Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Islandsoch gröfre Svensk ull hafva likväl årligen blifvit inköpte dels från städerna, dels ock från trakter af Westergötland och Småland. Den till försäljning årligen afsedda tillverkningen förmenas kunna i värde uppskattas: 80,000 fot vadmal till 30,000 R:dr, golfmattor och hästtäcken till 3,000 R:dr, hvarjehanda heloch half-linneväfnader till 21,000 R:dr, samt säckar och så kallad entränning till 4,500 R:dr. Häraf afsättes det hufvudsakliga i Warberg, hvarifrån det vidare sprides kring hela landet. En del afyttra varutillverkarne sjelfve i Göteborg och en annan del, synnerligast yllevaror, uppköpes af handlande från Borås och Rikets nordvestra orter. Så väl af egna och från städerna uppköpta, som ock af handlande till förädling utlemnade råämnen har en del innevånare inom Halmstads fögderi förfärdigat vadmal, golfmattor, nöthårstäcken och så kallade ryor eller hästtäcken af nöthår med fasoneringar af bomull, hvilka produkter afyttrats till krämare från Borås och gårdfarihandlande, för vidare afsättning på aflägsna orter; och ehuru denna näringsgren i så måtto lidit af den i penningemarknaden åren 1857 och 1858 inträffade stockning, att förläggare hållit sig tillbaka, har dock ett bättre förhållande sedermera inträdt. Ärliga tillverkningen lärer med säkerhet kunna antagas till minst 18 å 20,000 fot vadmal, 12 å 15,000 fot golfmattor samt 2,500 å 3,000 st. täcken. Priserna hafva varit å vadmal 50 å 75 öre foten, golfmattor 12 å 17 öre foten och å täcken 1,50 å 2 R:dr stycket.
Sedan härvid votering blifvit begärd, samt hvar och en af de meningar, som förklarats öfverröstade, blifvit ifrågaställd att antagas till contra-propos., hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. till contra-propos. behagade antaga förslaget, att nuvande 56 Den 4 Maj f. m. införsels-tull å ifrågavar:de artikel må bibehållas, och ropades härvid starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han funnit Ja öfvervägande. Afven härvid begärdes votering, samt yrkades dels att bifall till Utsk:s förslag med den förändring, att för Sill, Strömming och Gråsidor eller Seij medgåfves tullfri införsel, dels alt återremiss måtte intagas uti contra-propos:n vid denna votering, och efter i anledn. 'deraf gjord med starka Ja, jemte många Nej besvarad hemställan, om IL o. Ad. till contra-propos. vid voteringen om contra-propos. antoge yrkandet att Utsk:s förslag måtte bifallas med den förändring, att för Sill, Strömming och Gråsidor eller Seij medgifves tullfri införsel, förklarade Hr Gr. o. Landtm., att han ansåg Ja hafva öfverröslat Nej. Uplästes till justering och godkändes en så lydande voter:spropos. : Den, som till contra-propos. vid äskad votering om bifall till 3:dje punkten af Bevilln:s-Utsk:s förslag, ang:de tullen å artikeln Fisk, antager Hr Printsenskölds yrkande att nuvar:de införsels tull å denna artikel må bibehållas, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antager R. o. Ad. till contra-propos. det af Hr von Koch framställda yrkande, att Utsk:s förslag måtte bifallas med den förändring, att för Sill, Strömming och Gråsidor eller Seij medgifves tullfri införsel. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 42. Nej — 35.
Utom hvad af motionären i ofvanherörde måtto blifvit till stöd för de af honom väckta förslag anfördt, har han ytterligare i sådant afseende åberopat åtskilliga författares yttranden i detta ämne, såsom Herrar kVytterberg, Rönne och Simon, samt ett af Kontrakts-prosten m. m. Professor Lindgren, vid diskussionen om frågan i Presteståndet, den 26 Juli 1848 afgifvet anförande. 2:o af Herr C. Fr. JVcern hvilken, under förklaring det han vore djupt öfvertygad derom, att alla fördomar och stridiga intressen med tiden och inom kort måste vika för rättvisans och billighetens fordringar, anhållit att få åter upptaga sin, under N:o 76 i bilagorna till Borgareståndets protokoll vid sistlidne riksdag intagna motion om utvidgade rättigheter för mosaiske trosbekännare. Innan Utskottet afgifver sitt yttrande i ämnet, torde Utskottet böra erinra derom, att frågan om utvidgning af judarnes medborgerliga rättigheter äfven vid sistlidne riksdag förevar och behandlades af Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, som då, uti sitt Betänkande N:o 107, den 6 Juli 1848, uppå anförda skäl, hemställde, att densamma måtte förfalla, hvilket af Ridderskapet och Adelil, Presteståndet och Bondeståndet bifölls, men af Borgareståndet afslogs.
Denna egendom kan då ofta förvärfvas af personer, hos hvilka man icke kan påräkna oväld eller den bildning, som erfordras för bedömande af en prestmans skicklighet till embetets förvaltande, och likväl måste, i sådane fall, församlingen åtnöjas med den lärare, som en enda medlem deraf, om än emot alla de öfriges önskan, eger tillsätta. Det har inträffat, att utlänningar förvärfvat läst egendom i riket, hvarmed patronats-rätt är förenad; och hvar och en måste väl medgifva olämpligheten deraf, att, i sådant fall, denna rättighet att nämna pastor fortfarande är förenad med egande-rätten till egendomen. Af dessa anledningar få Utskotten tillstyrka: att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes låta undersöka och derefter meddela Rikets Ständer framställning af de grunder, på hvilka öfverenskommelser emellan innehafvare af patronats-rätt samt Kongl. Maj.t och Kronan, jemte vederbörande församlingar, må kunna uppgöras om patronats-rättens upphörande; äfvensom att Kongl. Maj:t, då utlänningar vinna tillåtelse att i riket förvärfva fast egendom, med hvilken patronats-rätt är förenad, täcktes dervid fästa det vilkor, att samma rätt icke må till dem öfvergå. Stockholm den 11 September 1854. Från Utskottens Betänkande reserverade sig: l:o Herr Doktor Björling, enligt följande skriftliga reservation: 4 Slatssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsholtens Betänkande, Jté 14. »Mot Utskottens betänkande i förevarande sak får jag reservera mig på följande grunder: •Först och främst tror jag, att en underdånig skrifvelse om och hvilka praebende-pastorater lämpligen kunna, utanmen för kyrkan, indragas, är dels obehöflig, dels ock i närvarande tid olämplig.
Hvad slutligen beträffar de af Herr Friherre Toll framställde förslag, angående organiserandet af depöt-inrättningar vid indeldta Cavallei i-Regementen och rörande förändrade grunder, enligt hvilka de afsutne Regementenas och Corpsernes återuppsittning borde tillvägabringas, så, enär dessa förslag innefatta sådane detalj-frågor, angående Armeens organisation, hvilka icke tillhöra Stats-Utskottets bedömande, kan Utskottet härmed icke taga vidare befattning. Stockholm den 14 Juli 1840. Ank. till Kxp. Utsk. elen 15 Juli, kl. 4 e. m. Utlåtande _, i anledning af Kongl. Maj:Is Nådiga Proposition angående Kronohemmanet Karlebys anslående till boställe för Kronofogden i Wadsbo Fögderi. (I. A.) Sedan hos Kongl. Majit Dess Befallningshafvande i Skaraborgs Län, jemlikt Kronofogden i Wadsbo fögderi ansökning på anförde skäl, i underdånighet hemställt, att, i stället för dennes innehafvande bohemman, I mantal Krono, N:o 7 Esbjörnstorp i Fägreds socken, må till boställe för bemälde Kronofogde anslås det till Kronan indragne förra Löjtnantsbostället vid Lif-Regementets Hussar-Corps N:o 3, - och N:o 6, i mantal 24 Stats-Utskottets Utlåtande, JY.-o 228.
Den som vill alt införsels-tullen å Linne-tråd, alla slag, skall, i enlighet med Utskottets af tre Stånd godkända förslag, bestämmas till 24 sk. skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antagas för Linne-tråd följande bestämmelser: Oblekt 1 skålpund 24 sk, införsels-tull. Blekt eller färgadt 1 „ 32 sk. d:o. Voteringen har utfallit med 82 Ja och 37 Nej, hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll. Thule voteringen (83:dje punkten). Den som vill alt, på sätt Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, Ved, alla slag, skall vid införsel vara tullfri, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer införsels-tullen å Ved att bestämmas, för »Björk» till 12 sk., »Bok och Ek» till 18 sk. och »andra slag» till 8 sk. famnen. Omröstningen har utfallit med 77 Ja och 42 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat enligt Ja-propositionens innehåll. / 75:te voteringen (84:de punkten). Den som bifaller Utskottets af tre Stånd godkända förslag, att införsels-tullen å »Väfnader: Helsidenalngods: Felb och Peluche,» skall bestämmas till 1 R:dr 24 sk. skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, fastställes denna tull till 1 R:dr skålpundet. Voteringen har utfallit med 64 Ja och 55 Nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionens innehåll. Den som godkänner Utskottets af tre Stånd bifallna förslag, att införsels-tullen å »Väfnader: Helsiden-alngods: Flor, Gaze, Tyll, alla slag,» skall utgå med 5 R:dr skålpundet, röstar 20 Stats-lltskotlets Memorial, A'.-o 216. •lii : Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes denna tull till 4 R:dr skålpundet.
Antingen då det är färdigt, eller då knytningea just är uppspänd — det förra blir styfvare och varaktigare — det senare vackrare. Står en stund och torkar. För att få vackra och rikt blommande pelargonier använder man benmjöl att blanda upp jorden med och tager ungefär en matsked benmjöl till en ej alltför stor blomkruka. Tag har användt detta medel och funnit det förträffligt. Carola. — 1.) Professor Dahls blomstergödning, måttligt begagnad, är det bästa man kan använda för att få krukväxter att blomma rikt. Att begagna snöilif är under alla o m - ständigheter skadligt, och ingen välväxt nickas figur blir nättare eller vackrare af snörlif. Ingen förståndig man finner en konstgjord qvinnoligur skön. Uppgift om adress, hvarest klä- deslister kan erhållas, lemnas å Iduns Byrå. Till 1 meter åtgå 0,11 kg. stickylle, 0,11 kg. ull. Arbetsgarn och bomullsgarn kosta 60 öre pr meter. Tag erhåller ett tjockt och präktigt tyg i olika färger, men ej rutiga eller randiga. Önskas ett billigare tyg åtgå: 0,072 kg. ull 0,11 kg. stickylle. A r - betslön och bomullsgarn 58 öre pr meter. Efter gamla räkningen åtgå till hvarje aln 10 ort ull och 15 ort stickylle. Arbetslön och bomullsgarn 3 4 Öre. önskas vidare upplysningar, skall jag benäget lemna dem. Thilda. Skrif till fröken Hedvig Erikssons mönstermagasin, Norrlandsgatan n:r 15 A. n. b. Det vore bäst uppgifva någon af gossarnas storlek eller ålder. Iduna. Uti » Musiklärans första grunder af Vilhelm Bauck » finnas förklaringar på de i pianonotor förekommande musikaliska konstorden. Boken fås troligen i bäde bokoch musikhandeln samt kostar 60 öre. E — n P — c. För Herrar: Strumpor, Tröjor, Kalsonger, Normalunderkläder, Ylleskjortor, Maggördlar, Damasker, Knävärmare, Vantar, Muddar, Stickade Mansvästar m. m.
Yid medlet af adertonde århundradet, utgjorde provincial-läkarvårdens reglering ett vigtigt föremål, så väl för den dåvarande SundhetsKommissionens, somför Collegii Medici verksamhet och bl ef jemväl ett ofta återkommande ämne för Rikets Ständers öfverläggningar, hvilket hade till följd, att på stat lönade Provincial-läkare tid efter annan anställdes i orterna och en så kallad medicinalfond anvisades för deras aflönando, till en början för en i hvarje län jemte arfvoden för medhjelpare i de större länen. Emellertid voro Provincialläkare-distrikterna eller de dåvarande länen ännu ganska vidsträckta, så att t. ex. för flera af nuvarande Norrländska län tillsammans blott en enda landtmedicus var stationerad i Gefle. Genom en år 1773 vidtagen allmän reglering af Provincial-läkarevården, bestämdes löner på stat för inalles 32, inom Rikets dåvarande 21 län fördelade, Provincial-medici å 600 daler silfvermynt, äfvensom arfvoden å 200 daler för lika många medhjelpare. I början af innevarande århundrade indrogos tid efter annan desse sistnämnde och användes, i sammanhang med efterhand ytterligare beviljade anslag, till löner för nya Provincial-läkare-bcfattningar, så att dessas antal, enligt 1824 års riksstat uppgick till 47 med lön å 395 R:dr 24 sk. B:ko, spanmål deruti inbegripen, hvardera, samt endast en medhjelpare ännu qvarstod under namn af Provincial-kirurg i Stockholms län med 150 R:drs arfvode. Sedan Rikets Ständer, vid 1828—1829 årens Riksdag, funnit det nyssnämnda antalet
I händelse mitt yttrande haft till föremål att vederlägga Hr Hallenborgs anförande, så skulle jag visserligen hafva gjort mig skyldig lill det misstag, som Hr Cederschjöld ansett mig hafva begått, men jag har talat om det hela af ärendet. Jag läser i LagUtskts betänk. N:o ia5, att motionärerne yrkat, att i stället för nämnda § måtte i nu gällande lag införas 10 cap. 1 §:n Straff-b:n af förslaget till allmän criminal-Iag, som lyder sålunda: ”Förgriper sig någon emot Konungen med våld eller annan misshandel å Hans person; miste lifvet.” På dessa förgripelse!- är äfven nu dödsstraff. Således, om enligt motionen 10 cap. 1 §:n af förslag till ny criminal-Iag skulle införas i den nu gällande lagen, så klefve ej den lindring, jag omtalat, antagen. För öfrigt uppehåller jag mig icke så mycket vid lindring eller skärpning, emedan, enligt den grund jag främst anförde, jag anser alldeles oriktigt i codificationsväg, att i något fall, der nöd icke tränger, stycke - 83 Den 4 November f. ra. vis förändra lagstiftningen. Utsk. har (pag. io) upptagit några skal, smn styrka hvad jag nu anfört. Utsk. yttrar sig så här: ”1 öfverensstämmelse med hvad till stöd för dessa beslut blifvit anfördt, anser Utsk., att ifrågavar. slag af brott kan äga så olika gradation?'*, att, i mångå fall, dödsstraffet vore i strid med den i öfrigt gällande lagstiftningen, men att dess upphäfvande deremot för de svåraste fall, eller sådana förolämpanden, hvilka under hot och bitterhet yttras inför sjelfva majestätet eller direet angå detsamma, och innefatta de egenskaper, sorn i 5 cap. i §:n Missg.-b:n omförmälas, icke öfverensstämma med andra bestraffningar i lagen, hvaribland må nämnas, att enl.
Nov. i829» N:o 124, i anledning af väckta motioner om ändring af Allmänna Lagens stadgande örn Morgongåfva och Testaments-rätt; N:o 125, öfver Riksdags-Fullmägtigen Herr P. Winbladh! motioh om stadgande, att den, som i Tvistemål är af Under-Rätt fälld till Viteseller Ensaks-böter, skall, om han vill hos OfverRätt söka ändring, nedsätta böterna eller derföre ställa godkänd borgen, vid äfventyr, att hans talan eljest icke varder af Ofver-Rätt till pröfning upptagen. S. D. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande, N:o 164, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, Nio 131, angående väckt fråga om undanröjande af hinder för enskilde Theatrars inrättande i Stockholm och Rikets öfrige Städer, blef nämnde Utlåtande af Preste-Ståndet gilladt. S. D. Föredrogos å nyo och lades till Handlingarne Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtanden: N:o 16a, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 124, rörande väckta frågor om behofvet af Löne-tillökning för Gymnasiioch Scholre-Lärare; och N:o 163, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 83» angående väckt fråga, att Directionen öfver Danviks Hospital måtte förklaras oberättigad att uppbära Recognitions-afgifc till Hospitalet vid försäljning af Skatte-hemman. Vrot. Utdrag den 9 Nov. 182g.
Maj:t, som under hufvudsakligt instämmande i de åsigter kommitterade i ämnet yttrat, anser någon allmän jemkning i grundskatterna medelst mantalsräntans upphörande eller på annat sätt för det närvarande icke lämpligen böra eller kunna ifrågakomma, finner för Sin del, något beslut ej heller nu böra fattas i den af kommitterade väckta fråga om upphörande af den för vissa hemmansnaturer hittills åtnjutna befrielse från serskilda onera och besvär, dels emedan en slik förändring, åtminstone i de flesta fall, icke skäligen kan ifrågasättas utan ersättning åt de hemman, som, i följd af berörde jordprivilegiers upphörande, finge vidkännas ökade onera, dels och emedan, äfven om nämnde förändring på delta sätt kunde åstadkommas, de hufvudsakligaste skiljaktigheter, som i öfrigt förefinnas emellan de serskilda jordnaturerna, med hänsigt till sjelfva beskattningen, ändock komtne att qvarstå. 4 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 6(1.
Bref bestämmer; samt att do från arméen till kassan ingående afgifter under de särskilda titlarne lör de 8 sista åren i medeltal utgjort årligen 73,167 R:dr 49 öre. Kongl. Maj:t, som, för sin del, icke funnit något att erinra emot de af krigsbefälet förutsatta vilkor och förbehåll, har, med godkännande deraf, nu föreslagit Rikets Ständer: att, från och med år 1867, Staten måtte, jemte öfvertagande af förvaltningen af Arméens pensionskassa, ikläda sig förbindelsen att besörja arméens hela pensionering i enlighet med den pensiousstat och öfriga bestämmelser, som af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer varda fastställda; att Staten, tillika med förvaltningen af Arméens pensionskassa, måtte öfvertaga kassans alla förbindelser, af hvad namn och beskaffenhet som helst; att, från 1867 års början, någon afgift från arméen för dess pensionering ej komme att erläggas; och att förvaltningen af ackords-amorteringsfonden måtte ordnas och besörjas af Staten, som äfven skulle ansvara för uppfyllandet af fondens förbindelser, emot det att Staten berättigades uppbära de från arméen nu utgående ackordsräntor, så länge dessa komme att fortfara. En definitiv pensionsreglering för arméen funne Kongl. Majit likväl sig icke kunna nu föreslå, enär en sådan pensionsreglering måste stå i nära samband med planen för arméens organisation och löneregleringen för befälet, hvilka för handen varande frågor ännu icke kommit till slutligt afgörande. De af Landtförsvars-komitéen afgifna ofvan omförmälda förslag till pensionsstater, dels för arméens, dels för Gotlands nationalbevärings befäl, grundade sig ock på en sådan förutgående reglering af armée-organisationen och aflöningen, särdeles hvad angår Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 43 indelta arméen.
— Af dessa skäl anser jag Förordningen den 10 Juni 1841 vara tydlig deruti, att den i 5 Kap. 10 § Utsökningsbalken stadgade rätt till bysättning vid bristande tillgång till betalning för fastställda fordringar i allmänhet numera icke äger rum, och tillstyrker alltså alt, i anledning af Svea HofRätts underdåniga förfrågan, må meddelas sådan förklaring, som JustitieRådet Grefve Gust. Ad. Sparres yttrande innefattar.” Hr JustilieRäclet Stride yttrade: "Den tolfte domare regeln säger: ”Domaren agte i all lag hvad hans uppsåt var, som lagen gjorde, annars varder hon missbrukat och vender till ett annat sinne, än hans mening var, som lagen gjorde.” Om denna regel är nödvändig att iakttaga vid lagars tillämpning i allmänhet, så vida den med lagen åsyftade rättvisa skall äga 52 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse den 11 Juli 1844. rum, så torde detta ännu mera böra vara Domarens ögonmärke när fråga är, att förklara lag. För att rätt förstå lagens mening, måste man återgå till dess uppkomst; tillse hvilka motiver, som föranledt densamma, och hvilka syftemål varit af lagstiftaren afsedda. Då nu fråga är om en författning, som ännu icke är årsgammal och der förhandlingarne ligga oss så nära, skulle det synas såsom hade det icke hort vara svårt att utreda författningens rätta mening. Likväl visar sig förhållandet i detta fall hafva varit mera inveckladt än man hort vänta sig. En historisk öfversigt öfver frågans behandling blir det enda medlet att reda omdömet. Kongl. Maj:t anbefallde den 7 Mars 1839 särskilde kommitterade att öfverse då gällande lag om bysättning och deri föreslå förändring eller jemkning. I anledning deraf afgåfvo kommitterade den 25 November samma år deras underdåniga yttrande, hvaruti, såsom grundsats antages: ”att bysättning är ett tvångsmedel, hvilket bör upphöra, då gäldenär under edelig försäkran uppgifvit sine tillgångar.’’ — I öfverensstämmelse dermed innefattade kommitterades förslag till författning angående bysältning uti rubriken: upphäfvande af 10 § i 5 Kap.
Det blir en strid emellan den vicarierande och den ordinarie tjenstemaunen om lönevillkoren, och det blir slutligen församlingen, som får betala skilnaden emellan hvad den ordinarie tjenstemanneu vill afstå och hvad viearien behöfver. Jag tror således, att både klockare, skollärare och församling verkligen skulle vinna derpå, att dessa begge tjenster ej förenades, och då blir det tillfälle för en skicklig skollärare att erhålla den indrägtigare tjensten, om han uppför sig församlingen till nöjes. Jag tror dessutom, att åtminstone i den provins, som jag känner, klockarena i allmänhet Uro så väl lönade (hvilket Hr von Hartmansdorff ej kan vara okunnig om) att man t. o. m. ansett dem för väl lönade, för att vilja åtaga sig det besvärliga skollärarekallet. Detta har blifvit ändradt, likväl med ett villkor att af de klockarelöner, som öfverstiga ett visst belopp, skulle för 20 H. 33 a58 Den 13 Februari e. m. samlingatne vid inträffade klockareledigheter anslå öfverskotlen lill skollärarelöner. Jag kan ej tro annat än att församlingarne dermed äro belåtne, efter de åtminstone i Skåne unanimt derom i underd. anhållit. Der äro således redan bildade icke obetydliga tillgångar till s,kollärarelöner, och likväl äro de återstående klockarelönerna ganska goda och kunna således blifva en ganska vacker pensionsanslalt för skollärare. Jag vet ej huruvida detta i afseende på lönevillkoren är tillämpligt inom de öfriga provinserna, men i anseende lill sjelfva tjensten, anser jag det tillämpligt för liela landet, hvarföre jag fortfar alt yrka det klockareoch skolläraretjeosterne ej mätte förenas. Hr Ribbing, Arvid: Då jag förra gången yttrade mig, var det på fullt allvar, som jag sökte vederlägga Gr. Hamiltons framställning, att det skulle gå lättare att uppfylla sin plats, utan att vara löjlig, som skollärare, än som klockare.
Det kunde icke hjelpas, han måste gifva henne del af sitt förslag! Och han smög sig fram till hennes säng och satte sig på kanten, utan att hon märkte honom. Han riktigt lyste och sken. Inte var det tid att sofva bort hela denna härliga dag! Han fattade Mariannes lilla hand, som hvilade på täcket och såg ännu mjukare och vackrare ut än eljest. Han lyfte upp den och bet henne i pekfingret helt sakta, så att hon vaknade. Det första hon fick se, var hans skrattlystna ögon. »Usch dig, du skäggiga odjur, du hade så när skrämt ihjäl mig», skrattade hon, god och nymornad som ett barn. »Du är då den förskräckligaste sjusofverska jag sett i mitt lif», bannade han, »har jag inte gått här som på nålar i tre timmar och längtat att du skulle komma upp!» Hon sade ingenting, bara låg och såg upp på honom med ett sjelfsvåldigt löje. Det tunna håret hängde ned i pannan och slog sig i mjuka slingor kring öron och hals. Börje var så lycklig, så öfverdådigt lycklig. Redan i dag ville han göra Marianne hemmastadd med Tomtö; sen skulle tvånget vara borta och hela lifvet bli bara sötesbrödsdagar. Marianne låg och såg sig omkring. Detta rum hade hon inredt efter sin egen smak, här var lyx och komfort, som hon åstundade. De mjuka mattorna, marmorlavoiren, målningarna i taket, allting förtjuste henne, och nu vid fulla dagsljuset, som dämpadt trängde in genom gardinerna, nu var hon färdig att skratta vid tanken på hemfärden och dess onödiga ångest. Hon hade fattat Börjes hand med båda sina och lekte med den. Hon fann det så roligt att hennes voro så hvita och hans så brun. Hon fann allting roligt. Tänk, att detta var hennes eget hem! Och med dessa förfärliga penningbekymmer var det slut. Hon kände en öfverströmmande tacksamhet emot Börje. Det sorglösa bekymmerslösa lif hon nu skulle föra, det var hans gåfva till henne. Och så var det något mer, som hon kände när hon solade sig i hans blick. Det var att för ingen hade hon någonsin varit så vacker, som hon nu var för honom. Hon såg sig genom hans blick, hon beundrade sig med hans ögon.