Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den genom skatte-bidragens öfverskott, från längre tid tillbaka, bildade grundfonden hade merändels befriat Svenska Statsverket från skyldigheten att, intill dess årets inkomster blefve för utgifterna användbara, genom upplåning anskaffa dessförinnan erforderliga tillgångar. I den mån de årliga utgifterna ökats, hade dock grundfonden befunnits otillräcklig såsom Stats-verkets förlags-kapital. För att derutöfver bereda ytterligare tillgängliga medel för utgifternas verkställande, hade vid alla sedan år 1809 skedda statsregleringar, ända intill sednaste Riksdags, vidtagits en annan åtgärd, som visat sig både ändamålsenlig och tillfyllestgörande. Riksgälds-kontoret hade nemligen fått sig ålagdt att, under benämning: statsbristsumma, tillhandahålla Statskontoret de för sistnämnde verks utbetalningar nödvändiga medel, hvilka således, när som helst, lika med grundfonden, dertill varit att tillgå, och hvarigenom Stats-kontorets penningebehof kunnat fyllas och saknaden af rättigheten för detta verk att upptaga lån icke medfört någon olägenhet för statsförvaltningen. Ett annat förfarande iakttogs deremot under sistförflutna Riksdag, hvarvid Statsverkets inkomster och utgifter så reglerades, att de till Stats-kontoret ingående skattebidragen öfverstego de utgifter, som derifrån skulle bestridas, samt ett årligt öfverskott uppkom af ej mindre än 1,481,380 R:dr B:ko, hvilken summa borde användas för bestridande af de å Riksgälds-kontoret anvisade utbetalningarne och således till detta verk aflemnas. Men oansedt det betydligt ökade beloppet af de till Stats-kontorets omedelbara disposition ställda statsinkomsterna, fann man sig dock föranlåten att dessutom, till begagnande af Stats-kontoret, anvisa ett särskildt kreditiv å Riksgälds-kontoret, och af detta kreditiv måste sedermera ett belopp af 150,000 R:dr B:ko lyftas; hvilket, enligt motionärens åsigt, ådagalade, att om sagde kreditiv icke funnits, hade Stats-kontoret, fastän dess inkomster vida öfverstego dess utgifter, icke kunnat fullgöra de detta verk åliggande utbetalningar. Men jemte det
Så vidt jag af äldre personer hört och sjelf kunnat forska, hafva Rikets Ständer aldrig yrkat ändring i ofvannämnde gällande stadgande, hvarföre det synes mig obegripligt, huru Stiftaren af 1827 års Kongl. Skiftes-Stadga kunnat i underdånighet föreslå den ändringen i behandlingen af egograderingen, att de skulle lemnäs utan stadfästelse för skiftesläggningsälgärderna, och tillsammans med dessa få underkastas klander och andrin - 2 4 Lagsamt Allm. Besv.- och O eron.- Vlsl'.s Betänkande 2V:o 22. gar; ty hvilken opartisk länkande inser icke, huru ett öppet lemnadt tillfälle att öfverklaga egograderingen, sedan skiftesläggningen på något sätt är uppgjord eller utvisad, svårligen kan undgå att vara foster af egennyttiga beräkningar och ledande till åtskilliga missbruk: såsom till exempel alt medelst en liten ändring uti egograderingen få skäl till rättegångskostnaders qvittning och Landtmätarens frikallande från ansvar för några af honom tilläfventyrs begångne fel i egodelnings verkställighet. Jag är fullkomligt öfverlygad af erfarenheten under den lid jag hört och sett nästan största delen af Skåne enskiftad efter de före 18.27 gällande Kongl. Enskiftes-Författningarne, att anledning till tvister om egodelningar blifva färre till antalet om egograderingarne jemte andra grunder få behandlas och afgöras såsom förberedande åtgärder, hvarföre jag också icke kunnat uti Högloflige Utskottens Betänkande i detta ämne instämma, utan påstår, att nuvarande Kongl. Skiftes-Stadga, åtminstone i lenna del, ändras, så att egograderingar hädanefter tillägges laga kraft innan skiftesläggningen företages.” 4:o Af Hans Jansson från Elfsborgs Län, som, i afseende på den af Anders Danielsson föreslagna förändring i 12 Cap. 1 §. 5 mom. SkiftesStadgan, förklarade att bifall till motionen så mycket hellre bort lemnäs, som jordegare, genom föreskriften att alla Skifteslagets egor skola på en gång i skifte ingå, snarare afskräckas ifrån, än uppmuntras, alt söka laga skifte, hvarigenom Författningen kommer att motverka sitt eget ändamål.
St:r icke kunna besluta någon lagförändring, utan endast tillse hvad lag stadgar och huruvida en förklaring deraf behöfves, och i så fall vidtaga en sådan. Hvad mig angår, har jag, alltsedan jag började min domare-verksamhet, funnit tydligt och klart att någon skyldighet icke förefinnes för käranden att meddela svaranden ett uppskofsbeslut. 1734 års lag har nemi. icke allenast antydt, utan konseqvent genomfört den grundsats, som finnes i 1807 års förklaring bestämdt uttalad, eller att den, som en gång fått njuta till godo laga stämning eller eljest blifvit lagligen hörd, bör uti allt hvad sedermera förelöper i saken iakttaga hvad lag i allmänhet stadgar, samt han eljest kan till bevakande af sin rätt finna vara för sig nödigt. Då denna grundsats blifvit uttryckligen godkänd af R. St:r vid 1856—58 årens riksdag, då detta R. St:rs beslut finnes intaget i allmänt tillgängliga lagböcker, och då slutligen Just.-Ombudsmannen i sin Berättelse, hvilken är allmänt tillgänglig, förklarat en sådan tolkning af lagen vara den rätta, skulle jag anse det ligga nära nog inom åtalets gräns, om en domare tillätes tillämpa lagen på annat sätt. Då likväl, enl. hvad här blifvit upplyst, så egt rum inom Svea Hofrätts domvärgo. vill jag ej motsätta mig en lagförklaring i detta ämne, och anhåller jag derföre att Betänk:t måtte blifva till Lag-Utsk:t återremitteradt, på det att en lagförklaring i af mig nu angifven syftning måtte blifva förberedd. 168 Ben 7 Mars e. m. Hr Nordenfalk: En af reservanterna mot Utsk:ts förslag har i afseende å detsamma meddelat Huset en detaljerad granskning, hvilken jag för min del lär åberopa. Frågan har länge varit föremål för uppmärksamhet. Den rör helt enkelt det förhållande, huruvida, då svarandepart uteblifvit och Rätten uppskjutit saken, käranden må vara skyldig att delgifva vederparten detta beslut.
Hvilket dock till Ridderskapets och Adelns vidare pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 26 Augusti 1823. C. G. Spen s. N» Snoilsky. Bilagor till PleniProtocollet för den 5 September, förmiddagen. N;o 1. 1 ■ Herr von Törne, Michael; Sedan jag genomläst det anförande till Bögloflige Ridderskapets och Adelns Proto l Bil. tili Ridd, o. Ad. Pr, VIII Band, 3 * ' *■ Ben .5 September J, m» coll den 22 Auguat af Herr Montgommerie, Gustaf, hvaruti iian söRer vederlägga Statssamt Allmänna Besvärsoch EconomiUtskotten som afstyrka Motionerna om Westeroch Norrbottens sammanslående till ett Län, äfvensom Jemtlands återläggande till WesterNorrlands Län, mea i fråga om Herjeådalen^ återförläggande under Gefleborgs Län tillstyrka närmare undersökning, anhåller jag vördsamt att, vid detta fjerr Montgommeries anförande, få göra några ^anmärkningar. Om någon ort är i behof af Länsstyrelse, så måtte det väl vara den, hvilken i anseen» de till sitt aflägsna läge, sitt oförbättrade skick, sina stora obegagnade förmåner påkallar allt möjligt bemödande, för att vinna economisk förkofran. Af HögloftUtskottens Betänkande ådagalägges, som m>g synes mer än tillräckligt otjeniigheteo att förena Jemtland med WesterNorrlands Län. Flere af Jemtlands Invånare hafva tili Hans Majit Konungen inkommit med underdånig anhållan, att intétt afseende måtte göras pä denna Motion, som mot deras vilja blifvit frsmstäld och som rakt strider emot Folkets önskan och sanna interesse. Hvem inser icke olämpeligheten, att Jemtlänningen vid Norrska gränsen skall, för att sökt rättvisa, nödgas inlemna sina ansökningar i Hernösand på ett afstånd af omkring 40 mil, och hvem kan betvifla de svårigheter, som möta att på sådant afstånd vidtaga endast vanliga administrativa åtgärder, som åligga alla t
Län, samt om rättighet till årliga Frimarknaders hållande i Wrigstad, Rydaholm och Strandplatsen Stenungssund; angående förbättrad reglering af Postgången; rörande yrkadt förbud för Länsmän att förrätta andra auctioner än sådane, hvilka åligga dem ■( Ridd, o. Ad. Prot. V. Band. a 7 f)tn x4 Junii /. m. i och för tjensten; om Krigsartiklarnes Öfverseende och förbättrande; angående frimarknader i Skenninge och Grenna; om skyldighet för KronoBetjeningen , att utan ersättning besörja Qm Konungens Befaliningshafvandes fastställelse å SockneStammobeslut; rörande enny beräkningsgrund för hemmans deltagande i allmänna byggnaders uppiöraode och underhållande; om fastställande af en viss byggnadsordning för Städerne; rörande inskränkning i rättighet^ i för Torpare att antaga Tjenstehjon; i anledning af yrkad befrielse ellty ersättning för transporter af undsätmings-spannernål; om rättighet för Extra Rotehållare att anställa värfning inom Beväringsäidern och tillåtelse för dem att sjelfve besörja anskaffningen af beklädnaden åt sine Soldater; samt angående tillämpningen af Kongl. Förordningen den 30 December 1819 rörande beklädnaden för indeldta Infanteriet; och ExpeditionsUtskottets: Om antagande af ytterligare en Canzli6t och om erhållande af 2-,ne Exemplar af Utskottens Memorial och Betänkanden m. m. 4:0 Inftåv.mnnds uti Ridderskapets och Adelns beslut, att de af visse Commiterade afgifne förslag till en förändrad Organisation af åtskilliga Rikets Styrelseverk m m. skulle genom Serskildta Utskottets föranstaltande till trycket befordras samt angående tiden och sättet lör indrifoingen af f. d. FilialDisconternes T*n 14 Junti /", tn. utestående fordringar; och uti PresteStåndeta anmodan till StafsUtskottet att foga tjenlig anstalt derom, att hvarje Ledamot inom Riksens Ständers samtlige
För min del, finner jag tjenligt, att alla ämbetsmän , dem Kongl. Majrt icke täckes i Nåder förordna, tillsättas af Öfver-Directeuren, Men han må icke, utan föregången laga ransakning och dom , kunna afsätta någon af dem. De böra fastmer, i detta afseende , vara lika privilegierade som andra ämbetsmän inom Sveriges gränsor, 1 sammanhang härmed finner jag icke heller billigt, att en Tull-ämbetsman skall, utom 289 utom sitt begifvande, elier utan egen derom gjord ansökning, kunna flyttas från sin innehafvande station till en annan. Huru nedtryckande skall icke för en sådan Ämbetsman möjligheten vara, att blifva transporterad ifrån Malmö till Haparanda? — Hvad åter underbetjente, såsom Vaktmästare, Uppsyningsman och Strandridare angår, böra de icke allenast af Öfver-Directeuren tillsättas, utan ock på gjord anmälan af Tullkamrarnes föreståndare, från sina poster af Öfver-Directeuren entledigas, enär han dertill finner befogenhet, emedan deras existence i sina beställningar helt och hållet bör ankomma på Öfver-Directeurens förtroende. För öfrigt delar jag Committerades mening , att de Tullstyrelsen angående ärender, hvilka dragas under Konungens höga pröfning, böra föredragas af Chefen får Hanielsoch Finance-Departementet. Anders Fornander. Utdrag af det inför R, H. S. Särskildta Utskott hällne Frotocoll, den 9 Julii 182 3. I afseende på L cal-SfyreDerne . har Herr Prosten Doctor tornander fgifvtt ett yttrande af följande lydelse, hvilket, såsom Särsk, Utsk, Betin**' *9 2 90 Herr Doctorns särskilda mening , skulle åtfölja Betänkandet till de respective RiksStänden: ”Vid artikeln om Landt-Regeringen, i Committerades till reglering af Rikets Styrelseverk underdåniga Betänkande, sid. i 5 f läser man:
Orebro den 10 Junit rZrr. Pä det särskildta Utskottets magnar, Ik. von L8SSN. Uustvi§ dckorner. Larl brosenius. ston ftonsson. 6. LUkverstolpe. Upp Den lz Junis. 66 s Uppläst hos Ridd. och Adeln d. iz Junit. -> PrcsteTtändet deis iz » - Borgarc-Ständet d. iz Bonde-Släiidet den iz - Utdrag af protocsllet haller hos Riksens HZglofl. Ständers till upptagande af Ronungens fTlädiga Propossttsn sm Lsrstärkningsmanskapet nedsarte särstildta Utstött den ro Iunii 18-2. SD^iksdagsstillmägtigen fran Philipstaö Herr Brukspatron Mithander uppläste till Protocoilet följan e: Wördsamt Memorial! Da jag innan Högloft. Utskottets förra Betankanden, ingingo till Högloft. Riks-Standen, icke kom att göra. den motion hwarkil! jag sedan wid vfwerlaggningen i ämnet hos Walloftige VorgareStändet ansett mig befogad, att nämligen det matte stadgas, att Riksens Ständers nu fattade Vestm bifwer gällande intill den efter fem ars förlopp eller förut infallande Lagtima eller Urtima Riksdag, för att da a nyo antingen aldeles bekräftas eller ock behöft-gen jemkas, hwarom mitt Memorial är Utskottet, och lärer wara Högloft. Standen communiceradt, har jaa nu trott mig skyldig anbälla, att pa denne hemställan fa wacka Högloft. Ut kottets uppmärksamhet med åberopande af mitt nämnde Memorial.
O Aterstar att undersöka, huruvida den organisation af fangelserna och fängelsestraffen, som för närvarande äger rum, verkligen må anses mera ändamålsenlig än den förändring deraf, sorn enligt nyare tiders rön här föreslås. Jag tror, att i delta fall icke mången kan motsäga den bestämda erfarenheten, alt ingen plantskola för brottslingar finnes mera fruktbar än våra nuvarande fängelser och straffiurättningar. Det är ock i anseende lill denna bedröfliga visshet om de nuvarande stralflagarnes totala Vanmakt och oduglighet, som man kan förklara, att hehofvet af en ny brottmålslag bilfvit sä länge och allmänt af nationen insedd. Under debatlerne om delta ämne vid de sednaste riksdagarne höjde sig ganska få röster — jag minnes knappast någon — till försvar för de nuvarande fängelserna, eller lill best ridande af den uppgift, alt de äro högst illa inrättade ochstridaude emot sitt ändamål. Också yttrade R. St. i den skrifvelse, som i Juni månad är 1841 afläts till K. M., angtde anslag till fängelsebyggnader, att R. St. fästade den högsta vigt vid frågan om ett förbättradt lagverk i afseende på brottmålslagstiftningen, deraf hehofvet blef med hvarje dag allt mera trängande. I samma riktning hafva R. St. äfven vid flere föregtde riksdagar yttrat sig; och den vid innevarande riksmöte aflåtna ifrågavar. K. propos. hör således rätteligen betraktas endast såsom en följd af R. Sits egna, i enahanda syftning ända frän 30 är tillhaka framburna önskningar om ett förbättradt straffsystem, för hvars utarbetande särskilda comitéer varit af R. St. äskade och af Regeringen förordnade. Regeringen har nu sent omsider framlagt frukterna af dessa comitéers arbeten; skola vi tacka henne derför? Eller skola vi tillintetgöra hvad vi förut önskat oell beslutat? Detta är frågan. Och hvad begär man? Eller hade väl Lagberedningen och Regeringen, då ett förändradt straffsystem skulle föreslås, valet emellan någonting annat, än att återgå till de i hufvudsaklig mån redan afskaffade spö- och rissamt skamstraffen eller också föreslå ändamålséniigare frihetsstraff.
Utffotter hade ansett dem kun» na sättas fullkomligen i jemnförelse med en enskild Man. Da hwarje enskild Man betalade antingen efter >4sximi-1'»beHen, eller, om hans behållna inkomst wore för ringa, efter lUimmi-lsbelll-n, fa hade Utffotter lyckt wara med billigheten enligast, ar samma förhållande iakrroges med Upsala H -ääemic: trodde Herr Grefwen wara ägare af zoo Hemman: Lunds Domkyrka af 200; han hemstalde om detta wore en förmögenhet, som ö ,-de lemnäs obeskattad, och hoppades al Utffotter icke afwikic fran billighet, dä det ansett /lcaclemiknuL böra erlägga afgift efter kMximi-Hnstän, dä de efter gjorda aflöningar och utgifter agde öft werffott, men i aimar fall efter den 'HM', som innefattade lVlimml - afgisten. Herr 8ilver8tolp6, 6astak Jag tror at ingen, som med någon upmärksamhet hört mitt yttrande, kan deraf draga den mening, ar jag welar undandraga ^cLäemisrna ail Bewillnings erläggande: jag har allenast önskar, at dem ej mätte äläggas at betala menne ganger. Grefwe körner anhöll at fa wera, om icke i xrojeÄet til Förordningen wore föreslaget, at afdrag först skulle göras för Lönerne. Grefwe Oe ls Lsräie swarade, at detta wore rydeligen utsatt. Meningen af hwad Utffotter föreslagit, är den, at om Sjette Bandet. N:v Zv. 466 Den 9 Mars. om sedan Lönerne och andra utgifter aro afdragne - et öfverskott i 62882» ffulle finnas, maximi afgift för detsamma bör erläggas, men om denna afgift blefwe Mindre ätt ^caclemiens minimi-afgift, skulle Bewillningen utgå ester ^Lriiken N:o 2.
Af den 25 sisledne Februarii, deruti Utskottet, i anledning af innom Bonde-' Siåndet väckt fråga om jemkning i Roteringen vid Westerbottens Regemente, ansett sig äga skäl att tillstyrka, det Riksens Stän-r der till Kongl Maj:t i underdånighet frambä* ra den önskan och anhållan, att Kongl. Maj:t, efter inhämtade underdåniga Utlåtanden ifrån Krigs och KammarCollegierne, om allt hvad sorn angår Roteringen och den förut skedde Rote_jemkning vid Westerbottens Regemente , täcktes i Nåder förordna vissa Committerade, hvilka skulle i orten noggrant undersöka och derefter i underdånighet föreslå samt till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning öfverlemna en ny Ro. terings-jemkning vid nyssnämnde Regemente, hvarvid så väl afseende borde hafvas pä aila Heraman innom Regementets hela stånd och 446 Den 24 Martil, e. m. läge, utan att Socknarne hvar för sig skulle komma i beräkning annorlunda , än till Hemmantalet, samt Hemmanens mer eller mindre förmonlighet, som ock de innom Sock. narne belintelige skattlagda Ny-hemman borde indelas i nu varande ordinarie Knektehållet af 943 man, såmt alltså befrias från Extra Roterings utgörande; hvaremot Utskottet ej funnit skäl ti list yrka, att, på sätt jemväl blifvit ifrågasfäldt, sådana Fisken, Skogstrack-i ter, Fäbodar och Holmar, hvilka icke tillhöra något visst Hemman, skulle uti Roteringen inbegripas. 2:0 Af den 25 sistledne Februarii, i an ledning af Friheire Wrangels Motion om en ny Landtmäteritaxa, hvarå Utskottet likväl, uppå anförde * skäl, ansett sig icke kunna tillstyrka bifall. 3:0
Förvaltningens af sjö-ärendena kommunikations-resolution den 21 nästpåföljde November å transsumt af Rikets Ständers Revisorers underdåniga berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1863, får jag, efter det stationens Kammar-, Sjömilisoch Yarfs-kontor blifvit hördt, härmed, jemlikt Kongl. — 331 — Förvaltningens af sjö-ärendena skrifvelse den 23 dennes, i underdånighetafgifva utlåtande, för såvidt Revisorernes framställningar röra stationen samt Göteborgs depot. I § 1 hafva Revisorerne, delande de asigter, som uttalats af Rikets Ständers år 1860 församlade Revisorer, fästat uppmärksamhet på behöfligheten af ett så förändradt bokföringssätt, att åtminstone hvarje fartyg, hvars nybyggnad uppgår till 20,000 Riksdaler eller derutöfver,“ finge sitt särskilda konto för nybyggnadsoch underhållskostnad, samt i sådant afseende framställt såsom önskvärdt, att i det formulär till hufvudböcker, som må komma att fastställas för Kongl. Förvaltningen af sjö-ärendena och Kongl. Flottans stationer, kunde inrymmas sådane särskilda konti. Det af Rikets Ständers Revisorer åsyftade ändamål, att hvarje, åtminstone dyrbarare fartygs såväl nybyggnadssom underhållseller med andra ord totalkostnad när som helst skulle kunna af räkenskapen inhemtas, är utan tvifvel högst önskvärdt; men huruvida ett sådant ändamål lämpligast vinnes genom den föreslagna åtgärden om inrymmande i hufvudboken af särskilda konti för fartygen, synes mig icke vara klart, så vida nemligen hufvudboken skall, såsom hittills, vara en sammanfattad redovisning å ena sidan af anvisade anslag samt å den andra af deras användande under den tidrymd, hufvudboken omfattar.
Uppmaning till myteri eller uppror; brottet skall straffas efter allmän lag, och skriften konfiskeras. 8:o. Smädliga allmän lag. 9:o. Smädliga, förgripliga eller till osämja med främmande makter syftande omdömen och yttranden om samtida nationer eller stater, med hvilka Riket är Konstilutions-Utskottets Memorial N:o 3. S i fredligt förhållande, om deras varande Öfverhet, Regering och Regeringssätt, Höge Embetsman och Sändebud, inre eller yttre förhållanden, företag eller underhandlingar; Förbrytelsen skall straffas enligt 6 Kap 5 § Missgernings-Balken, jemförd med Kongl. Förordningen af den 20 Januari 1779, och Skriften konfiskeras. Ar konfiskeras. 10:o. Allt kungörande i tryck af hvad som rörer Statens å färde varande Underhandlingar med främmande Makter, eller eljest af Konungens, i sammanhang med dem, tillärnade beslut och afsigter, samt Dess Ministrars, Råds och Sändebuds värf, om det ej sker med Regeringens tillstånd, eller med officiel tillåtelse; Förbrvtelsen straffes i likhet med hvad i föregående moment stadgadt är. Sker sådant kungörande af den, sorn Konungens och Statens hemligheter betrodda äro, straffes brottet enligt 4 Kap. 5 § Missgernings-Balken, och, i båda fallen, konfiskeras Skriften. ii:o. Angripelser emot enskild man, hvilka å ära gå, eller för dess borgerliga namn och rykte förklenliga äro; Brottet straffes efter 60 Kap. Missgernings-Balhen, och varde dessutom Skriften konfiskerad. !2:o. Lögnaktiga konfiskeras. i3:o. Sedernas vanhelgd, vare sig genom offentliga läror till någon last, särdeles den, som sårar ärbarheten, eller sådana ohöljda och skändliga framställningar af denna lasts utöfning, hvarigenom främjandet af ett förderfligt lefnadssätt åsyftas; Brottet skall umgällas med Femtio till Etthundra Riksdalers böter, och Skriften konfiskeras.
§ I Den, som offentligen förkunnar eller till annans förledande annorledes utsprider lärosatser, som mot den rena evangeliska läran stridande äro, straffes med böter från och med femtio till och med trehundra Riksdaler eller fängelse från och med två månader till och med ett år; dock sker ej härigenom någon inskränkning i den frihet i religionsöfning och undervisning, som bekännare af annan lära, än den rena evangeliska, medgifven är. Varder prest beträdd med utspridande af villfarande lärosats; — derom är särskildt stadgadt. § 2 Söker någon genom bedrägliga medel, hotelser eller löften om timliga fördelar förmå annan till affall från den rena evangeliska läran, vare förfallen till böter från och med ett hundra till och med tre hundra Riksdaler eller fängelse från och med två månader till och med eli år. Lag samma vare om någon, hvilken af föräldrar eller målsman fått sig anförtrodt att uppfostra eller undervisa barn, som tillhör svenska kyrkan, söker under utöfningen af sådant uppdrag bibringa barnet annan tro, än den, som med den rena evangeliska läran öfverensstämmer. 150 Expedilions-UtskoUp.ts Förslag till anderd. Skrifvelse J\:o 70. § 3. Har den, som ej är svensk medborgare, blifvit för brott, som i 1 eller 2§ sägs, till ansvar fälld ; vare honom ej tillätet att, efter undergånget straff, i riket vistas. § 4. Hvar, som till deltagande i främmande trosbekännares andaktsöfning nödgar eller lockar den, som minderårig är, eller under hans lydnad står, och till svenska kyrkan hörer, böle från och med tjugufem till och med två hundra Riksdaler. § 5. Böterna beräknas i Riksmynt och fördelas till hälften emelian åklagaren och de fattige. Saknar den bötfällde tillgång till böterna, skola de förvandlas till fängelse efter de grunder, som för förvandling af böter enligt Ctsöknings-Balken stadgade äro. § 6.