Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Läns undsättuingsskulder med spanmål in natura. E. K. M., som, genom Nådiga Bref åf den 4 0'tet. och i5 Nov. 1862 samt den 23 Januarii 1833, medgifvit undsättningstagarne i nämnde Län, atfc med spanmål in natura få göra afbetalningar å deras skulder, i följd af rS3o och 183r årens missväxter, efter följande pris, nemligen: för Råg 8 R:dr, för Korn 6 R;dr 32 sk. och för Blandkorn 4 R:dr 32 sk. Banco tunnan, under förklarande tillika, att på Rikets Ständers pröfning borde ankomma, huruvida en sålunda verkställd leverering finge anses för slutlig betalning af vederbörandes undsättningsskulder, äfven i den händelse, att försäljningen eller dispositionen af spanmålen, till lägre pris, skulle förorsaka förlust för Staten, har nu till Rikets Ständer öfverlemnät, huruvida den leverering af säd in natura, i liqvid om undsällningsskulder i Skaraborgs Län, som sålunda egt ram, skall anses såsom slutlig betalning, eller om undsättningstagarne, som af det medgifna liqvidationssättet sig begagna, bör åligga, att serskildt godtgöra den förlust, Expediiiotts-UIbkolUts Förslag till und. Skrifvelse N-o 2/3. 389: som vid skeende utredning kan finnas hafva, genom samma liqvidationsaätt, för Credit!v-fonden uppkommit. Efter hvad E. K. M:s Nådiga Proposition vidare innehåller, har ifrågavarande liqvidationssätt åsyftat, att genom rättighet för undsättningstagarne, att på en gång liqvidera deras skulder med spanmål in natura, förekomma tillgångarnes förskingring, utan omtanka för godtgörande af Statens fordringar; hvadan, och då E. K.
Vid uppgörandet af förslaget till 1841 års bevillningsstadga uteslöts derur den i föregående bevillningsförfattmngar intagna föreskriften för Häradshöfdingarne att, till ledning vid taxeringsförrättmngarna, i början af hvarje år aflemna förteckningar å de hemman och lägenheter, som under nästföregångna år blifvit till uppbud anmälda, samt uppgifva beloppet af de för dem betingade köpeskillingar. I stället för det dittills gällande stadgandet, att vid skiljaktighet i taxeringsmännens meningar skulle, då rösterna vore lika, den mening gälla, som lände till förmån för slaten, stadgades i 1841 års bevillningsförordning, att vid dylikt fall den mening skulle gälla, som lände till den skallskyldiges förmån. Beträffande särskildt de inom städerna föreskrifna taxeringar, meddelades deremot i samma bevillningsförordning det ännu gällande stadgandet, att de skattskyldiges uppgifter skulle med strängaste rättvisa granskas samt alla nödiga upplysningar för sådant ändamål noggrant sökas, och utskeppningen, importen, skeppsfarten, afstämphngen, handelsrörelsen m. m. tagas i betraktande, och att allt delta jemte en synbart yppigare lefnadskostnad borde vid bedömandet af inkomsternas belopp tjena taxeringsmännen till vägledning. Genom sistnämnda bevillningsförfattning ökades antalet af Pröfningskomitéernas ledamöter från 15 till 20. 62 1845 års bevillningsförordning. 1848 års bevillningsförordning.
Hagbygrundet, 1 „ Tyle grundet, och 1 Pdarpsref; uppgående den för dessa sjömärkens uppförande beräknade ungefärliga kostnaden till 16,525 R:dr och, med upptagen fyllnads-summa 1,675 R:dr, 18,000 R:dr, varande alltså detta sednare förslags hela kostnads-summa 598,000 R:dr Riksmynt, hvaribland de årliga utgifterna för underhåll, lyshållning och aflöning m. m., uppförde till 55,000 R:dr, icke äro inbegripna. Öfver dessa hegge af Lots-direktören uppgjorda alternativa förslag har Förvaltningen af Sjö-ärendena blifvit hörd och uti afgifvet underdånigt utlåtande, bland annat, yttrat, att då det förra af dessa förslag omfattade arbeten och åtgärder, föranledande till så stora både verkställighetsoch årliga underhålls-kostnader, att anslag dertill svårligen kunde påräknas, ansåge Förvaltningen detsamma icke kunna ifrågakomma till utförande och blef fördenskull utaf berörde embets-myndighet. emnadt utan närmare skärskådande; att, beträffande åter det sednare eller andra Statssamt Allm. Besvoch Ekon.-Ulsk. Utlåtande N:o 15. 13 förslaget, ,så ehuru det ej allenast vore önskvärdt, utan äfven måhända möjligt, att nödiga medel till alla sistberörde arbetens utförande kunde beredas, ansåge likväl Förvaltningen, att endast de nödvändigaste först borde ifrågakomma, och hvartill otvifvelaktig! kunde räknas inrättande af föreslagna fyrar å Bjurö och Bierno klubb, hvarjemte
Så gick trolofningen för sig med all den ceremoni, som ett så lysande tillfälle kräfde, och på aftonen var det galataffel i stora spegelsalen, vid hvilken musikanter spelade på särskildt därför rest estrad. Ensamt Ulrich-Theodor var tyst och sorgsen, där han satt under tronhimmeln och kände Richissas blick hvila på sig. Det var något inne i hans hjärta, han kunde icke beskrifva hvad, som tärde honom, och han drog sig till minnes en berättelse, hans höge fader brukade berätta från den dag, då han smordes till konung efter Ulrich-Theodors högtsalig herr morfar, Frans-Ulrich – att kronan känts så tung, att han hvarken kunnat glädjas eller tänka. Det samma tyckte sig Ulrich-Theodor nu känna. Det var såsom han införts en dräkt så tung, att han ej förmådde bära den. Men när efter taffeln dansen skulle begynna, hörde han en stämma som hviskade: »bellissimo principe – che piacere di ballare con lui», och när han vände sig om såg han, att dessa ord kommo från en synnerligen skön dam. Hon såg ut som ömhetens fé själf. Ehuru ej stor och rätt spenslig, var hennes växt af fint behag. Hennes anletsdrag hade en finhet och en liflighet utan like, ögonen lyste af eld, kvickhet och innerlighet, och de svarta lockarna förhöjde glansen af hennes hy, hvilken utan konstens hjälp hade en beundransvärd rodnad. Det var savojiske ambassadören Buoncompagnis gemål. När Ulrich-Theodor dansat den första kontradansen med prinsessan Richissa, gick han fram till markisinnan, och med en oemotståndlig blick sade han: »Prinsessan Richissa har uppmanat mig att dansa med den vackraste damen vid sitt hof, tillåter ni därför, markisinna?» »Då är ers höghet olydig emot prinsessans befallningar, som vänder sig till min ringhet.» »Nej, fru markisinna. Prinsessan har allt för godt omdöme för att kunna mena någon annan än den dam, som Venus själf med hemlig afund skulle anse som sin syster.» Ulrich-Theodor förde henne vid handen ut till danssalen, men från tronhimmeln såg
Utsk. skulle sålunda hafva kunnat upplysa Stånden, al t genom Infall till nu ifrågavar. anslag, samt af anslaget till exei cis-sqvadronerua, hade vunnits den fördel , ali i stället för att medium al öfningsdagar linder loppet af 6 år utgjort för cavalleriet 28 dagar per man,och vid infanteriet i3 dagar perman, då alla extra-commenderingar, såsom corporalskolor och insti uctionsliataljoner iuberäknas, eljest vid infanteriet endast 10 dagar per man ; så skulle hädanefter de indelta trupperna erhålla — enl. uppgjord plan, i hvilken älven någon indragning af rotenummer är upptagen — alla cavallen-, infanterioch jägare-regtten 14 dagars befälsmöte hvarje år; alla cavalh ri-regrten, sqvadronsmöten i 8 dagar hvarje år; alla cavalleri-regiten , exercissqvadroner lika sorn hittills; alla infanterioch jägare-reg:ten, instruclions-compagnier af q dagars längd hvarlannat år, hvarjemte alla cavallen-, artillerioch infanteri-reg:ten — således alla reg:ten med undantag af deni i de norra länen — skulle, enl. fastställd lur, hvart fjerde år deltaga uti större samfällda öfningar af 17 dagars längd, och slutligen skulle alla de cavallen , infanteri-och jägnre-regtlen, hvilka ej nu - Den '2 5 November e. m 315 der arel vore lill sådana samfällda öfningar beordrade, erhålla 17 dygns regttsm te i hemorten. På grund af föi ; 5;,u nde, oell med betygande af min särskilda tacksamhet lill dem bland reservanterna , som insett vigten af, oell förordat de af K. M. på extra-stat begärda anslagen för instructions-compagnier och indelta antimens öfriga vapenöfning»!', vågar jag ej allenast tillstyrka dessa anslags beviljande till de af K
Till stöd för den under diskussionerna härom yrkade rättighet till kapital-rabatts medgifvande genast vid upplåningens början, har dessutom hufvudsakligen anförts: att då den föreslagna 4-procent-räntan betydligt understege den vanliga räntefoten inom landet, vore det, om Staten verkligen ville erhålla de medel, hvilkas upplåning Beslutats, nödvändigt bevilja långifvarne kapital-rabatt. På samma gång som medgifvandet häraf beredde de sednare en fördel, uppkomme derigenom äfven för den förra eller Staten, likasom för allmänna rörelsen, liera väsendtliga förmåner. Staten kunde nemligen på detta sätt undanrödja eller åtminstone förminska de vanliga olägenheterna af utlottningseller uppsägnings-operationerna, hvilka eljest icke skulle kunna undvikas. När obligationernas pris i allmänna rörelsen vore lägre än deras nominalvärde (stöde under pari), kunde desamma af Staten uppköpas utan förlust och kanske mången gång med verklig vinst; hvarigenom också Statens skuld följaktligen blefve småningom minskad. —• Till huru stort belopp åter kapital-rabatt borde få medgifvas, vore dock svårt att på förhand bestämma; och någon ovilkorlig föreskrift derom, att lån icke skulle få upptagas annorlunda än med rabatt å det förskrifna kapitalet borde ingalunda meddelas, helst penningar, äfven utan en sådan förmån, möjligtvis kunde erhållas. I betraktande af de förhållanden, som härvid borde afses, syntes det derföre mest ändamålsenligt, att Fullmäktige i Riksgälds-kontoret finge sig upp - Slals-Utskottels Ullålande, JYi 340. 7 draget att lämpa sitt förfaringssätt och sina tillgöranden uti ifrågavarande hänseende efter penninge-tillgången och andra härvid förekommande omständigheter.
Då detta sednare stadgande, hvarigenom förste bokhållaren sättes till kontrollant öfver Bruksförvaltarens åtgöranden, icke allenast ställer dessa personer i ett förhållande till hvarandra, som synes mindre lämpligt, utan äfven från Ofverstyreisens sida utmärker ett misstroende till förvaltaren, hvilket icke bör, aldra minst i föreskrifter om förvaltningen, förefinnas, anse Revisorerne sig böra hemställa, att sista punkten uti 34 § måtte från instruktionen uteslutas. § 89. Vid besök i Bruks-skolan befanns den dertill upplåtna lokal bruksskolan. vara ljus och väl underhållen samt för beliofvet tillräcklig. Af skolans matrikel upplystes, att något öfver 40 lärjungar voro för denna lästermin inskrifne, af hvilka dock endast omkring 30 funnos vid tillfället närvarande, hvaremot de öfrige, enligt uppgift, sysselsattes på det s. k. galleriet, eller brukets torkvindar. Läraren klagade deröfver, att sällan något barn vistades i skolan längre än tills det hunnit 12 års ålder, hvarigenom ock det kunskapsmått, som der kunde meddelas, blef mera inskränkt än sorn vederborde. Undervisningen pågår 5 dagar i veckan och 6 timmar hvarje dag. Vid anstäldt förhör i de flesta undervisningsämnena med de närvarande barnen, gåfvo dessa i allmänhet nöjaktiga svar på de till dem ställda frågor, och ådagalade läraren både undervisningsskicklighet och god method. § 90. I skolsalen förvaras ett lån-bibliothek för arbetarne, hvilket brukets Lintillkoimnit hufvudsakligen genom gåfvor af tjenstemän vid Bruket. bM'othekDet får af Brukspersonalen begagnas mot en årsafgift af 1 R:dr för äldre personer och 50 öre för barn; och utvisade räkenskapen, att dylik afgift blifvit af omkring 30 personer erlagd. Det innehöll åtskilliga goda böcker, men äfven några, som för ändamålet syntes vara mera skadliga än gagneliga. Om af Bruks-kassan ett årligt bidrag af omkring 50 R.dr Runt lemnades till detta biblioBevnererne» Birätt, ang. Bankoverket. 12 BirätttUena tryckning. Ansvarighet ftir sifferuppgifterna.
I anledning häraf får jag hemställa, om icke Ridderskapet och A» deln behagade såsom en ny gärd af Ridderskapets och Adelns^undeidåniga vördnad för D t n 57 November f. mi Hennes Majit Drottningens höga Person, väl instämma i det Hedervärda Bonde-Ståndets fattade Beslut, att Rikets Ständer borde till Kongl. Majit framföra Deras underdåniga önskan, att Hennes Majit Drottningens höga Kröning må, etter uråldrigt bruk, för sig gå ; men de rvid tillika både af pligt och förtroende jjåkallade, till Kongl. Majits egen Nådiga pröfning och godtfinnande i underdånighet öfverlemna, alt dertill utsätta den tid Kongl. Majit kunde finna lämpeligast; samt alt de öfrige Riks-Stånden måtte inbjudas att uti ett sådant beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena; äfvensom, i händelse af deras instämmande deri, ExpeditionsUtskottet kunde anmodas, att uppsätta den underdåniga skrifvelse härom, som genom en stor Deputation borde till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnas. Härå torde jag få utbedja mig Herr Grefvens och Landt-Marskalkens Proposition, Herr von Heyne, Georg: Jag har ej något att tillägga hvad Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt yttrat, utan anhåller blott, att få med honom mig förena. Herr Grefven och Landt-Mars kalk en gjorde Proposition till bifall å Ha ns Excellence Herr Grefve af Wetterstedts ofvanberörde hemställan, hvilken proposition med Ja besvarades. Den ! 7 N o v e in be r f, m, 613 Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskatken föreslog, det Ridderskapels och Adelns nu fattade Beslut mätte genast genom en Deputation de öfrige Riks-Stånden meddelas. Bifölls. Företogs till pröfning
Då k o n u n g e n såsom följd af influensa ännu besväras af benägenhet för luftrörskatarr, är han af sin läkare ifrigt tillrådd att under ett par vårmånader vistas i södern, hvarför han ämnar omkring den 1 mars afresa m e d Biarritz s o m närmaste mål. H a n torde inemot midten af maj månad vara att återförvänta. R l S K O P I N N A N R O D H E har af eforus förordnats till inspektris vid en af folkskolestyrelsen i Gö- teborg för innevarande år anordnad undervisningskurs i huslig e k o n o m i för folkskollärarinnor. Nya listor inströmma emellertid ännu alltjämt. 7 — I D U N 1899. HYLIN &amp; &amp; FABRIKSAKTIEBOLAC KONGL. T T U N G L. T E A T E R N. Det förnyade uppförandet af, &gt;Valkyrian&gt;. sistlidne abonnementsafton fick ökadt intresse, därigenom att hr Elmblad för första gången på svenska språket utförde Hundings parti. H r E. har s o m bekant flere gånger utfört partiet vid festspelen i Bayreuth o c h därför fått de amplaste loford. Man måste o c k medgifva, att en konstnärligare tolkning af den väldige k ä m p e n Hundings visserligen ej långa, m e n karaktäristiska parti näppeligen låter tänka sig. Och så fru Gulbranson s o m Brunnhilde 1 Tvänne Bayreuthkonstnärer af så framstående slag på vår operascen — minsann, det är ej hvardagsmat d e t! Om någonsin borde väl publiken v i d dylika ytterst sällsynta tillfällen vara fulltalig. Så har dock ej n u varit fallet; m e n man får väl äfven här skylla på — influensan. D e s o m infunno sig till dessa representationer hafva däremot i fulla drag kunnat njuta af den högtid, s o m beredts dem, ej blott g e n o m de båda n u nämnda konstnärernas prestationer, utan g e n o m föreställningarna i deras helhet, ty det har öfver d e m hvilat en anda af bättre förståelse o c h djupare intresse än förut.
Utom Qvarntullen och de afgifter, som, till fyllnad i surrogatet för Uandttulls-inkom* sten, särskildt på Stadens innevånare intaxeras, består hela Uppbörden här i Staden af Riksens Ständers Allmanna Bevillning, hvilken inflyter till Riksens Ständers Riksgälds - Contoir, som deraf tilldelar Stats-Contoiret hvad till fyllnad i dess behof erfordras, men ibland hvilka behof alls ingen utgift till Stockholms Stads Mantals» Commissarier är påräknad. Vid så fatta omständigheter, kan Stats Bé» redningen icke eller i Underdånighet tillstyrka att Stats-Verket må betungas med någon aflöning i och för dessa Tjenstemän. Jägna och magtpåliggande göromål fordra dock ä att de nödvändigt böra förses med derefter lämpade skäliga löner; och Stats-Beredningen anser hvad dertill erfordras höra till första Classen af Stadens enskilta utgifter. Biksens Ständer, som vid sist öfverståndne Urtima Biksdag funno, att tillämpningen af deras åtagna Bevillning m. m. gjorde en förbättrad och vida grannlagare och arbetsammare Mantalsoch Skattskrifnings-methode nödvändig, beviljade derföre en half procent af Bevillningens belopp till hvarjehanda expence-utgifter i och för taxeringarne samt äfven någon förbättring i Uöne-vilkoren i synnerhet åt de Tjenstemän, som hade befattning med Mantalsoch Skattskrifningen. Denna afgift innefattar, efter Sta.ts,Beredningens underdåniga tanka, allt hvad af Statens medel, i dessa afseenden kan bestås , och synesjkunna ingå till Stadens Cassa, såsom något understöd till de löner åt Mantals-Commissarierna, som Staden åligger att bestrida och Eders Kongl. Maj:t nu i Nåder lärer täckas bestämma; men som Herr Grefven och Öfver-Ståthållaren om Mantalsskrifningen och Stadens Uppbörds-Verk vidtagit anstalter och författningar, som, enligt hvad Stats-Beredningen i här ofvan haft
OeconomieA tskottens Betunkanden: g Prot. Utdr. d. 4 Julii i834. N:o 3, i anledning af väckt fråga, örn bestämmande af arfvode till Nämndemän för verkställde kallelser i brottmål,• Afslogs. N:o 4, i anledning af väckte motioner, om upphäfvande af förbud mot svedjande på sandmo samt bergaktig och stenbunden mark; Bifölls. N:o 5, i anledning af väckt fråga, om reclamalion af förrymde gäldenärer; Bifölls. N:o 7, i anledning af väckt fråga, 0111 utarbetande af förslag lill allmän Coinmunaloch Municipal-författning; Bi (olls. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos Stats-ltsjkottets Utlåtanden.* N;o 107, i anledning af Friherre Löwenskjölds, Salomon, remitterade motion, rörande förlags-låne-iättighet för nya Bolaget för Skånska Stenkolsverket vid Höganäs; N:o 158, i anledning af Herr J. TVccrns motion, om inställande af vidare utgifning af Riksgälds-Sedlar samt upphörande af Deposilions-räkningarne vid Riksgälds-Contorets Sadelverk; K:o i5f>, öfver en af Herr C, Olbers väckt motion, om .ett låne-undcrstöd till staden Marstrand; ]NT:o 160, öfver Riksdags-Fulltnägtigen Lars Larssonl från Fdfsborgs
Dä i längre rider, äfwen wid innervarande Riksdag, den önffan biismit wäckt, att Jordbruket ffulle erhälla en Discont sond, hryars medförande nytta blefwe oberäknelig, i betraktande gf wär mnckna ödeliggande cultivabla jord, men beklaqUigen inga medel äro att dertill ansta, sä kunde likwist öfwerffotte! as denna afgift bliswa med ciden kill detta nyttiga ändamål anwändt, om Den 4 December. sor om Riksens Högloft. Ständer finna för godt förordna, plt finnman i Riksens Sländers Banque inlätteS i sädant ändamål, och hwarom wi,h instundande lagtima Riksdag närmare kunde regleras. Brännvinsbränningen bleswe da i dubbelt.afseende för jordbruket inom Fäderneslandet wälgörande. Högwälberne Herr Grefmen och Landt Marskalken sann Högloft. RiddeNlkapet och Adeln lärer - pröfwa akl den delen as mitt ödmjuka anjörande, som rörer Bewillningen med hwad dermed har sammanhang ffall lii! deria Utskott återremitteras; men hwad som rörer rillwcrknings rättigheten lärer, i afseende att detta ämne blifwir as Oeconomie Utskottet omarbetadt, nu böra af Ridderskapet och Adeln afgöras och stadgas. I följe deraf har jag ä'wen trott mig Åligga att ödmjukast till Ridderlkapet och AdelnS uplysta pröfning med anledning af UtjkottelS ingifne förslag framställa ett annat i enlighet med 1800 ärs Författning, hwilken wiherligcn äsyftat Jordbrukets fördel och befordran, med afseende ä sä wäl Spannemäls consumtion, som bränwinS tillgängen och b?s hofwel, Pcojecf. Till grunderne för BränwinS bränningen. 1:0 Pä
Rdr 96 öre, för plafondtaflans nedoch upphissande jemte restauration 2,221 Rdr 56 öre, samt för varmledningen 18,403 Rdr 19 öre. I fråga om den del af nyssberörde kostnader, som erfordrats för gaslysningen, hade Ridd. o. Adeln redan, genom bifall till Riddarhus-Utskottets vid förra Riksdagen afgifna utlåtande N:e 21, godkänt, att Direktionen vid den nu ingångna Riksdagen skulle göra framställning om ersättning från Statsverket af utgifterna i den mån ändamålet kunde anses åvägabragt för Ridd. o. Adelns behof under Riksdag, i likhet med hvad som egt rum i afseende på kostnaden för anbringande af gaslysning i de 3:ne öfriga Riks-Ståndens Kanslioch Sessions-rum; och då jemväl inredning och möblering i sistnämnde rum blifvit bekostade genom statsmedel, ansåg Direktionen åtminstone största Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 7. 11 delen af kostnaderna för ej allenast varmledningen, utan ock inredning och reparation samt möblering i Riddarhus-salen och Sekreta Utskotts-rummen, kunna och böra anses vara af beskaffenhet, att böra ersättas af statsmedel; i följd hvaraf det vore Direktionens afsigt, att, så snart kostnads-räkningarne kunna bringas i fullständigt skick, öfverlemna deri del deraf, som efter Direktionens åsigt obestridligen är att hänföra till Riksdags-kostnader, till Hr Landtmarskalken, på det han måtte derför reqvirera ersättning af statsmedel. Med tillkännagifvande, att Riddarhus-Direktionen uti ett den 12 dennes afgifvet, till Höglofl. Ridd. o. Adeln stklldt, Memorial, dels meddelat närmare och mera specifika uppgifter å kostnaderna för ofvan om förmälda reparationer, dels afgifvit förslag angående ersättning från statsmedel för en del af nämnde kostnader, förbehåller sig Utskottet att uti särskildt Memorial härom få afgifva sitt utlåtande, men anser sig för närvarande böra vitsorda, att enligt Hvad Höglofl.
StalsUtsk:s upmärksamhet derpå, att den sålunda bestämda vedergällning ingalunda varit svarande mot det besvär och ansvar, som äro förenade med ombesörjandet af den mängd större och mindre liqvider å en sammanräknad summa af 2 å 300,000 R:dr B:ko, hvilka af Riksdagen föranledas, äfvensom deras behöriga bokförande och redovisning, och att nämnde vedergällning icke ens utgör tillräcklig ersättning för möjliga missräkningar vid liqviderne; men, det oaktadt, har dock icke någon förhöjning blifvit beviljad i de för ofvannämnfle updrag anslagna belopp. Vid sådant förhållande få Fnllm:ge hos Höglofl. Utsk. hemställa, att den vedergällning, som förut för berörde updrag varit beviljad, måtte för innevar:de Riksdag varda förhöjd, hvavid Fullm:ge, som för sin del finna lämpligast, att ersättningen bestämmes i förhållande till Riksdagens längd, ansett sig böra föreslå, tillsammans för begge ofvannämndé tjenstemän, ett arfvode af 65 R:dr 32 sk. Banko i hvarje månad att dem emellan fördelas, efter Fullm:ges framdeles skeende pröfning. I fråga om tiden för detta arfvodes beräknande, hafva Fullmige, med afseende derå, att utbetalningen af Riksdagskostnaderne egenteligen börjat först i slutet af sistlidne månad, hvaremot befaltmn dermed, äfvensom med redovisningens afgifvande och räkningars granskande kommer att fortfara någon tid efter Riksdagens uphöraude, ansett sig böra hemställa, på grund af hvad för åtskilliga andra befattningar af enahanda anledning varit medgifvet, att arfvodet må beviljas från och med början af innevarande månad till och med utgången af månaden näst efter den, då Riksdagen slutas.” Denna skrifvelse föranledde likväl icke någon förändring i det, i och för den Riksdagen för ifrågavar:de ändamål anslagna belopp. Efter hvad som synes af StatsUtsk:s nu föredragne Betänk.