Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom ledamot af ExpedtsUtsk., anser jag mig således böra tillkännagifva, att jag, äfven i händelse upmärksamheten här icke hade blifvit fästad uppå, hvad meningen med Utsk:s uttryck rätteligen månde hafva varit, i allt fall skulle noga hafva tillsett, att icke någon motivering, den der af 3 Stånd icke blifvit bifallen, skulle hafva uti den blifvande skrifvelsen influtit. Hr von Hartmansdorff: Efter hvad Hr Printzensköld nu yttrat, och då jag dessutom ser Exped:sUtsk:s ordförande, Frih. 11 H. 2 18 Den 18 Augusti. Cederström, vara tillstädes, gör jag mig förvissad, att den rättelse jag åsyftar, skall blifva iakttagen. Jag begär således icke någon propos. på min framställning, hellst jag får tillfälle, alt vid justeringen af Exped:sUlsk:s skrifvelse-förslag tillse det R. St:s beslut i blifvit rätteligen iakttaget. Uppå härefter framställd propos., godkände R. o. Ad. den i detina punkt föreslagna voter:s-propos. 2:dra, 3:dje, 4:de och 5:te punkterne. R. o. Ad. godkände de i dessa punkter föreslagna voterts Gite punkten. Jemte det den till Presteoch Rorgare-St:n gjorda inbjudning lades till handlingarne, godkände R. o. Ad. den i denna punkt föreslagna votens-propos. 7:de och 8;de punkterne. R. o. Ad. godkände de i dessa punkter föreslagne voter:s / propostr. 9:de punkten. Lades lill handlingarne. Med antagande af den lill R. o. Ad. ställde inbjudning, godkändes de i denna punkt föreslagne voters:-propos:r. litte punkten. R. o. Ad. godkände de i denna punkt föreslagna voterts' propos. 12:te punkten. Sedan Hr Gr. o. Landtm., för att i sammanhang med denna punkt blifva föremål för pröfning, låtit upläsa ett från Vallofl.
Sedan gingo vi in i moskén, och hörde några timmar på zikr, som gjordes i dag af Sadati och Bejomi dervisher. De stodo hvar i sin krets framför deras shekh, som satt på sin seggade framför dem. Allt efter som någon af tarikan kom in, gjorde han först en rik'ah eller rättare blott en sugud, kysste shekhens hand och ställde sig sedan i ringen, samt deltog i de andras sång och rörelser. Äfven i dessa zikr iakttogos solo-partier och körer; de voro ej utan en viss storartad effekt. Medan vi hörde derpå kom en fattig fikh, helsade på oss, läste suran Jazin och efter den ännu några små böner, hvarföre han fick 10 fadda, 5 fadda mer än vanligt. Vi gingo hem en stund före middagen och jag blef sittande hemma till maghrib, då jag gick ut med 'Ali, gjorde en tur omkring Azbukijeh och derefter satt med honom en stund i Hassanein, hörande på zikr; vidare ännu en stund hos shekh Ismain i cafét och kom, efter en liten promenad i Gemelijeh, temmeligen sent hem. Onsdagen bör man ej äta mjölk, ty då får man sorg hela veckan; på denna dag bör man äta fisk, som åter ej passar om lördagen. Mjölk på lördagen är deremot mebruk. Det var het och qvaf luft i dag, så att 'Ali, som varit ute, kom hem utmattad. Gick ut vid 'asr för att pröfva vädret, men fann det ej så alldeles förskräckligt. Jag vandrade ut genom Bab ennasr i några trädgårdar, der nu snart allehanda frukter börja sticka fram. Trädgårdarne i Alexandria behagade mig dock mera än dessa. Luften var om aftonen alldeles förfärligt trång och qväfvande på de trånga gatorna, det förekom mig liksom jag varit instängd och ej väl kunnat andas. Jag skyndade min gång, men det ökade min värma och min svett. Äfven vid birket var ej i afton samma rena luft som vanligt, deröfver låg liksom en dimma af den osunda luften, och ingen vindfläkt förmärktes.
Då är det skede en redan öfvervunnen ståndpunkt, hvilket en liten gosse, på tillfrå- gan om hans mammas kunskap i lefvande språk, kom att i sin oskuld mycket karaktäristiskt beteckna medels svaret: » Jo, mamma talar tre språk: tyska, svenska och så ett med barnen. » Det är då ej längre på sin plats att till den lille säga: » tå fåj du inte göja, ninne Hajald! » eller: » ä du tå pömnig, din tackale? » eller: » jattå, du vill sitta i kä på momo! » och alla de där onödigt vrängda, forpjåskande glosorna, som en gång föranledde en förståndig karl att till ömma mödrars, mostrars och fastrars sjudande indignation anmärka: » Tott i all valen, en tån konti fenka di talal i de häl hutet! K a dotten och fickan läla sej de däl också? » — allt framsagdt i den välbekanta sötsliskigt affekterande diskanttonen med hopsnörpta läppar och fånigt glad min. Kopian var för oförskämdt trogen, och det mest förkrossande låg i den kritik, som fyra-äringarne själfva afgåfvo med ett utbrott af äkta flinande barnamunterhet öfver den lyckade efterhärmningen. Det ligger ju oförnuft i att med ett förvridet, bortpjunkadt språk fördröja barnets linguistiska utveckling, och ännu oförnuftigare är det väl att, sedan denna utveckling börjat afgjordt stadga sig, rent af motverka den genom att fortsätta med galenskapen. Eller är det ett obetvingligt uttryck för en innerlig ömhet, denna mani att klämma in och strypa talet i ett slags klemande diminutivformer? Hvilka underliga vändningar på de enklaste uttryck får man ej höra! Där ligger ett fruntimmer på knä framför ungen och idislar mad stegrad emfas: » jaa — du ä allt så pöt, så pöt! » hvilket äfven ur den synpunkten är tokigt, att den lilla möjligen kan, öfversätta » pöt » till » söt » och väl starkt sentera komplimangen.
Presle-Ståndet den 14 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Slåndet den 18 llikets Stunders underdåniga Skrifvelse, om lindring i 5 § och upp häfvande af 4 § i 3 Kap. Handels-Balken. (Lagsamt Allm. Besv:s o. Ekon.-Utsk:s Bet:de N:o 3). S. A. K. Rikets Ständers uppmärksamhet har blifvit, fästad derå, hurusom det i 3 Kap. 4 § Handels-Balken stadgade förbud alt på en gång idka köpenskap och handtverk i samma stad medförde olägenheter, som påkallade dess uppgifvande. Detta stadgande lämpade sig för olika tolkning, enär det. ansages innebära, jemte förbud att ega burskap i samma stad både på handel och handtverk, tillika ett hinder för handtverkaren att hålla till salu någon annan vara, än den han sjelf tillverkat, och, äfven om denna sistnämnda föreskrift icke skulle kunna anses i stadgandet innefattad, så funnos andra, som ulan all tvetydighet hetogo handtverkaren en sådan rättighet, hvadan, då hall, i följd af ifrågavarande föreskrift, vore utesluten från rättighet att med handtverket förena burskap på handel, han icke kunde vinna tillstånd alt. försälja annat, än hvad han å sin verkstad åstadkommit, och således icke egde rätt alt från utrikes ort införskrifva varor af samma beskaffenhet, som hans egen tillverkning, för att såmedelst öka sitt lager och förse allmänhetens behof af den tillverkning, hvarmed lian sysselsatte sig. I manga yrken vöre det också lämpligt, att idkarne sattes i tillfälle alt sjelfve utan kostnad eller uppoffring utbilda sin insigt och sin smak genom behandling af den utländska konst (litens alster. En annan olägenhet af oinförmälda stadgande företedde sig deri, att meningarne voro delade om vissa yrken borde till handtverk hänföras eller icke, hvaraf äfven föranleddes olika tillämpning i fråga om deras utöfvande i förening med handelsyrket; och har ifrågavarande förbuds upphörande alltså blifvit hos Rikets Ständer föreslaget.
Beträffande underhållet af arbetena å banan gälla samma anmärkningar, som ofvanföre blifvit gjorda angående vestra stambanan. Endast ett antal af 36 stycken räler, eller 774 längdfot, måste kasseras och mot nya utbytas, och af sliperna befanns blott en enda förstörd. Den rörliga materielen vid denna stambana bestod vid årets utgång af: 5 lokomotiver, 6 stycken Usta klassens passagerare vagnar, 2 » kombinerade l:sta och 2:dra klassens vagnar, 12 * andra klassens vagnar, 8 » tredje klassens dito, 16 — 122 — 40 st. öppna godsvagnar, 17 » täckta dito, 16 » virkesvagnar». Förhållandena med inkomster och utgifter inhemta» af nedanstående tabeller; a) öfTor-styrelsen. Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Från Kongl. Stats-kontoret » Stockholms stad 4,730,000: — 60,000: — 4,790,000: - Balans till år 1860: Skuld 13,426: 22. Credit. Balans från år 1858: Utgifter: Förvaltningskostnader: Tjenstemäns aflöning S:r 61,855: 56. hvilken summa tfpptages inom linien såsom varande uti de särskilda banorna inbegripen. utgifterna för Levereringar: Till vestra stambanan från Stockholm » dito » Götheborg » södra stambanan från Malmö » dito » Falköping 3,365,281: 82. 964,290: 89. 345,650: 27. 2,900: — 4,678,122: 98. Balans till år 1860: Kontant behållning jemte förskotler 114,377: 23. Byggnadsafdeluitrgen, Debet. Balans från år 1858: Balans till år 1860: y Skulder 53,866: 71. Credit. Balans från år 1858: Kulvertar och afloppstrummor 4,238. 73. Viadukter och broar 26,838: 77.
att nästia in i de dfappa vccfienl Ur Dagens Krönika. 4.91Len nu jot våzens vin3 3u ^laddze fzitt, wa fyunya — ve den, oom smädat nu ett iand, x&gt;m ditt — pa honom jatte otzajjets stay&amp;oäzd tun&lt;ja! 3fzan &amp; i^eitoznet$ ypets tys ^zihet ut jöz joth, dom ånnu undez ohet tzåia, h^ud vald och vetd i veztdeu ta&lt;ja olut och jämntihhetcn jotkena iesjäta! Daniel Fallström. och zej&gt;uf&gt;liheno rnj / mn hzxny 3i&lt;jDe » förenade rikena » oeh » Trippelalliansen ». Betraktelser af En gammal politikus. Allt sedan den s. k. Trippelalliansen bildades mellan stormakterna Tyskland, Österrike-Ungern och Italien, har man sett notiser i den utländska pressen att åtskilliga makter af andra och tredje ordningen såsom Rumänien, Spanien och — Sverige skulle deruti indragits; och hvad som gifvit stöd för dessa rykten är att den ansedda engelska tidningen Temporary Review, som brukar vara väl underrättad, i en artikel af den namnkunnige tysk-engelske författaren Max Müller, synts betrakta denna sak som ett afgjordt faktum, och nu i dagarne förklarar Weser-Zeitung i Bremen, som lärer vara en af Bismarcks s. k. tentakler med anledning af herr Bexells interpfellation, att deras excellenser hrr Bildt och Ehrensvärd nog icke tillåta någon riksdagsman att titta i de diplomatiska korten, men till-lägger, att hvarje barn i Tyskland vet att öfverenskom-melse redan under 1870-talet de facto träffats, att Sverige-Norge skall under vissa eventualiteter gå hand i hand medTyskland, men » att intet skäl föreligger att bekräfta detta för bondepartiet. » *
Den ytlige betraktaren kan finna det vara ett oskyldigt nöje, att barnen » spela k u l a », men om vi se närmare på saken, är det ej sä. Detta kulspel, som nu fortgått ett par tre år, har nära nog utvecklat sig till en e p i d e n i, och från arla morgonstund tills solen gått ned se vi, hvart vi vända oss, barn sysselsatta därmed. » L å t barnen roa sig, de behöfva det så väl, » säges det m e d all rätt, men — se också till, hvarmed de roa sig. K n a p p t ha de hunnit ut, så gäller samtalet kulorna, o c h framme på lekplatsen tagas de genast fram. En rits, en cirkel eller triangel uppritas, och spelet begynner. L å t o m oss betrakta triangelspelet. E n kula lägges af medspelarne, som vanligtvis äro tre, i hvar sitt hörn af triangeln, och deltagarne teka o m, h v e m som skall begynna. Han eller hon sätter sig i nedhukad ställning, söker rockera den kula i triangeln, s o m är närmast, och stöta ut den ur triangeln; lyckas spelaren, är den rockerade kulan hans. Så fortgår spelet, tills alla kulorna äro vunna, och den, som fått mest, är vinnaren o c h behåller sin vinst. O c h just däri ligger faran — man spelar lyckligtvis icke om penningar — men kulorna äro penningars värde. Hvarje vunnen kula är en orsak IDUN 110 till glädje, hvarje förlorad till sorg. Detta spel är helt enkelt en naivare form af biljardspelet, som ledt så många unge män på afvägar, o c h denna lägre grad af spel kan, när barnet börjar mogna, lätt föra det till en mera utvecklad - t — till biljarden — till spelhusen. P å detta sätt utveklas spelpassionen så små- ningom, o c h får gossen eller flickan fortsätta därmed, kunna de vid 10 års ålder vara verkliga små spelare. D e t låter hemskt och synes sedt för mycket i svart.
Memorial till Herrar Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds• kontor, angående Rikets Ständers beslut i fråga om upplagan af Bihanget till Riks ståndens protokoll samt prenumeration derå. Till Herrar Fullmäktige i RikeLs Ständers Riksgälds-kontor! Uppå Expeditions-utskottets, i memorial N:o 2 och 3, hos Rikets nu församlade Ständer gjorda framställningar, har upplagan af det s. k.
Det kan dock icke vara längesedan, ty då skulle j a g hafva skådat vårens blommor och hört den vaknande sången i skogen. Jag har icke sett det, j a g har ingenting hört, j a g har lefvat i minnet och i hoppet. En evighet är det likväl. Men i evigheten finnes icke soluppgång, icke aftonskymning och inga årstiders växling. Hvarför kommer hon icke? Hvarför är hon icke här vid min sida? Hvarför känner j a g icke hennes hjärta klappa mot mitt bröst? Då vi skildes, sade h o n: » Möt mig här, då Orionsbältets tre stjärnor synas öfver skogen! » — Jag såg d e m tindra mellan De kungliga vagnarne g å nu mera diträdens stammar o c h tänkte: » D å de rekt till utlandet, dit de kungliga persohöjt sig öfver skogsbrynet, är hon här. » nerna vid olika tillfällen allt som oftast De stego allt högre, men hon k o m dock resa. På färjorna öfver sundet via Malmö icke. Hoppet hviskade nu till min själ; eller Helsingborg samt öfver Bälten via » Då du får skåda Rigel, skola dess blixtar Korsör — Nyborg fraktas vagnarne bekvämt fördunklas af tvänne ögons glans! » Men och vidare ut på kontinentens järnvägar, hoppets språk är mångtydigt som ett orakels. hvarigenom de höga resenärerna utan beJag såg Rigel öfverglänsas af Sirius och af svärliga tågombyten kunna hvila lugnt. månen, men de två ögonen, de kära ögoOch härmed sluta vi beskrifningen o m nen, dem sökte j a g förgäfves. hur det ser ut på ett kungligt extratåg, i Natten skrider allt mera framåt, och mördet vi framföra vår stora tacksägelse till ker lägrar sig i min själ. O, säg, är det vår artige och kunnige ciceron, statsbanordödens mörker? Döden är ett tungt ord, nas konstruktör, ingeniör Vincent Ahlberg, men den måste dock komma. Hvarje lifsom m e d stor välvilja visat och förklarat vets stund är en skilsmässans, hvarje ögonför oss alla detaljer i ett kungligt extrablick har sin sorg och saknad, men det tågs sammansättning.
Län underdåniga ansökning, om ändring uti Hållskjuts-regleringen i allmänhet, inom berörde Län, och ,vid Ingaryds Gästgifvaregård i synnerhet. 14:0. Af den 20 Aug. 1816 , uppå Olof ‘Håkanssons underdåniga ansökning om fördelning af KronoAllmänningen Lygnesvider, emellan Sätilla Socknemän. ,* 15:0. Af den 39 April 1817,-. uppå ^samtlige Fullmägtiges ifrån Wermlands Län Justitia Ombudm. ErnbetsBcrdtteUer. 333 underdåniga ansökning om rättighet till stenhemtning på enskilta ägor för allmänna Brobyggnader. 16:0. Petir Nilssons från Stora Kopparbergs K än underdåniga ansökning , att Kongl. Resolutionen af den 6 October 173I, sorn fastställer, att Kaga Ting med Näs och Malungs Socknar borde inom samma Socknar förrättas, matte vederbörande till underdånigt iakttagande, åter upplifvas. 17:0. Den 2 Julii 1816, uppå RiksdagsjFullmägtigen ifrån Ofveroch NederTorneå samt Cail Gustafs Socknar i Norrbottens Län JEr/c Pietis underdåniga ansökning om befrielse från underhållandet af en Finsk tolk. 18:0. Af den II Junii 1816, uppå Rika* daesFullmäpticens Pehr Ahrahasnssans ifrån Wä~ O il O sterNorrlands Län underdåniga ansökning om inrättande af ett PestContoir i Sollefteå Socken o af Ångermanland. lg:o. Af den 6 Maji 1817 , uppå Eric Pehrssons från Wermeland underdåniga Besvär, rörande en Extra Brefbarings inrättning i Nordmarks Härad. 20:0. Den 9 Julii 1816, uppå RiksdagsFullmägtiges från Väster och Norr-bottens Län ansökning otn AUmogens befrielse från Länsfängelsers uppbyggande och Vaktbeijenings aflöning. 2l:o.
Jag har tvertom i 30 år befunnit mig på en så underordnad plats på tjenstemannabanan, att det städse varit och ännu är min pligt att lyda förmäns befallningar i tjensten. och jag vågar tryggt vädja till de serdeles många ombyten af sådana förmän jag ägt, huruvida jag någonsin åsidosatt min lydnadspligt i detta hänseende, eller mot mina chefer visat ohörsamhet och vanvördnad i tjensteutöfningen. Jag har bland annat i detta fall att åberopa trenne här närvande Hrr Landshir, hvilkas befallningar jag, i den modesta funktionen af RiddarhusUtskis Sekret, under föregående och äfven innevaride Riksdag haft att åtlyda; och jag kan åtminstone icke erinra mig att jag hvarken af dem eller någon af mina förmän under 30 år upburit någon förebråelse, varning eller ens uttryck af missnöje med min tjensteutöfning, hvilket också i sin mån lärer bevisa, att jag sjelf hyllat och hyllar den grundsats, att förmän böra åtlydas af sina underordnade i hvad som rörer tjensten, ehuru jag icke tror att lydnaden blir punktligare derföre att cheferna öfver dem tilldelas en godtycklig och förhatlig makt. Också lärer det icke vara för att förekomma »olydnad», som amovibilitetsprincipen erkännes i flera andra konstitutionella stater, utan torde politiska skäl, hvilkas vigt jag visst icke helt och hållet underkänner, vara den egentliga grunden för afsättlighetssystemet, tillika med det ganska rättmätiga anspråket att inom Ministerbyråerna en mindre skicklig och uttröttad tjensteman må kunna, endast af denna anledning, utbytas mot en med mera skicklighet och friskare krafter. Hr Landshin Sandströmer har förmenat att det vore helt naturligt att K. M. icke kunde omedelbart skilja underordnade tjenstemän från utöfningen af tjensten, emedan K. M. ej vore i tillfälle att omedelbart pröfva deras försummelser.
Bilagor till Consiitutions-Utskoltets Memorial, N.-o i3. så vöre häraf en gifven följd och jemväl genom i § af merberörde Förordning uttryckligen bestämdt, alt Mosaiske trosbekännare ej kunde, vid frågor om tillstånd till idkande af handel, handtverk eller annan borgerlig näring, åtnjuta andra eller vidsträcktare rättigheter, än som i allmänhet tillkomme Svenske undersåtare, samt att de Mosaiske trosbekännarne ej eller äro frikallädc från något af de prestanda, som Svenske undersåtare uti omförmälde fall i allmänhet åligga. Någon ovisshet om rätta förståndet af författningens mening i berörde afseenden syntes alltså icke kunna uppslå eller någon närmare tydning af författningen i denna del erfordras; men om Kongl. Maj:t icke dess mindre skulle pröfva skäligt alt låta en allmän Nådig förklaring utgå till efterrättelse vid tillämpningen, i förenämnde fall, af Kongl. Förordningen den 3o sisllidne Juni, och om genom en sådan förklaring tillika och egentligen afsåges skingrandet af möjligen uppkommande farhågor för Mosaiska trosbekännares ovilkorliga rättighet till bosättning i samtlige Rikets släder, så ansåg Föredraganden för sin del i underdånighet detta ändamål ej kunna tillfyllest uppnås, med mindre, än att Kongl. Maj;t, genom den utgifvande Nådiga Förklaringen, jemväl uttryckligen förbehåller sig rättigheten att, när Mosaisk trosbekännare åstundar bosätta sig annorstädes, än i Stockholm, Götheborg, Norrköping eller Carlskrona, serskildt och efter vederbörandes hörande, pröfva och besluta, huruvida den sökta bosättningen må medgifvas eller icke; helst Kongl. Maj:t, så vida della förbehåll icke egde rum samt blefve lill allmän kännedom och efterrättelse kungjordt, ej skulle, emot nu gällande författningar, kunna rättvisligen vägra hvarje Mosaisk trosbekännare, som begär att lå uti någon annan än nyssberörde fyra släder sig bosätta, alt, oaktadt vederbörande myndigheters eller menigheters bestridande, erhålla Nådig tillåtelse till den sökta bosättningen.
Constitutions - Utskottet vackt motion får Utskottet härmed till Rikssens Ständer anmäla ett förslag till en ny , hvilken borde införas mellan den 37 och 38 §. Regerings Formen, så lydande: ”Norrmän som till Sverige inflytta njute Svensk medborgarerätt ifrån den tid de sig dertill hos Konungen anmäla. Utlänningar sorn bekänna sig till den Christna Läran, hyilka 6 ar innehaft Ordinarie, Embete, Burskaps rätt eller varit fastighets ägare, vare berättigade att såsom Svenske Medborgare anses. Andra utlänningar måge efter 6 års vistande i landet sig hos Konungen anmäla, som äge att pröfva huruvida medborgare-rätt dem må förunnas.’’ Hvilket förslag anmäles till behandling, enligt 56 §. Regerings-Formen. Stockholm den 13 Juli 1815. På Höglofl. Riddersk. På Högv. Prest-Ståndets och Ad. Ledamöters Ledamöters vägnar vägnar Rudolf Cederström. C, v. Rosenstein. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamoters vägnar vägnar J. Wegelin. A. Json Hyckert. G. A. Silverstolpe. Vörd - ?|5* Pen M MN f/ppläst hos Samtlig? Riks-StSnden d?n 14 Vördsamt Memorial! Eagr' samt Allmänna Besvärs* och Qeco* npmie-Utskqtten hafva ti?l handläggning fqrehaft de särskildta till dessa Utskott; gemensamt frår; Höglofl Bjdder$kapet och Adeln samt Hederv. Bonde Stånde? remitterade Memorial af I-ferc Eagmannen, Mapnerstam samt Riksdags Fullmägfiga Anders Danielsson från Elfsborgs Eän, Jon Jonsfon f?ap Blekinge och Nils Adansson fran Malmöhus Eän, äfvensom Herr Öfversten O . fjonrad Akerhjelms fil! Höglofl. Ridderskapet?
I anseende till den inverkan pä de i landsorterne förefallande penuingetransaktioner, som de räntebärande stats-obligationernas utspridning och tillgänglighet samt gångbarhet derstädes komme att utöfva, och då dervarande Privatoch Filial-banker syntes ega ett med Riksgälds-kontoret gemensamt intresse, att hos allmänheten bereda kännedom om Noch vana vid dessa obligationers begagnande, hafva Fullmäktige, i början af innevarande år, låtit meddela Direktionerne för nämnde kredit-anstalter närmare upplysningar om såväl de för samma obligationer föreskrifna ränteoch betalnings-vilkor, som den, enligt Kongl. Brefvet den 19 Okiober sistlidet år, medgifna tillåtelse til! förfallna räntekuporiers allemnande och emottagning i allmänna uppbörden, samt derjemte erbjudit bemälde Direktioner att, i utbyte emot derför belöpande valuta, kostnadsfritt erhålla tillsig öfversända sådana önskade och reqvirerade stats-obligationer, som från Riksgälds-kontoret kunde utbekommas, och att, såsom godtgörelse för besvär och postporto m. m., få till godo beräkna sig enahanda ersättning, eller '/»-dels procent af de insända medlen, som under namn af remisslage, i Författningarne är Landträntmästarne tillerkänd för de genom dem till Riksgälds-kontoret expedierade pcnningeremisser.
Men de genomskåda allt för väl, att frågan här angår en princip för framtida afgörande af de vigtigaste bestämmelserna för unionen, och det är derföre de envisas att vara herrar. Lyckas de nu att, ensamt efter beslut af Noriges Storthing och Noriges Konung, utan inblandning af hans Svenska rådgifvare, få ett vigtigt unionelt stadgande afskaffadt, så är gärdet, som man säger, upgifvet. Denna gång åtnöjas de med att uphälva Ståthållare-erubetet. Derefter låta de inflyta i Noriges Gruudlov, att en Norsk statsminister skall blifva ett slags ViceKonung i Norige och sköta äfven dess utrikes angelägenheter; sedermera föreslå de, att Sveriges Konung skall vistas ett halft år eller 11 månader i Norige och följaktligen der regera Sverige med 4 Svenska Statsråd, hvarigenom Kristiania, i st. f. Stockholm, blefve konungaresidens o. s. v. Med eli svag Unionskonung, ett starkt och enigt Storthing och stolta Norska rådgifvare, som icke gifva efter för Konungens af Svenska folket, understödda personliga vilja, går ock sådant säkert lika lätt, som det möjligen nu kan gå med sanktionen af Norska beslutet om Ståthållareskapets uphäfvande, sarida R. St:r släppa efter och derigenom icke sätta Konungens Svenska Rådgifvare i tillfälle att utöfva sitt konstitutionela inflytande. Dagens fråga har slutligen en stor konstitutionel betydelse, och denna är måhända den allra vigtigaste. Konungens förste minister har börjat denna märkliga diskussion med en upmaning till folkets representanter att manligt och öppet uttrycka sin öfvertygelse i detta ämne, för att, i den möjliga händelsen af en skiljaktighet mellan Konungens Svenska och Norska rådgifvare, ministéren må finna en ledning för sitt handlingssätt. Detta är ett sannt och värdigt konstitutionell yttrande, och säkert tvekar icke E. o. Ad. och, som jag hoppas, intet annat Stånd att lyssna till denna Den 17 Mars e. m. upmaning från en ministér, som så rättvist åtnjuter landets förtroende och i så mycket gjort sig förtjent af dess tacksamhet. Mine