Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det icke finnes mer än en dag i veckan, på hvilken undervisning till både ung och gammal kunde af presterskapet meddelas, så skulle jag vilja lemna de unga företrädesrätten, men nu finnes, utom söndagen, som egentligen är egnad åt det mognare för - D t n 29 Januari. förståndets uppfattning af religionslära», de öfriga 6 dagarne i veckan just bestämde för barnundervisningen och det är väl icke för mvcket att några timmar offras af presterskapet åt skolungdomen, sä vida eljest slägtets förädling och en deraf följande brottslighetens förminskning anses såsom hufvudändamålet för alla de anslag till undervisningsväsendet, som en ädelsinnad regering i detta ändamål begärt och sä vida den från altaret ständigt utropade friden på jorden icke oupphörligen skall återsvaras af striden från vära åldrade domare-säten. Mannen, efter hvilken vår Svenska kyrka nämnes, har yttrat följande: ”Musik är en af de bästa konster; noterne göra texten lefvande, hon förjagar sorgens anda; hon är en half disciplin och tuktomästarinna, sorn gör menniskorna mildare, saktmodigare och förnuftigare, en skön herrlig Guds gåfva, och nära theologien”. —• Voro icke desse af Luther sjelf vitsordade goda verkningar just hvad slägtet för närvar, behöfde? flans utsago jäfvas icke eller af våra dagar, dä tonernes makt så frikostigt öfvas och erkännes till välgörenhet för konstens idkare. Manne icke vårt Lutherska presterskap också något står i skuld i detta afseende hos sin kyrka sedan Wallin med biträde af Heeffner och Geijer ordnat coralen, Dillner lättat sättet för undervisningen deri, och man i en och annan församling visat huru den gamla, til! vära dagar räddade kyrkosången kan stämmas och upplifvas? Jag vägar alltså föreslå: l:o Att anslagen till elementarläroverken icke beviljas utan med villkor dels att den förhöjda tjenstårsberäkningen, som så menligt inverkar på det yngre presterskapets lif och verksamhet, i allo försvinner, dels att K.
Då emellertid jemväl år 1851 gick till ända, utan att ifrågavarande handlingar till Kongl. Majit aflemnades, måste i följd deraf ofvannämnde för Grefve von Rosen utfärdade nådiga resolution anses hafva förfallit. Hvad sjelfva saken angår, så och då de inom Riks-stånden framställda anmärkningar emot Utskottets förevarande Betänkande hufvudsakligen afse det af Utskottet föreslagna förbehåll rörande Grefve von Rosens skyldighet, att, i händelse af erhållande pension, afstå från möjligen egande privilegier på jernvägsanläggningar i riket, samt ej mindre de af Ridderskapct och Adeln samt Preste-Ståndet beslutade ålerremisserna tydligen blifvit beviljade endast i ändamål, att ifrågavarande förbehåll måtte ur Betänkandet uteslutas, än älve.n flera af de Ledamöter utaf Borgare-ståndet, som yrkat ålerremiss, yttrat sig i enahanda syftning, anser sig Utskottet böra frånträda sitt yttrande i afseende å meranämnde förbehåll, och hemställer derföre, alt Rikets Ständer ville medgifva, det Ofverste-Löjlnanten Grefve A. E. von Rosen måtte uppföras å Rikets Allmänna Indragningsstat, lill åtnjutande för sin återstående lifstid af en årlig pension, stor 2,000 Ridr B:ko; dock att denna pension må utgöra ett honom personligen lillerkändt understöd, hvarå fordrings-egare icke hafva något anspråk. Stockholm den 24 November 1854. Reservationer: af Herr C. C. Hörnstein samt Riksdagsfullmäktige Matts Pehrsson från Stockholms, Erik Mallmin från Westerås, David, sindersson från Hallands, Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus samt Pehr Mattsson från Wester-Norrlands län. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Ank. till Exp.-Utsk. d. 24 Nov. 4854, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 34'/, angående vissa bestämmelser i afseende å beslutad inlösen för allmänna medel af enkel bränvins-brännings redskap.
Att Norrska Grundlagen, likasom andra fremmande statsförfattningar, kan erbjuda ett nyttigt studium jemväl för Svenska Riksdagsmän, bestrider jag icke, men jag förnekar bestämdt, att den förbehandlingen af Svenska Riksdags-ärenden kan vara af något direkt gagn, eller annat än det medelbara, som kunskaper i allmänhet, och alltså äfven bekantskapen med andra länders konstitutions-urkunder, kunna till omdömesförmågans bildande åstadkomma, och då ej heller Riksakten torde kunna anses vara en oumbärligare följeslagare vid Riksdags-arbetet än hvarje annan af våra civil-lagar, inser jag icke ringaste skäl att betunga staten med kostnaden för tillhandahållandet åt Riksdags Bih. lill 11 St. 1 män af någondera af dessa författningar; hvadan jag hemställer, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.» Uti denna reservation instämde Herr Friherre Tersmeden, Herrar R. M. G. Montgomerij, J. M. Björnstjerna och J. O. Gripensvärd, Kontrakts-prostarne Holmberg och Rundgren, Prostarne Malmstedt och Millén samt Herr Hesselgren. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1857. Stats-Utshottets Utlåtande JM 74. 1 N:o 74. Ank. till Exp.-Utsk. d. 15 Jani 1857, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om stats-anslag för Krigs-Vetenskaps-Akademien. (U. A.) Jemte anförande att den summa af 800 R:dr banko årligen, som alltsedan år 1830 varit anslagen åt Krigs-Vetenskaps-Akademien, måste användas dels för inköp af de förnämsta utländska tidningar och tidskrifter samt andra såväl inhemska som utländska arbeten i krigs-vetenskapen, dels till bestridande af nödiga utgifter vid Akademiens sammankomster, jemte aflöning åt Sekreteraren och Vaktmästaren, samt att
; en 27 föreläsning för damerna af Dolly Roon 22 Gamla bref; af Klippans son En tete ä tete; af E — th i 24, 25 En blick framåt; prisbelönad dikt af Verna ... 28 Ett sommarhem; af Fredrik Nycander 29 Blad ur en syflickas dagbok; af Percy 25 Studie; af Gerd 30 Också ett revolutionsminne; drägter och silström, musik för piano af Helene Munktell 21 Vaggvisa; af E. W. 30 huetter från den stora revolutionen, skildrade Iduns sjette pristäfling 23 31 af Adolf Hellandér i 25 Ogräset 37 Främmande toner; tolkade af F. Hbg 32, 33 Iduns sjunde pristäfling » Den röda jungfrun »; pariserbref från Alvar 43 34 En extra pristäfling Arfeidsson .. - 26 Månljus; af Torborg 44 Fogel-lill; af John Hopper 35 Resultatet af Iduns sjunde pristäfling En lektion - 27 45, 47 36 Smånotiser från qvinnoverlden En komplott; af Adrian —. 29 Mor; af Thorolf Iduns hundrade nummer; en återblick 46 Ett o r d; efter Carmen Sylva af J. N — g 37 Floras barn; fem blomsterbilder, från italien49 38 En nyhet för det kommande året skan af Gudrun —. 30 — 32, 34, 37 September; af Daniel Fallström 49 39 Iduns annonser En hvardagshistoria; af Laura Fitinohoff 30 Studier; af Gerd 40 Bleuette; komposition för piano, h. maj:t drottJag eller du?
Prot. 1859 & 1860. 6 Sami. 1 Afd. 24 Haft. 1 2 Banko-Utskottels Memorial Jtä 45. 2:o Följande /Irliga välgörenhetsbidrag, nemligen: a) Till Allmänna barnhuset i Stockholm . R:mt R:dr 4,300 L) Till Frimurare-barnhuset i Stockholm . » 2,250 c) Till allmänna fattigvården i Stockholm . » 1,500 d) Till Frimurare-barnhuset i Göteborg . » 450 e) Till Gustavianska barnhuset i Norrköping » 150 f) Till barnhuset i Gefle » 150 g) Till barnhuset i Carlshamn » 150 h) Till Banko-statens enkeoch pupill-kassa » 200 i) Till smärre julgåfvor åt fattiga, så väl i hufvudstaden, som i orterna ... » 3,000 eller tillsammans R:mt R:dr 12,350: — komma att intill nästa riksdag, under stadgade vilkor, utbetalas. Jemte tillkännagifvande, att af de, enligt Reglementets 180 § 1 morn., från Fullmägtiges s. k. dispositions-räkning utgående anslag, det å 200 R:dr årligen till Stereotyperingsoch Tryckeri-föreståndaren C. A. Brolings enka, S. M. Willberg, genom hennes nu mera inträffade frånfälle, upphört, hafva Fullmägtige anhållit, alt, för bestridande af de anslag, som redan äro och än vidare kunna varda beviljade att från nämnde räkning utgå, 4,000 R:dr äfven hädanefter måtte, vid hvarje års slut, få dit öfverföras från Bankens förvaltningskostnads räkning, hvilken anhållan Utskottet ansett sig böra understödja.
Summa Carlshamns Stad. lius och Tomter Jord .. Tobaksoch Snus-Fabriker Snus-Fabrik ... Segeldnks-Fabrik Kort-Fabrik ... Skepps-Varf .. Tapet-Målare .. Garf ver ier ... Färgerier Diverse Personer, som ej höra till viss näring Sterbhus-Gåfvor och Testamenten . a c H o 3 n> O n 3 OQ £3 Jord. >• t*- >• Hus och Tomter .. Jord Väderqvarn ...• Badhus .. Uppskittadt Värde. Cd ► O. F. NAUCKHOFF C. G. FEHRMAN. Tabell för Landet inom Blekinge Län H eramantal. **i O: i 5 n cu - st. Krono-Fisken . Frälse-Säterier Säteri-Rustliåll Insockne Frälsehemman Utsockne Frälsehemman Frälse-Skatteheinman . Krono-Hetnman Krono-Rusthåll Krono-Skatte-Hemman Krono-Skatte-Rusthåli Militiae-Boställen Civila Boställen Ecklesiastike Boställen Lotshemman , SkatteSkattlagde bebyggde förp, Utjordar, Urfjellar m. B. Lägenheter utah Mantal, som ej linder något Hemmans Ränta äro inbegripne, Skatte Dito öbebyggde * • Oskattlagde bebygde dito, derutaf Båtsmanstorp , st. 1,467 Backstugor .. . Bebyggde Lägenheter, afsöndrade från Hemman under ständig ägande ratt eller på viss tid eller lifstid .. Skattlagde Fisken och Fiske-Lägenheter af sårskildte slag, som ej under något Hemmans Ränta ärO inbegripne: Skatte Dito Krono Tulinajölqvamar . l ull-sagqvarnar, Grofbladiga Dito . Finbladiga Husbehofs-mjölqvarnar Utan ränt Husbehofs-sågqvarnar Stampar . Kopparhammare . Ämneshammare Pappers-Bruk Tegel-Bruk Öijeslagerier Garfverier Fargerier Snus-Fabriker
Det ekonomiska skäl, som blifvit anfördt för bränvins-bränningens fästande vid jord-bruket, är hufvudsakligen, att hon är nyttig för detsamma, hvarifrån man smånigom kommit derhän, att man ansett henne nödvändig för dess bestånd; och detta skulle ligga deruti, att, på de orter, därifrån transporten af de tyngre landtbruks-alstren, spanmåloch rotfrukter, är för lång till afsättnings-orter, för att dessa alster i sin ursprungliga form skulle kunna bära forslings-kostnaden, är det en fördel att kunna förvandla dem till en mindre tung och skrymmande vara, och att, sedan de ursprungliga jord-alstren blifvit förvandlade eller, som det kallas, förädlade till denna mera lättforslade vara, har den återstående, mera skrymmande delen ett icke obetydligt värde, såsom kreaturs-foder, hvilket landtbrukaren, utan noggrannare beräkning, tyckt sig hafva för intet; och man kan knappast förtänka honom, om han sålunda kommit att fatta en stark tro på och förkärlek för bränvins-näringen såsom hus-slöjd, äfven sedan hon upphört att vara det. Utskottet vill icke ovilkorligt bestrida denna åsigt eller neka, att genom bränvins-tillverkningen kan för jord-bruket visa sig en vinst i jemnförelse med den afkastning, som samma jordbruk, efter de gamla och vanligaste methoder drifvet, kan framvisa. Men Utskottet är fullt öfvertygadt, att denna vinst är skenbar, och att ett jordbruk, drifvet till en större fullkomlighet utan bränvins-bränning, skulle framvisa ännu förmånligare resultat, än som är möjligt med densamma. Bränvinstillverkning är en fabrikation, som tager fabrikantens kapital, likasom hans tankekraft och verksamhet, i anspråk lika mycket, som någon annan technisk näring; och Utskottets öfvertygelse är, att den händelsen, att man behandlat henne såsom hus-slöjd eller folk-näring, varit ett af de svåra misstag, hvarigenom Sveriges landt - 44 Särskilda Utskottets Betänkande N:o 8. hushållning kommit att stadna på en vida lägre stånd-punkt, än klimatets och jordens beskaffenhet i allmänhet nödvändigt föranleda.
Jag torde först få äran erinra derom, att jag, likasom alla andra, respecterar grundlagens bud, att inga monopolier må af Konungen tillåtas; men må det tillåtas mig förklara, att jag icke tror det Ständerne på något ställe betagit sig och Konungen gemensamt rättigheten alt fatta beslut ang:de sådana inrättningar, som begge Statsmakterne anse nyttiga för samhället. Skulle detta vara ett fel, så är det felet redan begånget och sanctioneradt genom Ständernes, af Konungen antagna, beslut. Detta galle som svar på den alldeles icke till frågan lämpliga invändningen om monopolier. Må jag nu få yttra mig om sedelstockens förhållande till varumängden, hvilket den siste talaren synes hafva glömt. Den bank, som utgifver sedlar, må äga inteckningar, må äga säkerhet huru mycket som behagas; men kastar han ut sedlar till ett belopp öfverstigande dessas förhållande till varumängden, så faller, i följd af denna disposition, penningen ovillkorligt. Delta kan icke nekas. Varan stiger men penningen faller, det är naturligt; men detta förhållande rubbar också allmänna välståndet. ■—■ Jag skall icke uppehålla R. o. Ad. längre med någon disputationsact i detta ämne, afsäger mig ordet i denna fråga och förnyar för 3:dje gången min anhållan om bifall till denna punkt af betänkandet. Hr Rosenblad: Då en talare nyss anfört deförmen - Den iS Februari e. m. 453 ta olyckor, sora skulle uppkomma genom det af honom s. k. godtycke, i händelse det öfverlemnades åt Konungen att bedomina, huruvida en sökt bankoctroj borde beviljas, hvilket hänför sig till den förmodade möjligheten att orätt bedomina hvad grundlagen kallar Rikets sannskyldiga nytta; så anhåller jag att få anföra den följd, som kan uppstå, i händelse icke någon sorts pröfning vore gifven åt konungamakten. I delta fall skulle då alltid tillstånd lemnäs åt hvart och ett bolag, som på grund af en sådan lag anmälde sig till bankrörelses bedrifvande.
För invexling i landsorten af sedlar från och med 8 sk. till och med 3 R:dr på ofärgadt papper samt förslitna sedlar dels å 32 sk. och 2 R:dr Banko på färgadt papper, och dels å 1 och 5 R:dr Runt, i utbyte mot silfvcrmynt å 10, 25 och 50 öre samt sedlar å 1 och 5 R:dr Runt, godtgör Banken J procent å de summor, hvilka genom Läns-styrelscrna, mot ställd behörig säkerhet, såsom förskott reqvircras och sedermera behörigen redovisas; kommande förskottet, som för hvarje särskildt län, i ett för allt, ej får öfverstiga 5,000 R:dr Runt, att lämpas efter ortens och rörelsens behof, med rättighet för vederbörande att, sedan minst hälften af erhållet förskott blifvit redovisadt, från Banken utbekomma ytterligare förskott inom det medgifna beloppet, äfvensom att, enligt Kongl. Majus, uppå Rikets Ständers anhållan, i nåder meddelade tillåtelse, för vexlingsmedlens framoch återsändande njuta portofrihet, under den kontroll emot missbruk, som Kongl. General-poststyrelsen egor föreskrifva. Yexlingsinedlen skola omedelbart från och till Banken insändas; och ega Fullmägtige att till den person, som af dem utses för att besörja vexlingsmedlens afsändning och öfriga med denna rörelse förenade göromål, anvisa något lämpligt arfvode, hvars belopp Fullmägtige, med 22 Banko-Utskottets Betänkande N:o 45. j fästadt afseende å göromålens mängd, hafva att årligen bestämma. Vid Låne-kontoren i Göteborg, Malmö och Wisby besörjes ofvanberörda invexling och utbyte i enlighet med de föreskrifter, som al Fullmägtige meddelas. Till bibehållande vid oförändrad lydelse, hemställas nedanstående föreskrifter om inoch utvexling af kopparmynt. 32:o. (Jemf. § 126, oförändrad). Fullmägtige böra, i mån af behof och åtgång af kopparskiljemynt, sig hos Kongl.
Förslag till und. Skrifa. N:v 339. troi, emedan den hestår uti zifferbestäinningen af enheternas relation till oföränderliga quantiteter, dels ansett några tillägg höra göras, såsom bland annat, rörande sältet alt afcopiera Rikslikaren, föreslås fördenskull att lyda sålunda : Ett mått af sex fots längd* förfärdigcult af jern, med inläggning af guld för längdeafdelningarnes uppstickande, och en vigt af en marks tyngd, förfärdigad af den minst föränderliga metallen, platina, samt ett mälkäril eif en kannas rymd, af väl förgyldt silfver, skola, såsom Rikslikare, till control nedläggas i Vår Skattkammare, under Färt och Rikets KammarCollegii värd. Sådane Likare, som för längdemåttet och vigten böra vara af jern eller messing, men för rynulemålet af koppar eller term, skola ock förvaras uti Väre och Rikets Bergsoch CommerceCollegier, RiksArchivet, Räntekammaren, ÖfverStåthållareEmbetet och General Land t mät eriContoiret i Stockholm, samt uti hvarje Läns Cancellioch LandtmäteriContoir, och pä Rådstugan uti hvarje Stadför att der vara att tillgå, vid yppande frågor, till jemföring eller rättelse. Rikarne böra vara uppstuckne vid 16 och ^.-dels graders temperatur efter Svenska termometern, och samma gradtal pä dem antecknadt. Hvarken ifrån den uti Vår Skattkammare nedlagda Rikslikare, eller från någon af dem, som förvaras uti RiksArchivet eller LandtmäteriContoir en, böra någonsin längde - Exp. Utsk. Förslag till und. Skri fr. A':o 339. 119 mätt få tagas med uddiga Stångcirklar, utan skola dertill begagnas Microscopiska Stångcirklar. Rikslikare för Medicinal-vigten skola förvaras Uti Färt SundhetsCollegium. %. 5. Då, på grund af de allmänt erkända fördelarne af Decimal-råkningeri, densamma i Stadgan blifvit antagen, synes det, som denna vigtiga förändring
Vid förnyad föredragning af Kongl. Majrts den i5 dennes till Rikets Ständer aflåtne och den 18 derpåföljde e. m. på bordet lagde Nådiga Berättelse om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag, beslöt Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, att samma berättelse skulle läggas till Handlingarne. Föredrogs å nyo och remitterades till StatsUtskottet Kongl. Maj:ts den i3 dennes aflåtne samt den 17 derpåföljde på hordet lagde Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående StatsVerkets tillstånd och behof. Herr von Hartmansdorff, August: Då det synes, som inga andra göromål, än nya Motioners väckande nu vore förhanden, och enär ingen dertill sig anmält, tager / Dea 20 November. 22.') lager jag mig friheten munteligen andraga, hvad jag sedermera skall skriftligen framlägga. Hvarje utväg, som kan begagnas, att förkorta Riksdags-göromålen är utan tvifvel en vinst. Ett af hindren för att utan tidspillan genomläsa och pröfva Utskottens Betänkanden, är, att uti dem bevekelsegrunder och tillstyrkanden ofta finnas sammanblandade, så att Läsaren, för att urskilja de sednare, måste genomgå hela Betänkandet, och styckevis utplocka hvad som bör beslutas öfver, eller icke. Sådant borttager tid ej blott för Ståndens Ledamöter, utan äfven för Talmännen, som skola göra Propositioner på dessa Betänkanden, och för ExpeditionsUtskottet, sora skall expediera dem. Om derföre Utskotten, såsom LagUtskottet brukat, vid slutet af hvarje Betänkande i bestämda redactioner i få ord sammandroge hvad de tillstyrkt, så hade Läsaren tillfälle att med en blick se hvad, som åsyftades, och hastigt bedömma, huruvida han till ledning för sig behöfde genomläsa hela Betänkandet eller ej.
Utsk. ansåg sig derföre böra inskränka sig lill ett stadgande, innefattande att den civila myndigheten ägde, att i Konungens namn uppmana menigheten alt åtskiljas, vid äfventyr, att vapenmakt eljest skulle användas, och fann icke lämpligt att binda vederbftnde precist vid de ordalag som i en författning kunna angifvas. Utsk. fann åtminstone lika med mig försigtigheten bjuda att så gå tillväga. I fråga åter om användandet af vissa tecken eller åtgärder för att förmå massan att skiljas åt utan att våld behöfva användas, så får jag säga att Utsk. icke ett ögonblick belviflade, att ju icke vederbönde i det afseendet skulle använda hvad som kunde stå dem till buds. Det är derföre blott stadgadt, att myndigheten skall tre gånger ljudeligen uppmana folket att åtskiljas. Man har dä icke bestämdt stadgat huru uppmaningen till form eller färg skall vara be - Den 1 Juli f. ni. skaffad. Jag ser således icke något skäl att antaga hvad Gr. Ridderstolpe i detta afseende föreslagit. Jag anser äfven stadgandet i nämnde § vara tydligt derutinnan att, den civila myndigheten, sedan den pä sätt nämndt är, uppmanat folkmassan att åtskiljas utan att varda hörsammad, är derefter fullt berättigad att använda våld. Jag tror således att uti detta afseende någon ändring icke är nödvändig, lika litet som i de öfriga af mig omnämnda punklerne, med undantag af den öde, der den af Frih. Palmstjerna framställde, af mig godkände, förändring, är sä obetydlig, att det endast innefattar en förändring i ordalagen; och får jag derföre tillstyrka R. o. Ad., att med bifall i öfrigt till betänk., godkänna Frih» sistberörde anmärkn. emot redaktionen. Hr von Troil: Gr. Mörner har genom sitt anförande ytterligare stärkt mig i elen åsigt, jag i början af frågans debatterande uttalade, eller att det är klokast och bäst, att antaga lagen sådan den nu är af lltsk. föreslagen. Gr. Mörner har visat olägenheterna deraf, att en debatterande församling uppgör förslag lill lagtext.
9:de punkten, angående mantalspenningarne, har, jemte det deri åberopade särskilda utlåtandet Litt. D., blifvit af samtliga Riks-stånden bifallen, med undantag likväl dels af 3 momentet uti nämnde utlåtande, deruti Utskottet hemställt, att mantalspenningarne hädanefter mätte beräknas från fyllda 18 år och i de fall då, enligt •Slats-Utsko^tcts Utlåtande JY! 58. 7 hittills gäilanrle stadga nilen, befrielse derifrån efter 63 års ålder tillgodonjutes, upphöra ined fyllda 60 år, och dels af sista momentet i samma utlåtande, innefattande beräkning af den minskning i Statens inkomst, som skulle föranledas så väl af Utskottets omförmälda hemställan i 3:dje momentet, som ock af den nya myntberäkningens tillämpning vid denna afgifts utgörande, hvilka båda momenter blifvit af Preste-ståndet återremitterade, äfvensom sistnämnde moment af Ridderskapet och Adeln ansetts icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Då omförmälda 3:dje moment blifvit af tre Riks-stånd bifallet, anser Utskottet, på grund af 75 § Riksdags-Ordningen, någon åtgärd i anledning af den derå erhållna återremissen icke vara att vidtaga. Beträffande ofvanberörda i sista momentet förekommande beräkning, finner Utskottet sig, vid det förhållande att tvänne Riks-stånd densamma bifallit, böra det i sådant hänseende afgifna förslag vidblifva.
Ägendom, äge ej magt om wilkoren för desi Förwaltning sträck» förordnandet längre än förste emottagarens och desi Makas Lifstid, eller om ägande-rätten widare, än til ucnämnande af 1ebtameM8- eller gafwe-tagarens nästa efterträdare, uci hwilken sistnämndes hand fastigheten ikläder sig egenskap af Arfwejord, hwarmed i alt ester allmän Lag färhalles. Ej eller ma r andra Afhandlingar och krotocoller om fast Ägendom fadane wilkor inflyta, hwarigenom Lörwaltnings och ägande rätten för en framtid widare instränkes än nu fagt är, men angående Städja och -Vrrencle, gälle hwad derom särstilt stadgadt är. Riksens Ständer framhärda re Stormägtigste Allernadigste Konung!
Detta är visserligen sannt, men som man har uttalat den åsigt, att skillnaden vore för ringa mellan den af Utsk:t föreslagna tull å fabrikatet och tullen å materialet, ber jag att få lästa uppmärksamheten derå, att det endast är postpapper, sorn drager 18 öres tull, men att det slag af papper, som användes vid fabrikationen af brefkuverter, endast drager en tull af 12 öre. Det är således en skilnad af 8 öre mellan tullsatsen å råämnet och å fabrikatet, hvilket väl bör vara tillräckligt; och anhåller jag således om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Posse, Arvid: En föreg:de talare, Frih. Cederström, har upplyst R. o. Ad. derom, att en fabrikation af brefkuverter uppstått i landet, samt att en dylik fabrik finnes i Norrköping. Jag vill icke inlåta mig på den frågan, huruvida för denna fabriks skull en ny beskattning bör läggas på landet; jag vill endast hålla mig till den bristande delen i Frihms bevisning. Han har nemi. sagt, att denna fabrikation borde skyddas och att en tullsats af 40 öre vore lagom. En dylik tull skulle emellertid, enligt Hr Kraemer» utredning, gifva ett skydd af,25 öre. När man vet huru enkla de machiner äro, som begagnas för tillverkning af brefkuverter, och med huru liten möda en person kan åstadkomma flera tusen sådana om dagen, förefaller det otroligt att en skyddstull af 25 öre skulle vara behöflig. För min del anser jag att ett skydd af 5 till 8 öre, såsom Utsk:t föreslagit, vöre fullt tillräckligt, och denna öfvertygelse har jag Den 28 Maj f. m. 547 kommit till genom den noggranna granskning och uträkning, sorn gjordes i Utsk:t. Jag anhåller om bifall till dén föredragna punkten. Hr Fåh reeus, Johan Fredrik: Brefkuverter hafva först under de sistförflutna åren blifvit föremål för import.