Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får anmärka detta, på grund af min reservation, och anhåller, att då Utlåtandet återkommer, förslaget till BolagsReglor äfven måtte komma under Ständernes pröfning; till följd af alla dessa anmärkningar anhåller jag om återremiss. Friherre af Nordin: Jag får vördsamt anmäla, att det icke är en tillfällig opinion, som föranledt mig, att framställa de anmärkningar jag gjort. Jag har sökt skaffa mig alla tillgängliga upplysningar derom, och jag har genomgått alla handlingar, sorn i ämnet till Kongl. Mäj:t inkommit. Det är i följd af en, på dessa handlingar grundad, öfvertygelse jag trott mig böra tillstyrka bifall till principen, att ett ActieBolag inrättas, och ali det icke beror på godtycket, hvem som skall öfvertaga bergningsanstaltérne. Om man vid contractets afslutande bjuder under hvarandra, och går så långt som möjligt är i nedsättning af Den i4 Augusti e. in. räddningsafgifterne, så, för att kunna gå ut med sitt åtagande, måste man blifva så mycket strängare vid tillämpningen; och jag tror det ej vara rätt alt öfverlemna saken åt den minstbjudande. Att låta Bolaget insätta en summa i Banken, såsom säkerhet, i full Bolaget ej uppfyller sina förbindelser, är betänkligt, ty antingen måste summan vara liten, och då betyder den intet, eller ock, om den är stor, utgör räntan derå betydligt, och Bolaget måste söka ersättning i afgiflerne, äfven för den. Alt, såsom Herr Hjerta föreslagit, inskränka oclroijen till 10 år, tror jag ej vara tjenligt, ty dä Herr Hjerta sjelf medgifvit, alt omkostnaderne äro för Instrumentaliers anskaffande in. m. är det ej att begära, det någon skall ingå i Bolaget, om oclroijen är så kort. Jag tror, att de af Utskotten föreslagne a5 år år äro nödige. Den anmärkning Friherre Cederström gjort emot mig, all jag sagt, alt det borde vara ett eller tvä Bolag, är jag färdig att erkänna, men då Utskotten föreslagit flere, och med den erfarenhet jag haft, att
Den har fallit i de andra Stånden; må desse då med sitt eget samvete uppgöra saken. Då jag icke kan annat än anse den under öfverläggning varande åtgärden strida Den 14 Febrnari e. m. 417 strida emot såväl billighet som rättskänsla, hoppas jag äfven att R. o. Ad. för sin del ville förkasta förslaget. Frih. af Schmidt, Georg: Lika med flera andra ledamöter af Utsk:t har jag reserverat mig mot denna punkt, emedan jag anser ett dylikt stadgande håde onödigt och olämpligt; onödigt, emedan fattigvårds-förordningen redan innehåller tillräckliga föreskrifter i detta afseende, och olämpligt med afseende å den behandling, som soldaten komme att underkastas. Jag yrkar derföre afslag å Utsk:ts framställning. Hr von Koch. Nils Samuel: Jag anhåller att få veta, huruvida från de öfriga Stånden någon underrättelse ingått om deras beslut i förev:de fråga. I ani. häraf tillkännagaf undertecknad, att någon underrättelse om de öfriga Riks-Ståndens beslut i frågan ännu icke ankommit. Hr von Koch: Soldaten vid de värfvade trupperna står i fråga om fattigförsörjning, och orten derför, i ett undantagsförhållande, som icke är rättvist eller af behofvet på kalladt. Det är om dem stadgadt att, om de blifva fattighjon, så få de icke stanna inom den kommun, de egentligen tillhöra och der de vistats, utan skola återföras till den kommun, de förut tillhörde. Jag kan omöjligen inse hvarken nödvändigheten eller rättvisan af detta stadgande, och om det skulle ega sin grund i en eljest lofvärd sparsamhet, ithy att det vore billigare att underhålla soldaten i en landskommun än i stad, så är detta dock en futtig besparing. Jag för min del kan icke godkänna Utsk:ts förslag till beslut, utan skulle önska bifall till Lönnbergs motion, och yrkar i sådan syftning återremiss. Frih. Cederström, Rudolf: Den af Gr.
Då Lotsar och Lotsdräng»)' i allmänhet hafva serdeles obetydliga inkomster i förhållande till deras mödosamma och lilslärliga sysselsättning, har det synts Utskottet billigt, alt sådane personer helt och hållet befrias frän bevillning efter 2:dra Art., hvadan Utskottet, ur så väl 10 som 27 §§ uteslutit derstädes förekommande rubiiken Lotsar och Loisdrängar samt uti nuvarande 142 § infört ett stadgande om deras befrielse från denna bevillning; och får Utskottet hemställa alt Rikets Ständer måtte härtill lemna bifall. Af sådane personer, som äro anställde såsom tillsyningsman vid Bränvinsbrännerier och Tege/slagerier, och hvilka i allmänhet äro serdeles väl aflönade, har Utskottet ansett bevillning böra utgöras i likhet med hvad för Mästare vid Sockerbruk, Manu/ahuriev och Fabriker är stadgadt, äfvensom åf s. k. Husmamseller enahanda afgift som af Hushållerskor utgöras, hvadan Utskottet uti 10 och 27 §§ derom ä behöriga ställen infört tillägg; hemställande Utskottet att Rikets Ständer måtte sådant godkänna. Befrielse från bevillning för Gesäller har inom Välloflig» Borgare-ståndet blifvit af Herr P. fl. Hesselgren uti ingi Iven motion yrkad; men dä denna bevillning, som vid sistlidne Riksdag nedsalles från 2 R:dr lill 1 R:dr, numera och i betraktande af de på sednare åren i allmänhet alltmera stegrade arbetslönerna icke kan anses betungande, finuer Utskottet skäl icke vara för handen alt å delta yrkande tillstyrka bifall.
I öfrigt gälle i afseende å brott af embetsman ej viss tid för åtal, ej heller, der annat straff än böter ådömdt blifvit, viss tid för doms verkställande.» Denna af Lag-utskottet föreslagna lydelse af 5 kap. 18 § Strafflagen antogo Rikets Ständer. Men, enär Rikets Ständer emedlertid, redan vid föredragningen af Lag-utskottets Betänkande N:o 35, godkänt den här förut anförda lydelse af 6 kap. 7 § Strafflagen, sådan densamma blifvit af Kongl. Majit föreslagen och af Lag-utskottet tillstyrkt, så har härigenom uppstått det förhållande ej allenast att embetsmän äro efter fem års förlopp befriade från straff för brott af den beskaffenhet, som i 25 kap. 17 § Strafflagen omförmäles, d. v. s. sådana som härflyta från vårdslöshet, försummelse, oförstånd eller oskicklighet i embetet, utan ock att förbrytelser af detta slag ej äro upptagna bland dem, i fråga om hvilka, enligt 6 kap. 7 § Strafflagen, målsäganden blifvit lemnadt obetaget att det skadestånd söka, hvartill han eljest kunde berättigad vara. Den befrielse från skyldighet att godtgöra orsakad skada, som sålunda genom ordalydelsen i nu anförda lagrum kommit embetsmän framför andra till godo, har jag ansett mig pligtig att påpeka, för den händelse, att härvid ett under anförda omständigheter lätt förklarligt förbiseende ägt rum. Skulle detta vara fället, synes rättelse utan svårighet kunna åstadkommas genom att, i 7 § af 6 kap. Strafflagen, till de der uppräknade 13, 14 och 16 §§ af 5 kap. lägga 18 §. Frågan är icke utan sin stora vigt, och visshet om lagstiftarens mening särskildt nödig för den, som företrädesvis har att åtala embetsoch tjenstemäns fel och förseelser; och jag har derföre trott det vara min pligt att å förhållandet härmed fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. R.
Sedan Riks-Stånden numera till pröfning förehaft Stats-Utskottets Memorial, N:o 245, med förslag til! voterings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande de uti Memorialet N:o 240 framställda förslag i fråga om beredande af tillgångar för det till försvarsverkets fullständigare ordnande af Kongl. Majit äskade särskilda kreditiv, har Förstärkta Stats-Utskottet, jemlikt stadgandet i 69 § Regeringsformen, denna dag sammanträdt och verkställt omröstning enligt följande, af samtliga Riks-Stånden godkända, voterings-proposition: »Den, som gillar Utskottets af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet godkända förslag: l:o) att Fullmägtige i Riksgälds-kontoret må, genom upplåning, under de vilkor, som stadgas uti § 198 af det för nämnda Kontor nu gällande, eller § 178 af det vid innevarande riksdag antagna reglemente, anskaffa de medel, hvilka för det af Kongl. Majit äskade särskilda kreditiv å Tre millioner Riksdaler till försvarsverkets fullständigare ordnande erfordras; 2:o) att, för godtgörande af de medel, som för detta ändamål varda upplånta elier af kontorets tillgångar förskjutna, samt till liqviderande af de i följd af upplåningen erforderliga räntor, Rikets Ständer inä anslå ett årligt belopp af En million R:dr Runt, att utgå för år 1864 och hvartdera af de följande åren, intilldess sam ma medei varda till fullo återbetalda; 3:o) att Fullmägtige må få åt säg öfverlemnadt att, med afseende å de tider, då den till ränta och amortissement för nu ifrågavarande lån anvisade årliga tillgång är att för Riksgälds-kontoret påräkna, fastställa betalningsterminerna för såväl obligationernas kapital, som de upplöpande räntorna; samt lith. till IL Si.
Hr dorchimont, Wilhelm Albrecht. Företogs val af 2:ne Bänkman, nemi. inom 9:de bänknnsafd. efter N:o 06 Hr Pauli, Axel Georg, och inom 20:de hänkm:safd. efter N:o 192!) Hr von Björnmarck, Fullm. Gr. Lewenhaupt, Patrik Adolph, och lilefvo dertill utsedde: inom g:de bankm-.s-afd.: N:o 13. Hr Natt och Dag, Fullm. Hr Durietz, Fredr. Guslaf; genom lottning med N:o 86. Hr Stuart, Fredrik Christoffer, samt inom uu:de bänkm.-s-ufd.: N:o 1947. Hr Odencrantz, Gustaf. 11. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Bänkmän att sammanträda, för att utse en Elector efter N:o 329 Frih. Adlerbeth, Jacob, som nyligen med döden afgält. Föredrogos StatsUtsk:s mern. N:ris 14, 16, 17 och 18, hvaruti anledmr till anmärkn:r blifvit anmälda: l:o emot föredragande Statsrådet och Chefen för Financedepariementet; 2:o emot densamme; 3:o emot f. d. föredraganden för Handelsoch Financeärenden samt föredragande Statsrådet och Chefen för Financedepartementet, och 4:o emot föredragande Statsrådet och Chefen för Sjöförsvarsdepartementet. 11. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att dessa anledmr lill anmärkn., jemlikt 29 § Biksd.Ottin., skulle till Const.Utsk. remitteras. Hr Printzenskjöld, Carl:
Kungörelsen den 1 Mars 1841, pass och nalionalitets-handlingar, att sjömanshus-direktionen skall på rederiets bekostnad förse hvarje man med en motbok, hvari det melian bdfälhafvaren och sjömannen afslutade kontrakt skall finnas inlördt; och då detta stadgande, till följe af sitt förhållande till föreskriften om afoch påmönstring, jemväl måste anses vara af olfenllig rätts natur, tiar jag ansett det icke lämpligen i denna lag hafva sin plats; och anhåller jag derföre att §:n oförändrad måtte antagas. Gr. Sparre: Om Utsk:t varit af den åsigt, att det före slagna stadgandet borde t Ilhöra den ekonomiska lagstiftningen, hade efter mitt förmenande icke bort i förevule lag omtalas något förhyringskontrakt; nu deremot måste det alltid anses såsom en ofullkomlighet, att icke någon föreskrift om formen fiir altalels ingående blifvit lemnad. Jag vill dock icke i detta afseende och icke heller under fortgången af diskussionen längre tvista med Utsk:ts llrr ledamöter, men vill hafva förklarad!, alt Den 17 September f. m. 339 jag måste Ogilla, att de anmärkningar, som mot detta lagförslag framställts, blifvit bemötta på ett sådant sätt som i går var fallet. Jag bade icke heller föreställt mig, att man nu mot slutet af riksdagen skulle söka drifva lagen igenom, ehvad anmärkningar än måtte göras. Jag sade i går att jag fann lagförslaget förtjenst fullt, men att man vid en lags antagande alltid borde gå ytterst varsamt till väga. Förhållandet är nemi. att man i praxis fäster sig vid bristfälligheterna i en lag, och huru god den än i och fiir sig må vara, får den då snart opinionen emot sig. Det är derföre jag ansåg att lagförslaget borde underkastas en noggrannare pröfning. Vid alla de tdifällen, då vigligare lagförslag varit före, har alltid, sä länge jag kan minnas, så tillgått, att ledamöter från alla Stånden sammanträdt och gemensamt afhandlat förslagets beskaffenhet. Då har förslaget något förberedt kommit lill Stånden. Så har icke varit händelsen med förev:de fråga.
I intet fall får upplåning eller obligations-utgifning af hypoteksbanken företagas, såvida icke sådana vilkor dervid kunna erhållas, som äro förenliga med de grunder, som för amorteringslåns utgifvande finnas fastställda. 7:o Hypotheks-förening, som undfått lån, är skyldig att på bestämda tider till hypoteksbanken årligen verkställa liqvid af den ränta och kapitalafbelalning, sorn derför belöper. 8:0 Hypoteksbanken åligger tillse, att för den upplåning, som för föreningarne eger rum, tillräcklig säkerhet i jordegendom ställes och under hela amorteringstiden bibehålles i enlighet med fastställda grunder. Sko För alla af hypoteksbanken utgifna obligationer ansvara de deri deltagande föreningar i mån af delaktighet i banken. 10:o Till säkerhet för de af hypoteksbanken upptagna lån och utgifna obligationer skola vara alt tillgå i första rummet hypotheks-föreningarnes lill banken afgifna förbindelser med tillhörande hypotek för de utgifne atnorteringslånen, dernäst bankens alla öfriga tillgångar, och slutligen grundfonden. liro Sådana till hypoteksbanken 'inflytande medel, som icke genast kunna till arnorteringslån inom de särskilda föreningarne användas, eger hy - polheksbanken alt på kortare tid göra fruktbärande, företrädesvis mot inteckninsssäkerbet i jordegendom eller eljest mot pant af egna, eller de nuvarande hypotheks-föreningnrnes eller statens räntebärande obligationer, eller, om det annorledes ej kan ske, genom medlens insättande i bankinrättning mot ränta. 12:o Af den vinst, soln genom hypotheksbankens rörelse kan uppkomma, skall bildas en reservfond och ingen utdelning deraf ske förrän fonden uppnått 500,000 r:dr. 13:o Hypoteksbanken skall förvaltas af en styrelse med säte i Stockholm, hvilken skall utgöras af fem ledamöter, utsedda: en af Kongl. Maj:t, hvilken tillika är ordförande, en af fullmäktige i riksgälds-kontoret och tre af de i banken deltagande föreningarne.
Jag önskar således att Utsk.ts Betänk, icke måtte blifva återremilteradt, utan antingen antaget eller afslaget. I fall Ridd.-Direktm tror sig kunna åstadkomma alla de goda saker, som här påpekats, har jag för min del ingenting emot, att det gjorda erbjudandet antages; men jag tror, på sätt Utsk:t yttrat, att de fördelar, som å ena sidan skulle upstå, blefve fullt motvägda af de olägenheter, som utan tvifvel på andra sidan komme att visa sig. Jag yrkar bifall till Utsk:ts Betänk. Gr. Mörner: I ani. af den farhåga, som Hr Cederschiöld yttrat derför, att Hr Roos betingat sig 5 proc. ränta å kapitalet under sin lifstid, vill jag blott erinra derom, att R. o. Ad. för en eller två riksdagar sedan antagit en donation af Majoren Munck, deruti han betingat sig icke 5 utan 6 proc. ränta på sitt skänkta kapital. Alt under närvide förhållanden förbinda sig att erlägga 5 proc. på kapitalet, torde icke vara särdeles äfventyrligt, synnerligen då man vet att gifvaren är några och 60 år gammal. 20 Den .1 September. Man kan t. ex. förskaffa sig ouppsägbara obligationer, sorn löpa med 5 proc., och då torde äfventyret vara häfdt. Gr. Wrangel bar gifvit tillkänna, att Hr Roos icke skulle vara hågad att göra några ytterligare koncessioner. J detta hänseende är jag icke i tillfälle att afgifva någon försäkran hvarken af ett eller annat slag, men jag saknar vid delta tillfälle en person här närv:de, hvilken för mig upgifvit, att han af Hr Roos fått i updrag att afgifva ett alldeles motsatt förklarande, och har han i sådant afs:de förevisat mig en skrift, deruti Hr Roos, i fråga om hvad, som skulle lemnäs till förvaltningskostnadernas bestridande, förklarat att han vore villig, att sedan kapitalet stigit till ett visst belopp, öfverlåta åt R. o. Ad. att sjelf bestämma, hvad som borde till dessa kostnader utgå.
— Däraf torde åtminstone vara klart, alt Utskottets förslag icke är byggdt på alldeles samma principer, rörande oäkta barns arfsrätt, som de, hvilka återfinnas i den Romerska Rätten, och att Utskottet synes hafva misstagit sig, då det velat åt ett hedniskt folks lagar gifva äran af principer, som skulle vara äldre än kristendomen. Då Utskottets majoritet likaledes yttrar såsom ett slugs klander alt under medeltiden »man lyckades utbreda den åsigt att rättigheten för oäkta födde att taga »arf vore ett erkännande af en osedlig princip», och att detta allena vöre en frukt af katolicismen, »hvilken satte ktjrkan i stället för kristendomen», så vittnar detta äfvenledes om en ofullständig kännedom om rättsinstitutionernas historiska utveckling. iiih. till Ii. St. Man bör nemligen bedöma förhållandena efter den tids period, hvarunder de förekommit, och följaktligen icke förbise, att på den lid, da kristendomen först uppträdde, herrskade inom det Romerska verldsvälde en ytterlig sedeslöshet, hvilken var en följd af det vid sidan af äktenskapet allmänna konkubinatet; att hos de germaniska folken konkubinatet likaledes af sederna tolererades; och att, med kristendomens upphöjda uppfattning af äktenskapet såsom ren monogami, det blef för kyrkan en nödvändighet att med alla medel, som stodo till hennes förfogande, söka bekämpa konkubinatet såsom den svåraste fienden till en större renhet i familjeförhållandena. Först efter många århundradens förlopp lyckades verkligen kyrkan i sina bemödanden, och den allmänna sedlighetskänslan började ogilla konkubinatet. Med denna förändring i föreställningssättet löljde ock alt barn, födde af könsförbindelser utom äktenskapet, ej längre kunde räknas till familjen, för hvilken äktenskap, enligt kristendomens lära, var grundvalen. Och långt ifrån att man sålunda bör klandra kyrkan för dess åtgöranden under medeltiden, torde det just böra räknas henne til! förtjenst att hon kraftigt medverkat till en sedlig ordning och en renhet i familjeiifvet, som var för fornåldern okänd. Utskottet anmärker vidare, att, beträffande utvidgad arfsrätt för oäkta barn, alla derom vid föregående riksdagar väckte förslag »bjudit allt för obetydligt».
Alla de förgångna åren voro glömda, allt detta som skilt dem åt, allt det obetydliga, intetsägande, som hon nu icke mer tänkte på och som hon snart icke skulle minnas. Han såg hur lycklig hon såg ut, och också han log. »Min älskade!» sade han och bredde ut armarna på kudden. Hon kastade sig ned öfver honom. Det ljöd som ett jubelskri. »Henrik!» »Over de höie Fjelde.» Ändtligen hade det kommit ett barn i prestgården. Det hade varit önskadt så länge, — så länge, att man börjat uppgifva hoppet, att det någonsin skulle komma, men nu var det en verklighet: det låg en liten flicka i vaggan. Presten, Anders Gren, och hans hustru, Mina Gren, voro icke unga längre, då de gifte sig. De hade begge två fylt fyrtio år, och först nu, det tredje året efter deras bröllop, kom deras barn till verlden. De voro kusiner i andra ledet eller sysslingar, som det kallas, och hade känt hvarandra sedan de voro små. I den gamla prestgården, den samma som nu var deras egen, hade Minas far varit prest, och ditut kom alltid Anders en månad om sommaren. Anders’ far hade också varit prest, en bondson, som till familjens stolthet hade läst sig upp till den svarta prestrocken, men Anders hade förlorat både far och mor, och hans andra hem var hos Minas föräldrar, der han för det mesta fick tillbringa ferierna, när skolan slutat. Det var samma sommar han blef student, då han och Mina båda voro aderton år, som de hade förlofvat sig. Han kom så ung och glad med sin hvita studentmössa, som klädde hans mörkbruna hår så bra. Det var en munter sommar, då mycken ungdom var samlad i prestgården, och då man lekte och log från morgon till qväll. Då det så led mot slutet af sommaren, och Anders snart skulle tillbaka till Upsala, hände det en afton, att man lekte »sista paret ut» nere vid en stor gran, som stod i hagen. Det var sent på qvällen, och det började mörkna, men ännu var luften varm och ljum som om sommaren. Bakom granen fångade Anders Mina. Hon kom springande rakt i armarna på honom för att undgå »enklingen», som stod der för att fånga henne.
John Fröberg, Utmärkta och [2192] Finspong. A l l m. Stort urval specerier 2 ^ 7 C. W. Adolf Bonniers Rådgifvare för konserver, * &gt; * 7 ' [2238] förlag: V husmödrar. H. M e d 168 upplysande träsnitt. P r i s 3: 5 0, inb. [1434] V Osy. i allmänhetens benägna hågkomst. A. Williamson, Vesterlångg. 57, I tr. [1936] Stockholm. Goss-Trikåkostymer. [1573] 27 december är 3:dje dragningen i Kulturhistoriska Föreningens lotteri p å konst-, industrio c h slöjdföremål. värde. a l l a. För i,ooo 2,000 1,700 en ny konkursmassas räkning realiseras: st. Celuloidkragar som kostat o,6onuo,25 par Damstrumpor » » &gt; o 30 st. Barnkoftor hemstickade » » 4,50 » 2,30 1,450 » helylle-Tricot kläder 3 — går » &gt; 7, — » 3,75 Zjooo » ext. i:a Damkoftor, liemst. &gt; » 9,50 » 5, — i,6oo » ext. i:a Mansrockar hemstickade &gt; &gt; ib, — » 5,50 600 » Germania d; o hemstickade » » 6, — * 3.75 1,200 » Extra i:a damvästar, hemst. » » 4,50 » 2,50 600 par halfylle Diagonalbyxor » 2,75 400 » helylle-Chewiotbyxor, Norrk. » 4,50 I3O00 m. korderoj dubb. br. helylle » D J — » 4,20 8,000 » ftn-fint klädningst.
Sedermera uppslås en Bänklista vid hvarje Bänk, hvarå äfven de Riksdagsmän böra uppföras, som sedermera uti RiddarhusUtskottet antecknas, och InträdesPollett erhålla &c. 4i §: Ingen äge att rösta, som ej behörigen antecknad blifvit, och Inträdes-Polletten medhafver. 47 §: Inför detta Utskott skola Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, hvilka efter de tvenne första anteckningarne vid Riksdagen sig infinna, styrka deras behörighet till säte och stämma och utbekomma Polletter. På alla dessa ställen, der ordet Pollet förekommer, antages innehafvare af Pollet vara delsam - 38 Den 3 Februarii f. m. ma, sorn innehafvare af säte och stämma, I 13 §. står: Ej må någon af RiddarhusBetjeningen, vid ansvar , enskilt och utan RiddarhusUtskottets samtycke, till någon, eho det vara må, Pollet utgifva, hörande i öfrigt noga tillses, att den, som Pollet ordentligen erhåller, äfven genast och ofelbart varder i uppropslistan antecknad. Dessa sista ord förklara bestämdt, att innehafvande af Pollet och af säte och stämma äro fullkomligt identiska begrepp; och då det lili 18 §. heter: Ingen må pä Riddarhuset inträda, förr än han för vakthafvande UnderOfficeraren uppvisat den honom lemnade inträdes-Pollet; sjmes åtminstone för mig klart, att RiddarhusOrdningen bestämdt och tydligt förbjuder främmande åhörares inlåtande i Ridderskapets och Adelns Plena; äfvensom att detta förbud varit af Lagstiftarne vid Riddarhusordningens författande verkligen afsedt. Man bär sökt visa, att icke så är, derigenom, att Ståndet admilterar sin Betjening och sine vaktmästare. Detta försök att illudera lagen, behöfver ej vederläggas.
D. Yid föredragning af Konstitutions-utskottets den 1 dennes på bordet lagda memorial N:o 32, med förslag till voterings-propositioner, i anledning af Riks-ståndens olika beslut i afseende å Konstitutions-utskottets i memorialet N:o 29 framlagda sammanjemkniiigs-förslag till ändringar och tillägg uti 56 och 81 §§. Regerings-formen m. m., rörande grundlagsfrågors behandling, blefvo de föreslagna voterings-propositionerna af Ridderskapet och Adeln godkände. S. D. Föredrogos och lades till handlingar ne Konstitutions-utskottets den 29 sistlidne Juli f. m. på bordet lagda memorial N:o 31, med utlåtande, i anledning af talmannens i Ror gare-ståndet vägran att meddela proposition uti en om införsel-förbud uppkommen fråga. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Stats-utskottets den 29 sistlidne Juli f. m. på bordet lagda utlåtande N:o 266, i anledning af återremiss å memorialet N:o 215, angående de i Regerings-formens 63 §. föreskrifne kreditiv-summor. S. D. Föredrogos och bifollos Stats-utskottets nedannämnde den 29 sistlidne Juli f. m. på bordet lagda memorial och utlåtanden: N:o 267, angående arfvode för vården, utdelningen och redovisandet af de för innevarande riksdag uppköpte skrifmaterialier m. fl. effekter; N:o 276, med förslag till 2:dra afdelningen af det nya reglementet för riksgälds-kontoret; N:o 277, i anledning af väckt motion, angående försäljning eller utarrendering af kronohemman; N:o 283, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga remiss å Kammar-kollegii berättelse, angående Sala silfververks ränte-ersättningsfond för redogörelsetiden från och med den 1 November 1842 till samma dag år 1846; samt N:o 287, angående ifrågaställde anslag för aflöning af landt-statstjenstemän och betjente.