Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Där inne vardt oron så stor, att kvinnorna begynte spänna hästarna för trossvagnarna, men tsarinnan själf, en långväxt dam på några och tjugu år, med hög barm, hvit panna och stark färg på kinderna, stod ännu bland sina förbandremsor och vattenflaskor nästan högmodigt lugn ute hos de sårade. Under tiden samlades generalerna kring den svenske konungens bår, som gick ej långt från Östgöta infanteriregemente och nedsattes bredvid ett kärr. Här befalldes halt, och en flock begynte redan under hattaftagande och djupa bugningar att gratulera hans majestät och önska vidare progress. Medan lakejen Hultman silade vatten och samlade det i en silfverbägare, sade konungen: – Generalmajor Roos har blifvit kringränd, och fältmarskalken har därför hejdat de andra tropparna, men Lagercrona och Sparren äro tillbakaskickade att skaffa Roosen fram, och lär han snart komma hit. Alltså blef arméen där något stående, men snart anlände Sparren, öfversprutad af blodstänk, och relaterade, att han ej kunnat komma igenom för fiendens öfvermakt. Trupperna marscherade nu en lång stund fram och åter, utan att officerarna visste, hvart de skulle föra dem, och under den förspillda tiden hämtade ryssarna nytt mod. Då satte sig Lewenhaupt plötsligt i rörelse och tågade till den skogssträckning, där Creutz’ skvadroner hade satt sig, och uppställde där fotfolket i linie mot fienden. Ingen visste hvarifrån befallningen härom utdelats, och utom sig af vrede galopperade fältmarskalken fram till konungens bår, som gick bredvid gardet. – Är det ers majestät, som befallt Lewenhaupt med fotfolket ställa sig upp mot fienden? Den vanvördiga tonen gjorde konungen häpen, och som i ljuset från en plötsligt öppnad blindlykta såg han hur trött och kallt till och med hans närmsta gunstlingar i ringen stirrade på honom. – Nej, – svarade han dröjande, men blef blossande röd, och alla förstodo, att han ljög. Då slocknade hos den ursinnigt rasande fältmarskalken hvar sista glimt af vördnad och tro.
Palmstjerna afgifvit, och att jag dervid alldeles ej har någon tanke på att den summa, som förut utgått i. lånerörelsen, skulle blifva densamma beta - Den 17 Juni. gen; aldraheldst som jag, med åtanka på huru tiderna nu se ut, med mycket skäl befarar, att alla da summor, hvilka banken har att i låneväg utgifva, säkerligen komma att i allmänna rörelsen väl behöfvas. n o Frih. Palmstjerna: I anledn. af Hr Åkermans yttrande far jag säga, att jag visst ej hade vid detta tillfälle föreslagit R. o. Ad. att göra det af mig nu yrkade anmodande till BankoUlsk., om det ej, uti nämnda Utsk:s förevar, betänk. N:o 60 i afseende på 2:dra morn. af 73:dje punkten, blifvit af Utsk. yttradt: ”att för närvar, några medel, utöfver det föreslagna beloppet af 1,850,000 r:dr, icke äro i och för kassa-kreditivrörelseu disponible,” etc.; ty om detta hade af R. o. Ad. blifvit bifallet, sä hade sedermera de ifrägavar. 500,000 r:dr ej vidare kunnat komma i fråga alt i lånerörelse fä af enskilde personer användas. Men som denna fråga bör stå öppen, i fall medlen komma att finnas; så anser jag nödvändigt vara, att göra denna erinran. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att Frih. Palmstjernas förslag, såsom Hr Landtm, numera uppfattat detsamma, innehöll alt BankoUlsk. skulle anmodas, att, för den händelse att R. o. Ad:s beslut om fastighetslånefondens bibehållande vid nu stadgadt kapitalbelopp, kommer att blifva R. St:s, inkomma med förslag huru den derigenom disponibla summan af 500,000 r:dr, må i annan väg för Bankens lånerörelse användas; hvarjemte Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle detta Frih. Palmstjernas förslag Ropades ja.
Tänk dig, vad som är än rysligare, en själamördare, en förförare, som, insatt till vårdare av ett välartat och lovande barn, fördärvar dess natur, utvecklar dess onda anlag, nedstörtar det i sinnlighetens dy och slutligen ser sin skyddsling omkomma däri. Tänk dig honom väckt till inseende av sin gärnings ryslighet. Då följer en ånger, som ingen filosofisk tanke kan avvända från förtvivlan och evigt fördärv. Tarvas ej för dem den fulla vissheten om en personlig förlossare, som även för deras skull, för att även deras synder skola förlåtas, burit Guds vrede och lagens förbannelse? Det steg, Hermione, som leder från din tro till min, är således steget från tanken till den levande verkligheten, från den slöjade sanningen till den avslöjade och uppenbarade. Samtalet fortfor länge i denna riktning. Det var icke första gången Teodoros talade med Hermione om kristendomen. Han hade länge gripit varje tillfälle, som yppade sig därtill, och sådana tillbjödo sig många, ty Teodoros var, ehuru kristian och präst, en nästan daglig gäst i Krysanteus' hus. Det hade emellan dem båda uppstått en vänskap, som, grundad på ömsesidig aktning, icke stördes av olika trosmeningar. Dessa hade icke hindrat Teodoros att bjuda sin hjälp åt Krysanteus, när han i enlighet med kejsarens avsikter började inrätta fattighus och sjukhus i Aten och övriga städer i Akaja. Teodoros syntes icke fråga efter sina trosfränders omdöme i detta avseende; han vart ärkehedningens ivrigaste medhjälpare i allt vad han ansåg gott och nyttigt, och bar med lugn de tillvitelser för kätteri och avfall, som kristianerna allmänt gjorde honom. Han besökte de nyinrättade skolorna och tvekade ej att infinna sig i filosofernas föreläsningssalar, där han dock för mången var en besvärlig gäst, ty han inskränkte sig icke till att höra, utan uppsteg själv i sin ordning på talarestolen till försvar för den kristna läran, förvånande de bildade åhörarne med åsynen av en kristen präst, som lugnt lyssnade till motståndarnes tankar och varmt men fridsamt utvecklade sina egna. Även till Akademia gick han ofta för att offentligt tvista med Krysanteus och hans lärjungar.
Lill bergsmans-egendomarnes öfverlålande till ståndspersoner; och då ägarne af bruk för stångjernssmide allt mer och mer inse behofvet af egen tack jerns-tillgång, som sätter dem i tillfälle alt icke allenast lemna sin produkt till lägsta pris, utan äfven till en bestämd och likartad qvalitet, hvilket allt är omöjligt med ett köpe-tackjern, upphandladt på sätt som nu sker, så förete sig alla anledningar att bergsmans-ståndet med tiden kommer här i provinsen att försvinna. Stängoch ärnnesjerns-smidetj hvaruppå nu mera någon åtskillnad icke göres, idkas inom Länet vid 242 härdar, hvarförutan 22 härdar, med ett smides-belopp af 10,900 Sk#, äro inom provinsen privilegierade, men för hvilka anstånd med uppbyggandet blifvit på längre eller kortare tid af Eders Kongl. Maj:t i Nåder beviljad. Da privilegierade stångoch ämnesjerns-smidet och det tillverkade så beskaffade jernet utgjorde här i Länet Femårs-berättelse Jr. Wermlands Lätt. 3 18 Privilegierade Smides-beloppet, Hammarskatten inberäknad. Uppgifven Stungoch Ämnesjernstillverkning. SkU. M. u. sm. Tillverkningen bar sålunda under berörde år blifvit oafbrutet ökad, ända dertill att den det sista året utgjorde 28,470 Sk# mer än det första, hvilket ägt rum, oaktadt stångjernet sedan 1839 alltjemt fallit i pris och afsättningen blifvit med hvarje är trögare. Understundom bar man hort påstås att större frihet i jernhandteringen erfordrades för dess framgång och utveckling; men då inom loppet af 20 år det privilegierade smidet i provinsen blifvit ökadt med omkring 45,000 Sk#, fördelta på dels nja verk, dels -—-delar af de gamla verkstäderna, och nu åter klagan förspöi jes deröfver att smides-pi ivitegierna så lätt vunnits, torde man icke meri skäl kunna säga, att bandteringen bindande stadgar vållat det bekymmersamma tillstånd, hvari den befinner sig.
Men fritt må man säga den sanningen, som aldrig kan bestridas, att det var ytterligen hardt mot enskilda Medborgare, när deras på god tro emottagne RiksgäldsMynt förJ vandlades år 1800 till 50 procents lägre valeur. Ett exempel, som bevisar huru farligt det är att blanda Riksskuld med Mynt. Det kan icke lätt förklaras hvarför de Ministrar, som den tiden ägde Monarkens förtroende, valde denna utväg; men det är otvifiaktigt ätt följderne blifvit ganska tunf^ för nationen. Riksskulden, som kriget vållade, och som är oskiljaktig merendels från alla krig, hade på långt när icke blifvit så känbar, om den fått vara hvad den var, enkel skuld, och gäldas genom Bevillning. Ofta har jag hört omtalas att dessa oredor skulle kunna hjelpas, genom en gynnande HandelsconJ junctur; men aldrig har jag kunnat röna i erfarenheten mindsta skymt deraf att Sveriges Sjöhandel utfallit till Sveriges båtnad. Icke ens visar sig denna skymt i Riks-historien från de äldsta tiderna. Detta Ländet har varit i största välståndet under det 634 Den 16 Maj. tidehvarf då utlänningar hitförde sina Öf . T, verflödsvaror och återtogo Rikets Exporter. Detta tyckes också höra till sakens natur. Der Sjöhandel kan vara nyttig, der måste läget vara sådant att Landets Köpmän kunna med vighet hämta alla fremmande nado. ners varor, och lika lätt föra dem till andra nationer, rundt om Jordklotet. England och Holland, jemte en del af Frankrike, Italien och Tyskland hafva detta Läge. England i synnerhet, som nu mera dominerar alla haf, känner förmonerna till hela sin vidd af en omätlig Handel.
Det låga priset framkallade utom all fråga speculationen, och Herrar Broms i Örebro återförde snart, genom sine uppköp, prisen lill ett stigande, och Rågen 84 Den 17 December f. m. gäller nn på Örebro Torg lika med föilidet år vid samma lid. Jag kan för egen del omöjligt godkänna Motionairens slutsats* alt Statens mellankomst är enda correctivet emot de stora fluctuationerne i spanmålsprisen. Jag trot’, i strid med Motionairens tankar, att det alltid blifver en olycklig tillställning för ett Land, om dess inre handel med den förnämsta varan, som är spanmålen, skall fotas på Statens mellankomst, så väl i anseende till uppköp sorn försäljning. Om vi förslagsvis antaga, att hvarje Hemman tinder goda Ar skulle till Staten emot det af Motionaireii föreslagna minimipris få afyttra 20 tunnor säd, så gjorde detta, för våra 6’o,ooo Hemman 1,200,000 tunnor säd om året, och således blott inom 3:ne år 3,600,000 tunnor säd, som skulle fordra ett penningeanslag af minst 18 millioner R:dr B :co. Jag motser allt för väl* att Motionairens mening icke är, att Sveriges alla Hemman skulle på en gång blifva uti tillfälle, att på sådant sätt begagna den allmänna afsättningsutvägen; men jag hemställer från min sida åter, huruvida den af Motionairen föreslagna begränsningen af en Magazinsinrättning, inom Magazinsutrymmet kan leda till något billigt resultat. Ben 17 Dtecembcr f, tn. 85 Följden utaf ett sådant stadgande skulle onekligen blifva den, att de till Magazinerne närmast boende skulle få till det utsätta ' minimi-priset försälja all sin spanmål, och de mera långväga blifva tvungne, ätt sedan Magazinerne ej längre kunde emottaga någon spanmål. försälja till det naturliga pris, sorn i ali handel uppkommer, endast och allenast genom Varumängdens förhållande till efterfrågan.
Alberts lätta ekipering icke hade undgått, hade knappt förut trott sig böra benämna honom «herre,» och han hade kört temligen makligt, under den förmodan att drickspenningarne skulle bli efter ekiperingen, men adertonskillingen lät ett nytt ljus uppgå för honom, och han fann, att det ej allenast var en «hederlig herre,» utan till och med en baron. Albert log. Alexis bad en dräng, som hade något att syssla vid stallet, att bära opp Alberts kappsäck på hans rum, som var iordningsatt i en flygelbyggnad, och de båda vännerna följdes åt dit. Drängen sade till en piga att bära dit ljus, det kom, och snart var Alberts kappsäck öppnad och han i ordning att låta presentera sig. Hastigt hade underrättelsen om den nye lärmästarens ankomst spridt sig inom familjen, och då pigan berättat, att han var så vacker och hygglig, spändes flickornas nyfikenhet. Celestine sprang upp från pianot, Nanna kastade ifrån sig sin söm, och sjelfva öfversten upphörde för ett ögonblick med sin patience. Blott öfverstinnan fortsatte lika lungt sin strumpstickning, och föreställde sin omgifning, hur mycken brist på takt det skulle förråda, att visa det man gjorde affär af en sådan bagatell. Hvar och en återtog sin plats och sysselsättning, och blott då och då, när någon gick i dörren, smögo flickorna dit en blick. Ändtligen var det Albert, som kom, åtföljd af Alexis, hvilken presenterade honom. Öfversten skulle, gubevars, öppna konversationen och bedja Albert vara välkommen, men ifrån detta bestyr befriades han snart af öfverstinnan, som sade Albert en komplimang i allmänna ordalag öfver hans talang, hoppades att han skulle komma att trifvas, och att hennes flickor skulle rätt flitigt profitera af tillfället att få begagna hans undervisning. Albert afhörde detta med skyldig uppmärksamhet och tålamod, lade bort sin hatt, och tog en thekopp, som Nanna med en liten gest inbjöd honom att taga på bordet.
Dessa skodon tillverkas i Finland till billigt pris och af så god beskaffenhet, att något dermed jemförligt icke inom landet åstadkommes; och den med fiskeri sig närande skärgårdsallmogen kan icke undvara dessa sjöstöflor, men tvingas, genom den, nu lill 1 R:dr paret stadgade, höga tull-sats, att på oloflig väg fylla sitt behof. Endast ett par blef nemligen år 1852 införtulladt. Herr Hjerta har ock i sin motion tillstyrkt, att införsels-tullen måtte å sistnämnde artikel nedsättas lill 24 sk. paret. Med godkännande af detta förslag och i öfrigt förnyande hvad Bevillnings-Utskottet vid sistlidne riksdag angående artikeln skomakare-arheten tillstyrkte, hemställer Utskottet, alt Rikets Ständer mätte godkänna den redaktion och de tullsatser bilagde taxe-förslag för artikeln Skomakare-arbeten innehåller. I stället för den nu å »Slöjdevaror, eller Fabriks-, Handtverkerisamt Manufak-S/ö/dcraror. tur-varor, i taxan ej nämnde» till 33jprocent stadgade värde-tull, hemställer Utskottet, att Slöjdevaror må förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå; samt att endast i de fall, der detta ej kan bestämdt urskiljas, värde-förtullning må varda bibehållen, dock med nedsättning af införselstullen till 25 procent. Kongl. Maj:l har föreslagit nedsättning i införsels-tullen å Smör från 1 R:dr 16 sk. Smör. till 1 R:dr pr lisp.; hvaremot Herrar Hjerta och Schwan samt Riksdags-fullmäktigpn J. Nilsson yrkat tullens nedsättning, Herr Hjerta till 24 sk. och de öfrige lill 32 sk. pr lisp.
StalS-Uttkottet kan icke neka , att ju Lesia anmärkningar , ärminostone hwad Len senare angär / icke äco utan all grund. Mn hwad Len första omständigheten beträffar Den 27 Januarlk. 1077 sak, 13 har Utskottet ansett Statens Obligationer med 5 procent pä 50 Riksdaler blifwa r allmän» na rörelsen bade begärligare 06) mera rörlige än e-skildas, och att om 6 procent som är högsta lagliga ränta ställe ä dessa Ooligatloner utfästa, skulle bet möjUigen meosöra ben obehagliga rubb» ning i enskildas pennmge transaktioner och didra» ga alt hösa den gängbara ranian. - Widkommande ater den sednare anmärknmgen; sä ar den witzerijgen grundad och äger sill kigtigdet; men Stats. Urskotter har härofwan upp» gisMir det skäl hwarsöre Inrikes Län borde föredragas Bankens ytterligare »Mande, nemligen till förekommande af Banko Sedel, stockens w:da< re tillökande, hwiiker Utskottet tror wara as wida betydligare följder för Rikets och Bankens Credit an widtagandrt as det sörcflagne Zäne-Sv» stemer. Lyckas icke detta, är det Mjd sinion för Staten, att Bankens tiltftänd kan medgiswa, att biträda med de erforderliga förskotter. Akt nedsätta räntan 8 AnnuiketsLänen kill 6 procent kan UrstoNet icke tillstyrka, och det uppä de skäl Utstotietv Betänkande af den 14 ÄUgustt cch 9 Sipremder sistledne omförmäla; men om det kan lättar? befordra framgången af dtsse Läneförslag, att räntan betalas hwarje halst är; sä hat Utskottet deremot icke något ott ermdra.» Om Riksens Högloft. Ständer täckas bifalla, hwad Unkotlet fälundaE föreslagit; sä lara Riksens Högloft. Ständer täckas finna nödwänvigheten deraf, att , pä säll Utskottets Veränkan Ridd. och Ad.
Öm ytterligare förökad Cancellie-Betjening. X anseende till mängden och beskaffenheten af de Stats-Utskottet tillhörande ärender, finner Utskottet sig behöfva begagna 3:ne Cancellister, utom de förut antagne 3:ne, sedan göromålen blifvit öfverhopande och behofvet af denna tillökning gifvet, såvida Expeditionerne ej skola blifva fördröjde, heldst tryckningen af Stats-Utskottets utlåtanden med Bilagor, innan de i RiksStånden uppläsas, icke kan verkställas med den skyndsamhet, som vinnes genom utskrifning af ett exemplar till hvarje Stånd jemte Expeditions-Utskottet, hvarföre Riksens Höglofl. Ständer lära tillåta Utskottet att de erforderlige ytterligare 2:ne Cancellister nu mera antaga, och hvarigenom antalet likväl ej blifver större än vid förra Riksdagar. Stockholm d. 22 Febr. 1823. Siats-Utskottets Anborn d. 26 Fehr. 1823. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss på Landshöfdingens i Skaraborgs Län underdåniga hemställan onj Vakt vid Lands-Cancelliet och Lands-Contoiret, till säkerhet för contante Medel och Handlingar.
Kostnaden för Elablisscmenternas underhäll till deras mångfaldiga hus och byggnader, hvartill äfven hörer Dockor, Kruthus, Kaserner, Kyrkor, Broar, Kajer, Stängsel och Duc d’Alber, m. m., Varfshamnarnes uppmuddring och Muddcrverkens underhållande, Kronans gatuandelars underhåll samt nödiga dragare för de mångfaldiga körslorne, s ammanlagdl beräknadt att ärligen uppgå till cirka. Kostnaden för underhåll af Lastdragarefartyg, mindre ängoch seglande transportfartyg samt båtar, alla expeditioner med desamma samt för öfrigt allt hvad som ingår i allmänna underhållet, såsom fartygens dockningar, förhalningar, tillsyn och renhållning, m. m.; approximativt beräknadt att uppgå till „ „ 172,971: 1-1. 3:o. Kostnaden för: underhåll af manskap i och för Elablisscmenternas bevakning, af de s. k. Stuguvakter, Roddare, m. m., hvilken sammanlagda kostnad blifvit beräknad alt ungefärligen uppgå till , i, „ 107,489: lö. 4:o. Afgift till Skeppsholms Kyrkokassa ... „ „ 300: — 5:o. Aflöning åt Flottans Extra och Expeklans-stat „ „ 4,595: 50. 6:o. Åtskilliga utgifter för andra tillfälliga, här ej uppräknade behof, såsom t. ex. krigsammunition, m. m., som förslagsvis upplages till , „ „ 28,449: 26. 485,073 70 I)å denna summa dragés från ofvanstående för Flottans underhåll och nybyggnad efter nya föreslagna staten beräknade summa, kommer resten, utgörande Rall’ R:mt 400,000 — alt blifva del belopp, som af ordinarie statsanslaget finnes för egentliga krigsfartygs-materielcns underhåll och nybyggnad att tillgå. STOCKHOLM, tryckt Iros Isaac Marcus, 1856. Bil. M 5 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Alla dörrar stå öppna, alla rum, trappor och förstugor äro fyllda af tysta, ängsliga människor, långt ute på gården stå de i täta flockar. Då öfversten slutat, höjer kaptenskan rösten och säger: »Om här finnas några kavaljerer inne, så ber jag dem gå härifrån. Det är mig svårt att se dem, då jag sitter vid min mans dödsläger.» Utan ett ord vidare stiger då öfversten upp och går. Så göra ock Gösta Berling och några andra kavaljerer, som följt kapten Lennart. Folket viker skyggt åt sidan för den lilla skaran af förödmjukade män. Då de äro borta, säger kaptenskan: »Vill någon af dem, som sett min man under denna tid, säga mig, hvar han uppehållit sig, och hvad han sysslat med?» Så börja de då därinne att bära vittnesbörd om kapten Lennart inför hans hustru, som misskänt honom och i stränghet förhärdat sitt hjärta för honom. Nu ljuder det åter, de gamla hymnernas språk. Män tala, som aldrig läst annan bok än bibeln. På bildspråk ur Jobs bok, med ordvändningar från patriarkernas dagar, tala de om Guds vandringsman, som gick omkring och hjälpte folket. Det varar länge, innan de fått tala ut. Medan skymningen kommer och kvällen, stå de kvar och tala; en efter annan träder fram och förtäljer om honom inför hans hustru, som ej velat höra hans namn nämnas. Där finnas de, som kunna tala om, hur han funnit dem på sjuksängen och botat dem. Där äro vilda slagskämpar, som han tamt. Där äro bedröfvade, som han upprättat, försupne, som han tvungit till nykterhet. Hvar och en, som varit stadd i outhärdlig nöd, hade sändt bud på Guds vandringsman, och han hade förmått hjälpa, åtminstone hade han förmått väcka hopp och tro. Hela kvällen ljuder hymnernas språk inne i sjukrummet. Ute på gårdarna stå de täta hoparna och vänta på slutet. De veta, hvad som försiggår därinne: det, som säges högt vid dödsbädden, hviskas från man till man därute. Den, som har något att säga, tränger sig sakta fram. »Det är en, som kan vittna,» säger man och lämnar honom rum.
Och Herr Profcsioren Doctor sulksöijde den anmärkning som i Högwördlge Prest-^Ständet wtö granskning af Ulsrolrels förra Project n!I BeWitnitngs-Förordning dlifwit gjord emot Compronnsi » Vewillningömäl. Llx proiocollo L. O. tnAMLII. transsumt af Prokocollek, hällit uti Riksens Högiochge Sränders BewllinmgöUtskott den z r S. D — Uoolästes ett af Vcwillnings'Utskottets Ordförande Herr Capitaine Lteurenanttn mm. Grefwe Oo ^ Osrsiic. ssnttettgen författadl och hit mglfwit Utlätande, lodande joni följer: "Biand de orsaker som mäst bidraga ti! Allmänhetens wanmagt och fattigdom, kan med möckel stal räknas tiden och fältet till Krons - Uppbördens wcrkstäilande." "Att hösten är berti!! den mäst olämpliga, lär ef tarfwa »vidlyftig bewisnmg, enär man erindrar sig de^ mängfaitdiga behof, hwilka .för Landtman och Stadsbo, dä liksom hopa sig och oundwikelizen mäste fylkas för den tstikommandc härda årstiden. Krono. Utlagorne, den af aila dlvgasie nt Zift - Dcn 5 Ianuarit. gisten, mäste dä utgå, och Landtmannrn, hwars hufwudsakligaste product ar läd, som hcn nvögaS vnwända lii! a>la utgifter, blir derigenom twinaaS akt genast och till underpris sälja af dea nyst inbärgade grödan Och barifräa torde man kill större delen sä räkna upphoswet tili den onvannamnde wanmagten och fattigdomen. Men detta onda ar e> allt. Landrmanneilö lidande ökaS genom hans vsönnöaenhet att pä en gäng bestrida alla sina ul-> gtsttr och sylla oehofwen.
Maj detta år utgjorde endast 29,754 r:dr 22 sk. 4 rst. banko, samt enär det icke vore rådligt att medtaga hela denna domkyrkokassans kapitaltillgång för ifrågavarande byggnadsföretag, emedan, oberäknade möjligen inträffande oförutsedda omständigheter, som skulle kunna kräfva några betydligare utgifter, domkyrkan äfven har sig ålagdt att bygga och underhålla biskopshuset i Wexiö, med dervarande rum för domkapitlets sessioner, notarii-expeditionen, med mera, Eders Kongl. Maj:t måtte läckas genom nådig framställning till Rikets Ständer bereda Wexiö domkyrka ett lån af 25,000 r:dr banko, till en början under några år ränfetrill och sedan mot en årlig inbetalning af 5 procent utaf lånets ursprungliga belopp, af hvilken årliga inbetalning en del skulle utgöra ränta, beräknad till 3 procent, och det öfriga kapitalafbetalning, hvarigenom domkyrkokassan småningom skulle kunna återbetala hela lånet medelst egna tillgångar och den årliga inkomsten af bänkhyror, som församlingen förklarat sig villig att erlägga. Vid de af Eders Kongl. Maj;ts befallningshafvande och biskopen i underdånighet omförmälda förhållanden anser jag mig böra i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Majit täcktes hos Rikets Ständer i nåder föreslå, alt ett lån al 25,000 r:dr må af statsmedlen för ofvanberörde ändamål och på de vilkor, Eders Kongl. Majits befallningshafvande och biskopen föreslagit, domkyrkan i Wexiö beviljas. Härtill behagade Kongl. Majit, jemlikt äfven Statsrådets öfrige ledamölers underdåniga tillstyrkande, lemna nådigt bifall. 4olo Direktionen för instilutum clinicum i Lund och dermed förenade Malmöhus läns lasarett, kurhus och barnbördshus, har i underdånighet fästat Eders Kongl. Majits uppmärksamhet å otillräckligheten af dessa bildningsoch sjuk vårdsanstalter, både för de unge läkarnes fullkomligare undervisning genom en vidsträcktare klinik och för länets samt akademiens behof af läkarevård för deras sjuka.