Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer vid behandling af Handels-firihéten och Tull-Taxan icke ansett sig kunna, för égenteliga och uttryckeliga Bevillnings - frågor, utesluta all oeconomisk betraktelse, utan funnit sig befogade att äfven directe lemna rum ät nödig jemnkningsmagt; huru mycket mer är denna magt nödig, enär frågor uppstå om Fabriker, hvilka omfatta nya, förut i Riket icke tillverkade Fabrikat, såsom vid Gripsholm är förhållandet. Min vördsamma tanka är alltså, att detta Höglofl. Bevillnings-Utskottets Beslut, i sitt nuvarande skick, icke tillhört detta Utskotts handläggning. Skulle likväl till följe af Höglofl. Utskottets ifrågavarande Betänkande, till Höglofl. Slån - Betänkanden. 201 Ståndens profning framställas, huruvida de Pannor, hvilka till Ättike-bryggd begagnas, skola beskattas, så förekomma ; 1:0 Att 3:ne Riks-Stånd, med undantag af de inom Hederv. Bonde-Ståndet gjorda Redactions-aninärkningar, bifallit IIöglolL Bevilinings-Utskottets första Förslag, 2:0 Att derest HÖglofl. Riks-Stånden skulle frångå sine Beslut, det ifrågavarande Stadgandet likväl måste göras i allmänhet, således angå ej blott varande utan äfven blifvande Pannor, dock ej riktas emot sådane, hvilka till följe af Kongl. Maj:ts särskilda Resolution äro från gällande Författningars tillämpning förklarade frie, hvadan ifrågavarande Högloft. Utskottets Beslut innebär en Nullitet, beldst sedan i8i5 och 1818 års Ständer vidtagna Brännvins - Författningar, icke härpå fästat något afseende. Skulle deremot detta ärende, på satt jag vördsamt hemställer, såsom Hushållsmål Varda ansett, så vågar jag för denna händelse särskildt korteligen framställa mina tankar.
Jag ånsätter sälebes om proposition pä Betänkandet. Herr Grefman och Län d k. M a i skal ken. Bifaller Höglofligc Rldderffapet och Adeln, at det mä förblifva wid hwad Utikottet föreslagit, sä at Bewillning lägges blott pä Magnar? Besvarades med Ja. Läsningen fortsattes. Herr dloräenllcilps, Gullers. Jrg hemställer , om ej någon afgift bör älaggas ,ör Guld och P aker, äfvensom, i fall öfwerflödet stiger sä högt, at man sätter silfwerbestag pä Seldon, och bendler m. m. samt förgyllning pä Bordsilfver. Herr Klinxftporr, 6src1r. En Sked mä man wäl hafva förgylld, om man sä will; den älgås icke da. Herr ak 0 r cl i n. H lr är icke fraga om at förbjuda Silfwer, utan om betalning för öfverflödigt bruk deraf. Flere önskade, at det matte förblifva wid hwad Bewillnings-Utskottet föreslagit. Läsningen fortsattes til y. Z., dä Herr klorclen stolpe, Gullers, yttrade: Jag yrkar, at Förteckningarna pä dem, hwilka anmält sig at spela eller icke spela kort, mätte i Socknestufworna uplasas, pä samma sätt, som om Tobaksrökare stadgadt ar, ty eljest blir det omöjligt at.contrsllsra, de spelande af sämre Elasten. Grefwe ittervLnKaupt, Llaeg. Hvad Tobaks nyttjande angar, betalas derföre af de Tre Scanden afgift, örn Le deraf göra något brud eller e-; men da Bonde-Ständet 'förbehållit sig, at endast e,>er angifning ugöra denna belaluing, har U stoltet ansett nyttigt lil Kronoberjeningens nödiga uptysning, at särstillda förteckningar skulle förfärdigas och ärligen a Predikstolarna uplasas, fa wäl pä dem, p m sig anmält, som ä de, hwilka det ej gjort.
Undert. Ridd.Sekret. tillkännagaf att Presteoch BondeSt:n bifallit denna §, men BorgareSt. återremitterat densamma jemte det i Utsk:s betänk, pag. 14 förekommande yttrande rörande ifrågavar. §. Hr Aminoff: Vid denna § tager jag mig friheten anhålla att ordet: i sfäderne måtte få utgå, såsom varande öfverflödigt, emedan §:n afhandlar, om släderne. Hr von Hartmansdorff: På första raden står: ”Taxeringsmännen ega dock rättighet att, efter den i 8:de §:n upgifna grund, påföra bevillning, såväl öfver minimi-afgifterne enl. 9:de §:n som ock, enl. 10:de §:n både öfver den högsta och emellan tvenne af de stadgade klasserne för, den person” etc. Enär 9:de och 10:de §§:ne blifvit återremitterade med afseende på minimi-afgifterne och klassifikationen, så lärer väl också denna g höra på samma sätt behandlas. Men' jag får fästa Ståndets upmärksamhet jemväl på g:s slut, så lydande: ”Detsamma iakttages i afseende å dem, som, ehuru egande enskild förmögenhet, likväl drifva så obetydlig rörelse, alt den icke anses motsvara minimi-afgiften inom klassen. Dessa förhållanden skola dock med bevis af vederbörlig handels-, fabrikseller handtverks-förening eller fiskeri-socictct, eller ock, der någon fiskerisocietet icke finnes, i dess ställe af stadens magistrat bestyrkte, i prot. antecknas och taxeringsmännens åtgärd härvid, genom utdrag af taxerings-längderne, Pröfnings-komitéen underställas”. Det är således Taxerings-komitéen, som skall draga försorg, att dessa betyg komma Pröfnings-komitéen tillhanda! Om nu komitéen försummar detta sitt åliggande, eller protokollsföranden uraktlåter att i prot. inlaga skälet för Taxerings-komiléens beslut, så ogillas det af Pröfnings-komitéen.
Jag tror tvärtom att för ynglingarna är bäst att söka en god teoretisk underbyggnad, innan de blanda sig i praktiken; sedan de fått en sådan underbyggnad, men ej förr, kunna de visserligen af förhandlingarna inför domstol hemta mycken nytta. Hr Grin har i sin ifver att upphöja hufvudstadsuniversiteten och nedsätta de mindre städernas högskolor, anfört, att studenterna i Paris skulle studera så särdeles flitigt och i quarter latin lefva riktigt exemplarisk!. Något mindre väl valdt exempel tror jag knappt att Hr Grin kunnat uppleta. Den som sjelf liar sett Paris eller derom eger någon kunskap, vet, utan tvif - 596 Den 20 April. vel, att quartier latin, der studenterna egentligen hålla till, är kanske det osedligaste ställe i hela Pasis, hvilket vill säga mycket; och man må väl bedja Gud bevara fäderneslandets ungdom ifrån att föra ett lefverne och ett kamratlif, liknande Pariser-studenternas i nämnde stadsdel. Gr. Sparre har sagt att i Upsala saknades umgängeslif, hvilket deremot i hufvudstaden skulle erbjuda sig för studenterna. Jag frågar, för huru många skulle umgängesiifvet i Stockholm verka förädlande? — En tredjedel af de studerandes antal är söner af allmogen och arbetsklassen; den andra tredjedelen af prester på landet eller jordbrukare i landsorterna. Huru många af dessa ynglingar hafva relationer, hvilka åt dem öppna goda umgängeskretsar i hufvudstaden? — Slutligen har Hr Gr:n sagt, att juris studiosi funnos, hvilka vistades hela sin studiitid i Stockholm och blott reste till Upsala för att tenteras och examineras, hvaraf skulle bevisas universitets-flyttningens nödvändighet. Jag kan tryggt förklara, att förhållandet för närvarande icke är sådant; att det måhända skett för ett par decennier sedan, är visserligen möjligt; jag känner det icke. Innan jag lemnar ordet åt de talare, som efter mig anmält sig, ber jag att, då Hr v.
Uplands regemente Skaraborgs » Södermanlands » Kronobergs » Jönköpings » Dal » Helsinge » Elfsborgs » Westgöta-Dals » Bohusläns » Westmanlands » Norrbottens Fält-Jägare-corps Westerbottens » » Calmare regemente Nerikes » 10,966 6,207 5,649 3,174 — 3,011 3,921 — 4,314 1,506 1,666 — 1,092 Wermlands » Jemtlands Fält-Jägare-corps Jemtlands Häst-Jägare-corps, som i flera afseenden står i olika förhållanden med det öfriga kavalleriet, har blifvit upptaget utan jemförelse med detsamma. 2. Som lönerne för Sqvadronsoch Kompanichefer samt uuderbefälet vexla med boställets afkastning, och således äro olika för hvarje löntagare, har högsta och lägsta lönens belopp inom hvarje regemente blifvit upptagen. — De med fetstil tryckta siffror beteckna högsta och lägsta lönerna uti olika grader inom vapnet. Kavalleriet och Infanteriet samt vid hvart och ett regemente för det med boställen försedda kompanibefälet och underbefälet, utaf de vid 1833 års lönereglering Arméen anvisade tillgångar. Andre RegementsRegementsRegementsRegementsMönsterBataljonsRegementsRegementsRegementsStabstrumpeGevärsSqvadronsoch Andre ryttFörste Andre UnderSqvadronsSqvadronsAdjutant. stallmästare. pastor. auditör. sk rifvare. skrifvare. adjutant. väbel. trumslagare. hästläkare. fältmusikant. handtverkare kompani-chef. Formulär till Redogörelse för N. N. Debet. Lönetillgångar, bestående af Bostadsboställen enligt bifogad förteckning l:o för qvarvarande löntagare på äldre, än 1833 2:o för » » på 1833 års stat . 3:o för löntagare på ny stat irs, stat Uppbörd. Bostadsarrenden enligt bifogad förteckning .
LIV. U. 166, 287. LVU. A. 3. LIX. E. i5g. _ med förslag till Lag för Rikets Ständers Bank. XLII. B. 161. XLVI. Å. 242. LIV. U. 166, 287. LVU. A. 5o. A. 97. A. i3x, LIX. E. 15g. — i afseende på ett till Utskotten remitteradt Memorial, angående fri ränteberäkning. LI. B. 90. LIV. A. 122. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående förändring och tillägg i Ansvarighetslagarne för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoret samt Directeurerne vid LåneContoren i Götheborg och Malmö. LI. B. 90, LIV. A. i23. LVIII. E. 57. — i anledning af dels ett till Utskotten remitteradt Memorial, angående förnyadt förslag lill Stadga örn invisningar enskil - 571 te personer och bolag emellan, dels en allenast lill Statsoch LagUtskotten remitterad motion om utfärdandet af en författning, som tillät, under visse vilkor, enskilde assignationers utgifvande. LI. B. 91. LIV. A. 142. LVIII. E. 57. Stats-, Banko-och LagUtskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet med förslag till Lag angående Myntbeslämningen. LIX. E. 15g. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utlåtandet med förslag lill Lag för Rikets Ständers Bank. LIV. B. 166, 287. LIX. E. 189. Statssamt BevillningsUtskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden angående väckt motion om befrielse från Bevillning efter 2:dra Artikeln för dem af Skaraborgsoch Elfsborgs Läns allmoge, som icke äro kände för verklig förmögenhet. XLVII.
17, angående föreslagen bestämmelse lill minimi-afgifter för Mäster-svenner och Gesäller vid Sockerbruk, Manufacturier och Fabriker, pag. 18, angående förslag till minimi-afgifter för Kockar och Jungman, pag. 18, angående skattbestämmelse för Skol-Lärare, pag. 19, angående bestämmelse för utlänningar, sorn resa omkring i landet *4 Prol. Utdr. d. 16 Jan 18^1. och ulhjuda eller sluta handel om utländska varor, pag. 27 och 28, angående bevillning af Inspectorer och Rättare, samt af privale Saltpetersjudare, §. 34 pag. 33, §. 35 pag. 33, Art. 3 §. 37 pag. 35, Art. 4 §. §. 125, 126 och 127 pag, 61 och 62, Alt. 5 §. 143 pag. 68, §. 145, 3, 5 och 8 morn., och §. 147. 11 :te voteringspropositionen gillades, och i öfrigt lades Memorialet, N:o 34, i denna punkt, till handlingarne. c) pag. 14, angående bevillningsgrun len för Gesäller, s. p. angående liampvräkare, pag. 16, angående linvräkare, pag. 18, angående grunder för bevillning af Under-Styrmän och Constaplar, samt Matroser och Timmermän» män, m. fl., s. p:, angående Tjärvräkare, §. 36 pag. 33 och 34. 13, 25 och 26 voteringspropositionerna godkändes, och Ståndet lät i öfrigs förblifva vid hvad Ulskottet, i afseende på omförmäldta punkter, i Memorialet N:o 34, yttrat. d) §. 39, pag. 36, och §. 44, pag. 38.
Riksdag ansett vexelundervisningens framgång bero af den iner eller mindre kännedom, sorn Prester skåpet derom eger; då nti hvardera af Rikets Universitets-släder, Upsala och Lund, finnas inrättade Lancasterskolor, hvarest de personer, hvilka derstädes egna sig åt religionslärarekallet, kunna, utan någon kostnad, eller egentlig tidsuppoffring, inhemta kännedom örn vexelundervisningssället; cl A det torde kunna antagas att, —- derest, i enlighet med hvad Rikets Högloflige Ständer vid denna Riksdag hos Kongl, Majit hemställt. Prestman, hvilka ävo anställde vid Lancasterskolor, tilläggas rättighet till Allm. Éasv. och Osean. Utsk. Betänkande. Pf:o ij3» 5 enkel Ijenstårsberäkmitg, -7- flera Prester, än hittils, skola anmäla sig säsorn sökande lill dylika befattningar, samt det således för desse är af nöden att ega insigt uli det i sådane slags skolor brukliga undervisningssätt, finner Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Flögloflige Slämler, att hos Kongl. Majit lömva deras vid sisi lid ne Riksdag gjorda framställning, alt hvarje petson, som hädanefter anmäler sig lill undergående af prestexamen, jemdal bur inför Cousistoiiutn styrka sig hafva i någon vexeluu fm visningsskol 1 förvärfva! ej mindre erforderlig öfning i Vexelundervisningsmelhoden, än ock fullständig kännedom om 1 - en sådan skolas organisatio».
Denna skyldighet åligger boställsinnehafvaren enligt alla författningar, och har frän uråldriga tider ålegat församlingarnes presterskap; dessa hafva önskat hvälfva på församlingarne, men deras bemödanden hafva ständigt misslyckats, och lagslifiarne lagt hinder derför, samt afböjt försöken. Det står nemi. i resolution på allmogens besvär af år 1723, samma år, mine Hrr, som PresteSt:s privilegier utfärdades, att allmogens underhåll af prestgårdarne strider emot privilegierna. Det är således för att gifva bestämdhet åt denna presternes underhållsskyldighet, som jag genom ett lagstadgande vill befria församlingarne derifrån. Jag har sökt att ådagalägga för R. o. Ad. ali församlingarne alltid varit derifrån befriade, att del först är nu i sednare tider samma försök, som i gamla tider varit gjorda, hafva blifvit förnyade, och att lagstiftaren nu bör göra alldeles detsamma, som den förut har gjort, nemi. tillbakavisa dessa försök. Hr Printzensköld har sagt alt min redaktion skulle vara omöjlig att tillämpa: ty hvilken skulle bestämma, när ombyggnad skall ske? Det är synerälten. När synerälten förklarar att ombyggnad är behöflig, då skall den ske, derom kan icke den ringaste fråga uppkomma. Den värde talaren har sagt att den gamla lagen är bra. Jag läflar med den värde talaren i vördnad för vår gamla lag; men 524 Den 30 September. just derföre alt jag vördar denna gamla lag vill jag söka alt bibehålla densamma, och utveckla de frön, som deruti finnas; men jag vill icke göra denna lag förhatlig genom alt ensidigt vidhålla just sådana sladganden som finnas innebära en otydlighet. Jag vill gifva åt dem, en riglning, som öfverenssiämmer med lagens anda och mening. Jag tror att det missnöje, som i allmänhet äger rum med de gamla lagarna föranleder sig just deraf att man icke sökt att utbilda dem i enlighet med den nu varande tidens anda och behof. Hr von Hohenhausen har sagt att stadgandet är otillräckligt; han anser att mera utförlighet skulle fordras. Denna utförlighet finnas i militise-boslälls-ordningen och domaren kan aldrig underlåta att ex analogia använda denna lag.
Ut supra, 8 D. På nu å nyo föredrogs LagUtskottets den *4 dennes afgifne samt den a5 derpå följde förmiddagen, på hordet lagde Betänkande N;q 5o, angående husesyner å ÖfverOfficersboställenj blef samma Betänkande af Ridderskapet och Adaln bifaljit. Ut supra. S. P, Föredrogos å nyo och återremitterades, i anledning af de utaf åtskillige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar, LagUtskottets den g och i4 dennes afgifne, samt den 25 derpå följde förmiddagen på bordet lagde Betån Vanden, r N:o 5,1. Om rättighet för syskonebarn samt med hvarannan på sidan i svågerlag varande personer, a(t ingå ågtenskfip, utan att behöfva söka Konungens tillstånd. Om förbud för Ledamöter i HofRåU »tt sig emellan byta lottade mål, Den 30 April e. rn. 629 N:o 53. Angående påskyndande af LagComiténs arbete och granskning deraf. Ut supra, S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 21 dennes afgifne, samt den 25 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, N:o 66, rörande dels väckt fråga om rättighet, att för de till Extra Rotering indejdte Soldat-nummer anställa värfning inom Bevårings-åldern, dels yrkad tillåtelse för Rotehållare, att sjelfve besörja anskaffningen af beklädnad åt sine Soldater; blef samma Utlåtande, i anledning af de utaf åtekillige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Ut supra. S D. Kongl. Majrts den $5 dennes aflåtne, och denne dag ankomne Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, i anledning af deras underdåniga svar å Kongl. Maj:ts urfder den i5 sisth Februarii meddeldte nådiga Skrifvelse, angående Hans Kongl. Höghet
Den, som i stöld varit delaktig, såsom i 5 Kap. 8 § sågs, derigenom att Iian för egen vinning emottagit, dolt, köpt eller föryttrat något af det stulna, eller besörjt omarbetning eller förändring deråt, varde med afseende å värdet af det, hvarmed lian sådan befattning ta git, straffad för stöld, efter ty i 3 eller 8 § skils. 12 §. ll;lr man, i afsigt att stöld genom inbrott föröfva eller med vetskap om sådan afsigt, förfärdigat eller anskaffat dyrk eller lälsk nyckel; straffes med fängelse. 13 §. finnes någon, utan loflig anledning, innehafva dyrk eller falsk nyckel; bote till 50 Riksdaler, ändå att han om brottslig afsigt eller vetskap om sådan afsigt ej öfvertygad varder. 1* §• \ anyårdar smed dyrk, sa att missbruk deraf ske kan, eller anförtror han dyrk åt annan, än säker person, då han om uppdyrkning af lås anlitas, eller verkställer eller låter lian verkställa uppdyrkning på anmodan af annan, än den behörig är att sådan åtgärd äska; bote till trettio Riksdaler. 13 §. Den, som för stöld eller inbrott gör sig förfallen till svårare straff än tukthusstraff i fjerde grad, skall ock dömas medborgerligt förtroende förlustig. 16 §. „ lager man olofligen matvaror, dem man på stället förtärer eller som ej mer värde äro än atta skillingar, eller bränsle, sorn ej mera värdt är; det kallas snatteri; och vare straffet dera böter till tio Riksdaler. — 53 — Lag samma vare, om man å annans mark tager vexande gräs eller torf, näfver, löf, bast, vilda bär, ållon eller nötter, och det tillgripna ej uppgår till högre värde, än nu sagdt är. Till ej längesedan inträffade händelser hörer ett fastighetsköp, hvarigenom IL K. 11. Kronprinsen blifvit ägare af en icke obetydlig landtegendom.
Ett annat motiv kan vara ett så starkt herskande lyxbegär hos såväl mannen som hustrun, ja, äfvenväl hos de vuxna barnen, att skuldsättning måste tillgripas, för att alla parter skola kunna tillfredsställas. Det kan ju ha funnits en tid, då husets tillgångar till - läto ett dyrbart lefnadssätt på alla kanter, men en senare period medför oförutsedda förluster — kanhända just på borgensförbindelser för s. k. vänner och bekanta, som fört ett för deras villkor öfverdådigt lefnadssätt. Då vore det af högsta nöd att inskränka sig, om man blott kunde taga mod till sig att trotsa allmänna opinionen och lefva enkelt och sparsamt, icke blott i mat och dryck, utan jämväl i kläder, bostad, nöjen etc. Det är j u olänkbart, att en familj skall kunna utan skuldsättning lefva lika storartadt på 4,000 kronors årlig inkomst som på 8,000 kr. Men hvarför icke, som ordspråket säger, hellre » stämma i bäcken än i å n »? Hvarför icke hellre rädda, hvad räddas kan, än gifva allt till spillo: sin själfständighet, sin frid, barnens framtid, ja, sin egen ålderdom, och detta allt blott af falsk blygsel, af slapphet, af fruktan för hvad den eller den skall säga, eller af skräck för några försakelser, som man dock i sina yngre år har tusen gåuger lättare att ålägga sig och uthärda, än då man blir gammal och bräcklig och den lilla satsen: » du måste » står obeveklig och tvingande framför en. fjgjyi faran Och huru nyttigt för barn och ungdom att tidigt, vid unga år, vänja sig vid att försaka! Man skulle då ej så ofta få se denna fordrande, pockande ungdomsskara, som går sin väg så stolt framåt, som kunde ingen ödets växling nå en enda af dem alla; ej heller bland de mindre bemedlade eller till och med bland arbetsklassen dessa utsläpade gamla uppoffrande, förtryckta mödrar, som hellre insnärja sig i skulder, för att deras döttrar med herrskapsmanér må få gå och » slå dank » dag ut och dag in, än hålla de nådiga » fröknarna » till verkligt arbete och en smula försakelse.
Om det än lyckades mig att göra min grundsats gällande, så länge jag hade portfeuillen i mina händer; så var det ock genast derefter slut. Huru denna förändring verkat till Rikets sannskyldiga nytta, det visar den K. propos:n om medel till folkskolorna. Jag säger ej, att anslagen dertill skulle genom Den i Juli f. m. 43 Vidhållandet af min mening blifvit umbärliga; men troligt är, att mindre summor kunde hafva förslagit än nu, då en hållhake gagnlöst är bortkastad. N:o 66. ”En R. Sils skrifvelse — säger Ulsk. — i en fråga, som ''för ett RiksSt:s samtliga medlemmar var af stor vigt, har "först efter 5 år blifvit föredragen.” Af bilagau inhemtas, att fråga är om den förhöjda tjenstårsberäkningens afskaffande, deiom R. St. skrefvo den 24 Sept. 1834, men hvaraf föredragningen icke skedde förrän öfver 1 år efter min afgå ng. Om Utsk. någon gång målar för starkt, så har det här målat för svagt Hade jag uppsatt TJtsk:s yttrande, så skulle jag hafva skrifvit: en fråga, som var af största vigt för Svenska kyrkan och läroverken, ty beggedera lida deraf mera än man föreställer sig. Men IJtskrs ordalag .»»o . ^ kunna vara goda nog, när det atnöjer sig med ett uppskofsbeslut, såsom det of den 1 Nov. i83g, verkligen var. Ett sådant hade jag troligen kunnat utverka i första föredragmn efter målets ankomst, om jag ansett Riket belåtet med en sådan ögontjenst. Frågan kunde, såsom det sista beslutet bekräftar, icke afgöras utan i sammanhang med läroverkens allm. reglering, och denna det käraste syftet för min verksamhet såsom stals-secret. måste jag lemna outförd. Hvarföre?
Men det är af mig anmärkt och äfven styrkt, att den förändrade inredning af Theaterns Salong, för hvars bekostande anvisning å byggnadsanslaget skedde, hufvudsakligen åsyftade en större inkomst för Theatern; hvarföre och då en så beskaffad förändring icke torde kunna hänföras till husets underhäll, men det så kallade byggnadsanslaget endast blifvit till underhållet af publika byggnaderna anordnadt, jag ej heller kan undgå att fullfölja den anmärkning vid ofvan berörde åtgärd, som i mitt förra memorial, emot de der nämnde Herrar Ledamöter af Kongl. Regeringen och bägge vid tillfället närvarande Herrar tillförordnade Statssekreterare, är vorden framställd. 16;de Punkten. Beträffande slutligen anmärkningen emot de Herrar Ledamöter af Konungens StatsRåd, hvilka den 29 November 1839 tillstyrkt, att Herr StatsRådet och vice Amiralen, Friherre Lagerbjelke måtte tillåtas att, för den tid, han aftjenade begrafningshjelp å StatsRådslönen, få, jemte sin innehafde Kontre Amiralslön - 253 Amiralslön på Stat, af besparingarne å Riksstatens fjerde hufvudlitel uppbära den fyllnad i vice Amiralslön med tjenstgöringspenningar, som lian förut, i egenskap af Befälhafvande Amiral i Carlskrona, åtnjutit; så erkännes väl nu, likasom uti StatsRådet, att Herr Friherre Lagerbjelke icke hade någon laglig rätt lill en sådan förmån; men det kunde ändock icke inses emot hvilka Rikets Lagar denna rådgifvande åtgärd stridde; här vore fråga blott om de så kallade Nådårsförfattningarne, från hvilkas reglementariska föreskrifter undantag flera gånger egt rum i serskilda, fastän icke med förevarande fullkomligen likartade fall; och enär Konungen hade obestridlig rätt att, på förekomna skäl och omständigheter, göra undantag från speciela författningar, måtte äfven StatsRådets rätt, att sådant tillstyrka eller afstyrka, vara obestridlig.