Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt de handlingar, som, i öfverensstämmelse med derom i motionen gjordt förbehåll, sedermera blifvit af motionären till Stats-Utskottet aflemnade, skulle kost - 6 Stats-Utskotlets Utlåtande Jti 116. naden för Wallentuna kyrkas ombyeeande, enligt deröfver uppgjord t förslag, komma att uppgå till R:dr R:gs 43,237: 24. — hvarjemte samma förslag upptager 2,500 dagsverken, att af församlingen »i gångled» utgöras. Tillgångame för meranämnde kyrkobyggnad skulle deremot utgöra endast R:dr R:gs 22/184: 14.— nemligen uppburen brandskade-ersättning af Stockholms läns Brandstodsbolag R:dr 20,085: — och det i kyrkokassan befintliga belopp ... — 2,099: 1 4. hvadan en brist skulle förefinnas af ej mindre än . R:dr R:gs 21,053: 10.
Men middagen närmade sig sitt slut, och under det betjänterna ännu en gång fyllde champagneglasen, rådde tystnad i salen. Bordsgästerna känna trötthet och slapphet och maten skall nu smälta. » Drömmaren » betraktar dem då den ene efter den andre, och alla dessa ansikten hafva ett blaseradt och öfvermättadt uttryck, som oroar honom och uppväcker hans afsmak. Inom honom uppstår en obestämbar, en obeskriflig och bitter känsla, en protest mot dessa människor. Och då man slutligen reser sig från bordet, upprepar han trotsigt, flere gånger för sig själf: » Veta de väl, dessa människor, att deras lyx har kostat så mycket slit och släp? Tänka de på det tillräckligt ofta? Tänka de någonsin på det? » # - " Pauvres honteux ". ånga kärleksfulla människor finnas, hvilka gärna vilja dela med sig af sitt öfverflöd för att lindra nästans nöd — men de gå ofta kortsynt tillväga. De gifva gamla kläder eller penningar åt dem, som se torftiga och ruskiga ut, utan att efter - forska, om ej detta lika ofta härrör af lättja och vårdslöshet som af verklig nöd; eller ock gifva de en skärf åt personer, hvilka hafva sin fulla försörjning af kommunen och ej från barndomen äro vana vid bättre villkor. Men det finns en klass af dina likar, hvilken är ännu mera i behof af ditt stöd, din hjälp! Jag menar de s. k. » pauvres honteux » eller sådana fattiga, hvilka hafva sett bättre dagar, hvilka ej orka med eller från yngre år lärt sig grofsysslor, hvilka blygas att tigga, utan hellre sluta sina bekymmer och umbäranden inom eget bröst och lida oerhörda försakelser, så mycket tyngre som de ej äro vana därvid. Se dig omkring, och du skall finna många sådana inom din synvidd! Se där den bildade kvinnan, fastkedjad vid en man, hvilken antingen genom felaktiga spekulationer eller ett öfverdådigt utelif förstört deras existens. Hon tvingas att hålla god min och bevara skenet; men hvad hon därunder får utstå af försakelser och förödmjukelser, det vet kanske oftast endast den, hvilken föder fåglarne under himmelen.
Skrifvelse N:o 406. utgörande, hade, vid ärendets föredragning E. K. M:t, i Öfverensstämmelse med den af bemälda Kollegium yttrade åsigt, funnit att, om det i allmänhet vore rättvist att en qvarn finge, med befrielse från grundräntas utgörande, nedläggas, när egaren icke ansåge densammas bibehållande fördelaktigt, della anspråk icke borde förringas eller åsidosättas med anledning af det tillfälliga förhållande, att qvarnräntan vore antingen uti ett hemmans ränta inbegripen eller ock till visst ändamål anvisad, emedan i förra fallet hemmansräntan, om den pröfvades icke utan tillskott af qvarnräntan kunna ega bestånd, borde i förhållande dertill nedsättas och i senare fallet, för del behof, till hvilket qvarnräntan fordom blifvit anvisad, annan Statens tillgång borde anslås, på sätt jemväl, enligt E. K. M:ts i särskilda frågor meddelade beslut, tillförene skett; och då E. K. M:t fördenskull ansett det allmänna stadgande, som, angående afskrifning af grundränta å nedlagd mjöleller såg-qvarn, vore af behofvet påkalladt, böra, utöfver hvad Rikets Ständers ofvanberörda underdåniga begäran åsyftade, innefatta jemväl sådana qvarnar, hvilkas räntor äro antingen uti hemmansräntor inbegripna eller till vissa ändamål anvisade, men upphörandet af dvlika indelta qvarnräntor skulle för vederbörande indelningshafvare medföra en förlust, hvilken billigtvis icke utan ersättning kunde dem ådragas, har E. K. M:t, innan Dess Nådiga författning i ämnet utfärdades, behagat i Nåder föreslå Rikets Stäuder, att sådana indelningshafvare, som till följd af qvarnars nedläggning och derpå grundad ränteafskrifning skulle gå i mistning af de hittills bestämda qvarnräntor, måtte för denna förlust, tillförsäkras godtgörelse af statsmedlen, till belopp, motsvarande den upphörda räntan, enligt det i Kongl. Kungörelsen den 11
Vi finna häraf huru omöjligt det är att, utan Statens mellankomst, kunna något åstadkomma i detta afseende här i landet hvarest någon public spirit tyvärr! ännu alldeles icke finnes, och der philantropiska företag oftast beles och misskännas; meri deremot och i stället att, med verkligt nit och upoffring af besvär och egen beqvämlighet, söka uträtta något godt, (FruntimmersSkyddsföreningarne serdeles undantagna) välgörenheten att med penningar bistå är synnerligen frikostig. Det är ock utaf alla dessa skäl, jag vågar till Ständernas varma behjertande öfverlemna befrämjandet af del angifva företaget, medelst att lemna det äskade räntefria lånet. Onskvärdt vore visserligen om man vågade hoppas, att, genom denna min motion, kunna erhålla, på samma vilkor, enahanda summa, i män af behofvet, för upförandet af en dylik byggnad inom hvarje af hufvudstadens åtta församlingar, eller tillsammans ett anslag af Rikets nu församlade Ständer utaf 80,000 r:dr r:gds. Då till fängelsebyggnaderne efter det med sina välgörande resultater redan hos oss förefinna cellsystemet, och hvartill jag med glädje och tillförsigt om dessa gynnsamma följder lemnat min röst, då II. St. lill denna reform villigt anslogo millioner, — vore det väl icke för mycket vågadi, ali begära ett i förhållande härmed så ringa låne-anslag, till bostäder mot erläggande af billig hyra åt fria, nyttiga samhällsmedlemmar af arbetsklassen, helst denna summa endast begäres såsom län, visserligen räntefritt; men dervid Staten ingalunda bortskänker mera, än denna ränta, som, jag tror det för visst, skall mångfalldigadt återkomma, medelst tordehända äfven minskade fångkostnader bland annat.
Hvad slutligen vidkommer det lån från salpeter-fonden, för hvilket säkerhet är lemnad i assurans å låntagarens lif, får Kommittéen underdånigst förklara, det Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 5 September 1854, om vidtagande af nödiga åtgärder för ifrågavarande låns indrifning, utan att någon förlust för fonden uppstode, vid detta ärendes behandling tjenat och framdeles skall tjena Kommittéen till skyldig underdånig efterrättelse. Kommittéen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, GEORG ULFSPARRE. O. NORDENSVAN. Stockholm den 28 Februari 1856. II. Schlytern, — 285 — Chefens för Topografiska korpsen anderd. utlåtande, i anledning af Riket* Ständers Revisorers berättelse om granskningen af 1852 och 1853 års räkenskaper vid nämnde korps. Underdånigste Memorial! Rikets Ständers sednast församlade Revisorer hafva vid Topografiska korpsens raken* skaper för åren 1852 och 1853 till rättelse anmärkt: att de behållningar å korpsens medel, som från föregående år finnas i räkenskaperna upptagna och som för år 1852 uppgått till 5,312, och för år 1853 till 5,475 R:dr, fått hos redogöraren innestå; äfvensom att, då korpsens års-anslag — 12,000 R:dr — endast i 2:ne poster hvarje år blifvit från Kongl. Krigs-kollegium reqvireradt, samme redogörare, vid de tider då reqvisitionerna skett, haft ganska betydliga summor under sin vård. Och då Eders Kongl. Majit öfver dessa anmärkningar behagat infordra mitt underdåniga utlåtande, får jag härmed ett sådant underdånigst afgifva.
Till pröfning företogs LagUtskts den i3 och 16 sisth Nov. på bordet lagda utlåt, N-o 148, i anledn. af återremiss af Ulsk:s betänk. N:o io4 öfver väckta motioner om upphäfvande eller ändring af K. förordn. den 24 Juli 1817 mot fylleri och dryckenskap. Hr von Hartmansdorff, Äng-, hegärde alt få veta huru detta mål hos de öfriga Stånden blifvit afgjordt. Undert. Ridd. Secret. tillkännagaf, att Borgareoch BondeSltn, som bifallit utlåt. N:o 104, lågt utlåt. N:o 148 Den i December. ■ 3 lill handlingarna; ingen underrättelse vore ännu ankommen huru sistnämnda utlåt, blifvit af PresteSl. afgjordt. Hr von Hartmansdorff: Jag anser det ifrågavar. förslaget i vissa delar vara bättre och i vissa delar sämre an det gamla stadgandet. Det är svårt att göra afvagniugen af det liela. Men för att icke äfventyra det in* gen förbättring göres, så vill jag ej bestrida betänkandets antagande. Uppå derefter framställd propos. blef utlåt, X:o i48 af II. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogos och biföllos LagUtsk:s den ;3 och 16 sisth Nov. på bordet lagda betänkanden: N:o i4g, i anledn. af vackt motion om ändring af sättet för verkställighet af fängelse vid vatten oell bröd; N:o i5o, i anledn. af väckt motion om upphäfvande nf K. förordn. den 7 Oct. i8o5, angtde ansvar för mililärtjetw stemans öfverfaliande, samt om ändring af 18 cap. g §;n Missg.-b:n. Föredrogs ånyo Const.Utsk:s den 14 och t® sisth Nov, på bordet lagda meni.
Beträffande handelns närvarande skick, har landets hufvudsakligaste export-artikel, träd varorna, de sista åren, å utrikes ort fallit till ett ovanligt lågt pris, äfvensom fraktfarten varit föga lönande. Brädhandeln besväras ock af medtäflare bland åtskillige andre städers grosshandlare, som, genom hållna ombud eller till orten afskickade expediter, tid efter annan, dragit en stor del deraf under sig. Och då härtill kommer, att staden år 1831, åter förlorat tvenne utrikes gående fartyg, har sådant allt haft till följd en ytterligare minskning i den vanliga utrikes exporten. Den inrikes handeln, som vid här ofvan antydde förhållande borde hvila på en säkrare grund, har dock, för likaledes anförde orsaker, lill stor del frångått stadens handlande, hvilka nu mäste betraktas såsom lätlande med ortens landthandlare, derigenom den påräknade förtjensten nedsättes och ofta uteblir, handels-röielsen förlamas och mångens obestånd åstadkommes. Stadens inflytande på landets kultur, näringar och konstflit kan således icke vara af betydenhet. Särskilte prohibiliva författningar till stadens förmon finnas icke. Per medium uppgår tolags-afgiften till 36o R:dr, hamnpenningar till 5o R:dr, mudder-penningar till 15o och bro-penningar till 12 R:dr årligen, och de ringa våg-penningarne tillfalla vågmästaren, såsom lön. Af stadens odlade jord, användes en mindre del till kåloch kryddgårdar, hufvudsakligen till husbehof. Det öfriga besås vanligen med korn hvart sjunde år till det tionde och igenlägges derefter för hö-växt. Här — 17 — Här varande gymnasium samt lärdomsoch närings-skola hevistas af ett betydligt antal stiftets ungdom, som undervisas af skicklige och för lärdom kände lärare. Här finnes äfven ett boktryckeri, som drifves af en sättare och en tryckare. För sjukvården, lönar staden en läkare; hvarförutan, genom aflidne Rådmannen E. Nybergs i lifstiden gjorde testamentariska disposition, två fri-sängar underhållas å lazarettet för fattige sjuke bland stadens invånare.
Jag frågar, om vi icke dagligen se dessa frågor inom pressen debatteras med en frihet, som utesluter all tanke på hyckleri. Jag tror att den omtvistade lagen i sinom tid behöfver reformeras oeh att man snart kan gå längre än vid 1860 års riksdag; men frågan är för närv:de blott den, huruvida LagUtsk:t har rätt i sitt yttrande, att »il'rågav:de författningar hafva, såsom motionären sjelf vitsordat, blifvit antagna först efter långvariga och ifriga strider emellan hvarandra skarpt motsatta meningar, strider, hvilka det icke torde vara välbetänkt att, innan något verkligt behof af förändring visat sig och erfarenheten angifvit det sätt, hvarpå en sådan borde verkställas, redan nu ånyo upptaga, synnerligen som en lagförändring, hvars nödvändighet icke blifvit mera allmänt insedd, måste, och det företrädesvis i ett sådant fall som detta, der fråga är om en ny och nästan opröfvad lagstiftning, menligt inverka på den aktning för lagarne, hvarpå samhällets väl i så väsendtlig mån hvilar.» Dessa skäl synas mig nog talande, oansedt att, i betraktande af den mängd maktpåliggande ärenden Utsk:t har under behandling, det kan ifrågasättas, om Utsk:t, utan ledning af någon K. Propos., bör inlåta sig på det så nyligen afgjorda ämnet. Jag tillstyrker bifall till Utskits hemställan. Hr von Koch, Nils Samuel: Ifrågavarande författningar hafva tillkommit, så lill sägandes, genom en kompromiss mellan de stridande åsigterna. De hafva af dem, som stått midt emellan, blifvit med glädje omfattade, såsom ett steg i den rätta rigtningen, ehuru jag måste bekänna, att jag tror att de äro få, äfven bland de moderata, som anse lagstiftningen i detta ämne hafva genom dessa författningar fått en tillfredsställande lösning. Så är händelsen med mig sjelf. Jag antog med glädje alla tre författ:ne, just i förhoppning att det skulle vara att bryta isen för ett vidare framåtgående.
13 tionel utställning af frukter, pumpvexter med flera trädgårdsalster samt säd, att hållas öppen inom föreningens lokal i London den 8, 9 och 10 Oktober samma år, enligt utfärdadt program, samt tillika uttryckt den önskan, att odlare af berörda vextrikets alster från Sverige äfven måtte uti denna för alla nationer öppna pristäflan deltaga; och medgaf Kongl. Majit, uppå central-komitéens hemställan, att de för programmets spridning samt landtbruks-alstrens afsändande från Göteborg till expositionen belöpande kostnader finge bestridas och redovisas i sammanhang med det centralkomitéen förut i nåder lemnade uppdrag, hvadan ock omkostnaderna för såväl sistnämnda utställning som nyssbemälda byrå blifvit af komitéen upptagen i dess ofvanberörda redogörelse och ingår i ofvannämnda utgiftssumma. Den närmare redogörelsen ej allenast för de åtgärder, central-komiléen för befordrande af det med Sveriges deltagande i expositionen afsedda mål vidtagit, än ock för beskaffenheten af de utgifter, som för ändamålet varit nödiga, upptages uti den af komitéen den 28 Juni innevarande år i underdånighet afgifna berättelse och redogörelse, till hvars innehåll Kongl. Majit i sådant afseende hänvisar. På sätt komitéen i berättelsen anfört, kan det icke förnekas att omkostnaderna för Sveriges deltagande uti 1862 års allmänna industrioch konst-exposition hafva, vid jemförelse med föregående omkostnader af samma slag, varit utomordentligt stora; men detta förhållande torde förklaras dels af arbetets och materialiers dyrhet i London, särdeles under expositionstiden, dels af de högre arfvoden, som måste beslås tjenstemännen och betjeningen i anseende till de jemförelsevis höga lefnadskoslnaderna på stället, och dels af de särskilda omkostnader för arbetares resor, samt beredande åt dem af nödig vägledning och upplysning under vistelsen i London, som af central-komiléen blifvit med nådigt tillstånd bestridda. Med skäl bör dock kunna antagas att dessa utgifter fullt motsvaras af det gagn. som för den Svenska konsten och industrien varit att hemta från den internationela utställningen och den täflan, som den framkallat.
Efter öfverläggning härom får Utskottet framställa ett Förslag, att lemna ofvannämnde icke till högre värdighet upphöjde ätteläggar af den upphöjda ättens stamfader, rättighet, att såsom ättemän kunna i sin ordning intaga sjelfva den upphöjda ättens plats, och på grund deraf vara från ättemannarätt till den lägre nummer, på hvilken de för öfrigt qvarblifvit, med full billighet uteslutna. Utskottet tror sig i detta förslag, och den derpå grundade definitionen af ättemannarätt, icke hafva öfverskridit den gräns, som Regeringsformen utstakar, emedan 12 §. Riksdagsordningen bestämdt hänvisar hela Ridderskapefs och Adelns representation, således äfven hvarje fråga om hufvudmannaoch ättemannarätt, till Riddarhusordningen, hvilken åter Ridderskapet och Adeln, om Kongl. Maj:ts stadfästelse erbålles, ager lagligen förändra j ej heller kan härigenom den högre värdighet, som enligt diplomen, tillhör blott de äldre sönerne, sägas vara lemnad åt yngre ätteläggar derföre, att dem lernnäts rätt att representera på Riddarhuset sina äldre fränder. Ursprungliga grunden till ättemäns representationsrätt ligger just deri, att de kunna ärfva hufvudmannarätt, och Utskottets Förslag synes således äfven dermed vara i afgjord öfverensstämmelse. Anmärkningsvärdt är ock, att ordet ättemän, som föröfrigt i de nu gällande 2 och 3 §. §. synes tillämpad! endast på de afkomlingar af stamfadern, som Den 3 Junit. ^ 5e verkligen 'afrätt i ättens värdighet', just på detta ställe användes i aldeles samma vidsträcktare mening, hvari Utskottet, efter gifven definition, ansett sig kunna nyttja det. Det talas nemligen om öfrige ättemän af de till högre värdighet upphöjde grenar, hvars ordning att inträda i d*n högre värdigheten ännu ej inträffat.
Då svar från PresteSt. sålunda ännu icke ankommit, torde det vara bäst att för närvar, uppskjuta afgörandet af den föredragna inbjudningen; men vore jag säker, att PresteSt. icke frångår eller frångått dess första beslut, skulle jag förena mig med Gr. Cronhjelm till instämmande uti inbjudningen i första punkten. Gr. Cronhjelm: Det vore oförklarligt, om icke PresteSt. lemnat svar på R. o. Ad:s inbjudning i denna fråga, enär jag sjelf hört PresteSt:s vice Talman uppläsa detta svar inför Landtm, och hela Ståndet samt af Hr Gr. o. Landtm, erhålla det svar, att R. o. Ad., så vidt möjligt vore, skulle förena sig med PresteSt. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Då jag begärde ordet, hade icke de upplysningar blifvit meddelade, som vi sedan erhållit. Jag ville endast hafva påmint derom, att R. o. Ad. inbjöd Medstånden att antaga d. i Sept. till utvexlingsdag. Derpå svarade BondeSt. först, att det antagit d. i Oct. samt inbjöd R. o. Ad. att dermed sig förena. BorgareSt. gaf tillkänna, att det beslutat, att d. i Sept. borde blifva utvexlingsdag ; PresteSt., att det bestämt vexlingcn till d. i Oct. R. o. Ad. inbjöd således forst och bör icke utan skäl frångå sitt beslut. Huruvida sådana skäl verkligen uppstått uti de långvariga discussionerna, de olika besluten samt tidsutdrägten för deras sammanjemnkning, lemnar jag derhän. Skulle R. o. Ad. verkligen numera finna, att utvexlingen icke kan taga sin början förrän d. i Oct., så återstår oss icke någon annan utväg, än att instämma med BondeStrs beslut i detta afseende; men i annat fall svnes det inconseqvent att frångå, hvad vi så nyss beslutat. Gr. Frölich, Dav.:
Föredrogs å nyo och bifölls Stats-Utsköttets den 21 sistlcdne Januarii afgifne, saint deh 228 Den 9 Februariu 27 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af åtskillige innom Välloflige Borgareoch Hedervärda Bonde-Stånden viickta Motioner, om åtal af Veder» börandes försummelse att insända de för RiksHufvud-Bokens uppgörande anbefallte Omslut. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhardt Jag bifaller för min del Resultatet af Utskottets Utlåtande, eller att hos Kongl. Maj:t må i underdånighet anhållas, det så kraftiga åtgärder kunde vidtagas, att verkställigheten af det angelägna och magtpåliggande Riks-Hufvud-Boksslutsarbetet, icke vidare uppehälles; men jag kan icke lika med Utskottet godkänna dea Principe, att Riksens-Ständer , enligt 90 §. i Regerings-Formen, icke skulle kunna hos Kongl. Majit anhålla, om åt3l mot vederbörande Embetsman för deras försummelse att sine Tjen* stepiigter fullgöra. Jag torde härvid få erindra om den vid sista Riksdag inträffade händelse, då tvänne Riks-Stånd hos Kongl. Majit i underdånighet anhöllo, om undersökning af Malmö Discont» Directions förhållande, hvilken anhållan Kongl. Majit icke ansåg vara emot Consritutionen stridande, utan till Justitias-Cancellers-EmbetetS handläggning remitterade. Jag får således, med bifall till Utskottets Utlåtande, endast be. strida ofvannämndc af Utskottet antagne Principen Deri 9 Februarll. 229 Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 9 Februarii I8i8- S. D.
Sränders eget ompröfvande, om icke, i anledning häraf, Riksens Höglofl. Ständer skulle finna skäligt, att till Kongl. Maj:!: framställa den underdåniga önskan, det Kongl. Maj:t måtte i Nåder täckas låta öfverse och förbättra 'faxan för Imtsoch Båk-afgifterna, samt deruti fastställa en efter närvarande tids Myntoch Penninge-värde närmare lämpad förhöjning, till förmån för Stats-intraderna. Hvad åter angår den föreslagna förhöjningen i Sjötulls-afgifterna; så hafva Riksens Höglofl. Ständer redan vid 1812 års Riksdag i detta afseende åt Kongl. Majit i underdånighet uppdragit, att genom en Comité af kunniga Embetsmän och erfarna Handlande låta utarbeta en ny Sjötulls stadga, på en gång afseende Handelns och Näringarnes förkofran och Stats-intradernas bestånd, derigenom att de förändringar, hvilka, genom förändrade tider, i den gamla Taxan och Stadgan erfordras, hufvudsakligen måge leda , dels till uppmuntran för export af inrikes produeter och förädlingar, medelst nedsättning af Tullen ej mindre å utförseln deraf, än införsel af de till förädling inkommande rå-ämnen , dels till öfverflödets hämmande genom en skälig förhöjning å de dertill hörande artiklar , dock till ett så afvägt förhållande , att förhöjningen ej må öka hogen för Tull-försnillning. Och anhöllo Riksens Ständer i underdånighet, att vid nästkommande Riksdag, i och för den granskning af Sjötulls-afgifterna och den yidarö åtgärd dermed, Den a 2 Juli. 2171 med, som, enligt 60 §. af Regeringsformen, deni tillkommer, undfå del så väl af den nya Taxan och Stadgan, sorn af det resultat öfver Statens ökade intrader, hvilka dessa Författningar kunna medföra. Vid ett sådant förhållande anse Statsoch Bevillnings-Utskotten någon vidare åtgärd härvid för närvarande icke vara att vidtaga, än att Riksens Högloft. Ständer hos Kongl. Maj t nu i underdånighet göra förnyad hemställan i detta ämne.
Med stöd af dessa skäl hafva Talarne förmodat, att Utskotten haft anledning, äfven denna gång tillstyrka en sådan underdånig önskan från Ständernas sida, som redan vid förra Riksdagen i detta afseende egde rum, Inom Hedervärda Bonde-Ståndet har J. J. Rutberg isynnerhet klandrat, att Utskotten icke fästat mera uppmärksamhet vid det gjorda förslaget, att, med indragande af General*; - > StattBer, lamt Allm,- Bett.- o. Ote, Vtsk, Uti. N\o 136. 9 neral-Tullstyrelsen, ställa Tull-Verket under Kongl. Commerce-Collegium, hvarigenom Talaren trott kunna vinnas en besparing af l4ooo R:dr B:co årligen, hvarjemte han yrkat, att de tvänne återstående Tull-Districl*; Chefeme borde indragas, såsom öfverflödige, samt slutligen anfört, att då, i anseende till ,Tullorganisationen inom vårt land, mycket yoxe att tillgöra, han hoppades, att Utskotten, igenom förslag till en förbättrad Tullstyrelse och deraf följande statsbesparing, skulle kunna erhålla tillgång att betacka den statsbristsumma, sorn Folket genom ökad bevillning måste fylla; uti hvilket anförande flere af Ståndets Ledamöter hafva instämt. Etter granskning af de gjorda anmärkbingarne, få Utskotten inför Rikets Ständes vördsamt tillkännagifva; att de, för sin del, icke kunna ingå uti bedömande derom, huru Departements-Chefs-Sysslorne vid General-Tullstyrelsen blifvit förvaltade af de ^Vicarier, som, under Riksdagen, i stället för de Ordinarie Embetsmännen varit tillförordnade, och kunna således deraf icke hemta någon anledning till förändrande af deras i ämnet förut afgifna Utlåtande. flik, till Rikt-St, Prat, 1828 I83O, 4 Sami, 2 A få, 3 a:dra Band. 24 Haft,' Xö Siat>~ Ber. same Allm. 81 sr, o. Ooc, Viik. Uti. N‘.o l36.