Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke som skulle der icke saknas något Det är hufvudsakligen mimik. Fröken Grabows ansigte har ypperliga uttryck för ett par själstillstånd, men dervid stannar det Den samlade djupa dysterheten och den innerliga, trånande hän-gifvenheten, icke mera. Hennes utomordentligt lyckliga apparition räddar henne i » Romeos » l: sta akt, men strängt taget spelar hon der alltför medvetet liksom i motsvarande akt af » Mignon », der det stör ännu mer. Men i andra akten, och i fjerde! Det är verklig skada att vi icke haft M. Gounod bland oss någon afton, då fröken Grabow här tolkat hans musik. Yi tro att han skulle bli nöjd. Liksom Patti icke spelar utan är Rosina, så är det här med fröken Grabows Julia. Man har svårt att tänka sig någon annan än fröken Grabows Julia, då man i minnet åter-upplifvar denna sköna musik. Denna späda, jungfruliga gestalt der uppe i månfloden på balkongen med det sydländskt mörka håret, de svarta, stora, kärleksstrålande ögonen och dertill denna egendomliga stämma med den tunga, dystra timbren, de glänsande höga kristall tonerna — men främst af allt föredraget, med dess här i Norden oerhörda nervösa inträngande kraft, dess förtärande heta lidelse — med ett ord den heliga elden. Förglömmas må ej hr ödmans Romeo, som smittades af fröken Grabows entusiasm och både sjöng och spelade som aldrig förr. De öfriga partierna gåfvos med utmärkelse, de bästa krafter voro tagna i anspråk äfven för mycket underordnade partier, t ex. Gertrud,fröken Janson, som annars visar sig som Fidés, Azucina o. d. Och dock fans det personer som saknade pagen, den förra pagen, fru Ch. Strandberg! Fru Strandberg har väl aldrig kunnat sjunga denna rol med en sä silfverklingande röst och så blixtrande koloratur som fröken Karlsohn, men spelet! Det ser verkligen ut som ingen skulle kunna spela page efter fru Strandberg på opera-scenen, med denna blandning af älskvärd komik, hjertlighet och pikant skämtsamhet, som på sin tid gjorde denna artist så gema sedd.
Berättelse. 51 fälttågen, varit högst bristfällige, hafva fått svår reparation och äro nu i tjenstbart stånd; däckade Kanonsluparne äro ökade till ett antal af 24, och de äldre sättas nu i stånd; af Kanon jollarne, hvilka alla fordra förbyggnad, äro en del under reparation, och en del redan tjenstbare, och enny däckad Kanonjolle, har på försök, vid Stockholms Escadren blifvit nybyggd ,'ti II inrättande af sådana slags Skärgårds-fartyg, hvilket försök, efter verkställd profsegling, fördelaktigt utfallit. Éj mindre för att bereda Befäl och Manskap tillfällen att inhämta praclisk kunskap af Sjömansyrket, än ätt förekomma ltlrendräjerier och tullförsnillningar, hafva, de förflutna åren, åtskilige Sjöexpeditioner blifvit verkställde. För att erhålla en fullständig kännedom öm ekeskögarhes närvarande beskaffenhet, har Kongl. Maj:t låtit anställa en generel besigtning af dessa skogar i Rikets Södra och Östra Provinser, och förmodar Kongl. Maj:t, att, genom de uppgifter, sorn sålunda erhållas, kunna blifva i tillfälle att Vidtaga sådana Författningar, att Flottans behof af det dyrbara ekevlrket, för hvars inköpande betydliga summor gått ur Riket, i en framtid skall kunna fyllas af tillgångar inom Sveriges egna lattdamären , och har Kongl. Maj:C emellertid och tills vidare fastställt en förhöjd betalning för allt det ekvirke, som fälles för Kronans räkning på Kronooch Krono-Skattehemmans ägor. Ej mindre för att vinna besparing i Statens Utgifter för resepenningar till Compagnie-Skrifvarne vid de Afräkningsmoten , sorn årligen ägt rum med Båtsmanshållet, än för att afhjelpa ve - 52 Konungens Nid.
Prot. 1859 Sf 1890. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 13 Haft. C> 42 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120. verud, Billingsfors, Cathrineholm, Lennartsfors, Gustafsfors, Krokfors, Christinedahl, Lisefors och Bäckefors, hvilket sistnämnda bruks effekter ensamt stundom uppgått till 10,000 skeppund årligen, samt dessutom Catkrineholms, Billingsfors, Skåpafors, Sulleds, Långeds, Bengtsfors m. fl. sågverk. All den för ofvannämnde jernverk erforderliga malm och spanmål, som, den förra från Wermland och den sednare från Westergötland, öfver Wenern fördes till Hattefura hamn, måste nu derstädes omlastas i pråmar, för att föras genom sundet vid Köpmannabro. Ber sammanträffade 2:ne kommunikationsledcr, af hvilka den ena öfver Snäcked förde in i sjön Ånimmen och derifrån genom en för flere år tillbaka anlagd men numera förfallen sluss i sjön Ärren; den andra åter ginge till Upperud, hvarest varorna ånyo måste urlastas för att forslas ett kort stycke öfver land förbi vattenfallet samt inlastas i fartyg och föras öfver sjön Rogvarpen till Hofverud, derstädes ännu en gång urlastas för att föras öfver land och åter inlastas samt sjöledes transporteras till Långed, der för fjerde gången omlastas oell föras landvågen till Laxsjön, öfver denna sjö till Skåpafors, der för femte gången omlastas för att föras öfver Lclången och vid ändan af denna sjö ytterligare omlastas för att komma till Stora Lee. På samma väg måste den till jern förädlade malmen äfvensom sågverkens produkter återföras till Hattefura, för att der inlastas till Göteborg och derifrån exporteras.
Men trots den snuskiga trakten och den mera än anspråkslösa lokalen hade dess ägare förtjänat stora pengar på sitt "pianäss", såsom han själf brukade uttrycka sig. Alt hvad finska sjömän hette sökte likasom af instinkt upp Chenystreet, då de afmönstrat och hade några månaders hyra på fickan. Och då förtjänades det glupskt. Värden på hotellet var bankir, kassör och bokhållare på en gång och tog därför hand om sina gästers kassor för att de inte skulle förstöra alt med ens samt lämnade ut hvad de för dagen kunde behöfva, om de nämligen tillräckligt bestämdt fordrade det. Men därvid sörjde han naturligtvis för att det mesta söps upp i hans egen lokal och när så gästens konto och f.d. kontanter balanserade hvarandra jämt, kördes han ut helt enkelt, ifall han inte råkade ha en något så när välförsedd sjömanskista att ställa såsom säkerhet för en tids kredit. Det var en ypperlig affär, enkel och lätt skött och med bara ett enda fel att det inte alltid fans tillgång på afmönstradt sjöfolk med hopsparade hyror. Men då fingo emigranterna tjäna såsom affärsobjekt i stället. De hade visst inte synnerligt godt om kontanter, men kläder hade de vanligen i mängd. Och så voro de inte nogräknade. Dem kunde man föra ihop fast ett dussin i samma rum, och sedan alt hvad de ägde var förtärdt, kunde man ännu förtjäna en styfver på dem genom att skaffa dem arbete. En till två daler per hufvud fick man ju alltid af runnarne, som värfvade folk till trakter dit ingen arbetare frivilligt ville gå, och det blef pengar också det under årets lopp. Mängden gjorde det, och det var ingen konst att få så många man kunde härbärgera till hotellet, så länge man fick drifva omkring i Castle Garden och taga hand om dem genast de kommo i land. Men den affären var nu slut för alla andra än de stora firmorna och deras runnare plockade nog upp hvarenda en de fingo tag på. Fattigt folk fick alt sitta emellan i Amerika som där hemma, menade Tuominen, och därvid föll det honom als inte in att det egentligen var han själf, som ville, men inte mera kunde sätta det fattiga folket emellan. Det värsta var emellertid att sjömansaffären också börjat sina.
I afseende på anslaget till Arméens Materiel hafva Ridd. och Adeln , Prestesamt Borgare-Stånden sammanstämmande beslutit, att de vid sistlidne Riksdag å öfverskotten anvista 70,000 R:dr årligen nu skola åStat uppföras; men Ridd. och Adeln samt Preste-Ståndet hafva derjemte ytterligare beviljat ett årligt anslag af 54,000 R:dr, att användas till Beväringsmanskapets beklädnad; hvaremot Bonde-Ståndet "afslagit de i denna punkt föreslagna 70,000 R:dr för Arméens Materiel och beviljat ett ärligt anslag till nästa Riksdag af 45,ooo R:dr, hvilket endast och allenast får användas lill Beväringsmanskapets beklädnad, i följd hvaraf frågan om de af Kongl. Maj:t äskade <50,000 R:dr till förstärkning af Arméens Materiel förfaller.” Utskottet, som anser sig förpligtadt att ställa sig till efterrättelse ordalydelsen i Riks-Ståndens beslut, har 1 närvarande fall trott sig finna, alt 3:ne Riks-Stånd bifallit ett årligt anslag till Beväringsmanskapets beklädnad, ehuru beloppet blifvit olika fastställdt, nemligen: af arne Stånd, till 54,000 R:dr, men af Bonde-Ståndet till 45,000 R:dr. Skulle detta senare nu icke vilja förena sig med Ridd. och Adeln samt Preste-Ståndet, hvilket Utskottet härmed föreslår, torde omröstning böra ega rum i afseende på beloppets bestämmande; i hvilket hänseende följande Proposition föreslås: Den, som bifaller, att ett årligt anslag af 54,000 R:dr, att endast och allenast användas till Beväringsmanskapets beklädnad, må å Stat uppföras, voterar Ja; Den det ej vill, Nej; Vinner Nej, kotnmer ett anslag af 45,000 R:dr att till berörde ändamål anvisas. 16:0
— Da Committöen wagar hoppas, det Kongl. Maj:t med Nådigt wälbehag täckes anse bade de förslag till förbättringar i Styrelse, Merkel, hwilka till Nådigt bepröfwande blifwit hemställde, som afwen de skäl Commiltcen andragit, hwarföre något mera fullständigt icke kunnat för narwarande i detta afseende a, stadkommas, har Eommittöen ansett sig böra härwid nämna, att da, hwad salunda tillgjordt blifwit, endast gansta ofullkomligt kan uppfylla Kongl. Majus tillkannagifne Nådiga afsigt och Riksens Ständers Yttrade undkrdaniga önskan, men tillika gansta synbart - Den y Julik. »s8z bark ar, att efter det förändrade stick, som den allmänna ställningen de sednare liderne i flere asseeor den tagit, Statens behof äfwen i Ekonomiskt afseende kräfwer fadane Författningar, som närmare lampa sig efter Rikets läge Tidehwarfwers fordringar. Folkets begrepp och Naringarnes ställning; Sa lärer Kongl. Majus hulda omsorg för allt hwad som kan upplyfta Fäderneslandet kill möjelig-aste wälsiand, ej tillåta, att det arbete, Cvmmitleen allenast till en ringa del inom gansta inskränkt tid kunnat börja, skulle utan widare fortgång fa afstadna.
Julii f. m., på bordet lagde Motion, att Riksens Ständer måtte hos Kongl. Maj:t j underdånighet anhålla, det ingen Lag-förklaring må beslutas, utan att allmänheten derom, medelst offente-lig kungörelse underrättas, samt att inga Lag-förklaringar må beslutas, utan att Riksens Ständers Justitise-Ombudsmans utlåtande deröfver varder infordrad.. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Herr Letrons, Johan Pehr, anförande, innefattande anmärkningar vid Utskottens den . 3o sisth Aug. e. m., återremitterade Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, jemte åtskillige enskilde Motioner, i frågan om Närings-Friheten, samt om Förslag lill nya Handelsoch Handtverkeri-Réglementeri. 2 Sunil. 2 B. 87 136o Riks-StändeiiS Den 2 Sept. 1323. Från Heder-v. Bonde-Ståndet. S. D. Remitterades till Eko no miUtskottet: Herr G. Lennings anförande, innefattande Motion , om upphörande eller nedsatt-' ning af Lotsoch Båk-afgifterne, för inom skärs seglande. 1 Den g Sept. Från Högloft. Ridderskapet och Adelli. S. D. Remitterades till Statssamt Allmänna Besvärsoch E k o 11 o m i - U t s k o t te n: Herr von Tornes , Michael •, Memorial, innefattande svar å Herr Montgomerys, Gustaf anmärkningar, vid Utskottens den 22 sistl. Äng. e. 111., återremitterade Utlåtande, i anledning af väckt Motion, om återläggailde af Herjeådahlen till Gefleborgs och Jemtland till Vester-Norrlands» Län, jemte' det af Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, rörande Samma ämne, denna dag afgifne yttrande. Från Högloft. Ridderskapet och Adelli. S. D. Remitterades till Banco-Utskottet: 1:0.
Maj förlängas; till hvilken skrifvelse ExpeditionsUtskottet skulle anmodas uppsätta förslag samt dermed ofördröjligen inkomma; och fann Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Herr Grejven och Landt Mar skal - Den 7 April e, m. 2i9 ien gjord proposition för godt, att äfven för dess del uti BorgaraStåndets nyssnämnde beslut instämma. Upplästes till justering ExpeditionsUtskottets insände förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Joseph Frans Oscars utnämnande att i vissa fall föra ordet i Kongl. Regeringen. Herr von Hartmansdorff, Augujt: Då Högloflige Ridderskapet och Adeln beslöt antagandet af Hans Maj:ts Nådiga förslag, att Hans Kongl. Höghet KronPrinsens må, i vissa fall, få utnämnas till ordförande i den Kongl. Regeringen, var meningen att detta stadgande blott skulle gälla för Hans Kongl. Höghets person. Jag tror följaktligen att Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t om detta beslut, icke bör, såsom det nu upplåste förslaget, innehålla orden: ”Då Konungen går i fält &c., emedan benämningen Konung uttrycker ett allmänt begrepp, hvarunder flere Regenter i framtiden ån vår nu regerande Allernådigste Konung kunde innefattas. Deremot skulle jag anse orden Eders Kongl. Majit i stället för Konungen riktigare uttrycka Riksens Ständers mening, och icke lemna rum för någon misstydning. Undertecknad RiddarhusSecreterare: Utan att på något yis ingå i pröfning utaf sjelfva 220 Den 7 April e. m. frågan, får jag endast ödmjukast upplysa,' att de af Herr von Hartmansdorff anmärkte orden i ExpeditionsCJtskottets förslag, just åro de sam. ma, hvilka förekomma i Kongl. Maj;ts, uti detta åmne, aflåtne Nådiga skrifvelse, som blifvit af alla fyra RiksStånden bifallen. Herr von Hartmansdorff:
Anslaget till oförutsedde Militär-behof 5o,ooo R:dr lära icke böra beviljas, enär hvarje behof är under sin . serskilda Titel upptaget och beräknadt. Indelnings - Verket: Allt hvad derom är proponeradt och tillstyrkt anser jag böra afslås, på den grund, att intet motsvarande kunnat anvisas, och det för öfrigt synes vara obestridligt, att en förändring deruti skulle leda till ökade utgifter för StatsVerket. Jag delar fullkomligt de åsigter i detta ämne, som Herr von Heynne i sin reservation vid Utskottets Utlåtande tillkännagifvit, och anser en årlig penningetillökning inom hvarje Regemente åt dem, som ega de knappaste indelningarlie, böra ega rum. Återremiss af Utskottets Utlåtande yrkas, och torde mina anmärkningar få åtfölja. Den 21 Maji e. m. Gref ve Hornj Claes Fredrik: Jag uppträder härstädes denna gång med förlägenhet, för att yttra grundsatser, som visserligen af många inom detta Hus ogillas. Det är ock möjligt, att mina tänkesätt i detta ämne ännu skola sakna stöd äfven utom Representationen; men jag tror, att en Representant icke bör frukta att underkasta sig en sådan ogillande opinion, sorn är en följd af saknad utbildning i begreppen. Jag erkänner att min öfvertygelse är, att vårt föråldrade och förstörda Indelningsverk icke kan upplappas och förbättras, samt numera motsvara det ändamål, för hvilket det inrättades, emedan det icke kan stå tillsammans med nyare tiders fordringar. Yäl medgifver jag, att våra trupper äro förträffligt hällne, och tvifvelsutan skola i farans stund uppfylla allt hvad man af dem kan fordra; men jag trorj likväl, att Landets försvar kan på ett bättre och lättare sätt åstadkommas, än genom en stående Amme, som här, i proportion till folkmängden, är den största något Rike eger, men i alla fall högst otillräcklig för Landets försvar, hvilket måste hufvudsakligen grundas på Nationalbeväring, så vida man ej helt och hållet vill öfvergå till sjö-försvar.
Åtskilliga omständigheter äro derföre upräknade, hvilka 'böra vägleda omdömet. I sådant afs:de nämnas köpeafhandlingar i första rummet, och på ett annat ställe, nemi. i instruktionen för taxeringsmännen, förekommer, att de icke få afvika från köpeskillingens belopp, utan att upgifva de särskilda grunder, hvilka dertill hafva föranledt. I följd häraf kan man väl taga för gifvet, att i de flesta fall sista köpeskillingen blir den norm, hvarefter beskattningen kommer att utgå. Denna grund synes mig otillförlitlig derföre, att det är den verkliga inkomsten, som man vill beskatta, och att fast egendom på landet i allmänhet icke betalas efter samma påräknade inkomst, som man vid köp om de flesta andra egendomar räknar sig till godo, utan att man i allmänhet åtnöjer sig med en lägre procent å sina penningar, då de nedläggas i landtfastighet. Det blir således efter en högre norm, som fastighet på landet kommer att beskattas, än annan fast egendom. Vid Utskits förslag att afs:de äfven borde fästas på den särskilda egendomens beskaffenhet och afkastning, har BondeSt:t beslutat den förändring, att Ståudet tillaggt ordet »behållna» framför afkastning. Detta tillägg har Utsk:t hemställt att BondeStit måtte frångå, och antaga Utskits förslag oförändradt. Mig vill det likväl synas att BondeStits förslag i denna punkt är ganska välbetänkt. Det ,är någonting helt annat att upskatta en egendoms värde efter nettoinkomst än efter bruttoinkomst, som Utsk:t tyckes önska, ty för att åstadkomma denna bruttoinkomst fordras ett förlagskapital, nedlagdt i inventarier, arbetskostnader m. m. d., hvilket icke erhålles lör intet och hvarföre afdrag skäligen torde böra ega rum. Jag anser således att BondeSt:t icke saknat skäl för sitt förslag att före ordet »afkastning» sätta ordet »behållna», och anhåller att K. o. Ad. måtte fatta enahanda beslut.
I afseende på de föreslagna serskildta slagen af fribets-straff, vttrar Utskottet, att ehuru det så kallade Auburn-systemet har stora förtjenster framför de hos oss hittills använde fängelseoch straff-anstalter, med deras nästan obundna communication emellan fångarne inbördes, måste dock, i valet emellan de serskilde arterne af penitentiär-straffet, företrädet gifvas åt det Philadelphiska systemet, såsom mera egnadt och serdeles tjenligt att uppfylla ändamålet med allt straff, som jemväl åsyftar brottslingens förbättring; att Utskottet således för sin del gifver obetingadt företräde åt ensamhets-fängelset och icke eller tvekar att tillstyrka Rikets Ständer dess antagande såsom allmän grund för det blifvande "nya Straffsystemet; att ehuru personer ännu finnas, som hysa den öfvertygelsen att detta straff under mänga år använd t verkar förstörande på fångens själsoch kropps-krafter, anse dock alla de, som tagit noggrann kännedom om systemet och dess verkningar, tillämpning deraf under den kortare tid, hvarom nu till en början är fråga, ej i någon mån vådlig för fångarnes hälsa, helst då i betraktande jemväl tages den afkortning i strafftiden, som i förening med ensamhets-fängelses användande skulle komma att äga rum, samt att kostnaderne ingalunda skola öfverstiga Nationens krafter. För att utreda huru vidsträckt tillämpning af ensamhets-fängelset, som är i fråga, får jag hänvisa till 9 § i 1 Cap. af Fängelse-lagen. Denna § är oförändrad godkänd af Utskottets majoritet, och enligt densamma äger ingen annan inskränkning rum, än att ensamhets-fängelse först skall tillämpas uti 7:de och 6:te graderne, innan detsamma, efter Konungens hepröfvande, må införas äfven i de andra fängelse-graderne, utom lifstidsfängelse.
Följden blef, att desse bedragne måste söka sjelfva realisera det penningevärde dem förunnades genom inköp af i numerair 3 gånger dyrare jord ; men alla de armar, som måste af desse Stats-offpr legas för gårdsbruket äro !tf samina orsak tillika 3 gånger dyrar® åa förr; onera ökas snart sagdt årligen - Den Io Februarii. ligen fas vei nefas. Skatteziffran är ovilkorlig, ' men de producter, hvarmed utlagorne skola afbördas, äro underkastade oändeliga vicis* 6ituder af missväxt eller vanpris, ohägn o s. v. Fördelagtigt förvandlande deraf till penningar fordrar ett ej allom gifver handelsgenie. Den binäring possessionater haft såsom Bränvinsfabrikörer (en näring, sorn i förbigående Sagt, liksom allt annat här i verlden nämnes för annat än hvad det är, då den ännu kallas husbehofsbränning) kan nu ej annat än slå felt, då alla måst taga sin tillflykt till denna Industrie, och bränvin således enormt fallit i pris, hälst Kongl. Maj:t, efter hvad mig är sagdt, satt flere af Sine enskildte gods-arrenden på bran-' vins lefverering. Med dessa reflexioner öfverensstämmer alldeles hvad af Hans Excéttence Herr Grefve Mörner blifvit sagdt, att zifferberäk ningar äro de grundlösaste af alla men derföre kan väl ej den uppenbara osaliga erfarenheten motsägas. Det är, mine Herrar, att måla denna för den ömsinte menniskovännen så rörande tafla, jag önskade mig äga en Hogarths pensel, om den ock möjligen skulle blifva för mycket skuggrik visserligen diss botten är san ning, ren, passionsfri sanning: Ack om de magtägande kunde intränga med deras deltagande blick i dessa familleförhållanden, der en trälande husfader, med uppoffrande af sin ung* doms aisancer, sin medelålders hela glädje, ser tröstlöst omkring sig varelser som anklaga Bil. ti 11 Ridd. o. Ad.
Utom Sjukvården i Staden, som besörjes af tvänne utaf staden lönte Läkare och en Badmästare, hvilka på Fattig-inrättningens bekostnad äfven sträcka deras omvårdnad till alla fattige medellöse sjuke, har äfven ena Stads - 13 Läkaren år 1829 inrättat ett privat Sjukhus med 8 sängar, der under de sednaste fern åren sammanlagdt emottagits 112 patienter. Sölvesborg: Folkmängden * som vid 1838 års slut utgjorde 1,072 personer, har under sedermera förflutna fem år ökats med 245, så att, enligt 1842 års mantalslängd, den uppgick till 732 mantalsskrifne och 585 ej mantalsskrifne. Handeln. Stadens fördelaktiga läge intill Skånska gränsen ger tillfälle till liflig omsättning af Landtmanna-produkter. Ilufvudsakliga handeln är dock exporten på Stockholm af bränvin, hvilken, i förening med de för allmogen ruinerande Bränvins-kontrakter, som i denna berättelse blifvit omnämnda, kanske hufvudsakligast bidragit till den ökade välmåga nu inom Sölvesborg finnes. — Ehuru staden icke eger flera än de i min förra Berättelse upptagna 10 stycken fartyg, hafva dock de handlandes antal ökats från 17 till 20, hvilka äfven åstadkomma frakter på utrikes orter. Handtverkerierna hafva under de sednare fem åren icke undergått någon anmärkningsvärd förändring. Jordbruket drifves fördelaktigt; hvarjemte en god och ändamålsenlig hushållning med stadens ypperliga boke-skog icke bör lemnäs oanmärkt. Stadens administration är uppdragen åt en Borgmästare med tvänne årligen bland stadens Borgare valde Rådmän, och finnes derjemte en Fiskal med nödige polisbetjente. Undervisningsverket bestrides i ett staden tillhörigt Skolhus, på sätt som min sista berättelse upptager, af en tillförordnad Rektor samt en Skolmästare, som i särskild lokal handleder de mindre för sig komne barnen efter Lankaster-method. Sjukvården är anförtrodd åt den i staden stationerade Provincial-Läkaren, en Stads-Läkare samt en Fältskär, hvilka sednare lönas af staden.
Med anledning af Rikets Ständers här ofvan åberopade underdåniga skrifvelse, samt det dageligen tilltagande och trängande behofvet af större utrymme för försvarslöse, dels för brott straffade, dels för brott icke kände personer, hade Wadstena Krigsmanshus först hunnit med fördel till en CorrectionsInrättning kunna användas och rum derstädes för 3oo Correclions-Arrestanter blifvit inredde, ehuru nödige inventarier och anslag för deras underhållande ännu saknades. Men då, detta oaktadt, fästningsfängelserna likväl tydligen syntes förblifva otillräcklige för hysande af både för brott dömde och försvarslöse personer, och detta senare förhållande var både skadligt s6 Bil. till K. M. Nåd. Propos, N.o sS. och helt och hållet stridande mot ändamålet med dessa fängelser, hlef det nödigt att vidtaga anstalter för någon ytterligare Corrections-anstalts inrättande. Till följd häraf afgaf Eder Kongl. Maj:t, under den 10 December 1817, Nådig Proposition till Rikets Ständer, att Borgholms Slott på Öland måtte inredas till en större Arbetsoch Coyrections-Inrättning. Nödige kostnads-förslag, grundade på förut å ort och ställe verkställd besigtning af sakkunnige Män, åtföljde Propositionen, som tillika innehöll fullständiga upplysningar om Slottets local och egorymd, samt dess Arrendators, Ryttm asla ren och Riddaren Ad~ ler sparres patriotiska erbjudande, att till den ifrågavarande Corrections-Inrättningen afstå sitt arrende jemte flere dertill hörande fördelar. Till svar härå anförde Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 25 Junii 1818, att de väl förde sig till minnes deras i detta ämne 1815 yttrade önskan, raen att de, med afseende å Statens tillgångar samt de många och dryga behof, som måste fyllas, ej funne möjligt, bevilja de betydliga Summor, som för Corrections-Inrättningars upprättande ansetts nödige.