Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som bifaller Bevillnings-Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet godkände, förslag, alt de uti 2 Art. 17, 26 och3i af nu gällande Bevillnings-stadga, för arbetsfolk och öfrige, som med dem blifvit jemförde, så i städerne som på landet, bestämde serskilde afgifter måtte alldeles upphöra, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, antages Preste-Ståndets beslut. (Intaget här ofvan.) Vid voterings-sedlarnes uppräknande hafva befunnits 57 Ja och 62 Nej; och enär således Nej vunnit, kommer, uti ifrågavarande hänseende, Preste-Ståndets här förut införde beslut att tjena till efterrättelse. Åttonde Voteringen. Den, som bifaller Bevillnings-Utskottets förslag till bevillning för artister, i åtta classer, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer att för artister införas en ytterligare nionde dass, med en taxations-summa af 3 R:dr. Bi/i. till R. St. Voteringen liar utfallit med 64 Ja och 55 Nej, Som följaktligen Ja vunnit, är i detta fall Bevillnings-Utskottets förslag antaget. Nionde Voteringen. Den, som vill, att, på sätt Borgare-Ståndet beslutat, bevillningsafgift för hvarje concert, i Stockholm 3 R:dr och i alla öfriga sLäder och orter i R:dr 16 sk., skall förskottsvis erläggas af både utländske och utländske cancer(gifvare, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer frågan om bevillnings-afgift för concerter alt förfalla. Som voteringen utfallit med ^3 Ja och 46 Nej, och Ja således vunnit, komma concertgifvare att, på sätt Borgare-Ståndets ofvanomförmäide Beslut innehåller, bevillning erlägga. Tionde Voteringen. Den, som bifaller det af Borgare-Ståndet beslutade tillägg, nemligen:
Dagblad, om tillhandahållande på allmän bekostnad af officielt sådant Svar på återremiss Dagsverken, upphörandet af natura prestation deraf till vissa kungsgårdar och andra kronolägenheter Svar på återremiss Dahlström, J. F. Se Restitution Dana-arf, eftergift deraf efter Johanna E. Hollander Svar på återremiss Förslag till Voteringsproposition Yoteringsresultat ang. ett tillägg till Rikets Ständers beslut derom . » eftergift deraf efter enkan Ch E. Bång och Chr. Lundström Svar på återremiss Förslag till Voteringspropo sition Yoteringsresultat * crq CO i_' i |. I : 2 *0 I l N:o 12 36 fe S % d | I 2; B §} ' ! a e Riks-Ståndens Beslut. c» el i O. i' ■8" Adeln. Prestei Borgare Ståndet. | Ståndet. i. 11 Fehr. h. 12 April b. 11 Febr. a. a. 24 Apr. å. 1 Febr. b. 15 Apr. b. 1 Febr. å. 4 Febr. a. a. 19 Apr. a. a. 24 Apr. å. 4 Febr. b. 12 Apr. b. 25 Febr. b. 18 Febr. b. 22 Febr. å. 27 Sept. b. 15 Nov. b. 17 Maj a. a. 11 Aug. b. 11 Mars a. a. 14 Juni g. 11 Aug. a. a. 1 Sept. b. 18 Nov. b. 15 Mars a. a. 14 Juni g. 11 Aug. a. a. 1 Sept. å. 29 Sept. b. 13 Nov. 29 Apr. a. a. 9 Aug. å. 11 Mars a. 14 Juni g. 12 Aug. a. a. 30 Aug. b. 18 Nov. å. 11 Mars 14 Juni g. 12 Aug. a. a. 30 Aug.
Då jag vidare föijer Ulsk., finnér jag, att Utsk. i andra perioden angtde indelta räntornas indragning till statsverket, emot anvisning af motsvarande contenia statsanslag, yttrat; "Då frågor uppslå om en så väsendtlig förändring uti en af de vigligare anordningar, sorn af Konung Carl XI i afseende å reglerandet af Rakets drätselverk vidtogos, är det naturligt, alt deri största betänksamhet erfordras, äfvensom läll förklarligt, om både lämpligheten och behofvet af en dylik rubbning af mången betvifla*.” Jag skulle tro , alt jemte den betänksamhet Utsk. anfört, och hvaruti jag instämmer, Ulsk. borde hafva yttrat, att den strängaste rättrådighet jemväl dervid bör iakttagas. Det går icke an att förbise den ena samhällsmedlemmens lagligen grundade rättighet för den andres vinning och fördel, utan alla måste ske lika rätt. Derföre hafva äfven Ständerne vid föregående riksdagar förklarat, alt regleringen skulle verkställas så, att räntegifvaren icke korame att vidkännas högre eller mindre onera än förutä Derefter förekomma stadganden, hvilka gå derpå ut; att den anordnade spanmålen af räntegilvarne ovillkorligen skall lösas efter markegångspriset, och Staten sedermera utgifva lönerna åt tjänstemännen; men hvarvid Utsk. icke gjoit sig reda för beloppet af dén ränta och det spanmålsvärde, som af Sveriges räntehemmansägare årligen utgöres. Den Kronan för närvar, behållna spanmålen utgör i råg, korn och hafre circa 92,000 t:r , oheräknadt häst-vacance-spanmålen. Den under jordebok*- och hemmantals-ränta uppförda spanmålen uppgår till circa 200,000 t:r eller tillsammans omkring 3oo,ooo t:r eller något mer, men icke mindre.
PresteStåndet, Herr Professoren Bexells Memorial, af innehåll, att då rättvisan borde göras lika tillgänglig för alla medborgare, och Domaremakten icke vara förskansad inom former och afgifter, så att en viss förmögenhet fordrades, för att kunna anlita dess mellankomst, hvarigenom den fattige och förtryckte, för hvilkens försvar och upprättelse Lagarna till eo stor del äro ämnade, skulle i det LngUt slottets Bet ånk/inaen. 227 närmaste vara utestängd ifrån åtnjutandet af deras beskydd, samt Staten på annat sätt borde besörja Domarens aflöning , än genom den fattiges aflägsnande från hans forum» hemstäldes, att den, i anseende till en tilltagande penningebrist, får den fattige Rättsökande nu mera alldeles odrägliga Expeditions-lösen mätte betydligt nedsättas eller aldra helst helt och hållet upphöra • hvarigenom skulle vinnas både en ymnigare tillgång p-å rättvisa och en troligen icke obetydlig papperbesparing. Såsom vederläggning ef det förmodade inkast, att rättegångarnes antal härigenom skulle omåttligen Ökas, har Motionären vidare andragit, att Expeditions-lösen icke lärer kunna betraktas såsom en bestraffning för trätlystnaden, helst den då ej borde drabba äfven den nödtvungne Rättsökaijden, utan förvandlas till böter, på det den oskyldige matte få »juta sin oskuld till godo och den fattige icke behöfva, för sin fattigdoms skull, endast vädja till tålamodet och tigande böja sig under den förmögnares godtyckliga behandling. Med instämmande uti denna motion, har Herr Prosten Wikbladjyrkat, att, i händelse ExpeditionsTaxan bibehålies, Domaren måtte förpligta® att, i afseende på sjelfva utskrifningen, noggrannt följa författningarne, så att icke vidare må inträffa hvad någon gång skall hafva skett, tili betydlig tunga för Parter, nemligen att det som kunde och borde utskrifvas på ett eller två ark, genom Stilens utdragning 228 Lagutskottet: Bctänkanden, upptagit ett mångdubbelt arktal. Och af Vällofl.
U. 56o. A. 622. angående ett förändradt sätt för styrkande af f, ihet från, dä man i cassör söker lån mot inteckning. 11.526. IV. 11. 172. V. B. 104. A. 190. Förmånsrätterna, de tysta, angående ändring i lagens stadganden derom. XI. B. 129. XII. ,38.1. 203. XIV.TJ. 282, 344. XVI. A. 3gi. Förordningen den i3 Juni >8,8, angående inteckning i fast egendom, om ändring i dess 12 §, samt i nu gällande föreskrifter om panträtt i lösören, m. m. VIII. B. 148. A. 227. X. U. 92, A. i,5. ( «24 ) förordningen elen t3 Juni 1818, angående ändring i dess 13 §. VIII. B. .40, 227. k. 2jo, X. U. 426. XI. 31. XII. A. 11S, 152. ■— emot fylleri och dryckenskap, af den 24 Augusti 1813, om upphäfvande eller ändring af. XII. B. åi7. XIII. A. 3i. XVI. U. 38y. XVII. 85. XVIII. A. 12. XIX. E. 49. — om tillägg till. XX. B. 75g. XXI. A. 88. -— till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor, om ändringar i. XX. B. 56g. XXI. 23. XXIII. A. 5g. XXV. U. 188, 246, 311. A, 344, 349. XXVI. U. 44. A. 4g. E. 112. — den 16 Juli 1776, rörande ansvar för enskilde tjenare, bönder eller torpare, som försåtligt våldföra husbondefolket, 0111 upphäfvande af. III. g3. IV. R. 247.
Hittills har väl ordningen vanligen varit, att gifva åt Götha Canal först och Fäderneslandet sedan; men nu torde det vara tid, att börja med en omvänd ordning, och att sätta Fäderneslandets behof i första rummet samt Canalens i det andra. Under sådan åsigt är det, jag vördsamt yrkar bifall å Utskottens Utlåtande, på det man, sedan Statsregleringen är uppgjord, må kunna tillse, om något och huru mycket blifver öfver åt Canalen, ;’samt derefter besluta, i hvad mon och på hvad sätt den må kunna fortsättas. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Herr Tham3 Wolrath: Det är icke i egenskap af CanalDirecteur jag ämnar tala. Jag har icke varit det sedan 1818, och behöfver således icke försvara Directionen och dess åtgärder; ty jag vet, att hvad som skedde före år r818 blifvit af Konung och Ständer samt CanalBolaget gilladt. Det är icke eller i egenskap af Actieägare; ty ingenting skall förmå min känsla att yttra sig för det enskilta interesset framför ali 9* - Den 26 Mars e. m. mänt väl. Men det är i egenskap af Svensk man jag ämnar yttra mig. Jag tror frågan hufvudsakligen är, icke om Bolagets rättigheter emot och förbindelser till Staten, icke om Statens till Bolaget, (ty om desse är så mycket discuteradt och så ofta disputeradt, att jag icke behöfver tillägga ett ord;) men enda frågan är den; är det nyttigt för landet, att Götha Canal göres färdig, eller är det nyttigare, att den stannar så nära sin fullbordan ; eller är det nyttigt, att arbetet uppskjutes, med ett offer af all den skicklighet, alla de kunskaper, som finnas hos de personer, livi Ika dervid blifvit använde, och alt den skall hvila, tills desse personer icke mera finnas, på det man då åter må börja på samma punkt som 1810, det vill säga, att i främmande länder söka de upplysningar och kunskaper, som fäderneslandet då icke ägde, men nu härstädes blifvit naluraliserade. Det är denna fråga, som Utskotten bordt börja med att undersöka.
Ilerr 1'rilierre d/eee/^e/?-r^ Herr Drilierre <7ede^k/'ö,n^ Herr Dritierre d^uAee/s/e/^e^ Fdr. 1 r LdoZ/. /Vttd/Z-r ^.o l^rilterre von äe/rn?2en/rerm ^ 7d?/vcenv. Ilnderteelinad t. k. Ho5-6anLler. In kidem ?kotoeoIli, //ree. l>:o 3^. Xal, till Lxp. Iltsk. äew t3 3I»i, lil 7^ e n». Ned anledninA ok deli sörllällande, att IIsilavd8 jord, elluru i allmävIlet ak utmärlit
Bryter någon häremot, straffes sorn i 2 § sägs. § 5- Nödgar eller lockar dissenter en medlem af erkändt och tillåtet religions-samfund barn eller äldre att i dissenterkonventikel-sammankomst deltaga eller enskild husandakt eller religionsundervisning bevista, vare förfallen tdl det ansvar, som i § 3 sägs. Lag samma vare, om den, som erhållit tillåtelse att en eller flera dissenterkonventiklar med religionsvård betjena, befinnes missbruka denna tillåtelse till att förkunna sin lära annorstädes än på det eller de ställen tillåtelsen omfattar. § 6. Inom riket tillåtet religions-samfund eller dissenterkonventikel må icke till medlem upplaga någon, som tillhörer den evangeliskt lutherska kyrkan, utan hide till dess han blifvit från nämnde kyrka vederbörligen skiljd. Sker annorlunda, vare det religions-samfundets eller den konventikelns föreståndare, lärare och medlemmar hvar lör sig, så vidt de upplagandet befrämjat, förfallen lill det ansvar som i § 2 sägs. § 7. Önska personer, hvilka icke tillhöra något tillåtet och erkändt religions-samfund att sådant upprätta eller att vinna andra medborgerliga rättigheter än de i § 4 medgifna, gore derom ansökan hos Kongl. Majit, som i fall lian finnér skäl dertill i nådig proposition framställer saken lill Rikets Ständer, hvarefter ärendet i grundlagsenlig ordning behandlas. § 8. Åt redan tillåtna och erkända religions-samfund, Reformert, Romerskt och Grekiskt katbolskt kristne, samt Judar förunnas fortfarande de frioch rättigheter, äfvensom de fortfarande äro underkastade de förbindelser, hvilka i särskilda lagar och författningar stadgade finnas. § 9. Vilja de, som icke tillhöra något erkändt religions-samfund, ingå äktenskap, gore derom anmälan hos Domaren i orten, som efter kungörande af den tilltänkta förbindelsen, derest laga hinder ej förefinnes, låter äklenskapsaftalet i domstolens protokoll anteckna och njute de barn, som i del äktenskap allas, äkta harns rättigheter.
I fråga härefter om den påyrkade jemkidngen i roterings-besväret, så måste det visserligen medgifvas, att detta besvär trycker rotehållarne ojemnare än vid den tid, då indelliih. tilt B. St. 4 Sami 2 Afd. 9 UäfL i \ 8 Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande, N:o 30. ningsverket upprättades; meri man bör vid denna (rågås bedömmande icke lemna å sido, att jordegendomars godhet och värde, i förhållande till hvarandra, ständigt undergått förändring, i det att en del blifvit uppodlade och väl häfdade, då deremot ett sådant förhållande icke inträffat med en annan del, och att det skulle vara på det högsta stridande mot rättvisa och billighet, att den, som med besvär och kostnad förbättrat sitt hemman och derigenom beredt detsamma ett högre värde, eller den, som ett så beskaffadt hemman iörvärfvat, skulle i och för en dylik hemmanets förbättring, få vidkännas ett högre onus. Dessutom och äfven om en dylik roterings-jemkning nu egde rum, skulle genom hemmanens under tidernas lopp skeende förbättring eller försämring, inom en föga ailägsen framtid nya ojemnheter i roterings-skyldigheten uppkommit. På dessa skäl få Utskotten tillstyrka, att jemväl denna del af motionen må förfalla. Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Juli 1851, kl. 9 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om befrielse från eller lindring i det Komminister-b o stället Mistelås åliggande rotering s-be sv är.
Omsider får Utskottet härmedelst anmäla: att, ej mindre hvad Båneo-Discont-Verkets förvaltning, än f. d. Riks-Discont-Verkets utredning beträffar, Directionen finnes hafya med sorgfällighet iakttagit och följt densam - Bnnco-lhskottets Btt. N:o 35. *9! ina till efterrättelse meddelade föreskrifter; att nödig säkerhet och behörig: ordning sig visat i afseende på vården af Verkets* lånehandlingar; att i' allmänhet Verkets Embetsoch Tjenstemän med skicklighet och drift sina åligganden fullgjort, samt alt Utskottet med tillfredsställelse funnit utmärkt verksamhet, drift och ordning vara vid Lagsökningsärendenas handläggning iakttagne, så att icke någon försummad åtgärd i denna vigtiga och grannlaga del af Banco-Discont-Verkets förvaltning kunnat emot Ombudsmännen anmärkas; hvarföre också Utskottet låtit i förut vanlig form meddela Directionen fullständig Decharge, med frikännande från allt ansvar för nu och framtiden, i afseende på hvardera förvaltningen för den tiderymd, tom nu varit Utskottets granskning underkastad* Utskottet, som, efter sålunda slutad granskning af Banco-Discont-Ver-' kets samt f. d. Riks-Discont-Verkets utredning, fått emottaga Berättelserne öfver de verkställde Revisionerne af Låne-Gontorens i Götheborg och Malmö’ Räkenskaper oell Förvaltningar för sistl. år, har ansett sig jemväl böra för Rikets Ständer framlägga hufvudresultaten af dessa Verks Lånerörelse för åren i83a och 1833 samt får, till upplysning härom, åberopa Bilagorne N:ris 2 och 3. Hvarförutan
Kungen hade efterskickat honom ...” ”Och han har rest?” inföll pastorskan. ”Vid sin audiens skall han säkert lyckas att få tala förnuft med hans maj:t.” ”Han har nog gjort bättre än så!” återtog fru Marin. ”Han har rest några mil, men stjelpt på vägen och vändt om. Det var geni!” ”Huru?” Det var eget att se hvilka olika intryck visade sig på fruntimrens ansigten vid såväl sjelfva nyheten som tillägget. En del uppfattade fullkomligt hvad fru Marin menade med geni, en annan del upprepade blott sitt: ”Huru?” ”En sådan vältning, mina fruar,” fortfor berätterskan, ”är utan tvifvel en blixtrande idé, som Gud fader sjelf tillskickat honom, ty hade han först väl kommit till Stockholm, så vete kungen och vår herre hvad slutet blifvit. Nu är åtminstone något bestämdt gjordt; och om han haft en idé, så får han nog flera.” ”Således,” menade pastorskan nedslagen, ”kan han anses hafva tagit ...” ”... ett jättesteg”, utbrast värdinnan, ”det är säkert! Och antingen det sedan blir han eller någon annan som tar ut steget, så låtom oss fröjda oss i hoppet att vårt olyckliga fosterland skall finna försvarare, innan det blir en fullkomligt nedtrampad fotapall för främmande konungar i stället för ett säte åt våra egna.” ”Bra, min borgmästarinna!” inföll fru Margareta Smith. ”Du har talat som en äkta patriotisk qvinna, och vi dela säkert alla din uttalade tanke ... Men nu föreslår jag att vi lemna det allmänna för att kasta en blick på det enskilta, hvilket förnämligast bör vara målet för våra möten.” ”Det är sant!” yttrade borgmästarinnan Lundström ... ”Låt höra mera!”
Ett »ovilkorligt af slag eller förkastande af Utskottets förslag om bevillning, utan beslut »om sådan skall utgå eller till hvad belopp den bör ,ega rum, innefattar likväl ett »sådant undandragande från pröfningsskyldigheten, ty det innefattar ett definitivt »beslut, och ett Riks-Stånd skulle derefter icke kunna emot sin vilja förmås att »meddela något särskildt eller ytterligare beslut i afseende på bevillningen. Då »beslutet om afslag eller förkastande likväl icke får tagas såsom en förklaring, att »Ståndet ansett någon bevillning för t. ex. en viss näring icke böra ega rum; »skulle häraf den följd uppstå, att någon kontra-proposition till Förstärkt Stats»Utskott icke kunde uppställas och således inträffa, hvad 71 § Regeringsformen »velat förebygga, att oändamålet skulle förfelas». På dessa skäl, och då yrkandet »om ovilkorligt afslag eller förkastande således, efter min tanke, bokstafligen strider »mot 71 <§ Regeringsformen, finner jag mig, enligt 55 § Riksdags-Orduingen, be»fogad och pligtig, att å berörda yrkande vägra proposition». Då Ståndets liesta ledamöter ändock yrkat den vägrade propositionens framställande, har öfverläggningen blifvit förklarad hvilande och ärendet hänskjutits till Konstitutions-Utskottet, hvilket ålåge att, inom åtta dagar efter erhållen del af protokollet, inkomma med motiveradt och bestämdt Utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet med Grundlagen; varande för sådant ändamål det hos Ståndet i saken hållna protokoll den 24 i denna månad till Utskottet öfverlemnadt.
DeigukMtz i detta amne innehåller, men Den 26 Februari!. izzz med dek Magg att delta för de Rustande icke mätte medföra någon tunga, och i hwilken Utskottet destomera styrles, som Utskottet jämwöl har sig bekant ett Underdänigt beswär i detta ämne blifwit hos Kongl. Majit anförde samt att Herrar Landshöfdin» gar i Calmare, Jönköpings och Kronobergs Län uti afgifne underdäniga Utlätande, och efter det de Rustande blifwit hörde, helt och hållet afstyrkc fort» farandet af Exercitie - Esquadroner wid Smalands Latta Dragon-Regememe. 4:oAngLende Bongl Lif-Drabante Corpsen Wid Utskottets Förstag att 9 stycken Hastar för Kongl. Lif-Drabant - Corpsens behof mätte pä Kongl. Majus Hof-Stall underhallas, samt att de är dä Kongl. Majit i Nädcr täckes anbefalla Corpsens Exercice, Hastar dertill matte commenderas frän nägok af de närmaste Cavallerie-Regementer; hasina anmärkningar blifwit gjorde, sä wäl hos Högloft. Ridderstapet och Adeln som uti Högwördige PresteStändet och Hederwärda Bonve-Skändet, som yrka ändring och uphäfwande af hwad Utskottet härutinnan föreslagit. Hwad först angär de 9 Hastar, som Utskottet föreflagit mätte för Corpsens behof underhällas pä Kongl. Majits Hof-Stall; sä kan Utskottet derutim nan icke söreftä någon ändring. D'sse äro för Corpsens tjenstgöring hos Kongl. Majit inom Hus» rvudStaden nödwändige, och kunna omöjligen tiss mindre antal bestämmas. Det antal af 152 Höstar fom dessutom pä Hos-Stallet utfodras, för dera§ IZZ4 Den 26 Abruarii Kongl. Mastter och Hans Kongl.
Sättet af denna antagna mensklighets aflelse har ej kunnat oss uppenbaras, emedan intet menniskoförstånd vore mäktigt att fatta det; för dem, som genom philosophiskt tänkande lyftat sig öfver den vanliga trånga föreställningen om rymd, och lärt sig begripa, att hvarje natur-grand innehåller en omedelbar närvaro af hela den oändlighet, som af mängden anses vara till endast såsom uppfyllande rymden, är det likväl – med ledning af denna analogi – ej alldeles otänkbart, huru en gudomlig personlighet kan instråla sig i en naturlig lifspunkt, hvarur framgår till utveckling ett denna personlighet omedelbart innehållande menniskoväsende, under det samma personlighet ändock, såsom en fortfarande allmänt gudomlig, tillika uppfyller sitt verlds-helas omfång. Den sålunda Enfödde, i kraft af sitt faderliga ursprung varande och förblifvande syndfri, var likväl, i sitt väsendes antagna jordisktmenskliga del, blottställd för frestelser, strider, lidanden; de förstnämnda kommande från Helvetena, dem han gick att underkufva; de sistnämnda, kommande öfverhufvud från hans deltagande i alla en syndbesmittad mensklighets qval, på dess vägnar, – änskönt han sjelf var, och under sin lefnad städse mera blef, upphöjd öfver deras orsaker. Ty hufvudsumman af denna lefnad, i låtande och görande, i lära och vandel, i föresyn och underverk, i död och uppståndelse, var det Ondas fullkomnade besegrande och det Godas fullkomnade förherrligande; båda tillsammans, ett Gudomliggörande af äfven den mensklighet, som han ifrån sin Moder hade genom den naturliga födelsen mottagit. Sedan hans värf var fullbordadt, och besegladt genom öfvervinnandet af den smärtfullaste död, hvilken i detta öfvermått af smärta tillika var en sinnebild af det gudomliga Ordets allmänna misshandlande genom menniskornas snöda otro och fåkunnighet, kunde han äfven med sjelfva sin naturliga, men nu i gudomlighet fullt uppgångna och förklarade mensklighet återvända till sin af evighet gudomliga; från hvilken han i denna sin naturliga menniskoblifning var utgången.
Under framställning af dessa med flera i afseende på markegångssättningen förekommande omständigheter, är af kommitterade för skatte - 16 Kongl. Majus Nåd. Proposition, N:o 66. regleringen tillstyrkt: att de priser, hvilka, för den händelse förslaget örn indelningarnes indragning samt tiondens och andra persedelskatters lösande efter medelpris vunne bifall, borde ligga till grund för beräkningen af denna lösen, måtte bestämmas efter försäljningspriserne under de trenne sista månaderne af skatte-året och de trenne första månaderne af det påföljande; men att tillsvidare serskild markegång i nu stadgad ordning borde sättas till rättelse för liqvider emellan räntegifvare och räntetagare, så länge sådane ifrågakomma, äfvensom för alla öfriga liqvider, hvilka, enligt nu gällande föreskrifter eller öfverenskommelse!’, skola på markegång grundas; att tiden för förstnämnda markegång måtte framdeles varda bestämd till April månad; men att, så länge den hittills vanliga markegångssättningen måste bibehållas, vid denna sistnämnda äfven förstomförmälda prisbestämning må, till undvikande af dubbla förrättningar, för sig gå efter de rörande densamma stadgade grunder; hvarförutan kommitterade, - jemte yttrande af den åsigt, att deputerade för markegångssättningen hädanefter borde blifva tvenne af hvarje riks-stånd, som rösta per capita i stället för ståndsvis, samt att pröfningen af anförde besvär öfver deputerades beslut borde, så länge det tillhör Kammar-kollegium att afgöra tvister om grundskatterna, fortfarande af detta embetsverk verkställas, i underdånighet öfverlemnat det, i öfverensstämmelse med dessa hufvudgrunder, utai'betade förslag till förnyad författning, angående markegångssättningen, som finnes deras underdåniga betänkande bilagdt, och deruti de i öfrigt intagit sådana serskilda bestämmelser i afseende på pris-uppgifters meddelande till ledning för markegångssättningen samt besvärsrätt och verkan af förd klagan öfver fastställde markegångspris m. m., hvarigenom, i kommitterades tanke, så väl de skattskyldiges som räntetagarens rätt borde anses fullt betryggad.