Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstols skyldighet att, i händelse af egen obehörighet, hänvisa Parter till bestämdt forum, 4:o Petter Perssons från Calmar Län memorial , angående Bankens förpligtande att tillställa Domstolarne förteckningar å fastigheter, som häfta för erhållne Bancolån m. m, 5:o Johannes Johanssons från Bohus Län motion, om upphörande af Domares andel i sakören, 6:0 Lars Larssons från Skaraborgs Län anförande, angående behofvet af vissa föreskrifter i afseende på utmätningars verkställande, och 7:0 Nils Insulins memorial, angående upphörande af skärpte dödsstraff; till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet: 1:0 Johannes Anderssons från Jönköpings Län memorial, angående nödige föreskrifter till iakttagande vid Lumpsamlares och andre sådane personers förpassande, - 2:0 Petter Perssons från Jönköpings Län motion, angående indragning af Biskops-Embetena, samt användandet af de dermed förenade inkomster till allmänna undervisningens befrämjande, 3:o Per Perssons frän Örebro Län, Andars Ericssons från samma Län och Lars Perssons från Veslerås Län serskilda anföranden, angående Bergshandteringens upphjelpande, och 4:o Jöns Perssons från Malmöhus Län memorial, angående förbud e« mot Dauska hästars införande i Landet. 52 PrttUtdr. d. 24, 27 Februarii 1834.! S, D. Vid förnyad föredragning af Stats. Utskottet på bordet livi lande, Betänkande. N:o 2, i anledning af väckt fråga om förminskning i Riksdagskostnaderne, m. m., blef samma Betänkande, pä grund af deremot framställde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Den 27 Februari i i834- Från Hö glo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D, Vid förnyad föredragning af Grefve Lewenhaupts, Mauritz } den 24 dennes på bordet lagde motion, örn anslag till löneförbättring föi'1 Befälet vid Kongl. LifBevärings-Regementet, blef samma motion till Stals-Ulskottet remitterad.
Betänkande angående förbud emot Assignationers utgifvande af enskilda personer m. m., jemte inbjudande till de öfriga Stånden, att deltaga uti BondeStåndets beslut, att i underdånighet anhålla hos Kongl. Maj:t om ut - 12IÖ Den 53 Juli e. m. fällande af en författning, som upplifcar och skärpar de gäliande stadganden emot missbruk af rättigheten att utgifva invisningar. — Om bifall till BevillningsUtskottet£ Betänkande angående föreslagen förhöj* nir.2 i Post-Taxan. Om bifdll till LagUtskottets Betänkanden, angående: 1:0 Lösen för Utslag i anmärkningsmål. 2:0 Förhöjning i Länsmännens Dagtractamente ni, m. 3:0 Allmänna Straffoch Correctionshus. 4:0 Justitie Ombudsmannens EmbetsBerättelse. 5:0 Correctionsimättningar. 6,0 Vermlands förläggande under Svea Hofrätts Jwrisdiction; och 7:0 utfärdande af Taxa å Lösen för de från Konungens Högsta Domstol och Can7,li Expeditioner utgående Donrar och Resolutioner, samt berörda Lösens antecknande å dessa handlingar. — Om återremiss af Bevillningsutskottets pioject till Bevillnings-Stadga. _ Om återremiss af Statsutskottets Betänkande, angående Löntillökningen för penninge löntagande civila Embetsoch Tjenstemän. — Om gillande af Bevillningsutskottets Memorial och OeconomieUtskottets Betänkande rörande en beqvämligare postgång ålandet. — Om bifall att låta bero vid Särskldta Utskottets utlåtanden angående 1:0 Commerce-Rådet Santessons förslag om förstärkning uti rörelse Capital för Götha Canal DiscontVerk. 2:0 Rörande Herr Stabeck* m. fl:s» 1110- V. 2. Den 23 Juli é. tn.
Vid bedömandet af förevarande fråga bör, enligt Utskottets tanke, icke förbises att, genom erläggande af omförmälda ej särdeles betydliga hyresbidrag till staden Hernösand, Statsverket för uppbyggandet och underhållet af Wester-Norrlands läns residens haft vida mindre kostnad än i de liesta andra län, der ifrågavarande utgifter helt och hållet blifvit bestridda af Staten. I betraktande häraf och då, en ligt hvad Kongl. Majlis Befallningshafvande i Wester-Norrlands län uti ett under Irågans föregående behandling afgifvet underdånigt utlåtande förklarat, residenset har ett värde af minst 50,000 Ridr, anser Utskottet det å staden Hernösands sida nu framställda anspråk, att för samma byggnad med uthus jemte den för embetshusets upp förande afsedda särdeles välbelägna tomt med åbyggnad erhålla tillhopa 40,000 Ridr, icke vara obilligt, eller böra omintetgöra planen för de ifrågastälida, af behofvet påkallade, byggnadsföretagens verkställande. Härvid kan väl invändas, alt det icke saknas all möjlighet att på annat sätt, nemligen genom anställande af rättegång emot staden i syftning att få densamma ålagdt att på egen bekostnad undanrödja de olägenheter, som för Läns-styreisen med afseende å embetslokal nu förefinnas, åtminstone i någon mån vinna det åsyftade ändamålet; men då framgången af en sådan åtgärd — hvars vidtagande emellertid lärer vara af Kongl. Majit anbefaldt — i följd af sakens natur icke kan med någon visshet, utan endast med större eller mindre sannolikhet beräknas, samt, ehvad utgång saken än finge, de afsedda förändringarnes verkställande skulle, till icke ringa olägenhet för såväl Läns-styrelsen som staden Hernösand och länets innevånare, för en längre lid fördröjas, har Utskottet trott sig kunna antaga, att det utaf Rikets
Vidare föredrogos och biföllos Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ns följande d. 6 dennes e. m. på bordet lagde betänka : N:o 5, i anledn. af väckt motion om tillägg till 2 mom. 6 § af K. förordnm d. 17 April 1828, om forntida minnesmärkens fredande och bevarande; N:o 6, i anledn. af väckt motion om förändring af 8 § i K. M:s nåd. resolution pä presterskapets besvär d. 12 Januari 1757, i fråga om befrielse från kostnader vid syneförrättningar för innehafvare af kapellans-boslällen; N:o 7, i anledn. af väckt fråga om förändring i sättet för rösters afgifvande vid prestval m. m.; N:o 8, i anledn. af väckta frågor, dels om upphäfvande af det i K. kungörelsen d. 2 Mars 1819 stadgade förbud att, utan af K. bef:de dertill lemnadt tillstånd, anställa svedjande å sandmo-, bergaktig och stenbunden mark, dels ock om förklaring af de i K. br. d. 1 Augusti 1845, särskildt gifne föreskrifter i fråga om rättighet till svedjande inom Blekinge län; N:o 9, i anledn. af väckte motioner om ändring i K. kungörelsen d. 5 Mars 1831, i fråga om liden då auktion å landet bör vara slutad; samt N:o 10, i anledn, af väckt motion att resandes åkdon måtte vägas och förses med stämpel, utvisande den tyngd, de innehålla. Föredrogos, men lades, på begäran af Frill. Palmstjerna, Carl Otto, Hr von Hartmansdorff, Au'g., m. fl. ledamöter, ånyo på bordet följande under gårdagens plenum första gången bordlagde ut,låt:n frän StalsUtsk.: N:o 153, i anledn. af K.
„ Pehr Olof Hörnfeldt från Wester-Norrlands län, om befrielse för inne hafvaren af gästgifverihemmanet N:o 3 Weda i Nordingrå socken af nämnda län från skyldigheten att erlägga rotevakansafgift. „ Pehr Olof Hörnfeldt och Per Engman från Wester-Norrlands län, om anslag till löh åt tvänne veterinäidäkare i nämnda län. „ Pehr Olof Hörnfeldt från Wester-Norrlands län, om vissa ändringar af gällande instruktioner för Rikets Ständers Revisorer. Förteckning å Motioner i Bonde-Ståndet. 15 N:o 237. Af Carl Johan Kjellman från Jönköpings län, om ändring af sista mom. af § 20 uti Jagtstadgan, N:o 238. Carl Johan Kjellman från Jönköpings län, att för beväringens behof icke vidare må af statsverket anskaffas eller underhållas persedlarne skjortor, strumpor och skor. „ Carl Johan Kjellman från Jönköpings län, att Kongl. Förordningen den 13 September 1864, angående ränta vid försträckning på viss kort tid, utan säkerhet i fast egendom, måtte upphäfvas eller tills vidare upphöra att vara gällande. „ Pehr Andersson från Blekinge län, att uti alla reglementen för brand försäkring af hus på landet måtte införas stadgande i antydd syftning, till beredande af större säkerhet lör inteckningshafvare. „ Andreas Eskilsson från Blekinge län, om ändring af § 20 i Kongl. Förordningen angående vilkoren för försäljning af bränvin, m. m., af den 18 December 1863, i fråga om rättighet för egare af gästgifveri å landet att idka bränvinsutskänkning. N:o 242, „ Lars Pehrsson från Nerikes län, att den s. k. trosspassevolansen icke vidare måtte af rusthållare erläggas. Oo N:o 243. „ Lars Pehrsson från Nerikes län, om ändring af gällande föreskrifter, angående jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, i hvad de afse lösen för vattenverk. „ Lars Pehrsson från Nerikes län, om befrielse för rusthållare från skyldigheten att befordra karl och häst till samlingsställe, m. m. N:o 245.
Till följd af Postmästaren i Hjo, Herr majoren och riddaren Pontus Lagerbergs, den 17 dennes timade död, och särdeles torftiga belägenhet för efterlefvande enka, jemte döfstumma son, Emil, och flera oförsörjda barn; helst den hädangångne, med utmärkelse tjent längre tid, derunder bevistat 2:ne fälttåg, och för flera år sedan nödgades till kreditorers förnöjande afstå sin egendom; vågar jag i ödmjukhet föreslå, Rikets Ständer för bemälda enka, född Charlotte Lilliehöök, bevilja årlig pensions erhållande af SOO R:dr R:mt. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 29 November 1862. J. von Axelson. Bih. till R. St. Af Herr von Hedenfterff* IjIhHIe Aiirus(, angående anvisande af medel till Westerbottens läns Pröfnings-kommitté, såsom tillskott för bestridande af de i 7 6 § B evil! ning s-stadgan omförmälda utgifter. Af bilagde utdrag ur Westerbottens läns Pröfnings-kommittées protokoll visar sig att de, enligt 76 § 1861 års Bevillnings-stadga, för deruti bestämda ändamål anvisade sex procent af Bevillning-medlen för 1862 utgöra 1,982 B:dr 78 öre oell att sedan derifrån afgått ersättning för tryckningskostnad af blanketter till längder och sammandrag samt till krono-ombudet oell protokollslörnnden vid Pröfnings-kommittéen, icke mer än 1,665 R:dr 10 öre återstå att fördela till alla öfriga personer, som med taxeringen haft att skaffa och, enligt nämnda §, böra för sitt arbete någon ersättning åtnjuta. Enligt hvad Pröfnings-kommittéen skäligt funnit att tilldela ifrågavarande personer, uppstår en brist för detta år ef 550 å 600 R:dr och liar bemälde Kommitté derföre funnit sig föranlåten nedsätta ersättningarne till de belopp protokollet utvisar.
Ännu till 1866 lefde man så godt som uteslutande på minnena från den napoleonska krigsperioden, och på slagfälten ordnade man sina trupper i formeringar, som ännu hade en bismak af sjuttonhundratalet. Vapnen voro också snarlika detta århundrades. Väl hade man utbytt flintlåset mot slaglås och reff-lat gevärens lopp, hvarigenom deras träffverkan utsträcktes på längre håll än förut, men laddandet skedde dock från mynningen och största betydelsen tillmättes bajonetten och följaktligen äfven de slutna kolonnerna med deras stötkraft. Liksom gevären hade äfven kanonerna försetts med refflor, dock förekommo ännu 1866 slätborrade kanoner, och de refflades längre skottvidd förstod man icke att tillgodogöra sig. Endast Preussen hade tagit ett försteg i fråga om infanteriets beväpning genom att i sitt under slutet af fyrtiotalet antagna tändnålsgevär införa bakladdning, hvilken man i öfriga stater fortfarande ansåg opraktisk, och hvars betydelse icke trädde nog skarpt i dagen under 1864 års fälttåg i Danmark. Kom sä 1866 års krig, där österrikarnes och sydtyskarnes djärfva och tappra bajonettanfall strandade mot tändnålsgevären och preussarnes mindre s. k. kompanikolonner, hvilka medgåfvo ett fördelaktigt användande af skyttelinier och af det hastigare och bekvämare omladdade geväret. Nu var isen bruten, nu insåg man öfverallt bakladdarens ofantliga företräde framför framladdaren — hvilket för öfrigt hade ådagalagts äfven under nordamerikanska inbördeskriget —, och i alla länder skyndade man att anskaffa gevär af det nya slaget. Men dessa gevär fordrade ett annat sätt för sitt användande än de gamla, långsamt skjutande mynnings-laddningsgevären, och häraf har en fullständig omhvälfning uppstått i fråga om sättet, för stridens utkämpande eller, rättare sagdt, om truppernas användande på slagfältet. Till denna gren af krigsväsendet inskränkte sig dock icke inflytandet af 1866 års händelser. Väl bidrogo preussarnes bättre gevär och det4 MODERNA VAPEN.
Om ett förbiseende bär varit begånget, så synes dock att detsamma, innan något ondt deraf uppstod, blifvit rättadt, hvarföre del tyckes hafva varit lämpligast och mest öfverensstämmande med den grannlagenhet, hvarmed en utmärkt aktad och skicklig embetsman, som gråna! i statens tjenst, bör bemötas, ali lemna hela detta förhållande ulan afseende, bolst denne embetsman, trött af det bekymmerfull och otacksamma kall han utöfva!, icke mer befinner sig inom Rådkammarens murar. Post-Inspektoren Munck hade visserligen ej någon laglig rättighet alt få ersättning för minskade sporlel-inkomsler, men billigheten talade derför. 1 trakten omkring Carlstad bade nemligen icke mindre än tre nya Posl-oxpedilioner blifvit inrättade, hvilket bade den verkan, alt nämnde Post-Inspeklor, utom afgifier för en mängd enskilda väskor, gick i mistning af 1 sk. b:ko för hvarje lösbref, som förr passerat öfver Carlstad, hvaremot staten fick en inkomst af 4 sk. b:ko för hvarje sådant bref, då det numera befordrades emellan postkontor. Herr Munck erhöll också endast, af Kongl. Nåd, en årlig ersättning af 600 R:dr, ehuru minskningen i löneförmånerna uppgått lill flerdubbelt denna summa. N-.o 10. Enligt § 11 Regerings-Formen må Konungen låta bereda och handhafva ministcriela mål på det sätt Honom lämpligast synes. Sedan föregående Ständer och nuvarande Konstitulions-Ulskoll gillat sjelfva saken (neutraliteten), tyckes det vara föga tjenlig! alt fästa sig vid en tvifvelaktig form-öfverträdelse, helst någon tillämpning af § 107 icke vidare är möjlig, då den Föredragande, hvars entledigande man skulle kunna sälta i fråga, redan lemnat -sin plats i Stats-Rådet. Ifrågavarande behandling enligt § 11 skulle dessutom hafva egt rum innan den tidsperiod inträdde, som detta Utskott bar alt granska.
De anmärkningar, som .till återremisserne föranledt, hafva blifvit framställde af Herr Friherre Cederström, Anders, Herr von Hartmansdorff, Herr Friherre Cederström, Thure, Herr Christierson, Herr Wrem, Herr Bagge, Bengt Gudmunsson från Halland Sven Heurlin från Kronobergs län Lars Larsson från Elfsborgs län, med flere samt gå derpå ut; :i:o att hvad Utskottet tillstyrkt, angående Stock straffets upphörande» ej borde erhålla gällande kraft förr, än den jemväl till Utskottet återförvista frågan om den uppenbara kyrkopliktens afskaffande, hvilken förmentes dermed ega sammanhang, blifvit afgjord:; 2:0 att, derest kyrkoplikten bibehölles, men stoekstraffet lomme att upphöra, skulle för fremmande religions-för.vandt, sorn begår sådant brott, alt han, enligt nu gällande föreskrifter, är skyldig att, i stället för kyrkoplikt, undergå Stockstraff» någon mot kyrkoplikten svarande påföljd stadgas, så att den fremmande religions-förvandlen, i detta afseende, ej blefve i motsats till andra ostraffad, hvilket ansåges inträffa, om endast det af Utskottet föreslagne kungörande från predikstolen af personens namn och brottets beskaffenhet komme att ske; ,3:o att enahanda kungörelse borde ega rum jemväl i alla andra fall, .der någon föröfvat brott, hvarföre Stockstraff nu är stadgadt; samt 4:o att det straff af förhöjde böter eller fängelse vid vatten och bröd, sorn Utskottet, under förutsättning af Stoekstraffets upphörande, föreslagit för uppsåtlig skadegörelse på annans till prydnad eller lugn planterade träd eller annans skogsplantering, icke vore lämpligt, i hvilket afseende blifvit anfördt, än att samma straff vore för strängt, än att det behöfde skärpas, än alt åt
Äfvenledes finner jag, att om den gästfrihet, som ännu existerar i landet, skulle förbjuda Rotehållarne, att taga något för den mathållning och skjuts, som för Synentännen erfordras, desse icke böra uppfordras att aflemna en betalning, hvarmed Rotehållarne äro litet eller intet belåtne. En gifven fördel så väl för de Rustande, som för Synemännen, uppslår deraf, att de sednares antal inskränkes; ty då slippa de förstnämde med, att i stället för 6 hästar, framställa 3 till skjutsning, och tjenstemännen, som med ringa tillgångar nödgas företaga vidsträckta resor, vinna äfven derigenom en lindring. Att Roten heldre lemnar 3:ne hästar för intet än 6 för betalning, finnes lätt deraf, att då torpen från hvarannan äro föga aflägse, t. ex. en £ väg, blir betalningen för de nämnde (3 hästarne endast 24 skill., hvilka Rote-interessenlerne skola sig emellan dela. Skola Oflicerarne betala skjutspengar, så böra de äfven betala väntepenningar, som éj sällan torde komma i fråga, och hvem skall i alla fall betala Länsmans och Nämndemännens hästar m. m. Oagtadt Utskottets betänklighet om den i TjenstgöringsReglementet stadgade föreskrift, tar jag mig dock friheten föreslå, att en Den 5 Mars e. m. 3 79 CompagnieOfficerare eller Mönsterskrifvare och 2:ne Nämdeman hädanefter ensamme få förrätta synerne å Soldattorpen; äfvensom att, i händelse någon af de förstnämnde, hvilka borde anses för dem, som bevakade Kronans och Regementets rätt, då Nämdemännen voro att anse för rättvisans medlare emellan det Allmänna, Soldaten och Roten, hindrades ifrån slik förrättning, hans ställe företräddes af en skicklig och hushållskunnig Subaltern eller Underofficer; och på dessa grunder anhåller jag om återremiss. Herr Hjertaj Gustaf: För min del anser jag de af Herr Ribbing gjorde anmärkningar icke böra föranleda till Utlåtandets återremitterande.
Fabriker, bruk och Öfrige näringar, hvilka icke höra till bergsrörelsen, äro: Aby Jttickefalrik, i Wahlbo socken som sysselsätter 7 arbetare, och der anicka årligen tillverkas till ett värde af 1703 R:dr Banko. Flors Linnefabrik hvarest med 33 personer tillverkas damast, drällsoch segelduk till ett sammanräknadt Värde af 10,000 R:dr Banko, för hvarje år, eller 1,000 R:dr Banko mera än för hvarje år af den tid, den år 1828 i underdånighet afgifne berättelsen omfattar. Bergviks Pappersbruk i Söderala socken, hvarest med sexton arbetare papper för 10,000 R:dr Banko, eller 3,000 R:dr Banko meri} än sista berättelsen upptager, tillverkas. Östanå Pappersbruk i Njutångers' socken, der tillverkningen, som bedrifves nied i3 personer årligen uppgår till 5,38o R:dr Banko eller 4,620 R:dr Banko mindre än förut blifvit uppgifvit. Grängsbo Rödfärgs verk i Alfta socken, der hemmansägarne sjelfve bränna årligen rödfärg utaf gammal kopparmalm utur en ödelagd grufva tili ett belopp af i5o tunnor, som i värde skattas till 700 R:dr Banko. Stiglunds Tegelbruk uti Hille socken, hvarest med 24 arbetare tegel tillverkas till ett värde af 6,666 R:dr 32 sk. Banko. Wågbro Tegelbruk i Norrala socken, med 4 arbetare och eO ärlig tillverkning af 1200 R:dr Banko. • Trenne För ger ier och fyra Garf vener äro dessutom på landet anlagde , hvilkas rörelse dock är obetydlig.
Inteckningar komma derföre icke gerna i fråga, utan för betydligare summor i förhållande till egendomens storlek, eller då ägarens credit är svag, till följe af äldre inteckningar, elior annan skuldsättning. Den som åt sina bekanta förräntar ett litet arf, eller en Enkas besparda skärf, lärer hvarken anse det mödan värdt att utbyta en sådan inteckning mot RiksgäldsContoirets, eller vilja för en ringa vinning på några år, rubba gamla vänskapliga förhållanden. Den som varit betydligare gäldbunden till flera enskildta, har ock merendels af farhoga för uppsägningar, förskaffat sig ett större Cassa-lån, för att dermed betala sina enskildta fordringsägare, och sedan vara betryggad mot framtida uppsägningar. Kostnaderna för ett Cassa-lån hafva också gjort, att man icke gerna tagit ett sådant utom i Banken, för så litet som så litet som j af taxerings-värdet, enär Cassorna vanligen belåna med i eller f af verkeliga värdet; hvarefter enskildta inteckningar ändock ofta komma. Är således egendomen intecknad öfver f af taxeringsvärdet: så kan ägaren icke utan Cassans bifall få klyfva hennes inteckning, ej heller utan samtycke af sednare inteckuingshafvare öfverflytta sin skuld från Cassan eller enskild man, på RiksgäldsContoiret, derest icke både summan och sedeln, som skulle transporteras, alldeles motsvarade den summa Riksg:sContoiret kunde lemna och de betalningsvilkor sorn Contoiret fordrade. Men om det än ginge ihop med summan: vni Stats-Utskottets sä skulle det nästan aldrig lyckas med förskrifningen: ly sådana betalningsvilkor sora de nu föreslagna hafva hvarken mellan enskilda eller Cassör hittills varit vanliga. Cassorna skulle svårligen medgifva någon låneklyfning, i anseende till det större besväret med många små, än med färre stora lån. Sednare inteckningsliafvares bifall skulle sällan vinnas, dels för äfventyrligheten deraf om alla icke voro ense, dels emedan åtgärdens ändamål, räntans nedsättning, vore rakt stridande mot samteliges egen fördel, såsom långifvare.
Blir det ett nej, är jag rädd att sjunka neder af sorg och harm, blir det ett ja, är jag rädd att hjertat hoppar ur bröstet på mig. Hvad institutet beträffar, var jag der i början några gånger, men kunde omöjligen förmå mig att fortfara; ehuru jag sedan ofta ångrat mig, då jag funnit att jag kunnat draga mycken nytta af den nu från Persien återkomna De Maison. Tantavi är en man, som till stor del öfvervunnit den muhammedanska indolensen, han gör numera ingen hemlighet af sitt pund, utan svarar på allt, äfven sådant som säkert för stränge musulmän vore ömtåligt. Sådan är äfven Ismail; en man som jag oftast måste högakta, ehuru han nu på sätt och vis är i stor decadence och mycket misskänd af sina landsmän. Jag har denna tid äfven sysselsatt mig med att läsa de bref, som kommit till Tantavi från hans vänner i Egypten, och såsom en frukt häraf tänkte jag skrifva detta bref på Arabiska; men dertill skulle dock fordrats mera tid och en lugnare sinnesstämning än jag nu har." Universitetets lediga resestipendium, som han ansökt, gafs också åt honom och kunde icke gerna hafva gifvits åt någon värdigare; det föll nu på en mans lott, som derigenom såg sin lefnadsuppgift lösas och sina käraste förhoppningar gå i fullbordan, men som ändock i glädjen ingalunda glömde bort att grundligen förbereda sig till färden. Icke heller nu, mer än eljest i sitt lif, brådskade han med att bege sig å väg, utan dröjde ännu ungefär ett år i fäderneslandet, allt ifrigare sysselsatt med förberedelser. Hösten 1842 och våren 1843 gjorde Wallin i härvarande Clinicum en kurs i praktisk medicin, för att med någorlunda framgång kunna passera för läkare ibland Arabstammarne i öknen och i Egypten, sålunda ägande en lämplig förevänning att vistas ibland dem.
”Barn, barn, nog gick det an att du ansåg kongl. sektern som din onkel – han var så godt som förlofvad med en annan – och nog går det an att du kallar grefven, din tillkommande make, för din kusin men aldrig passar det att du antager baronen till din bror!” ”Hvarför det då?” ”Kors, så du frågar! Om han vill passera som din bror, så är det endast för att kunna gömma älskaren under denna anständiga titel.” ”Gömma älskaren?” ”Ja – och akta dig du Jag kan ej tillåta en sådan lek!” ”Men han bär icke blott denna titel. Liksom jag, för att dämpa lifligheten i min inbillning, gjort det bästa och ädlaste bruk af mina krafter, då jag blifvit hvad de i Frankrike kalla barmhertighetssyster, har han, för samma ändamål och uppmanad af mitt exempel, gjort sig till barmhertighetsbroder. Det är han som med det högsta ädelmod delar ut betydliga penningsummor, sedan vi tillsammans undersökt de behöfvandes förhållanden Ack, jag är säker att han är den mest ädelmodige man under solen!” ”Men jag säger dig, flicka, att jag vill veta huru allt detta kommit till barmhertighetsbroder – minsann var icke det konstigt!” ”Det är ändå så enkelt att mamma genast skall fatta det.” ”Låt höra då!” ”Jag hade gjort en föresats att förändra mig, att i allt likna andra fruntimmer jag kan icke precist säga hurudana de äro, men de se alltid så lugna och hyggliga ut – kortligen, jag ville bli annorlunda.” ”Så enfaldig du då var – det är just sådan du är som grefven finner dig förtjusande.” ”Ja, men jag vet att han skulle finna mig ännu mer förtjusande, om jag vore mindre romanesk.” ”Trösta mig, sådant sjåp!” ”Jag tror likväl icke att jag numera är det, ty vet mamma hvad som hände mig härom dagen?” ”Nej!”