Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lovisa Ulrika intresserade sig lifligt för handaslöjden bland allmogen, och för att uppmuntra den lät hon slå en medalj med konungaparets bilder på ena sidan och på den andra inskriften: Till heder för den kvinna, Som fint och snällt kan spinna, afsedd att utdelas som belöning åt den, som i detta afseende utmärkte sig. Detta var ju något, som vinner genklang i vår, den upplifvade handaslöjdens tid. Själf var drottningen mycket skicklig i handarbeten, och flere prof på såväl hennes konstfärdighet som flit bevaras ännu på Kina lustslott Helt husligt satt drottningen där och broderade i en liten krets af förtrogDa, medan hennes gemål svarfvade, och den halfvilde negerpojken Badin själfsvåldigt lekte kring dem. Kanske voro dessa stilla, husliga stunder de lyckligaste i hennes stormuppfyllda lif! Det var väl äfven då, hon sällskapade med sina barn och kunde njuta kvinnans ädlaste fröjd: modersfröjdeu. Såsom vi senare skola se, blef emellertid denna fröjd ej oblandad för Lovisa Ulrika; mellan henne och hennes yngsta barn, Fredrik Adolf och Sofia Albertina, bevarades dock alltid en öm kärlek. I fosterländskt syfte anlade drottningen en mullbärsträdsplantering vid Drottningholm. Hon ville utröna, huruvida själfva råvaran, silket, skulle kunna frambringas inom landet. I någon mån lyckades hon, och exemplet vann efterföljd, så att af svenskt silke kunde tillverkas två sidentyg hvilka drottningen skänkte sin svärdotter, kronprinsessan Sofia Magdalena. Någon ekonomisk vinst renderade naturligtvis ej företaget. Man har belett försöken att odla silkesmasken och framställa svenskt silke. Men länk, om detta tal om silkesodlingens omöjlighet i vårt land en vacker dag skulle befinnas gammalmodigt! Vi hafva i senare tider hört omtalas en art af silkesmask, så härdig, att det ej torde ligga inom omöjlighetens område att fullt acklimatisera den. Lovisa Ulrikas försök i detta afseende skulle då komma till heders, liksom hennes försök med fasanodlingen redan gjort.
Och kanske, avbröt hon med en egen, ganska fin accent, blir du allvarsamt ond på mig redan innan vi kommer så långt som till Mariestad, så skils vi ... redan där. Paret av de bägge nätta, välkrökta, mörka mustascherna höjdes på sergeantens överläpp, varav det är högst troligt, att han ämnade höja själva läppen, öppna munnen och tala: kanske nämna närmare om sin ersättning för mödan att resa ända till Lidköping. Men Sara hade knappt slutat de sista orden, då hästarna skyggade till, Gud vet för vilken ruska vid vägen; den brunskrynkliga skjutsbondgubben, på sitt vis lika flitig i samspråket med fålarna, som de två resande sinsemellan, hade släppt tömmarna allt för slaka, så att han inte i hast kunde hålla in dem, utan springarna tog till galopp och började skena. Närkes hästar är av en förträfflig ras och föds väl; eld, mod, iver att löpa utmärker dem. Själva Albert måste såldes snabbt resa sig upp och stå i sitsen; han ryckte tömmarna ur hand på gubben och drog in tyglarna barskt, så att de bägge rödblacka skimlarna måste kröka sina halsar likt höga sprättbågar, fnysa och sätta nosarna i bringorna. Skena blev således inte av; men gick gjorde det, så att hjulbössorna kunde ha tagit eld, om de haft lust. Sergeantens lockar flög kring tschakot-kanten. Han tyckte sig nu åter vara minst sina tjugo år yngre tillbaka igen. Han tittade ned åt sidan: Sara såg inte alls ängslig ut under huj-farten, och detta fröjdade Albert mera och högre, än historieskrivaren är i stånd att beskriva. Albert tänkte: här är dock nu ånyo en punkt, vari hon och jag sammanträffar. Kanske råkar jag någon gång ännu en. Men verkligen är det inte omöjligt för en historieskrivare att följa med alla händelser; och inte går det an för honom att tala om allting, smått och stort? både vad som sades och inte sades? hände och inte hände? hur ofta hatten ombyttes för schaletten och tvärtom? Korteligen: de kom till Glanshammar, kom till Örebro, kom till Kumla, och kom än längre.
Stadgandet om benådningsrätten flyttades med 1909 års grundlagsändring från § 25 till § 26, då den i sistnämnda § tidigare stadgade särskilda föredragningen av justitieärenden i statsrådet avskaffades. 1809: Til Justitiä-Cantzler må Konungen nämna en Lagfaren, skicklig och owäldig Man, som i Domare-wärf warit nyttjad. Lagtima Riksdag skall för ärendenas beredning tillsätta dessa utskott: ett Konstitutionsutskott, att väcka och upptaga frågor rörande förändringar i grundlagarne och yttranden deröfver till Riksdagen afgifva, samt att granska de i Statsrådet förda protokoll; ett Statsutskott, att utreda och för Riksdagen uppgifva statsverkets och riksgäldsverkets tillstånd, förvaltning och behof; ett Bevillningsutskott, att behandla bevillningsfrågor; ett Bankoutskott, att öfverse Bankens styrelse och tillstånd samt föreskrifter om bankoförvaltningen gifva; samt ett Lag-Utskott, att utarbeta de från Kamrarna remitterade förslag till civil-, kriminal-, kommunaloch kyrkolagarnes förbättring. Justitie-Ombudsmannen må, när han det nödigt anser, kunna öfwerwara Högsta Domstolens, Nedre Justitie-Revisionens, Hof-Rätternas, Collegiernas eller i dessas ställe inrättade Werks, och alla lägre Domstolars öfverläggningar och beslut, dock utan rättighet att sin mening derwid yttra, samt äga tillgång till alla Domstolars, Collegiers och Embetswerks Protokoll och Handlingar. Konungen äger ingå överenskommelse med främmande makt, sedan statsrådet däröver blivit hört. Sådan överenskommelse skall, där den angår fråga, som riksdagen enligt denna regeringsform äger allena eller med Konungen avgöra, eller, utan att angå sådan fråga, är av större vikt, framläggas för riksdagen till godkännande; och skall i överenskommelsen intagas förbehåll, varigenom dess giltighet göres beroende av riksdagens bifall. 1809: Til Tryckfrihetens wård skola Riksens Ständer wid hwarje Riksdag förordna sex för Kunskaper och Lärdom kände Män jemte Justitiä-Ombudsmannen, som bland dem före ordet.
Slockholm den 22 Januari 1845. Expeditions-Vtskollels För lag lill lind Skrifvelse, Ff.o 7$. j33 N:o 78. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Jan. 1845. Preste-Ståndet den 22 Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående begrafningsoch öfriga kostnader, föranledde af Högstsalig H. M. Konung CARL XIV JOHANS dödliga frånfälle. (Stats-Utsk:s Utl:de, N:o 114.) S. A. K. Sedan behöriga redogörelser blifvit afslulade oell lill E. K. M. i underdånighet ingifna för begrafningsoch öfriga kostnader, föranledda af Högstsalig U:s M;t Konung CARL XIV JOHANS dödliga frånfälle, till hvilka kostnader nödiga medel af Stats-Contoret utbetalts, har E. K. M., i ändamål, att serskilda tillgångar till betäckande af dessa förskottsvis bestridda utgifter må af Rikets Ständer utses, behagat till Rikets Ständers Stats-Utskott, under den 5 D cember fötlidet år, i Nåder öfverlemna ett sammandrag af de ingifna redogörelserna, hvarutaf inhemtas, att, efter användande af en genom försäljning utaf öfverhlifna materialier och andra effecter uppkommen tillgång, en summa af 145,781 R:dr 19 sk. 10 r;st banco i förenämnde hänseende blifvit erforderlig; hvarjemte E. K. M. i Nåder gifvit tillkänna, att, i afseende å frågan om ett lämpligt bidrag från Norriges sida för merberö.rde kostnader, förberedande åtgärder utaf E. K. M. vidtagits.
Don Luis såg ut som om han tagit in någon betydligt bäsk medicin, drack tyst sin chocolad och tände en ny cigarr, i det han steg upp och tog sin hatt. I morgon på förmiddagen kommer jag efter Mariquita, sade han, och för henne till någon som kan ställa i ordning åt henne en ordentlig utrustning af allt hvad hon behöfver. Jag vill sjelf välja ut hvad jag tycker passar henne bäst. Buenos noches, señoras. Och dermed gingo vi. Don Luis skakade på sig som en våt pudel då vi väl voro ute på gatan. Fy f n hvad den käringen är vidrig, sade han med ett uttryck, som om han behöft lätta sig med en dugtig grofhet för att inte kväfvas af allt hvad han fått lof att svälja under visiten. Jag för Mariquita i morgon dag till Agua Caliente så jag slipper se hennes mor. Hon kan der undergå en liten förberedande träning i civilisation på tumanhand med mig, tills hennes saker bli i ordning och jag för henne ombord på ångbåten bland andra menniskor. Nog blir det ett lättvunnet vad, tillade han efter en stund med ett halft cyniskt leende. Ni har ännu för mycken europeisk, eller kanske rättare nordisk idealism i kroppen för att rätt kunna bedöma den här sortens folk. Jag nästan fruktar för att ni har rätt, svarade jag, men så alldeles säkert är det inte. Något vidare samtal blef det ej om saken. Det föreföll mig nästan som hade vi båda två känt oss litet skamsne medan vi vandrade genom de kvälltysta gatorna till hotellet, och ingendera tycktes hugad att förlänga sammanvaron utan gingo vi hvar till sitt rum så snart vi kommo fram. Följande dag lemnade don Luis verkligen San José och jag kände det, då jag efter middagen rökte min ensliga cigarr, som hade straffet för min andel i menniskohandeln redan begynt. Det var långa aftnar jag sedan tillbragte helt ensam, och många gånger ångrade jag det dumma tilltaget, som beröfvat mig det enda sällskap jag haft. Så fick jag en vacker dag, ungefär en vecka derefter, ett telegram från don Luis. "Kom och helsa på oss", lydde det, "tag minst par dagar på er. Luis". Han tycktes behöfva sällskap han också.
Hammars, om tiden till Marknaderne i Halmstad; af Herr San» tessons, om Krona-Tionde och Ähads-Spannér måls lefverering; om ändringar i StångselFörfattningen och om befordrande af öfverensstära. melse i författningar sorn från sårskildte LänsStyrelser utfärdas; af Herr H. W. Eckhoff* „ om förtydligande ad Skogs-Ordningens 46 ; af Pierr Lefflers, om ändring i SkogsOrdningen; af Herr Cederborgs, om åter uppl ii vande af ea> Marknad i Skenninge, och om åtgärd att föres - £)t>i 27 Maji f. nri komma , Glas och Porcellains-förares, Smides^ handlares oell Lumpsamlares obehörige kring*! strykande i landet, tillika med flere Ledamöters yttranden i sistberörde ämne; samt af Kongl» Maj;ts Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer, angående föreslagen jemkning i Extra Roteringen. 2:e Aterremisser af följande från nedan* nämnde Utskott inkomne Memorial och Utlå, tanden, nemligen från; SlatsVtfkottei i Om Provisoriska Läns-sfyrelsen på Ölands om understöd utaf Stats-medlen för Carlscrona Stads Fattigvårdsinrättning; angående väckt rno* lion om DagtracRmente för MagistratS-personey och Handtverkare vid publike syner, värderingar och inventeringar; i anledning af de Berättelser Riksens Ständers Revisorer åren 1820 öcli 1822 afgifvit om StataVerkets Förvaltning och Räkenskaper; i frågan om understöd för hamnbyggnaden i Lidköping; om dispositionen af Räntan å Wermlands LandtvårnsCassa; om sökt unslag till aflöning för Kyrkoherde i Strömstad; angående en Bro öfver Färjesundet vid Sigtuna; om mede] till hamnbyggnad vid Jön* köping; om aflöning för Uppbördsskrifvare i Norra Orterne eller Lön-tillökning för Läns* männen; med hemställan om åtskiilige Motioners öfverlemnande till Särskildta Utskottet; i frågan örn Wadstena KlosterKyrkas öfverlåtande åt Stadsoch LandtFörsamlingarne derstå* Den 27 MajiJ. m. * cles; rörande ökadt anslag å Stat för Kongl» Bibliotlieket; i fråga om aflöningen för RiksStåndens oell deras Utskotts Secreterare, Canizlier och Vaktbetjening; och om inköp af astronomiska Instrumenter för Observatorium i Stockholm.
Emot våra naturliga vänner behöfva vi inga förskansningar, och emot våra möjligen blifvande fiender kunna vi endast finna säkerhet uti kloka och, på våra efiectiva tillgångar, väl beräknade dispositioner, uti nationalandan och uti alla vapenföres personliga mod. Carlsborg, som endast har Götha Canal att tacka för sin tillvaro, erbjuder icke ens den lättrogne någon garantie för Sveriges sjelfständighet; och om än denna fästning kunde så länge som helst hålla stånd mot fienden, så förmår den dock icke skydda inloppet till Götha Canal och den ännu vigtigare punkten Jönköping. Det ligger, efter min tanka, icke den ringaste vigt derpå, att arbetet vid Carlsborg framgår med Ståls-Utskottets Utlåtande N.-o 2o3. brådstörtande liastighet, oell jag aBser således, att Stats-Utskottet, som icke för Rikets Ständer utredt, hvad tillgång för Carlsborgs fästningsbyggnad, som af de under Krigs-Collegii förvaltning ställde fonder är att påräkna, saknat anledning att, med afseende på denna fästningsbyggnad, tillstyrka Rikets Ständer att, under loppet af 5 år, bevilja ett extra ordi» nairt anslag af 25o,ooo R:dr. Carlskrona har redan kostat Staten så mycket, att man derföre måste häpna. Opinionen har länge uttryckt sin oro och fruktan för denna, den Svenska skattkammarens bottenlösa graf. Hvad derom blifvit kunnigt, borde icke helt och hållet hafva undfallit uppmärksamheten, då, i fråga om Statens rätt, den moraliska vissheten kunde vara tillräcklig, för att, så vidt ske kan, söka befordra den strängaste ordning uti hushållningen med Statens medel. Synnerligen oförsigtigt anser jag det vara, att göra ett extra anslag för Carlskrona och Kungholms fästningsverk, så länge dervarande högre Sjöbefäl utöfvar ett inflytande, som ännu gör hoppet vacklande, att planen för Rikets Sjöförsvar kommer att, med frånträdande af hittills följde utarmande system, bestämmas efter de grunder, som Rikets locala förhållanden och financiela resourcer utstaka.
Håller en befaller söta far? broderad näsduk mellan tummen och pekfingret:) Hvad SUNDIN. der två talgljus brinna och ett manuskript ligger). Jestanes, hva' hon ä' grann! Och se på KAJSA (till Kalle:) Att du ska' raska på. (Sätter sig vid ett bord, aptekarspektakle', se'n! Han ä' då ackurat så utpyntad som sjelfva kungens markatta. Klappadt och klart! SUNDIN (som satt på sig glasögon). Åttonde scenen. DE FÖRRA. SANDBERG. olycklig ut). (Sandberg, i löjlig riddarkostym och peruk. Ser EK. ligen kom. (Publiken stampar). Vi börja genast. Nej, ptro, vänta lite' ! Herre Gud, mins SANDBERG. Nå, det var då väl, att herr Sandberg ändt aldrig ett smul! Det är som om jag hade en upp rollen ur fickan och börjar läsa). EK. lucka i nacken, der orden kilade ut igen. (Tar jag ska' in, och sedan är det bara att vända sig till herr Sundin. SUNDIN. EK. Det går nog bra. Jag ska' sufflera, till dess Ja, vän du, här ska' du finna trohet. Att inte ens kunna hata sin rival! _________ Nionde scenen. DE FÖRRA. FRU SUNDIN. FRU SUNDIN (från sidan. Till Ulrika Eleonora:) när du sätter dig: (Hviskar:) Och bry dig inte garna. Hör du, glöm inte att stryka klädningen slät, om Rosenqvisten. Var bara historier med penEK. Alla främmande från scen! Knalla i väg, gumma! SUNDIN. för dant! (Går). Att hon inte fick ha förklädet det var ROSENQVIST (afsides). FRU SUNDIN. Att nödgas deklamera sådan smörja. GRANQVIST. rykte hvilar på edra axlar. Glöm inte, mitt herrskap, att en skalds skaldeROSENQVIST. välljudande som dessa, sjunga ju sitt eget lof. (In På våra lungor, menar bror, men verser tar sin plats.
I fråga om den princip, som bör ligga till grund för vårt skjutsväsende, finnes väl ingen annan, som med rättvisa kan framställas, än att den, som begagnar sig af det biträde, som för hans fortkomst ställes till hans förfogande, äfven bör godtgöra de kostnader, som dermed äro förenade; och annorlunda har icke heller skjutsningsbesvär inom vårt land hittills blif - uppstår summan 716,119. 1855 1856 1857 1858 1859 1860 850,312. 850,734. 812,406. 483,879. 455,677. 453,530. 342 Den 28 Mars f. m. vit betraktadt. Att vilja förvandla denna reala servitut till en skattskyldighet, icke till staten, utan till den resande, synes mig vara en princip, som både är förkastlig och äfven förödmjukande för den klass af Sveriges innevånare, som hafva detta onus sig ålagdt. En sådan princip, Mina Hrr! tror jag ej böra betraktas annorlunda, än som en gengångare från en tvifvelsutan för längesedan förfluten tid, då man trodde sig kunna belasta jordbrukaren med hvilka bördor som helst. Skulle åter grundsatsen stödja sig på filantropi, d. v. s. att man tycker det vara svårt för många att de få betala en dryg skjutslega, så måste jag förkasta den filantropi, som går ut på att lindra bördan för den ene, genom att hvälfva den på en annan, som i allmänhet har mindre förmåga att bära den. Af hvad jag haft äran anföra, torde inses, att jag för min del icke kan biträda något förslag i denna del, som afviker från den princip, jag framställt, och hvilken jag anser vara den enda rätta och sanna. Jag bestrider sålunda såsom orättmätig den fordran, att jorden skulle behöfva på något sätt friköpa sig från skjutsuingsbesväret. Lika litet kan jag biträda det förslag, sam blifvit framsläldt, att staten bör mellankomma för att, genom sublevationer till de mest betungade skjutslagen, lindra deras besvär.
Ytterligare skäl att icke taga vid sig i hvad opinionsefiecten angår, må bolaget finna i halten af allegaterna till liufvudbeskyllningen. Hr Grefven har hört sägas, ”att i följd af juridisk omdömesförmåga oell af rättskänsla, har en af de främste på listan, då lian fick reda på sam - Den 8 Maj f. m. 43 manhanget, utträdt utur associationen,” oell sin mening till godo anför Hr Grefven detta utan att hafva sökt den verification, hvilken så lätt fåtts af mig eller andra bolagsmän, dem Hr Grefven dagligen här på bänkarna träffar — och se! ryktet har lill Hr Grefven fört en osanning. Jag äger directionens skriftliga intyg, att alla namnen qvarstå, och således ”ingen utträdt.” — En redactionsnot till Aftonbladets referering i Måndags af Hr Grcfvens anförande förmäler, att ”den utträdda lärer vara Frih. Nordenfalk, ” i hvilket fall factum af ett så motiveradt utträde bildat en ändå mycket tyngre moralisk presumtion emot bolaget: — men se! — äfven Aftonbladet har förnummit en osanning. Den i5 sisth Jan. completterade Frih. Nordenfalk, för sina 20 adier, insatsen af 80 proc.; och, i följd af sednaste bolagsstämmans val och af dess af Hr Frilen benäget emottagna kallelse, är han nu en af bolagets revisorer för året. Outsägligen sällsam är den bitterhet, som just i denna relativt icke alltför högt maktpåliggande sak föranledt till ett, under denna långa riksdagens dock ofta så passionerade debatter, tillförene osedt inträngande på det morata område, inom hvilket likväl domstolarne, i vissa fall, och i de öfriga, samvetet allena, äro competenta fora. Nu var ju representanten icke competent till egenmäktigt afgörande, jemte annat, att bolagets män handlat ”utan undersökning af annat än det vinstgifvande.”
Vördnaden för Konungen bjuder, att Ständerne ej inkomma med ett Grundlagsförslag invid Riksdagens slut, utan alt hafva prevenerat derom, och torde jag dessutom få erinra, att Kongl. Majit vid sista Riksdag undandrog sig att yttra sig i vissa Lagfrågor, såsom försent inkomna. Delta torde jemväl ådagalägga behöfligheten af det förbehåll, hvarom jag väckt fråga. Herr CederschjöldPehr Gustaf: Den värde Talarens sista skäl bör icke föranleda till återremiss; ty derigenom skulle tiden än längre fördröjas, och äfventyret ökas, att icke få alls några Grundlagsfrågor afgjorda. Då är det bättre få de nu beredde frågorna afgjorde, och risquera, alt frågan om 68 §. i Riksdagsordningen allena blir hvilande. Det vore likväl önskligt, om någon af de bär närvarande Rådgifvarne täcktes yttra sin mening härom. Herr Crusenstolpe: Jag har aldrig i detta ämne talat om återremiss, och då icke eller någon annan mig veterligen derom väckt påstående, lärer den ej heller komma i fråga. Jag har blott åsyftat, att då ännu en i lagenlig form hvilande Grundlagsfråga återstår, Ständerne, vid öfverlemnande af de andra, skulle sådant anmäla hos 62 Den 26 Junii f. m. Kongl. Maj:t, för att kunna få äfven den i sinom tid upptagen till afgörande. Friherre Cederström: Då det är hvar enda Riksdagsman obetaget, att, intilldess RiksdagsTrumpeten gått, vända sig till ConstitutionsUtskottet med förslag i Grundlagsfrågor, och, om de bifallas, få dem till Thronell öfverlemnade, då tiden till deras afgörande inträffar, finner jag det oformligt, att Ständerne skola inkomma med anmälanden om hvad de tänka att framdeles göra. Herr von Hartmansdorffj August: Jag tror, att Friherre Cederström misstagit sig. Här är ej fråga om något nytt Grundlagsförslag, utanom ett, som redan hvilat från förra Riksdagen, och hvars pröfning nu blifvit uppskjuten, intilldess Revisorernes Instruction blifvit afgjord.
S gon sammaniemnkning af dessa de serskilda Riks-ståndens olika tankav icke kan ega rum, får Utskottet. detta förhållande hos Rikets Högloft. Ständer till grundlagsenlig åtgärd anmäla. Och då, beträffande förslaget sub N:o 2 angående naturalisation, Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet detsamma godkänt, Bonde-Ståndet deremot detsamma såsom onyttigt återremitterat, och Borgare-Ståndet förklarat att äfven ordningen och vilkoren för naturalisation borde uti grundlag intagas, men sistnämnda Stånd icke uppgifvit hvilka bestämmelser det i berörde hänseende önskade hafva intagna, får Utskottet, som vid en sådan frågans beskaffenhet icke heller emellan dessa olika tankar kunnat någon samman jemnkni ng vid la ga, äfven detta förhållande till Rikets Ständers grundlagsenliga behandling härigenom tillkännagifva. Stockholm den 25 Juli 1851. STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1851. KonstitutionsUtskottets Memorial, N:o 21. Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Aug. 1851, kl. 5 e. ra. Memorial till Rikets Ständer med Järs lag till voleringspropositioner i anledning af Riksståndens olika beslut, rörande de uti memorialen N:is 7 och 10 afgifna förslag till åtskilliga ändringar i grundlag arne. Genom utdrag af Riks-ståndens Protokoll för den 19, 21 och 23 sistlidne månad, har Konstilutions-Utskottet erhållit del af ståndens beslut vid före häfd pröfning af Utskottets uti memorialet N:o 10 afgifna sammanjemkningsfdrslag och hemställanden i anledning af återremisserna af memorialet N:o 7, deruti Utskottet till vederbörlig behandling föreslagit åtskilliga ändringar i grundlagarne; och har Utskottet derigenom inbemtat, att Högloft. Ridderskapet och Adeln till grundlagsenlig behandling vid nästkommande riksdag antagit nämnda, i memorialet N:o 7, framställda förslag, med de uti memorialet N:o 10 dervid gjorda ändringar; att Högv.
StatsUtskottets nu afgifne Utlåtande, rö - Den 5 Mars f. m. i75 rande Revisionsförrättningarne åren i8?.5 och 1827, företer genast, vid den första slutsatsen, ett i sanning så förvånande resultat, att det för allmänheten torde blifva svårt att förstå, huru ett Rikets Ständers Utskott 1829 kunnat vara utaf så olika tankar rörande Grundlagens orda förstånd och anda, i anseende till den omfattning 1812 års Revisionslnstruction, jemförd med RiksdagsOrdningens 42 §•> lemnar åt granskningsrätten, emot hvad Rikets Ständer 1823 yttrade sin öfvertygelse vara i anseende till denna fråga. Men sedan StatsUtsbottet uti sine omdömen rörande Rikets Ständers rättighet, att ifrån RiksStaten utesluta StatsYerkets ordinarie inkomst-titlar till den grad som skett, trott sig kunna förbise Grundlagarne, och tilltrott sig allena i dessa delar kunna lyckas att stadga ett omdöme, som, om det vunne framgång, säkerligen skulle Öppna en ny, ehuru något besynnerlig, utsigt, för det constitutionella samhällsskicket inom vårt fädernesland, så medgifver jag gerna, att all rättighet till förundran försvinner, och att Utskottet, i anseende till nu ifrågavarande ämne, handlat i ■ sträng consequence med grundsatsen, att medverka till mästa möjliga inskränkningar uti Rikets Ständers rättigheter. Det har synts StatsUtskottet, som det hinder, hvilket mött Revisorernes begäran om del af handlingar för den efter de 2 176 Den 5 Mars f. in.