Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag bestrider icke den nytta Friherre Cederström velat draga af ifrågavarande anstalt; men jag bestrider blott hvad som rör det personliga, såsom icke förenligt med rätta lagstiflningsgrunder. Jag tycker mig finna, att ett afsiag å Utskottets Utlåtande derföre skulle närmast åstadkomma det ändamål jag åsyftar, nemligen att lagstiftningen må slippa taga del i en anstalt, som icke är af behofvet Den 8 October e. 111. 349 påkallad. Om Utlåtandet afslås, matte det icke vara något större hinder hädanefter, än hittills, för Biskopen att uppbära sina räntor genom ränteriet; men genom bifall till Utlåtandet komme alltid att uppslå en oreda, enär deraf naturligtvis skulle alstras önskningar från flere håll, innan en generel reglering kan företagas. Friherre Cederström: Jag instämmer • t med Friherre Anckarswärd i så måtto, att Utskottets Utlåtande kan afslås; dock med särskildt tillägg i afseende på beslutet om räntornas uppbärande; ty då Konungen framställt proposition härom, fordras ett svar; oell om Ridderskapet peli Adeln icke instämmer i de i5oo R:drnes uppförande på Stat, följer deraf, att den summa af räntor, som är Biskop Eberstein anslagen, måste åfdragas den bland Statens inkomster uppförde ränta. Då Biskop Eberstein fått rätt att uppbära sina räntor i två terminer, den första i Maji, och den andra efter Markegångssättningen, så, emedan icke någon rubbning i Statsregleringen derigenom kan uppkomma, utan allenast behofvet alt i StatsYerkets Räkenskaper uppoch afföra denna ränta, synes mig frågan böra bifallas. Friherre Palmstjerna: För StatsVerket lärer det vara likgiltigt, huruvida lönen för Biskopen på Gottland uppföres i anledning af Kongl. Maj:ts proposition, eiler icke. Den 35o Den 8 October e. m. utgår, sorn bekant är, i hemmansräntor. Dessa äro redan upptagne i InkomstBetänkandet vid Ordinarie-räntan.
Nu deremot äro ompäirdigheterna heil annorlunda; »var handel är oroad och osäker; tvär Sillfangst har mifilyckatS; flera misswäplär hafwa inträffat,' ochKriget i Europa har haft en wer. kan afwen pä ost, den wi swärligen torde kunna beräkna. Likwal är det wisst, at den förmögne ännu wal kan berga sig; men wi mäste äswen tänka pä den fattiga delen af Nationen. Mycket har bljfwit sagdt, mänga conlläeraiionsr hafwa blifwit anförda och flera projeÄer til pröfning framställda. Jag är långt ifrän at tre, ak Hemliga UtstottetS dugeliga, Men mine Herrar! Hwad hasme wi at göra? Wi mäste antingen bifalla ekler afstä. En förnuftig Man ef, rcrsinnar i delta ögonblick, mindre hwad han önskar, än hwad han kan. Tiden för RiksdagSgöromälxn är snart förliden. Intet nytt projsQ hinner nu at utarbetas och afgöras; och de öfriga irenne Ständen hufwa redan hastigt ingått i Hemliga Utskottets Plan. Hwilka skulle föliderna bliftva, om Högloft. Ridderffapct och Adeln den samma asfloge. Det skulle es wara behagligt at beskrifwa följderna deraf. Jag finner för min de! i närwarande ögnablick ijenligast ar bifalla Hemliga Utskottets LxkrsKum prorocolli, men med der uttryckeliga förbehåll, at vet skee, oaktadt jag wisserligen icke anfer det för det bästa och antager det, efter ej annat fäs i anseende til tid och omständigheter. Jag har derigenom fredat mit samwete och ingär ej uti answar för werkan af en Plan, den jag antager derföre,. at jag ej annat kunnat göra, önstandeö lil flut, at det mä wara Riket »il nytta. Herr käunck ak Ivo ten firl o lä, Lberbarö Npläste följande:
Jag inser ganska väl, att så vä! denna, som många andra frågor, komma till förstärkt StatsUtsk., och jag hade då velat med min röst bidraga dertill, att detta understöd måtte komma att utgå såsom lån och ej såsom anslag; men jng befarar, alt delta ej blir för mig möjligt, om ifrågavar. villkor blefve dervid fästadt; tv jag bekänner öppet, att jag i förstärkt StatsUtsk. i sådan händelse mäste rösta emot detta anslag. Hr von Hartmansdorff: 1 händelse R. o. Ad. skulle fatta det beslut, som Hr Westfelt yrkat, så borde man äfven uttala att det skedde för den orsaks skull, hvilken Hr Westfelt uppgifvit. I annat fall skulle beslutet förmodligen anses vara nog mycket afvikande ifrån dem R. o. Ad. förandra orter, men under lika förhållanden, fattat. R. o. Ad. har nyss medgifvit Halland samma villkor, som nu begäras för Gottland. Begge landskapen äro eröfrade. Vanligen är det förhållandet, att de eröfrade landskapens innevånare anse sig ej vara tillräckligt satta i jemlikhet roed de öfriga. Till en sådan tanke böra väl icke R. St. sjelfve gifva anledn. genom mindre förmånliga villkor för det ena landskapet, än för det andra. Gottland är, genom sitt ifrån fasta landet afskiljda läge, nog rnycket vanlottadt i öfrigt, på sätt Hr von Hohenhausen redan uppgifvit. Det synes då ej vara skäl, att R. St. skulle genom ofördelaktigare villkor emot detta landskap, än emot de öfriga, öka dess ölägen - 503 Den ag Mars f. tn. heter. Man liar jemväl ett annat skäl för delta understöds beviljande. De jordägare på Gottland, sorn skulle få gagn deraf, äro för det mesta, om icke samt och synnerligen, bönder. Hvad skulle man väl länka, om R. o. Ad., i händelse detta Stånd, som beviljat lindrigare villkor för de valtenaftappningar, af hvilka både herremän och bönder hafva gagn, skulle göra villkoren hårdare, då allmogen ensam hade nytta af förelaget.
Cl. ro ro cn q ro ■ 03 td ro CO 5" Ridd. 0. PresteBorgareståndet. BondeJustitice-Ombudsmannen, om stadN:o N:o Sill. Adeln. Ståndet. Ståndet. N:0 § ganden i Riksgälds-kontorets reglemente angående aflöning för, se Riksgälds-kontoret. » angående förrättadt val af, samt suppleant för . 26 85 Justitice-Om budsmannens Em betsberättelse, se Rerättelse. Just il ion-Statsexpeditionens Statistiska Tabeller, se Tabeller. Jadrén, om pension åt Notarien J.A. 1 4 1 152 47 Se Nionde HufvudTiteln. Jönköping, om låroverksbyggnad i, se Läroverksbyggnader. Jönköpings Län, om markegangspriset å råntebräder i, se Räntebräder. K. Kalkugns-afgijten på Gottland, om upphörande af den så kallade 25 4 1 25 — b. 7 Jan. b. H Jan. b. 4 Jan. b. 4 Jan. 17 15 Kallegrundet, om utläggande af ett fvrfartyg vid 4 <> 3 - å. 18 Febr. a. a. 4 Juli b 11 Febr. a. a. 30 Juni b. 18 Febr. b. 15 Febr. ‘J 1 o * * L anledning af återremiss . 2 17 a. a. 4 Juli a. a. 30 Juni Kammar-kollegium, se Sjunde Hufvud-Titeln. Kammar-rätten, se Sjunde HufvudTitcln. Kanal-byggnader, om statsbidrag till, m. m., se Statsbidrag. Kanslibetjeningen: i Stats-Utskottet, om särskilde gratifikationer till åtskillige tjenstemän . » i Statsoch Ekonomi-Utskottet, om arfvode för Sekreteraren » i dito dito om särskildt arfvode för Sekreteraren b i Bevillningsoch Ekonomi-Utskottet.
Maj:t hade för afsigt att iakttaga den strängaste neutralitet, dels genom skrifvelse, daterad den 28 i samma månad och likaledes undertecknad af Hans Excellens Herr Grefve Sparre, Kongl. Maj:ts Minister i Köpenhamn anbefalldes, att oflicielt tillställa Danska Ministären ett förslag till neulralitets-förklaring med förfrågan huruvida Danska Regeringen vore benägen alt genom sina Beskickningar aflåta en dylik ; — samt att, sedan Danska Regeringen tillkännagifva sin åsigt, ärendet den 14 December 1853 inför Konungen föredrogs af Hans Excellens Herr Friherre Stierneld, i närvaro af Hans Excellens Herr Grefve Sparre och Norska Siats-Ministern Kans Excellens Herr Due. Vid betraktande af denna behandling af ärendet äfvensom deraf alt Utskottets anmärkning blifvit riktad endast mot förre Stats-Minislern för Utrikes Ärenden, Hans Excellens Herr Friherre Stierneld, torde, med ledning jemväl af förhandlingarne inom Constilutions-Utskottet, få antagas att anmärkningen grundar sig derpå, alt frågan om ett offentligt angifvande af de Förenade Rikenas politiska ställning icke blifvit inför Konungen, jemlikt 11 § Regerings-Formen, af Utrikes Stats-Minislern i närvaro af annan tillkallad Stats-Råds-ledainot föredragen innan underhandlingarne med Danmark i Juli månad 1853 inleddes, vid hvilken lid Utskottet tyckes antaga ali Kongl. Maj:ls Beslut rörande denna fråga redan blifvit faltadt. Della Beslut var likväl, intilldess detsamma framträdde i en regerings-åtgärd, blott och bart Konungens personliga åsigt, som naturligtvis icke utan Konungens egen vilja kunde föranleda något tillgörande al hvilken beskaffenhet, som helst, och så vida de på Konungens befallning inledda underhand - Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 11.
I samma mån som Konung Gustaf lil sjelf lade hand vid de utrikes ärendena, drogos de äfven under President-kontoret och ifrån Kansli-kollegium samt utrikes Stats-expeditionen; och under denne Konungs sista regeringsår, då hvarken något Råd eller någon Utrikes-minister fanns, besörjdes af President-kontoret oell under Konungens omedelbara tillsyn, alla yttre politiska angelägenheter, så alt detta kontor då i sjelfva verket öfvergick till hvad i andra Utrikes-ministerier vanligen benämnes Politiska Afdelningen (direction politique).— Det fick nu, den 26 April 1791, benämningen Konungens Kabinett för utrikes brefvexlingen; Chefen blef kallad Kabinetts-sekreterare och de 2 förste Sekreterarne ”Chefs de Bureau.” Handelsoch enskilda personers angelägenheter behandlades ännu i Kollegiet och Stats-expeditionen, ehuru man äfven finner, att sådana började handläggas af President-kontoret. Finanserne sköttes af Stats-kontoret samt af Kansli-bokhållaren. Ehuru Riks-kanslers-embetct under Konung Gustaf IV Adolphs minderårighet återupplifvades, fortforo de utrikes ärendena att behandlas ungefärligen på samma sätt, och då embetet efter Riks-kansleren Grefve F. Sparres död icke återbesattes, utan en Kansli-president i stället lörordnades, blef han Utrikes-minister, ehuru Konungen i sjelfva verket var den, soni, i likhet med hans fader, lade omedelbar hand vid de vigtigaste af de utrikes ärendena. Genom Kansli-ordningen den 17 Februari 1801 förordnades i afsende å behandlingen af desse ärenden, att Kansli-presidenten åligger vården af alla utrikes angelägenheter, till hvilken ända han genom Kabinettet besörjer brefvexlingen med Kongl. Majits Sändebud på utrikes orter, före - 64 Bil. N:o 2 lill Kongl. Maj.-ts Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket 1856. drager alla ifrån dera ankommande depescher och bref, och, i likhet med Kongl. Maj:ts befallningar, dera svar och föreskrifter meddelar, enligt den ordning sora Kongl.
Då känner du ej kvinnfolket rätt, hör jag. Inbilla dig ej, att alla äro lika Kirsti. Karin har gått i hennes skola. Hon har aldrig tagit några exempel af henne. Men hon har i alla fall fått lof att göra henne till viljes, och med tiden kan sådant blifva en inrotad vana, förstår du? Säg hvad du vill. Du tager i alla fall ej från mig den åsikten, att Karin kan blifva en god hustru åt mig. Men hvarför skall du då egentligen åstad och gifta dig. Med det fria lif vi nu föra kan du väl aldrig blifva en stadgad husfar. Jag ämnar ej hela mitt lif dras med detta här häller och på Laukko trifs jag ej rätt. Det vare sagdt oss emellan. Och hvem hin i våld annan tror du då gör det under det regemente här nu föres. Den fördömda slinkan tar sig ju den ena friheten värre än den andra. Det må du säga. Jag har också fått ett och annat ur Karin, som Kirsti förstås anförtrott henne. Där ser du t.ex. redan huru pass ordhålligt kvinnfolket är. Hon har naturligtvis omtalat det endast för mig. Eller med andra ord sagt, att du var den förste och siste, som fått del af hemligheterna. Rätt gissadt. Kan du våga ditt lif på, att ej möjligen någon annan också fått del af dem? Ja, det kan jag. Lofva ej för mycket. Den här gången kan du slippa helskinnad; men du bör härnäst väga dina ord och försäkringar bättre. Skulle Karin då berättat dig därom också? På sätt och vis. Dock ej medelbart hon. Men hon har omtalat Kirstis förtroenden för andra, som sedan låtit mig få del af dem: Att Kirsti fullt och fast föresatt sig att vinna herr Klas Kurcks hand och att hon ej ämnar sky några medel för att hämnas på den, som möjligen komme att vinna försteget framför henne inför hans nåd. Och att hon ärnar sätta Olof i sticket om det så behöfves, ty hon har aldrig rätt kunnat fördraga honom, för det han mer än mången annan genomskådat hennes onda spel. Och att hon på eget bevåg beslutit draga in på alt möjligt för att göra lifvet för sig desto gladare och bekymmerfriare i synnerhet nu, då ingen öfvervakar hennes förehafvanden.
Sedan efter de i 3 och 4 §§ af Bevillnings-stadgan samt 4—7 §§ uti Instruktionen för taxerings-förrättningarna angifna grunder för uppskattningen, verkliga värdet af hvarje egendom blifvit utrönt, hafva Rikets Ständer ansett detsamma, såvida särskilda omständigheter icke förekomma, böra, enligt 7 §:n lili Instruktionen för taxeringsförrältningarne, bibehållas oförändradt under tre år samt beräknas afkasta en viss procent i årlig inkomst, hvarpå bevillningen, efter den gemensamma procenten, skulle utgå. Hil tills hafva jordbruksfastigheter ansetts i allmänhet afkasta fyra procent, och med nuvarande låga taxeringsvärden har en sådan beräkning visserligen icke varit för hög. Men då det måste antagas att taxeringsvärdena hädanefter skola komma alt betydligt stiga, hafva Rikets Ständer funnit en jemkning i inkomstberäkningen påkallad, för att vid bevillningens utgörande bereda något afdrag för de kostnader, som med jordbruksnäringens bedrifvande äro förenade, eller för det deri nedlagda förlagskapital. Ett annat skäl, som talat derför att alkaslningen af jordegendom icke må beräknas alltför högt, hafva Rikets Ständer hemtat från den omständighet, att dylik egen - 36 Expeditions-Utskottets Forsing till underd. Skrifvelse N:o 487. dom i allmänhet förvärfvas mindre i beräkning att å köpeskillingen erhålla en hög ränta, än för att af en redan förvärfvad förmögenhet med trygghet kunna påräkna en stadigvarande, orri än måttligare inkomst. Med en tilltagande folkmängd blifva ock de mindre jordpossessionerna, hvilka sammanräknade utgöra största jordrymden, mer och mer eftersökta och vid deras inköp fästes ofta ännu mindre afseende vid den afkastning de lemna, då köparens behof och önskan att förvärfva egen bostad härvid hufvudsakligen bestämma försäljningspriset. För städernas innevånare är deremot behofvet af egen gård icke på långt när så allmänt, som för landels. Tillfällen alt mot hyra få bebo annans egendom i stad saknas i allmänhet icke. 1 följd häraf rättar sig ock köpeskillingen för stadsfastighet i allmänhet mera efter den afkastning, sådan egendom lemnar.
Utskotten, sorn öfvervägt hvad sålunda blifvit anfördt, tillstyrka, att, med uteslutande af det föreslagna nya momentet samt med §:ns bibehållande i allo, sådan den förefinnes uti nu gällande förordning, densamma må lyda sålunda: Försäljning af bränvin under en kanna vare, så i stad som på landet, icke lofgifvenpå andra ställen, än sådana gästgifvaregården, samt värdshus, källare och andra tillåtna näringsställen, hvarest mat alltid och ovilkorligen derjemte muste vara att tillgå. Ar gästgi/varehållningen fördelad emellan flera åboer, tillkommer nämnde rättighet endast den åbo, som efter tur gästgifveriet besörjer. Jordbrukare må dock obehindradt kunna till underhafvande och sådana personer, som hos dem förrätta arbete, försälja ett ringare qvantum, men icke under en fjerdedels kanna åt en hvar. Konungens Befallningshafvande ega att, efter Magistratens och Stadens Äldstes hörande, årligen bestämma det för hvarje stad erforderliga antal af värdshus, källare, spisqvarter eller andra näringsställen, der, på sätt här ofvan stadgadt är, bränvin må utminuteras, och hvilkas antal bör vara så inskränkt, som möjligt är; skolande Magistraten noga tillse att till dylik näringsrätt antagas och bibehållas endast tjenlige, ordentlige och välfrejdade personer, hvilka antingen ställa borgen för skattens utgörande, eller densamma i förskott erlägga.
(Se Bilagan N:o i.) 68a Deri 27 Maji e, m. Herr Grejven och LandtMar skalken hemställde, om icke, sedan Herr Lefrén nu mera afstått från vidare fullföljd af ifrågavarande motion, densamma således kunde få förfalla. Bifölls. Friherre Anckarfoård, Carl Henric : Jag kan alldeles icke instämma i den tanka Herr Lefrén yttrat, att nemligen det i förmiddags Pleno justerade ProtocollsUtdraget, angående remissen af Kongl. Maj;ts skrifvelse, i afseende på offent» lighet vid RiksStåndens öfverläggningar, skulle kunna innebära frågan om sjelfva publiciteten. Jag tror, att densamma under discussionen ganska bestämdt afskilldes från de förberedande åtgärder, hvarom skrifvelsen handlar, och att ProtocollsUtdraget blott innefattade remiss till Lagutskottet, för att uppgöra förslag till den Lag, och till Oeconomie-Utskottet, för att utarbeta de reglementariska stadgandén , som kunde erfordras, i händelse publiciteten blefve af Riksens Ständer antagen. Sjelfva hufvudfrågan har således ännu icke vunnit någon remiss, åtminstone har jag icke hört en sådan beviljas. Jag vågar på det högsta bestrida ett slikt förhållande, och förklarar att det skulle för mig vara en ganska stor surprise, om ProtocollsUtdraget verkeligen uppdragit åt Utskotten att vidröra sjelfva hufvudfrågan om publiciteten, eller om den bör önskas, eller om någon propotition dertill kan anses vara i remissen inbegripen. Jag tror som jag förut yttrat, att Kongl. Majlts skrifvelse Den 27 Maji e. rn. 685 icke någonsin hår antagits att hafva egenskapen af en Proposition. Jag har tvärtom tyckt mig finna den öfvertygelsen vara den allmänna, att nämnde skrifvelse endast innehöll ett tillkånnagifvande af Kongl. Maj:ts tankar i saken, och huru Kongl. Majit ämnade förhålla sig i händelse Riksens Ständer skulle önska publicitetens införande.
Gaude; hänföres till Färger, ej specificerade. Gelatine; se Lim. Gelé; hänföres till Konfityrer. Genever; hänföres till Bränvin. Gentianarot; hänföres under Apoteksvaror. Gjutstenar; se Sten. *Glas: Apotekare-ståndkärl, med inbränd signatur; hänföras under bunkar, burkar etc. Glasögon, Lorgnetter och andra monterade optiska glas; se Instrumenter, matematiska, optiska etc. Förslag till Tulltaxa. 9 Glas: bunkar, burkar, buteljer och flaskor, på hvilka varor inkomma, och som icke, enligt särskildt stadgande i taxan, inbegripas uti vigten för tullberäk ningcn fönster-, alla slag kemiska ljusk ronoptiska, lösa och oinfattade patentoch glastakpannor spegel-: rå och oslipade eller s. k. glasämnen slipade, ofolierade folierade ur - andra slag, karafiner och pressade eller slipade flaskor derunder inbegripna, Glasflusser: oslipade samt slipade, men oinfattade infattade med Guld eller Silfver, vägas med infattningen och förtullas såsom den. infattade med andra ämnen, tullbehandlas såsom Bijouteri varor. Glasvaror, försedda med flätning, som icke utgör varu emballage Glasgalla Glasskärf eller Krasglas Glete eller Glitt, alla slag Glober Granatäppleskal Grifjlar af sten Gryn, utom af spanmål: ris-, äfvensom rismjöl andra slag *Gräs, ej specificeradt, oarbetadt färgadt, trensadt eller uppristadt Gräsmattor och Gräsrep Grönsaker, friska inlagda i bränvin eller ättika torkade Guano Qvantitet för Tullberäkningen. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. Införsels Tull. Riksmynt. R:dr. Fria. Fritt. i ■ Fria. Fria. Glaubersalt; se Salt. Glycyrrhiza; se Lakritsrot.
Inom Ridderskapet och Adeln är nemligen anfördt: att Utskotlels hemställan, ”alt a hvarje debetsedel för innevarande år må under rubrik, till gäldande af 1848 års krigsrustningskostnader, utföras en sjettedel eller 16 | procent af summan'utaf all den bevillning, som förut i debetsedeln blifvit den skallskyldige påförd,” icke syntes fullt antaglig, enär på debetsedlarne äfven upptoges allt hvad den skattskyldige under namn af bevillning utgör t. ex. bränvinsbränningsafgift, ruslt jensl-bevillning m. fl. och således tvert emot hvad Utskottet tycktes hafva åsyftat, de 16 | procenten kunde komma att beräknas äfven å dessa skatletitlar; att det 1 öfrigt vore orättvist och obilligt, att förhöjningen egde rum äfven å den bevillning, som utgöres efter 3:dje artikeln eller för så kallade karaktersfu!Imakter, samt att, på grund häraf, lydelsen af det ifrågavarande förslaget till beslut borde blifva följande: ”att å hvarje debetsedel för innevarande år må under rubrik, till gäldande af 1848 års krigsrustningskostnader, utföras en sjettedel eller 16 \ procent af summan utaf all den bevillning, som, enligt nu gällande bevillningsförordnings Irenne artiklar, blifvit den skattskyldige påförd” o. s. v. eller också: ”enligt l:a och 2:a artikeln af den allmänna bevillningen;’’ — vidare, att den ifrågavarande bevillningen icke borde utgå på ett så obilligt sätt, att den fattigaste klassen lomme proportionsvis att betala allramest i form af bevillning efter l:a artikeln, som utgår lika, utan afseende på någon förmögenhet, och att derföre någon förhöjning af denna bevillning icke borde ega rum, i följd hvaraf och då äfven all fråga om förhöjning i bevillningen efter 3:dje artikeln, på sätt förut blifvit yrkadt, borde förfalla, samt hela det erforderliga beloppet alltBih. till R. St.
Jemte de ofvannämda får valet af smedsmästaren J. Nyqvist för * de bottniska städerna betraktas som en seger åt vare sig nykterhetssträfvandet eller de demokratiska rörelema på det religiösa området. Då dessutom erinras, att ett par val på landsbygden (särskildt i Vestmanlands län) hafva en frireligiös eller pietistisk karakter, synes det, som om de stela högkyrkliga formerna skulle komma att betänkligt skakas under den närmaste framtiden. Mycket beror dock på huruvida de män, som inom det frireligiösa lägret åtnjuta största auktoritet, fatta sin ställning rätt och erinra sig, att frikyrkligheten är till sin natur demokratisk, att den så väl som demokratien i allmänhet kan ha sina brister, men att båda supplera och behöfva hvarandra för att sjelfva förädlas och så kunna tillsammans genomföra det, som är Jör nationen gagneligt.Några literära nyheter. Notiser Af Oscar Levertin. Björnsons nyutkomna stora roman * Det finger i byn og paa havnen » är ett af den moderna nordiska literaturons mest originela aibeten. Kraftigt och starkt som det är skrifvet alltigenom, genomströmmadt af de stora granskogarnes och de blanka fjordvattnens friska dofter, af alla dessa sunda vindfliigtar, som spola undan hvaije sjukdomsfrö frän Norges bergsbygder, kunde det blott hafva den det har till upphofsman, den underligt rika individualitet, som ännu vid framskridna år förmår verka med en naturkrafts hela obändade ungdomsentusiasm. Ty en sådan frodig alstringskraft som » Det flager » lägger i dagen, en sådan ursprunglighet och energi i utförandet af idéerna, en sådan öfverlägsen, segerviss humanism i lifsuppfattningon — och allt detta efter så många års oafbrutna produktion och outtröttliga fejder i alla riktningar — torde väl gifva den tydligaste fingervisning om, att Björnson utan getasägelse är en af diktens » utkorade härliga ». Här är icke meningen att påstå, att Björnsons sista arbete är något helstöpt mästerverk utan vank eller lyte. För ingen del. Långt derifrån. Kompositionen är dålig, på många ställen utförd med en rent barnslig eller tölpig hand.