Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utländska annonser 50 öre raden. Tidningen kostar endast 1 k r. 6 5 ö r e; postarvodet inberäknadt. Redaktör FRITHIOF och Träffas å byrän kl. 10 — 11. Allm. Telef. Louise et är nu öfver tre decennier, sedan en ung svensk kvinna, hvilken ledsnat vid att år ut och år in plugga a-b-c i småttingar, såg sig om efter ett annat fält för sina kunskaper och sin intelligens. I den landsortsstad, Örebro, där hon och hennes högt bildade moder höllo skola, egde en slägting ett boktryckeri, och här ingick nu den unga flickan så- som lärling samt blef efter genomgången kurs välbestäld konstförvandt. Å r 1858 blef hon satt i tillfälle att i en af våra mindre städer köpa ett litet tryckeri och beslöt att därifrån utgifva — en tidning *. Själf ville hon visserligen blott sysselsätta sig med det rent typografiska och antog, att i staden skulle kunna erhållas manliga krafter för tidningens redigerande. Sådana funnos nog ock, men man ansåg, att det nya bladet ej behöfde annat än annonser och legala underrättelser. Men detta ensamt ingick ej i den unga tryckeriegarinnans planer, och då ingen annan ville, började hon själf * H o n är den första kvinna, som i Sverige uttagit tillståndsbevis för utgifvandet af tidning utgifvare: HELLBERG. Utgrifning-stid: hvarje helgfri fredag. Prenumeration sker I landsorten: å postanstalterna. Flodin. :: ixxxxxxxxxxxxxxxxxxxxzxxxxrxxzixrxxxxxxxzxxxxxxxxxxzxxx redigera sin tidning, skref små uppsatser i dagens och ortens frågor * skaffade sig korrespondenser och notiser, dem hon själf uppsatte och läste korrektur på, samt tryckte bladet. Hvad som uppsattes om dagen, fick » afläggas » under nattens timmar. Nå, det var väl ock en liten » bläcka », bara! — säger man. Visst icke! Det var en af svenska landsortspressens på sin tid förnämsta organ, till formatet ganska stort, till innehållet vexlande och rikhaltigt.
Ånyo föredrogos och bifollos Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 4 och 10 dennes på bordet lagda Betänkanden, nemligen: N:o 32, i anledning af väckte motioner om ändring i Förfaltningarne, angående allmänna vägars underhållande vintertiden. N:o 38, i anledning af väckte motioner, angående ändringar uti eller tillägg vid Författningarna om lumpsamling. N:o 42, angående föreslagen förändring af Författningarne om grunderna för befordran till civile embeten och tjenster. N:o 44, i anledning af väckt motion att förekomma tjenste-accord. N:o 46, i anledning af väckt motion, att befordringar till embeten och tjenster icke måga hindra embets-verkens förändrade organisation. N:o 47, i anledning af väckt motion om iagttagelser vid utnämningar till Riddare-värdighet. N:o 48, om befordringsrätt för Läkare, som äro antagne för sjukvården inom mindre samhällen på landet. S. D. e. m. Remitterades till B inco-Utskottet ett anförande af Herr von Qvantenj Carl j om rättighet för större jordegare att erhålla lån i HandelsDisco nten. S. D. Återremitterades Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 10 Prot. TJtdr. d. 13 Juni tS/fo. 54 5 10 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 51, i anledning af väckt motion om upphörande af, eller rättelse i elen afgift, som erlägges till Commenclanten å Elfsborgs fästning af alla till och från Götheborg kommande fartyg. S. D. Föredrogos ånyo och bilollos Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets den 10 dennes på bordet lagda Betänkanden: N:o 49, i anledning af väckt motion om förbud för Judar att i sin tjenst städja Christna trosför vand ter. N:o 50, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl.
Utskottet, som haft tillfälle granska dessa förhållanden på nära håll, har derföre ansett som en pligt, att fästa It. St:rs upmärksamhet på det missbruk, som inom denna förvaltningsgren utöfvas, ty, fastän det endast gäller Statens skinn, så är det väl ej mer än tillbörligt, att Ständerna tillse, att individerna af detsamma ej skära allt för breda remmar. Det är på dessa grunder Utskrt föreslagit, att Ständerna måtte hos K. M. anhålla om en sådan förändring af nu gällande expropriationslag, att vid värdering af den mark, som för jernvägsanläggningar erfordras, det måtte tagas i betraktande icke blott den förlust, som derigenom tillskyndas jordegaren, utan äfven å andra sidan huruvida genom jernvägsanläggningen några fördelar upkomma för den fastighet, hvarifrån uplåtelsen sker. Jag anhåller om bifall å Utsk:ts Uthde. Hr von Kraemer, Anders Robert: Det är en gammal princip, att en rote består af två man, en öfveroch en underrotmästare; vare detta ett försvar för mitt upträdande. De motiver, Utsk:t till stöd för sitt förslag anfört, bevisa, enligt mitt förmenande, oriktigheten af det resultat, hvartill Utsk:t kommit. Utsk:t säger nemligen i motiveringen, att i anseende till de stora kostnader, hvartill jernvägsanläggningar i vårt land måste stiga, det vore billigt om de närmast kringboende i så måtto bidrogo till kostnaderna för deras anläggning, att vid värderingen af den mark etc. etc. Utsk:t antog således, till börja med, en princip för sitt tillvägagående, hvilken jag anser i allo riktig. Derefter i sjelfva beslutet anhåller Utskrt, att Ständerna måtte hos K. M:t framställa önskan om en sådan förändring i expropriationslagen, att vid värderingen af den mark, som för jernvägsanläggningar erfordras, måtte tagas i betraktande icke blott den förlust, som derigenom tillskyndas jordegaren, utan äfven å andra sidan, huruvida genom jernvägsanläggningen några fördelar upkomma för den fastighet, hvarifrån uplåtelsen sker.
Uti nästlidne dag väckt motion har Herr A. Engvall föreslagit att Rikets Ständer måtte bevilja ett belopp af 1,000,000 Riksdaler för påbörjande af en stambana, utgående från den under byggnad varande jernbana emellan Stockholm och Upsala, och sträckande sig genom Upland och Westmanland till Dalarne samt vidare i rigtning åt sjön Siljan, äfvensom att åt Kongl. Maj:t måtte öfverlemnas, att med ledning af vunnen utredning i tekniskt och ekonomiskt afseende, i öfrigt närmare bestämma de orter sagda bana lämpligen bör beröra. Uti hufvudsyftet af denna motion, som är att bringa till nytt lif den allt för länge hvilande frågan om jernvägsstambanornas utsträckande jemväl till Westmanland och Dalarne, instämmer jag på det lifligaste, öfvertygad att få provinser inom riket deraf äro i lika stort behof och i lika hög grad kunna underhålla trafiken. I samma mån som jag varmt intresserar mig för denna jernvägs byggande under möjligen kortaste tid, måste jag äfven anse det vara af största vigt att frågan får ett sådant uppslag att våra lifliga önskningar komma till praktiskt utförande; och i sådant afseende har jag fästat mig vid att, ehuru motionären föreslår att banan skall utsträckas från någon punkt på den under anläggning varande banan emellan Stockholm och Upsala, motiveringen i motionen antager 2:ne stambanor närmast norr om Mälaren. — Om äfven, hvilket är obestridligt, 2:ne dylika banor naturligtvis skulle i vida högre grad än blott en sådan gagna trafiken, kan jag dock icke för mig göra sannolikt att under nuvarande förhållanden och i det slägtets tid, som nu verkar, fråga på allvar kan uppstå om 2:ne dylika stambanor.
Af sådan anledning och då ifrågavarande bidrag vore för nämnda inrättnings bestånd, enligt dermed åsyftade ändamål, fortfarande oumbävligt samt merberörda lasarett, utom de lördelar detsamma, såsom sjukvårds-anstalt för Stockholms stad, medförde, jemväl vore, såsom en bildningsanstalt för yngre läkare, af väsendtlig nytta för staten, har E. K. M., med afseende tillika å nu rådande missförhållande emellan Stockholms stads inkomster och utgifter i allmänhet, föreslagit, att, utöfver de på åttonde hufvud titeln för Serafimer-lasarettet redan anvisade 5,500 r:dr, Rikets Ständer måtte för samma ändamål ytterligare bevilja ett anslag af 4,500 ridr, då statsverkets årliga bidrag till denna inrättning komme att uppgå till 10,000 ridr, hvaremot E. K. M. ansett billigt, att Stockholms stad bidroge med de 5,500 ridr, hvilka härefter skulle årligen erfordras till fyllnad i det förra anslaget å Finska tolagsmedlen. Då efter upphörande af den för varu-trafiken emellan Sverige och Finland tillförene medgifne tull-lindring, handelsrörelsen emellan dessa länder i högst väsendtlig mån aftagit, hvilket åter haft till följd en kännbar minskning i beloppet af de s. k. Finska tolagsmedlen, så och enär således Stock - Expeditions*Utskottets Förslag till und. Skrifvelse> N:o 2 Ja. 643 holms stad, utan eget förvållande, fått vidkännas en ansenlig minskning i det från statens sida staden tillförsäkrade bidrag till betäckande af kostnaderna för Serafim er-lasarettets underhåll, hafva Rikets Ständer ansett billigheten fordra, att denna förlust i någon del genom anslag af statsmedel godtgöres, hvartill skäl funnits desto heldre vara för handen, som Serafim er-lasarettet, oaktadt det öfvervägande största antalet af dervid intagne patienter utgöres af invånare i Stockholm, och staden följaktligen i första rummet af denna inrättnings tillvaro hemtar fördel, likväl derjemte utgör en af de förnämsta här i landet befintliga praktiska undervisnings-anstalter för läkarekonsten, och dess vidmakthållande i behörigt skick således är för det allmänna af synnerlig vigt.
Jag beder likväl blott att dervid få invända, att jag dä byggde detta förslag på kända grunder för den första kammarens organisation, eller på stånds - Den 28 Augusti. val. Nu deremot tror jag icke att denna princip kan vara väl tillämplig. Hvad som dock utgör en ännu större olikhet emellan detta förslag och det af mig dä framlagde, är att den garanti för frågornas behandling med sans, mognad, eftertanka och sakkännedom af ledamöterne i denna andre kammare, oell hvilken delta förslag säkerligen velat söka och sökt i en högre ålder och uti en större eontinuitet för ledamöternes i denna kammare verksamhet, är, i min tanke, icke blott upphäfvcn, utan kringgången på ett sätt, som jag ur ingen synpunkt kan gilla. Det är nemi. föreslaget, att uti nästan hvarje fråga, der de äldres, de erfarnares kammare skulle kunna anse det vara vådligt att antaga de förslag, som framställdes af den första kammaren, deras oberoende skulle undertryckas genom ett sammanträde med den första kammaren. Denna s. k. riksförsamling skulle då bestå af 175 ledamöter af den första kammaren och blott 75 af den andra, hvaraf en gifven följd blefve, att de förra dicterade lagen, och att det conservativa elementets återhållande kraft vore fullkomligt förlamadt. Hvarföre icke då så gerna öppet proclamera enkammarsystemet? Detta vore åtminstone ärligt spel. Ett politiskt misstag anser jag äfven vara begånget i den del af förslaget, som innehåller, att de som en gång varit invalde i den öfre kammaren, icke skulle kunna, då de derifrån utgå, åter inväljas i densamma vid nästföljande riksdag. Att detta misstag kunnat begås, får jag öppet tillstå förundrar mig högeligen; tyden erfarenheten, som historien gifver oss, bevisar allt det oriktiga och det farliga i ett sådant stadgande.
Nio a3. '9 aro i Rikets Ständers 'förrberörde underdåniga skrifvelse framställda', Så ■vidt nemligen desse yttranden antingen skilja sig ifrån Rikets Ständers ft förra Riksdagen fattade beslut, eller innefatta upplysningar om då outredda förhållanden; i hvilket afseende Utskotten få erinra, att den underdåniga skrifvelsen, hvad förhållandet dels med åtskilliga städers jord, sorn hittills varit från deltagande i Båtsmanshållet fri, dels med Köpingarne och devas innehafvande jord angar, är af följande innehåll: att, enligt Öfver-Ståthållarens femårsberättelse af den 29 'Augusti *828, borde den: jord, som dels inom, dels ock utom Stockholms nuvarande barriere i allmänhet vore i nummrerade tomter indelad, antagas till omkring 3o hemman, men att denna jord hittills icke‘med öfrige städers fundationseller donations-jord i Båtsmanshållet deltagit; att, innan den nya regleringen blefve till städerne Fahluns och Salas jord utsträckt, undersökas måtte i hvad mer eller mindre mon den förstnämnde stadens utegor äro till Soldathållet anslagne, likasom huruvida hinder för Sala stadsjords indelande till Båtsmanshåll kunde möta af det om Sala Silfververks bedrifvande afslutade contract; att, då af tillgängliga, handlingar icke kunnat utredas, när och på hvad sätt de staden Borås af ålder tillagde 3a t/?. mantal blifvit densamma frånskiljde, begärdes i underdånighet, att undersökning härom mätte varda anställd, och att Kongl. Maj:t., efter sig dervid företeende omständigheter, täcktes i Nåder pröfva och afgöra, huruvida staden Bords framdeles borde för beloppet af desse hemman eller blott för dess ännu beha line sex och ett åttondedels mantal stadsjord i ordinarie Båtsmanshållet deltaga; att;, enär orsakerne till städerne (Östersunds, Vaxholms och Marstrands hittills åtnjutna befrielse från allt deltagande i ordinarie Båtsmansliållet icke kunnat tillförlitligen inhemtas, framställdes den underdåniga anhållan, att undersökning jemväl i desse afseenden måtte ega rum; hvarefter på Kongl. Maj:ts Nådigste pröfning skulle ankomma, till hvad del desse städer borde i det blifvande förslaget till ny reglering upptagas; och alt, då flere af de inom Riket befintlige Köpingar, af hvilka endast Trelleborg hittills med städerne i Båtsmanshållet deltagit, i prydliga byggnader och deras invånares välmåga kunde jemföras med, om icke anses öfverträffa åtskillige af Rikets mindre städer, hade Rikets Ständer beBih. till R.
att, medelst en gemensam inlaga, som inom’ fjorton dagar efter auktionsförrättningen bör, med bifogande af auktionsprotokollet, ingifvas och särskilt upptaga hvad till återutförsel ämnadt är, å tullkammaren angifva bela det varuparti, som försåldt blifvit, och att belöpande afgifter för detsamma inom den i seglationsordningen föreskrifna tid inbetala, vid påföljd, som i sagda författning jemväl stadgas. §21. Den särskilta afgift, som utgår under benämning afgift till handelsoch sjöfartsfonden, uppbäres, jemte införselstullen, på sätt Wår nådiga kungörelse af den 19 Juni 1835 derom stadgar, eller WI finne skäl att framdeles i nåder förordna. § 22. Städernes tolag och andra dem på vissa varor beviljade afgifter uppbäras genom deras egen försorg och erläggas efter de för hvarje stad gällande föreskrifter. Varor, som i allmänhet äro fria från införselseller utförselstull, befrias jemväl från tolag vid inkommande eller utgående. Ull är från tolag fri äfven vid införsel. För nedannämnda varor, när de till riket införas, skall tolagen beräknas på sätt som följer, nemligen: för hampa tili en fjerdedel, för ankare och kettingar till hälften, för bleck och spik af koppar till fartygs förhydning tili en tredjedel, samt för segelduk till tre fjerdedelar af i allmänhet stadgadt belopp. För jern och koppar samt deraf tillverkade effekter må vid export tolag ej beräknas till högre belopp än utförselstullen. § 23. I afseende på Sveriges och Norriges inbördes handelsförhållanden länder till efterrättelse Wår den 24 Maj 1825 utfärdade nådiga förordning med de förändringar och tillägg, som sedermera blifvit i nåder beslutade och kungjorda. § 24.
En pojke stöflade genom tamburen, kom in i rummet, slängde mössa och böcker på bordet och började draga af sig sina hvita handskar. »Godqväll, flickor!» Berta nickade. Hon hade fått litet mera lif i blicken och böjde sig nu fram öfver bordet för att taga fast i mössan – en flat kadettmössa med skärm och ankare framme. – Hon strök handen längs den glatta svettremmen inuti – den kändes fuktig och luktade starkt af hår. Gossen satt midt för henne – benen utsträckta och långt skilda, kavajen med de blanka knapparne uppknäpt och händerna på knäna. Ett par stora, röda händer med korta, hvita naglar och starkt tecknade, breda fingerleder. Hufvudet sköt han fram, slapt nedsjunket mellan axlarne, och hakan körde han långt ut. »Hit med mössan, Berta! Sitter du icke och rifver sönder fodret, du.» Rösten var sträf, hes och i målbrottet. Han höjde den också bra mycket för att kunna öfverrösta musiken. På Berta gjorde emellertid befallningen intet intryck. Hon satt som förut – tanklös, och vred handen inne i mössan. – Hvad den kändes varm, och hvad den luktade starkt af hår! Pojken reste sig. Han var ond förut af någon okänd orsak – och så förargligt dumt hon kunde sitta och stirra. Låtsas som om hon icke hörde, Gu’ bevars! – Han skulle minsann lära henne. Han retade upp sig bara vid att se på henne. Den hvita handen med de utspända fingrarne, som långsamt gled omkring inne i det röda sidenfodret, irriterade honom. Han skulle minsann lära henne Med ens gick han bort och tog henne bakifrån i axlarna. Hon släppte mössan och vände sig om. »Erik!» skrek hon. »Vill du låta bli, elake pojke?» Pianot slamrade på. »Nej du, – när man icke lyder, så » »Lyda – dig? – Hon lade mycket stark tonvigt på det sista ordet. Ett bevis på hån och förakt för hans personliga värdighet, som ännu ytterligare retade honom. Han skakade henne duktigt. Så slet hon sig ifrån honom och störtade ut i den mörka tamburen, purpurröd i ansigtet och med gråten i halsen. Han efter.
Hörbergska Boktryckeriet, 1 8 5 0. R. betyder Remiss. B — Betänkande inkommit. U. — Utlåtande öfver återremiss inkommit, Å. — Återremiss. A. — Afgjordt. E. — Expedition. A. A.cademi-hemman, Lunds, angående bestämmande af minimioch maximi-belopp vid utredning deraf. III. B. 5. A. 84. IV. U. 373. A. 500. Academiska Jurisdiclionen, om upphäfvande deraf. Adelborg, Jakob, yttranden. lif. 236, 246. IV. 499. Adlerstråhle, Fredrik Ernst Lebrecht, yttranden VI. 199. VII. 153. Aflöning för den bos Riks-Stånden och Utskotten anställda betjening, angående förskotter derå. Se Statsutskottets Memorial N:o 8. — för Expeditions-Utskottets Cancelli-personal och vaktbetjening någon tid efter riksdagens slut, angående. IX. B. 601. A. 602. Aflöningssält för Presterskapet, angående förändrad regleriDg deraf m. m. Se Presterskapet. Afskrifning af Södertelje canalbolags skuld lill Rikets Ständer, utgörande 100,000 r:dr b:co, angående. I. 183. R. 184. IV. B. 53. A. 151. — af en del utaf det för Hallands län år 1846 beviljade undsättningsanslag, angående I. IV. A. 31. E. 174. — af ett framlidne Majoren J. Weinbergs sterbhusdelegare till gäldande ådömdl ersättningsbelopp för en vid Götheborgs artilleri ammunitionsförråd yppad balance, angående. I. R. 230. II. B. 243 A. 288. E.
Embetsmannen med en för hans utkomst någorlunda förslående pension. Jag tror ock att en författning vore nödig och nyttig, hvarigenom en viss tid stadgades, efter hvilken en Embetsman, som förmedelst sjuklighet eller andra förfall icke förrättat sin tjenst, borde lemna densamma. Denna tid kunde bestämmas till ett år, och Konungen äga rättighet att efter omståndigheterne förlänga densamma med ännu högst ett år, I Öfrigt torde det komma i Öfvervägande, att jag i afseende på Håradshöfdingarne ej yrkat någon annan pensionsrått, än den, sorn synes förenlig med en billig tillåmpl)jnS*. a^ redan gällande Pensions-författningar, I Den i* Julli c, nt, 553 afseende på LandsStaten förenar jag mig med Friherre Cederström. Friherre af Nordin, Carl Johan: Jag har endast begärt ordet för att yttra mig i anledning aF Friherre Cederströms anförande att LandlStaterne ej skulle vara upptagne i förslaget till Pensionslnråttningen. Förhållandet dr, att de verkligen deruti åro upptagne, med undantag af Landshöfdingarne, emedan de hafva högre Tromansvårdighet, och alla sådane åro i allmänhet uteslutne i denna reglering. Herr von Hauswolff t En vård Ledamot Herr Ehrenborg har redan förekommit mig och yttrat de tankar jag åmnade tillägga. Jag hoppas, att Ridderskapet och Adeln finner, det en PensionsReglering med afseende på en viss procent af lönen icke kan komma i fråga för Håradshöfdingarne, som icke hafva mera ån 75 Riksdalers lön på Stat, hvaremot deras årliga Bevillning ensamt uppgår till omkring joo Riksdaler , och aflöningen till dyrlegde skrifvare mångdubbelt Öfverstiger denna summa. Högloflige Ridderskapet och Adeln lärer då finna, att Håradshöfdingarne, i anseende till deras vigtiga Embete, böra komma i jemförelse med Assessorer, såsom Herr Ehrenborg föreslagit, eller åtminstone med deras likar i värdighet, nemligen Secreterare och AdvocatFiscaler i HofRåtterne.
Af ganska ringa betydenhet är deremot det fiske,'sorn idkas i Mälaren och andra insjöar; 5:o Tjärubränning i skogstrakterna sker väl, men icke ens lill fullt husbehof; 6:0 Körslor vid Dannemora grufvor samt öfriga bergverk och bruk skalla en ganska god inkomst åt allmogen i de deromkring belägna socknar. Äfvenså lemna vinlerforslingar af köpmansoch fabriksvaror från och till Norrland en betydlig förtjenst; 7:0 Kolning för Brukens behof är likaledes i Bergslagsorten en binäring af värde. Jagt och biskötsel idkas föga. Sjöfart sker med landlmanna-produkter på Mälaren till Stockholm m. m. och från Jernbrukens t\ lastageplatsen benämnda Ängskär, Löten, Snatrabodarne och Skutskär, med brukseffekter på Östersjön till hufvudsladen. På jordbruket i allmänhet och på åtskilliga i trakten idkade binäringar verkar bergsrörelsen ganska fördelaktigt och är af största vigt. De öfriga näringsgrenarne äro äfven naturliga för orten. På den fruktbara slättbyggden, der skog och sjö saknas, är invånarnes omtanka uteslutande rigtad ål åkerbruket och hvad dermed äger oskiljaktigt samband. Handeln å landet inskränker sig till afsättning af spannmål, bränn vin, några få ladugåidsprodukter och äfven foder, ehuru tillgången derå understiger det verkliga behofvet. Denna försäljning sker mest i Stockholm, Gefle och Westerås, i mån af dessa städers närbelägenhet till produktionsorten, men äfven till en ganska betydlig del i Upsala, som nu mera än förr befordrar afsättningen. Från de skogrika trakterne i det tillgränsande Westerås Län inköpa slättlandets bebyggare sina skogseffekfcer. Linnevaror inköpas mest på Distings-mai knaden här i staden. Landtmannen ser sig jemväl ofta tvingad, alt göra ännu vida längre vinterfärder med sin spannmål, för alt kunna någorlunda fördelaktigt afyttra den, hvaraf, äfvensom af de långa skogskörslorna, uppstår ett behof att begagna hästar, som är i öfrigt oförenligt med en väl inrättad ekonomi.
Nyfiken och förvånad såg hon tvenne herrar stiga ur: den förste var en liten karl om fyrtio år, med blåsvart skäggbotten på sin spetsiga haka, skarp krokig näsa, små bruna ögon och en toppig filthatt öfver sin kala panna; den andre tycktes vara mycket ung, hans mörkbruna krusiga hår var pudradt af dammet, och hans illa medfarna kläder tycktes hafva suttit på under en lång resa, men hans lifliga ögon voro så vackra och glada, att värdinnan, som ännu var tillräckligt ung, för att värdera vackra ögon, hastigt ryckte det brända och osande fläsket ifrån elden, satte sin mössa, som kommit på sned, till rätta framför en spegelbit på väggen, och gaf sitt varma och flottiga ansigte en snabb men kraftig polyr med den grofva handduken, som hängde vid dörren, och skyndade ut på trappan för att mottaga sina gäster. Den minste och äldste af de båda resande såg sig omkring med en trött och likgiltig blick och ruskade sedan på sig med en min af obehag, som antingen kunde härröra af resans besvärligheter eller af den föga tjusande utsigt, som de rödbruna kala ljunghedarne och de grå klipporna, hvilka utbredde sig framför byn ända till det blånande hafvet i fjerran, företedde. Hans kamrat deremot gick fram till den rödbrusiga, nigande värdinnan och frågade på mycket dålig engelska, om i hennes värdshus bodde någon resande herre, en utländing med namnet Astley Cameron. — Ja, min herre, — svarade hon alltjemt nigande, ehuru hon af allt hvad hon hörde endast igenkände namnet Cameron och gissade till det öfriga, under det hon förbindligt leende visade sina breda, hvita tänder ända upp till öronen. — Var då så artig min fru och för mig genast till honom och laga sedan tvenne rum i ordning åt oss och en god soupé, ty vi äro mycket hungriga! — fortfor den resande på tyska, ty hela hans engelska ordförråd tycktes redan med den första frågan vara uttömdt.