Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Se Artilleriet. Löwenhjelm, 11. Ex. Herr Grefve Carl Axel, yttranden. II. Löwenhjelm, Grefve Carl Gustaf, yttranden. I. 164, 178. II. 86. V. 62, 83. VI. 57. M. Magasin, Socken-. Se Socken-magasin. Magistrats-personer, om bestämmande af deras åliggande i afseende på inventeringar uti Landt-Ränlerierne. Malmö, angående försäljning af en kronans tomt derstädes. VIII. 102. R. 153. B. 595, 620. IX. A. 18. E. 80. Mandelgren, N. M., om ett anslag af 6000 Riksdaler banko till understöd för utgifvande af ett plancheverk innehållande samling af konsthistoriska minnesmärken. II. 124. H. 128. Se vidare Stats-Utskottets Betänkande N:o 166. Mantalspenningar, angående väckt motion om förklaring af den i Kongl. Circulär-Brefvet den 20 April 1850 meddelade föreskrift, rörande befrielse i visst fall från utgörande af. V. E. 156. — anslagne lill Upsala Akademi, angående utbyte deraf mot bestämdt stats-anslag. Se Stats-Utskottets Betänkande N:o 51 Litt. A. Maritebergs Läroverk, arfvoden för lärare vid. Se Stats-Utskottets Betänkande N:o 163. — Stipendier för elever vid. Se Slats-Uiskollets Betänkande N:0 163. C 82 ) Matlag, angående dess beräknande. Se Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 8. Matrikelverk, angående inköp af vissa exemplar af det utaf Herr Kröningsvärd, Carl Guslaf, fulländade, af framlidne Kanslirådet A. A. v. Stiernman påbörjade, samt af Herrar J. A. Rehbinder och C. T. Rothlieb sedermera fortsatta. IV. R. 373. VIII. B. 361. A. 378.
Jag skulle derföre tro, att bättre än ali förhöjning af anslaget, vore att ålägga Bibliothekets betjening, elier de sorn derå hafva upp* sigt , att vara närvarande till exempel fran klockan 6 om morgonen och sedan 8^9 timmar på dagen. I det fallet skulle jag häldre tillstyrka ett nytt anslag för dem, än för inköp af nya böcker. Herr Rosenblad: Hvad beträffar SfatsTJtskottets förmodan, att den för Kongl. Biblio» theket erforderliga summan skulle kunna af Extra Utgiftsmedlen utbetalas, så torde de knap past dertill lemna någon tillgång, enär, så vidt jag känner, desse medel äro ämnade att fylla mångfaldiga andra oundvikliga brister. I afseende på frågan om Bibliothekets tillgängelighet, bör jag upplysa, att detsamma, så vidt jag känner, är öppet fem dagar i veckan, och att de läsande hafva tillräcklig beqvämlighet, hvilket senare jag äfven af egen erfarenhet ian intyga. Men hvad nyare politiska skrifter pngår, står detta Eibliothek så långt efterfara - Den sg Juli i e. m. HJ5 dra länders boksamlingar, att det är en verkelig vanära för Riket. Herr Hammarsköld l t>å Ordföranden i Stats-Utskottet försäkrat, att Utskottet icke stannat i sitt ogensatnrna beslut af någon ovilja emot Vetenskaperne, så bör visserligen hvar och en tro det, ehuru man skulle kunna sluta, att Utskottets välvilja är af en egen art och beskaffenhet, emedan Grefve af Ugglas tillika yttrade, att ett anslag för Kongl, Bi* bliotheket är ibland sådane småsaker, sorn kun, na bestridas med de så kallade extra utgiftsmedlen. Jag lemnar derhän, om icke Riket i och med detsamma frånkände sig en tillhörighet, den somlige skatta högre, och andre mindre, roen visst är det, att, om Bibliotheket evalveras i penningar, en ganska betydelig summa uppkommer, och derföre bör det ock tillbörligen vårdas.
s t N ÄR V Å R H A T T A R N E NU P R O F V A S s o m af våra damer, kanske det kan intressera att taga del af bifogade originella och luftiga vudbonad, s o m vi återgifva efter en fotografi bäst dem huffrån blifva g a m m a l, o c h snart h a d e h o n, d e n sextonåriga, ritat färdig bilden af sig själf v i d sjuttio Det hviskades kejsare bjöd honom, men henne Gifmildhet, hög att ett mäktigt dela sin för n o r d e n s voro de tron lands med glans hvarken blänEugenie. anspråkslöshet godhet grad att den kronans d a d e eller p a s s a d e nande år. om, och egenskaper, hjärtevinhvilka funnos h o s prinsessan Eugenie. april 1889 Stor var sorgen, prinsessan sitt lif, g i c k b o r t från » som skogen — tonen tynar Eugenie glans slocknar å tempelkupolen. » Adelaide FACSIMILE AF EN TEATERAFFISCH AF DROTTNING JOSEFINA. m oss lika omärkå våg, som vinden i d o g såsom aftonens t Nauckhoff. KINESISK HUFVUDBONAD. platsen för dess bärande. Det är de kinesiska kvinnorna i höglandet 40 mil från F o o c h o w, s o m hafva äran af uppfinningen af denna i sanning unika hufvudprydnad. — ETT 5 IDUN — lä VELOCIPEDKÅSERI. För våra blickar upprullas en skimrande rundmålning af ljusdränkta gator o c h k n o p p a n d e parker, där ett gladt folklif pulserar så lång dagen är, af strömmande blått vatten mellan buktande kajer o c h af soliga avenyer, m e d ljudlöst framrullande velocipeder, i hvilkas sadlar ej blott en g o d del af det manliga, utan äfven af det kvinnliga unga Stockholm susar oss förbi, m e d vårsol i blicken o c h purpur på kinderna.
Hofrätterne beviljade ersättning för lösen af revisions-handlingar indrages; 4:o att, ifall någon af de nuvarande tjenstemän, hvilka ega andel i sistnämnda lösen, icke genom löne-förhöjning skulle få samma andel ersatt, skillnaden skall utgå af de till kansli-göromålens gång anvisade medel; 5:o att Hofrätternes sekreterare, sedan de tillträdt den förhöjda lönen, icke vidare skola ega rätt uppbära s. k. kansli-gebiihr för fullmakter, konstitutorialer och afsked, för hvilka lösen endast såsom för resolutioner bör erläggas; 6:0 att Kongl. Brefvet den 24 Juli 1830, enligt hvilket en del af de Svea Hofrätt nu tillslagna adjunktion s-medel utgår till kansli-betjening, upphör att vara gällande; 192 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, J\':o 104. 7:o att de af nuvarande yngre Assessorer i Hofrätterne, hvilka i lön och ljuspenningar uppbära mera än 1,G00 R:dr, skola, så länge de samma lön innehafva, eg a utbekomma skillnaden af anslaget till skrifmaterialier och expenser, derifrån Ijuspenningarne hittills utgått; 8:0 att vice presidenterne i Svea och Götha Hofrätter skola, för tillgodonjutande af den förhöjda lönen, vara pligtige att, derest flera afdelningar än de nuvarande fyra i hvardera Hofrätten erfordras, å en sådan vara ordförande; samt 9:o alt de af Ilofrätternes ledamöter, hvilka undfå förhöjd lön, skola vara underkastade de förändringar i Hofrätternes organisation, som kunna af den nästlidet år vidtagna domstols-förändringen föranledas, äfven om utflyttning till annan ort möjligen deraf blefve en följd. Vid behandling af förevarande fråga, deri jemväl serskildt hos Rikets Ständer förslag blifvit framställda, hafva Rikets Ständer, hvad Hofrätts-lcdamöternes löner först angår, icke kunnat undgå att inse behofvet af deras förbättring.
Af sådan anledning skulle jag förmoda, att de af Herr Montgomerie åberopade vittnesbörd, till stöd för dess yrkande, icke äro af stor vigt. Den egenteliga frågan synes mig vara den, om Jämtlands återförenande med Wester-Norrland är gagrteligt för Jemtland och det allmänna. Om man blott vill ge akt på mitt till Ridderskapets och Adelns Protocoll den 5 sistlidne September afgifne anförande, då målet förra gången förevar, tror jag att man tiliräckellgen sjsall finnå', det jag uppdagat de olägenheter och förlaster, som derigenom skulle" uppkomma , och jag anser mig derföre nu icke höra de samma upprepa, eller ingå i svar å de smärre detailler, som Herr Montgommerie vidrört. Då Riksdagsmannen Anders Nilsson, å sine Comilenters vägnar, högtidligen förklarat, att någon förändring med Län-styrelsen i Jemtlands Län icke allenast vöre skadlig, utan äfven mot InnevånarneS önskan, samt Utskotten, sorn behandlat ärendet, äfven afslagit motionen om äskad förändring, och tvänne Stånd redan bifallit detta Utskottens Betänkande, så torde jag hafva skäl för min anhållan', att Ridderskapet och Adeln jemväl ville godkänna Utskottens Utlåtande. Grefve De**yNaveuaber e, m. Grefie von Platen, Baltzar Bogislaus: Då jag hört Så afgörande klander å den åtgärden, hvilken vållat Jemtlands afsöndrsnde från Wester-Nörrlands Län, anser jag mig ej böra med stillatigande åhöra sådant, hälst jag deruti hafi nå-1 gon del. Då jag hu går, att besvara något al hvad Herr Monfgommerie anfört, må det förlåtas mig, oa jag dervid måste gå tillbaka till en.mera aflägsen tid, men dessförinnan bör jag likväl erkänna, alt Om 11,000 Innevåna* re inom Jemltands Län voro af dan tunkan, att Jemtland skulle återförenas med Wester-Norrlands
Ulsk:n synas hafva tagit för afgjordt, att postportots föreslagna nedsättning icke skulle kunna slå ofördelagtigt ut, emedan de till 11. St. hemställt, att hos Konungen begära nådig propos. i ämnet, vid nästa riksmöte; ty med propos. måtte väl icke menas Konungens förslag, att R. St. ville lemna Post-Taxan oförändrad. Likväl torde den utredning af ämnet, hvilken R. St. nu skulle begära, alt Konungen måtte, genom vederbör, låta förrätta, kunna föranleda ett sådant förslag, i händelse hon utvisade, att Post-Taxans nedsättning skulle vålla riket en förlust, hvilken måste med ny och betydlig bevillning godtgöras. En sådan utgång är icke blott möjlig, utan sannolik, af skäl, som jag här nedan skall närmare anföra. Framställningen lill K. M. synes fördenskuld böra, vid detta tillfälle, blifva annorlunda beskaffad. Jag bestrider ej nyttan för de skrifvande att få sina bref, vare sig i kärleks-, handels-, politiska eller andra angelägenheter, fortskaffade, med ringare kostnad, än hitintills. Men äro brefven angelägna: så anser den skrifvande det porto, som nu betalas, visserligen icke för högt. Aro brefven deremot onödiga: så finner jag intet skäl för Staten att genom upoffringar upmuntra deras improductiva tillverkning, och med detsamma föranleda eljest umbärliga postskjutsningars åstadkommande, posliljoners och tjenstemäns anställning, samt Post-kontors uprältande. För R. St. måste hufvudfrågan, i alla fall, vara att tillse, om Staten på företaget vinner eller förlorar. Huruvida ökad brefskrifning mera bidrager till tidens förspillande, eller till hans nyttiga användande, är ovisst, och alltså, huruvida denna sysselsättning är riksgagnelig eller icke. Lika oafgjordt är följagteligen, huruvida Statsmannen bör glädja sig, eller ej, öfver brefvens tilltagande mängd och öfver den ökade förbrukning af papper och bläck, pennor och lack, som till dem erfordras.
Man har nemligen ansett; att igenom egendomens öfvertagande den bestridande sterbhusdelägaren satt sig i förbindelse att betala all känd gäld i boet, eller att gälden blefve hans egen, ehvad den förr eller sednare utkräfves, hvaremot Lagen till ersättning lemnade honom rätt att använda boets egendom: att, då nya Borge - 6o8 l.äs-TJt skottets ZSetänkanden. närer antingen före eller å inställglsedagen sig anmälte, rättvisan kräfde, att desse äfven af ho* norn skulle betalas utan att han kunde i afseende å dem göra sig urarfva: att, örn nämnde arfvinge icke bestridt de öfrige Sterbhusdelägarnes ansökning om egendomens afträdande, utan målet fått fortgå i laglig ordning, de nya Borgenärer fått dela lika öde med de förut kände, men att Lagen nu skulle tillåta honom att förnärma de förres rätt, om den ej stadgade, att en förlust, sorn den bestridande arfvingen vållat, bor de af honom godtgöras: och att det inkast, det de okände Borgenärernes ställning icke varit bättre, i fall ingendera Sterbhusdelägare gjort sig urarfva, icke borde kunna användas, då dels man borde föreställa sig boets tillstånd högst tvetydigt, enär någon af Sterbhusdelägarne ansåge urarfvagörelse för sig nödig, dels, i fall urarfvagörelse kommit i fråga, en okänd Borgenärs tidigare anmälan kunnat föranleda till egendomsafträdandet, innan alla de kände Borgenärerne hunnit betalas. Enär, genom egendomens öfvertagande, den Sterbhusdelägare, som bestrider urarfvagörelse^, icke iklädt sig annan gäld, än den, sorn då var känd, helst det endast är på denna gäld, som den andra Sterbhusdelägaren grundat sin urarfvaansökan, så måste han alltid äga öppet att sjelf göra sig urarfva, så snart mera gäld yppas, men tiden dertill räknas ifrån den stund, då han fick veta gälden.
Maj:t i underdånighet nedlägga den önskan: Att alla ärliga insamlingar, som sta under Kongl. Seraphimer-Gillets Disposition och ward, matte fa anwändas för särskilda orter till samma belopp, som de fran hwarje vik inflyta; samt alt inkomsterne af alla hittills SM - Den i Junik. 395 gjorda eller framdeles blifwande Donationer alltid matte komma den särskilda ort till godo, för hwilken de warit eller blifwa af Gifwarne bestämde, och rager för afgjordt att efter allmänt kungörande af en sadan Författning, insamlingarne fran otterne betydligen stola ökas; Och lärer Kongl. Majit härwid Nadigst pröfwa, om icke inkomsterne af redan »varande Donationer, som för ingen wift Landsort warit gifne, befinnas tillräckelige till fyllnad uti de behof i denna wäg, som för en eller annan mera »vanlottad Landsort af uti densamma skeende arliga insamlingar icke fyllas. — Hwilket allt Riksens Högloflig Ständers mogna ompröfwande »vördsammeligen underställeS. ld.ebro den zo Maji 1812. Pa Högloft. Nidderstapets PaHögw. PrestStan och Adelns magnar, dets wägnar, k'. Lefverin. 0. v. klosenstoin. Pa Wällofl. BorgareStandets wägnar. Olok Ljösreclr. Pa Hederw. BondeStandets magnar, Olok Lruttn. ^lex. l,sZer§ren. Upplöst hos Ridd. och Adeln den r Juni,'. Preste-Ständet den Borgare-Ständer d. r Bonde-Ständer den i wärbsamt Memorial! ^ti ett till det Hederwärda Bonde-Staude^ den i2:te dennes ingistvet och till Riksens Högloft.
Om man i st. f. att under fredliga tider bilda dem, som skola anföra och leda folket i farans stund, öfverlåta fäderneslandets öden åt ett vanmäktigt »man ur hus», så beklagar jag fäderneslandets framtid. Under det krig, som började 1805 och fortgick 1806, och under det krig, som började 1808 och fortgick 1809, användes KrigsAkademiens elever med nytta, och de omnämndes med beröm i tidningarne, samt föreslogos ofta till utmärkelse. Den tidens stabs-officerare voro till större delen utexaminerade kadetter, ehuru de elever, som den tiden utexaminerades, hade mindre kunskaper än de kadetter, som nu för tiden derifrån utexaminerades. Under följande fälttåg har samma goda förhållande visat sig, och för det närvarande emottaga Den 3 Oktober f. m. 15 Reg:tsCheferne gerna kadetter såsom officerare på sina Beg:ten, och jag vet t. o. m. en Iteg:tsChef, som gjorde sig till regel att, så vidt på honom berodde, aldrig emottaga andra än kadetter. På dessa skäl vågar jag anhålla att 11. o. Ad. icke besvärar K. M. med minst sagdt en onödig skrifvelse, utan i stället afslår Betänk. Hr Bråkenhjelm: Jag anhåller blott att få besvara ett här fälldt yttrande ang:de militärbefälets bildande i Schweitz. Bet förhåller sig, på sätt den värde talaren yttrade, så att de blifvande officerarne bildas i de allmänna skolorna, och att alla, som genomgå dem, undervisas i militär-yrket. Men det hände sig också vid sista krigsrörelsen i Schweitz, att en korporal, som genomgått en af de allmänna skolorna och fått den vanliga underbyggnaden, offentligen förklarade i en tidning, utgifven i Lausanne, Bern eller någon annan stad, att hela militärbefälet var odugligt, såväl i praktiskt som theoretiskt hänseende.
Öfver landskaraereraren, kammarrätts-rådet Gustaf Sylvanders underdåniga ansökning, att Kongl Maj:t täcktes nådigst hos Riksens Ständer föreslå dess befriande från ådömd ersättning af 605 r:dr 30 sk. 7 rst. banko för uraktlåtenhet att inom behörig tid bevaka förnyad borgens-förbindelse för arrendatorn af kompagnichefs-bohemmanet Ramdala i Blekinge län, Jon Ohlsson, som år 1826 gjort konkurs och ej egt tillgång att gälda ärrendet m. m. får befälhafvande amirals-embetet sig yttra, att de förhållanden, som af sökanden i dess underdåniga skrift uppgifvas, i afseende på ifrågavarande ärende, äro fullkomligt öfverensstämmande med de handlingar m. m., som här finnas i detta mål, hvadan befälhafvande amirals-embetet endast får upplysa, att, då Kongl. Brefvet den 17 December 1816 till Kongl. Krigsoch Kammarkollegierna innehåller den nådiga föreskrift, att regements-chefer och befälhafvare ålåge, att för alla boställen, som till en regementet tillhörande person eller regementet vore anslagna, till underlättande af landshöfdingarnas vaksamhet Öfver borgensförnyelser, så tidigt erinra landshöfdingarna om sådana borgensförnyelser, att desse egde 6 månaders rådrum för deras affordrande, innan den äldre borgen för arrendet vore tilländalupen, hvaremot, för de till kronan indragna boställena, det tillhörde landshöfdingarne, att, utan erinran från chefen, hålla hand deröfver, att arrendatorernas borgen förnyades.
Pröfningen har blifvit anställd, dels på föranledande af Rikets Ständer, dels af Kongl. Majit, af vederbörande myndigheter, nemligen af domstolarne i afseende å frågan om eganderälten, och af Kammar-, Krigsoch Bergs-kollegierna, dels särskildt, dels i förening, i afseende å frågan om de ekonomiska förmånerna, nemligen tjenstbarheterna och allmänningsinnehafvet; och resultatet af alla dessa domstolars och myndigheters pröfningar och utslag har blifvit, att Dylta bruk var väl befästat i sina rättigheter och att ingen anledning förefunnes till anspråk för Kronan att mot detsamma göra några klander — eller återvinningspåståenden. Huruledes Rikets Ständer, allt detta oaktadt, skulle kunna framställa giltiga skäl Bih. till R. St. Dylta bruk någon af de rättigheter, som detsamma sålunda befunnits på laglig grund innehafva, är fast obegripligt, och skulle ett sådant prejudikat nu få göra sig gällande, så är det all fara värdt, att alla de många bergverk och bruk i landet, som i och med sina privilegier, eller genom särskilda resolutioner, eller genom allmänna förordningar i öfverensstämmelse med förra tiders ekonomiska åsigter och uppfattningar rörande bergsoch bruksnäringen, fått sig till vedfångst eller annat brukande en eller annan kronoskogs-allmänning anvisad, på enahanda grunder skulle kunna rubbas i sin lagliga rätt och besittning. Uti sitt på nådig befallning den 29 December 1863 afgifna underdåniga ytfrande, som ock finnes handlingarne bifogadt, har egaren af Dylta bruk med största omständlighet utvecklat hela det rättsförhållande, hvarpå hans och brukets rättigheter så i det ena som andra afseendet äro grundade, samt derjemte i underdånighet framställt de vilkor, hvarpå han vill ingå på den föreslagna förändringen i afseende å tjenstbarheterna från frisocknarne, och bland hvilka vilkor han särskildt fäster vigt derpå, att få lösa ifrågavarande två rekognitions-allmänningar till skatte.
Uti berörde skrift hade Konsul Smitt, åberopande de föregående underhandlingar, som under den sednare tiden med honom egt rum, om hvilka underhandlingar dock icke någon anteckning i Fullmäktiges protokoller förekommer — erbjudit sig öfvertaga lånet på följande vilkor, nemligen: l:o af lånesumman öfvertages j eller omkring 12 millioner R:dr fixt, att inbetalas med ^ under hvarje månad fran och med derpåföljande Maj; 2:o för öfrige j förbehålla sig låneöfvertagarne optionsrätt, såvida derom tillsäges före ingången af nästa Oktober månad; 3:o obligationernas språk och myntslag förbehåller sig låneöfvertagarne att få bestämma sednast sex veckor från kontraktets afslutande, då jemväl plan för lånets liqviderande samt ränteliqvidernas erläggande m. m. skall afgifvas; 4:o för det blifvande kontraktets fullgörande skall af låneöfvertagarne ställas ett vite, under enahanda vilkor och förbindelser, som uti 1860 års lånekontrakt finnas bestämda; 5: till liqviderande af ränta och för lånets amortering skall af Riksgälds-kontoret an visas en årlig annuitet af 51 procent under loppet af ungefär 38 j års tid, hvarunder ett lån. löpande med 4 \ procents ränta, blir till fullo liqvideradt, dock med förbehåll att få bestämma den lägre räntefot, som i partialobligationerna bör utsättas; 6:o för ett lån af ofvanberörde beskaffenhet, men i afseende på hvars detaljer särskilda underhandlingar böra föregå kontraktets afslutande, erbjudes ! H9 procent, ifall räntefoten bestämmes till 4^ procent, under hufvudsakligen samma vilkor i afseende på provision för ränteliqviderna m. m. sorn de redan afslutade Svenska jernvägslånekontrakten innehålla; varande derjemte af Konsul Smitt, såsom tillägg till de sålunda föreslagna lånevilkoren, anmäldt, att all anledning förefunnes antaga, att det skulle blifva honom möjligt höja det i sjette punkten uppgifna öfvertagningspriset till 90 procent.
Hvarjemte de inventarii-persedlar, som under Riksdagens lopp blifvit för Utskottens behof uppköpte, i Utskotts-rummen torde böra förvaras, för att vid kommande Riksdagar begagnas; äfvensom det torde blifva nödvändigt vidtaga någon sådan anstalt, att Utskottens ifrågavarande handlingar blifva tillgängliga vid de högst sällan inträffande tillfällen, då, emellan Riksdagarne, personer eller Embetsverk utur dem vilja söka upplysningar. Efter det Fullmägtige i Riksgälds-Contoret häröfver blifvit hörde, får Utskottet, med anledning af deras afgifne Utlåtande, tillstyrka: Stats-Utskottets Utlåtande lf:0 47^- i:o att det uppdrages St Commissarierne i Riksgälds-Conloret, att, vid slutet af hvarje Riksdag, enligt af Utskottens Secreterare upprättade specifika förteckningar, emottaga de nu ifrägavarande Utskotts-handlingar, så väl vid denna, som vid kommande Riksdagar; hvilka handlingar inläggas uti de skåp, som uti hvarje Utskotts rum befinnas, och hvartill nycklarne af Commissarierne förvaras.
Skrifvelse, N;o 157. icke vara för handen att i underdånighet tillstyrka någon nedsättning uli ifrågavarande vakans-afgift, helst den nyherustade jorden inom Blekinge län stöde i samma kategori, som den nyroterade jorden i öfrige delar af riket; men som E. K. M:t, efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, ansett det höra tagas i betraktande å ena sidan, att genom beviljandet af den ifrågavarande nedsättningen i vakans-afgiften för den nyherustade jorden i Blekinge, större förmåner skulle dessa rusthåll tillgodokomma, än den öfriga nyroterade jorden i riket fått åtnjuta, samt å den andra, alt, om full vakans-afgift efter markegång af de nya rusthållen uttages för nu ifrågavarande förflutna tid, desamma skulle komma att i berörde afseende vidkännas en vida större tunga, än de gamla rusthållen, hvilka till och med 1843 latt erlägga både vakans-afgift och öfverskottsränta efter den lindriga beräkningen af 24 daler eller 8 Riksdaler årligen för hvarje nummer, har E. K. M:t till Rikets Ständers afgörande i nåder öfverlemnat, huruvida och i hvilken man Rikets Ständer, i anledning af de upplysningar, som till förevarande ämnes närmare utredning vunnits, må finna skäl, att den önskade förändringen i sättet för utgörande af vakans-afgiften för den nyindelade jorden i Blekinge län för sin del medgifva. Hvad den nådiga propositionen med dertill hörande handlingar innehåller hafva Rikets Ständer, i öfvervägande tagit; och kunna, i Rikets Ständers tanka, några skäl för den ifrågasatta nedsättningen af vakans-afgiften under de intill 1845 sednast förflutna tio år, icke hemtas från det förhållande, som föranledt medgifvande! för öfverskotts-räntegifvarne af den gamla håtsmans-indelningen att under nämnde tid fortfarande få erlägga den gamla räntan till oförändradt belopp, enär någon »ådan rubbning af eganderätls-förhållanden, som genom berörde medgifvande velat förebyggas, icke kan i afseende å de nyroterade hemmanen sägas hafva uppkommit.