Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Motionen derom gjordes i BondeSiandet af Vic* Talemannen Jon Jonsson; och måhända tord* RiddarhusSecreteraren kunna upplysa huru aaken blef afgjord. Friherre Sköldebrand, Eric: Min öfvertygelse har alltid varit, att MagazinsDirectionens speculationer med spannmålshandel äro skadlige för Riket, och att en ny spannmålsinrättning aldrig borde blanda sig med spannmålsprisens styrande j men jag har hört af de talare, som yttrat sig, att de synas glömma, att vi hafva 6 månaders vinter, att brännvinsbränningen gir i jemnt stigande, och att brännvinaförfattningarne äro sadane, att de tillåta hemmansägare att förstöra i4 millioner tunnor säd eller potatoes, ehuru de ännu icke hunnit längre än till 4 millioner. Men hvarje Landshöfding kan vitsorda, att Brännvins* pannornes antal och storlek årligen ökas. Förhållandet förledet år är kändt, att säden vanligen gälde från 7 till 9 R:dr tunnan, men förra sornmarn uppgick den likväl till i5 R;dr. Vi behöfve ej citera andra Länder, hvad missväxt angår. J819 var Södermanland, som vanligen varit en sädesrik provins, skuldsatt i Kronans Magaziner för 140,000 R:dr Banco. Jag är ej af dem, som vilja lägga band pa den enskifta otntankan; men det är nödvändigt, att Kronan är försedd, innan missväxt inträffar, ty om man lernnar saken helt och hållet åt sitt öde , så hinner ej hjelpen komma förr än vintern gjordt dess anskaffande från Utrikes orter omöjligt Man får för theoretiskt liberala principer, och för att 566 jjen 27 Oetober /. m. gynna någre enskiltes handelsinferesse, la (a orri-" tankan för e(t helt land väl vika och öfverlemna det åt möjlighet af hungersnöd. Beklagligen, fast än Sverige haft några goda ar, kunna vi ej hoppas, att det alltid skall fortfara. Jag har hört jemnförelse göras emellan Sverige och Italien, .Den är olämplig.
Enligt i833 års Femårs-Berättelse utgjorde folkslocken då 136,883 personer och den har således i de sist förflutne fem åren ökat sig med 8417 personer: och huruvida denna ti 11- vext af folkmassan bör glädja eller bekymra, derom åberopas underdånigst reflexionerne i nyssnämnde Berättelse, hvartill nu må läggas, att då folket varmt uppfattat den höga Christendomens sanningar och derigenom kommit lill förädling, och då allmänna handlingssättet i det yttre röjer denna allmänna förädling i det inre, då är en tilltagande folkstock ett ämne för glädjen och hoppet; ty då ökas med folkmängden det godas magt, men x omvändt förhållande blifver, med blicken på framtiden, den stigande folkökningen alltid ett föremål för tänkarens sorgliga betraktelser. Samma Berättelse upptager ock en särskild punkt om folkets förmögenhets-tillstånd. Med Calculer, hämtade från Taxerings-Längder och Intecknings-Protocoller, visades, att Länets besutna Allmoge eller Bondestånd lyckligtvis befann sig i temligt välstånd, men i vårt land finnes en annan allmoge, som, talrik nog, bebor torp och backstugor, och denna allmogens under-class tillvexer år ifrån år, både i antal och fattigdom samt befolkar Fattighusen, Correctionshusen och fängelserne. Backstugorna utgjorde för fem år sedan 3,2o5, nu är antalet 3,890. Alltså äro tillkomne 688 nya bostäder, men olyckligtvis mest för armod och många för brott. Att vidare orda om de särskilda folk-classernes tillvexande eller aftagande förmögenhet är öfverflödigt, sedan Justitias-Stats-Ministern ur säkrare källor än som för Läns-Styrelsen äro tillgänglige, derom lemnar uppgifter, hvilka i möjligaste måtto närma sig till visshet. Att välståndet aftager i de bildade stånden, är synbart, ty rättnu finnes ingen Kyrksocken, der man icke träffar någon pauvre honteux, med famille, som 8 dock i del längsta vill lefva på Herrskapsfot. Öfverflöd och vällefnad, lättja och sysslolöshet äro deremot från bondens hus bannlyste.
Så länge man teoretiskt gör minnet till N:o 1 och förståndet tillN:o2; så länge man skiljer begge åt, öfvande N:o 1 till barnets 15:dc år, för att taga N:o 2 i anspråk först vid den tiden, så Jange kan man ej vänta en harmonisk utveckling af barnets själskrafter. Så länge man, hvad kristendoms-undervisningen angår, gör annan skilnad mellan skoleoch nativards-undervisningen, än den, som ligger i den möjliga skilnaden mellan skollärarens och prestens förmåga att till allt högre klarhet utveckla barnets insigt i kristendomens sanningar; så länge behöfver man frukta lekmäns fria uppträdande såsom lärare för ett okunnigt folk. Hvarje upplyst barnavän, som något sysselsatt sig katekisation, vet att barnet, från den stund det lärt att läsa rent, ja ett stycke derförut, kan lära alt enfaldeligen förstå hvad det läser, om det med förstånd och ömhet handledes, samt att det på samma gång, utan att veta deraf, fasthåller i minnet hvad det får så upprepa. Man kan omöjligen öfva barnets förstånd, utan att på samma gång öfva minnet; men man kan deremot så uteslutande mekaniskt öfva minnet, att förståndet derunder förslöas, oell detta är just hvad som med mångå barn inträffar under den tvungna utanläsningen af den abstrakta katekesen.
ättet, på hvilket herrn i huset stängde tamburdörren, då han kom hem till middagen, underrättade hela familjen om, att i dag var en sådan olycklig dag, då han ej var » vid humör ». Hans hustru hörde det och genomgick ännu en gång matsedeln i tankarna. Jungfru Fina hörde det ut i köket, och möustergildt varsamt handterade hon sina spisringar och grytlock. Felix strök luggen ur pannan, och hunden Tip kröp med slä- pande svans under soffan. Alla kände gången af husbondens dåliga lynne. Snäll och vänlig var han i allmänhet, men när något förmått förarga honom, då var han icke god. Han var naturligtvis allt för belefvad för att visa detta för någon utomhus, han sparde det till de hemmavarande, och minsta lilla anledning kom stormen att bryta lös. När den gått öfver, blef han fort god igen, men fastän alla önskade komma därhän, räddes litet hvar för att blifva åskledare. Middagen släpade sig fram under tryckande tystnad. Herrn plockade benen ur gäddan och såg därvid så bistert på den arma Fina, som om han i sitt hjärta anklagade henne för att hafva fördubblat fiskskelettet. I djupa tankar, som han var, satte han pepparroten under Felix ' näsa. Felix kände tårarna nalkas och telegraferade bönfallande till mamma, hvarifrån han fick undsättning. Middagen led mot sitt slut, då Tip, som af tystnaden somnat bort från alla bekymmer, började drömma och drömde så lifligt, att han gnällde och skällde för sig själf under soffan. Hans drömmar stördes af ett häftigt: kör ut hunden. Stackars Tip smög sig ut, lämnande efter sig åt de öfriga att mottaga det åskväder hans oskyldiga drömmar satt i gång, och hvarvid hvar och en fick sin del. Hans hustru hade under de femton år de lefvat tillsammans vant sig vid mannens lynne, och från de första åren, då hvarje utbrott från hans sida gjort henne ledsen och olycklig för en hel dag, hade hon så småningom lärt sig att taga emot, hvad han behagade säga, allt för den kära husfridens skull. Men i dag för första gången på många år såg mannen, hur det glänste till i hennes öga: hon reste sig hastigt från bordet och gick in till sig. Eftermiddagen gled långsamt fram.
Nu kan visst deremot invändas, att äfven skattemännens hemman, bland hvilka så många medelst inteckningar hos allehanda Banker och Hypotheksföreningar finnas skuldbelastade, ingalunda äro nuförtiden hvad de varit tillförene, utan numera tyckas urarta till ett nytt slags lösegendom eller lösa salugods, utan annat skaltevärde, än den löpande köpeskillingen för dagen. Och gerna må det erkännas, hvad den egentliga bonden beträffar, att hans hemmansbruk, som väl bär sig bäst, när det skötes med hans egna händer, icke tål vid, än mindre vinner på en hemmansbelåning, men säkrast och för honom sjelf lyckligast förbättras och utvidgas med användning blott af hemmanets egna reala tillgångar, enär eljest jordförbättringen, då den skall brådskyndas med lånta medel och allt dyrlejdare daglönare, förvandlar så småningom den förre bonden till en halfherre, som för penningebestyren drages bort från plogen, tills han sjelf blir sitt hemmans arrendator eller sjelf till slut en bland dem, som få arbeta för bankbolagets räkning — och att sådan måste för allmogen blifva följden ej minst af amorteringslånen, kan nog förstås, ora man närmare beräknar, huruledes exempelvis en hypothiserad hemmans skuld å 20,000 R:dr, änskönt den emot en årlig ränta af 1,000 R:dr efter 40 år försvinner, likväl under samma 40-åriga tidrymd varder ej allenast i dubbel måtto med 40,000 R:dr återbetalad, utan jemväl, efter ränteberäkning på samma 40- åriga tusenden, flerdubbelt med 120 000 R:dr öfverliqviderad, eller med 6 gånger lånesumman.
Jag tror likväl, att man ej behöfver gå till alltför gamla tider, för alt leta efter fada i denna sak. Om man blott vill hålla sig tili samtiden och ett land, der lagväsendet betraktas med särdeles uppmärksamhet; så finner man i England t. ex. Lord-cancelleren, som i högsta instansen dömmer ensam, och öfver hvars domslut ganska litet missnöje blifvit förspordt. Vill märi åter hålla sig till speculalionen ensamt, så kunna visserligen tänkare uppgifvas, som sett saken ur samma synpunkt, såsom t. ex. Jeremias Bentham. Jag ifrågasätter visserligen icke, att dessa förhällahden skulle vara obekanta för den lärde och högtärade herrn, sorn gjort anmärkningen; men de malte sannolikt för tillfället kommit att falla ur hans minne. Det är visserligen sanni, att förslaget till ny civil-lag icke är stäldt på grundsatsen af minskadt antal ledamöter i våra domstolar, men detta förslag hafva endast få representanter, såsom jag tror endast alne motionärer, yrkat att få i dess helhet antaget; och huru. mycket man än önskar elt förbättradt lagverk, tror jag dock icke att pluraliteten vill antaga förslaget annorlunda, än efter pröfning i detaljerna, då sannolikt åtskilliga delar deraf icke blifva godkända; och jag för min del får bekänna, att jag anser sjelfva organisationen af domstolarna vara bland de delar af detta på det hela förträffliga lagverk, hvilka mest behöfva förändring. Slutligen har det synts alldeles obegripligt hvad en förändrad organisation af Statsrådet skulle hafva för sammanhang med domstolarnas Bcu 5 Maj f. ra. 211 organisation; men för min del lior jag det vara lätt begripligt, att man hoppas, att då Statsrådet får en annan organisi 1 ion, ett helt annat förhållande också skall uppstå i afseende på den stationära och återhållande kraft, som röjt sig, synnerligen i de delar, sorn komma att tillhöra det blifvande J ns t.depar terne niet.
D:o, af Malmö 5,541,161: 44. D:o, „ af Götheborgs Låne-Kontor 9,314,447: 04. D:o, „ af Malmö „ ... 4,860,055: 7 2. D:o, af Wisby „ ... 1,164,639: — 37,363,717 05 D:o, utelöpande vid 1862 års slut 731,901 18 7 _ 27 — Assignationer, utfärdade af Wisby Låne-Kontor D:o, infriade af Rikets Stånders Bank D:o, utelöpande vid 1862 års slut Förskott för rörelsens bedrifvande, oliqvideradt Transport 607,200: — 362,300: — 244,900 3,500,000 Riksmynt. 731,901 3,744,900 Summa skuld ! 4,476,801 Tillgång: Behållning i Rikets Stånders Bank „ i Låne-Kontoret i Götheborg d:o d:o i Malmö i Wisby 604,884: 6 7. 3,317,533: 2 3. 504,671: os. 49,712: 91. Denna rörelse har under detta år till och med den 5 September visat nedanstående: Postvecclar, utelöpande vid 1862 års slut Dito, utfärdade af Rikets Stånders Bank . 9,344,115: 05. af Götheborgs Låne-Kontor 11,120,808: 5 8. „ af Malmö d:o . 3,755,859: 0 6. „ af Wisby d:o . 565,303: os. Dito, Dito, Dito, Dito, infriade af Rikets Stånders Bank Dito, „ af Götheborgs Låne-Kontor Dito, „ af Malmö d:o Dito, utelöpande den 5 September 1863 .
Lucy tagit de första stegen på frihetens väg, en kamp komme att uppstå emellan henne och hennes fria ande, hennes fria idéer; tvifvel underkastadt vore hvem som komme att segra. Nu var för Lucy tanken att återkomma till Abbey-Hall mer än svår, den var omöjlig; hon kände sig oförmögen att åter inträda inom den krets af kedjor, hvilken hon engång hade brutit. Hennes faders vilja att gifta bort henne, hvilket hon tillskref hans sinnessvaghet, afskräckte henne ifrån hemmet. Hon var ej rädd för strid, men hon bäfvade tillbaka för tanken, att denna strid måste utkämpas emot hennes fader, och isynnerhet emot en, hvilken var så moraliskt svag. Att uppoffra hela sin framtid för en idé, som hon ansåg sakna förnuftiga skäl och lefva med en menniska, som hon ej kunde fördraga nej, det var dock ännu omöjligare än allt annat. XIII EN ÅTERFUNNEN VÄN Nu befann hon sig sedan någon tid i Paris och der njöt hon af allt, som denna stad har att erbjuda. Paris är riktigt intressant, tycka vi, endast för dem, som vilja lära sig något och när förhållandena gynna tillfredsställandet af denna smak. Kommer man dit utan att kunna intränga i alla detaljer af detta samhälle, som är så mångfaldigt sammansatt, kan man ej vara fullkomligt tillfredsställd. Det blir då som med hvarje sak till hvars djup man ej tränger. Allting här i verlden kan bli intressant då man är i stånd att tillegna sig en djupare kännedom deraf. Ingen lära är torr, blott man intresserar sig för den. Och huru uppkommer intresset? jo, genom kännedom om den grund, på hvilken denna lära stöder sig. Huru många säga t. ex. icke, att mathematik, astronomi, mineralogi, språkkunskap etc. äro torra ämnen för förståndet, men de hafva orätt. Hvarje menniska vill uti det, hvarmed hon sysselsätter sig, inlägga någonting utaf sig sjelf, och sker detta icke genom upptäckter och afhandlingar hvilket är ett privilegium för de högre begåfvade, så sker det genom omdömen, eller åtminstone genom det arbete tanken haft att utföra, för att kunna anse den förvärfvade kunskapen såsom sin egen.
Maj, om uppdrag åt Coa - 746 Den a a Maj. e. m. stitutionsUtsf ott -t att redigera de beslut, som blifvit f ittade i anie ning af de Constitutionda förhållanden, son genom föreningen nr Ilan Sverige ocn Norrige uppstått. Från Hedervärda Bonde Siandet, af den 27 April, oni ht remiss af t tat Utkottets Memorial, om 'Riksdagsved-, rgillningar vid Ståndens och Utskott ns Cantzlier — Af den 1 Maj, om ährremiss af åtskilliga StånösLedamöters Memorial. — Af d n 5 Maj, om icke instämmande i Pr est'-’tande ts tillägg till den underdåniga skrif* velsen tili Kongl, Majk t angående tryckningen af RiksStåndens Protocoll med dertill förande Bihang, Om instämmande uti remiss af ett communiccradt Memorial, Om remiss till Lagutskottet af Kongl, Maj:ts Propositioner: 1:0 angående ett mera bestämdt stadgande cän nu gällande Författningar innehålla angående hvad som bör iakttagas vid underdåniga besvärs anförande hos Kongl. -Majit i brottmål; «;o om förändring af nu antagne bestraffningssätt och inrättande af Allmänna Arbetsoch Corrections hus, jemte meddelande af Lag* Comiténs särskildt utarbetade Betänkande om förändring af UnderDomstolarnes och HofRätternas antal och organisation; 3:o angående Wermelands I^äns skiljande från Götha HofRätt och hänförande under Svea HofRätts Jurisdiction; om ändring i Lagens stadgande rörande Domfört antal Ledamöter i HofRätt. Om uppskof med afgörande af LagUtskottets utlåtande öfver Riksdags - Den 22 Maj. e m» 747 mannens Lars Jacobssons Memorial om ö* kande af Nämndemännens Dagtractamente. Om bifall till OeconomieUtskottets Betänkande rörande LandtbrukSkoIor. Om deltagande i remiss af ett communiccradt Memorial Om bifall till OeconomieUtskottets
Men att, såsom niotio - Kons ti tu lion sUt sko t la Is Memorial N:o 58. 5 närén, i öfverensstämmelse med 1834 års Konslitulions-Utskolt, föreslagit, i Grundlag intaga en hänvisning till Kyrko-lag, har synts mindre lämpligt, emedan, å ena sidan, frågans egen beskaffenhet sjelf tillräckligt hänvisar henne till Kyrko-lagstiltningens område, men, å andra sidan, den nu gällande Lag, som företrädesvis kallas Kyrko-lagen» icke innehåller alla rörande valet nu gällande bestämningar. Utskottet får derföre till grundlagsenlig behandling vördsamt hos Rikets Ständer föreslå följande förändrade lydelse af II c ger in g s - F o r m e n: § 29. Till Ärke-Biskop och Biskopar utnämna Konungenjjen al de Tre, som öfter föregångne, af veder börande Presterskap och lionsistorier förra/tade val loreslagne blifvit. Stockholm den 1 December 1857. Reservationer äro anmälda al Herrar Kongl. Hofpredikanterne Wensjoe och Lagergren. 6 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 59. Ank. lill Exp.-Utsk. d. 7 Dec. 1837, kl. 2 e. m. Memorial till Rikets Ständer, med förslag Lill ändring af 12, 17, 19, 41 och 79 §§ Riks dags-Orda in gen, angående val of Ridderskapel och Adelns Riksdagsmän. Ledamoten af Borgare-Ståndet, Herr Brinck har lill Konstitutions-Utskottet ingi fvil förslag till ändring af 12, 17, 19, 4! och 79 §§ Riksdags-Ordningen, hufvudsakligen afseende ordnandet af Ridderskapet och Adelns representation, enligt hvilket förslag detta Stånd skulle inom sig välja sina Riksdagsmän samt desse berättigas till underhåll och resekostnad, för bestridande hvaraf Ridderskapet och Adeln skulle, med Konungens samtycke, kunna ålägga sina medlemmar afgifter, som af vederbörande uppbördsman borde utan särskildt arfvode uppbäras och redovisas.
N:o 165. så äro skälen dertill så fullständigt utvecklade i Styrelsens till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga framställning, att jag endast behöfver hänvisa till densamma. Alla de revisioner, som granskat institutets räkenskaper, hafva enstämmigt intygat det trängande behofvet deraf. Styrelsens bemödande att kunna åstadkomma dessa byggna der för en icke allt för öfverdrifven summa synes af de olika förslag och ritningar densamma låtit tid efter annan uppgöra, och hvilka alla lära blifva öfverlemnade till Rikets Ständers pröfning. Fråga är väckt om uppställande på Alnarp af ett Statens holländeri, hufvudsakligen af kort-hornsdjur, men derjemte af andra racer, för verkställande af noggranna komparativa försök dem emellan; en fråga af synnerlig vigt för hela vårt land. — Utan nya ekonomi-byggnader och utan försöks-station blir detta omöjligt. Malmöhus läns Hushållnings—sällskap har, nitälskande för kreaturs-afvelns upphjelpande, med betydliga uppoffringar nyligen införskaffat tvänne utmärkta får-racer, den ena äkta Rambouillet merinos, den andra af M:r Webbs välkända Lauthdownfår, hvaraf åtminstone det förra slaget säkerligen är det bästa som finnes i Sverige. Dessa får äro nu inrymda i provisionel hus vid Alnarp; men ovisst är om de der få qvarblifva, derest man icke bättre än nu kan sörja för deras ändamålsenliga vård. Jag har endast härmed velat antyda att Styrelsen under den korta tiden för dess tillvaro gjort allt hvad på densamma berott, för att till Alnarp kunna anskaffa och derstädes uppställa ädla djur af olika slag, hvaraf visserligen icke någon synnerligt stor pekuniär fördel vore för Alnarp att förvänta, men hvaraf landet skulle skörda så mycket större vinst, genom försäljningen af ädla afvelsdjur. Skall likväl detta låta sig göra, så måste bättre ladugårdar uppföras.
I händelse nu Kongl. Majit, uppå en förnyad underdånig anhållan, icke samtycker till Jemtlands roterande i likhet med Sveriges öfriga provincer, kommer, i Utskottens tanka, någon annan rotering ellert rustning icke att af Jemtland utgöras, än den, som, efter 1689 års Contract, ålåg samma province, eller att bålla 100c man, befriade från commendering utom provincen; och i detta fall har något bidrag å Statens sida, till lindring i Jemtlands rustning och rotering, icke blifvit ifrågasatt, samt lärer cj heller böra ifrågakomma. Om åter den förut begärda och nu ytterligare föreslagna rotejemkningen vinner bifall, så inträffar, att densamma icke kan komma till verkställighet på samma tid eller med början af år i83f>> då Contractet arn den nuvarande interims-i egleringen går till ända. Att feiff den korrt» tiden emellan sistnämnde Contracls slut och den nya jemkningens början låta en återgång ske till det första Knektecontractet3 har förefallit Utskotten olämpligt, dels i anseende till det täta ombyte af roteringssätt, rom derigenom uppkomme och ej kunde annat än vara af ofördelaktig verkan för provincen, dels ock enär Jemlländska styrkan, i sådant fall, cj kunde under nämnde tid påräknas till Rikets försvar i allmänhet, Utskotten, sorn derföre trott, att den nuvarande regleringen bör fortfara intilldess nya jemkningen hunnit verkställas, hafva, enär sådant icke kan stan ersättning fordras, tillstyrkt ifrågaslälide årliga anslag af 4°°° Rdr, hvars beviljande utöfver den föreslagna tiden af högst 3;ne år, från i836 års början, icke synes behöffigt, då med visshet bör kunna antaga», att den nya jemkningen inom nämnde tid kan tillvägabringa; läraiide an - 6 Statssamt sfilm. Besv. och Oecon. Utsk. Betänkande JS~'.o /\6. slaget, såsom tillfälligt och sedan Riks-Statens 3:dje HufvudTitel nu mera är uppgjord, böra af Riksgälds-Contorets medel utgå.
S. D. Beslöt Ståndet, dét skulle de öfriga Riks-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att förena sig uti det af Preste-Ståndet, vid pröfning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 116, i anledning af väckta motioner, angående omarbetning eller ändring af Kongl. Stadgan för rikets Allmänna Elementar-läroverk den 14 Augusti 1856 ill. m. fattade beslut, hvarigenom Ståndet, med ogillande af Utskottets i 1 punkten sid. 22 af nyssnämnde Betänkande, med afseende på ifrågasatt ändring eller omarbetning af den uti ifrågavarande Kongl. Stadgå' föreskrifva läse-ordning, gjorda hemställan, bifallit det ’i' Kyrkoherden Sondéns. Betänkandet bifogade, reservation framlagda förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, endast med den förändring, att efter de ä 4 raden af detta förslag förekommande orden behöflig granskning blifvit tillagda orden "af en kommitté, sammansatt af erfarne vetenskapsoch skolmän.” 600 Prot.-Utdrag den 21 Oktober 1857. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Siats-Utskottets Utlåtande N:o 136, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Sjunde Hufvud-titel, stadnade Utskottets tillstyrkande i 1 punktens förra del bifölls, hvaremot Ståndet, ined ogillande af Utskottets yttrande i sednare delen af samma punkt, beviljade 2,000 R:dr Riksmynt, alt såsom hyres-ersättning årligen utgå till Chefen för Finansdepartementet. 2:dra punkten bifölls med den förändring, att allöningen för Expo Iitionssekreterarne uti Finans-departementets Expedition fastställdes, i öfverensståxmelsfr med Kongl. Maj:ts Proposition, att utgå med 4,500 R:dr Riksmynt årligen för 1.vardera, och skulle den tillstyrkta tillökningen af nämnde Expeditions anslags-sur a rättas i enlighet med detta beslut.
Herr Grefve Brahes Memorial, om Bevillningen för Dannemora Berglags Jerntillverkning, föredrogs r.u å nyo och, med deremot gjorda anmärkningar, återremitterades. Ut Supra. Ex Protocollo. Carl Magn. Robsahm. S. D. å nu åter föredrogs Stats-Utskottets den 29 Maj på bordet lagda Betänkande af den 26 i samma månad, om. lösens erläggande till KronoEottdarne för påskrifter å utmätnings - Resolutioner, pröfvade Borgare Ståndet skäligt detta Betänkande alldeles ogilla och afslå. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn Robsahm. S. D„ Den 3 Juni! S. D. J-/emnarle Borgare Siandet silf bifall till Stas-Utskottets den a g Maj på bordet lagda Betänkanden af den 991 samma månad, hvilka nu åter föredrogos, rörande: 1:0 Det åt Vesteroch Norrbottens Bans Innevånare meddelte Bån, och 29». Anslag af medel för Bäns-Bazaretterna* iJt Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahmd S. D. V id förnyad föredragning afSta-ts-Utskot» tets den 2 6 Maj afgifna, den 29 på bordet lagda och nu åter föredragna utlåtande, i anledning af Herr Bectorn Arenander* hemställan om förslag af allmänna medel, till tryckning af Samlingar i Svenska Historien; blef detsamma, med deremot gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitleradtt. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm! s. d: Den 3 Juni. S. D. »Derian Borgare Ståndet la t it sig föredraga.