Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under förutsättning, att den öfre kammaren enligt Reformvännernas förslag skulle vara lika oberoende som enligt Hr Åkermans, så argumenterar vidare den värde talaren så här: emedan nu den äldre kammarens ledamöter enligt Reformvännernes förslag äro oberoende, och emedan de äfven enligt Hr Åkermans förslag äro oberoende, så bör Hr Åkermans förslag förkastas, då det har denna likhet med Reformvännernas förslag. Innebär väl då detta sistnämnde förslag någon trollformel af den beskaffenhet, alt så snart något dugligt der finnes, som ingår äfven i ett annat förslag, så skall derföre delta sednare förkastas? Nu innefattar Hr Åkermans förslag icke något, som är lika dugligt, ulan något, som åtminstone i min tanka är dugligare, icke allenast än Reformvännernas förslag, utan äfven än motsvarande Den 12 Mars e. 111. 205 stadgande i Consl.Utsk:s betänk. Låtom oss använda den sals, sora den siste välde talaren drifvit, eller att hvar och en fördel, sora finnes i ett förslag, skulle förkastas, derföre’ att en motsvarande ingenfunnes i Reformvännernas. Nå väl! den värde talaren har påstått, att i Const.Utskis hetänk. är den äldre kammaren oberoende af de yngre (Ehuru jag icke erkänner detta förhållande). Den värde talaren har vidare sagt, att sådant äger rum äfven i Reformvännernas förslag. Bör icke då, för att nytlja den värde talarens argumentation, Const.Utsk:s förslag förkastas, emedan det har en gemensam fördel med Reformvännernas? — En annan värd talare har anfört, att det icke vore möjligt att göra ledamöterna i de två olika kamrarne oberoende af hvarandra, derföre att det kunde inträffa att tvenne med hvarandra heslägtade personer kunde vara inrymde, den ena i den äldre kammaren, och den andra i den yngre; hvadan den värde talaren förmenar, att de äro af hvarandra beroende för slägtskapens skull. Jag hemställer till den värde talaren sjelf, om han icke känner slägter, inom hvilka de politiska opinionerna äro hvarandra så motsatta, alt åtminstone icke något beroende dem emellan kan sägas äga runi?
Om man antager denna utredning såsom pålitlig, hvilket man måste göra, så kan man omöjligt komma lill något annat resultat än det, hvartill reservanterna inom Ulsk. kommit, och om SlatsUtsk. bade varit lika sammansatt vid frågans afgörande derstädes, som det var, då den på afdelningen handlades, så tror jag alt Utsk. bifallit afdelningens förslag. Delta var dock icke förhållandet, ty omvexling af ledamöter ägde rum, och man var icke i tillfälle alt tillräckligen fästa de nykomna ledamöternas uppmärksamhet på den fullständiga utredningen af 1815, som verkligen bör läggas till grund för det beslut R. o. Ad. nu går att fatta. Med anledn. af hvad jag tagit mig friheten yttra, yrkar äfven jag ålerremiss på detta betänk. Frih. Palmstjerna: Till hvad som är sagdt i afseende på denna fråga anhåller jag endast att få tillägga, i afseende på det Frih. Cederström anfört om hvad afseende som blifvit gjordt på ruslhållares ansökan om ersättning för denna ifrågavar. dagsverksskyldighet, alt jag tror att det är ett antal af 13 sådana hemman, som erhållit hvardera en tunna kronotionde såsom ersättning för afgiften för dessa dagsverken, men orsaken är att till dessa hemman, som fått sig tionde tillagd, augmentsräntor icke kunnat på annat sätt tillfyllest indelas; och om StatsUtsk. behagade efterse i indelningsverket, så torde det finnas, att augmentsräntorna för dessa 13 hemman tillsammans med kronotionden icke fullt uppgår till det belopp, som augmentsräntorna ensamt för de hemman, som nu klaga. Gr. Sparre, Erik: Jag har nödgats i strid emot min vana, att icke yttra mig vid föredragning af StatsUtsk:s betänkm, nu gripa till ordet, dä jag hör, att sä få talare uppträda till försvar för rusthållarne inom Åkerbo härad. Efter de upplysningar, som jag erhållit, och med ledning af så väl K:s bef:des, som kammar-collegii utlåt., äfvensom K. M:s yttrande i ämnet, anser jag det vara alldeles klart, att sökanderne hafva rätt på sin sida.
Skilnaden i våra åsigter ligger blott deruti, att jag icke tror denna uppoffring så alldeles öfverensstämmande med det allmänna intresset; den ligger ytterligare deruti, att jag tror, att om hvar och en med denna personligen berömliga försakelse uthärdade smädelse, så torde, långt ifrån att förolämpningarna skulle upphöra, just i denna strafflöshet, i denna bristande ömtålighet ligga en uppmuntran för libellisterne, att i deras ofog än vidare framhärda. Herr Cederschjöld har, i afseende på de garantier, som skulle synas erforderlige för Tidningsutgifvare, äfven omnämnt den af en annan Talare ifrågasatte speciminering, eller bevis om kunskaper, sorn berättigade en skribent, att i den vidsträckta bemärkelse, som allmänna tidningar nu innefatta, vara en målsman för Statens intressen och för Nationens opinioner. Jag skulle gerna förena mig i denna åsigt, om jag insåg någon möjlighet att verkställa förslaget. Herr Cederschjöld synes på ett annat sätt deruti vilja instämma. Han vill utsträcka dessa examina tili alla, äfven lill de högre Em - Den a5 Januari i e. m. hetsbefattningarne. Jag bör erinra, alt allt inträde i Statens tjenst kräfver en speciminering; men sedan den är aflagd, torde den svårligen böra återkomma i alla grader; och den, som en gång aflagt den, synes böra vara lika berättigad, alt icke vidare examineras, som de vid våra Universiteter, efter fullgjorda prestanda, promoverade Medicinae Doctorer. Herr Cederschjöld framställer en anmärkning vid den erinran jag gjort i anledning af hans yttrande, att en skrift endast vore brottslig genom det intryck den gör på allmänna opinionen. Han förklarar det så, att visserligen sådana fall kunna inträffa, då en allusion blefve brottslig, om den vore förstådd, men ej vore det, om den ej förstodes. Detta är visserligen sannt, roen månne ej såsom undantag? Och mårine icke den allmänna regeln står fast, att ett brott icke efter sina följder, utan efter lagstridigheten och uppsåtet, kan såsom moralisk förbrytelse bedömmas, hvadan en anklagad blott på dessa sistnämnda grunder kan frias eller fällas?
A c k ja, han sade ju icke så mycket — blott ett litet vresigt: » Ä r det nu slut på dina pengar igen? » och så tog han motvilligt upp portemonnän och frågade med minen af en martyr: » Hur mycket skall du hafva? » Och när hon då nämnde en summa, som kanske med en tredjedel understeg den, hon först ämnat begära, fann han den dock alltid för stor, och så kom det där afskyvärda: » D u får hushålla, du får lof att hushålla. » Som om hon inte hushållade! Sin gamla hatt hade hon rustat upp, sin klädning hade hon vändt. När hennes kusin kom till staden och bjöd henne på teatern, sade hon nej — hon hade ingen toalett. Och barnens klä- der — huru sträfvade hon ej, för att de skulle se ordentliga och snygga ut! Och huru hon räknade och beräknade, så gick det ändå till pengar: det gamla, som gjordes om, slets ut så fort, och det nya blef så dyrt. Ibland blef hon ond och sade för sig själf: Han skulle blott hafva mina bekymmer, alla mina utgifter! Och hvad det skulle vara för en fröjd att då få säga till honom: D u får lof att hushålla! Men så ångrade hon sig. Han var ju en sådan förträfflig man, han offrade ingenting på nöjen, ingenting för sig själf, och hon älskade honom så högt — hade hon rättighet att harmas på honom? A c k nej, det hade hon visst icke! Hon var icke värd en sådan man. Ack, om hon blott kunde hushålla, om hon blott visste, huru hon skulle bära sig åt! Hon försökte köpa billigare matvaror, men det var så mycket, som han » inte åt », och särskilda anrättningar för hans räkning fördrog han ej. Det hörde till hans egenheter. Och när han hörde skiluaden i priset på det goda smöret och det dåliga, på det bästa köttet och det sämre, fann han den så obetydlig, att det bestämdt icke var någon besparing, som kunde inverka på det hela. Olyckligtvis räknade han icke ihop de få ören, som på alla håll ökade utgifterna. Och det hade väl gått an, om ej fru A. och fru B. och C. ständigt talat om, huru liten deras hushållskassa för veckan var, och huru väl den räckte till.
178. — uppgift å dess behof . » ; 3o4» — ny lokal för, angående 211, 311, 33o. — dess inkomster och tillgångar samt d ras uppbördssätt, angående . • 315- — Reglemente för . , . , • 312, 313, 3 r 4» 315, 316, 317, 326, 327, 328, 329, 332, niks-Staten, öfverlemnande af den nya 3o6. Riks-Stundens Protocoller, Register öfver, angående . • 320. Ritorr Span mål, magasinerad, lån å 222. Ronneby Köpings redd, upprensning af 23o. Rotering, ordinarie; befrielse för pastorsbostället i Östra Wingåker från utgörande af t44- Rottne-ä, upprensning af i56, 280. — bro öfver densamma vid Tranarp i56. —- reserverandet af anslaget för upprensning af , 22g. Rudolphi, Provincial-Läkare, dess sterbliusdelegares ansökning att undfå inom stadgad praescriptions tid ej uttagne aflöningsmedel 94, 180- Rustoch rotehållare i Jemtland; understöd af 4ooo R:dr årligen för dem 89. Rusthållares vid Cavall.-Regimentena befrielse från erläggande af Tross-passevolance-afgift 85. — i Westmanl mds Län befrielse från ålagd dagsverksskyldighet 284. Rustning och rotering; åtskillige motioner om lindring deruti mm 37. Råby inrättning; att derstädes må inlösas barn» sora fallit fångvården till last 192- Räddningsanstalter för vanvårdade barn; anslag till . • 41. Räkenskaper, Statsverkets; att de må omfatta samma tid, som uppbördsåret . . 243. 16 Räntor, indelta; deras indragning till Statsverket • •’ . 8. Sala Silfververks ränte-ersättningsfond, angående Sammanjemnktung, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut angående Stalsregleringen •
"Barnsinnet vexlar och glömmer", sade fru Ebba. "Barnet kan leka med tåren i ögat." Men fru Ebba misstog sig, som så ofta äldre personer göra, då de bedömma barns beteende. Det var icke Peders mening att språka nu med Hebla om fordna lekar. När de båda unga hunnit i det yttre rummet, stängde Peder till dörren och sade: "Hebla, jag måste tala med dig, derföre bad jag så angeläget att få komma hit. Vi ha lekt tillsamman, vi ha också delat allvare mången gång. Du vet, att vi lofvat att ge hvarandra förtroende af allt vigtigt i vårt lif, och att vi alltid skola lita på hvarandra. Nu måste du derföre vara min förtrogna, i det hvaråt jag egnat mitt lif. Hebla, åt dig, min bästa vän, vill jag betro att förvara mitt heligaste. Ser du, den här lilla guldmedaljongen fick jag af far på min femtonde födelsedag. Den är liten, deri låg blott en valknut af hans hår. Nu förvarar den yttermera en helig skatt, en droppe af hans blod. Hebla! du skall gömma den åt mig." Hebla ryste, men emottog medaljongen och sade: "efter du så vill, Weli. Måtte jag blott rätt kunna vårda den. Hvarföre behåller du den icke sjelf?" "Jag vet ej hvart jag kommer att kastas omkring, den kunde förloras. Jag vill icke eller nöta ut dens styrka, med att dagligen se den. Dock, du måste veta min hemlighet, men tyst som grafven. Icke ens mor får veta den. Den bor djupt här inne i mitt bröst. Hebla, jag har gjort ett löfte, jag har svurit en ed. Jag har bundit mig för hela mitt lif vid ett löfte. Det blir nu mitt mål, mitt lif!" Hebla blickade förvånad på gossen. "Hvad menar du, Weli, du skrämmer mig." "Se, i denna gömmes, som jag sagt dig, en droppe af min fars blod; jag har svurit på den, heligt har jag svurit, att hämnas på min fars mördare. Jag är blott en gosse nu, men om få år är jag man, och jag skall hämnas!
Om Konung och Ständer gemensamt utfärda en lag, så är denna lag bindande för Konung och Ständer. Det vore en lika sorglig som ny lära, om man ej vore pligtig att följa de lagar man utfärdat. Hr von Hartmansdorff: I den händelse ett sådant stadgande, sorn det nu befintliga, icke funnes i 1824 års banklag, så skulle jag icke yrka dess bibehållande i den blifvande författningen. Men då det en gång finnes, så är det fruktansvärd!, att derest det icke införes i den nya, så anser man möjligtvis privatbankerne hafva på Rikets cassa, eller på Staten, anspråk, som de förut icke ägt. Gr. Anckarsvärds anmärka., huruledes detta stadgande tillkom i 1824 års författning, är visserligen riktig; men derföre att vi icke sedan 1818 erfarit några olyckor i penningeväg, böra vi icke föreställa oss att de för alltid äro undanröjda. Just ernedao privatbanker i sednare tider uppkommit till så stort antal, kan man frukta att sådana händelser möjligen inträffa, som föranledde det ifrågavar. stadgandets införande Den 20 Ecliruari o. m. 55g i 1824 års banklag. Då anser jag bättre vara att hafva ett stadgande emot anspråken, än att alldeles sakna det; ty man skalle kunna säga, att efter som Ständer och Konung icke borttagit den förut befintliga frånsägelsen att lemna biträde ut privatbankerna; så böra vi nu kunna hoppas att få understöd, det vi ock göra af alla krafter. Frih. Cederström: Hr Lefren har yttrat, att det vore sorgligt, om icke lagar, som Konung och Ständer gemensamt utfärdat, skulle vara bindande: deruti har han rätt; men än mera sorgligt vore det i sanning, om Ständerne förglömde deras rättighet att med Konungen stifta lagar, och att dessa aro gällande från den dag de äro saoctionerade af Konungen.
Det har blifvit sagdt, att detta ämne är så ytterst maktpåliggande, och såsom landtman känner äfven jag, att det fordrar handläggning^ men ännu ar icke Sverige så ocliristligt, att icke den verkligt behöfvande får understöd. Det är egentligen en ordningslag vi behöfva. Den fattige dagakarlen har här ingen representant; det är Styrelsen, som är hans representant och som, med biträde af en otalig skara i 11. 43 338 Den n Februari f. m. embetsoch tjenstemän, bör kunna tillvägabringa ett sådant arbete, sorn, uppgjordt af Ständerna, skulle fördjupa o§s i oändliga discussioner, i anseende till stridigheten emellan de mångfalldiga olika intressen, som dervid skulle blifva tagna i öfvervägande. En lagstiftande församling är, i min tanke, ingalunda egnad att uppgöra förslag för Regeringen; och jag anser det vara tid, att den andra Statsmakten intager den ställning, att den ej må anses såsom ett underordnadt embetsverk, dit Regeringen kan skicka alla mer eller mindre ingripande frågor, hvilkas behandling hon finner förenad med svårigheter, för att sedermera kunna skjuta skulden på R. St., ej allenast för riksdagens långvarighet, utan ock för ofullständigheten af de arbeten, som bort vara fullgjorda. Man har talat om, att folket väntar och är i behof af lagar, mera öfverensstämmande med de constitutionella principerna. Det är sannt; men icke är deti Ständernas åliggande att uppgöra och i önskningsväg afgifva förslag till dessa lagar. Frih. Cederström har, på ett upplysande sätt, framställt historiken af detta måls behandling. Han har upplyst, att redan år iSog väcktes frågan om den allmänna näringsfriheten, som så djupt ingriper i fattigvårds-lagstiftningen. Är det vårt fel, att denna fråga icke blifvit afgjord? äger icke Regeringen allena verkställande makten, och skall det då fordras af oss att nedlägga vårt arbete på förslag, hvilkas slutliga utgång vi icke kunna förutse? Vi hafva sett otaliga comitéer, som blifvit nedsatta för att lemna behöriga upplysningar.
Tillåter Kongl. Maj:t af särskilda förekommande omständigheter den afskedstagande alt bibehålla antingen hela eller någon del af dess innehnfvande lön, förses afskedet med stämpladt papper till fem flir hundrade af den lön och inkomst, sorn bibehålles och efter hvilken bevillning beräknas, samt dessutom, i stället för Canzli-gebuhr och sigill-penningar, 6 R:dr. Öppet bref eller Resolution uppå pension (inbegripen Canzli gebuhr ä 4 R:dr 50 öre) 6: 40 6: — Bil. lill Bevilln.-Ulskollets Betänkande M 8. R:dr öre. Justitie-Canzlerns fullmakter: för Lands-Fiskaler (inbegr. Canzli-gebiihr ii 7 R:dr 50 öre) 9: Stmls-Fiskalt)!' i Götheborg samt 4:sta klassens Städer (inbegr. Canzli-gebiihr u 7 R:dr 50 öre 9: Stads-Fiskaler i Utdra och 3:dje klassens Städer (inbegr. Canzli-gebiihr ä 4 R:dr 50 öre) 6: Stads-Fiskaler i 4:de och 5:le klassens Stiider (inbegr. Canzli-geb. ä 3 R:dr) 4: SO. Kongl. Majus Resolutioner och Utslag ä hvarjehanda ansökningar och besvär (inbegr. Kongl. Maj. ts Dom, Desertionsdom, Confirmation pä förlikning och Resolution af 3.000 R:drs värde (inbegr. Canzli-geb. ä 12 R:dr ) 45: 75. 50,000 dito ( dito ä 45 — —) 48: 75. och för hvarje fulla 4,500 R:dr derutöfver 2 R:dr 25 öre. motsvarande Canzli-gebiihr. Alla Kongl. Majus Domar under 3,000 R:dr samt sådane, hvilka icke röra något bestämdt värde, liksom för Resolutioner i allmänhet (inbegr. Canzli-geb. ä 9 R:dr) 42: 75. Anm.:
N;o M. 4 tller utred t till huru slör del densamma drahbar på lön anslagne räntor; få Utskotten tillstyrka, att Rikets Ständer måtte dels bevilja ett fbrlags-anslag af Aio Rdr årligen, att af 8:de IInfvud-Titeln, under benämnin delningsbrist i Jemtland, för nyssberörde ändamål utgå, dels ock uti underdånig skrifvelse till Kongl* Maj:t, jemte anmälan bär om, anhålla, att, på sätt här ofvan är anfördt, ifrågavarande hemman matie af förmedling fullt komma i åtnjutande, samt att, sedan densamma verkställts och utredt blifvit, till hvad belopp oclr till hvilka löntagare det gifna anslaget behöfver an vändas, Rikets Ständer måtte å nästa Riksdag derom erhålla kännedom, på det medlen må kunna såsom ordinarie anslag under sina rätta Titlar å Stat uppföra „ I fråga om rättigheten, alt till skatte lösa Kronojord, som i erhållen fyllnadsjord är inblandad, anse Utskotten sig endast böra hänvisa lill de om skatteköp i allmänhet gällande Författningar, hvilka innehålla allt hvad härutinnan synes för Molionairernes syftemål behöfligt ; hvarföre ock all Rikets Högloflige Ständers åtgärd i detta afseende afstyrka*. Slockholm den a5 Oclober i Ö34- Rättelse r , Fl afl. f\, sid. 33 r. 11 sf icke l vida. _ 34 r. 21 — Rusthållare l. Rotehållare a ss — i—iprwnmnwBTtriirai—ti—iium iKiwnmiiniilifbi whhmiii» i mm mm u i iiiiumui—'n-nrpwruK STOCKHOLM, mos Ludv. Westkkderg j?34 —inrnrniriiMii iiiiimi■— main ■ [rnmiomiriimminrai iri—t—i Statssamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 October. Betänkandej i anledning af väckta frågor om Folkskolors inrättande.
Den method, hvarefter ej mindre de särskildta Stuteriernes än ock Öfver-Styrelsens Redogörelser upprättas försvårar betydligen granskningen af dem, och har sådant i synnerhet varit förhållandet med 1836 års Räkenskaper, då icke ens något generelt Sammandrag öfver Stuteriernes Redovisningar blifvit hos Öfver-Styrelsen uppgjordt. Hvad åter angår den för år 1837, så finnes väl ett slags Sammandrag, men detta saknar dock den fullständighet, som är nödvändig för ett rätt ordnadt och ändamålsenligt bokslut. Någon till ledning vid Revisions-arbelet tjenande Berättelse om denna Styrelses förvaltning har icke, såsom förhållandet varit med de fleste andre Verk och Inrättningar, till Revisorerne aflemnals. Ursprungeliga anledningen till och ändamålet med inrättandet af Krono-Stuterierne var troligen, att, jemte spridandet af bättre och förädlade hästracer, tillika uppmuntra bildandet af enskilda Stuterier. Då man finner t. ex. aLt Flyinge Stuteri, emot en afgift af 400 R:dr för en beläcknings-termin, af Prival-Stuteri-ägare lånat en beskällare, skulle väl sådant bevisa, alt det sednare ändamålet vunnits, inen deremot ofördelaktigt vittna emot de allmänna Stuterierne. Revisorerne vilja likväl icke af detta enda exempel hämta anledning till klander eiler bestrida nyttan och behofvet af ett eller flera Stuterier för Statens räkning, men anse sig dock böra till Rikets Ständer framställa deras öfvertygelse, att Stuterierna kunde och borde så ordnas, att åtminstone ej något contant anslag derför behöfdes, helst dem förunnats afkastningen af Kungsgårdarne Strömsholm, Flyinge med Dalby, samt Ottenby, hvilka lemnat följande betydliga inkomster, nemligen: år 1836. Råg. T :r Korn. T:r Hafre. T:r Hö. LU. Halm. LU. Strömsholms Kungsgård . Strömsholms Ull.
Då den allmänna beväringen icke bör, utan i förening med stamtrupper, användas mot fienden, på det beväringsmanskapet, medelst detta stöd och denna sammanhållning, må undgå den ökade manspillan och förlust i anfallskraft, som bland en oöfvad trupp uppstår vid möte med en väl öfvad och disciplinerad, måste man söka komma derhän, att de trakter af riket, som nu sakna stamtrupp för arméen, så vidt ske kan, sådan erhålla; och jag anser, att utan särdeles stora uppoffringar bristen på stamtrupper skulle till god del kunna afhjelpas, om den båtsmansrotering, som, vid flottans nya organisation, kan för denna blifva öfverflödig, öfverflyttas till arméens förfogande; om de nummer vid indelta arméen, som nu äro afsedda för andra ändamål än nummerkarlars underhåll, i allmänhet kunde återgå till sitt ursprungliga ändamål; och om en viss del af allmänna beväringen komme att undergå en så fullständig öfning, att den, utan menlig inverkan på stammen, kunde genast vid uppbåd ingå i ledet och användas mot fienden, för att i sin tur äfven bilda stamtrupp, under det andra delar af beväringspligtiga inkallas till depöterna och beredas att förstärka arméen och ersätta uppkomna förluster. Detta sätt för stamtruppernas förökande med förstärkningsmanskap bör ega rum, så väl vid infanteriet som vid artilleriet och ingeniörtrupperna; men kavalleriet måste redan vid fälttågets början vara uppsatt till afsedd styrka, och dess beväringsmanskap endast bilda depoter för sedermera blifvande ersättningar och förstärkning. För att erhålla den mindre krigsfoten, eller SO,OOO man stridande, hvilken måste vara skicklig att genast vid uppbåd gå i fält, böra 5000 man ur hvarje af fem beväringsklasser, eller 25,000 man, hafva en öfning någorlunda motsvarande den, hvilken stammens rekryter vid indelta arméen erhålla, innan de såsom stamsoldater kunna godkännas. Dertill erfordras en rekrytskola af minst 62 dagar första året och derefter 15 dagars vapenöfning under 5 följande år tillsammans med stammen.
I„ rörande en och annan fråga i afseende på Bankens Odlingslån; blefvo samma Betänkanden lagde till Handlingarne, sedan BondeStåndet förut bifallit Utskottets i nämde ämne först medelte yttranden. S. D. Sedan BondeStåndet bifallit LagUtskottets Utlåtande N:s 75 och 76, angående dels förändring i strafFet för Hållkarl , som fordrar drickespenningar eller med ovett bemöter resande, dels föreslagre stadganden i afseende på Testamentens Bihang till R, <$. Fröt, 9:do Sami, 634 Prat. Vt dr. ä. 4 A tig. 1823. bevittnande och bevakning blefvo vid föredragning af återremiss i desse ämnen afgifne ytterligare Utlåtanden N:s 128 och 129. såsom icke fordrande vidare åtgärd, lagde till Handlingarne. S. D. Wid StatsUtskottets Utlåtande: N:o 341, Angående indragning af Lönerne vid. Biskopsoch DomProst-Ämbeten fann BondeStåndet, vid skedd föredragning, skäligt låta bero, sedan första Betänkandet af öfrige Respective Stånden redan blifvit bifallit. S. D. BaneoUtskottets Memorial: N:o 39, I anledning af Bankens Fiscals» Ämbetes gjorde framställning, att Banken måtte befrias från skylldighet, att i Concourser och Ars proclamata bevaka sine mot lös pant egande fordringar, blef vid föredragning, till Lagutskottet remiteradt» SD. Wid föredragning biföllos LagUt_ skottets Utlåtande: N:o 127, Angående bestämdt stadgande dels huruvida Löftesman bör erhålla särskild uppsägelse, när Gäldenär uti Skuldebref Fröt, Utdr. d. 5: Äng. 1823. 633 förbehållit viss uppsägelse tid, dels och huruvida revers-innehafvares försummelse att bevaka sin fordran i Gäldenärs Concours, må medföra befrielse för Löftesman från betalnings ansvar, N;o 150, Om behörig
VÄNLIGT MEN BESTÄMDT SÄTT OCH EJ FÖR STORA PLATS ANSPRÅK, ERHÅLLER PÅ NYÅRET PLATS I ENKEL F HAR F. Panli ' s Åzymol ERHÅLLIT GULDMEDALJ Ö A N - SKAS EFTER JUL UNDER 3 Å 4 MÅNADER I FA MILJ I GÖTEBORG. NÅGOT ARPER TILL TÄNDERNAS OCH MUNNENS VÅRD SAMT K LÄXOR (BARNEN 8 — 14 ÅR) SAMT INOMHUS FÖR E O - Å VÄRD I UTMÄRKT NATURSKÖN OCH HÄLSOSAM V DE ÖNSKAS. SVAR TILL ' B. L. », PÖSTE REKOMMANDE GÖROMÅL (DÄRIBLAND UNDERHÅLL A F FÖR HUDÅKOMMOR. (S. T. A. 6G022) TRAKT NÄRA STAD OCH JÄRNVÄGSSTATION. UTS T A N TE KRISTIANSTAD. MÄRKTA VITSORD AF LÄKARE SLÅ TILL BUDS. RESVAR MED FOTOGRAFI, RETURPNRTO, UPPGIFT PÅ LATS I SKOLA ELLER FAMILJ PÅ NYÅRET FLEKTERANDE TORDE SÄNDA SVAR TILL » FRIDFULLT LÖNEANSPRÅK OCH REKOMMENDATIONER I BILJETT ELLER TILL VÅREN ÖNSKAS AF BÄTTRE, ANHEM-, TIDNINGSKONTORET, ÖSTRA LARMGAT. 1, NG FLICKA, EJ ÖFVER 22 ÅR, BILDAD, TILL » ORDNINGSFULL UNG DAM », GUMSELII ANSPRÅKSLÖS, MUSIKALISK FLICKA, SOM NU GENOMGÖTEBORG. N O - NSBYRÅ, GÖTEBORG. (G. G.