Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta Rikets Ständers, af Kongl. Maj:ts nådiga framställning föranledda beslut har, under den 19 Maj 1845, blifvit Statskontoret tili kännedom och efterrättelse meddeladt. H0H :o angående den s. k. Reservfonden (156). Efter inhämtande af Statskontorets underdåniga utlåtande, hafva handiingarne i detta mål blifvit öfverlemnade till Kommitterade för utarbetande af förslag till skatteväsendets och uppbördsverkets förenklande, som i ämnet afgifvit särskildt utlåtande. angående utarrendering af ett laxfiske i Umeå eif vid Norfors by (155). Under den 10 April 1845 har Kongl. Maj:t bifallit hvad Rikets Ständer för deras del beslutat, och derom låtit nådigt bref till Kammarkollegium afgå. angående afskrifning af förskotter i och för revisionen af Ri kets Elementar-läroverk (148). Rikels Ständers uti denna underdåniga skrifvelse anmälda beslut har, under den 10 April 1845, blifvit Statskontoret till behörig efterrättelse meddeladt. jf@dl:o angående förvaltningen af Sala Silfververks räuleersätlningsfond (162). Efter inhämtande af Kammaroch Bergskollegiernas samt öfrige vederbörandes häröfver infordrade underdåniga yttranden, har Kongl. Maj:t, vid föredragningen af delta ärende den 13 April 1847, förordnat, att Bergslaget borde omfatta första lämpliga tillfälle att, i eldighet med Rikets Ständers framställning, använda fonden lill inköp af någon passande jordegendom, Bil. till R. St. Justitic-onibudsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. 31 hvars afkastning någorlunda motsvarade den inkomst, som genom medlens utlåning vanligen står att erhålla; kommande emedlertid fondens kapital, tillika med hvad vidare årligen inflyter, att antingen hos Bergslaget få innestå emot ränta af sex för hundrade eller ock genom utlåning göras fruktbart.
I stället har man antagit att jordbruksfastighet blott gifver 3, men annan fastighet ända till 5 procent af värdet i behållning och derigenom kommit till de olycksaliga 3- och5-örena. Att fastighet, icke tillhörande jordbruket, på detta sätt blifvit alldeles för högt beskattad, är uppenbart, dä man betänker att den gångbara medelräntan nu som förr är 6 procent, och att en tredjedel af fastigheternas afkastning bör lemnäs skattfri, såsom öfver hufvud taget tillhörande kapitalisterna, hvilka nu mera äro skyldige att sjelfva betala bevillning för sin inkomst af kapitalerna. Man bör nemligen ihågkomma, att de aldra flesta af detta slags fastigheter uteslutande begagnas af sina egare, hvilka naturligtvis omöjligen kunna beräkna nyttan af husen högre än den ränta de erhållit, elier betala för det kapital de användt till deras uppförande. De hus som uppföras till uthyrning, äro relativt ytterst fä och förekomma egentligen endast i de större städerna. Att. hus - Bevillnings-UtskotteU Betänkande 9. 59 värdarne derstädes öfver hufvud taget, sedan underhållskostnaden afdragits, hafva iner än 6 procent i inkomst af sina hus, vågar jag betvifla. Personer, som ockra pä arbetsklassen, kunna visserligen erhålla något högre inkomst, men risken och obehaget dervid göra deras antal sä obetydligt, att det ej förtjena!' intagas i beräkningen. Helt annat är förhållandet med jordbruksfastigheterna. Visserligen drifves ofta den satsen, i synnerhet när det är fråga om beskattning, att dessa egendomar icke gifva mer än 2 å 3 procent, men det låter icke sä, dä det är fråga orri deras försäljning eller belåning. Att de flesta jordbrukare vid årets slut icke hafva mångå procent i behåll, kan väl vara både möjligt och troligt, men detta är också förhållandet med flertalet af andra samhällsklasser. Lefnadskostnaden medtager nemligen vanligtvis större delen af inkomsten. Ar det dock tänkbart att förnuftigt folk kunna nedlägga sina penningar i dessa fastigheter för att med svett och möda få tillsammans en sä ringa inkomst, under det de utan allt besvär med all säkerhet erhålla 5 å (i procent, om de utlåna dem.
Proi. 1856 & 1857. 6 Sami, 1 Afd. 9 Haft. 1 2 Banio-Utskoltels Utlåtande J\s 18. genom Va, V16 och !/32 R:drs-stycken i silfver, skillings—sedlarnes emottagande i kronouppbörden må upphöra den 31 December 1860 och deras giltighet till inlösen i Banken den 31 December 1862. Herr Hörnstein åter har föreslagit, alt de Bankens sedlar, som på 20 år, eller sedan 1836, äfvensom de s. k. småsedlarne å 16, 14, 12, 10 och 8 skill ingar, hvilka på 7 år, eller sedan 1849, icke från Banken utgifvits, mätte, enär de kunde anses vara till största delen förkomna, till det belopp, hvarför de såsom utelöpande finnas bokförde, inom linien föras och icke beräknas bland Bankens utelöpande sedelstock; men fonden för belåning af jern m. m. eller ock någon annan af Bankens ullåningsfonder, sorn funnes deraf vara i behof, förstärkas med något motsvarande belopp; till stöd för hvilket förslag är vordet aofördt, alt berörde sedlar icke t större, utan i helt små belopp, tid efter annan, kunde till inlösen presenteras; att antalet af sådane företedde sedlar år efter år minskades, somt att beloppet af dem, från den 30 Juni 1836 lill samma dag 1856, icke utgjort mera än 19,175 R:dr 20 sk., hvadan af de sistnämnde dag såsom utelöpande bokförde 820,147 R:dr 22 sk. en summa stor 800,000 R:dr syntes kunna utlånas, helst räntan derå Liefve mer än tillräcklig alt infria de sedlar, som kunde till Banken ingå.
G enom ProtocollsUtdrag af den /f.:de Mai, har Högvördiga PrestStåndet behagat återremittera Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets af de öfriga gne RiksStånden gillade Betänkande, rörande inskränkning i Exclusiva Privilegiers meddelande, på grund af flere Ledamöters inom Ståndet gjorde anmärkningar, innehållande, att den af Utsket - Eesv. och Ekon. Utsk: BctAnhandcn. tet föreslagna underdåniga hemställan om utgifvandet af en Författning, sam bestämmer grunderna och villkoren för meddelandet af vissa uteslutande rättigheter m. m., både vore öfverflödig och olämpelig. Utskottet, som icke kan erkänna rigtigheten af de förutsättningar, som ligga till grund för dessa anmärkningar, har följafcteligen af dem icke kunnat hemta anledning att förändra dess i det återremitterade Betänkandet yttrade tanka, som af de öfriga 5:ne RiksStånden redan blifvit bifallen. Stockholm den 22 Maj 18x8. Riksens Höglo/l. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskotts Utlåtande, i anleda ning af anmärkningar vid återremitterade Betänkandet om Export af Eandtmanna-producter. “Jenom ProtocollsUtdrag af den 4 innevarande Månad, har Högloft Ridderskapet och Adeln behagat återremittera Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets Betänkande, rörande väckt motion om frihet för Landtmannen att mot låg eller ingen Tull få exportera sina producter, i anledning af följande dervid gjorde anmärkningar : 1:0 Af Herr Cederschöld: att han linner Stinan" till RiksSt, Pr Q t, i8i7-18l8> Sami, Nr: log. u g^2 Eesv. och Ekon. Ut sk» Betan handen. I högsta grad obilligt hindra utförseln af Landtmanna - Producter, under det samma släps varor äro till införsel tillåtna.
Då Ridderskapet och Adeln, i afseende på bortgifvandet af de inrättade NäringsStipendierne, för kort lid sedan heslutit, att, ”med undantag af gamla och nya främmande språk, kunskaper lill fika mått som LäroverksCommitéen nu föreslagit, eller som framdeles kunna erfordras för StudentExamens undergående, samt bevis öfver derå af lagdt och god k tind t prof vid något Universitet eller Gymnasium, böra varu vilkor för Sökandes antaglighet till Stipendiater, ” och man ej lärer rimligen af dem, som vilja egna sig åt Näringsyrket, kunna eller böra fordra en högre humanistisk bildning, än af dem, sam valt Embetsman naeller Lärdomsyrket till mål försina bemödanden; samt då derjemte en stigande upplysning nu krafvel’ större förberedande kunskaper hos dera, hvilka ingå i någotdera af dessa arne sistnämnde yrken, än som fordom ansågs nödvändiga; får jag vördsamt föreslå, att irsta och ardra punkterne i det gällande Reglementet för dem sorn innehaf - Den 26 Februari i f. tu. va de lägre RiddarhusStipendierne måtte genom RiddarliusUtskottet sålunda ändras, alt de deri nu fastställde kunskapsprof bringas till full öfverensstämmelse med Ridderskapets och Adelns ofvanstående beslut i afseemle på kunskapsprof för NäringsStipendiaterne, dock med den förändring, alt det i detta beslut gjorde undantag för gamla och nya främmande språk uteslutes. Lades på bordet. Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel, anförde ytterligare skriftligen: Ridderskapet och Adeln utsatte vid i8a3 års Riksdag ett Premium af 5oo R:dr B:co, som skulle vid innevarande Riksdags början tilldelas den af Ridderskapels och Adelns medlemmar, som, efter anställdProfskrifning, visade sig äga den största erforderliga skicklighet i så kallad snällskrifning. Detta premium har under Riksdagens lopp blifvit till lika belopp fördeldt emellan de a:ne sökande, hvilka vid profskrifningen visade sig äga lika och erforderlig grad af skicklighet.
Man bör äfven tänka derpå, att det är redan nära i5 år sedan man i Amerika började begagna ett straff-fängelse-systeme,och att det systeme, som man antog 1823 eller 1824 och da ansåg full komligt, haiman sedermera ansett vara behäftad! med flera brister, Och man har nu ett annat, som man anser vara det bästa. Således kan jag väl med full säkerhet säga, att då man ännu i Svelige är okunnig om huru del sig rätteligen förhåller med dessa fängelser, huru man skall gå tillväga med deras uppbyggande, huru man skulle kunna erhålla personer, som kunde bestrida fångvården och uppfylla deras åligganden, hvilket kanske torde blifva svårt nog att finna; så måste man bereda sig på att betala lärpenningar. Den första inrättningen är sällan så fullkomlig, som den sedermera blir, Den i5 Januari. i5j) och man finner sedan, alt man måste göra stora förändringar deri. Således har jag för min del trott, alt man ej nu boide hasla med att göra anslag till fullständiga straff-fängelsers uppbyggande, innan man genom ett försök haft tillfälle att se deras verkan på de sujetter, hvilka uti dem kunde komma att inneslutas. Det skulle visserligen, efter min åsigt, vara en stor olycka, om vi vid denna riksdag ej skulle kunna fatta ett beslut, hvarigenom Regeringen kunde komma i tillfälle att bygga upp ett sådant straff-fängelse och se hvad följderna af dess användande skulle blifva, så mycket mer, som vi ännu i Sverige äro okunnige om huru sig härmed rätteligen förhåller, huru man skall gå tillväga vid deras uppbyggande oell huruvida man kunde erhålla tjenliga personer tijl fångvården, hvilka uppfyllde hvad dem ålåg; ty detta sistnämnda är verkligen en ganska svår omständighet. När man hinner se verkningarna af de försök, sorni detta afseende kunna göras, så kan man säkrare afgöra, huruvida man kan våga att antaga den nya lagen.
— Ytterligare behof för RiksgäldsContoiret, för att kunna bestrida förrom1’örde och i Betänkandet specificerade Utgifter uppgående till ett belopp af 3r 1,000 R:dr eller årligen i 5 år, oberäknadt den ersättning, som kan komma att utgifvas för Värfvade Cavalleliets och Artilleriets Hästars Fourage ringsbrist . 62,200. - Summa Statsbrist, med deruti inbegripne 124,000 R:drs ersättning för Salpelergärden 2,459,200. Tillgång: Bankens Räntevinst om året R:dr 200,000. Allmän Bevillning, som efter de förändringar i 1823 års Bevillnings grunder, som vid denna Riksdag blifvit vidtagne, icke lärer kunna högre beräknas, än den hittills utgjort i medeltal. 1D3 s t a t s - U t s k o t t e t s Transport 200,000. -r— oaktadt den kan anses genom årligen ökad folkmängd, odlingar och nybyggnader höjas, utföre' . 3,222,000. — Om RiksgäldsContoiret uppdrages göra lån, till bestridande af de anviste utgifterne, till Carlskrona Vattuledning, Creditivet för Armeens Accordsersättningar och till Löntagarnes Spannemålspris-ersättning då RiksMarkegången äröfver 6 R:dr, då osäkert är, om peli när dessa behofver behöfva fyllas, så upptages förslagsvis , , , 37,200. ■ — Som utgör Statsbristsumman R:dr 2,45g,200. — På detta sätt och derigenom att Bankens årliga räntevinst användes till Statsbehofvens fyllande, undvikes att böja Bevillningen utöfver det belopp den hittills per medium utgjort. — Vid 1823 års Riksdag beräknades Bevillningen till 2,170,000 R:dr, och nu föreslås den af StatsUtskottet till 2,394,600 oberäknad! de uteslutne 311,009 R:dr; och likväl anser StatsTJtskottet
Att vidtaga någon ändring i berörde stadgande, måtte väl icke kunna vara mycket nödigt, hälst hvarje stats-medlem, som ej råkar vara exkommunicerad, fortfarande har tillfälle att gå i de kyrkor som tillhöra vår församling. Vill han underlåta denna skyldighet och i stället, vare sig det sker af nyfikenhet eller vetgirighet, eller måhända af religiös indifferentism, som nog ofta inträffar, när den upmuntras, sä må man åtminstone erkänna att härvid gå i främmande kyrka, synes verkligen en liten plikt att 10 D:r S. M. icke vara någonting för mycket riskeradt. Jag anhåller att denna min vördsamma anmärkning malte fä åtfölja motionen till vederbörligt Ulsk. Remitterades till Allm. Best.- o. Ekon.-Utsk. Föredrogs Hr Liljenstol pes, A!xel Fredr., d. 23 dennes pä bordet lagda motion om ulvidgade rättigheter för Svenske medborgare af Mosaiska trosbekännelsen. Frih. Cederström, Rudolf: Jemte det skriftliga anförande, som jag, dä motionen afgafs, hade äran alt upläsa, anhåller jag nu att muudtligen få ytterligare tillägga några ord rör:de samma motion. Mig vill nemi. synas, alt ett och annat misstag influtit i motionärens framställning, såsom t. ex. derutinnan, alt, om jag icke irrar mig, samtliga auktoriteter, som varit i ämnet hörda, af motionären upgäfvos hafva förordat en dylik emancipation, som nu föresläs. All åtminstone K. Bef:h:de i Götheborgs och Bohus län icke förordat en sådan förändring, det bar jag mig bekant, äfvensom man finner, om man genomläser berörde auktoritets utlät., ganska starka skäl anförda emot enahanda förslag. Afven har motionären icke fäslat upmärksamhet dervid, ali vid frågans behandling, vid sista riksdagen, K. Bef:h;de i ett eller annat län, pä allt sätt sökt bekämpa dylika motioner.
För verkställigheten häraf och till controllerande af möjliga missbruk föreslår jag följande föreskrifter: 1:0 att föreningens alla delägare skola vara boende inom samma socken; 2:0 att pannan finge en egen kronostämpel, utmärkande dess egenskap af föreningspanna, samt det nummer, som föreningen ägde inom socknen; hvilket åter 3:o kunde efter de vid mantalsuppgifternas ingifvande ingångna anmä-. landen af de jordägare, som sig om rättigheten förenat, af kronobetjenjngen lätteligen bestämmas och pannorna anslås; hvaröfver £<* länsmannens förda journaler Borde innan d, 1 Dec. vara till K, M:s Ref:h:de insända, såsom tjenande till controll såväl i hvad angick antalet af sådana förening gar som till upplysning om jordportionernas ägare. På detta sätt finge de små jordägarne en bränningsrätt, som svarade emot deras tillgång af säd och behof för ladugården, men ej mer. När föreningar enligt 8 §. hafva kunnat tillåtas i städerna, hvarföre då icke också på landet? I grunden måtte små jordportioner på landet höra äga lika rätt som små jordportioner i städerna, men icke heller mera; och jag föreslår derföre här liba rätt åt dem alla. Jag öfvergår nu till 5§., der konstapparater äro förbjudna, Må Utsk:ns ledamöter ursägta mig, om jag i detta stadgande finner något Stötande rent ut på vandalism. Så billigt det är, att konst-» iSS Pen » Juli f. m. apparaterna ej må äga den företrädesrätt framför andra alf lunna tillverka 3-dubbelt emot deni, så obilligt vore det, att, då man nedför dessa apparaters tillverkningssumma inom den gräns, sorn af taxeringsvärdet föranledes, de icke skulle få begagnas. Det skulle i sanning ej gifva en stor båg till förbättringar i näringar ocb industri, om så hinderliga för-r fattningar skulle vidtagas. Jag tror, att ingen annan inskränkning böj' göras, än att med dem ej må kunna tillverkas me^ ra än med go-kannors enkla pannor med mäskvärmare, såsom maximilin af produetionsrätt. Hvad 10 §. angar, anser jeg felaktigt, att mäskvärmare skall minska pannerymden.
Solen höll just på att gå ned, och en hel flod af strålar strömmade in öfver den sjukes säng. Då satte sig Kärleken att sjunga hans hymn till skönheten, och hennes stämma ljöd som en engels stämma. Den sista tonen flöt bort och förenade sig med den gyllene luften. Den sjuke låg med händerna sammanknäppta öfver sitt bröst. Hans ansikte strålade af lycka. »Var det verkligen så vackert!» sade han. »Har jag själf kunnat göra något så skönt!» Han låg och såg in i solen, och så tog han sakta efter Kärlekens hand och vände sitt ansikte emot henne. »Tack!» sade han sakta. »Tack för att du kom, så att jag en enda gång i lifvet fick se in i dina ögon!» Han vände icke bort sitt ansikte mera, ty han låg död på sin säng med sin hand i Kärlekens hand. Men då Kärleken hade sett den döde sänkt i en graf vid hafvet, gick hon upp på en af de gröna vallarne, där alla barnen lekte, ty det var en söndagsafton och alla arbetare voro lediga. Där tumlade barn af alla åldrar, och öfver allt var det fullt af gula blommor, som stodo likt solar i det gröna gräset. »Kom barn, så skola vi leka!» ropade hon; och liksom när en flock dufvor hör dens röst, som kastar korn till dem, så skyndade alla barnen emot Kärlekens famn. Hon ledde dem i den vackraste dans, upp och ner, kring kastanjeträd och blommande syrener, i ringar, i kransar, i långa kedjor. Hon band strålkronor till deras hår af de gula blommorna och lät dem bära kandelabrar med festljus af de blommande kastanjegrenarne. Och medan bofinkar och starar sjöngo i buskarne, sjöngo barnen som en fågelsvärm, då Kärleken förde an. Men deras mödrar, som sutto högre upp på vallen och sågo på leken, sade till hvarandra: »Aldrig ha våra barn lekt så gladt som i kväll! Hvem är den där kvinnan, som gör dem så lyckliga? Och så sade en: »Det är hon, som bakade de tusen bröden.» Och en annan sade: »Det är hon, som räddade kungens son.» Och en tredje sade:
Den i Febr. 1840 tillstyrkte Föredraganden w') betydliga anslag af Handelsoch Sjöfarts-Fonden lill Hvalfiskets uppmuntran, utan alt fästa Kongl. Maj:ts uppmärksamhet på lämpligheten alt häröfver inhemta Riksens Sländers tanka, ehuru de då redan voro samlade. Den i3 Juli 1838 föredrogs i Siats-Rådet dels General-Adjutantens för Arméen hemställan om medels anvisande lill gage och bröd för ett större antal af Gardes-Regementenas manskap, dels äfven frågan om åtskiliga ersättningar för Lif-Bevärings-Regementet och Lif-Regementels DragonCorps, i anledning af deras förlängda möte. Utgiften tillstyrktes oc~), i sednare fallet visserligen med några skiljakligheter, men utan alt fråga om orsaken lill mölets förlängning väcktes; och den 27 Juli samma år beslöt Kongl. Maj:t, på Föredragandens och Stals-Rådels jr) tillstyrkan, alt hvartdera af Gardes-Regementena till fot och Svea Artilleri-Regemente skulle af Tredje Hufvudtitelns besparingar erhålla 600 samt Häst-Gardet 4oo R:dr Banco, på det manskapet, oaktadt stegrade proviantpriser, skulle kunna erhålla lika portioner som vanligt. Då fråga den r Augusti 1838 uppstod om ersättningen af de kostnader, som förorsakats deraf att Landttrupper blifvit, dels i hufvudstaden utöfver den bestämda mötestiden qvarhullne, dels hitcommenderade, förklarade Föredraganden z) sig anse de af mötestidens förlängning uppkomna kostnader böra godlgöras af nya PassevolanceFonden, men hvad anginge den efter den 7 Juli qvarhålina Esqvadronen af Lif-Regementels Dragon-Corps samt de sedan hitcommenderade Landttrupper, så ansåg Föredraganden, alt de till dessas underhåll nödige medel måste tagas af Tredje Hufvudtitelns besparingar; han anmälte dock derjemte, att dessa besparingar, eldigt uppgjord kalkyl, icke till berörde koslnaders bestridande räckte längre än till den 12 Augusti.
Hönsen värpa i medeltal, lågt räknadt, 180 st. ägg pr styck d. v. s. 9,000 på 50 höns om året pr tjog, så har jag dock i behållning på dessa höns 222 kronor om året. Kan jag mera begära af dessa små djur? Detta endast vis ä vis äggproduktion. Vill jag så äfven lägga an på att sälja kycklingar, så ställer sig resultatet ännu - fördelaktigare, då de betalas med 2 ä 3 kronor vid 6 månaders ålder. Jag tror mig nu hafva tillräckligt ordat om, hvad till grunddragen i en rationel hönsskötsel hörer, och jag skulle känna mig rikligen ersatt för dessa små upplysningar, om någon af Iduns värda läsarinnor med deras tillhjälp får en annan tanke om den föraktade hönsskötseln och inkomsten däraf. Själf var jag för några år sedan den starkaste » tviflare » i den vägen, som kunde finnas, men nu har jag genom praktik och intresse för saken kommit på helt andra tankar. Skulle någon af Iduns läsarinnor vilja hafva än vidare upplysningar om något, som har afseende på hönsgårdens skötsel eller dylikt, samt hvar afvelsägg eller höns af ena eller andra slaget kunna fås, är jag villig att efter bästa förmåga besvara dithö- rande frågor och stå de ärade damerna till tjänst, om de antingen fråga genom » Idun » eller hos Redaktionen af densamma anhålla om adress. ' Teater och musik. Kungl. operan återupptager, antagligen under loppet af nästa vecka, Mozarts » Figaros bröllop ». Af förutvarande rollinnehafvare kvarstå endast fru Edling (Susanna) och hr Strömberg (Bartholo). Nya i sina uppgifter äro hr Johansson (grefve Almaviva), fru Östberg (grefvinnan), hr Nygren (Figaro), fröken Jungstedt (Cherubin) o c h fru Strandberg (Marcellina). I slutet af månaden anländer i o c h för gästuppträdande å k. operan den ryktbare tenoren Bötel från Hamburg. Hr B., hvilken från början varit droskkusk i nyssnämnda stad, anses ega en af de skönaste tenorstämrnor, som någonsin funnits. K. Dramatiska teatern gjorde i söndags början med en serie gratisföreställningar för den arbetande klassen.
De särskilda förslag och yrkanden, som sålunda i denna fråga förekommit, har Utskottet tagit i öfvervägande; och visar sig af ofvan meddelade redogörelse för de särskilda framställningarne i ämnet, att tvänne i viss mån skiljaktiga åsigtor förefinnas, beträffande det lämpligaste sättet att för framtiden ordna undervisningen vid pedagogierna. Då nemligen Kongl. Majit härutinnan yttrat den mening att — ehuru det utan tvifvel läge i sakens natur att flertalet af pedagogierna i rikets städer småningom skulle vinna den utveckling och det ökade antal lärjungar, att de borde upptagas bland clemen tur-läroverken och ställas under de för dessa gällande föreskrifter, — det likväl icke vore nödvändigt, att genom ett beslut åstadkomma en sådan förändring förr, än den af städernas eget behof, oaktadt i sednare tider gjord tillökning i lärarekrafter och derom uttalade önskningar påkallas, helst det onekligen för vissa städer innebure en fördel, att läraren vid pedagogien kunde leda de fåtaliga lärjtmgarncs undervisning längre, än Skolstadgan för två- eller trcklassiga elementar-läroverk medgifver; samt Kongl. Majus nådiga Förslag i ämnet sålunda endast afser beviljandet af behöflig löneförbättring för lärarne samt utvidgning af åtskilliga pedagogier, utan att desamma skulle upptagas bland elemontar-låroverken; — hafva deremot såväl do af ofvanbemälde motionärer — Biskop Björck och Doktor Björkman — hvilka yttrat sig i fråga om denna allmänna grundsats, som samtlige öfrige motionärer, hvilka blott 94 StatsUtskottets Utlåtande N:o 123. gjort framställningar om särskilda skolor, utgått från den förutsättning, att alla större och mer besökta pedagogier nu borde såsom sådana upphöra och bland elementar-läroverken uppflyttas. Utskottet kan för sin del ej undgå att erkänna giltigheten af det skäl, som väsendtligen legat till grund för Kongl. Maj:ts i detta hänseende tillkännagifna åsigt.