Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prinsessan Sofia Alberlina ett årligt anslag af 50,000 d:r s:mt. Genom en skrifvelse af samma dag anvistes dessutom åt hvardera Arffursten 25,000 r:dr H:bg b:ko, till företagande af en utländsk resa. (Vid förutg:de riksdagen hade åt Hertig Carl anslagits 20,000 dir s:mt till inrikes resor.) Hertig Carl hade redan erhållit Rosersbergs slott med tillydande, och åt Hertig Fredrik Adolf anslogs Leckö kungsgård, som sedermera utbyttes mot Tullgarn. Derjemte erhöll hvardera Arffursten ett regemente med åtföljande Ofverstelön. Under riksdagen 1769—1770 var kursen på Hamburg omkring 60 mark kunt, och dåvar. Sekreta Utskott afsåg i dess finansplan en framtida realisation efter t. o. m. 48 markers kurs. Men om man endast beräknar det 1770 beviljade anslag, efter den sedermera, 1776, antagna realisationsgrund af 72 mark kunt, eller 6 d:r s:mt för l r:dr specie, utgjorde det ärligen för hvardera Arffursten beviljade, efter nuvar. myntvärde, 28,000 r:dr b:ko, och det för II. K. H. Prinsessan 22,222 r:dr 10 sk. 8 rist. biko, äfvensom det för hvardera Arffurstens etablissement en gång för alla beviljade 25,333 r:dr 16 sk. b:ko. (Efter den 1769 tilltänkta realisationsgrund, 48 markers kurs, utgjorde det för hvardera Arffursten beviljade årsanslag 42,000 ridr biko och det för Prinsessan 33,333 Den 22 Januari. 147 r:dr 16 sk., oell, efter 60 markers kurs, det förra 33,600 r:dr oell det sednare 26,666 r:dr 32 sk. Inko.) Remitterades till SlatsUlsk.
Det är å denna vördsamma hemställan, jag anhåller om Hr Gr. o, Landtm:.? propos. Hr Cederschiöld: Sedan jag, då frågan förra gången förevar, fått tillfälle att meddela uplysningar om denna frågas verkliga beskaffenhet och om de förhållanden, som tala för bifall till den af mig väckta motion om ersättning åt ifrågavar:de tjenstemän för de lönebelopp, som dem frångått, hade jag den stora tillfredsställelsen, att flere af StatsUtsk:s ledamöter tillkännagåfvo, att om dessa upplysningar hade varit Utsk. bekante, så hade utgången der sannolikt blifvit bifall till motionen. Orsaken till att Utsk., sådant oaktadt, likväl vidblifvit sitt förra gången fattade beslut, lärer ligga deruti, att StatsUtsk. har såsom princip antagit, att icke frångå ett en gång fattadt beslut, då det af tvenne Stånd blifvit godkändt. Då emedlertid denna fråga, ehuru af obetydlig vigt för Staten, i anseende till den ringa utgift, som af bifall till motionen skulle förorsakas, likväl är af högsta vigt för dem den rörer, enär åtminstone den enes och hans familjs hela timliga välfärd deraf är beroende, så hoppas jag att det måtte tillåtas mig, att, ehuru jag förra gången var temligen vidlyftig, likväl få med några ord vidröra de förhållanden som tala för bifall till motionen. Jag anhåller då att få fästa upmärksamheten derpå, att ifrågavar:de tjenstemän innehaft sina tjenster i allmänna magasinskontoret, den ena 15 och den andra i 16 år. Det är visserligen en sanning, att de icke hade fullmakt å dessa tjenster, men de voro dock antagne under full komligt enahanda förhållanden, som de öfriga tjenstemännen i samma kontor, hvilka blifvit på allmänna .indragnings-staten öf - Den 28 Juli verflyttade. Då fråga upstod om ny lönereglering för StatsKontoret, var dåvar.-de Chefen för Finance-Depart. närvande, och försäkrade tjenslemännen i magasinskontoret derom, att de vid löneregleringen icke skulle blifva lidande, utan bibehållne vid den aflöning de förut innehade.
Med långifvaren uppgöra Fnllmäkljge jemväl och, utsätta i Obligationerne i 1 ( 93 ) a) Betar, efter hvilket RiksgäldsContoiret äger begagna uppsägningsrätten för större elier mindre del af Länet. b) Uppsägningstidens längd. c) De Orters Tidningar, i hvilka uppsägningen skall tillkännagifvas. d) Vilkoren för den bestämda Amortissementsfondens användande till Capital-afbetalning m. m., sorn vid dylika afhandiingar erfordras. 9:0. Om Lånet icke kommer att amorteras genom årliga Gapital-afbetalningar på hvarje Obligation, utan genom Obligationers inlösande för ett motsvarande Capital-belopp, så äga Fullmäktige att begagna denna utväg endast då Obligationerne säljas under eller till pari; men böra uttryckeligen förbehålla sig, att, när Obligationerne stiga deröfver, få efter hand uppsäga dem till inlösen al pari, så att Lånet ovilkorligen må vara liqvideradt iuom 07 år, utan äfventyr af förlust på Capitalet. Skulle Obligationerne stiga öfver pari förr, än RiksgäldsContoirets uppsägningsrätt inträder, böra de för Gapital-afbetalningar till RiksgäldsContoiret inflytande medel, hvilka under tiden icke kunna till skuldens amorterande användas, emedlertid förräntas uti de lån, som RiksgäldsContoiret behöfver för andre ändamål upptaga, eller om sådane icke förefinnas, uti den så kallade HandelsDisconten i Rikets Ständers Bank. lolo. Till betäckande af den brist i tillgångarne för ( 94 ) liqvid af Capital och ränta på Statslånen, hvilken kan förvållas genom fördröjda Capitaloch ränte-betalningar å Fastighetslånen, böra Fullmäktige i RiksgäldsContoiret berättigas att upptaga lån, hvilka återgäldas, i den mån desse betalningar inflyta. Den ränta, RiksgäldsContoiret för desse län får vidkännas, ersättes på sätt uti 8:de Puncten af Utlånings-vilkoren närmare bestämmes.
— Hvad sålunda blifvit i Nåder föreslaget och i öfrigt i detta ämne förekommit, hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande och dervid funnit, att, enär de inkomster, hvilka Hof-rälternes tjenstemän och vaklbetjenle för närvarande i och för sina befattningar åtnjuta, (ill betydlig del utgöras af sportler, frågan om sportlernes reglering bör vara afgjord innan Rikets Ständer kunna blifva i tillfälle att med lull säkerhet bedöma hvilken lönetillökning skäligen bör hvarje tjensteman tilläggas, samt att följaktligen, innan sportel-regleringen egt rum och Rikets Ständer om densamma fått kännedom, lönebeloppen icke böra definitivt bestämmas, äfvensom det torde vara af nytta, att, före den nja organisationens slutliga fastställande, någon tids erfarenhet vinnes, huruvida densamma må uppfylla det dermed åsyftade ändamål. Då det likväl bii Iver nödigt, alt, under tiden, de ökade anslag, hvilka för närvarande anses behöllige till förbättrande af ifrågavarande personals lönevilkor, må kunna af E. K. M:t disponeras, hafva Rikets Ständer, utan alt antaga E. K. Mits Nådiga Proposition, i hvad den angår löneregleringen för Hof-rälternes tjenstemän och vaklbetjenle, beslutat att, till förbättrande af deras lönevilkor och befrämjande i öfrigt af göromåiens behöriga gång, ställa till E. K. Mits disposition, att utgå under den tid nu fastställda Slats-reglering omfattar, jemte de vid sednaste riksdagen för innevarande Slals-reglerings-period anvisade 12,000 R:dr, dels den al E. K. M:t nu äskade summa, rätteligen utgörande 9,337 R:dr 40 sk., enär, enligt hvad upplyst blifvit, Götha Ho I-rätts nuvarande anslagsbelopp är i E. K. M:ts Nådiga förslag upptaget med 10 ll:dr utöfver verkliga beloppet, samt dels ett särskildt reservatiorts-anslag af 7,000
Han var nära att bemägtiga sig en kanon, för hvilken flere hästar och en del af servisen blifvit bortskjutne, och som stod qvarlemnad utan betäckning. Men den häftiga och väl rigtade elden från vårt artilleri, hindrade honom att verkställa detta, och Fieandt med sin trupp nödgades åse, huru några få Ryssar bortsläpade den redan nästan öfvergifna kanonen. Derefter framryckte Fieandt vidare, och tog 52 fångar, de enda som blefvo tagne i denna drabbning. Härvid vågar jag en mer än sannolik gissning. Savolaks jägare, med sina tschakoer och gröna kapotter, kunde på afstånd svårligen skiljas ifrån Ryssarne, och det är mycket troligt, att Fieandt med sin trupp blifvit, under sin utvandring, bemärkt af någon adjutant, eller någon annan, som straxt i sin häpenhet ansåg det för en betydlig Rysk styrka, och sålunda gaf anledning till den falska rapport, hvilken general Adlercreutz sade sig under striden hafva fått. Fieandts tilltagsenhet bevisar emellertid hvad som kunnat och bordt utföras. Men der fångar egentligen bordt tagas, der fingo de fri genomgång. Major Ehrenroths flera gångor förnyade begäran, att få besätta Savolaks vägen, afvisades med köld. Och Ehrenroth, hvilken så nyligen varit på stället och fullkomligen kände belägenheten, hade kunnat vara general Adlercreutz till stor nytta vid detta tillfälle. Vår hela förlust på denna dag var 11 officerare samt 120 man. Ryssarnes förlust kan ej uppgifvas, emedan deras sårade blefvo uppbrände i Leohtala by. Fångarnes antal uppgick, såsom nämdt är, till 52. För denna drabbning blefvo major Tujulin och kapiten Brunow riddare af svärds-orden. Tapperhets-medalj erhöllo: kapiten von Fieandt, som hela dagen förde bataljonen i elden, samt löjtnanterne Berner, Wrede, Ekestubbe, Taube, Schwartz, Andersin, Lind och Lundeberg, alla vid Savolaks jägare. Vid Savolaks infanteri blefvo öfverste-löjtnant Lode och kapiten D.
Ett så ojemnt förhållande har vid primitiva regleringen af Eönerne hvarken varit åsyftadt eller troligen kunnat förutses. Det är tiden och förändrade omständigheter af mynt Och Varuvärden, som efter hand beredt och stadgadt denna olikhet, den Riksens Ständer Stdts-Vtskottets Bitähkanden. i375 likväl sole t, genom rle lid efter annan beviljade Löueföihöjningsr, sa vidt möjligt varit, att till någon del afhjelpa, och dervid ät således ingenting alt anmärka. Oivifvelaktigt är det, att lindet Tjenste» Utöfnirigen förekomma väl för en del af LandtStatens Thr.betsoch Tjenstemän ininga derifrån osk il jakt ige kostnader och utgifter, som för Fmbétsoch Tjenstemännen Vid de Civile Verket! icke inträffa, och hvilka Således sätta de förre i behof af något bättre ljöningsvilkor, för att kunna desamma bestrida, än de senare i detta afseende synes hafva af noden. Men lika oivifvelaktigt ät det öck, att nät deri indeldte Löntagaren från TjenStén afgår och iterträder till den enskilde medborgarens förhållanden, upphöra och för honom alla frän Tjensten oskiljaktige större kostnader och de» pénser, Och han försättes då i Samma belägen-* het med den afskedstagande pennihge-IöntagaUden, sorn är, att finna lugn och nödig utkomst på sin ålderdom. Huru olika förhållandet, vid tillämpningen af nu gällande Författningar, blifver imellan den afskedstagande indeldte och penningelöntagande Embets - och Tjenstemännen, vill Stats Utskottet med följande Exempel upplysa! i:o Om Landshöfdingen i Upsala Eän år 1816 Undfått afsked med bibehållande af hel» den indeldte Lönen, hade densamma, Uträknad efter samma års Markegång, utgjort 6,263 R:dr 11 sk. 10 rtst.
Kungörelsen den 18 Januari 1841, åtnjuta ersättning af Stats-Verket för sådäne besigtningar för Kongl. M; ij:ts och Kronans räkning, sorn antingen ega rum utom stad, eller räcka flera dagar, äfven måtte tillerkännas enahanda rätt till ersättning för besigtningar, som börjas och slutas inom dagen. Enär magistrats-personer, lika med andre embetsoch tjenstemän, äro skyldige att utan ersättning tillhandagå vid sådana förrättningar, som i och för tjensten kunna anbefallas, samt borgares i städerne biträde vid besigtningar m. m., som börjas och slutas inom dagen, icke är så betungande, att godtgörelse af statsmedlen derför må anses böra ega rum, afstyrker Utskottet bifall till Herr Fridstedts motion. e) Accords-förskott och Ersättningar; f) Skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Departementets Canzli-Expedition. Uti dessa anslag har ingen förändring blifvit ifrågasatt, i följd hvaraf och då härvid endast torde böra iagttagas, att förslags-ansiaget till skrifmaterialier m. m. för Departementets Canzli-Expedition beräknas så, att jemn slutsumma för titelns sammanräknade anslag erhålles, Utskottet 16 Stats-Utskottets UtlåtandeN:o 3y. hemställer, att dessa anslag ina, med berörde iagllagelse oföräudrade bibehållas, g) Skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Krigs-Collegium, Krigs-Hof-Rätterij m. fl. Verk.
Man fruktar för speculationer, särdeles af utländningar, hvilka, om Banquens tillstånd blefve uppenbart, skola blifva farliga just genom hemligheten. Tvertom skola de genom offentligheten alltid Stadna inom den gräns, den sakernas naturliga gång bestämmer, en gräns, sorn af den förslagna intrigen så lätt utvidgas och flyttas i mörkret. Banquens offentlighet är slutligen, efter all sannolikhet, den bästa garantie för ett stadgadt myntvärde, ehvad något steg till metallisk utvexling påtänkes eller ej. Af alla dessa 3 korthet anförda skäl, dem både min tid och mina insigter förbjuda mig att i all sin vidd utveckla, tillstyrker jag en så vidsträckt Banquens publicitet, som med hvarje enskild mans säkerhet och rättighet star att förena. Jag anser sålunda icke allenast 176 BankoViskottets Bstihikanderi. Banquens na varande tillstånd brira uppenbar ras till ledning för de försatölade Riksens ^tänders öfverläggningar och beslut rörande alimanna fin a ribe-{frendér na, utan ock en frarhtitla fortfarande Banquens offentlighet böra ega rum, antingen till en början vid hvarje Riksdag oell deremellan infallande Riksens Ständers revision, eller oek framdeles årligen, genom af trycket utgående summariska redovisningar, i likhet med hvad redan länge egt rum vid Riksgälds-Gontoiret, med synbar nytta för detta Verks Credit. Begge déssa "Verk tillhöra samma folk, styras af samma folks Ombud och granskas af gemensamma Revisorer: det är en både löjlig oell skadlig inconsequence, att det eria skall vara öppet och det andra fördold t. Tiden synes längesedan vara förbi, då, man trodde sig arbeta säkrast i mörkret. Afven då hörde man förespås Statens olycka och undergång, sä snart yttrande - rätten började frigifvas, då Riksdags-Protocoller började tryckas, flygskrifter och dagblad kringsprida underrättelser om alla Statens, ja äfven enskildas angelägenheter. Det stora fruktade spöket har upplöst sig i dirmnorj, och solen står med hvar dag klarare bakom. Sådan är offentligheten i alla förhållanden, som höra det allmänna till.
Lag samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 5, i anledning af väckt förslag om fördelning på vissa år af de kostnader i och för allmänna byggnader, som från boställen utgå. Återremitterades. N:o 4, i anledning af väckt motion om förändrade bestämmelser, i afseende på vilkoren för kapell-församlings skiljande från moder-församling. Bifölls. och N:o 5, i anledning af väckt motion om upphäfvandet af 7:de kapitlet Byggninga-Balken. Bifölls. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Vid föredragning af Stals-Utskottets Memorial N:o 62, i anledning af Itiks-Ståndens skiljaktiga beslut och meddelade återremisser i den uti Stats-Utskotlets Betänkande N:o 51 behandlade frågan angående de för fortsättningen af Statens jernvägs-byggnader erforderliga medels upplåning mot stats-obligationer å utländskt mynt, beslöt Ståndet att låta bero vid hvad Utskottet i de särskilda punkterna föreslagit samt att lägga Memorialet lill handlingarne. S. D. Efter nu förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 18, rörande postbevillningen och dermed sammanhängande ämnen, blefvo samtlige de i detta Betänkande gjorde hemställanden af Ståndet bifallne. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 3, i anledning af väckt förslag om fördelning på vissa år af de kost nader i och för allmänna byggnader, som från boställen utgå; och N:o 5, i anledning af väckt motion om upphäfvande af 7 kap. Byggninga Balken; hvaremot vid föredragning af: Samma Utskotts Betänkande N:o 4, i anledning af väckt motion om förändrade bestämmelser i afseende på vilkoren för kapell-församlings skiljande från moderförsamling, Ståndet lät bero vid hvad Utskottet föreslagit och lade Betänkandet tiU handlingarne.
Det kändes nog helst, som om han vore i färd med att stoppa ned en ärgig slant i jorden för att aldrig mer taga upp den och det kunde nog på sitt sätt kännas svårt. Moster Kristina grät en värs, men stannade tvärt af vid det att ögonen föllo på Olles ansikte »hoaligen, hva pojkkräke skin oharrans lej, där’en ligg!» Nu kommo bärarne med locket, och snart var Olle för alltid afstängd från Guds vackra solsken och denna världens goda och på väg till sitt sista hvilorum. Liktåget ordnade sig led efter led med pastorn, klockarn och den dödes anförvanter närmast kistan. Vägen upp till kyrkogården var ej lång, och fastän det var på höstsidan sken solen riktigt varmt. Det gjorde nästan ondt i ögonen, när man tittade ut öfver älfven, som bred och lugn flöt där nedanför och gnistrade så vackert i solskenet. Framme vid graföppningen ställdes kistan ned för att få sina skoflar mull, och sedan prästen läst bönerna och välsignelsen och klockaren tagit upp begrafningspsalmen, sänktes den ned under tystnad. En vindil rörde upp en hop affallna gulröda löf, som under hvirflande dans föllo ned öfver kistlock och begrafningskrans. Några blommor bestods ju ej, så Olle fick vara nöjd med det som blef. Stönande suckar från en och annan var det enda ljud, som afbröt stillheten, tills prästen vände sig om, tog kappan på armen, och, efter att hafva sagt kyrkvärdens några tröstande ord, beredde sig att med de öfriga återvända till grafölsgården. Allt efter som vägstycket blef längre mellan grafplats och grafölsgäster, blefvo dessa också mindre högtidliga, och när de i spridda grupper gingo uppöfver gårdsplanen igen, hade just ingen kunnat gissa, hvarifrån de kommo, om ej prästen varit med, klädd i kappa och krage och så gingo de ju fram öfver finhackadt granris.
Vid freden i Oliva uppträder franska ministern de THombres såsom medlare och till Sverges förmån, men det behöfves ett hotande bref från Marzarin för att förmå kurfursten af Brandenburg att återställa Pommern. Otacksamt nog känna sig Karl XI: s förmyndare straxt derpå oförhindrade att biträda trippelalliansen hvilken nödgade Ludvig XIV till den oförmånliga freden i Aachen. Med Karl XI återknytes vänskapsförbindelsen, men denna skulle ha stått de besegrade vid Fehrbellin dyrt, om icke återigen Frankrike lagt sig ut för den slagne, vid freden i Nijmegen, hvilket ädelmod återigen belönades med otack då Sverge vid fördragen i Haag och Augsburg träder på kejsarens och Hollands sida mot Frankrike. Men dermed var Sverges politiska anseende förloradt och man skall snart se Ludvig XIV sluta fördrag i Sverges namn utan att fråga till råds den det rörde mest. Omkring tidpunkten för vestfaliska freden hade dockdet lilla landets anseende varit mycket stort. Axel Oxen-stjerna hade blifvit lysande mottagen i Compiégne och Richelieu hade aflagt visit hos honom i Paris; Carl X såsom prins hade besökt Paris; hertigen af Bouillon studerar krigskonsten i Gustaf Adolfs armé; Johan Banér hade kommenderat vid sidan af en Guébriant, och Wrangel vid sidan af Turenne; Axel Oxenstjerna befaller sin son Johan att svara franska ministern D ’ Avaux på svenska, om denne skulle behaga tilltala honom på franska och icke på latin, och Ludvig XIV titulerar Magnus Gabriel De la Gardie » min kusin. » Frankrike hade emellertid presenterat Sverge för Europa, och Sverge hade dragits in i de stora förhållandena. Från det förhärjade Tyskland hemfördes bibliotek, konstverk och brandskatter, men de frigjorda tyska protestanterna hade ingen annan andlig föda än Luther att bjuda på. Det blef sålunda från det katolska Frankrike, dit kulturen flyttat, som det aflägsna norden skulle hemta sin nya bildning.
Efter att nu hafva anlydt de grunder, hvilka, enligt Utskottens öfvertygelse, böra tillämpas å alla de offentliga Banker, som möjligen kunna uppstå, anse Utskotten sig böra fästa uppmärksamheten derå, att då så väl penningerörelsen, sorn personers förhållanden til! hvarandra måste blifva olika, allt efter de serskilde ställen, der offentliga Bolags-Banker kunna inrättas, dela sig desse i aine bestämdt olika slag, det ena hvilande på större verklig penninge-förmögenhet, under delegarnes större oafhängighet af hvarandra, och det andra på inbördes kännedom och förtroende, hvaraf sig visar, att i förra fallet betydligheten af det tillskjutna Capitalet och i senare fallet gemensam ansvarighet utgör hufvudsakliga säkerheten. Offentlig Bolags-Bank af förstnämnde egenskap, grundande sig på Aclier, utan skyldighet å delegatens sida alt ansvara för mer än hans tecknade Actiebelopp, hafva Utskotten trott böra benämnas Actie-Bank. Offentlig Bolags-Bank åter af den egenskap, att Lottegarne i densamma ikläda sig ansvarighet, en för alla och alla för en, för Bolagets samtlige förbindelser, har synts Utskotten böra benämnas Solidarisk Bank. ao Bancooch Lag-Utskottens Bet.
Jag får likväl anhålla om propos. derpå, alt R. o. Ad. besluter förblifvandet af det stadgande i förra bankoreglementets 5;te afd. § 224 jemförd med dess § 124, hvilket angår rättigheten att tillöka sedelstockens maximi-summa i den händelse, att en och annan privatbank med sin rörelse komme att upphöra ehvad R. o. Ad. i öfrigt må besluta att denna tillökning skall bestämmas lill 2 millioner, utan fästadt afseende å hvilken privatbank som kommer att upphöra, eller till 5 millioner, fördelade på hvarje privatbanks enskilda rörelse, att utgå i den mån som hvar och en upphör, då äfven — om så nödigt finnes — filialkontor kunna på de respectiva orterna inrättas. o Hr Akerman: Frih. Cederström har ganska strängt lexat upp BaukoUtsk. för dess sätt att behandla hans yttrande vid ålerremissen. Jag skulle också, såsom ledamot af detta litsk., tagit ganska illa vid mig i anledn. af denna lexa, om jag blott kunde erkänna riktigheten af de skäl, som legat till grund för anmärkmn. Frih:n säger nemi. att man ej bör se på antalet af de personer som förorsakat återremissen, ty det kan vara hela dussinet eller blott en eller tvä, utan att man bör bedomina de yttranden sorn hafva föranledt densamma, de skäl som hafva åtföljt den till Ulsk. Sä har äfven Utsk. gjort i detta fall, men vi hafva ej funnit några giltiga skäl; och det ber jag den värde talaren benäget ursägla. Han har äfven sagt, att man ej borde förfara så härdt emot privatbankerna, att man beredde dem en choque hvarigenom de oundvikligen skulle falla, utan att man borde i stället understödja dem. Jag ber då att få erinra derom, att riksbanken alldeles icke åtagit sig att vara privatbankernas understödjare eller förderfvare; och att den aldrig förklarat sig skyldig att vara deras biträde.
De flesta hafva likväl blifvit förändrade till följd af anmärknrr inom Stånden, utan att någon våda deraf hittills försports. Vidare har samma talare yttrat, att orri RiksStm orätt tillämpat grundlagen, så är Utsk. icke skyldigt att lyda. Här är icke fråga om lydnad för Ståndens beslut utan för grundlagarnas stadganden; och om Utsk. genom dessas öfverträdelse försummar sina åligganden , så kunna väl Stånden derigenom icke förlora sina i grundlagarna bestämda rättigheter. Vidare har Hr v. Hartmansdorff sagt, att så länge 81 § qvarstår, beror det på Constit.Utsk., huru grundlagsförslag skola lyda. Ja, så var det före år i8i5; men i det då tillkomna 2 mom. af 56 § Reg.F. lingö Ständerna rätt att ändra Utskrs förslag. Vidare har han sagt, att han icke kan neka, det stridighet ju förefinnes emellan 56 och 81 §5» men att man borde rätta sig efter den sistnämnde, såsom varande äldst. Men ändamålet med den sednast tillkomna måste väl hafva varit att rätta och förtydliga den äldre. Det är sålunda just den sednast tillkomna, som snarast och förnämligast borde tjena till efterrättelse. Dessutom har man förr, då arne lagbud voro i strid med hvarandra, ansett sig berättigad att tillämpa hvilket af dem man behagade. Man har hemställt, huru det vore möjligt alt uppgöra jemnkningarna inom Stånden. Jag ser icke, huru det annorlunda skall kunna ske, då Utsk. undandragit sig åliggandet att jemnka; och jemnkningen är i denna fråga lättare än i någon annan. Hr v. Hartmansdorff har slutat med att föreslå målets läggande till handlma och frågat, hvad skada dermed skedde. Skadan vore den, att åter 5 år ginge förlorade för oss och våra barn, innan den inconstitutionella magten kunde afskaffas.