Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalden föreslog derefter följande Voteringsproposition: 28 H. *4 210 Den i5 Junii e. m. Den som bifaller Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotlens Utlåtande, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition i afseende på Ekeskogarne i Riket, jemte flere i detta ämne väckte enskilte Motioner, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Yinner Nej, anses berörde Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Sedan 41» 42» 4^ och 44 §§• i Rid darhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan half till g om aftonen; och befunnos, vid voteringens slut, klockan ^ till io e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit sålunda: Ja — g6. Nej — 75. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Ex cellen ce Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Stats-samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Den 16 Junii. au ifrågavarande Utlåtande blifvit af Ridder O skåpet oell Adeln bifallit. Uppläste BevillningsUtskottets den 33 sistlidne Maji undev N:o 28 afgifne Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 7 förut meddeldte Betänkande om Grunderna för den blifvande allmänna Bevillningen, och för värdering af fastigheter; samt BancoUtskottets den jo dennes under N:o 4ö afgifne Berättelse om den af Utskottet förrättade granskning af BancoVerkets Räkenskaper samt Styrelse och Förvaltning efter sista Riksdag. Lades på bordet. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 10 om aftonen.
— Utsk. torde kanske böra påminna sig, att våra kanongjuterier äro sysselsatta med beställningar från både Norrige, Danmark och Ryssland, med flera andra länder; att vi således ej så hastigt kunna äga hopp alt få dessa pjeeer färdiga, och således möjligen smaka Svenska projectiler, innan vi vederbörligen kunna qvittera skänken. -— Jag anhåller således att StatsUtsk. måtte tillstyrka hela den begärda summans utgående, äfven om det skulle frukta att några af dessa pjeeer blefve emplojerade på linieskepp, i händelse sådant för fäderneslandets nytta i behofvets stund ansågs t jeni ig t. I fjerde punkten har Utsk. endast tillstyrkt 75,000 tidiof de 100,000 Konungen, i sin nåd. propos. om statsverkets behof, begärt till nybyggnad pcb förundring af fyrbåkar. — 17 H. 43 338 Den 25 November e. in. Förvaltningen af sjöärendena hade begärt 267,000 r:dr tili fyra nya fyrars byggnad och en flytande fyr vid Falsterbo ref samt sex gamla fyrars fullkomliga ordnande, efter hvad nu mera billigt fordras. — 100,000 r:dr räcka till en fyr på Moruptånge i Halmstad-bugten, som af behofvet torde vara mest påkallad, och några fyrars förbättring; 75,000 rtdr deremot äro endast användbara för det sednare ändamålet — men bestås inga penningar, så byggas inga fyrar. I StatsUtsk. torde finnas de borgerskapets representanter, som äro lika intresserade i denna fråga, som jag såsom sjöman, och deras skepp äro ej alltid assurerade upp till fulla värdet; — lika med mig böra de ifra för saken.
Missgernings-Balken, jemte hvad dervid inom Bonde-Ståndet blifvit ennradt. Den 16 Oct, i834- Från Högdoflige Ridderskafet och Adeln. S. D. Vid pröfning af -C onstitutions-Ut skottets den 2S sistlidne 3 6 Fröt, Uidr. d. 16 Oci. i S34- September på bordet lagde Memorial N:o 3^, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att till grundlagsenlig behandling, enligt 56 §. RegeiingsFormen, godkänna den af Utskottet föreslagna ändringaf 23 §. Reg,-Formen.. S. D. Yid förnyad föredragning af Conslitufion^Utskottetsden a5 sistlidne September på bordet lagde Memorial, JN:o 36, ined Betänkande och förslag, angående Landldagar, hänvisade Ridderskapet och Adeln till Constitutions-Utskottet den, såsom Ståndets gemensamma tanka förklarade anmärkning, att någon föreskrift om Landldagar ej i Grundlagen beIiöfver intagas. S. D, Då nu å nyo föredrogs Constitutions-Utskottets den 2$ sistlidne September på bordet lagde Memorial, N;o 35, med Betänkande om n a t i o 11a Ir e p r e s e nial io ne n, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: 1:0 Ridderskapet och Adeln hänvisade till Constitutions Utskottet följande^ såsom Ståndets gemensamma tankar förklarade anmärkningar: Vid 3 morn. i l3 §. Riksdags-Ordningen, att Domare och Civile Embetsman ej böra hafva representations-rätt i och för denna deras egenskap; Vid 6 mom. i 14 §* Riksdags-Ordningen, att orden: ”i nion af deras Krono-ulskylder,” borde förändras lill ”i nion af deras bevillning för egendom och rörelse;” Vid sisla perioden i 1 g §. Riksdags-Ordningen, alt orden: "civila Embels-Verken,” borde utgå; Vid 522 §. Riksdags-Ordningenr att, utur förra perioden, orden:
Sjette akten. Thraso. ”Befallning har jagh här. Expresse med gevär Anretta ett Collas Medh hugg, medh slag och baas. The späda barnen jagh Wil efter mitt behagh Så tukta denna gång Med spjut, yxe och stång, At theras faar och moor Sku darra i sin skoor, Ty jagh will alle barn Söndersmåla som flarn Och träda på mitt spjut, At tarmarna gå uth. Theras hjerne som drägg Stryka upå hvar vägg” m. m. Derpå uppmuntrar han sina medhjelpare, Truls och Tool, och dessa söka öfverbjuda honom i vilda uttryck. — Sc. 2. Herdarna, Lasse och Hans, uttala sin afsky öfver Herodis handlingssätt. Hans menar: ”Barnen ä the wijga på, Som intet kunna them motstå, Men wille the en ärligh slängh Wåga på en bondedrängh, Noch will jagh säkra them upå, At the sku intet oslickta gå.” Englen bjuder Josef resa till Egypten. — Sc. 4. Maria och Josef besluta lyda befallningen och begifva sig i väg. Rafael slutar stycket med den anmärkning, att Guds godhet är stor, och att liksom han nu hjelpt Josef, Maria och det lilla barnet, skall han äfven hjelpa hvarjom än i dag, som lefver efter Guds behag. Epilogen skildrar ånyo Christi födelses mysterium. ”Hjernan, all sinnenas hus, en värkstadh til all tanckar, Blifve nu ganska tyst och intet meer omvanckar, Wil ej tillåta meer; här måste jagh och stå, Bekienna mitt förnuft kan intet högre gå. De sinnerijke folk må widar’ här om skrifwa, Ty thet är theras del, jagh will thet låta blifwa. Thess jagh min skröpligheet en gång afkläda kan, Och med mijn ögon sjelff rätt skåda honom ahn.” Derpå vänder sig epilogen till damerna och sedan till borgmästare och råd med anhållan, att de måtte väl taga upp detta spel.
Langenau så hastigt? — Ja, om onkel mår väl och icke har något deremot. — Hm, nej! Jag är en fattig militär, ser ni, som reser på min unga slägtinges bekostnad och som hennes förmyndare och skydd och får väl derför rätta mig efter hennes vilja, — sade majoren skrattande och vände sig till Alf, — men nog tycker jag, att vi ännu kunna dröja något. Jag har här gjort en angenäm bekantskap i öfverste Zuber, som är kommendant på fästningen, en mycket hygglig karl, med hvilken man kan få sitt lilla parti om aftnarne. Jag trifves mycket bra här, och dessutom lefver man godt och billigt i Kranach: ett ypperligt öl, de delikataste skinkor och foreller och rökt tjäder, som är en verklig läckerhet. Har ni ätit rökt tjäder, hr kandidat? Det är något att försöka. Alf bedyrade, att den rökta tjädern och allt hvad ”Goldenen Wagens” matsedel hade att bjuda på, var efter hans öfvertygelse just det nyttigaste, som kunde finnas för en menniska, och var fullt öfvertygad, att majoren helt visst riskerade sin helsa, ja kanske sitt lif, om han så hastigt skulle lemna den helsosamma luften i Baiern. — Min reskamrat, baron Schelting, hvilkens helsa är mycket angripen, har funnit sig synnerligen väl här, — tillade han, fixerande Sara helt oförmärkt bakom den kolossala kryckan af majorens stora paraply, som han höll framför sig. — Är er vän sjuklig, min herre? — sade den unga flickan genast med en viss häftighet. — Ja, tyvärr, han lider sedan tvenne år af en fruktansvärd hypokondri, som försvagat hans nervsystem till den grad, att jag fruktar för hans lif. Det såg nästan ut, som om Sara blef ännu blekare i månskenet, hon lutade sig tillbaka i vagnen utan att svara, och Alf kände en pinsam oro öfver hennes tystnad, som kunde betyda både likgiltighet och rörelse — Ja, det är en fördömd sjukdom den der hypokondrien, den kommer helt och hållet ifrån en dålig matsmältning.
SeraphimerOrdensGillet inberättat med hemställan om den rättelse deruti , som med Gillets i ofvanberörde skrifvelse åtagnc förbindelse öfverensstämmer. I Linköping har jag funnit Länsfängelset sakna nödiga Sängkläder, och tvenne rum derstädes tarfva reparation, till förekommande af inrökning, som genom eldning förorsakas. Otn anskaffande af de förra och verkställighet af de sednare har jag gjort anmälan hos vederbörande Embetsverk och igenom skrifvelse ifrån Kongl. KammarCollegium den 26 sistlidne November erhållit den underrättelse , att, oaktadt slitningstiden för de förre sängkläderne ännu icke till ända lupit, nya likväl skola för berörda Fängelse fo iersamligen anskaffas. Fdngelserne uti de öfrige Länen har jag funnit väl underhållna både i afseende på snygg* jfuilitiaOmbudsm. EmbetsBerdtteher'. 273 hefen och den omvårdnad med föda och beklädnad , som Fångarne böra åtnjuta. Ibland anstalter för Sjuka och Fattiqa, hvarmed hvarje Stad och Landsort efter behof funnits vara försedde, utmärka sig såsom private Inrättningar det så kallade Arbetshuset i Carlshamn och LänsLazarettet i Christianstad, På Stadens enskilta bekostnad är förstnämnda hus år 1812 nybyggdt och uti tvenne våningar för ändamålet fullkomligen väl inredt. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL sårna®! aaawåaiDm PROTOKOLL VID lagtima Rikidagen i Slockholm Åren 1853 ock 1854. ÅTTONDE SAMMNCrEW. Allmänna Bcsv. och Ekonomi-Utskottets Memorial, Utlåtanden och Betänkanden. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-UlskeUets Memorial, Atris i och 2, i M 1. I Ank. lill Exp.-Ulsk. d. 13 Jan. 1854, kl. 1 e. m. Memorial, angående tilllikning af Utskoltels Kansli-personal.
Om detta Memorials remitterande till Stats.; Utskottet anhåller jag ödmjukeligen, N:o ag. Herr von Hartmansdorff, /lugnJl: Jag har flera gånger sökt fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på sksdligheten af den tärande classens tillväxt in« om vårt samhälle, och nödvändigheten att förekomma hans ytterligare ökande. Andra värde Ledamöter af detta Stånd, såsom Herr Franc Sparre, hafva, med Ridderskapets och Adelns utmärkta bifall uppgifvit medel huru medlemmarne af denna dass skulle kunna återföras till närande yrken. Ett af botemedlen som skulle hämma denna tillväxt i sin upprinnelse, har hittills icke blifvit omnåmndt. Det år nemligen ett sparsammare utdelande ån hittills af Adliga värdigheter, genom hvilka icke blott vissa personer för deras lifstid, utan slågter, för allden tid, någon af dem finnes fästas, mera ån andra Medborgare, vid de tårandes antal; och det 268 Veu 5 Martii, år om detta ämne, som jag anhåller att nu få yttra mig. Såsom integrerande del af NationalRepresentationen, år Adeln för talrik, både i förhålJ lande till Rikets storlek, och till MedStänderna. Då Sverige nu, enligt RiddarhusDirectionens berättelse har 1296 röstägande åtter funnosidet mågtiga Britannien år 1818, endast 5j4 personer, berättigade att sitta i Parlamentets Öfverhus, oberäknade 7 Prinsar af det Kongl, blodet och So röstberättigade Prelater, tillsammans 55r. I Nederländerna med 6 millioner inncbyggare der första Kammaren skall utgöras af minst 4o — få högst 60 medlemmar finnas. Då Öfverhuset allestädes år fulltaligare ån Underhuset, t. ex. i England inemot hälften, i Nederländerna minst omkring en tredjedel samt högst omkring hälften o. s. v. år den röstberättigade Adeln i Sverige öfver 5 gånger och den närvarande vanligen 2 gånger talrikare ån alla de öfriga Stånden sammanräknade.
Cederström yttrade: ”jag kan för min del så mycket mindre deltaga uti Utskottets fattade Beslut, att extra roteringsskyldigheten endast genom efFectivt utgörande af manskap får fullgöras, som jag anser det rakt stridande, ej mindre mot Rikets sanna nytta än afsigten med Riksens Ständers år 1810 fattade Beslut, sorn icke var och ej kunde vara annat än att bereda ett jordens jemnare beskattande under krigstider, samt öka de tillgångar till landets försvar. Detta beror ej blott på armeens numerair af manskap, utan fast mer på detta manskaps användbarhet, hvartill icke ensamt fordras stridbara män och vapen, utan ock forväsende och hästar för artilleriet. Skola hästar och öfrige härtill erforderlig® fornödenheter först vid utbrottet af ett krig genom uppköp anskaffas, så skola krigsoperationerna samt försvarsanstalterna genom dröjsmål och brist märkeligen försvagas, och priserna ända till omåttlighet uppjagas. Då nu extra roterings utgörande uti hästar eller andra för armeens rörlighet och fortskaffning erforderlige prestanda i betydlig mån befordrar så väl det med försvarsstyrkans ■ökande sökta ändamål, som lindring uti ut - 1342 Besv. ock Ekon. Utsk, Betänkandeh. gifterne vid ett uppkommande krig; så anser jag Ut3kottet ingalunda böra frångå sitt redan afgifne Utlåtande, och dymedelst tillstyrka Riksens Ständer att betaga Kongl, Maj:t tillfället att, med rotehållares frivilliga begifvande den åtagne förbindelsen, till landets bästa på möjligaste förmånliga sätt använda, och det så mycket mer, som, i annan händelse, vid ett krigstillfälle, hela tracter invid krigsthéatern blifva spolierade på hästar och fordon, till oberäknelig skada i framtiden. Herr Grefve Posse åberopade Utskottets förut i detta ärende afgifne Utlåtande, och ansåg ej några skäl vara anförde, som kunna föranleda Utskottet att detsamma frångå. H ärittinnan instämde Herrar af Carleson, af Borneman, Prostarne Grevilliust och Fornander samt Professor Bexell, Ut Supra, Éx ProtocoIIö.
Borgen af 2:ne vederhäftiga, män, hvilken, blott för ett år i sender, är gällande, och vid, hvarje års förlopp bör förnyas eller ombytas j ©Iler ock annan, af någondera bland nyssnämnde Embetsman godkänd nöjaktig säkerhet,. Utaf Låne-jSumman kan ej mér:a än. hälften genast utbekommas; och det öfriga enligt Syne*] männens uppgjorda förslag, men ej förr än ve* dfibörligen styrkt blifvit, att de redan erhåll^ ne medlen ärta för odlingen använde. K £6 Den 1 Augusti. J händelse Låntagaren ej sjelf eller genom äärskidlt ombud åstunda! att Utqvittera Länet, dfversändes detsamma, till Konungens Befall* Jiingshafvandé, (söm i alla fall bor om hvarje så beskaffad! Lån erhålla underrättelse) med anmodan , att detsamma Låntagaren tillställa och dess qvitto tili Banken insända, hvarefter lampéliga upplysningar om odlingarnas fortgång ärligen blifva till Banken afgifne. Skulle så inträffa att det tili odling utlanta capitalet, ej blifvei; till dess bestämda än, dämål ahvändt, hvilket af Konungens Befallningshafvande bör med görligaste första h'o* Banken^ Commissarie! tillkännagifva5 t da. skall Konungens Befallningshafvande gepaft anmo* dä5» att antingen genom vederbörande HushållsSällskaps Förvaltnings Utskott, eller der sådana ej finnas, genom, utsedda Synemän, pröfva de skäl, sorp för en sådan uturaktlitenhet kun. na. 'förebringas, och i händelse. de samma god*, kännås, förelägga en förnyad lämplig tid till det försummade arbetets utförande, under hvilken tid deri tilf äfventyrs outtagne andel af Lånet innehålles.
Herr von Rosenstein, dl ils. Dä Hem, liga Utskottet föreslagit en och samma Revition för Rantum och Riksgä!ds»Lonroicrst, har det stett af 1200 twanne anledningar: besparing i kostnaden och den nara gemenskap, som igenom KoaliUtsanon upkommer emellan Vesta Werk. Tiden har deremot blifwlk ökad til irenne mannder, och lärer dä bl isma tiiräcklig, haldst Ivevllionon af Riksgälds.Weckel bljfwer mindre wib. löftig och befwärlig, enär Ooäu Sedlarna uphöra. Da sag nu har den äran at kala inför Ridderskapet och Adeln, anhaller sag ac fä nämna en omständighet, hwilkcn, i händelse af bifall, sedermera synes böra afgöras. Det är fördelningen bada Werke, emellan af kostnaden ivid de gemensamma KLvistvnsrna. Friherre 6o^e, Lric hohansson. Jag önskar uplysning huruwida Kevisorsrris hafwa den myndighet sig anförtrodd, at asskillja en Fullmägtig ifrän der honom updragna förtroendet, i fall de skulle ansett honom ej swarak deremot? Grefwe Mörner. Hittils ej. Friherre 60^^» Om ej Betänkandet tllstyr, ker en sadan rättighet för Ksviinrsr, skulle jag dock för min del anse ben nödig. En mindre skicklighet at styra sa angelägna Werk som Riksens SränderS Läncjue och Riksgälds-Lomoirer, skulle kunna rödja sig hos Fnllmägtiga, som i annat afseende fullkomligen förtjena Ridderskapets och Adelns förtroende och aktning. Om Kevilurerns blifwa den warfs, sä wore wisterligen för Werket nyttigt, at de kunde insätta en annan Fullmägtig. De skäl, som kunna föranleda dem bertil, kunna wara helt andra än sådana gröfre förseelser, som böra komma under laga Domstolö pröfning. l22l Hans LxcsI!si,L2 Herr Grefwe» och Landt-Marskalken.
Att de 60,000 Tunnor Spannmål, sorn, enligt Tredje Pune ten, skola utaf Allmänna Magazins-Inrättningens tillgångar 1224 Ptot. TJtdr. d. 29 October i8?.3. afsättas till understöd för de Norra Länen , öfverlemnas till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, för att, efter Länens folkmängd och olika Sädes-production, på tjenligaste sätt fördelas samt åt Länen erbjudas, antingen till Inrättande af Districteller Socken-Magaziner, i fall vissa orter skulle sådane önska och de pröfvas nj'ttige och ledande till det stora ändamålet, eller ock till användande på annat sätt såsom en grundläggning för Undsättningsanstalterne; 2:0. Att, hvad beträffar det i Fjerde Puncten omnämnda creditif af E11 Million Riksdaler, till upphandling af Spannmål för allmän räkning, till nödlidandes bispringande, om Landet skulle hemsökas af missväxt och behofven icke, medelst andre utvägar, kunna afhjelpas, afhandlingarne om sådana Spannmåls-uppköp skola uppgöras emellan Konngens Befallningshafvande och Leverantprerne, utan att desse sednare hafva att skaffa med utborgningen till Undsättnings-tagarne. 3:o. Att Redovisningen så väl för de Spannmåls-tillgångar, hvilka, enligt Tredje Puncten, blifvit anslagna tili understöd för de Norra och Södra Länen, samt det deraf möjligen uppkommande öfver - Prot. Utdr. d. 29 October 1823. 1225 sigott, sorn ock för det enligt Fjerde Puncten beviljade creditif, när detta till större eller mindre del kommer att begagnas, bör till Kongl. Stats-Contoiret ingå, och alla tili godtgörande af de härutaf skeende nedsåttningar inflytande medel dit levereras, samt redovisningen i vanlig ordning granskas bos Kongl. Kammar-Rätten oclv af Riksens Ständers Revisorer. 4:o.
Den lyckliga uppfattning af gemensamheten i begge rikenas intressen, som sednaste tid bragt till mognad, gör det öfverflödigt att här utveckla, huruledes hvarje hinder, som qvarstår för det ömsesidiga närmandet emellan folken inom de förenade rikena, motverkande den naturliga och sunda utvecklingen af sjelfva föreningen, är för hvartdera rikets egen förkofran lika menligt, och att de begge folken aldra bäst genom lefvande umgänge med hvarandra befrämja en sådan förkofran, i det att derigenom uppkallas den täflan och vexelverkan, som ovilkorligen har till följd, att hvad det ena landet har framför det andra öfverlägsen sträfvar det sednare att tillegna sig — en sträfvan, som aldrig i samma mån frammanas utaf föredömen, skådade mera på afstånd. Sedan utländsk mans eller qvinnas rätt att här i riket idka handelseller fabriksrörelse, handtverk eller annan handtering blifvit genom Kongl. Förordningen angående utvidgad näringsfrihet af den 18 Juni 1864 bestämd, innehåller nämnda författning i § 31: »Om och i hvad mån Norsk man eller qvinna må tillerkännas vidsträcktare rätt än nu sagdt är, varder särskildt stadgadt.» Men om än således denna punkt innefattar löfte om en särskild lag beträffande Norrmäns näringsfrihet i Sverige, och om än tidpunkten för utfärdandet af en sådan må bero af ifrågasatta eller beslutade åtgärder till vinnande af reciprocitet, så gifva dock ordalagen i omförmälda § förhoppning allenast om »vidsträcktare» rätt för Norrmän, än för utländingar i allmänhet; och då Rikets Ständer ansett det numera icke längre böra ifrågasättas, att icke Norrmän böra få åtnjuta lika näringsfrihet härstädes som landets egna innebyggare, likasom Svenskar en motsvarande förmån i Norge, hafva Rikets
Beträffande slutligen frågan, dels huruvida de församligar, hvilka redan blifvit tilldelade Statsbidrag till skolväsendets ordnande, böra vid dessa bidrag framdeles bibehållas, dels ock om föreskriften i 4 §. af Kongl. Stadgan den 18 Juni 1842, angående de personliga afgifter, hvilka församlingarne ega att i omförmälde hänseende sig åtaga, bör utgå; så och då, på sätt Utskotten i sitt föregående utlåtande yttrat, Stats-Utskottet kommer att, för de fall, der de nu föreslagne afgifterne icke blifva för ändamålet ti 11 räck 1 ige, om serskildt anslag afgifva yttrande, samt den i berörde 4 § varande föreskrift endast är vilkorlig, enär den till sin tillämpning beror derpå, huruvida andra tillräckliga medel äro att tillgå eller icke, anse Utskotten dessa anmärkningar icke böra till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. I öfrigt vidblifva Utskotten, i öfverensstämmelse med hvad i återremitterade betänkandet blifvit föreslaget, den hemställan, att, derest en eller annan församling skulle åsidosätta föreskrifterne i Kongl. Stadgan den 18 Juni 1842 om skolors inrättande, de samma församling tillkommande medel skola genast ställas till Ijandshöfdingens och Biskopens disposition, för att till detafsedda ändamålet användas; äfvensom att besluten öfverlemnas till Kongl. Maj:t att, efter Dess Nådiga bifall, påbud härom låta utfärda, med de föreskrifter, sona, i afseende å verkställigheten, må erfordras. Stockholm den 27 Mars 1845, Reservationer.
Då Staten medelst stipendium understödjer en lärare-elev, och denne dessutom å allmän bekostnad njuter fri undervisning, torde det icke kunna anses obilligt, att han i någon mon återgäldar de understöd, han af det allmänna erhållit. Den invändning mot lämpligheten af ifrågavarande stadgande, att det ej funnes några tvångsmedel, hvarmed detsamma, i händelse af gensträfvighet, kan sättas i verket, anse Utskotten så mycket mindre förtjena afseende, som många andra skyldigheter i allmänna lifvet fullgöras utan något annat tvång, än det, som hvarje menniskas egen rättskänsla och andras omdöme utöfvar; hvarföre Utskotten förmoda, att ett egen villigt undandragande af den ålagda förbindelsen ytterst sällan, om någonsin, skall inträffa, samt få således vidhålla sitt förslag. Vid 8 mom. hafva Utskotten tagit i öfvervägande, att mången med lust att egna sig åt folkläraie-kallet tilläfventyrs redan kunde innehafva tillräckliga kunskaper för en sådan befattnings bestridande, och att, om lian också ej redan lill fullo eger dem, han möjligen skulle kunna inhemta dem vid något annat läroverk än seminarium, samt inom kortare tid än ett år; och som föreskiiflen, att livar och en, sorn vill anses behörig alt söka lärare-befattning vid folkskola, skall minst ett år begagna folk-lärareseminarium eller annat motsvarande läroverk , sålunda kunde komma att medföra både tidsförlust och onödige kostnader, hafva Utskotten funnit första delen af 8 mom. böra förändras sålunda, att den, sorn söker lärare-befattning vid folkskola, skall, antingen han genomgått seminarium eller icke, derstädes aflägga prof etc. I afseende på de kunskaper, som ansetts böra fordras af dem , hvilka hädanefter till lärare antagas, kunna Utskotten så mycket mindre medgifva, Statssami Allni. Besv.- och Ekon.-Utskollens Utlåtande, N-o 128.