Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Filial* Disconterne, beslöts tillika att dertill ei> forderlige medel skulle af Banken förskjutas. Af detta förskott återstod vid slutet af J827 R:dr 1,429,312:6. 11. Under år 1828 hag summan pkats till något öfver j,43o,ooo R:dr; hvilken summa, för att jemna Riks* gälds r Coniord s hela skuld till Banken t man här förslagsvis antagit till Riksdaler 1,430,147: 3!• 9* 38) Beloppet af denna fordran nedi sattes, genom en 1826 verkstäld inbetalning f till den bär uppförda jemna summa. 39) Vid 1818 års Riksdag beviljades pil årligt Creditiv af 1,000,000 R:dr att af Kongl. Maj:t kunna användas till förstärkande af Bankens reela fond. Uppå en härå genom Allmänna Magazins-Inrättningen lystad summa, återstod vid 1823 årsslut R:dr 318,862: 16. 5., hvarå under åren 1834—• Under de första 10 månaderne af år 1828 ingingo R:dr 3i5: 22 sk. i Silfver, godtgjorde med B:co R:dr 899: 43 sk. 7 r:st. Man har antagit under de bägge sista måpaderne en inbetalning till det belopp, att summan nedsatts till den uppförda i rundt tal, 26 Bil. t. Banco-Utskottets Betänkande.
- A. Vollmar, Söndagsbarn. - O. P. Waltorc, Upptagen. eller. kvarlaninad: C. E. Fritzes k. hofbokliaridel: S. Coolidge, Clover. T. Meade, Stora syster. - Tant Cissy, Sinå Iiänder och .små fötter. röl le en S;, C: o: J. PederzaniWeber och G. Benseler, Bland rödskinn ocli livita. - Kläd sjiilf din julgran! H. Gcber: Mark Twain, Tom Sawyer p&amp; resa. - Sverges inedeltidssagor berättade för baru, 2: a saml. - S. Tytler,. Arfskiftet. Z. Hmggströms förlagsexpedition: Inåt. hm. Lars, Hökerberg: D. S. Hector, Experirnenthoken. - R. Borta ocli liemina - A. Sandström, Nordens första storhetstid. - I. Zethelius, På vikingastråt. H. Janson. : H. D. Jamon, O m de absoluta nvkterhetsstriifvandena. Ad. Jolirison: G. Aimard, Svarta korpen. - A. L. O. E., Högmodets fångar. Glada somiri: trdagar. - J. Grmdwzanlz, Pelsjagaren. och Höfdingen utan stani. - S. Smiles, Mätiniskaris egna kraft, h. - Vi äro muntra, musikanter. - gfver land och liaf i. ballong. Nordin &amp; Joseplisoii: .SteJen, higjord. P. A. Norstedt &amp; i Söner: H. Andersolz, Norska koniingasagor. ; - M. An7~olnz, .De kristnas död sa ii gel^. - .J. C. v. Hofsten, Bildeim ur Daninarks historia. - James Cook eller ' Jorden rniidt tre ganger. - 1: von der Lippe Konow, I barnahren. - Th. Jfazer, Tal från pr&amp;likstolen .och altaret.
Kongl Kollegium kungör att tullvärdet innevarande år blir två riksdaler trettioåtta skillingar för en tolft Battinsbräder av åtta alnar och därunder samt fyra riksdaler tjugoåtta skillingar över åtta alnar. Vid förtullning av halvbräder eller avsågade bräder av fyra alnars längd och därunder skall två sådana bräder räknas lika med vad tulltaxan stadgar för ett bräde av åtta alnar och därunder. Stockholm den 17 mars 1825 C af KLINTBERG Kungörelse angående konvojavgiften på inkommande och utgående varor. Stockholm den 13 april 1825 11 sidor med avgifter för olika varor. Underrättelse till konvojtaxan 1: o För alla i denna taxa ospecifiserade varor som inte hör inunder här upptagna rubriker betalas på inkommande varor 6 % av tullbeloppet och på utgående varor 20 % 2: o Konvojavgift efter denna taxa erläggs i bankosedlar när förtullning sker. För varor som är befriade från tull betalas inte heller konvojavgift. 3: o För varor som förs in på ofria fartyg höjs konvojavgiften med 40 % och för dem som utförs med 50 %. 4: o Lindring i tull, som är tillåten för vissa varor, sänker också konvojavgiften. 5: o Särskild författning vad gäller lästetalsavgiften till konvojkassan. 6: oTaxan träder i kraft 1 maj nästkommande år. Stockholm den 13 april 1825 CARL JOHAN Universal angående förvandling av böter för andra resan snatteri. Stockholm den 20 april 1825 Kongl Maj: t har givit Hovrätten tillkänna, att sedan justitieombudsmannen anmält, att då han gått igenom och granskat inkomna fånglistor, upptäckt att kroppsstraff för andra gången övat snatteri utdelats olika vid domstolarna. Kroppstraff utmäts då böter inte kan betalas. Vissa domstolar dömde till sex dagars fängelse och andra till fyra dagars fängelse på vatten och bröd. För att vinna likhet, har Hovrätten anbefallt underdomstolar att straffet för andra resan snatteri bör vara sex dagars fängelse. Stockholm den 20 april 1825 H A af STROKIRCH
Hes k.- och Ekon.-Ulskottets Betänkande M 39. 5 uppförande, må kunna befrias från det klandrande vitsordet om sin frejd i prestbetyget, samt att prestman, som på förr anförda skäl borttager den genom det för längesedan begångna brottet i prestbetyget influtna anmärkning och afgifver vitsord om god frejd, icke derför må kunna under åtal ställas.» eller, derest detta förslag skulle anses ega för stor utsträckning: »att Rikets Ständer åtminstone måtte hos Kongl. Maj:t förorda det lagstadgande, att för prestman icke förefinnes hinder att, då någon efter första resan brott kommit till sann ånger och derefter i 5 eller 10 år ådagalagt ett godt och oklandradt uppförande, från prestbetyget borttaga den genom brottet tillkomna anmärkningen mot frejdén och för den sålunda förbättrade vitsorda, att hans frejd är oklandrad.» Herr Sundvallson åter har föreslagit, »att, derest ej prestbetygen kunna helt och hållet afskaffas, allt omförmälande deruti om undergånget straff må fem år efter bestraffningens verkställande vara alldeles förbjudet, derest den bestraffade icke derförinnan återfallit i förnyad brottslighet af samma art;» och har vid remissen af denna motion Herr Henschen i sitt ofvan omförmälda yt trande yrkat: att den af Herr Sundvallson föreslagna tiden måtte nedsättas till två år. Riksdagsfullmägtigen J. Fredrik Hallström har, jemte det han gjort framställning derom, att en straffad person måtte anses hafva åter lörvärfvat medbor gerligt förtroende och alla en medborgares rättigheter, då han visar sig under 5 år efter utståndet straff icke hafva blifvit för nytt brott dömd, eller derifrån i brist af bevis frikänd, öfver hvilken del af motionen Lag-Utskottet i dess Betänkande JV2 35 sig utlåtit, tillika föreslagit. »att den straffade efter ytterligare fem pröfvoår måtte få anmärkningen borttagen från sin prestattest och icke mera kunna tillräkuas sitt förra brott vid någon domstol, eller i hvad angelägenhet det vara må.»
Då dessa medel skola användas till diskontering och utlåning för handel och ninr§*rtsmot näringar samt till kassa-kreditif, då Fullmäktige äro berättigade, att anvisa medlen till utlåning vid det Diskont-verk, hvarest desamma kunna användas, och då det leder till onödig omgång, att insätta sådana medel i Bankens låne-afdelning; hemställa Fullmäktige, att, i händelse Sparbankerne bibehållas vid omförmälde, dem nu förunnade rättighet, föreskriften derom måtte erhålla följande lydelse: Sparbankerna i Riket tillåtas att, mot tre procent ränta insätta kapital hos Banken, alt återbetalas efter sex veckors uppsägning; dock må Stockholms Sparbank ej kunna ega utöfver 100,000 R:dr, Götheborgs Sparbank icke utöfver 20,000 R:dr och de öfrige Sparbankerne icke någon utöfver 10,000 R:dr sålunda mot ränta innestäende. Insättningarne från sparbankerna få ske hos Diskont-verken i Stockholm, i Götheborg, i Malmö och i Wisby, ailt efter det distrikt, som för hvartdera Diskontverket är anvisadt. De af Sparbankerna insatta medel användas till diskontering och utlåning för handel och näringar samt till kassa-kreditif åt enskilde och återbetalas i den mån de. efter föregången uppsägning, till betalning förfalla. mskont-leF* ken af fonden § 32. för dikonte ring och utlå Den likmätigt 170 § i Reglementet till Banko-diskont-verket anvisade fond till diskontering och utlåning för handel och näringar utgör väl 1,850,000: gar samt tili — kassa-kreditif. Transport: 1,850,000: — —- 24 Berättelse Ull R. Stcs Banko-Utskott. Transport men som Fullmäktige hafva sig öppet lemnadt att, efter sig företeende omständigheter, förordna örn annan fördelning de särskilda
De näringsidkare, sorn, genom anläggning af nya verk eiler inrättningar, eller genom nya uppfinningar eller lillverkningssätt, Dvilka ej egnade sig att utställas, bidragit till konsters oell slöjders framsteg sedan 1839, skulle hos Regeringen anmälas af hvarje departemenlsjury, när denna afgjort, att de företedda tillverkningarna varit af beskaffenhet alt förtjena på utställningen upplagas. Tillämpningen hos oss af dylika, såsom de tjenligaste, efter mångårig erfarenhet i Frankrike bepröfvade befordringsmedel för slöjdexposilioner bör icke mola särdeles svårigheter, om ]:o anslag af allmänna medel af R. St. beviljas till kostnadernes bestridande; 2:o om en allmän kungörelse af samma syftning, som den ofvanämndc Fransyska, af K. M. utfärdades till landshöfdingarne, med föreskrift om hvarje expositions begynnelse och slut, och öfriga dithörande omständigheter; 3:o om landshöfdingarne droge försorg, att i hvarje län erforderliga jurymän ulsägos för litlverkuingarnes hedömmande; och om 4:o dessa kostnadsfritt för tillverkaren fördes lill hufvudstaden och, efter utställningens slut, tillbaka igen, sä vida de ej blifvit försålda. Jag förmodar, alt, genom ett anslag af 5000 r:dr b:eo att utgå hvart 5 år, eller genom 1000 r:dr b:co årligen, skulle Sveriges varuförädling sålunda väsendtligen gagnas. Varorne skulle vinna i godhet och prydlighet, då lillverkarne sage sig blifva bekanta, hedrade och uppmuntrade för nya framsteg, samt belönade icke blott derigenom, ulan förnämligast genom en större och säkrare afsättning. Det ifrågavar. anslaget borde på sådant sätt mångfaldigt återgälda sitt belopp, och den inhemska konslfliten minska införseln i samma män, som nationalvälmägan ökades. Hvarefter Hr von Hartmansdorff muntligen tilläde; Den summa jag nämnt, är tagen efter en ungefärlig beräkning, eller, snarare sagdt, en sannolik förmodan, emedan bestämd ledning i della läll saknas.
Defectsediarnes godtyckliga välde lilefve genom Utskottens förslag icke heller undanröjdt, och kanske torde den förmodan icke vara ogrundad, att dessa eassationer under en BeklädnadsDireelion, i saknad af nödig detaille-kännedom af hvarje Rustningspersedels tillstånd, kunde blifva ännu mera betungande än hittills, enär den sparsamhet, som Kronans Embetsman i Directionen ägde att iakttaga, icke hade till föremål Kronans medel, och de fyra RuslhållareOmbuden icke alltid kunde vara i tillfälle att, med kännedom 0111 fordringarnes rättvisa, motstå MilitairBefälets öfverlägsna inflytande i detta afseende. Dessutom finner jag det vara högst betänkligt, alt till Ruslhållares euskildta vård öfverlåta Rustkammaren, då de,ss underhåt - Ben 4 Jan aar ii f. ra. 9 lande skulle sl<e af gemenssmma tillskott. Det blefve i sådant fall elen, som med största omsorg vårdade deri dyrbara munderingen, hvilken kom att draga mesta tungan, då den vårdslöse, eller de mångå delägare i ett och samma rusthåll, hvilka ofta vanvårda Rustuingspersedlarne, skulle fåfängt, oaktadt Befälets oförtrutna vaksamhet, kunna tillhållas en bättre hushållning med effecter, hvilkas underhållande icke ålåge dem enskildt. Det är ett misstag, att persedlarne å Rusthållet! förvaras genomdragne och förseglade, och rent af omöjligt, att, med iakttagande af nödig omsorg om hela Rustningens vederbörliga ans, så otillgängligt förvara densamma, att icke vissa persedlar genom olofligt bruk kunna förslitas eller förstöras. Men om en BekladnadsDirection enligt Utskottens förslag kunde åstadkomma den garanti mot missbruken, som åsyftas af motionairen, hvilket jag likväl bestrider, så måste vilkoret! för den föreslagne passevolancen under krigstid vara rent af omöjlige att uppfylla, då det icke låter tänka sig, att samteliga Rusthållare inom ett Regemente eller en Corps skulle blifva så fullkomligt enige.
Exporteuren (som efter hand in - Statsocli Hanco.Utskott ens Utlåtanden. ccv samlar varan, kan ej alltid utan säker afsättning skeppa, belånar alltså hvad som uppköpes och relaxerar efter skeppningsbehof) be~ hofver ej utländsk Credit för att idka sjelfständig handel, blir Handlande från att vara blott Commissionär; kan hålla på varan, således passa på de förmånligaste priser, d. v. s. passa på sådana tider för afsättningen, då priserne äro högst. Verkan: Sjelfständig handel, högre, jexnnare priser. — Neder lagshan deln blir möjlig, utan att rörelse-mediet ryckes från inhemsk näring och handel. — Varubelåning skapar Hager; dessa, jemnare varupriser; jemnheten gör beräkningar möjliga; beräkningen gör handeln säker, skiljer dén från vingleri; gör närings-företag i allmänhet mer beroende af skicklighet än lycka; Egendomar fa stadgade värden; deras innehafvares ställning blir underkastad beräkning; Eångifvaren kan beräkna hvad Låntagaren har; förtroendet stärkes. ■— Myntet sorn utställes på varor, ökar Sedelstocken och gör den föränderlig efter rörelsens kraf. — Stort varubelopp under fix Sedelstock, fäller „ varupriser; litet varubelopp verkar motsatsen. Varumynt och varu-befåning jemna* priserne inno Genom Magazinering af öfverskottet; sido. Derigenom att rnyntbeloppet i Riket rättar sig efter varubeloppet. Spannemåls-belåning bereder jemnare pris åt Näringarnes första behof, födan; Varubelåning bereder jemnare pris åt handelns första behof. Span ne måls-belåning är af mig i Ei - cpVjr Siati-* och Bpncö^UtslQtieni Udaianihrt] lagan Lil!. B. särskildt föreslagen. Grunderna för den inrättning hvarest varor skola helgnäs, böra pä det nogaste bestäm mas oell handhafvas. Endast oföränderliga och säkert afsättliga varor böra få belånas; Controllen vara skarp.
M:s förslag samt anhölle, att icke få punkten Nässjö så bestämdt uttalad, som jag förmodade att den var i Utsk:ts Bstänk. — Jag har således, så snart det lemnäs öppet att på grund af närmare undersökningar kunna draga jernvägen något mera åt öster eller vester, ingenting att deremot anmärka. Frih. Tersmeden: Äfven jag har ett par ord att nämna emot Hr v. Troils sista yttrande. Han upläste sitt förslag och sade att det var öfverensstämmande med K. M:s Propos. — Så vida StatsUtsk:t riktigt citerat nämnda Propos., så öfverensstämmer den med hvad jag föreslagit. K. M. har nemi. äskat »till banans fortsättning från Finjasjön genom Skåne och Småland till trakten af sjön Salen i Kronobergs län 6,000,000 rdr, och till jernvägsarbctena emellan Falköping och Jönköping 1,440,632 rdr». Detta är, 396 Den 23 April e. m. åtminstone hvad summorna beträffar, alldeles öfverensstämmande med mitt förslag. Sedan öfverläggningen nu förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Grin o. Landtm., att, i afs:de å den förev:de 4:de punkten, följande yrkanden blifvit gjorda, nemi. af Hr Skogman, att Utskits förslag måtte i dess helhet bifallas; af Hr Bildt, att samma förslag skulle antagas med uteslutande af orden »öfver Tenhult»; af Hr v. Troil, att R. o. Ad., med afslag å Utskrts hemställan, måtte besluta, att, för södra stambanans fortsättning från Finjasjön förbi och i närheten af sjön Salen St Nässjö och vidare öfver Tenhult till Jönköping, R. St:r skulle bevilja celi till utgående från kiksg.- Kont. anvisa en summa af 6,000,000 rdr rmt; uti hvilket yrkande flere ledamöter sig förenat; af Frih.
Länets Krigsfolk består nu som förr af hela Jönköpings Regemente — och af Calmar Regemente är större styrka indelad här, än i någotdera af de begge andre Småländske Länen. Jönköpings Län underhåller derjemte en större del af Smålands Hussar-Regemente och dess Grenadier-Balaillon. Naturen har danat Länets jordyta så alt säga i stjufmoderligt sinne. Den beslår mest af sand och småsten, kärr, mossar och ljunghedar. Några släta bördiga fält söker man här förgäfves. Men naturens Herre 4 har ock här skapat ett idogt och slräfsamt folk, nöjdt och belåtet med litet, och detta lilla finnér det i sin snarbrukade lättjord och i de många små binäringar Smålänningen vetat sig tillegna. Den mängd större och mindre insjöar, floder, berg och kullar, som dels sänka, dels lioja landets yta, gifva de resande en behaglig omvexling. En historisk person, som genomfor orten, nedskref i sin resebeskrifning: "Småland är ett småknottrigt land;" Men om kosan blifvit ställd genom omgifningarna af Grenna och Jönköping, hade blicken måhända funnit tämmeligen storartade föremål. Relationen om Länets allmänna beskaffenhet torde nu som förra gången böra slutas med en kort uppsats om hvarje härad. Det som omgifver Länets Residens, Tveta Härads gränsar lill en liten del mot Skaraborgs Län och har uti sjön Wettern blott en orolig granne, ty dess skarpa och sandiga stränder äro hvarken fiskrika eller blomsterrika, knapt gräsbundna.
Majus Nådiga Skrifvelse till Ri. kets Ständer, angående detta ämne, hvilket förslag Hans Kongl. Maja, uppå Stats-Rådets enhälliga underdåniga tillstyrkan, läcktes i Nåder gilla Bihanget 2:dje Del. pag. 52^ tinder dänigste Förslag öfver de Krigsskulder vid sistl. April mSL* nads slut, som getiom Kongl, KrigsComitéens försorg böra liqvideras, Till Landt-Renteriernai Ersättning för gjorda försträckningar ti,l Krigsbehof åren 1813 och 1814 18 ra års Renter!fordringar komma, jemlikt Kongl. Bref. vet den a8 Juni 1814. att af Stats Veiket likvideras, hvärföré beloppet deraf ej bär utföces. Till Lev er ant euren Enligt med Kongl-, Krigs-Comitéen direcjte slutade afhandlingar, jemte renta å fordringsäelo^pet, fränden tid betalningen bordt utfalla . * För Fragten Ar 181 a, återstoden för tre,ine qvartll mgd derå belo pande renta - i , 224,300 Åren 18 3 och 1814 hitintills uppgifne Fiagt fordringar * Återstående Eandt-Tractamente för Örlogs.Flottornas Stater ' - ,600 För Götheborgs Escader dito dito • 753 s 20 Compagnie-Chefs fordringar för öfvercom merideradt manskap - j ^qq Uppbördsmäns ersättning för bes iardé a b. gångs-proCent * » '■ l' 000 Till Götha Canal’>/. ret on.< ' ' • .• j Jemlikt Kongl. Brefvet den aa Mars 18*4, t ättning för åt 1813 utbetaldt Tractams nte till Go ideradt Befäl utöfver förra vanligheten s Söder Telje Canal-JDirection: Jemlikt Kongl. Brefvet den 18 nästlidne April * General-Tuli-Direction:
A. i motionen omförmälda stadganden, nemligen Kyrkolagens lista kapitels lista och 2:dra §§ saint 3:dje kapitels 2:dra §, Kongl. Stadgan den 20 Mars 1735 och Kongl. Brefvet den 2 Maj 1751, såvidt dessa stadganden kunna anses ännu gälla, äfvensom Kongl. Förord ningarne den 26 Oktober 1858 och den 23 Oktober 1860 upphäfvas, utan ock, att, — i hufvudsaklig öfverensstämmelse med mina i motionen Nio 240 och i Lag-Utskottets utlåtande Nio 42 intagna förslag till författningar rörande a) ansvar för den, som genom religionsöfning störer sam hällets lugn eller allmän förargelse åstadkommer, så ock den, som under vissa förhållanden utsprider villfarande lära, samt b) främmande trosbekännare och deras religionsöfning, — LagUtskottet utarbetar med våra grundlagar och nuvarande förhållanden öfverensstämmande förslag till författningar i dessa ämnen: hvarvid, i händelse mina förslag skulle komma att ligga till grund för de blifvande, jag alternativt hemställer, att utur förslaget till förordning om ansvar för den, som genom religionsöfning störer samhällets lugn m. m., må uteslutas: Motioner i BorgareStåndet 1865. N:o 19. 27 a) från l:sta §:s lista mom. orden: ”genom utöfning af sin religion, eller ock,” samt orden ”eller af den rena evangeliska läran, sådan den i de heliga evangelierna är framstäld,” så att lista mom. kommer att lyda sålunda: Den, som genom förnekelse af en Gud eller ett lif ef ter detta, störer samhällets lugn eller allmän förargelse åstadkommer, bote högst 100 R:dr; h) från 2:dra §:s lista mom. orden: ”antingen till affall från den rena evangeliska fåran eller”. Äfven kunna några smäne redaktions förbättringar, som jag i Utskottet skall uppgifva, härvid göras.
Hr Bråkenhjelm afgaf vidare en motion N:o 33, om beviljande af ett årligt anslag å 10,000 rdr till aflöning åt tio lärare för döfstumma. Remitterades till Stats-Utsk:t. Slutligen väckte Hr Bråkenhjelm en motion N:o 34, om anslag för beredande af undervisning i modellritning vid folkskolorna. Denna motion begärdes på bordet. Frih. Rehbinder, Helge, uppläste en motion N:o 35, om beviljande af pensioner åt aflidne Majoren Axel Reinhold Andersins ogifta döttrar, Sofia Charlotta och Emma Christina. Remitterades till Stats-Utsk:t. Frih. Hermelin, Carl Alfons, afgaf en motion N:o 36, om beviljande af ett anslag å 50,000 rdr, för att användas till ersättning åt egare af husdjur, som till förekommande af boskapspestens spridande inom landet blifvit nedslagtade. Remitterades till Stats-Utsk:t. H. L 7 98 Den 11 November e. in. Hr Silfverstolpe, David Ludvig, väckte en motion N:o 37, om lön för en ny lärare vid Veterinärinrättningen i Stockholm. Frih. von Schulzenheim, David: Oaktadt jag under fem föregående Riksdagar kommit till den erfarenheten, att det kan vara öfverflödigt att beledsaga en motion med uttryck af gillande elier klander, vill jag dock med några ord understödja denna motion. Det är väl kändt, att denna gren af den medicinska vetenskapen hvarken blifvit tillräckligt utvecklad eller understödd med tillräckliga anslag af R. St:r och således icke heller blifvit hvad den borde vara. Just de omständigheterna att det endast finnes två ställen i Sverige, der någorlunda fullständig undervisning lemnäs i veterinärvetenskapen, nemligen Stockholm och Skara, samt att tillräckligt antal veterinärläkare icke ens finnas i sjelfva dessa centralpunkter, äro tillräckliga bevis för detta mitt påstående. Dessutom sysselsätter man sig i Stockholm nästan uteslutande med den kurativa behandlingen af hästar, under det läran om de lika vigtiga andra husdjuren, eller hornboskapen, mera lemnäs å sido.
Att kunna åstadkomma förändring i den marcheroute, som för allmänna ärenderna under detta Riksmöte är utstakad, det har 11 månaders erfarenhet visat vara en omöjlighet. Att således hoppas genom skäl förmå BevillningsUtskottet att frånträda sine fattade principer, rörande Svenska Fabriker, Handel och Näringar, den lankan måste, åtminstone för denna gången, alldeles öfvergifvas. Jag för min del skulle också icke ens ingå i någon vederläggning af hvad Utskottet i dess sednare Utlåtande anfört om Stora SjötullsBevillningen, derest icke, i vidrigt fall, allmänna opinionen skulle kunna anse BevillningsUtskottet hafva gjort mig till proselyt. Det skäl Utskottet anfört, hvarföre det ej velat noggrant upptaga och besvara, de anmärkningar, som blifvit gjorda mot Utskottets förra Betänkande, nemi.: ”Att det ”skulle medföra en tröttande vidlyftighet, ”sgmt liksom afleda och minska uppmärk - Den 28 O c t o ber f. nt. ”samheten vid de verkligen vigliga frågor** ”nas utredning,” är för märkvärdigt att alldeles förbigås. Då Utskottet äfven i sjelfva verket hål}it hvad det lofvat; så vill jag fråga, på hvil-' ken Grundlags §. Utskottet stödjer sin förmenta rättighet, att icke behöfva noggrant upptaga och besvara de anmärkningar, hvilka inom RiksStånden blifvit gjorde mot Utskottets Betänkande, enär återremiss af ett Betänkande beviljas just i grund af deremot gjorde anmärkningar?: Om man fäster skyldig uppmärksamhet vid följande ord uti 56 §:n Regerings-Formen: ”Göras dervid ”i Ståndens Plena sådane anmärkningary ”sorn hindra antagandet, erhålle Utskottet ”del af desse anmärkningar, för att derefter förslagen j'tterligare granska och jem”ka;” så kan man ej undgå, att göra den fråga: huru vill Utskottet granska och jemka ett återremitteradt Betänkande, då Utskottet ej noggrant upptager de anmärkningar, i grund hvaraf granskning och jemkning skall ske?