Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven om icke alla de drag från det förflutna, som göra taflan mörk, äro utplånade särskildt äro berättelserna om den gröfsta osedlighet sorgligt allmänna förnimmer man dock en stor skiljnad. Det inträder en viss mattighet, som man lätt spårar i sagorna, icke sällan ett sentimentalt pjunk, som kan vara ytterst obehagligt. Den på lysande, fastän ofta hemska bragder rika tiden tager snart slut och en hvilotid inträder, om hvars tilldragelser icke mycket är att säga. Detta var dock ingen dödsslumrens tid. Ett nytt fält hade öppnat sig för det rastlösa verksamhetsbegäret. De litterära idrotterna drefvos med förkärlek, hvilkas frukter jag ofta åberopat och om hvilka jag i det följande får tala mera. Icke litet af hednatron bevarades likväl. På Island likasom hos oss hafva minnena af gudar och gudinnor gömt sig i dunkla sägner och mystiska bruk. Man anknöt gerna, så ofta det kunde ske, det gamla vid det nya. Så trodde man t. ex. att hvar menniska, hvar slägt hade sina skyddsandar, som under lifvets vexlande förhållande gåfvo skydd och hjelp. Helgonen, i synnerhet de qvinliga, fingo för Isländarna helt enkelt betydelsen af dylika följe-andar. Man eger från öfvergångstiden från det hedniska tänkesättet till det christna ett litterärt minnesmärke af ganska stor betydelse, den s. k. Solsången, af hvilken jag vill meddela några visor. Det är en död fader, som gifver sin son lärdomar. Derom vill jag tala, huru säll jag var uti verldens boning och än om det andra huru nödde menskors söner gå till skuggorna. Jag lutad satt länge och nedåt vägde, mycket lysten var jag dock att lefva. Men Han rådde, Han som mäktig var, fram skynda den dödsdömdes vägar. Hels kedjor hårdeliga slutna kommo mig kring mina sidor. Dem slita jag ville, men de starka voro. Lätt är fri att gånga. Ensam jag visste, hur i alla lemmar smärtan i mig svälde. Hels mör hemskt mig bödo hem till sig hvar afton. Solen såg jag sanna dagens stjerna, sorgligt uti molnen sjunka, men Hels port på ett annat håll tungt jag hörde tjuta.
I det andeliga regementet vill Herren Kristus sjelf vara Konung och tål ingen medregent” o. s. v. Domsrätt i trossaker har det verldsliga regementet i Sverige, mig veterligen, icke tillvällat Den 19 December. 329 sig vidare, än att det förbehållit sig och utöfvat sin väl grundade rätt att bestämma oell pröfva hvad, äfven i religiösa mål, eller trossaker, med samhällets lag och bästa är förenligt. Motionären kallar detta en sammanblandning af det andliga och verldsliga regementet; men sammanblandar i stället sjelf det andeliga och kyrkliga regementet, som dock noga böra åtskiljas. Christi andeliga regering af Sin kyrka sker, likavisst som Hans dagliga närvarelse hos Sina trogna, på ett osynligt, för vära blickar förborgad t sätt. Detta är det rätta andeliga regementet, uti hvilket någon verldslig makt icke lärer förmå att ingripa. Här gäller Luthers, af motionären anförda ord till den verldsliga öfverheten: ”Det fria Evangelium af Guds ord vilja vi ”icke gifva i edia händer; J håfven ock ingen makt deröfver; ”ty eder regering är allenast timlig och angar verldsliga håfvor; ”Men Evangelium är en andlig och himmelsk gåfva, derföre sträcker edert välde sig icke till Evangelium och Guds Ord”. Skulle således den verldsliga Öfverheten tillvälla sig makt öfver Evangelium och Guds Ord — att derifrån afsöndra eller utmönstra eller dertill lägga något, hvilket stöde deremot i strid, men förklarades skola dermed sättas i jemnbredd, såsom vi vete, att Judiska Öfverheten och Påfvarne, äfvensom Franska konstituerande Församlingen,gjort; så vore detta ett ingrepp i Guds och Christi höghetsrättigheter, sora icke borde ållydas, än mindre godkännas eller ursäktas. Men när, till uprätlhållande af god ordning inom kyrkan, verldslig Öfverhet linner nödigt att stadga sådant, som väl icke linnes i Skriften anbefaldt, men ej eller är hvarken förbjudet eller deremot stridande, så sker detta i fullkomlig öfversstämmelse med Herrans Ord.
Uti särskildta tili de Respectiva Rilcs-Ständen ingifna och till Utskottet remitterade Memorial och Dictamina, af Herr Grefve Kalling, Pehr Ad., Herr Theologi® Doctoren och ContractsPiosten Magister P. E. Ekelund, Herr Theologi® Doctoren och Prosten Magister M. Stenhammar, Herr Grosshandlaren Er. Aberg Andis., ^Riksdagsmannen, f. d. Vice Talemannen Jon Jonsson fran Blekinge, Bryngel Ericsson och Jan Andersson från Dalsland, saint Eric Svensson frän Bohus-Län, har blifvit anlördt, livad Gränse-Tullarne beträffar. 1:0 Af Herr Doctor Ekelund: att sedan, genom Konungens vishet samt en Stor Hjeltes och Statsmans, Hans Kongl. Höghet Kyon-Prinsens tapperhet och klokhet, den så länge önskade föreningen imellan Sverige och Norrige nu mera blifvit vunnen, skulle, till yndanrödjande af ali skillnad och allt hat bägge Folken imellan, ingenting, både i Politiskt, Commercielt och Den 5 Juli. och Moraliskt afseende, vara af större nytta, äa om de tryckande och förderfiiga Gränse-Tuliarne imellan hägge Rikena blefvo afskaffade, i synnerhet som deri fattiga Gränse-Allmogen, hvilken genom dessa Tullar blefve än mera utarmad, dä komme i tillfälle att, pä närmare håll och med förmonligare vilkor, köpa hvad den kunde behöfva och afyttra hvad litet den kunde umbära, utan att, såsom nu, se afsättningen af deras varor dels hindras genom ett afstånd af 10 till 14 mil från någon Svensk
Håkansson i underdånighet sökt eftergift af ohetaldt arrende för Gripsholms Kungsladugård. S. A. K. O enora Remiss af den to sistlidne ApGl, liar E. K. M. tili Rikets Ständers Stats-Utskott i Nåder öfverleranat handlingar, rörande en af Inspectoren II. Håkansson till E. K. M. ingifyen underdånig ansökning, att, sedan E. K. M., uti Nådig Skrifvelse till Dess och Rikets KammarCollegium, den a5 April 1826, förordnat, att Håkanssonj hvilken då emot arrende innehade Gripsholms Kungsladugård, i anseende till lidna betydliga förluster vid den år i8a5 santina Kungsladugård öfvergångna vådeld, skulle, så vida Löftesmännen för arrendet det raedgåfyo, lemnäs anstånd, till dess Kungsladugården afträddes, med betalningen så väl af hvad utaf i8a5 års arrende kunde vara ohetaldt, som af arrendet för den återstående tiden, E. K. M, täcktes, med behjertande af det utblottade tillstånd, hvari Sökanden med hustru och flera öförsörjda barn sig befunne, efter det ej mindre den timade olyckan, än sedermera hafda kost - Exp. Utsi. Forsing till lind. Skrif o N-.o i6r>. 391 nader af uppgifven beskaffenhet, medtagit hans få tillgångar, antingen af Gunst och Nåd befria honom ifrån betalning af det återstående arrendet för Kungsladugården eller ock den af honom sålunda gjorda underdåniga anhållan till K. St. framställa, och emedlertid, intilldess Stäuderne sig deröfver yttrat och E. K. M. Sitt Nådiga beslut fattat, i Nåder anbefalla inhibition med arrendets utkräfvande. R.
Fullnuges förslag, det erfordras 3 expeditionskassörer, men, i händelse en serskild kassör antages för Bankodiskonten, de göromål, som röra diskonten, icke komma att bestridas af expeditions-kassörerne, hvilka göromål utgöra halfva antalet af de i allmänhet förefallande, så synes deraf att 1| eller 2 kassörer äro tillräckliga för de återstående göromålen, som inom Banken förekomma. Således måtte det väl icke vara någon omöjlighet att, derest en kassör för Banko-diskonten antages, de öfrige kassörerne kunna sköta de öfrige göromålen. Hvad åter angår Hr Printzenskölds anmärkn., att Utsk. icke hört Fullm:ge i fråga om tillsättandet af en kassör för Banko-diskonten, så får jag förklara, att, ehuru äfven jag kan vara nogräknad att få yttra mig i frågor, som röra Banken, jag anser Utsk. hafva sträckt sin grannlagenhet väl långt, om det frågat Fullm:ge, huruvida en sådan kassör borde tillsättas eller Den 14 Oktober e. m. 257 eller icke. Fullmtge hafva afgifvit förslag till organisation af Banko-diskontverket. Detta förslag innehåller visserligen icke, att Banko-diskonten skall hafva en serskild kassör, men Fullmtge hafva emellertid varit i tillfälle att yttra sig öfver den frågan. Om än BankoUtsk., hvad man icke alltid kan begära, icke följt Follmtges förslag helt* och hållet, utan hittat på något annat, som är bättre, må väl Utsk. vara berättigadt, att underställa det B. St:rs pröfning, utan att Fullmtge skola deröfver först höras. Hr Printzensköld synes mig således hafva saknat skäl för sin anmärkn. Dessutom kommer denna fråga till afgörande, då diskont-kassörens tillsättande blir föremål för Ståndets pröfning; men äfven om denne kassör icke anlages, ser jag intet hinder för afgörandet af organisationen utaf kassa-afdelntne. Skulle likväl detta tagas i sammanhang med tillsättandet af diskont-kassören, så kan fråga upsla, hvilket först skall afgöras.
När gods sä utmätet är, må det sedan ej skingras, eller utom egarens vilja föryttras, förr än saken i Hoj'-Rätten af dömd varder. Tappar han der; gånge det, som utmätet eller i qvarstad satt ur, åter, med dess ränta och afgäld. 2:o Det härigenom stadgade åliggandet att ställa borgen för kostnad och skada, bör uti vade-bevisen upptagas utförligt och fullständigt, på sätt i Kongl. Brefvet den 6 December iy3g är föreskrifvet; och 3:o Denna författning skall tillämpas ä de mål, deri järsta Under-Rättens dom eller utslag meddelas, efter det författningen blifvit kungjord, Slockholm den 12 Juni 1840. STOCKHOLM, ecrjsteinska boktryckeriet 1840. 44 t ViV b:, vuA Vuuuvj % 'vb ■ '-i ■■ ■- -■ ‘ . V/, f.V. JiV. ' '.45V'.*\S 'ÄV ■ V> , :A li i ■' 11 ■ . , . ,1 i c \ » \Vv; . - .-/v ,4 . I >) ■' ■ T:V .S-4V '•■■v. ■ »"i ■ ,4 . V. J,44 \ ■ '..44 4v\ - A4 .1 V •'.) ■ , » ''ii. ■', ■ \\ y, Ji • AV, , 4 V\V'...V\. ii-.* ' o:V ■' ■■ ‘y.',3 -v. yy .4 4,'44 - A. 44, A.. itfoVs 4.. 'VA.444.4 , vo\. ;, ".i : ,y. ' ,'4 bi b:.;; 1 j, ■ 44 . - . 4 • 1TBWTHUS?‘-*•» i ■ ■■ ;x»;t.V4 4 d O ; i M ' 1 Lag-TJ tskollets Betänkande, N.o 58. i N:o 58.
Anmäld d. 18 Julii s. å.; och befallning gifven till Stats-Contoret att af öfverskotten på Stats-Werkets inkomster utbetala berörde anslag, 20,000 R:dr. Bihang till R. St. a Smal. 1 Afd, 3;dje Band, 8 i.sia Hafi et. 58 Bil. till JZ. St. Just. Omhudsm. Em6< Ber, d, 15 'Jan. 1834. 32D.O Angående vissa förändringar i föresirifterneom skyldighet för Svenska fartyg att vara försedda med Gommerce-Gollegii fribref. Anmäld d. 3t Julli s. å.; Kongl. Maj:t ville häröfver inhemta Gominerce-Gollegii utlåtande. — Målet slutligen afgjordt den r<) October i833, genom upphiifvande af föreskriften om ofria lulloch skeppsumgälder för Svenska fartyg, som äio i saknad af giltigt fribref. 16:0 Angående tiden för Krono-arrendeafgifters leverering. Anmäld d. 3i Julii s. å.; och meddelad 'Stats-Contoret till efterrätlele. I7IO Angående förändring i föreskrifterna om liisl-afgiftens beräkning för fartyg, hvilka, med destination å hamn hitom Gibraltars Sund utclarerade, sedermera anlöpa på någon Medelhafshamn o. s. v. Anmäld d. i5 Augusti s. å. Kongl. Maj:t ville häröfver inhemta Gomjnerce-Collegii utlåtande, sedan Gonvoy-Gommissariatet blifvit hördt. Ärendet slutligen afgjordt den 3o Januarii i83o, då åtskilliga föreskrifter i ämnet meddelades. l8:0 Angående Kamereraren Evers' Sterbhusdelegares hefriand från ersättning af Bevillningsmedel. Anmäld d. i5 Augusti s. å.; och meddelad vederbörande till efterrättelse. 19:o Angående afskrifning aftvå tredjedelar af Capitainen Robsahms skuld till Stals-Werket.
/Arla blir ett ögonblick stående, kämpande med sin sinnesrörelse, sätter näsduken för ansigtet och störtar in i toalettrummet der hon kastar sig på knä framför chaiselongen och snyftar. Majoren står och ser efter henne, går sedan tillbaka in i balsalen der dansen pågår/. 8de Scen Arla. Gurli. Gurli. /tittar in genom barnkammardörren till venster får se Arla och kommer fram till henne/ Arla ­ hvad är det? gråter du? Nej, hör du, hvad är det? Arla. /reser sig, kämpande med snyftningar/ Nej, jag gråter inte ­ jag vill inte gråta. Ge mig ett glas vatten! /Gurli räcker henne det, hon tömmer det häftigt/. Hvad ska man göra för att inte komma i gråt? Gurli. /ifrigt/ Försök att sjunga! och stampa med foten ­ så här. /sjunger, låtsande kämpa med gråt och stampar med foten/ Arla. Jag kan inte. Ge mig mera vatten! /dricker på nytt, lägger sedan handen på armen på det ställe majoren kysst henne ­ tar Gurlis hand och den derpå./ Känn! bränns det inte? Gurli. Åh, så det bränns! Arla. Och känn! /lägger Gurlis hand på sitt hjerta/ Gurli. Nej, hvad det bultar! ­ Jag förstår alltsammans. Arla. Ah ­ du förstår visst inte! O, det är underbart ­ underbart! Gurli. Åh! tror du inte jag begriper det! Någon har gjort dig en kärleksförklaring, det är väl inte så märkvärdigt. Arla. Men jag har inte sett honom förrän i afton, Gurli. Gurli. Inte? Då var det inte baron Edelhjelm, då. Nå, än se'n? Den rätta kärleken kommer som en blixt. Och det var ju inte många dar sedan du berättade mig om Romeo och Julia ­ de sågo ju också hvarandra första gången på en bal. Arla. Ja ­ Romeo och Julia ­ det är sannt. Han sa' att jag liknade Julia. Men han tillstod genast sin kärlek. Hon besvarade hans kyss utan blygsel. Gurli. O, Arla, har han kysst dig? Är det derför din arm bränner? Arla. Tst! gå för all del; det kommer någon.
M:t disponeras till postanstalternas utvidgande och förbättrande, är någon statsinkomst af nämnde öfverskott för andra än Postverkets behof nu icke att beräkna; men då utgifter för Postverket till belopp af 485,000 R:dr blifvit vid statsregleringen upptagne, har ock en deremot svarande inkomst af postbevillningen här funnits böra utföras med . 485,000: — 4:o. Chartce-Sigillatce-afgiften. Vid sisllidne riksdag beräknad till 684,800 R:dr, bar denna afgift, enligt Riksbokslutet för år 1852, inbragt en statsinkomst af 844,056 R:dr 16 sk. 5 rst. De vid innevarande riksdag beslutade förändringar i författningen angående Chartae-Sigillatae-afgiften, afse, så vidt förändringarne väsendtligen inverka på statsinkomstens belopp, dels afgiften för fullmakter vid befordran från lägre till högre lön, dels ock den s. k. Afträdes-algiften vid Åbo-ombyten å rusthåll. 1 begge dessa hänseenden leda besluten till betydlig minskning af statsinkomsten: men i afseende å det förra saknas all ledning för beräknandet. Äfven i det sednare hänseendet låter beräkningen icke med full noggrannhet verkställa sig, emedan räkenskaperna under benämningen Rusthålls-afgifter, för den tid dessa utgjorde föremål för särskild uppbörd och redovisning, upptaga sammanslagne både den nu oförändrad bibehållna Tillträdes-afgiften, och den från en procent af köpeeller transportsumman, till en per mille nedsalta Afträdes-afgiften. Att denna nedsättning bör beräknas till minst 50,000 R:dr, anse Rikets Ständer emellertid kunna med säkerhet antagas. Med afseende derpå, äfvensom på ofvan antydda nedsättning i afgiften för fullmakter, hafva Rikets Ständer funnit Charta;- Sigillatae-afgiften böra, i enlighet med hvad i E. K.
Jo, sedan erfarenheten lärt, at Nässkatten, eller at taga skatt för hvarje näsa, var en mindre säker method, och Kronan ofta blef lidande derigenom at stridsmän mistat sina näsor under deras vikingsfärder, eller genom andre omständigheter, upkom en annan mera pålitlig under namn af Rumpskatten, hvilken äfven kallades Ledungslama. Assessorn. Bibehålles den ännu? Uno. Nej. Assessorn. Kan intet Herr von Trasenberg påminna sig at det är någon lämning qvar af Rumpskatten? Uno. Nej, om intet Örebro gamla vapen, eller det så kallade Örebro märke, kan vara en lämning deraf. Assessorn. Nej, Örebro märke har et helt annat uphof under Drottning Margretæ tid, men vi äga, fast under andra namn, i de nu utgående utskylder til Kronan, ganska säkert lämning af de fordna Utom några smärre obetydliga frågor i Moralen, befriades han ifrån alla vidare, och blef til följe af sina ådagalagde kunskaper antagen til Extra-Ordinarius vid verket, hvaröfver utdrag af Protocollet honom meddelas skulle. Detta document erhöll han ock redligt af Sekreteraren Katturin, som vid dess öfverlemnande ännu hade en fråga at framställa, ofta benig nog at rätt besvara, nämligen den: kan min gunstig Herre låna mig tjugu eller tjugufem Riksdaler, bara på et par dar? Uno kunde likväl äfven til nöjes besvara denna, och Katturin, hänryckt af så djupa kunskaper, knöt med denna aktningsvärda yngling det fastaste vänskaps band. En afton då Uno gått ut, endast för at fördrifva tiden, och utan bestämt mål för sin vandring; blef han varse denna sin nya vän jemte et ungt ganska väl klädt fruntimer; han hälsade på sin kamerat och ämnade fortsätta sin väg, då denna bad honom gjöra sällskap; med största nöje biföll han denna begäran och började derföre genast en konversation med fruntimret, först om väderleken och sedan om spektaklet, dit han sade sig ämnat gå, om han icke träffat sin vän Katturin. Heter ni Katturin? frågade damen och vände sig til honom, med en leende mine.
Hela den ansenliga trafik, som genast efter södra stambanans fullbordan komme att söderifrån söka Jönköping för att derifrån sprida sig till alla orter omkring Wettern, till Nerike och bergslagerna, samt hela den trafik, som under alla tider af året går emellan vestra och norra delarrie af landet å ena sidan, samt Skåne, Småland och utlandet å den andra, skulle således tvingas att för alla tider taga en betydlig omväg, på det att, i den händelse att framdeles en bana komme att anläggas genom Östergötland till Katrineholm, vägen till hufvudstaden skulle vinna en förkortning, som sannolikt kan genom en något förändrad utstakning på annat sätt beredas. Ehuru mycken vigt, som vid ordnandet af kommunikations-anstalterna bör läggas vid en snabb förbindelse med rikets hufvudstad, anser likväl Utskottet icke uppmärksamheten böra så uteslutande derå fästas, att, för en i framtiden möjligen uppkommande mindre förlängning af dess kommunikation med östra Småland och Skåne, man bör åstadkomma en vida större, ofelbart inträdande förlängning af vägen emellan Göteborg och Skåne, samt ett försvårande af hela rörelsen emellan Westergötland, Nerike med dess bergslager och de norr om dem belägna orter å ena sidan, samt södra Sverige och utlandet å den andra. Sålunda skulle afståndet emellan Malmö och Jönköping (hvilket jemväl i afseende på kommunikationen med Stockholm under en stor del af året är af betydlig vigt), blifva, om Laga-linien antages 26,39 mil, men om Nässjö-linien antages 28,89 mil, afståndet emellan Malmö och Göteborg i förra fallet 43,48, i det sednare 43,98 mil, afståndet emellan Malmö och Örebro, om Laga-linien antages 48,79 mil, om Nässjö-linien och vestra stambanan följes 31,29; men öfver Nässjö-linien öster om Wettern 33,10 mil. Om man undersöker hvilka delar af landet, som skulle, i händelse Kommittéens förslag antages, erhålla en med l3/4 mil förkortad jernvägsförbindelse med Skåne, Småland och utlandet, så finner man att detta inträffar med Östergötland, Södermanland, Upland och en del af Westmanland.
S. D. If rån Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet hade ankommit dess den 15 i denna månad afgifne Utlåtande öfver de hos Högvördige Preste-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 3 sisth April afgifne Betan, tande, i anledning af åtsk il lige väckte motioner och gjorde förslag, om vidtagande af nödige åtgärder lill förekommande af värfvade krigsmäns permitteiande och kringvandrande i landet samt upphörande af Handtverks-Gesällers lika beskaffade vandring från den ena Staden och Orten i Riket tili den andra; och ehuru Bonde-Ståndet redan bifallit Utskottets förrberörde första Be» 516 Prot. Uidr. <1. a g Maji i8l8» tänkande i ämnet, fann dock Ståndet för godt medgifva den äf Utskottet deruti nu föreslagna mindre betydliga förändring. S. D. Föredrogs i ett sammanhang ej min-, dre Expeditions-Utskottets på bordet livilande förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl, Maj:t, angående Båtsmans - indelningen i Blekinge, än äfven Stats-Utskottets nu ankomna, den 26 i denna månad afgifna Utlåtande öfver Bonde-Ståndet,s meddelta återremiss af Utskottets Betänkande i denna fråga, innehållande samma Utlåtande den förklaring, att Utskottets mening varit, att sedan den yrkade jemkningen uti Indelningen för sig gått efter de grunder, uti Betänkandet blifvit föreslagne, och alla enskildta besvär blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder pröfvade och afgjorde, Riksens Höglofl. Ständer vid nästa Riksdag måtte lemnäs del af det i följd deraf upprättade nya Indelningsverk, för att deråt lemna den åtgärd, som med 80 §. Regeringsformen öfverensstämmer;” och tillkännagifver Utskottet i öfrigt, att dess förra Betänkande redan blifvit bifallit af de 3:ne öfrige Riks-Stånden.
§ 3 I Högre Apologiskolornas tredje avdelning fullbordas de påbörjade studierna så att 1: o hela katekesen repeteras och ett tjänligt kompendium i religionshistoria läses, 2: o modersmålsstudiet drives så att eleven kan skriva avhandlingar, 3: o matematiken drivs till någorlunda fullständig kännedom om Geometrins elementa, upplösning av ekvationer och fulländning av aritmetiken, 4: o övning att skriva franska och tyska och dess tydning, 5: o de enskilda staternas geografi läses och jordglobens bruk inhämtas samt utvidgad undervisning i naturkunskap, 6: o Allmänna historien fortsättes till en sammanhängande kunskap om medeltidens och den nyare tidens huvudepoker samt fullständig kännedom om fäderneslandets historia, huvudbegreppen i dess Lagoch Statskunskap. Läraren har rätt att gradvis öka undervisningen, om eleverna kan följa med. Men det är inte tillåtet att avbryta undervisningskedjan för någon enstaka elevs skull, utan det gäller vad som anses lämpligt för de flesta. § 4 För flyttning från Lärdomskolans första avdelning fordras 1: o att ha läst Stora Katekesen, 2: o Gamla Testamentet efter läroboken, 3: o att kunna läsa latin redigt innantill, känna de grammatiska termerna både i latin och svenska, böjningar för deklination av substantiv, adjektiv och pronomen jämte konjugation av verb, 4: o kunna huvudräkning, additionstabellen och någon färdighet att på tavlan addera och subtrahera hela tal, 5: o kunna jordklotets indelning och de närmaste geografiska begreppen och karttecknen, 6: o i historia den anvisade delen av läroboken. § 5 Vid flyttning till andra avdelningen fordras 1: o att kunna utantill hela Stora Katekesen, 2: o läst Bibliska Historien efter läroboken, 3: o kan böjningar av alla slag på latin jämte de där upptagna adverben, prepositioner och konjunktioner samt läsningen av elementarboken, enklaste delen av Syntaxis och börjat läsning av Cronelius Nepos, 4: o läser grekiska säkert, känner deklinationerna samt första konjugationen, 5: o kan räkna de fyra räknesätten och sorter, 6: o känner den naturliga indelningen av Europa och Skandinavium, 7: o ha läst läroboken i historia.