Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om dom prommen sinner nägon hafwa warit aldeles obefogad til sine anförde Beswär, ma en sadan efter omstandigheterne aläggas ar böra ifrän z^dels til 2; R:d., hwilka tilfalla den Socknens fattige, der den klagande är mantalsstrifwen; och bör, jemte antecknande dera a hans Idabet-Sedel, Oompromib8-Rätten häröfwer meddela ka.nor i Församlingen, eller den Person som har Fattigmedlen om hand, striftelig upgifc, för ac desse böter ^vederbörligen infordra. 7. klom. Uti alla de Ma! som ril Lomp,omiss-Rättens pröfning höra, gälle alrid desi fattade Vestm, och kan ej i detsamma ändring sökas. Alla Handlingar i l-rxei-ii^n-mål ware fran OKaND-LlgillDD Afgift befriade. 8. klom. Om någon af dem, som enstild Part anmodar ar wara sine Lompiomisrlu-isx och nied err r>44 Den Zi Mars. ett dylikt medborgerligt förtroende hedras, skulle derföre fordra ^vedergällning, ware den Klagande, som sadan Lompinmi^srie kallat, stylvig at godtgöra honom stjuts för a:ne hastar, men de 2:nr compromisszlikir, hwilka af Landshöfdingen blifivit tilkörordnade, och den femte, som 4'^xerinA8- Mannen utsett, njure ersättning af Kronan med skjuts för 2:ne hästar och dag-trocksmeme efter Rese-keginnente-t. 9. lVlom.
Yi hafva här inom detta Stånd flere personer, som väckt förslag i enahanda syftning, men dessa förslag hafva icke ledt till något bestämdt resultat, utan endast förberedt frågan. Jag har städse med nöje och ett stort intresse följt öfverläggningarne ang:de denna fråga; men nu när det blir fråga om att lägga slutstenen, har intresset betydligt svalnat. Utsk:ts sammanjemkningsförslag i denna 47:de g är af den beskaffenhet att, om man skulle bifalla detsamma, den fördel, man åsyftat, helt och hållet försvinner. Den föreslagna §:n öfverlemnar helt och hållet åt Landstinget att upgöra och bestämma grunderna för uttaxeringen af de medel, som blifva nödvändiga till följd af fattade beslut ang:de vigtiga företag. Jag hemställer till hvar och en, huruvida detta kan leda till någon verklig fördelför kommunerna. Det är ju beslutad t att tinget ej får sammanvara längre än högst åtta dagar. Man hinner då icke komma till något resultat, om man först skall tvista om grunderna för uttaxeringen. Som jag hört berättas, lärer §:n redan vara af 3 Stånd antagen. Yid sådant förhållande är det i sanning ganska kinkigt att afgöra huru man bör gå tillväga. Eör min del får jag säga, att så varm vän jag än är af införandet af dessa Landsting, kan jag dock icke anse annat än att det vore bättre att upskjuta hela frågans afgörande till en kommande riksdag, än att hvad 3 Stånd redan beslutat blefve B. St:rs beslut. Huru detta skall tillgå, vet jag icke, och det enda som återstår för oss att vidtaga, är att tillse hvad som är lämpligast för oss att besluta. Om beslut icke af något Stånd blifvit fattadf, och man således icke i viss grad berodde deraf, skulle jag med nöje antaga Hr von Köchs förslag; men som frågan nu står, torde det vara lämpligare att vidblifva sitt redan förut fattade beslut, hvarföre jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller om propos. derå. Gr. af Ugglas: Eedan för 13 år sedan upträdde jag på detta rum och väckte förslag till kommunala angelägenheternas ordnande på ett lämpligare sätt.
BoNDE-sTÅNdET. S. D. Vid förnya föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets utlåtande N:o 114, i anledning af erhållr.a återremisser af Ekonomi-Utskottets betänkande N:o 91, rörande folkundervisningen i riket, blef lista momentet deraf bifallet, men de öfriga momenten, de der icke ansågos fordra någon Ståndets åtgärd, lades titl handlingarne; och tillät Ståndet, att det af riksdags-fullmäktigen Lars Wenander skriftligen afgifna anförande, innefattande hans serskilda tanka i förenämnde fråga, öfverlemnas till resp. Med-stånden. S. D. Vid nu skedd föredragning biföllos: Stats-utskottets memorial N:o 28 4 j med förslag till allmänna bestämmelser rörande utgåendet och användandet af de vid innevarande riksdag för tillfälliga stats-behof anvisade anslag; samt Samma Utskotts utlåtande N:o 286, i anledning af väckt motion, angående löne-fyllnad åt härads-skrifvaren i Ölands norra Mot, U. Björklundj hvaremot Ståndet lät bero vid Stats-utskottets utlåtande N:o 28b j i anledning af väckt motion om statsanslag till lönefyllnad åt härads-skrifvaren i Kalix fögderi af Norrbottens län. Den 3 Augusti. Från Högloll. Ridde&skapet och adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsoch Bevillnings-utskottens den 25 och 26 sistlidne Juli på bordet lagda utlåtande N:o 62, angående 614 Prot.-utdrag den 3 Augusti 1848. vissa ifrågaställa förändringar i beskaltningsväsendet, samt uppbördsoch redogörelseverket, blef detta utlåtande, i anseende till dess sammanhang med Stats-utskottets utlåtande, N:o 242, af Ridderskcipet och Adeln återremitteradt, på grund af de anmärkningar, som föranledt sistnämnde utlåtandes återremitterande. S.
Det andra inkastet är, att detta mom. medgifver fullkomlig frihet till obegränsad vågföringsrält för sådana bruk inom der uppräknade bergslager, hvilka äro grundade på egna ifrån ortens bergstnannarörelse afskilja skogstillgångar, men deremot ingen tillökning för de bergsmanshamrar inom dessa orter, hvilka icke äro grundade på sådana egna skogstillgångar. Deraf skulle således komma att följa, att detta första morn., hvilket medför eli fullkomlig frihet för vissa bruk till oinskränkt vågföringsrätt, deremot icke medför någon tillökning för bergsmanshamrarne inom dessa orter, då likväl de bergmanshamrar, hvilka äro belägna utom dessa orter, skola blifva fullkomligt emaneiperade. Dessa anmärkmr hafva föranledt mig att uppgöra det vördsamma förslag, som jag uther mig alt få för R. o. Ad. uppläsa. Det lyder sålunda: Oinskränkt vågföringsrält beviljas för slängeller manu24 H. 5i D e n »8 April/, nr. faclurje.rn frun härdar inom luckjernsbergslag, derest de, ulan bera k n ing af den lill o k n i n g K. k u n gör el s e n af den 2 6 O c t. tS38 ine dgifver, äro privilegierade lill minst 43b Sij. Härdar utom tackjernsbergslag, sålunda privilegierade till minst 400 1®j åtnjuta samma räll. Ucd öfriga härdar skall smidesrätten beräknas efter 15 t.r kol per Sib. Detta är mitt vördsamma förslag5 det öfverensstämmer med IJtskts eget i i;a och 2:a punkterna, men skiljer sig i 3:e punkten. Skälen dertill har jag redan baft äran anföra. Jag tillstyrker således vördsamt, att R. o. Ad. täckes antaga denna redaction i utbyte emot Utsk:s förslag i första punkten litt. a). Undert.
Commercial“, enligt hvilken skrifvelse bemälda bolag kunde åtaga sig att på bolagets hufvudplats för Riksgälds-kontorets räkning verkställa spridningen af de för nu ifrågavarande lån utgifna obligationer till fastställd kurs mot en provision, som borde bestämmas till visst belopp i ett för allt, uti hvilken skulle ingå kostnaderna för lånets kungörande, äfvensom andra för beredandet och 8 Stats-Utskottets Utlåtande J\S 29. utförandet af en dylik spridning erforderliga utgifter. Lånet borde upptagas på flera terminer t. ex. med en tredjedel årligen. Bolaget förbehöll sig att, om emissionen af lånets första tredjedel lyckades, ega företrädesrätt till de öfrige två tredjedel arne, hvilkas emission dock fortfarande skulle verkställas för Riksgälds-kontorets räkning; men provisionen derför borde bestämmas i förhållande till det kapital, som genom bolagets åtgärd anskaffades. Misslyckades deremot den första emissionen, skulle Riksgälds-kontoret inom viss bestämd tid ega att förfoga öfver hela lånets försäljning. För den händelse åter, att Riksgälds-kontoret, af farhåga att misslyckas vid en allmän subskription, icke skulle vilja ingå på detta anbud, förklarade sig bolaget villigt att till en, på förhand öfvei'- enskommen kurs, garantera Riksgälds-kontoret en tredjedel af lånet, hvarvid dock en högre provision borde medgifvas. I detta, som i förra fallet, skulle enahanda vilkor och förbehåll gälla i afseende på emissionen af de återstående två tredjedelarne af lånet. Fullmägtige ansågo sig likväl icke kunna meddela något bestämdt yttrande om det af bemälda kreditanstalt gjorda anbud, innan åtskilliga upplysningar angående räntefot, amorteringstid och kapitalrabatt m. m. hunnit införskaffas; och lemnade derföre Fullmägtige åt ordföranden i uppdrag att härom, i svaret till bemälde President, begära närmare underrättelse. Hvad åter angick Heinemanns erbjudande, beslöto Fullmägtige att genom utsedde deputerade, nemligen Fullmägtiges ordförande Friherre Tersmeden, Majoren Wolffelt, Riksarkivarien Nordström och Grosshandlaren Berg träda i förberedande underhandlingar.
Det oriktiga, som i händelse förevar, förslag gått igenom hade blifvit stadfästadt, består deruti, att ett Stånd skulle kunna tvinga de öfriga 3 att genom votering i förstärkt Const.Utsk. fä lill nästa riksdag livilande ett förslag, som de 3:ne förkastat; eller ock att ett Stånd kunde, på samma sålt, genom sin envishet och det förstärkta Const.- Utsk:s biträde, hindra de 3 öfriga Stånden att få på bordet hvilande ett af dem godkändt förslag. Begge delarne äro, enligt min tanka, lika oriktiga och lika stridande mot grundlagens anda och mening. Hade nu detta förslag, sådant det är, blifvit antaget, så hade man väl aldrig sluppit det; ty intet Stånd torde hafva velat efterskänka tillfället och möjligheten, att drifva igenom sin enskilda mening, i trots af de andra Ståndens, så ofta Ståndet kunnat försäkra sig om öfvervigt i förstärkta Const.Utsk. Det är således en lycka att förslaget är förkastadt. Jag hoppas och anhåller att det måtte ske likaledes inom R. o. Ad., på det att Ståndet måtte visa sig vidhålla den riktigare mening, som det vid förra riksdagen uttalade, men som då gick under i det förstärkta Consl.Utsk:s omröstning. Hr von Axelsson, Georg Julius: Jag vill ej inlåta mig i yttrande om de principer på hvilka detta förslag är byggdt, enär jag i allo vidhåller de åsigter jag uttalade förliden riksdag i denna fråga. Jag har likväl ej kunnat underlåta att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på en föreskrift som i förslaget är gjord, och "sorn föranleder till, enligt min förmening), stora vådor. Här föreskrifves i förslagets O mom. på hvad sätt R. St. kunna förkasta ett förslag eller godkänna detsamma.
Den första grundsatsen i hvaije konstitutionelt styrelsesätt utgöres af ministeran-svarigheten, oeh efter graden af den utveckling denna Ätt lämpar sig oekså utsträckningen af det förtroende, med hvilket representationen låter sig ledas af sin regering. Längst går helt naturligt dettr förtroende der, hvarest som en regel gäller att kronans rådgifvare * alltid hetntas ur representationens egen midt och bland de mfin, för hvilka denna har det högsta förtroendet. Detta är nu en regel, som man ieke anser sig behöfva följa hos oss. Gruodlagarne hafva i alla händelser tillförsäkrat konungens råd-gifrare rätt att deltaga i riksdagens förhandlingar. Men detta sy * stem kan också hafva sina svaga sidor. När en minister skall okänd göra sitt första inträde i kammaren genom den lilla dörren bakom * hr talmannens stol, händer det ofta att han nödgat böja hufvu-det allt för cljiipt, så vida han vill undgå att stöta pannan. Det låter sig nog lätteligen arrangera att efteråt få en sådan minister invald i Första kammaren för något landsting, hyars ledamöter kanske aldrig hört hans namn nämnas föir eng, men det är i alla fall icke efter stadsrådsutuämningen den parlamentariska delen af den så högt upphöjdes bana borde börja; den borde i stället föregå utnämningen. Der förbindelsen mellan representationen och regeringens medlemmar uppbäres af det på tillräcklig personlig bekan * skaf&gt; grundade förtroendet, der kan man också vara viss .på att » initiativet » snart nog öfvergår i den första statsmaktens händer. Hos oss har man från början blifyit van vid eil helt annan ordning. Vill man ha ett slående bevis derpå, kan man finna det i det tillfUlle, då den mest utpräglade partiledare, den nya svenska riksdagen hittils haft, giek att bilda en ministér utan att en enda bland de män af majoriteten, som under åratal kämpat vid hans sida i första ledet fick en plats med deri. Det var grefve Posses stora politiska fel, i hvilket nog också låg grunden till hans misslyckande.
I ofvannämnda fråga liar Stats-Utskottets utlåtande blifvit af Riks-Stånden infordradt genom särskilda Protokolls-utdrag, hvilka, i hvad de afse Utskottets befattning med detta ärende, äro af följande innehåll: från Ridderskapet och Adeln af den 11 sistlidno April, deruti, med tillkännagifvande af det Höglofliga Ståndets, i anledning af en utaf Friherre W. F. Tersmeden gjord framställning, för sin del fattade beslut att utse tre ledamöter till den deputation, som borde å Rikets Ständers vägnar bevista Hans Maj:t Konungens och Hennes Majrt Drottningens blifvande kröning i Norge, Ridderskapet och Adeln, under förutsättning att de öfriga Riks-Stånden, efter derom afbiten inbjudning, skulle i detta beslut förena sig, anmodat Stats-Utskottet att uppgöra och till Rikets Ständer inkomma med förslag i afseende å beloppet af det dagtraktamente och den resekostnads-ersättning, som borde tillkomma ifrågavarande Deputerade, samt om anvisande af medel för dessa kostnaders bestridande; från Preste-Ståndet af den 13 i samma månad, hvaraf inhemtas, att det Högvördiga Ståndet, uppå framställning af Biskop Millén, fattat enahanda beslut i denna fråga, sorn Ridderskapet och Adeln, samt jemväl meddelat Stats-Utskottet samma uppdrag rörande omförmälda kostnader; från Tor g are-Ståndet af den 14 i nämnde månad, innehållande att detta Vällofliga Riks-Stånd — sedan Ståndets vice Talman Herr Schwan väckt en särskild motion i ämnet, och efter det Ridderskapet och Adelns ofvannämnda inbjudning jemväl kommit Yällofliga Ståndet tillhanda — i anledning häraf beslutit att re Bih. till R. St.
Stats-kontoret, efter en sådan förändring, finge uppbära den allmänna bevillningen, så och då derjemte större utbetalningar blefve detta verk ålagda, skulle det icke destomindre möjligen kunna inträffa, att någon tillfällig svårighet kunde uppstå för bestridandet af dessa utbetalningar, i det fall att de extra ordinarie statsinkomsterna och hufvudsakligen, såsom år 1858, tulluppbörden infiöte till ett belopp, högst betydligt understigande det af Rikets Ständer påräknade. Huruvida något kreditiv för sådant fall må vara behöfligt för Stats-kontoret, beror helt och hållet af det sätt, på hvilket statsregleringen uppgöres; men om stats-inkomsterna ej beräknas allt för höga och deremot förslagsanslagen ökas till ett belopp, som någorlunda motsvarar det verkliga behofvet, bör det kunna antagas, att något kreditiv ej blifver erforderligt. Uti underdånig skrifvelse, N:o 181 af den 22 Oktober 1860, angående indragning af Kongl.'Konvoy-kommissariatet samt handelsoch sjöfarts-fondens öfverflyttande till Stats-kontoret, hafva Rikets Ständer yttrat, att en förenklad förvaltning af statsverkets medel erfordrades; att sådana medel ej böra förvaltas af serskilda styrelser, emedan derigenom ådrages statsverket större kostnader än som är behöfligt, och mycket förloras i den enkelhet, reda och ordning, som är ett af penningeförvaltningens första och nödvändigaste vilkor; att på ett ställe bör samlas spridda delar, som böra vara förenade, och att derigenom vinnes en nöjaktig öfversigt af det hela. Hvad Rikets Ständer sålunda den 22 Oktober 1860 yttrat i fråga om Konvoykommissariatet samt handelsoch sjöfarts-fonden torde med ännu större skäl äga tilllämpning på förevarande fråga.» Uti denna reservation instämde Herr Friherre Cederström, Fred. Thure, Herrar Kuylenstjerna, Carl Johan Gammal, och von Francken, Georg Wolfgang, Herr Doktor Forssell, Herr Kyrkoherden Rabe och Herr Nettelbladt.
Med fästadt afseende derpå att Fullmäktige, under en sådan öfverläggning och innan något ytterligare beslut fattades i afseende på den af Rikets Ständer föreskrilna upplåningens verkställande, skulle kunna komma i tillfälle erfara, huruvida någon minskning i eller något uppskof med ett eller annat af de jernvägsarbeten, som varit afsedda att under är 1864 utföras, möjligen kunde vara att emotse, eller om. oaktadt de dertill upplånade penningarnes dyrhet och de äskade lånevilkorens betungande beskaffenhet, Riksgälds-kontoret ändock måste anskaffa och för sagde arbeten tillhandahålla hela det belopp utaf sistförfiutne riksdags anslag till statens jernvägsbyggnader, som enligt Rikets Ständers beslut kunde under loppet af detta ar från Riksgälds-kontoret utbekommas, beslöto Fullmäktige att, genom afgående underdånig skrifvelse, anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes underrätta Fullmäktige, hvilken vore af Kongl. Maj:t utsedd till Konungens Ombud i Riksgälds-kontoret. Sedan vid P^ullmäktiges sammanträde den 30 Januari Generalkonsuln Heinemann anhållit att, då de af hans hufvudmän framställda lånevilkor icke blifvit af Fullmäktige gillade, ett kontraförslag måtte varda af Fullmäktige framställdt, men Fullmäktige, i afvaktan på öfverläggningen med Konungens Ombud, beslutat uppskjuta besvarandet af dessa och åtskilliga andra i sammanhang dermed af Heinemann gjorda framställningar, öfverenskommo Fullmäktige, enligt protokollet den ! 1 Februari, att följande frågor under det blifvande sammanträdet med Konungens Ombud borde utgöra föremål för öfverläggningen, nemligen: »l:o huruvida och vid hvilka tider Riksgälds-kontoret under loppet af innevarande år skulle, utöfver hvad från Stats-kontoret redan erhållits, kunna derifrån påräkna något betydligare belopp utaf det till
Af den 4 dennes, deruti tillkännagifves att Borgare-Ståndet: 1:0 Återremitterat; Lag-Utskottets Betänkande, angående en viss Summa, hvarunder enskildta Personer ej må utfärda Invisningar 2:0 Bifallit; följande från Allmänna Besvärsoch Oeconomi» Utskottet inkomne Betänkaoden: Om möjlighets beredande till Bosfälls-Byggnaders Assecurerande uti Allmänna Brandförsäkfings-anstalter: Om jemnkning i Båtsmans-Roteringen i Halland: Angående väckt fråga, om förändring uti 9 §. af 1774 års Seglations Ordning: 3 II Den 11 April. Om medels vidlagande till Luxens härn* wande och inländska Fabriquers upphjelpande: Angående Kongl. Landtbruks* Academien» dess Central-Verkstad och Redovisning för de under Academiens disposition ställde Fonder: Angående frågan, om förhöjd Tull-afgiftf för Boktryckeri-Stilar, som införskrifvas: Angående Stockholms Stads rättighet att uppbära ParmTorg» och Renhållnings-penningar, samt erläggandet af Vägoch Mataiepenningar i vissa Städer: Om sättet, att innom hvarje Församling utdela det Spannmåls-understöd, som af Kongl. Allmänna Magazins-Directionen lemnäs m. m. Angående yrkade rättelser och förändringar ■ti Författningarne rörande Skogarne i Riket. Från Hedervärda Bonde»Ståndet i Af den I i denna Månad: 1:0 Om Remiss till Constitutionä-Utskot» tet af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition, om en förändrad Redactjpn af 7.§. i Regeringsformen. 8:0 Med underrättelse, att Bonde-Ståndet vid pröfning af Bevillnings-Utskottets ytterli* gare Utlåtande, angående Grunderna för All«
Penningestockens tillräcklighet, såsom bytesmedel, beror för öfrigt mindre af dess arithmetiska belopp, än af sättet, hvarpå den rörer sig, och nekas kan icke, att ju Sverige i detta hänseende ännu saknar många, annorstädes sedan längre tid införda, lättnader i allmänna penningcröreisen. 22 Kongl. “Majus Nåd. Skrifvelse, N.-o 10. Huru penningestocken i ett land kan i naturlig väg ökas, synes af förhållandet hos oss år 1847, då en ovanlig förening af gynnande omständigheter, såsom stor och förmånlig utförsel af jern, trädvaror och spanmål, samt lönande frakter, beredde ett verkligt öfverskott, så att, ehuru indragning å ett utrikes upptaget hypotheksföreningslån under året skedde för endast omkring 900,000 R:dr Hamb. B:ko, Bankens metalliska kassa ifrån 5,893,568 Riksdaler Specie vid slutet af år 1846, steg till 8,252,528 Riksdaler vid slutet af år 1847, med en deraf föranledd tillökning i dess utelöpande sedelstock ifrån 25,890,403 Riksdaler Banko den 31 December 1846 till 28,910,066 Riksdaler samma tid 1847, hvarjemte summan af medel, innestående uti depositions-afdelningen, ökades under år 1847 med nära 3 millioner Riksdaler Banko.
Ifrån detta Utskottets utlåtande hafva Herrar Lundman och Möller varit skiljaktige och åberopat sina rörande denna fråga förut afgifne särskildta yttranden. Stockholm den 16 Juni 1825. Ankom den 25 Juni 1823. Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, om Lumps amlin gs-skyldighetens upphäfvande samt om förändrade föreskrifter i afseende på sältet, att samla lumpor för pappersbrukens behof. Detta Betänkande har blifvit återremilteradt från 746 Btsv. och Elkon, Uttk, Bctanhandsn« Vällofl. BorgareStånclet, till följe af de anmärkningar, som derstädes blifvit gjorde af Herr Lenning, som anser de redan af Kongl. Maj:t i detta ämne vidtagne Nådiga åtgärder, endast ined upphäfvande at vitesförbud och nu gällan* de taxa för underlåten lumpleverering, höra oförändrade få visa sina verkningar. Herr Vestin-, att Kongl. Maj:t i nåder tnåtte täckas låta öfverse, hvad för riket må vara mest nyttigt, samt sedermera i afseende på lumpsamlingen förordna, såsom Kongl. Majit för godt finner. Herr Hambraeus-. att pappersbruksegare bibehållas vid rättigheten att antaga lumpsamlare, utan annat band, än att dertill begagnas ärliga och välfrejdade personer. Herr Hagander: att bestyret med lumpsamlingen kan helt och hållet öfverlemnas åt pappesbrufesegarens enskilda omsorg. Herr Ekelund-, att pappersbruksegare måtte få hvar sorn heldst inom riket samla lumpor genom deras lumpsamlare, utan inskränkning till vissa län och uppgifna districter eller föregående anmälanden. Herr Leffler: att skyldigheten att samla lumpor icke utan våda kan helt och hållet upphäfvas. Herr Bagge: att Utskottet icke tagit i betraktande, att Län finnas, der pappersbruk ej äro inrättade, och Herr Lindström, J, att lumphandeln bör blifva alldeles fri. Herrar Hult - Eesv. och Ekon. Utsk.
Beträdes de i 61 §. omförmälde betjente, eller de, som förordnas att brännvinsredskap under försegling ställa, med vårdslöshet och försummelse i deras skyldigheter och i den tillsyn dem åligger öfver hörsammandet af livad här föreskrifves, må de, efter omständigheterna, alldeles eller på viss tid, af vederbörande från tjensten skiljas, eller ock varda belagde med i 1 Cap. 7 §. Utsöknings-Balken utsatta ansvar. 66 § Alla i denna Förordning utsatta böter fördelas sålunda, att Kronan tillfaller en tredjedel, och Målseganden, der han saken vid Domstol sjelf utförer, två tredjedelar. Varda förbrytel - Sil. t, Exped.-VLskottets Memorial, N:o 374- *§9 serna hos Fiscaler eller Kronobetjente eller andra för tillsynen behörigen tillförordnade personer angifna samt målen af dem, på sätt 62 §, innehåller, instämda och utförda, då skall målseganderätten eller två tredjedelar af böterne, till hälften emellan angifvaren och åklagaren fördelas. Bränningsredskap eller brännvin, som lörbrutits, skola fördelas på enahanda sätt; böran-j de så väl redskapen sorn brännvinet på offentlig Auction försäljas och beloppet i Saköres-Längden redovisas; hvadan ock vigten af kopparen, eller den metall, deraf annars redskapen består, skall med Auctions-Protocoll bestyrkas. Till redskap, som förbrutna anses, räknas brännvinspanna eller kittel, pannebröst, balt, pipor, slang och annan afkylningsredskap, eller det som deraf vid oloflig bränning nyttjas, eller otillåtligen innehafves. 67 §. Böterne skola gäldas af den pliktfälldes egendom i löst och fast, så långt den räcker, med förvandling endast af bristen; börande K, M:ls och Kronans rätt icke förr utgå, än Målseganden sin andel njutit.