Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
BondeStåndet, ur det skäl, att vice Talmannen Jon Jonsson, under yrkande äfvenledes af en så beskaffad gemensam granskning, såsom anmärkningar emot Utskottets Betänkanden afgifvit förslag till en ny HypotheksLag; men då Utskottet hvarken uti berörde Förslag funnit något yttrande, som utmärker stridig åsigt med ifrågavarande 2.ne Betänkanden, eller af den ytterligare granskning Utskottet företagit öfver de återremitterade Betänkanden och andre till Utskottets handläggning öfverlemnade motioner rörande InteckningsLagen, fått anledning att frånträda eller förändra de yttranden, Utskottet afgifvit uti förenämnde 2:ne Betänkanden under N:o 67 och 6g, blifva de härmed åter till Riksens Högloft. Ständers pröfning vördsami igen öfverlemnade. Stockholm, den 26 September 1823. LngUtskottm Betänkande»; 1295: N:o 187. Ankom cl. 28 Octob. 1823. Betänkande ofver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upphäfvande af 8 §. i i Cc?/?. UtsökningsBatken samt ändring af 2. §. z 45 Cap. MissgerningsBalkcn och öfverskriften till samma Capittel och Balk. Till LagUtskottets åtgärd hafva Samtlige Respective RiksStånden remitterat följande: (Se irsta Sami. 2:dra Band.) Lagutskottet, som tagit i öfvervi* gande, hvad så väl denna Kongl. Proposition som de dervid fogade handlingar innehålla, anser sig böra vitsoi'da nödvändigheten ej mindre af förändrade straffbestämmelser för Uppbördsman i och för förskingring af Allmänna medel, än äfven af en Lag, som belägger hvarje förskingrande af medel, uppburne i och för Tjensten med enahanda ansvar, som vore Ämbetsmannen Uppbördsman.
Brukspatronen gjorde med fingret en hotande rörelse åt sin dotter, och baronen svarade, upprymd af den lifliga sällskapstonen: ”Akta er, min nådiga, att det ej blott blir för er jag omtalar bröllopsanekdoter!” ”I sådant fall önskar jag dem all lycka.” Carolina blef nu utkallad, och som brukspatronen talade sakta med Brink, tog baronen tillfället i akt, och fortsatte: ”Tillåter ni mig meddela er det mysteriösa behag jag funnit i mitt – rum?” ”Med mycket nöje; jag är ytterst nyfiken. Herr ryttmästaren har förmodligen haft andesyner?” ”Rätt gissadt! Synen var himmelsk, ehuru i förkroppsligad gestalt. Alla förmiddagar har jag från det fönstret, som har utsigt åt trädgården, sett er gå med trädgårdsmästaren fram och åter utmed gångarne, för att meddela honom edra anordningar. Om eftermiddagarne har jag från det fönster, som ligger åt stora alléen, sett er med herr Brink eller er väninna kasta volant. Och slutligen om aftnarne, då jag öppnat dörren, har jag varit så outsägligt lycklig att uppfatta tonerna af ert fortepiano, ackompagnerade af den mest klangfulla röst, som någonsin nått mitt öra. Och efter denna beskrifning hoppas jag ni erkänner, att min trefnad i detta rum har god grund.” ”Mycket förbunden,” genmälte Julie leende; ”om grunden just icke är god, är det åtminstone icke baronens fel. Men,” tillade hon afbrytande, ”det vore ett stort nöje för Gustaf, om ni en stund före supén tittade in till honom. Han längtar efter sin reskamrat.” Baronen iakttog vinken, och aflägsnade sig jemte herrarne. Gustaf hade visst icke yttrat någon längtan efter honom; men Julie ville för i afton dämma strömmen af hans vältalighet, och tillgrep derföre det naturligaste medel, som föll henne in. Egentliga orsaken var en oredig känsla af pligt, som böd henne att icke lyssna till detta språk. – ”O! att Waldemar vore här,” suckade hon; ”men han är bra kall, och baronen är visst icke farlig.
-Ombudsmans Emb.-Berätt. för åren 184% och 7843. i gens hela stränghet kunde medföra; ty och enär styrkt vore, att löjtnanten Hohn, hvilken icke kunde sakna kännedom om Öfverståthållare-embetets, på sätt som skett, allmänneligen kungjorda uppmaning, befunnit sig omkring klockan ellofva ofvanberörde natt bland en större folksamling vid södra ändan af Nya Bron, från hvilken hörts oljud, hvisslingar och hurrarop, samt att patrullen, sorn, efter hvad på ed hörde vittnen intygat, med foglighet sökt förmå folket att åtskiljas, blifvit bemött med otidighet fran åtskillige personer i folkhopen, hvaribland löjtnanten Holm särdeles utmärkt sig för motsträfvighet och, svängande en käpp emot patrullen, yttrat, att ingen kunde förneka honom att stå hvar och huru länge han behagade eller hade rättighet att visa honom ifrån stället, ansåge Kongl. KrigsHofRätten, vid sådant förhållande och då löjtnanten Holm icke åtlydt tillsägelsen att från Bron sig aflägsna, Hr öfversten Daevel, i kraft af dess befattning såsom kommendant, i öfverensstämmelse med 9 Kap. 14 § i Kongl. Krigsartiklarne den 31 Mars 1798 samt 5 Kap. ICO § l och 2 mom. i andra delen af Kongl. TjenstgöringsReglemeutet den 1 Mars 1819, hafva ägt anledning till den af honom meddelade befallning om löjtnanten Holms arrestering, och pröfvade alltså rättvist Hr öfversten från allt ansvar i denna del befria.
Vid jemnförelsen således emellan förbud på vissa för näringa nies bestånd verkliga eller inbillade inflytelseägandé varu-artiklar, eller skyddstull för samma ändamål, tror jag den sednare utgå från en billigare grundsats än den förra, och, med uppmärksam bevakning och ändamålsenliga Författningar, innebära lika skydd mot skadlig täflan, som den förra. Men då jag efter min mening om saken sökt visa detta, torde det tillåtas mig att få tillägga, i hvilka fall jag anser allmän införsel-tillåtelse, med skyddstull å vissa varor, äfven äga företräde för förbuden, så i administratift, som moraliskt, hänseende. Genom borttagande af förbuden, förenklas undersökningen om en varas egenskap, såsom lagligen berättigad att inkomma i Riket, till vinnande af ett enda resultat, det, om bon är för tullad. På sätt jag förut haft äran visa, styrkes detta, genom åsatt stämpel och öfvertygelsen att densamma är äkta. Någon strid eller tvekan om varans rätta beskaffenhet, såsom hörande genom sina beståndsdelar och sin sammansättning till slaget förbudna eller tillåtna - Den 19 J u n i i e. m. 3o5 na varor, som nu åstadkommer så mycket kif mellan Godsegare oell Tullverket, och som ofta föranleder till långvariga, kostsamma rättegångar, kan då icke uppkomma, hvarken vid förtullningen, elier när varan är i beslag tagen. Att både Domstolarne, Tullverket och Godsegare härigenom skola mindre besväras, synes mig böra antagas, äfvensom att tullbehandlingen af stämpelbart gods med ökad skyndsamhet då bör kunna handhafvas. Samma enkelhet, som denna i administratift hänseende häraf vundna, uppkommer äfven härigenom vid bedömmandet af tullförsnillningsbrott, såsom moralisk och lagförbrytelse. Det kommer då icke att finnas mera än ett brott mot tullförfattningarne nemi. tullförsnillning eller oloflig varuinförsel, och detta är så mycket straffvärdare, som handlingen är mot viss afgift till staten tillåten. Tullförsnillning är således med andra ord uttryckt, nära detsamma, sorn att stjäla, hvad man får köpa, en handling, som åtminstone icke kan få några offentliga medhållare.
Den föreslagna gratificationen till Doctor Åkerman finner jag, lika med den siste värde Talaren, vara billig och förtjent, då Doc - Den 12 Junii f. m. 9 tor Åkerman först visat möjligheten att äfven i vårt land tillvägabringa, och jemväl sjelf inrättat, ett Ortopediskt Institut, hvilket han visserligen ej kunnat göra ulan enskilta uppoffringar. Men att genom årliga anslag för framtiden understödja denna Inrättning, synes mig vara, minst sagdt, obehöfligt. Är den nyttig, såsom Herr Cederschjöld vitsordat, så blifver den nog begagnad af de förmögne, som icke sakna förmåga att genom tillräcklig betalning bidraga till dess underhållande. Den fattiga FolkClassen åter är, såsom redan blifvit yttradt, sällan i behof att anlita detta Institut. Åtminstone är det endast de fattige i Hufvudstaden, som i delta fall kunde komma i fråga. Och då Hufvudstaden sjelf äger så högst betydliga Fonder, vore det besynnerligt, om icke den kunde deraf bekosta sine Fattiges vårdande vid Institutet, utan bidrag af Statsmedel. Vi bevilja nog ändå onödiga anslag till Stockholms förmån, då likväl denna ort är den enda i Riket, der ett ökadt välstånd förmärkes. Följakteligen afstyrker jag det proponerade anslaget af i5ooR:drtill Institutet; och anhåller derföre om återremiss af Utlåtandet. Herr von Hartmansdorff \ August: Jag vill ej bestrida hvarken anslaget lill Inrättningen eller det till personen, som till vä— gabragt densamma; men för hans eget bästa nödsakas jag i allt fall yrka återremiss 10 Den ia Junii f. m. af detta Utlåtande. Det är nemligen allmänt bekant, att Doktor Akerman befinner sig under Concurs; och den föreslagna gratificationen, skulle sålunda tillfalla hans Creditorer, örn icke sådant vid sjelfva gifvandet förekommes. Jag anhåller derföre, att StatsUtskottet måtte föreslå något sätt, hvarigenom gratificationen må komma honom personligen till godo.
Lån, om skyldighet för Banken att lemna, mot säkerhet af Assurance på lif. VI. 36. VIII. R. 491. X. 73. XXXII. B. 325. XXXV. A. i57. Lånehiträden, angående Bankens, till vissa Städer och Corporationer. Se Banken. LåneContor, om inrättande af ett, till understödjande af utflyttningar eller skeende ägoskiften. XLII. B. 49* XLIX. A. 27. LåneContoren i Götheborg och Malmö, oni revision af, åren 1829 och sedermera år 23 - 354 ligen intill nästa. Riksdag. LX. B. 128. A. 243. LåneContoren i Götheborg och Malmö, om revision vid. X. B. 343. A. 409. — i Götheborg och Malmö, rörande val af Suppleanter lill Directionerne öfver dem, emellan Riksdagarne. Se Suppleanter. — i Götheborg och Malmö, om ökade arfvoden och löner för Directeurerne, BankoOmbuden samt öfrige Tjenstemännen vid. XLII. B. 49. XLVIII. A. 354. LäneContorens i Götheborg och Malmö Directeurer, huruvida de kunna vara Revisorer öfver Stats-, Bankooch RiksgäldsVerken. Se Directeurer. Lånefond, angående en för Landtman. V. 207. VIII. R. 253. XLII. B. 49. XLVIII. A. 353. Lånehandlingar, örn undvikande af alltför mycken noggranhet och deraf följande tidsutdrägt vid pröfning deraf i Banken. XVI. B. 286. XIX. A. i73. LåneReglemente, RiddarhusDirectionens. Se RiddarhusDirectionen. — för RiksgäldsConloret, angående. Lägersmål, om förhöjd afgift till Kyrkan för. XVI. B. 377. XVIII. A. 377. 355 Lägrad qvinna.
Formatj om enahanda format å skrif-chartor , , , Forsells söner i Umeå, om förskottet å SpanmålsCreditivet; se Anmälan 81, 150. Forsshaga, sluss-anläggning derstädes; se Anslag för en gång, g) ForssviksmOj angående underhållet af vägen deremellan oell Rödesund ,,,,,,,, Svar på återremiss ,,,,,, Forum pmvilegiatum, om upphörande af Bankens och Riksgälds-Contoirets , , , , Svar på återremiss ,,, Kongl. Maj:ts Nådiga Svar , „ Riddarhusets; se Riddarhuset. Fosterbarn, om deras rättigheter ,,,,, Folmö tena, vid lndeldta Cavalleri-Regementena, angående ,,,,,,,,,,, Fourage för hofstallet, redovisning derför , , , , , „ . Svir på. i.terremiss louragering, for varfvade Cavaileriets och Artilleriets hästar; se Hufvud-Titel 3:dje, sid. 13. ‘ „ åt tågande trupper ,,,,,, Fouragerings-anslagen för Lif-Gardet till häst och Kronprinsens Hussar-Rcgemente, om förskott derå; se Anmälan 137. Fredsverkets underhållande med Barbaresk-Staterne; se Handelscch Sjöfarts-fonden. Fribref stutt, om controller emot missbruk vid dess utöfvande och om sådan för Länsmän , , , , , Svar på återremiss ,,,,,, Fridhem, om anslag af allmänna medel till den derstädes stiftade inrättning för sinnessjuka , , Svar på återremiss ,,,,,, Fries's enka, angående beräkningen af dess pension „ se Indragnings-Staten 19. Frigell, dess pensionerande; se Iudragnings-Stateu 23. Frimurare-Barnhuset; se Hufvud-Titel 6:te, sid 6.
Preste-Ståndet den i4 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den 14 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse > angående beviljade Extra Stats-Anslag för befordrande af communicationer och andra allmänna arbeten. (Stats-Utsk. Uti. Mern. N:o 506.) S. A. K. Till befordrande af Vatten-communicationer och andra allmänna arbeten liar E. K. M. , uti Dess Nådiga Proposition, angående Stats-Verkets tillstånd och behof, äskat 100,000 R:dr årligen i fem år, eller tillsammans 500,000 R:dr, såsom utgörande det belopp, hvarunder E. K. M. ansett detta anslag ej kunna nedsättas, om några väsendtliga anstalter till verklig båtnad för Landets näringar och industri skola dermed kunna åstadkommas. Vid öfvervägande häraf, och då Rikets Ständer dels af f. d. Stor-AmiralsEmbetets Tredje Afdelnings till E. K. M. afgifne, vid remissen af den Nådiga Propositionen fogade, underdåniga Memorialer, rörande de allmänna arbeten, som blifvit ifrågasatte alt med bidrag af Stats-medel utföras, dels af serskilde, i sådant afseende sedermera aflåtne, Nådiga Propositioner och Skrif - Expedit ion s-UlskolCets Förslag till und.
Att innestänga enskilda personer i déras boningar och derifrån utestänga alla andra, kan icke vara Konungens Befallningshafvande tillåtet i alla de fall, då det icke är särskildt förbudet; och med undantag af uttrycklig tillåtelse, är det väl alltid att anse såsom olofligt; så att om den förmenta, från 1813 års Kongl. Cirkulär hämtade, tillåtelsen icke äger rum, förbudet deremot också måste vara öfverflödigt. Att, i förevarande fall, någon olägenhet för enskild person icke uppkommit af den åtalade åtgärden, torde möjligen böra så förstås, att målsägaren nedlagt sin talan och till slut ingen upprättelse yrkat. Svårligen kan väl derföre antagas, att en inspärrning i tio dagars tid aflupit utan olägenhet för de personer, som den drabbade; men om ock dessa nu varit för densamma känslolöse, kan väl deraf icke uppkomma ansvarsfrihet för en handling, hvilken kunnat förekomma hvarje annan målsägare såsom en i och för sig den mest förnärmande och föga mindre menlig än ett gripande och försättande i fängelse, hvaraf olägenheten lärer böra antagas, äfven om ,ej visas kan, att den förnärmades lidande blifvit ökadt med ytterligare tillstötande menliga följder. Om Herr Landshöfdingen vid sitt besök på stället kunnat träffas af de inspärrade, dem han förmodligen, för smittans pch spärrningens skull, icke ansåg sig böra besöka; derom har — 29 — jag i handlingarna icke funnit någon underrättelse. Men jag antager, att äfven i vidrigt fall målsägaren (angifvaren) icke saknat tillfälle att hos Konungens Befallningshafvande anmäla till rättelse den olägenhet, som för honom af spärrningen uppkommit. Deremot kan jag icke föreställa mig, att en sådan anmälan varit behöflig, då Konungens Befallningshafvande dessförutan erhållit fullständig underrättelse om förhållandet, och var skyldig att opåmint deri meddela rättelse. När till dessa anmärkningar lägges, hvad mina berättelser förut i ämnet innehålla; är min redovisning för detta ärende fulländad.
Nk>j:l8 osli Xioii:u!8 jorllsN>«ll« osli l1i8p08iton8rritt litt 3t8lii>1ik;a Iisrlrmuit i Hulluncl, livuruk vi88u räntor ii ro txvrlior osli Ore8ter8?<n^> 8il8tuZtt!>, i nnäerlläili^Ilst unliuElil, cist Xui>r;1. Nu^k tuelite8 r Mäller tori>i>8lultu, »tt r;siloirr lisliörigsn lororllnuclt Oinlnxl, L l)e88 osli lxronuii8 vu^iiur, »Uiinninrs lill vsclsrliorliF l4ott>8töl inätts lililvu' utluxsn osli tulun iiilcircl onl ulsrviuiunuts :>l Xroiiuii8 jor^sZunllsosli ckl8^08rtroiW»'utt lill 'iti ULH» > uruncls liem mun.
Föredrogos och remitterades till Banko-Utskottet: i:o Johannes Olssons från Wermlands län motion, om inrättande af nya Lånekontor i stället för Privat-Bankerne: 2:o Samme mans motion, om utvidgande af Bankens lånerörelse på fastigheter och odlingar; samt 3:o Nils Jeppssons från Malmöhus län motion, angående inrättandet af Låne-kontor i stället för Privat-Bankerne. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne protokolls-utdrag från Vällofl. BorgareStåndet N;o 29, med Hr Bönblads motion, angående afskrifning af ett lån till Hernö sands kyrka. S. I). Föredrogos och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: 1;0 Carl Tholssons från Skaraborgs län motion, rörande ändring i Kongl. Stadgan den 18 Juni 1842, angående folkundervisningen; 2:o Pehr Bengtssons från Calmar län motion, oin tillägg till 13 kap. af Kongl. Skiftes-Stadgan den 4 maj 1827, jemte hvad dervid blifvit mundtligen andraget; 3;o Jöns Månssons från Malmöhus län motion, om föreskrifter emot gifta husmäns och inhysesmäns utflyttningar från Skåne till Danmark; 4:o Johan Bergströms från stora Kopparbergs län motion, angående fri och obe gränsad smidesoch vågföringsrätt för privilegierade smides-verkstäder; 5:o Lars Basmassons från Bohus län motion, angående ändring af lö kap. 20 § j Kongl. Skiftesstadgan den 4 Maj 1S27; 6:o Nils Magnussons från Calmar Län motion, om olämpligheten af det nuvarande lönings-sättet för presterna och om upphörande af likstolsafgiften, jemte i anledning deraf afgifvet muntligt yttrande; 7:o Pehr Bengtssons från Calmar län motion, angående ändring af Kongl. För - Prot.-Utdrag den 21 December 1830.
Härvid företer sig likväl det förhållande, att hemmans-innehafvarne sjelfve, med jemkning af ett vid undersökningens början framstäldt vilkorligt anbud af 10 tunnor spanmål för hvarje helt mantal i stället för nu utgående dagsverkslösen, sedermera utgifvrt 8 tunnor spanmål af mantalet, hälften råg och hälften korn, såsom ett belopp, hvartill berörde afgift ska - 8 Kongl. Majlis Kådiga Proposition, K o 71. ligen kunde för framtiden bestämmas, samt att genom antagande af detta sednare anbud en icke obetydlig lindring i nuvarande afgift skulle de arbetsskyldige beredas; och ehuru värdet af berörde spanmåls-qvantitet efter medel-markegångspris jemväl understiger det värde i penningar, hvartill arbetsskykligheten blifvit, med dagsverkenas nedsättning till 18 ökeoch nära 39 dränge-dagsverken, af förrättningsmännen uppskattad, anser Kongl. Maj:t, med fästadt afseende å hvad i öfrigt vid undersökningen blifvit upplyst och anmärkt, angående hemmanens å ön Hven inskränkta egorymd och jemförelsevis mindre fördelaktiga läge, godkännandet af berörde anbud innefatta en lämplig och med rättvisa mot så väl staten som de skattskyldige öfverensstämmande jemkning uti ifrågavarande, omförmälda hemman åliggande besvär, hvadan Kongl. Majrt för Sin del bifaller och härmed till antagande af Rikets Ständer föreslår, att de arbetsskyldige hemmans-innehafvarne å ön Hven må för framtiden njuta den lindring uti rneranämnda arbetsskyldighet, att de, i stället för nu bestämda dagsverken, skola hädanefter för hvarje helt mantal och proportionaliter för mindre erlägga en årlig spanmåls-ränta af 8 tunnor säd, hälften råg och hälften korn, att utgöras, på sätt i afseende på kronans behållna ränte-spanmål nu är eller framdeles kan varda i allmänhet stadgadt; hvaremot de icke vidare komme att åtnjuta den afkortning å hemmansräntan, som med 6 daler eller 2 r:dr banko för hvarje f mantal hittills egt rum.
— N:o 18- med förnyadt förslag till gravering oell inskrifter å den af Ridderskapet och Adeln beslutade medalj öfver framlidne Presidenten Äng. von Hartmansdorff. IX. B. 449, 472. A 476. — N:o 19. angående ett särskilt anslag till arlvoden åt extra ordinarie kanslister vid Riddarhuset. X. B. 250, 322. A. 328. — N:o 20- angående anskaffande af nödiga medel till utgifterna för Rid dar hus-byggnadens reparation m. m. X. B. 250, 322. A. 328. 329. — N:o 21. i fråga om gaslysnings användande uti Riddarhuset. X. B. 329, 357. A. 358. — N:o 22. angående väckt fråga om förändrad inredning af de s. k. Sekreta-Utskotts-rummen. X. B. 329 A. 358. — N:o 23. i anledning af återremiss af Utskottets Utlåtande N:o 8, om ett förlagslån från Riddarhus-kassan för utgifvande af Riddarhusets genealogier. X. B. 329. A. 358. — N:o 24 i anledning af återremiss af Utskottets Utlåtande N:o 13, angående anslag för granskning af Riddarhusets genealogier. X. B. 329. A. 358. — N:o 25. i anledning af väckt motion om anslag till fortsatt utgifvande af Ridderskapet och Adelns protokoll från 1627 till 1714 års riksdag. X. B. 329 A. 358. — N:o 26. angående förändrad redaktion af 10 § i RiddarhusDirektionens instruktion. XI. B. 120. A. 131. — N:o 27. i anledning af väckt fråga om uppställande i Riddarhussalen utaf en bröstbild af Konung Gustaf II Adolf m. m. XI. B. 289, 304.
Jag har i detta ämne talat med General-Landtmäleri-Direktören, som yttrade sig icke hysa ringaste betänklighet vid T:l:dets afskaffande, så vida man iakttog, alt vid alla hädanefter skeende Landtmäteri-förrätlningar, så länge sådant kunde anses beliöfligt; uti karlebeskrifningarne infördes de deri förekommande ägorymderne, sä väl i det nya som det gamla ytmåttet, hvilket åter, enl. hans åsigt, icke skulle möta ringaste svårighet från Landtmäteriets sida; — och det är äfven, i enlighet härmed, som Utsk:n föreslagit: ”att R. Sl:r må hos K. M. i underd:het anhålla, att K. M. täcktes förordna, att vederbör:de Landtmätare, vid alla, efter den nya stadgans utfärdande, skeende Landtmäteri-förrättningar, och så länge K. M. kan finna det behötligt, skola i egooch delnings-beskrifningar, i serskilda kolumner införa de serskilde jordrymdernas innehåll, uttryckte icke allenast i det nya ytmåttet, ulan äfven i det gamla.” När BondeSt:s ledamöter inom Utsk:n fingo kännedom af detta förslag, förföllo, Mine Hrr, alla betänkligheter mot T:l:dets uteslutande, och en af dessa ledamöter yttrade, att det framställda förslaget vissserligen vore ganska lämpligt och beqvämt, men att, äfven det förutan, man ganska snart skulle lära sig det nya beräkningssättet. Såsom bevis anförde han följande exempel: ”Jag har,” sade han ”i många år såsom värderingsman biträdt vid landtmäteri-förrättningar. Som bekant är upslällde den gamla Skiftes-stadgan såsom princip, att vid jords gradering den bästa skulle betecknas med sex och den sämsta med ett. Den nya stadgan omvände alldeles detta förhållande, så att den hästa jorden skulle betecknas med l-mch den sämre med högre nummer. Hvar och en kan nu förstå huru svårt detta skulle vara för bonden att begripa; men inom ett år fanns ingen sådan, som icke förstod det nya systemet och insåg dess fördelar. Gr.
Men då bemälde båda Stats-Secreterare, så vidt Utskottet bär sig bekant, fortfarande åtnjutit Konungens förtroende, hvadan i detta hänseende anledning icke gifvits till en hemställan om deras entledigande, samt en dylik hemställan dessutom så mycket mindre kunnat från Konungens öfrige Rådgifvare väntas, sorn desse med de tvänne förre utgjorde medlemmar af samma administration och i det hela godkänt deras rådgifvande åtgärder, har Utskottet icke funnit skäl att förevarande anmärknings-anledning godkänna 'till påföljd, vare sig efter 106 eller 107 §. Regerings-formen. Stockholm den 5 Octoher iS/fO. Reservation af Herr Petré: ”Stats-Secreterarne von Hartmansdorff och Grip kunna, efter mitt förmenande, icke ställas i samma categori. Den förre har under flere år varit Stats-Secreterare endast till namnet. Den senare bar deremot ända till sista ögonblicket af gamla styrelseformens fortfarande varit verklig Stats-Secreterare. Vid upphörande af Herr von Hartmansdorff Landshöfdinge-förordnande, inträdde han icke i utöfningen af sitt StatsSecreterare-embete. Han återgick deremot till enskilda lifvet och var, då Departemental-Styrelsen infördes, endast att betragta som privat man. Vid denna Constäutions-Utskottets' Memorial.. N.o 48*. 9 denna* tidpunkt hade således Herr von Hartmansdorff inga anspråk på lön inkomst af Staten. Han var i sjelfva verket från Ecclesiastik-Expeditionen förafskedad, icke de jure men de facto. Under sådana omständigheter anser jag Constitutions-Utskottet hafva, med föranledande af Stats-Ulskottets anmärknings-memorial, bordt såsom anmärkningsvärd hos Rikets Ständer anmäla Rådgifvare-ålgärden, i afseende på Herr von Hartmansdorffs uppförande på Indragnings-stat för en Stats-Secreterare-lön, stor 4000 Rdr B:co”. R ä 11 e 1 s er: Mém; N:o 43, sid. 6, r. 14 står: Skulle någonsin inträffa, läs: