Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På den punkt kunskapen om fäderneslandet nu står, äro goda Sockenehartor blifna af ett stort behof, ur det skäl, att hvarje förkofran, enskild eller allmän, måste grunda sig på en noggrann kännedom af landets egenheter samt af de i hvarje landsort befintliga näringar, industriföretag eller anläggningar. Hvarje näringsgren, stor eller liten, är genom inbördes samband förenad med andra, och alla äro uppsprungna ur locala förhållanden, som det är nödvändigt att noga känna, emedan deras ytterligare utveckling eljest icke kan med säkerhet på ett ändamålsenligt sätt befordras. Likasom ingen enskild man kan på dess egendom införa ett väl ordnadt jordbruk eller företaga systematiska, med localens egenheter öfverensstämmande förbättringar, utan att förut äga en noga kännedom om egendomens beskaffenhet, likaså nödvändigt svnes det vara för Regeringen att öfver hvarje landsort äga säkra och detaillerade char tor. Landets naturliga beskaffenhet, och framför allt jordmånens större eller mindre bördighet, är af det väsendtligaste inflytande på den Nations trefnad och bestånd, som bebor detsamma; och för att erhålla tillförlitliga speciella underrättelser, samt på samma gång en allmän öfversigt af Den i Mars f. m. 27 dessa vigtiga förhållanden, finnes icke något lämpligare medel, än att upprätta goda Sockenchartor. Också afses detta i K. M:s Nåd. Instruction för Gén.-LandtmäteriContoret af d. 4 Maj 1827, der det i 5 Art. 5o §. heter: att, till vinnande af säkra och pålitliga upplysningar om Riket i statistiskt hänseende, skola geographiska chartor, så fort medhinnas kan, upprättas öfver alla Socknar inom hvarje Län, och derå uti lämplig scala upptagas omkretsen af alla inom Socknen befintliga byar och hemman med derå liggande torp, kronopark er, allmänningar och andra lägenheter, samt derjemte så noga, som den antagna scalan medgifver, urskiljas, hvad inom hvar de ras område utgör åker, äng, skog, utmark och mossar, jemte vägar, sjöar, större och mindre vattendrag, deras lopp och sänkning, m. m., som dit hörer.
Då, ehuru Utskottet tagit behörig kännedom af de speciela utredningar öfver behofven, K. M:t i Wäder meddelat, Utskottet likväl ej kunnat ingå i pröfning af härtill hörande mindre detaiiler, såsom bestämmandet' af qvantiteter och värden å vissa BeklädnadsPersedlars beståndsdelar o. s. v., och då Utskottet hållit före, alt äfven någon besparing på prydlighetens bekostnad kan öga rum, utan att Trupperne derigenom blifva mindre tjenstbara; har Utskottet af ofvanberörde omständighet lremtat anledning till den förmodan, att, i fall R. Sttr bevilja det anslag för en gång som till förrådernes completterande kan pröfvas nödigt, derom Utskottet måste uppskjuta sitt yttrande intill dess Financeregleringen blifvit uppgjord och förhållandefne med Bankens och RiksgäldsCJontorets tillgångar närmare bestämde, äfven ett årligt Anslag, lika med det år 1823 beviljade, skall blifva tillräckligt för Armfens Materiela behof, så mycket mera, sorn det nu, enligt Utskottets Förslag blifvit ökadl med de 34,000 R:dr, som ansetts erforderlige för krut-tillverkningens behof, hvilket förut af den allmänna Anslagssumman för FörsvarsVerket till Lunds blifvit bestridt. Att detta Anslag, sådant det skulle komma KrigsCollegii Departementer till godo, af Utskottet föreslaget till en sammanlagd Summa af 626,000 R:dr, ej kunnat uti serskildle belopp för hvarje Departement fördelas, 154 Stats-XJtskottets härrörer deraf, att Utskottet efter nedsättning af den pä det liela äskade Summan, saknat ledning för bestämmandet af en gifven proportion delarne emellan; och som dessa Deparlernenters behof alla år ej kunna vara lika, ulan för det ena kan erfordras så mycket mera som behofvet för det andra är mindre under samma år, föreslår Utskottet, såsom lämpligast, att årliga fördelningen af detta Anslag må lill K. M:t i underdånighet öfverlemnas. 26:0
– Och så började han prata igen; jag vet inte om hvad, men han sade att de par gånger han varit ”tout à fait exasperé de passion”,121 hade det varit när han stött på kallsinnighet; någonting gåtfullt, som han icke kunnat förklara. Ja han menade icke kallsinnighet för beständigt, i så fall skulle naturligtvis hans varmare känslor dö af sig sjelfva, utan en sådan kallsinnighet som kommer ryckvis, som kommer efter det man känt värme och ömhet, ett tvärt omslag från eld till kyla, något som sätter fantasien i rörelse. Det var alltid ”Isjomfruer” som gjort honom ända till ursinne kär. Han tystnade och började liksom helt i tankarne betrakta min ena fot, hvilken verkligen såg rätt hygglig ut i sin perlbroderade, högklackade sko. Så blef det tid att gå; han blef helt förskräckt när han tog upp klockan och såg hur mycket hon var. Vi reste oss. Han tog mina händer och ville kyssa mig, men jag drog mig tillbaka och såg honom in i ögonen. Det är någonting halft, falskt. Detta ”ni” är liksom att säga att detta endast är en tillfällig kurtis, om hvilken man sedan låtsar som om den aldrig hade funnits. – ”Jag har förnärmat er med något!” – ”Nej åhnej.” ”Jo, det har jag. Säg! Har jag varit framfusig? Ni är missnöjd på mig.” ”Och om än så vore, skulle ni bry er om det? – Jag såg hans ansigte mörkna som i smärta. – ”Inte bry mig om det!” sade han mulet, ”med det insinuerar ni ju att jag skulle vara rå. – Jag blef så sprittande glad, ty min ovänlighet gjorde honom ondt; det kunde icke finnas tvifvel om det. – ”Fy, inte den minen!” sade jag leende. Så såg han på mig först, forskande, så klarnande. ”Paa Gensyn!” sade han och skyndade att få på sig och komma i väg. Det var samma qväll som han sade till mig, rätt som vi sutto: ”alla menniskor säga att ni fått ett så vackert namn.” – Jag fattade ej meningen af hans ord, jag tänkte på hvad han förut yttrat om mitt dopnamn.
Inom Hederv. Bonde-Ståndet, af Riksdagsfullmägtigen från Elfsborgs •Län Anders Danielssonj hvilken, efter en vidlyftig utveckling af de grunder, på hvilka han anser ifrågavarande tjenstbarheter sakna allt stöd af lag, förklarat sin öfvertygelse, att, då möjliga olägenheter för Indelnings -hafvaren, genom tjenslbarheternas upphörande, icke bordt leda till fortfarande olagligt begagnande, desamma vid Gudhems boställe genast bordt upphöra , och dels alt nytt anslag af kronans behållna ränte-dagsverken till samma boställe, Dcsv. och Occon. Unik. utan Rikets Ständers derom fattade beslut, icke måtte ega rum, samt att i följd deraf det i ofvanhögslberörde Nådiga Resolution förekommande förbehåll borde försvinna; hvarjemte Anders Danielssonj beträffande frågan om hjelpe-dagsverken lill Kungsgårdarne Ettack, Kungslena och Orreholmen, ansett, att, som Kongl. Majrts förklaring, i Dess Nådiga bref af den 3 December 1812, att Kongl. Maj:t ville, enär frågor väcktes om Allmogens befrielse från sådana dagsverken till Kungsgårdar och kronolägenheter samt vissa Militise-boställen, uti hvarje mål serskildt Sig i Nåder utlåta, otvifvelaktigt ledde lill tidsutdrägt, vidlyftig omgång och kostnader för Allmogen, således bäst vore, att den författning vidtoges, att, så snart hemmans-egare, med behörigt jordeboks-extract och krono debetsedel, kan styrka, alt dagsverken eller andra tjenstbarheter, som, förr utgjorde, honom ytterligare affordras, antingen uti hemmans skattläggningen icke äro intagne, eller med penningar efter markegång belalde, han då, utan uppehåll eller något slags förbehåll, derifrån borde njuta befrielse, och i anledning hvaraf Anders Danielsson hemställt, att Utskottet skulle ega alt, efter noga granskning af aila i ämnet gällande författningar, föreslå en sådan underdånig skrifvelse, sorn, med framställning « 6 Desv. och Oecon. Utsk.
Ständer rörande samma fråga beslutat, icke sedermera inträffat, samt att utlåningsoch förvaltnings-bestyrens öfverflyttning på Riksgälds-kontoret skulle medföra en alltför väsentlig rubbning uti och afvikelse från den af direktionen uppgjorda samt af Rikets Ständer fastställda planen för fondens bildande och tillvext. Uti nu förevarande, i afseende å oftanämnde handlingar under denna riksdag väckte, motion, har visserligen motionären medgifvit, att något ej vore att erinra deremot, att kanal-verket ansvarade för de underhålls-fonden tillhörande kontanta medel och derå uppkommande räntor, äfvensom för dessa medels utlånande i öfverensstämmelse med hvad gällande reglemente härom stadgade; men han har dock yrkat, att kanal-direktionen måtte befrias från bestyret med förnyelser och bevakningar af lånehandlingarne samt detta bestyr i stället öfverflyttas på Riksgälds-kontoret och ombesörjas af en dess tjensteman.
Då for ut en Herrans Ängel, och slog uti det Assyriska lägret hundrade fem och åttatio tusend män; och då de om morgonen bittida uppstodo, si, då låg der allt fullt med döda kroppar. Och Konungen af Assyrien, Sanherib, bröt upp, drog sina färde, och vände om hem igen, och blef i Nineve. Och det begaf sig, att då han tillbad uti sins guds Nisrochs huse, slogo honom hans söner Adrammelech och SarEzer med svärd, och flydde in uti det landet Ararat; och hans son EsarHaddon vardt Konung i hans stad. På den tiden vardt Hiskia dödssjuk. Och Propheten Esaia, Amos son, kom till honom, och sade till honom: Så säger Herren: Beställ om ditt hus; ty du måste dö, och icke vid lif blifva. Då vände Hiskia sitt ansigte till väggena, och bad till Herran; Och sade: Tänk dock, Herre, huru jag för dig vandrat hafver uti sanning, med fullkommeligo hjerta, och hafver gjort hvad dig hafver täckt varit. Och Hiskia gret svårliga. Då kom Herrans ord till Esaia, och sade: Gack bort, och säg Hiskia: Så säger Herren dins faders Davids Gud: Jag hafver hört dina bön, och sett dina tårar; si, jag vill ännu föröka dina dagar femton år; Och skall fria dig med denna staden utu Konungens hand af Assyrien; ty jag vill väl beskärma denna staden. Och haf detta för ett tecken af Herranom, att Herren detta göra skall, som han sagt hafver: Si, jag vill tillbakadraga skuggan på Ahas säjare; tio streck, de han öfverlupit hafver; så att solen skall gå tillbaka tio streck, de hon på säjaren öfverlupit hafver. Detta är Hiskia skrift, Juda Konungs, då han hade krank varit, och var helbregda vorden af sine krankhet: Jag sade: Nu måste jag fara till helvetes portar, förr än jag det mig förmodde, och tänkte ännu länger lefva.
Stockholm den 17 Juli 1857. Res erva lion af Herr A. IF. Björck, som ansåg, alt statsverket icke borde betungas med vidare uppoffringar för Presterskapets aflöning, hvars lämpliga ordnande borde ske med dertill redan anslagna tillgångar samt, i fall af behof, genom tillskott af församlingarne. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Juli 1887, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning uj vackt fråga om befrielse Jrån kronoliondes utgörande af de komministers-boställen i Stockholms län, som efter 1850 års jordransakning blifvit med denna utskyld belagde. (I. A.)
K StatsContoret anordnat dit influtne Passevolancer Medel , . 91,000: , 197,000: J):o d:o af 18 > 1 års Besparingar å Tredje HufyudTiteln ., 57,000: ■ Upptagne L»ån ... 50,000: ~—- 25,000: — lirsättningsMedel .. 15,504: 4- 5. 2,816: 28. o. Balance till följande året. — C r e d i t: 'Balance från föregående året. Ordinarie Utgifter. Sjukhus och Sjuk husAttiraille 5,103: 17. 8. Kostnader för Regemenfernas Byggnader 4,602: 4o. g. Extra Utgifter 822:44. 2. 297:46.10. Extraordinarie U(gift er : Betalde Lån 50,000: 25,000: Förskotter 17,124:47.7. 14,301:28.4. ( 56 ) i:o När från de, enligt ofvanintagne Tabell, vid 1833 års sint utbalancerade Skulder 86,585: 5. afdragas Tillgångar vid samma tid 30,569: 14. 9. visar sig en öfverskjutande Skuldsumma af .. 56,015: 38. 3. Ii vilket deficit likväl betäckes af de tillgångar, som för Fondens räkning hos StatsYerket innestå och, enligt den af RiksBokslutsContoret deröfver upprättade liquid, utgöra: Contant Behållning; 57,235: 35. 2. 1. tillsammans 205,606: 21. 10. hvarifrån dock böra afdragas deruti inbegripne medel för 1804 års första hälft 107,169: 3.
Männen stodo qvar, och de äldste af dem skakade sina hufvuden. — Det är inte lönt att hjelpa honom, sade de. Han går genast dit igen. De försvunno en efter en, dungen blef tom, och oxen råmade i dödsångest efter de bortgående. Då tyckte drömmaren, att det plågade djurets krafter böljade mattas, dragoxen arbetade icke längre på att kommaupp, gungflyn slöt sig samman öfver hans hvassa rygg. Rå-mandet upphörde, det blef tyst i skogen och i den svallande gyttjan sjönk det ensamma djuret, till dess att endast hornen syntes, liksom två krökta grenar, stickande upp ur dyn. Den drömmande fick en qvalfull förnimmelse, och synen försvann. Det var icke längre ett djur, det var han sjelf, eom sjönk i ett bottenlöst mörker. Han utsträckte sina hander och ville ropa om hjelp. Men rösten svek honom. Allt djupare sjönk han, och mörkret slöt sig samman öfver hans hufvud som en omätlig tyngd, till dess att han plötsligt kände sig stöta emot något hårdt och vaknade med en isande känsla af köld. Det var dager, och bredvid den liggande mannen stod en stor, grof bonde och sparkade honom i sidan. — Hvem i helvete har gett dig lof att ligga här? sade bonden. Erik Boman satte sig opp. Drömmen susade ännu i hans öron, och skamflat lyfte han sin påse från golfvet. — Jag gjorde väl ingen för när med att ligga här, sade han. — Ut med dig, röt bonden. Landsstrykaren svarade ej. Han rätade ut sina trötta lemmar, hvilka voro styfva af de hårda bräderna, och smög sig med långsamma steg upp till landsvägen. I dörren till sjöboden stod bonden och såg efter honom. Öfver den låga skogen hade solen gått opp, och dess sneda strålar lyste på den däfna marken, glittrade i sundets blåa vågor och glänste i landsvägens ljusa dam, som rördes opp af den gåendes fotter. En sakta sunnanvind blåste honom i ansigtet, och öfver en åker drillade en ensam, osynlig lärka. Den tid, han hade strukit omkring på landsvägarna för att söka arbete, hade förändrat Erik Boman.
Interims-regeringens olämplighet föll då skarpare i ögonen; och hade sådant jemväl till följd, att förslag om ändring deri framställdes, dels af Kongl. Maj:t vid 1853 och 1854 årens riksdag, dels ock af Konstitutions-Utskottet vid nästförflutna riksdag. Intetdera af dessa begge förslag lyckades att tillvinna sig Rikets Ständers bifall, hvadan de ock förfallit. Orsaken härtill torde dock, på sätt Kongl. Majit, jemväl uti sin förevarande Proposition antyder, icke vara att söka deruti att Rikets Ständer misskände behofvet af förändring uti det nuvarande sättet för mellantids-regeringens förande, utan, ibland annat, som är fullkomligt oberoende af det nu framställda nådiga förslaget, derföre att Regerings-Formen skulle göras beroende af Riks-Aktens föreskrifter, hvilka icke kunna, utan samtycke från norsk sida. ändras. Då Kongl. Majit nu, uti den till Utskottets pröfning öfverlemnade nådiga florist itntinns-Ulskot tets Memorial N:o Si. 7 Propositionen, föreslagit, att i de fall, 39 och 40 §§ omnämna, eller då Konungen reser utom Sverige och Norge eiler Olifver så sjuk, att Han icke regeringsärendena vårdar, Riks-styrelsen skulle föras af den till thronföljden närmast berättigade Prins, om han uppnått myndig ålder: har Utskottet funnit en sådan förändring i hög grad önskvärd och ega stort företräde framför de nuvarande förhållandena. Derigenom upphörde väl icke nödvändigheten, att i vissa fall tillämpa Riks-Aktens bestämmelser om Interims-regeringen; men dessa komme att blifva mycket sällsyntare, samt inskränktes till de tillfällen, då Konungen icke uppnått myndig ålder, samt då någon myndig Thronföljare, som vore oförhindrad regeringen öfvertaga, icke funnes. Man har anmärkt emot Thronföljarens lämplighet till Regent, att han möjligen skulle kunna vara benägen förändra det förut följda regerings-systemet, hvarigenom den stadga och continuitet, som hos all regering är att önska, skulle förloras. Enligt
I allmänhet är all vidare nedsättning af 11 ä nte-foten, än högst En Procent under hvad Enskilde imellan lagligen gäller, icke nyttig vid Publika Låns meddelande, just derföre, att den uppmuntrar till Lån-sokande; och den är det ännu mindre, när Lån-gifningen sker, icke af ett verkligt réelt öfverskott, utan genom den artificiella åtgärden af Sedel-stockens förökande, emedan den då lämnar en förmån åt någre få, på alla öfrige Medborgares bekostnad. Näringar och Företag, sorn ännu icke kommit till stadga, eller genom serskilda omständigheter blifvit tillfälligtvis derutur bragte, kunna visserligen påfordra temporaira Undantag från denna allmänna regel; och förenade Utskottens afsigt är ej heller, att tillstyrka förändring i hvad scm redan blifvit på faststäldte villkor utlämnadt; men Utskotten hafva likväl icke bordt underlåta, att, vid detta tillfälle, yttra sina tankar derom. Samhällets economiska ställning vinner då först sin rätta styrka, när Producentens behof af förlag och Capitalistens behof att förlägga orne - Statsoch Banko-Utskottens Betunkanden. 215 delbarligen (räfla hvarann för gemensam båtnad, utan 3:dje persons mellan verkan, och behofvet af artificiella medel utmärker tydligen, att denna styrka brister; hvarföre ock de biträden, som därigenom erhållas, blifva till sin verkan nog ofullkomliga. Med befrielse fran monopoliska fjättrar, med vidgade utrymme för den idoges kraft och arbetshog, med vissheten om ostörd besittning för sig och efterkommande af det område, hvarpa denna kraft användes, och med skäliga, icke hardt eller ojemnt tryckande beskattningar, gå jordbruk och näringsföretag af alla slag med vida säkrare steg till en stigande förkofran, än den, som genom utsträckta Lån-Systémer på artificiel grund, möjligen vinnas kan.
— N:o 169. i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 49- XXII. B. 207. XXIII. A. i75. — N:o 170. i anledning af återremiss af utlåtandet N:o 5q. XXII. B. 208. XXIII.' — N:o i7r. i anledning af återremiss af utlåtandet N:o 64. XXII. B. 208. XXIII. A. .75. — N:o 172. i anledning af återremiss af utlåtandet N:o 73. XXII. B. 208. XXIII. A. i75. — N:o 173. i anledning af erhållen återremiss af utlåtandet N:o 106. XXII. B. 208. XXIII. A. i75. E. 402. — N:o 174. i anledning af erhållen återremiss af utlåtandet N:o 10g. XXII. B. 208. XXIII. A. i75. E. 4°2- — N:o 175. i anledning af erhållen återremiss af betänkandet N:o 110. XXII. B. 208. XXIII. A. .75. — N:o 176. i anledning af återremiss af betänkandet N:o lii. XXII. B. 208. XXIII. A. i75. — N:o 177. i anledning af erhållen återremiss af betänkandet N:o 124. XXII. B. 208. XXIII. A. i75. E. 402. — N:o 178. i anledning af väckta frågor om förändring af och lindring uti beskattningen å qvarnar, m. m. XXII. Maj:ts nådiga proposition, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår. XXII.
Utlåtande, i anledning af väckta frågor om eftergift af beskattningen ä lackjerns-tillverkningen och slångjerns-smidet. " - (IA.) Sedan Fullmäktige i Jern-kontoret, med åberopande af Bruks-societetens uppdrag, den 21 Februari 1854 hos Kongl. Majit gjort underdånig framställning, bland annat, derom, att tillverkningen af stångjern äfvensom den del af trckjernsblåsningen, hvilken atom bergslag bedrifves, hädanefter måtte befrias från hammarskaftsoch tionde-tackjerns-afgifter och icke beskattas till högre belopp eller efter andra grunder än öfriga fabriks-näringar, samt denna underdåniga framställning, efter det såväl Kongl. Bergs-kollegium den 13 Mars nyssnämnde år, som Kongl. Kammar-kollegium och Stats-kontoret den 22 November 1855 infordrade underdåniga utlåtanden afgifvit, blifvit den 19 April 185G inför Kongl. Majit llih. till R. St. /'roC 1SS6 # 4857. /, Sami. 1 Afd. 41 Iluft. 2 1€ Stals-Ulskottets Utlåtande N:o 33. underdånigst anmäld, dervid Kongl. Maj:t, som under den 8 nästförutgångne Mars anbefallt Bergs-kollegium att inkomma med underdånigt yttrande och förslag såväl rörande ifrågasatt utsträckning af de för jernhandteringens bedrifvande genom Kongl. Kungörelsen den 27 April 1846 beviljade friheter, som ock i afseende på frågan, att de jernhandteringen till Staten och kommunen åliggande utskylder skulle ställas i samma förhållande som för fabriker i allmänhet, till sistbemälda Kollegium ånyo öfverlemnat Fullmäktiges i Jern-kontoret ifrågavarande underdåniga framställning med dertill hörande handlingar för att vid fullgörandet af förenämnda Nådiga uppdrag tagas i öfvervägande, i anledning hvaraf Kongl. Kollegium ock under den 30 Maj nästlidet år rörande nu ifrågavarande ämne sig ytterligare utlåtit; så har Kongl.
Då likväl, i anseende till flere Arrendatorer oförmåga att på bestämd tid sina Afgifter af Transport 2,563, i5o: 32. — Bil. till K. M. Nådiga Propos. No 2. 35 Transport 2,563,l5o: 32* — torda, härå qvarblifvit betydliga Restantier, och då vid Arrende-ombyten de senare åren flera betydliga iiedsättningar egt rum, hvilket förhållande äfven torde fortfara, synes med någon säkerhet ej kunna påräknas mera än Penningar . • 45,ooo: i och Spännemål 7000 T:r, k 5| R:dr 37,333: 16, ~ 3^333» l6k_ 6:0 Stubb-ören hafva, enligt Räkenskaperna i influtit i Westerbottens» Norrbottens och Jemtlands Län > samt utgjort för år 1821 R:dr 719:43. r. 1822 „ 1,242: 21. 7. 1823 „ 1,110: 4- 7- 1824 „ 1,229: i4. 3. 1825 1,285:44* 8. 1826 », 1,486:32.— Vid 1823 års Stats-Re glering beräknades denna Intrad till 600 R:dr, men. synes här kunna utföras till i,20öi —*—• Transport 2,646,684* ■— 36 Bil. till Ii. M. Nådiga, Propos. Transport 2,646,684-' 7:0 Silfver - Tionde , Myntare-lön och Slagskatt, beräknade vid 1823 års §.tats-Reglering till 2000 R:dr Silfver Specie, har i samma mynt utgjort: Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.-o 2.
s 6p5, 6f)6, bif. af PresteStåndet, IX s 702, af BorgareStåndet, IX s ^o5, af Adeln, IX s 799. Kiellander, G., Rådman, ett beviljadt Odlingslån, honom ej tillhandakommet, II s 733 — 737. • angående skedd inhibition af mot, anstäld Lagsökning. BancoUtskottets Betänkande, VI 1, s 60 — 66, återrem. af BorgareStåndet, IX. s 121, af PresteStåndet, IX s i3o. Ytterligare Utlåtande, VI s 571, bif. af PresteStåndet, IX s C01, af BorgareStåndet, IX S607, af BondeStåndet, IX s 6i5, af Adeln, IX s 641. Kjellin, BancoGommissarien, beräknat sig för högt arfvode såsom Götheborgs Disconts Ombud, II s 807, 808. Kjellman, om eftergift af Testaments bevillning ådömd D:r; StalsUtskottets Betänkande, IV 1. s 181 — 186, bif. af PresteStåndet, IX s 70, af BorgareStåndet, IX s 74, af Adeln, IX s 77, återrem. af Bonde-Ståndet, IX s i3o3. Ytterligare Utlåtande, IV 1. s <)o5, 906, bif. af BondeStåndet, IX s a56. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 9. Klabböhle Laxfiske , om prolongation å arrendet af. StaIsUtskottets Betänkande, IV 2. s 940 — n44 5 bif« af Adeln, IX *54 s 270, af PresteStåndet, IX s 274, af BorgareStåndet, IX s 277, återremitt. af BondeStåndet, IX s 278.