väckt motion om befrielse för rikets stapelstäder från åliggandet att årligen införa och på ständigt upplag hålla vissa qvantiteter salt; N:o 26, i anledning af väckt motion om tillämpning af decimal-systemet vid indelning och uppmätning af landsvägarne i riket; och N:o 27, i fråga om rättighet för skolorna inom Lunds stift att dimittera ynglingar till universiteten. S. D. Till Stals-Utskoltet remitterades Kongl. Majlis nådiga Propositioner: l:o. I anledning af väckt fråga om ändring utaf den för Westeroch Norrbottens län gällande skattläggnings-method; ,och 2:o. Om öfverlåtande af ett stycke mark från Eskilstuna kungsladugård, lill egaren af Eskilstuna mekaniska verkstad, Theofron Munktell, såsom byggnadstomt för arbetarebostäder. Den 8 Februari. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Efter föredragning af så väl Friherre Tersmedens, Wilhelm Fredrik, den 4 dennes väckte och bordlagda förslag, att Rikets Ständer skola sammanträda till gemensam öfverläggning rörande Ståts-Utskottets Betänkande N:o 51, angående de för fortsättning af Statens jernvägsbyggnader erforderlige medels upplåning mot stats-obligationer å utländskt mynt, som ock Vällofliga Borgare-Ståndets Protokolls - 224 Prot.-Utdrag den 8 Februari i860. utdrag N:o 162, med inbjudning till Med-Stånden alt förena sig uti Borgare-Ståndets i enahanda syftning fattade beslut, blef, med bifall till ofvanberörda förslag, den irån nämnde Riks-Stånd aflåtne inbjudning utaf Ridderskapet och Adeln antagen. S. D.
Som vi äro nödsakade att upplåna de medel, som vi behöfva för jernvägars anläggande, måste vi se till, att de icke förläggas i trakter, der de icke äro behöfliga, utan der de kunna lemna ränta och amorteringsbidrag; för Staten lika väl som för individen är det en ruinerande affär att upplåna penningar, hvilka man använder i improduktiva företag, då det deremot är en klok och rigtig åtgärd, om de nedläggas i företag, som bära sig. Man har vidare såsom skäl mot den norra linien anfört att, derest denna antoges, en del af Wermlands trafik skulle draga sig till Christiania. Ehuru jag är lika god Svensk som någon annan, hyser jag dock ingen oro härför, ty jag kan icke fatta skandinavismen på mera än ett sätt, och medlet till vinnande af detta mål är just täta och goda förbindelser med broderlandet. Om man ber den Svenske näringsidkaren lägga handen för bröstet och svära öppet, om han icke älskar den Norska specie-dalern lika mycket som den Danska eller Göteborgs vexlar, svarar han utan tvifvel: Jag tager dem lika gerna, ty det betyder icke något, hvem som lemnar mig penningen. Aro väl Christianias köpmän sämre än andra köpmän? Jag skulle önska, att det funnes 10 jernvägar mellan Christiania, Trondhjem och Stockholm, ty de skulle befordra anslutlingen, ja, amaigamationen med våra Norska bröder, hvarpå vi skulle hafva allt att vinna, men ingenting att förlora. Om vi skola sammansmälta med någon nation, så vore det val med Norrmännen, och jag skulle tro att vi väl behöfva, att något af den energi, af den fosterlandskärlek, som i så hög grad finnes hos dem, indroppas hos oss. Jag har nu till besvarande upptagit några af de skäl man framställt för den södra linien, och som synts mig vara mest origtiga, mest underhaltiga.