Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Slutligen ber jag få förklara, i anledn. af en värd talares yttranden, att då jag uttalar min mening efter min bästa öfvertygelse, så skola de omdömen qvitta mig lika, som man, utom Ståndet och tilläfventyrs i andra Stånd, kan tillåta sig. Det vore fegt, om R. o. Ad. någonsin för sina tankar eller sitt handlingssätt logo föreskrifter från de öfriga Stånden. Åtminstone kan jag aldrig instämma uti en sådan åsigt. Frih. Cederström, Thure: Sedan så många talare yttrat sig i ämnet, skall jag icke vara vidlyftig. Jag yrkar bifall till betänk., men anhåller att få upptaga en anmärkn. af Frih. Boye, som yttrade, att då man icke kan förekomma spel på utländska lotterier, borde man tillåta lotterispel i landet, emedan penningarna då icke gingo till utländningen. Jag får förklara, att jag, lika med Hr Frihtn , önskar att allt lotterispel vore förbjudet; men derföre att man äger ett ondt, skall man väl icke hafva ett ännu värre. Af två onda ting bör man välja det minsta. Jag anser vårt Nummer-lotteri sämre och farligare än de utländska lotterierna, emedan insatsen der är så stor, att den fattigare classen icke kan begagna utländska lotterierna. Jag instämmer i öfrigt med dem, hvilka icke anse det värdigt Staten att förskaffa sig inkomst genom lotterispel, eller andra min - D c 11 ag Juli f. m. 3oj dre moraliskt rikliga medel, och anhåller på dessa skäl om bifall till betänkandet. Frih. Nauckhoff: Äfven jag får förklara, att hvar. ken de otndömen, sorn kunna fällas uti andra Stånd eller i Utskrn eller i avisorna, någonsin skola förmå mig att handla i strid med min öfvertygelse. Jag hoppas ock, att den dag aldrig måtte randas, då dylika impulser komma att göra sig gällande inom detta Hus.
Angående den af Geyerska Arfvingarne sökta fria dispositionsrätt af Lägenheten Rörstrand. Rörande en Fyrbåks anläggning yid Söderarla. 1 * N:o 104. Rörande reglering till förbättring i Löne-vilkoren för Befälet vid Indel" ta Arméen, N^o 105. I anledning af Kongl. Majtts Nådiga proposition, angående StatsVerkets tillstånd och behof, i hvad densamma, rörer Rik?- Statens 7 HufvudTitel, N:o 106. Angående närmare bestamman^ de af den tid, inom hvilken hinder för lysning och ägtenskap böra anmälas och styrkas. Angående ändring uti 35 Ca'* pitlet 5 §• RättegångsBalken, N:o 108. Angående ändring uti 3 oclr 4 §§-ne af ati Capitlet RältegångsBalken, , 104® Den 2 % JuUi f. m N'o io(b Angående upphäfvände af Lumpsamlings-skyldigheien m. m, N o i»o, Angående indragning af Ilande» Fiscals-tjensterne i vissa Uäq N:o nn Angående omröstning Öfver Högste Domstolens ledamöter. Föredrogs a nyo och bifölls Statsoch BancoUtskottens den ax sistledne Junii un* der N:o 29 afgifne, samt den 28 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, an.* gående creditiv-anslagen för JernContoiret och. ManufacturUisconten, Företogs till pröfning Statsoch BancoUtskottens den 21 sistledne Junii under N:o 30 afgifne, samt den 28 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, angående en föreslagen Hypoteks Inrättning för fastighe? ters beläning. Friherre Wrangel, Henning:
S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde, den 20 sisth Maj f. m. på bordet lagda Betänkanden: N:o 93, i fråga om åtgärders vidtagande till förekommande af större eldskador inom städerna; N:o 94, i anledning af väckt motion om befrielse för Jönåkers härad i Södermanland från skyldigheten att hålla färja vid Qvarsebo; samt N:o 95, i anledning af väckt motion om beviljande af stapelrätt för staden Wadstena. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde, den 24 sisth Maj e. m. på bordet lagda, Utlåtanden: N:o 104, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående anslag af 12,000 R:dr till lindring i de kostnader Carlskrona stad, till följe af kolera-farsotens härjande derstädes nästlidet år, fått vidkännas; och N:o 105, i anledning af väckt motion om utbekommande af anmärknings-procent. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utskottets den 30 sisth Maj på bordet lagda Memorial N:o 117, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 54. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde, den 30 sisth Maj på bordet lagda, Utlåtanden: N:o 118, i anledning af väckt motion om komministers-bostället Torps befriande från rotering; N:o 119, i anledning af väckt motion om rättighet för kommunerne att till deras allmänna behof använda å pastorsoch komministers-boställen befintlig, men för boställena icke behöflig skog; N:o 120, i anledning af väckt motion, angående omarbetning af den för Rikets Ständers Revisorer af Statsverket nu gällande instruktion; N:o 121, i anledning af väckt motion, angående befrielse för komministers-bostället
Södre 9lctitforer lutb graitfPtttttgeit af 9åtf’3gä(b3s$ontoret3 tlllftdnb od) förmaltntitg, pafme SÖt, meb anmälan parom, t unberbåntg ffrtftoelfe ben 28 Saimar! tntichxiranbe år po3 Äcitgf. 9)iaj:t dnpdlllt, att bettna ^tiftvitftton måtte genom ttåbtg futtgikclfe tift allmän fättnebom mcbbelaS. §. 88. S ben orbittng 81 §. Öiegerutg^fyovmeit utftafar, paftue Stöt till 9ilfct8 näfta famiininträbanbc Stänber öfmerletnnat, att bcfluta om följanbe, af Stöårt Äonftttn Ide må utan ÖUletS StanbetS jdmtpdc Pllfma regeranbe g-urftc af utlänbff Stat; enligt $öttfHtutfon§4ttf!öttct§ Memorial 9hrt'8 7 ocp 73; 3:o Om ben ättbflng t 28 § 9degettng84yormcn, att till tijlfjct Peftälfnötgar må funna utnamnaS tcfaUuare af annan troslära, ätt ben fetta ebangcllffa; enligt ^onftltutlen84ttfföttet3 Memorial 9i;rl3 16, 27, 41 sdj 66; 68 9tll!åbag8sS3eflut 1860. Dm embring i 14 § 3 momentet 9tifSbagg Dm åttbring i 17 § 2 momentet 9ttf3bag3sDrbntngcn, angåenbe beftåtns titanbc af arfmobe för 33onbeftånbet3 £Hif3bag3
Ak bär medgifwa husbehofsbrännings-afgiften säsom Hypotheus, finner jag wara mycket - 1090 Den 21 Augusts. ket för tidigt, innan Riksens Stander öfwerenskommit och bestämt, huruwida den i lika egenskap bör fortfara, samt om sättet til dest utgörande, och sä lange desia wigtiga frägor ännu äro aldeles oafgjorde, sa lärer desi päräknande medföra en stags osäkerhet, men om et säkrare Hypotheus kan meddelas, som pä stadgade grunder kan inbringa det behöfliga Länet, sä sär jag den äran förklara, at jag finner ömarken billigt eller wärdigt, at nägön Medborgare blifwer fritagen frän Bewillnings-ffyldigheten och dä jag tror det wara mera 'politiskt at häldre locka egcnnyttan än at päräkna Patriotismen, sä anser jag för min del wara bättre, at för sädane stäende Län häldre medgifwa 8 procents Ränta med en därföre altid deltagande Bewillnings afgift, än at Räntan skulle beräknas til Sju Procent, utan Vewillnings förbindelse. Herr llrl ntrscböl ä, kaul, upläste följande Dictamen: At Riksens Högloft. Ständer förklarat Deras fasta och oförändrade föresats wara, til at försäkra Statens fordringsägare om upfyllande af Statens förbindelser, anser jag wid sakens betraktelse pä en rättskaffens sida, för mindel icke utgöra annan eller större säkerhet, för desie fordringsägare, än pen de förut ätminstone bordt kunna göra räkning uppä; ty et annat omdöme, angäende Contracter eller afhandlinqar, som emellan Riksdagarne stutas med Staten, skulle leda til et skadligt misstroende til Statens löfte» och förbindelser, samt säsom en följd deraf fordra den försigtighet pä en leveranteurs sida, at icke med den ena handen aflemna desi waror, vm icke han i samma stund finge uti den andra Den 2! Augusti. ro^ji handen emottaga betalningen derföre.
För att lyckas, när invändningar göras emot sakens riktighet, så säges i alla Stånd såsom här, att det ju må vara oss öppet att önska; att en högre vishet bedömmer om våra önskningar äro kloka, om de äro af beskaffenhet att kunna uppfyllas; och dermed anser man sig hafva samvetet fredadt från all förebråelse för det oförståndiga i hvad man begär. Jag åter är af den me - D c 11 g September f. m. ning, att mati borde, i egenskap af stånd, af lagstiftande makt, afhålla sig från all befattning med en fråga, som till sin natur är ett slags privat-angelägenhet, nemi. frågan huruvida en viss stapelstad i Riket skall få lika, eller större friheter, än andra åtnjuta. Jag tror äfven att Sländerne. i alla fall böra vara försigtige i sina lind. framställningar, på det att icke alltför mångå måtte såsom obefogade afslås, och detta åter föranleda mindre välbetänkta anmärka:r af Const.Utsk. och enskilda riksdagsmän mot Konungens rådgifvare. I afseende på sjelfva saken frågas: hvad nytta kan förslaget bringa åt ön Gottland? Hennes utförsel, bestående af trävaror, kalk och något fårkött, säd, kanske äfven rofvor, lära icke genom någon transitohandel komma att gälla utöfver hvad nu är förhållandet. Gottlands afsättning skulle då, med undantag måhända af färska födoämnen, icke blifva större, om det finnes en frihamn vid Slitö. Föidel för Gottland skulle således icke uppkomma på annat sätt, än att en stad möjligen uppstode vid Slitö, hvarest förtärdes något af de födoämnen jag nyss nämnde och förbrukades en del skogsalsler, såsom byggnadstimmer, ved m. m.; men om Slilös läge är så fördelaktigt, som de värde talarne påstått, så torde följden blifva att, i samma mån det befolkades, blefve Wisby tomt. Då har man icke åstadkommit annat, än att man förflyttat den enda stadens läge från vestra kusten till den östra.
Det har alltid förefallit mig besynnerligt, att på samma tid som Näringsfriheten hos oss varit inskränkt eiler åtminstone mycket försvårad, har Näringslösheten varit ansedd och behandlad såsom ett brott; att på samma tid som hvart yrke, hvar Stad, hvar Församling på Landet blifvit bildad till ett slutet Samfund, hvaruti man ej utan svårighet kunde få inträde, Personer vid äfventyr af frihetens förlust blifvit ålagde att skaffa sig ett sådant inträde; att den som i en ort, ett yrke, ett stånd blifvit genom omständigheterna försatt ur stånd att vara gagnelig för Staten och uppehålla sig sjelf, skiljd från alla utvägar att kunna på en annan ort, i ett annat yrke göra det, icke hatt annat val än att förblifva i sin uselhet, eller förlora friheten. Då Staten vill gora gällande sina rättigheter öfver den enskilta bör den ock emot honom hafva iagttagit sina pligter, Den Ståts-Inrättning som 3 66 Dett ii April. ålägger Individuen att ovilkorligen innom viss lid hafva valt Närings fång och deruti förskaf* fat sig sysselsättning, vid äfventyr att StatsMagten eljest bemägtigar sig hans valrätt, och bestämmer hans framtida sysselsättning , borde väl åtminstone lemna honom detta val fritt, och icke undandraga honom något tillfälle för användandet af hans arbetsflit. — Aldraminst synes stället för utöfningen af hans krafters fria bruk till enskilt och allmän nytta böra vara inskränkt. Äfven detta band på Näringsfliten har dock hittills varit lagdt. Serskildta Corporationer hafva ägt rättighet neka inträde innom sitt område, för Personer som kanske endast på det stället kunnat hafva sin utkomst, blott under förevändning, att en slik nödtorftig utkomst möjligen skulle kunna brista, och de få lof att underhållas af de öfrige innom Corporationen. — Denna Consideration måste man väl åtminstone komma ifrån, då man upphör att vilja inskränka välgörenheten, detta friaste yttrande af den ädlare Människo-naturen innom Classer och Districter.
Ty i öfrigt anser Utskottet icke samma skäl förefinnas för antagandet af särskilda ägodelningsdomare, som t. ex. föranledt tillsättande af särskilda brottmålsdomare. Det sednare bestod nemligen deri, att de ordinarie domrarne, antingen till följd af brottmålens mängd eller i anseende till det långa afståndet mellan de särskilda tingsställena, som vållade, att mycken tid förslösades på resor till urtima ting, icke medhunno att behörigen sköta öfriga till domare-embetet hörande göromål. Detsamma kan icke i allmänhet vara förhållandet i afseende på ägodelningsmålen, emedan dessa företrädesvis handläggas sommartiden, då mera ledig Bih. till R. St. Lagsami Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoltets Uttänkande 14. iiet från andra göromål vanligen inträffar, och deras behandling eljest kan till tiden bättre lämpas efter läglighet för domaren, än som är fallet med ransakningsmål, de der skola ovilkorligen företagas, äfven om domaren under den närmaste tiden är upptagen på långt afstånd från det ställe, der ransakningen måste försiggå. — Hvad åter angår vigten deraf, att fullt kompetente personer användas i befattningen med ägodelningsmål, har densamma redan från början varit insedd. I sammanhang med utfärdandet af Skiftesstadgan, hvilken i '18 Kap. 1 § innehåller, att ordförande i Ägodelningsrätt i allmänhet skall vara ordinarie domaren i orten, men att Kongl.
Riksdag beviljade anslag till anläggande af en Vattenledning till Carlskrona. T{U.-A.) ill StatsUtskottet hafva de respective RiksStånden remitteradt följande af K. M:t till R. St:r under den 29 sisth October aflåtne Nådiga Proposition : ”Sedan K. M:t vid sednast haline Riksmöte genom aflåten Nådig skrifvelse till R. St:rs Statsutskott, framställt angelägenheten och fördelarna af en vattenlednings anläggande till Carlskrona, för att bereda denna Stad, jemte dervarande Flotta, erforderlig tillgång å friskt vatten, hafva R. Sttr, efter tagen kännedom af de för denna anläggning uppgjorde Förslag, jemte alla öfrige till ärendet hörande handlingar, enligt underd. skrifvelse af den 1 December 1823, icke allenast till K. M:t öfverlemnat, att, efter den plan, som tjenligast kunde finnas, låta ifrågavarande vattenledning fullborda, utan ock för ändamålet anslagit 16,666 R:dr 32 sk. B:o årligen under fem år eller intill nästa Riksdag, hvilken summa skulle af Fullmägtige i RiksgäldsContoret genom StatsObligationer anskatfas och i förhållande till behofvet för det sätt, som för arbetets utförande kunde komma attafK. M:t antagas, till Förvaltningen af SjöÄrenderne utbetalas, emot serskild och speciel redovisning för användandet, hvilken borde underställas R. St:rs och deras Revisorers granskning; Betänkande n. 27 hvarjemte i öfrigt R, St:r beslutit, att detta anslag endast skulle användas till Materialiers anskaffande, och sjelfva arbetet, utan ersättning, genom ÖrlogsFlottans försorg verkställas; att Vattenledningens framtida underhållande borde af Flottan besörjas, samt att deremot de i5oo R:dr, som Carlskrona Stads Innevånare erbjudit sig att för denna underhållskostnad årligen utgifva, och för hvilkas erläggande serskild förbindelse borde affordras Staden, skulle till RiksgäldsContoret ingå.
Safven steg upp i trädens stammar och buskagens grenverk, en nybrygd saf, rusande som ett eldigt vin; och se — knopparne svällde och brusto, och, blekgula ännu som den unga cirkassiskans hud, sprungo de späda bladen fram ur svepet, bredde sig ut och färgades af klorofyllens lifsfärg i dagens ljus. Hammarbysjön låg ännu insvept i en lätt dimma, ett hälft genomskinligt flor, genom hvilket man skymtade reflexerna från det vaknande vattnets krusning. Just som de hunno fram till Barnängen, vände den stora staden ryggen och svängde ned öfver bron, blåste det upp en plötslig, nyckfull morgonbris, som i okynne ref dunstslöjan öfver vattnet i trasor och sopade dem undan bland litet gammal vass-stubb i ett hörn; och blixtrande till vid den klara morgonens åsyn låg vattnet blottadt inför deras fötter. De höga strändernas ljuslöfvade träd böjde sig fram och speglade sig deri; strandpiparen flög upp ur redet och gaf hals; och den svarta gamla väderqvarnen, hvars groteska profil återgafs i djupet, ruskade sakta på lederna i sina giktbrutna vingar, liksom ville den känna efter, om den icke ännu var nog ungdomlig att slå ett slag. (Forts.) » Hon är förtjusande söt, din vän! » med segelgarn, hvarvid öglor lemnas, så att korfven deri kan hänga, då den rökes. Sedan ingnidas korfvarne med litet salt och salpeter och läggas i ett passande kärl, der de få ligga i tre dagar och vändas hvarje dag, upptagas sedan och torkas med linne. Sedan bindas 3 1 4 träspjelor hårdt omkring hvarje korf, som sedan upphänges att rökas i kall rök, tills hvarje korf blir väl genomrökt. Spjelorna aftagas och medvursten är färdig att begagnas genast. Förvaras hängande i kallt rum. Carola. Helsovård. Under regnvädersdagar äro visserligen de dagliga promenaderna i det fria ej så angenäma som annars, men många damer anse dem rent ut skadliga och hålla sig derför konseqvent innestängda, då vädret ej är vackert.
I anledning af hvad en Värd Ledamot yttrat, att man borde antaga ifrågavarande tillägg för det de öf-' lige 3:ne Stånden förmodas redan hafva detsamma bifallit, får jag förklara, det jag just deraf hämtar skäl för tillstyrkande af frågans närmare granskning. Hade de öfrige 3.ne Stan - Den 14 Martil. 467 den ogillat Redactionen så hade det varit öfverg flödigt för Ridderskapet och Adeln att taga i närmare öfvervägande ett förslag, som genom ett enda Stånds ogillande är afgjordt till af» slag; men nu, då Ridderskapets och Adelns beslut kan bestämma frågans utgång, anser jag Ridderskapet och Adeln för sin del så mycket snarare böra noga pröfva denna fråga. För min enskilta del anser jag af flera skäl det föreslagna tillägget böra afslås. Så snart en ny Philosophisk Sect uppkommit, har densamma i al-' la tider i sin början ansetts för anstötlig mot den herrskande Religionen. Herr von Hauswolff, Carl Gustaf Reinhold: jag har med förundran hört, huruledes man uti åtskilliga frågor åberopar de andra Ståndens beslut, hvilka likväl, enligt min tanka, ingalunda böra kunna verka på Ridderskapets och Adelns öfvertygelse. Jag tror mig vara känd såsom den der hyser all möjlig vördnad för Religion och hoppas således att mitt yttrande ingalunda misstydes. Då Friherre Mannerheim redan upplyst att TryckfrihetsLagen stadgar tillräckeligt ansvar för ifrågavarande förbrytelser } då Grundlagarne icke utan högsta nödfall böra undergå förändringar; då den gamla Redactionen redan lemnar HofCancebersEmbetet rättighet att hvarje för allmän säkerhet vådelig Skrift indraga, och då sluteligen det i nya Re^ dactionen nyttjade ord anstötlig är så obestämdt, att man behöfver upplysning, om hvad dermed måste förstås 5 så anser jag mig, af alla dessa förenade anledningar, böra hemställa att den garn» 468 Dm i (.
Ar man så rädd om de brefskrifvandes penningar, att man icke vill låta dera betala så mycket sorn tillförene: så bör man äfven vara lika nogräknad, alt hvad, som skall betalas, af R. St:r utsattes. En af de väsendtligaste förbättringar, som, med den nya postinrättningen, införas, är, säger man, just dessa frimärken, men man bör dervid ihågkomma, hvad besvär dermed åtföljer. Frimärkena skola 4 gånger om året inventeras. Nu finnas 150 postkontor. Således förestå 600 inventeringar. Som postkontoren årligen ökas, så stiga de snart öfver 165, och 4 gånger detta tal gör att man på hvarje söcknedag får ungefärligen 2 inventeringar. Hvilket bråk, hvilket trassel. Under sådana omständigheter måste man i motsvarande förhållande aflöna de tjenstemän, som blottställas för dithörande besvär. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Den i förevande punkt föreslagna afgift af 1 »sk. för hvarje med frimärke icke försedt bref är en tillsats, som Utsk. gjort utöfver K. M:s Propos. Deri var någon sådan afgift icke ifrågasatt. Om än en sådan .afgift skall fastställas, anser jag icke nödigt, att den bestämmes såsom Gr. Lagerbjelke föreslagit. Denna afgift är enl. min åsigt icke mera af bevillnings-natur än afgiften för rättigheten att hålla bok med postmästare och sådant mera, hvilket aldrig förut ansetts tillhöra R. St:rs befogenhet. Men hvad angår denne afgift, måste jag fästa upmärksamheten derpå, att begagnande af frimärken icke medför mera besvär för Postförvaltarne än nlivande sättet för portots erläggande; ty dä de komma att emottaga bref, som icke äro försedde med frimärken, utan penningar erläggas, måste postförvaltarne såsom hittills väga brefven och emottaga penningarna samt derefter påsätta brefven frimärkena. Besväret med
Maj:t genom Nådigt Bref den 13 December berörde år, att, enär medlen derigenom skulle dragas från deras egenteliga bestämmelse, ansökningen ej kunde bifallas; men deremot förordnades medelst Kongl. Brefvet den 28 September 1836 att 297 R:dr 24 sk. af Fonden för Åby boställes uppbyggande finge användas till laga husens flyttning å Capitainsbostället Säfversta; i följd hvaraf berörde 297 R:dr 24 sk. jemväl i 1837 års Hufvudbok till detta ändamål från Åby byggnadsfond afskrifvits;; börande härvid den upplysning lemnäs, att hela Fonden utgjorde vid 1837 års slut blott 2,489 R:dr 1 sk. 3 r:st. och att ofvan högstberörde' Kongl. Bref af den 13 December 1834 innehåller att till Åby boställes återuppbyggande erfordrades, enligt kostnadsförslag af den 7 Juli 1833,. en summa af 4,074 R:dr 24 sk. s r:st. Banco. Då emedlertid sistberörde två Kongl. Bref, af samma Föredragande contrasignerade, äro> emot hvarannan stridande, samt genom nämnde, disposition ifråga - varande 297 R:dr 2-t sk. dragits till annat ändamål än det dermed ursprungligen afsedda, få Revisorerne sådant anmärka. I afseende på den af 1837 års Revisorer omförmälte f. d. Herr Landshöfdingen Grefve Gyldenstolpes skuld till Militise-Boställs-Cassan, få Revisorerne meddela, att åren 1836 och 1837 afbetalningar derå blifvit verkslälda till |:del om året, så att vid 1837 års slut den återstående skulden utgjorde 663 R:dr 16 sk. Banco.
Det var ock en länk i en kedja, som utbröts — en kraft uti en organism, som borttogs; och sådant sker aldrig utan att sammanhanget rubbas, utan att det liela störes. Rättigheten för part, som vunnit, att erhålla verkställighet å Underrätts dom, utan afseende å deremot erlagdt vad, utgör icke ett nog verksamt band på trätlystnaden, om man deri finge söka en af anledningarne till måls fullföljd i Hofrätterne. Men, om än begäret att tillfredsställa denna lystnad en och annan gång Yore hufvudmotivet, torde dock kunna antagas att den högre domstolens pröfning i allmänhet påkallas af önskan att vinna visshet om hvad rätt är. Hos ett folk, hvilket från urminnes tid blifvit vandt att mot orättvisa och förtryck finna en tillflykt hos domaren, hvilket inför honom städse sjelft kunnat uppträda och kämpa för det rätta, måste känslan derför ock i hög grad vara utbildad; och det är i denna känsla, denna lefvande uppfattning af rättvisan, som man företrädesvis torde böra söka orsaken dertill att Hofrätterne, att öfverdomrarne af rättsökande anlitas i högre grad än förhållandet var, då de, utan att anlita dessa domstolar, kunde vinna en ytterligare pröfning af deras tvister. Värdet af det föremål, hvarom tvistas, ingår här mindre i beräkning; och derför kunde det af 1734 års lagstiftare stadgade vilkor för rätt att i tvistemål påkalla Hofrätts pröfning eiler att saken ej skulle understiga en viss summa, ej eller bibehållas, då den instans indrogs, hos hvilken parter kunde erhålla den ytterligare pröfningen. Men genom borttagandet af delta vilkor undanföll en bom emot Hofrätternes öfverhopande; och denna omständighet har i betydlig mån bidragit till de ökade göromålen.
IM först sknll Etlcr tidning Ilslodkoniwa n&amp;ot vcrkligt god1 och kunna tolcrcras af sllräl män som qrinnor: hrilkct h ' i ju bör vara nngclYgnm om, s 1 IYngc vi miin ännu egn fullmakt sasom jordens * * * * * O Sc sid. 47 i detim häfte. ' L ' lllnmodl Xi har ju itunu blott sett rart profniimnier. Smicker ingir icke i Dagnys progrim. herrar. Och Sr det min fnllkomlign ahcnygel~e. att qvinnin ingalunda tal alt sniickrrs m e n (ty hon ilr ju det svagare ktirilctl. utan att pi simma gäng ifven p8minn.r om sina pliger och alven R sinn fel pipek.de J. Y. a a. 6 Fr&amp; Dagnr till .En uorm van of vdtluisa i afla rihtnin,wr-. Eden b d, hvilket i r a k ord intygnr sanningen af dc missförh3.llandcn frdn qvinnans arbeumnrknnd, som franigå i f si naturen Syrtcrsi uppsats i h g n p första nr och som meddelar liknrhde förbfllmden af ilnnu sorgligme arr, kom oss till handa dngcn efter redan Dagny utrilnde sitt pmfnnmmer, och n r ors siilundr ett kiln fartbud af det intresse Uagny hnr att vänta frän dc arbelandc qrinnornna rtinner. isyster. bar begagnat vill starka uttryck: men de fakir S i uppgifvcr styrka bcfogcnhctcn af hennes klagomLl. I nilrts nr sknll Ungny med er tillktelse meddela det faktiska af brehet. innehall. - Frbn Dugny till E. K tipsale För Edert brcf inck. Idun Stockholm, Gernandli Boktr.-JJttlob.