Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som bifaller att, i händelse Herr Canzii-Rådet Tannström emottager något Embete med Lön pra Kronans Stat, denne Lön bör gå i beräkning under den honom tillagde Pension af 1500 R:dr årligen, så länge Lönen af honom innehafves, roen att, om han derifrån afgår, Pensionen honom fortfarande tillgodokommer, voterar Ja; den det ej vill, Nej; Vinner Nej, så kommer den Herr Canzii-Rådet Tannström anslagne Pension, af 1500 R:dr årligen, att oafkortadt af honom uppbäras, ehvad han til! Embete med Lön på Rikets Stat befordras eller ej. Stockholm den 32 April 1818. Stats-Utskottets Bet ani an den. 86 i N:r 182. Riksens Högloft. Siänders Stats - Utskotts Utlåtande, i anledning aj gjorde Motioner , angående verkställigheten af jämt ifråga-ställd reglering till befordrande aj Indragning utaf öfver - ftödige Embeten och Tjenster. Till Stats-Utskottets åtgärd hafva blifvit remitterade serskildte, hos Högvördige PrästStåndet af Herr Prosten Fröberg, samt hos Hedervärda Eonde-Siåndet af Riksdags-Fullmäktige Anders Joachimsson fran Östergöthland, Anders Danielsson fran Elfsborgs Eän samt Gustaf Olsson från Stockholms Eän inglfne Memorialer, innefattande framställningar om angelägenheten deraf, att den utaf Riksens Ständer för' ut ifrågastäldte reglering af Styrelse-Veiken i allmänhet och i sammanhang dermed indragning utaf öfverflödige Embeten och Tjenster, måtte komma till verkställighet på sätt derom vid sista Urtima Riksdagen förordnades. Då Riksens Höglofl. Ständer vid denne Riksdag sedermera heslutit, det ett serskildt Utskott skulle sättas, för att upptaga och bereda det ämne i bela sin vidd, som desse Motioner åsyfta, har Stats-Utskottet ansett någon dess serskildte åtgärd härvid icke äga rum> hvilket Utskottet får vördsamligen anmäla.
Bland annat är han äfven egare af ganska mäktiga kollager i de omkring 60 kilometer från Dudino belägna Noril-bergen. Denne enkle och flärdlöse man har varit synnerligen förekommande mot alla vetenskapsmän, som besökt trakten. Hans bostad, belägen i granskapet af skogsgränsen, är troligen den sibiriska tundrans ståtligaste palats, beundradt af infödingar från när och fjerran. Det är byggdt af grofva stockar, består af två våningar, har grönmåladt tak, många fönster med utsirade karmar målade i hvitt och blått; rummen äro varma, försedda med mattor af pelsverk, krukväxter i fönstren, talrika helgonbilder, fotografier och kopparstick. Den 7 sept. var allt klart till afresan. Fraser och Express lättade ankar för att anträda återfärden utför floden. Vid Tolstojnos mötte man två dagar derefter ångaren Moskwa211 från Bremen, förd af kapten Dallmann, hvilken hade om bord besättningen på norska ångfartyget Zaritza, fördt af kapten Brun, hvilket strandat vid Jenisejs mynning och öfvergifvits af besättningen. Det var dock med denna strandning ej farligare, än att, då Fraser den 13 sept. träffade den strandade Zaritza, man kunde pumpa fartyget läns, taga det af grund, sätta maskinen i stånd samt föra det åter till Norge. Den 19 sept. kommo alla tre fartygen till Matotschkin-sundet, der de lågo för ankar några dagar i Beluga bay för att intaga vatten samt lämpa kol och last, hvarpå de den 22 i samma månad seglade genom sundet mot vester och den 26 ankrade välbehållna och med full last vid Hammerfest.212 Det gods, som nu för första gången från Jenisej fördes till Europa, utgjordes af omkring 600 tons talg, hvete, råg och hafre.
Utskottet kan val å ena sidan icke neka, att den å stat för Lectorerne uppförda lön 600 R:dr är 110g ringa, då roan eftersinna!1 de stora fordringar, man eger på denna Lärarepersonal, men, å andra sidan, förekommer härvid, att, ehuru Rikets senast församlade Ständer, vid beviljandet af 18,000 R:dr årligen till Universiteten och Tillämpningsskolorne, till Kongl. Maj: t öfverlemnade dispositionen af anslaget, utan afseende derå till hvilken Hufvudtitel Läroanstalten hörde; Och Kongl. Maj:t sålundat om behofvet ansetts oundgängligt, kunnat af berörde anslag anvisa medel till förbättring i Lectorernes vid Krigs.Academien vilkor, Kongl. Maj:t likväl dermed låtit anstå, och ~ej heller derom vid denna Riksdag lill Rikets Ständer något meddelande afgifvit. När derjemte i betraktande tages de serskilda förtnoner, som med Lectorsbefaltningarne äro förenade, genom fria boningsrum, ljus och ved, genom en del af Lectorerne utom lönen tilldelade arfvoden för undervisnings meddelande i vissa serskilda ämnen, såsom Fysik. Astronomi, Natural-Historia m. m., och Stats-Werkets tillgångar i allmänhet icke medgifva tillökning i förutvarande anslag för Rikets Universitet, kan Utskottet icke tillstyrka bifall å den föreslagne tillökningen i Lectorernes vid Kongl. Krigs-Academien löner. 17:0 Anslaget för Cai,alleriaoch Ar tiller iehästars remontering, skoning, m. m., har, genom vidtagne regleringar, blifvit minskadt med gS R:dr 8 sk., äfvensom i anslaget för värfvade Cavalleriels och Artilleriets hästars fouragering en besparing uppkommit med \66 R:dr; skolande dessa belopp vid statens upprättande till afdrag observeras. Stats-Vtskottets Uti. Nio 81, Utom förutvarande ordinarie anslag, har Kongl. Maj:t, pä sätt Dess Nådiga Proposition innehåller, (pag.
Jag tror derföre, att, då fråga är om Armeens materiels underhåll och förökande, man ej kan grunda beräkningen af medel-åtgång efter samma bestämda arithmetiska förhållande, som för personalen, utan anser jag, att denna beräkning måste stödja sig på erfarenheten, och framför allt, att det är nödvändigt för att i detta afseende rätt bedömma behofvet och hushållningen, att, jemte det man känner anslagens storlek, åtminstone någorlunda vara bekant med mångfalden af de persedlar, hvilka skola dels underhållas, dels anskaffas. Det är ej nog att säga, det 180,000 R:dr äro årligen anslagne till Artillerieförråden; man måste äfven, för att kunna bedömma resultaterne af dessa anslag, känna hvilka behof som med denna summa skola bestridas, och framför allt hvad som förstås med den generella benämningen Artillerieförråd, hvilkas vidmakthållande för dessa penningar afses.' De Den 99 December f. ra. De så kallade Artillerie-förråderne, hvilka likvisst äro snarare Armeens gemensamma förråd, än Artilleriets ensamt, och hvilka lyda under KrigsCollegii ArtillerieDepartements vård och tillsyn, äro af 3:ne väsendtligt åtskilde slag, nemligen; 1:0 Tygförråden , i hvilka förvaras Artilleriets materiel med all dertill hörande utredning och utrustning (ammunitionen likvisst undantagen); 2:0 Gevärsförrådenj hvilka hysa allt som till Arméens personella beväpnande hörer; och 3:o Ammunitions-förrådént som omfatta allt hvad till Arméens (Artilleriet deri inbegripet) förseende med all slags ammunition erfordras, och hvartill räknas, utom krut och all slags färdiggjord ammunition, äfvensom nödige rudimaterier dertill, äfven flintor för skjutgevären.
Vidare har inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln blifvit anmärkt, att Landt-Tulis-bevakningen måtte till controll mot Tullförsnillning, fortfara, äfvensom att grärtsbevakningen emot Norrige kunde upphöra, såsom hvarken befordrande ändamålet, eller medförande en mot Utgifterne dervid svarande Inkomst. Giunderne till förslaget så väl om LandtTullbevakningens indragning, som gräns bevakningens mot Norrige bibehållande tills vidare, hafva Utskotten redan sökt så fullständigt upplysa och utveckla, att något annat dervid ej är att tillägga, än, hvad angar oinförmäldte anmärkning i afseende pä utgifterne för ifrågavarande gränsbevakning, att nyttan af denne anstalt icke bör bedömmas eller mätas endast efter den directa Inkomst uti penningar, sorn den inbringar, utan hufvudsakligen efter dess vigtiga påföljder, att nemligen hindra och försvåra förbudne varors införande i Landet. En Ledamot inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln har yttrat den förmodan, att Rikets kuster, i anseende till deras vidsträckta lage , icke kunna ordentligen bevakas, samt derföre hemställt, att denna bevakning måtte upphöra. Jemte anmälan, att frågan angående kustbevakningens fortfarande blifvit till Allmänna' 2760 Statsoch Besvars-Utskottens Betänkanden: Besvärsoch Ekonomi - Utskottets enskitdta handläggning remitterad, och att Utskottet, under den 4 sistledne Mars, Utlåtande derom afgifvit, hafva förenade Utskotten skolat, upplysningsvis, meddela, att, enligt Kongl. Maj ts den 32 October 1817 till Tull-Directionen aflåtne Nådiga skrifvelse,/ icke mindre än 62,000 Rtdr Bco blifvit utaf Tullmedlep anordnade för denna bevaknings bestridande; Och få Utskotten, i anseende till den minskning berörde betydliga utgift medförer uti de från Tull-Verket påräknade inkomster, tillstyrka Riksens Söglofl. Ständer, att hos Kongl.
Den förestående förvandling i regeringssättet hade redan en synbar inflytelse på medborgares uppförande, åthäfvor och uppsyn. Sedan samteliga stånden intagit deras säten i rikssalen, hade jag under afvaktan af konungens ankomst tillfälle att iakttaga denna snara förvandling. Mina ögon fästes ömsom på de samlade stånden och trodde finna ett nytt slägte. Personer dem jag lärt noga känna i plenis och deputationer, voro ej mera att igenfinna. Bland adlen hade de bittraste ledamöter af opposition utseende af hofkavaljerer, presterna af helgon och borgrarne af bankruttspelare. På bönderne syntes förvandlingen minst hafva verkat, eller rättare sagdt, de syntes icke hafva undergått någon. Af deras vanliga enfaldiga och redliga uppsyn igenkändes de med nöje, sedan deras sekreterare och andra förledare blifvit bortviste. Den märkvärdigaste förvandling återstod ännu att iakttaga. Vid konungens inträde i rikssalen trodde man se den förödmjukade svenska friheten uppbärande ändan på släpet af den kungliga makten. En den ifrigaste förfäktare af gamla regeringssättet, oppositionens pelare, nu för första gången tjänstgörande kammarherre114 hos konungen, hade erhållit denna hederspost i ceremonien, och angelägen att synas för ständerne i sin nya förrättning hälsade under förbigåendet sina forna medbröder till höger och vänster med den högsta förnöjelse. En så hastig förvandling syntes ej möjlig; förmodligen var den af äldre dato och gjorde hans förra uppförande med allt skäl misstänkt. Det stora skådespel, som i dag uppfördes i rikssalen, är till öfverflöd beskrifvit i journaler, dagblad och ceremonieler och tillhör ej min pensel. Jag hade under hela förloppet däraf ögonen endast fäste på konungen att iakttaga, om ock någon förvandling äfven hos honom kunde skönjas. Kronan på hans hjässa hade återvunnit sin uråldriga glans, men förblindade honom icke. Hans väsende var oförändradt. Efter allt det lidande, han utstått, hade det varit förlåtligt, om någon hämd utbrutit i hans uppsyn eller utlåtande, men han var mästare af båda. Han förehöll ständer(na) deras lagstridiga förhållande med stränghet, men utan vrede.
Visserligen har Hr von Printzencreutz upgifvit, alt delta räknesätt är antaget i vissa nu gällande taxor Den 19 Augusti f. m. 35 hvilket jag, för min del, icke kan finna vara händelsen; men om man också hittills räknat orätt i vissa taxor, bör man väl icke nu, då de skola omgöras, äfvenledes räkna orätt. För öfrigt har äfven deuna oriktiga räkning icke vid alla tillfällen blifvit följd; ty då 15. St. beslutade ang:de skqt le-fören k Ii ogen, sä bestämdes just, ali hvad som öfverslege £ skulle räknas för ett helt, och hvad som understege j icke uptagas i räkningen. Jag anhåller fördenskull, all R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut. Frih. Palmstjerna; Hr von Printzencreutz har anfört ett och annat, som visserligen kan i allmänhet vara sanni; men jag vill påminna mig, att R. o. Ad., just i anledn. af R. St:s beslut i skatte-förenklings-frågan, beslutade, att ^-öre-stycken skulle piäglas. R. St. hafva nemi., om jag ej alltför mycket missminner mig, i skatte-förenklings-fråean beslutat, att hvad sorn upgår till \ öre oell derunder, skall vid dehileringen uphöra, men att hvad sorn öfverstiger J öre skall räknas för ett helt. Samma grund har R. o. Ad. följt i sitt beslut ang:de Otskis förslag uti ifrågavartde punkt; och som några nya skäl icke af Utsk. blifvit anförda, hvilka i min tanke väga mer än hvad R. o Ad. genom sitt beslut afsell, sä hemställer jag att R. o. Ad. måtte vidblifva detta förut fattade beslut, och lägga Utsk:s hemställan till handlingarne. Härvid anmäldes och emottogs Hr Slals-Rädet Gr. Carl Göran Detlof Mörner, som å K. M:s höga väguar afiemnade 7 Dess Nåd. Proposir och en Dess Nåd. Skrifvelse till R. St.
Lider någon skada till lif, (ira eller personlig frihet, eller inis'er gods, löst eller fast, utan laga ransakning och dom, eller bli fver någons frid i hans hus störd, eller någon förvisad från ort tilt annan, derigenom att hail contrasignatioiien ej vägrat, straffes han dessutom för sådant lagstridigt förhållande, på sätt J 11 aninna Lagen i i Cap. 12 § Rättegångs-Balken stadgar för domare, sorn vrång dom fäller. § 9. Stats-Råd, hvilken, af Konungen dertill utsedd .och förordnad, tager säte och röste i Högsta Domstolen öfver mål, sorn från Krigs-Domstolarne dragas under Konungens pröfning, vare för sådan befattning underkastad domare-jäf och ansvar, enligt lag och laga stadgar, lika med annan ledamot af Högsta Domstolen. 28 [Lag-Utskottets Betänkande, lY.-o 127. § 10. Enär någon af de i denna lag omnämnde embetsman tilltalas, som redan utur tjensten blifvit endtledigad eller afsked tagit-, och varder om begängne förbrytelser öfvertygad, vare han förfallen till enahanda ansvar, såsom vore han verkligen tjenstgörande, och svare förlusten af hvad han i pension eller andra förmoncr af publika medel kan innehafva emot förlusten af ernbetet, om han det ännu innehade. Stockholm den 17 September 1840. Reservationer:
Boye gjort den anrnärkn. emot dem, sora önska lagmansrätternas upphäfvande, att man icke talat ett ord om formen, I detta afseende är jag visserligen icke rätt man att yttra mig; men jag tillåter mig likväl den anmärkn., att om också, såsom Frihtn förmenat rätt vara, Utsk. föreslagit Hofrätternas fördelande på provinserna, och det i sammanhang med upphäfvande af lagmansrätterna, skulle dock alltid qvarstått samma anledn. till anmärkn. deröfver, som Frihtn gjort i afseende på denna ensamt föreslagna åtgärd, nemi. att det vore en half niesure. Man hade då kunnat säga, att man borde vänta tills hela lagförslaget kunde förekomma, eller om man icke sagt, att det varit för litet, hade man påstått, att det varit för mycket, och vi hade stannat på samma punkt. — Har är taladt om reformer, och hvarifrån man bör hemta siri opinion i detta fall, från ropet eller från eget bröst. Från mitt eget bröst och ropet af de mångfalldiga rättsökande, med hvilka jag talat, och hvilka jag rådfrågat i denna fråga, hemtar jag den öfvertygelse, att borttagande af lagmansrätterna utgör en af de reformer, som lifligast önskas af Svenska folket. Detta är min enskilda opinion, den jag ansett D c ii ii Juli. 4‘9 mig skyldig att på-detta ruin uttala, under önskan att derigenom kunna befrämja det goda ändamålet. Gr. Mörner: Att fullständigt upptaga alla de anmärkntr, som bär blifvit gjorda, är jag icke i tillfälle till, men några af de väsendtligare vill jag dock söka besvara. Här är anmärkt, att man icke egentligen lagt lagmansrätterna till last de uppskjutna målen. Det lärer då vara de afgjorda, hvaröfver man klagar. Då jag bevisat, att af de mål, som till lagmansrätterna vädjas, icke mer än ^L:de! uppskjutas lill följande år; så visar sig det öfverklagade uppskolvet bestå deruti, att de öfriga till lagmansrätterna vädjade malen, utgörande meia än 400°j blifvit inom året afgjorda.
(Högt). FRU VON HAGEN (artigt). Ah, ändleligen kommer Mitt herrskap. ni då, bäste doktor! om ni visste hvad vi längtat efter er; har jag icke rätt, goda Mathilda? MATHILDA. Ack jo. få vi tillsammans tillbringa aftonen, vi ha så mycket att tala om, särdeles hvad som rör det här goda barnet. FRU VON HAGEN. NU kommer ni in till oss, så mer, och jag kommer dessutom för att taga afsked. FRU VON HAGEN (för sig). Ah! MATHILDA. Min Gud! EBERHARD. Mamsell Mathilda behöfver mig icke GABRIÉLE. Ämnar ni resa bort? LIONEL. Och era patjenter? EBERHARD. Min frånvaro kommer icke att räcFRU VON HAGEN. Och under tiden ska vi bjuda ka mer än på sin höjd fjorton dagar. till att göra er skyddslings närvaro här så angenäm som möjligt. thilda skall visst icke komma att sakna mig. EBERHARD. Det tviflar jag icke på; Mamsell MaMATHILDA (med rörelse). Doktor Eberhard. FRU VON HAGEN. Säg icke så, doktor; ni är dyrbar för allas våra hjertan. ett ord allena. EBERHARD (afsides). Omöjligt att få säga henne FRU VON HAGEN. Och jag är säker om att ni skall bli Mathildas och Gabriéles käraste samtalsämne. 35 EBERHARD (för sig). Ingen svaghet! (högt). Ers nåd är allt för god, men tiden skyndar, jag måste vara resfärdig om en timma, (sakta till fru von Hagen). Vaka öfver henne! hennes far är hård och despotisk, hon behöfver väl ert beskydd. nåd och hjelp vara som en mor för henne. FRU VON HAGEN (andäktigt). Jag skall med Guds EBERHARD. Tack! tack. (Till Gabriéle) min frö- ken! (närmar sig till Mathilda). Mamsell Mathilda!
Det var ej mer fråga om kurtis, utan om ett ordentligt frieri af en rik baron, hvars namn och rang icke voro insvepta i någon mystisk slöja. Den arma qvinnans bröst höjdes och sänktes under stolta suckar, och det var en lycka för Henriette att hon förut försonat sig med moster Emerentia, ty så god denna än i hjertat var, hade det säkerligen fallit sig svårt att blidka henne, sedan hon kunde, eller åtminstone kunnat, säga: ”min måg, baronen.” Hennes första ord efter fullbordad läsning utgjorde en klagan öfver den enfaldiga menniskan Patrik, som sprungit sin väg, i stället att visa henne baronens bref och i stället att, såsom denne begärt, på allt sätt lägga sig ut för honom. ”Nå nå”, småmumlade hon, ”han blef förtretad för det vi drogo saken i betänkande!” ”Icke ha vi på minsta sätt dragit den i betänkande, mamma!” ”Nå, så skola vi göra det!” ”Nej, visst icke – derute på Henrikslund vill jag skrifva till honom ett innerligt vänskapligt bref och, så nära jag kan, förtro honom orsaken till det afslag, som i alla fall smärtar mig mer än det kanske bor ” En ringning på tamburdörren afbröt Blendas ord. Hon sprang att öppna. Då hon i nästa sekund återkom, flämtade hon af sinnesrörelse, ty hon höll nu i handen ett nytt bref med samma utanskrift som på grefvens biljett. ”Nej, men i dag regnar det då händelser och nyheter!” utbrast vår fru. ”Skynda dig, barn! Jag förgås af otålighet Är det grefvens vapen i sigillet?” ”Blott ett munlack!” ”Lika mycket – vi få nog se den grefliga kronan, när tid blir!” Sedan Blenda under häftig darrning brutit det lilla brefvet, hvars alla bokstäfver för hennes ögon hvimlade om hvarandra, fick hon dock slutligen reda på sammanhanget. Hon läste högt följande: ”Min bästa lilla kusin! I morgon klockan 9 förmiddagen håller en vagn utanför huset n:o på Riddargatan.
Att jag försvarat denna rätt, torde vara kändt, och jag åberopar i detta afseende Ridderskapets och Adelns Protocoller för Riksdagen 1823 i frågan om TullBevillningen. Den bestriddes mig då af många. Det är ej eller otydligt sagt vid denna Riksdag, att beskattningsrätten skulle vara underordnad önskningsrätten. Äfven detta har jag bestridt. Men uti Motionairens användande af denna princip kan jag ej instämma, ej eller deruti, att StatsUtskottet skulle inkomma med ett slympadt förslag till utgifterne. StatsUtskottet förfelar sin bestämmelse, om det ej på en gång undersöker innehållet af den Kongl. Propositionen och fullständigt yttrar sig deröfver, äfvensom öfver alla anslag, som äro yrkade af enskilte Motionärer. Så vida man 342 Den 12 J a n u a r i i. liar rättighet att framställa motioner, böra de äfven komma under öfverläggning, och ett rätt ofullständigt verk skulle del blifva, om StatsUtskottet först inkom med e^UtgiftsBetänkande, och sedan med ett annat, ty det är ej förr, än det inkommer med ett fullständigt Betänkande om alla de föreslagne behofvens fyllande, som Bevillningsutskottet bör gå i författning att stadga den serskilta Bevillning, som erfordras, sedan det beräknat, hvad som inflyter genom Tullen, samt Bränvinsbrännings-afgiften, ChartaSigillata och Post-upbörden, hvilka Herr Hjerta uteglömt. Jag får äfven fästa uppmärksamheten deruppå, huruvida den särskilta Bevillningen kan bestämmas lill sitt belopp, förr än Rikets Ständer hafva bifallit eller afgjort grunderne och beloppet af ofvannämnde intrader, för att derefter beräkna tillgångarne. Innan detta skett tror jag ej, att den serskilta Bevillningen kan stadgas. Att göra det i två delar, att först antaga en Bevillning , och sedan en annan, vore oformligt, äfven af den orsak, att den ej utgår af en artikel, utan af tvänne, nemligen af personer, och af reel förmögenhet eller egendomar, lön och rörelse.
Bancostyrelsen bör städse hafva till högsta ögnamått att bibehålla sedelmyntet i dess genom myntbestämningen stadgade silfvervärde; och som dertill möjligen kan behöfvas att genom köp eller annorlunda, på sätt Bancostyrelsen i hvarje särskildt fall Den 24 Juli f. m. »9 fall finner lämpligast, bereda Banken en extra tillgång af vexlar eller silfver, berättigas styrelsen att i föYsta rummet till större eller mindre belopp pantsätta eller försälja Bankens, såsom grundfond, innehafvande statsobligationer, och dernäst, om så skulle behöfvas, de ytterligare statsobligationer, som emot pantsättning i Riksg.cont. af Bankens inteckningar i fastigheter R. St. vilja ålägga dess Riksg.cont. att på Bancostyrelsens reqvisition utfärda. Jag skulle ej vågat mig fram så tidigt med ett förslag till förändrad redaction af de följande punkterna, då vi nu blott tala om den2:dra, derest det ej varit nödvändigt för alt inse sammanhanget. Nu likväl måste det vara klart för livar och en, som följer denna debatt och ärenderna, att om man är af samma tanke, som jag i afseende på de följande punkterna vågat yttra, är det nödvändigt att förblifva vid den af så många bär yttrade tanke om 2:dra punkten. Det skulle illa stå tillsammans med afsigten att på detta sätt redigera allt, hvad soin rörer liufvuddetaillerna i detta betänk., nemi. sjelfva Bankens ändamålsenliga garanterande i afseende på dess säkerhet såsom sedelbank; det skulle, säger jag, strida mot denna afsigt att antaga en punkt, som bestämmer proportionen af 1 till 3. Blifver åter den andra punkten sådan, som jag till Hr Gr. o. Landtnäs propos. nu vågar framställa den, tror jag, att det blifver sammanhang i det hela. Den andra punkten skulle, för att begagna något af BancoUtskrs redaction, blifva så lydande: ”att Bankens metalliska cassa, eval"verad efter myntbestämningsgrund till r:dr b:co, icke får sjun”ka under ett belopp af 00 millioner r:dr silfverspecie, och ”så snart