Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty, som fransmannen artigt säger: hvad kvinnan vill, vill Gud. Alltså systrar, kusiner, fastrar och mostrar, veten I med eder, att I hafven ett objekt, det är: en varande eller blifvande stadsrepresentant i riksdagen, att bearbeta, gören det och gören det i dag och tanken icke, att i morgon är också en dag. Bell. ' • • Fru Lovisa Petterkvist skrifver: Alldeles utmärkta herr redaktör af Idun! Nog är det skamligt att jag, trots mitt löfte att låta höra af mig ibland, inte har skrifvit en enda gång, — men det har sina orsaker. Om jag inte med hand och mun lofvat Ruffen a t t inte vidare gräfva i eländet, så skulle jag kunna berätta snygga saker om hur jag blef emottagen och behandlad i mitt eget Jockmock, när jag kom hem i vintras, efter att ha haft den obegripliga äran att ' på festen på Hasselbacken i Stockholm dabba mig inför Ibsen och hålla tal. Men som Ruffen säger: » Ligger en hund begrafven, så är det så godt låta den ligga begrafven. » Och det ska Gud veta att det är! Också kan ingenting på jorden förmå mig att säga ett knyst, men att en människa blir uppskakad och nervös och oduglig till allt slags högre tankearbete genom att bli protesterad som en värdelös växel och spottad på som en våt sten, det tror jag litet hvar kan förstå. Åh, hvilket hallåande det var!! Bevara oss! Hela stan var på benen med borgmästarinnan i spetsen. (Hon tål inte mig, därför att hon inte ensam får vara det högsta hönset i korgen!) J a g hade vanärat samhället, talat i Jockmocks namn, kantänka! och sagt att vi ingenting begrep. (Af Ibsen.) » Nå, begriper ni något då? » sa jag. » Hör inte hit! » skrek de. Så sa jag dem hur ogentilt det var att gorma så där på ett snilles ännu lefvande mull, efter att ha festat på honom en hel vecka, men hvad ' begriper småstadsbor af så ' nt! Och Ruffen se ' n! Min egen man. Hur bar han sig å t?
Ständer meddelat rörande det för denna jernvägsanläggning, i Utskottets Utlåtande JV2 164, tillstyrkta bidrag af statsmedel. 96 §, angående det för en jernbro öfver Svartån på landsvägen mellan Linköping och Bergs gästgifvaregård beviljade lån, grundar sig pä ’den af Rikets Ständer bifallna 26 punkten i Utlåtandet JVZ 163. 97 §, angående lånet för byggandet af en bro öfver Dalelfven i närheten af Gu stafs kyrka, innehåller Rikets Ständers beslut i fråga om detta lån, jemlikt Utskottets Utlåtande J\° 211. 98 §, angående de för utdikningsoch andra vattenaftappningsarbetens befrämjande anvisade medel, innefattar det, genom godkännandet af 28 punkten af Utlåtandet JVs 163, härom meddelade beslut. 99 §, angående det serskilda, för aftappningen af sjön Möckelö inom Kronobergs län beviljade statsbidrag, grundar sig på den af Rikets Ständer jemväl godkända 30:de punkten af samma Utlåtande. 100 §, angående sättet, ordningen och vilkoren för utbetalningen af beviljade stats bidrag till allmänna arbetsföretags utförande, kommer att innehålla de stadganden och bestämmelser, som, med anledning af Utskottets Utlåtande JVu 298, varda utaf Rikets Ständer i dessa afseenden beslutade. 101 g, angående anslaget till premier för ägare af kreatur utaf utmärktare slag, och 102 §, angående anslaget till slöjdexpositioners befrämjande, motsvara 83 och 86 §§ af 1848 års reglemente och grunda sig på Rikets Ständers beslut genom bifallandet af 42:dra punkten af Utlåtandet JVZ 163. 103 g, angående den, med afseende å industri-expositionen i London, till Kongl. Maj:ts disposition ställda summa, grundar sig på Utskottets under M 126 afgifna och jemväl bifallna Utlåtande. 104 §, angående anslaget till ombyggnad af Tranebergs bro på vägen mellan Stock holm och Drottningholm, är grundad på Rikets Ständers beslut enligt För stärkta Stats-Utskottets Memorial JV° 289, 12:te punkten.
Och när vår hä- radshöfding sedan kastade en blick på korten, såg han till sin förvåning o c h glädje, att det var ett par studiekamrater, s o m han ej sett på många år, o c h det blef ett lif däruppe i det allvarsamma ämbetsrummet. Det blef ingen ände på berättelser o c h anekdoter från Upsalatiden, o c h man hörde i hvarje minut » kommer du ihåg o c h » minns d u », endast afbrutet af Axel, som på ett ögonblick skulle telefonera till lilla frun o m middagen. » Pingeli ping. A r det du, L i s e n? Ja, visst är det jag. Jo, kära du, ett par gamla kamrater hafva helt apropos k o m m i t till staden, o c h jag tar d e m m e d mig h e m till middagen kl. 5. I all enkelhet, sa ' du. Ja visst — sparsamhet o c h trefnad kunna lätt sämjas. K l 5, ja. Adjö, adjö. » Så var det ett pratande o c h ett berättande o c h den stackars arrendatorn o c h hans fiskevatten fingo tills vidare vara i fred. Och klockan half fem skildes de tre vännerna åt för att kläda sig o c h träffas o m en halftimme hos häradshöfdingens. Och strax före fem k o m m o de ned för att tillsammans kasta en sista blick på middagen. A x e l blef helt förvånad, när hans unga fru öppnade dörren till hans arbetsrum o c h där visade sin herre o c h man ett dukadt middagsbord. » Men hvarför i all världen? » 1895 » Jo, vet du, jag tycker, att matsalen är väl pretentiös för sådana här enkla tillställningar, o c h då det j u bara var ett par gamla kamrater, så — &gt; » Kamrater ja. Det förstås. Men kammarrådet och expeditionschefen äro just hvad de äro, o m de också varit mina kamrater aldrig så m y c k e t — o c h så har du inga b l o m m o r på bordet, o c h hvar är vår stora borduppsats — mammas present — o c h Lisen, Lisen ursäkta mig, m e n är det inte en gammal d u k?
Rdr 37 sk. 5 r:st. samman räknade beloppet af de utgifter, för hvilka, såsom från Kongl. KrigsCollegium före rättegångens början utgångne i och för ifrågavarande sadelställningar, ersättning yrkats, hvarjemte Ryttmästaren Åkerstein, enligt Kongl. Brefvet den 18 Februari 1832, åtnjuter ett årligt, alltifrån samma års början beräknadt och ännu ifrån anslaget på Riks-Statens 3:dje Hufvud-Titel till oförutsedde militaire utgifter utgående, arfvode af 600 R:dr B:co i och för tillsynen och ledningen vid modellers förfärdigande för Armeens Utredningsoch Bevärings-Persedlar, hvarunder tillsyn öfver sadelmodellernes förfärdigande till hufvudsakligaste del skall hafva inbegripits; dock har från och med 3:dje qvartalet af år 1836 hälften af detta arfvode varit, i följd af ofvannänmde rättegång och de serskildte beslut, som i sådant hänseende blifvit meddelte, med qvarstad belagdt och innehållet. För så vidt sistnämnde årliga arfvode utgått i och för Ryttmästarens befattning med Sadellmodellerne, anse Revisorerne det hafva bort upphöra ifrån och med den tid, då samma uppdrag Ryttmästaren fråntogs, hvilket måste antagas hafva skett om ej förr, åtminstone när befattning i enahanda hänseende, med serskild kostnad, blefRyttmästaren von Troil uppdragen.
Ingen bland hennes Dock, hvad skulle då du här ' cdt göra, närmaste hade varit behäftad därmed. Hon Slxina pilgrim från ett högrv land, var j u en genoinfrisk telning utgången från Var det att dit upp de hjärtan föra, Som du här hört Ull med vänskaps band? ett ädelt stamträd. Alltså anade ingen, som Var det för cdt str-åla och försvinna såg denna vackra och välväxta flicka, att Som ett stjärnskott från Guds himmel klar-, hennes lif skulle blifva så kort. När ohälVardet att de kära ljuJUgt minna sans dagar kommo, trodde hvarken hon Om hur ' hjärtegod och skön du var? eller någon annan, att det var dödens förpostfäktningar, som begynte. Nej, ju klenare Kanske ville oss din lefnad lära, Huru mycket dock en kvinna tål, hon blef, dess mera sökte hon förströelse Som sig lärt att pliktens blytyngd bära och bot — i arbetet. Själfförgäten och hjärteOch har vilja fast som härdadt stål, god, ansåg hon det för en helig plikt att Som sig lärt att utan klagan lida ej klema med sig. Och hvad skulle hon Och med rika pund den högste gaf Mäktar ljus och fröjd omkring sig sprida, göral Samhällets arbetsbin äro j u dömda Tills hon plötsligt når en fridlyst graf. att till det yttersta fylla sin dem ålagda plikt. Och den, som är fattig och värnlös, Men på kullen, som ditt stoft nu gömmer; höfves det ej att hafva några stora anspråk Minnets krans din syster nedlagt har. på lifvet. Nej, modig och tyst gick hon Ack, föräldralös, hon aldrig glömmer, Huru kär du, hennes älskling, var. sin korsväg framåt, sökande att glädja och Men hon ler dock genom sor ' gens tårar, gagna dem, som omgåfvo henne. Hennes Glad alt minnas dig så blid och skär; kroppsliga och andliga skönhet och stora Bär-god undan allt, som sargar; sårar. begåfning gjorde henne också till en kär I en värld, som rik på törnen är-. vän för dem, som lärde känna och förstå: ',:: f: henne.
— Är det rätt afgjordt, att denne måste som Konungens Befallningshafvande åtlydas, ehvar han inom länet uppträder, och äfven då han icke sitter i embelet (denna oss egna, så förlamande uppfinning)? Huru olika tänkes och för fa res icke i andra fria landeri — Ju friare de uro, ju fullständigare befinnas einbetena, dessa allmänna maktens organer, vara utrustade; och ju vissare är att opinionen icke blott tolererar, men fordrar af Statens tjenare den ingripande afgörenhet, som går till målet lik stenen i sitt fall; och hvilken desse också prestera till en grad, som i yttersta förvåning försätter våra resande beskedlig b e t s-ifrare, när de den bevittna. — Men se, opinionen har i dessa landelhunnit åt sig reda friiietsbegreppen. Der vet man, att så visst friheten väsendlligast består i trygghet mot allt intrång i laglig rätt, så visst äges denna trygghet endast i mån af institutionernas, kraftiga beskaffenhet och af deras kraftiga handhafvande. Der hör man icke ordställningar, sådana sorn ”despotiska lagar”; denna contradictio i 11 adjecto; tv der vet man att det enda despotbka är det godtyckliga, och att det är på bekostnad af den sanna friheten sorn laglydnaden har en prutningsmån — hvilken tvei tom är det karakteristiska i godtyckeis statsskick — och der berömmas icke embetsmän, hvilka beskedligt jemka; ty der vetes, att den, som i dag får jemka hitom lagen, kan i morgon jemka b o r I o in. Att dessa allmänneliga satser äga direct tillämplighet på vårt ämne framstår utur det som, rörande tullbevakning, och med anledn. af Hr Prytz’ och minal motioner, blifvit i Utskrn, i Stånden och i pressen anfördt. Äfven härutinnan vill man ändamålet utan att vilja medlen. — Bland alla de regulationer, som allmänna ordningen kräfver, finnes icke något, som ej, äfven för den laglydige, stundom fäller sig obehagligt, och denna sanning gäller alldeles specielt om all fiscalitet.
Under närvar:de förhållanden inträffar ofta, att, då den utnämnde Provincial-läkaren inställt sig till tjenstgöring inom sitt distrikt, han icke kan erhålla bostad vid den af kommunerna önskade, af K:s Beflude förordade och af K. M. bestämda stationen, utan måste skaffa sig tak öfver hufvudet genom inackordering än på prestgårdar, än på gäslgifvaregårdar, än här, än der, utan afseende derpå huruvida den tillfälligt funna bostaden till sitt läge är för tjenstgöringen i distriktet tjenlig eller icke. Del har mer än en gång inträffat, att en gift läkare, endast af denna anledn. nödgats taga afsked, eller söka annan befattning utan alt någonsin tillträda den, hvartill han varit utnämnd. Att tjensten under sådana förhållanden lider, är gifvet. De som behöfva anlita läkaren, böra träffa honom på den för honom bestämda station, der vanligen apotheket äfven är beläget och icke såsom nu ofta är fallet, nödgas söka hönom, kanske milalal från det ställe der han rätteligen är stationerad, hvarigenom vådlig tidsutdrägt och ökad kostnad föranledes. I några fall har det gått så långt, att läkaren inom sitt distrikt icke ens kunnat få någon bostad, utan måst söka en sådan utom distriktet. Så har nyligen varit fallet med estra Provincial-läkaren inom Ekeberga distrikt i Kronobergs län, hvilken endast genom enskild intercession till en Den 22 April e. m. 327 början lyckades att hos en Possessionat nära distriktets gräns, men omkring 2£ mil ifrån den bestämda stationen, tillsvidare erhålla tak öfver hufvudet och först efter flere månaders förlopp, fål,t tillfälle att inackordera sig i en inom distriktet belägen prestgård. Om detta förhållande får fortfara måste det leda derhän, att de af R. St. till en förbättrad hälsovård på landsbygden beviljade anslag, aldeles icke blifva för detta ändamål användbara.
R;dr, i stället för de 175 R:dr, som nu finnas å Stat uppförde för 5 Magazinsdrängar och 1 Bageridräng ä 25 R;dr, hvarigenom skulle uppkomma en tillökning af 225 Rrdr; och enär, på sätt Kongl. Maj:t äfven funnit, den nuvarande aflöningen är otillräcklig för berörde personers bergning, tillstyrker Utskottet» att ifrågavarande tillökning» 225 R;dr, måtte af Rikets Ständer beviljas. 3;o Chartce Si "i Ilat ce-lerket. a') För Chartas-Sigillatte-Contorets aflöning finnas å Stat uppförde 3,433 R:dr 24 sk., med 279 tunnor spanmål derunder, då deremot den år 1830 för detta Contor fastställde stat upptager 3,613 Rrdr» med derunder inbegripne 313 tunnor spanmål; och bar Kongl. Maj:t, enär den sålunda uppkomne brist hittills måst betäckas af Titelns besparingar, äskat, alt det bristande beloppet, 179 Rrdr 24 sk., med derunder beräknade 34 tunnor spanmål, måtte varda å Stat uppfördf. Under åberopande af den utaf Rikets Ständer förut uttalade åsigt, att Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o 40. 3 Hufvud-Tillnrnes besparingar ej må tagas i anspråk för bestämda, årligen återkommande, utgifter, tillstyrker Utskottet bifall lill hvad Kongl. Majit sålunda föreslagit. b) Vidare och med anledning af de, enligt Kongl. Brefvet den 17 Octo ber 1843, beslutade förändringar i sättet för Chartae-Sigillalse-papperets tillvei kning och stämpling och den deraf följande betydligare tillökning i kostnaden, har Kongl. Maj;t föreslagit, att det vid sista Stats-Reglering till Charla; SigillaLEe-omkostnader uppförde förslagsanslag 44,000
M:t medgilvet nådigt anstånd icke medför inställelse af vidare utbetalning utaf det beviljade statsbidraget eller skyldighet att återbära dessförinnan redan uppburna medel. Likaså och till förtydligande af hvad 9:de momentet af ofvanberörde § innehåller, angående öfverlemnande! till Rikets Ständer af frågor om längre anstånd än intill nästa riksdag, har blifvit uttryckligen förklaradt, alt delta endast gäller i afseende på anstånd med utbekomna medels återbäring. Dih. till D. St. Prat. 1856—1858. 10 Sami. 1 Afd. 2 Band. 30 234 Expeditions-Ulskoltets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 213. I frågan om förändring af den uti 12:te momentet förekommande tidsbestämmelse för påbörjandet af de arbets-foretag, för hvilkas utförande Rikets Ständer anvisat medel, hafva, med godkännande af den åsigt, alt, såsom vid sistförflutna riksdag blifvit föreskrifva, dylika medel böra vara disponerade och dermed understödda arbels-företag påbörjade löre slutet af det år, då nästföljande lagtima riksdag skulle inträffa, Rikets Ständer pröfva! skäligt förklara, att de arbeten, hvartill bidrag varda beviljade utaf de vid innevarande riksdag anslagna medel, böra sednast under loppet af är 1859 påbörjas.
Cison Widell För Warberg, L. 8, N:0 22' Den 9 Augusti 559 N.o 32. G. F. Hellman. N.o 23. I. P. Schenström. För Westerås. För Arboga. L. S. L. S. N:0 24. E. G. Hamnström. N.-o 35. A.P. Malmberg. För Örebro, För Jon köpin 2. L. S. L. S. N:o 26. G. Kjellander. Schenström. För Linköping. För Köping, L. S, L, S. N.o 28- A. M. Rönqvist. Svante Planch För Strengnäs, För Skara. L; S. L, S. N.o 30. E. G. Holm. Jöns Fornander För Wexiö. För Lund, L, S, L. S. No 32* G. Fjellander. Jon, Vilberg. För Söderköping. För Hudiksvall. L. S, L. S. N:ö 34* E. G, Hamnström. N.o 35. G. Kjellander. För Mariestad, För Carlstad. L. S. L, S. Jon. Vilberg. N.-o 37* E. G. Sturnegk, För Hernösand. För Thorshälla. L, S, L. JPSchenström. N o 3g. A. P. Malinberg_ För Eskilstuna, För Borås. L. S. L. S. N:o 40. Jonas Krull. N.o 41. And. Nensen. För Wennersborg. För Enköping. L. S. L. S. iV;0 42. I. O. Holmgren. Gust. Stabeck. För Sabla. För Sigtuna. L. S. L. S. N:0 44. E, G. Gezelius. N.o 45. G. Kjellander. För Wadstena. För Skenninge, L. S. E. S. N:o 4'6. Carl Fr. Norström. N>-0 47. E. G . Gezelius. För Lidköping.
Om någon gång inom oss skilgde meningar kunnat upp-tå i medlen till befrämjandet af allmänt väl, om olika tankar kunnat vara om säkraste sättet att ernå fullkomligheten derutinnan, är jag likväl öfvertygad att J alle instämmen i den önskan, pligt och erkänsla, gemensamt af oss kräfva, den att utan uppehåll till vår Konung och vår Kron-Prins frambära uttrycken af vår vördnad , vår kärlek och vår tillgifvenhet, och visa Europas samlade nationer, om de erhålla tidning af de låga försöken, med detsamma en förnyad och kraftig öfvertygelse, att Sveriges fria folk känner sin största, sin varmaste sällhet i upprätthållandet af sin Regering, i försvaret af sin frihet och i närmaste samband med denFurste, det enhälligt kallat till Högsta vårdarenaf sin ära och sin sjelfständighet, som genom sin omsorg för båda förvärfvat sig dertill nya anspråk och till hvars försvar hvarje bröst är eldadt och hvarje arm här är ägnad. Det är i anledning häraf jag till Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl. Ridderskapet och Adeln får framställa den anhållan, att vi genast genom Deputerade inbjude våra Med - Bil, till Ridd. o. Ad, Pr. II Band. 42 658 Den 11 Martiin ständer sig med oss förena, att till Hans Majd Konungen och Hans Kongl* Höghet KronErin-J sen genom en stor Deputation frambära sine uttryck af Svenska Folkets tänkesätt och trohet, samt anmoda ExpeditionsUtskottet skyndsammeligen uppsätta en adress, som jemte desse af hjertat och pligterne gemensamt påkallade uttryck innehålla en underdånig begäran det Hans Maj:t täcktes anbefalla de Embetsman som dermed befattning hafva, att använda all omsorg och alla medel för upptäckandet af den, hvilken så brottsligt velat fläcka Svenska namnet och den ifrån Sedernas längd vitsordade trohet och tillgifvenhet för de Regonter, hvilka i likhet med Carl Johan omsorgsfullt vakat för dess ära och dess väl och i tacksamma undersåtares kärlek hemtat sin största belöning. H:0 2* Herr Coijet, Carl Fredric •.
Som hon satt i en af sidologerne, och sålunda hade svårt att se, hvad som tilldrog sig på samma sida af teatern, vred hon sig åt sidan, för att kunna uppfatta scenen vid vattenfallet, som förekommer helt nära kulischen. Nu såg baronen hela den fina, välkända profilen och en del af halsen, som intill slöjan lyste alldeles bländande hvit. Några minuter sednare möttes deras blickar. Var det inbillning, eller sprungo verkligen några nya rosor upp vid randen af det mörka floret? baronen tyckte så; han fick dock ej tid att öfvertyga sig derom; ty i ögonblicket vände sig den svartklädda bort, hviskade några ord till ett äldre fruntimmer, som satt bakom, upplyfte derefter barnet i sina armar och lemnade logen. Baronen hade ej förr märkt denna rörelse, än han, anande dess orsak, med en otålighet och en brådska, som stod illa tillsammans med det gentlemanlika i hans hela personlighet och sätt för öfrigt, gjorde en skyndsam reträtt i trängslen. Här trampades en tå, här snuddades flöjerne af en rosentyllsbarett, här skrubades en toque ur sitt esse, här föstes en bedofsad käpp till sides med en sådan fart, att den derpå hvilande hakan, beröfvad sitt tillfälliga stöd, föll centnertung på den framför sittande damens pellerin, och befann sig sålunda plötsligt i färd med en glänsande boas; en arm slängdes pocker i våld, just då den skulle transportera en delikat pris till egarens näsa, och de dyrbara kornen förskingrades till ringa fromma för grannarnes ögon. Han, hvars otidiga brådska förorsakade all denna oreda, hade emedlertid, omedveten af den förstörelse han åstadkommit, eller till äfventyrs helt och hållet liknöjd derför, hunnit dörren, och skyndade de välkända gångarne uppföre, hviskade några ord vid en af första radens vaktmästare, ilade derifrån åter ned för trappan och ut på gatan.
Banco-Departementets behof, och derigenom, för de öfrige Departementerives utvidgning vinna det utrymme inom gamla Banco-huset, sorn nu intages af Vexel-Banquen.’* ’IVid öfvervägande af alla omständigh&« BancoUtslioil&ls JSetänkanden. 63 5 ter, hade' Herrar CotnmitteradjB för deras del funnit sistnämnde Förslag ega ett märkligt företräde; och att detsamma, enligt hvad Cornmissariaiet jemväl uti Memorial af den ay Maji riäsilidét är yttrat, vore det enda, genom hvars antagande ett för Vexel Banco-göromälens pälitliga fortgång nödigt utrymme, i förening med den vigtiga fördelen af en fri och öppen cOmrnunication emellan samtlige der arbetande tjenstemän, står att vinnas; oell hvarigenom tillika all förlägenhet för Verkets öfrige Departernemer kan utan svårighet på ett tillfredsställande sätt blifva' afhulpen. Den tillökning åter, sorn Vexel-Banquens och Caricelliets, genom antagande af förstberörde förslag, kunde erhålla, vöre hvarken i afseende på vidd eller beqvämlighet mot ändamålet svarande, och funnes i sådant fall ej eller någon utväg att afhjelpa Eäne-Banquens och VexelBanco Controll-Gontoirets i dessa delar med skäl öfverklagade förlägenhet. Hvaremot det utrymme, sorn Banco - Discont. Verket derige» norn korinne att vinna, vida syntes öfverstiga dess verkliga behof.” ”Uppå Herrar Committerades så beskaffado utlåtande och i enlighet med Commissariatetä före detta afgifne tillstyrkan, biföllo Herrar Fullmägtige, att inredningen af den våning, som å Banco
160 |)clfingborg 65 Upfala 340 •£)ernöfanb “^öeflcråé 190 ■ÖUDiféwall -iBisbp Sinföping Norrtelje 25 Silingéåé ^l)ilipftaD 25 SljFerfunD 25 0igtuna ^Simbritshamn 0fanöc mcD ^atftevbo . mö 15 0faca ängelholm 5 ©fenninge 25 ©nföping 0föfDe 5 £|Ttlétuna 0tcengnäS $aifenbccg 0tiÖtnfkD —.— $alföping 0ätec ©cenna 0öDecteIje $jo 0'öimitébocg kongelf ^t)océf)aIia iTongSbacfa 15 $ co fa laholm Ulricehamn MiDfoptng 50 fSBimmecbp Sinöeöbecg 25 ifmal 10 ^aricfceD DcegcunO —.— ^arflcanö 20 DfterfunD Woca Dflhammac Scanspoct 10,955 0umma $8:co 9c:Dc 11,045 $ o t itt u l a i 11 Uppgift till tTTantdte* od) ©Eattffrifmitgen i XI. XX. ©ocfcn fou åv 18 *» 9?auiit. Söbetfc - s» 3 5o & inneftafroanbe Smbete, Xjenjt elter Sa meter, eganbe elter arrenbemnbe ©genbo mar ed; Vägenbeter, SBerf od; inrättnin gar inom ©fattjlrifniiigfrbiftrirtet. Jöärforutan uppg 03 Jf:r§ 23ränroiné>patina, enfri 00 bito meb SRäffwärtnare 00 bito nteb Stectificationémpparat 00 bito nteb xPfäffmärmare ocf; 9tecti
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan, dels af Hr Lagerhjelm, att R. o. Ad., med afslag å samma hemställan, måtte bifalla K. M:ts i ämnet gjorda framställning, och dels af Hr Reuterskiöld, att R. o. Ad., med afslag å merberörde hemställan, skulle på det sätt bifalla K. M:ts framställning, att ett anslag af 100,000 rdr beviljades till påbörjande af förrådsbyggnader vid Carlsborg. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många ja och nej i blandning, sedermera propos. på afslag derå samt bifall till K. M:ts framställning i ämnet, då svaren utföllo med många nej jemte några ja, och slutligen propos. på afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till K. Mits framställning i så måtto, att ett anslag af 100,000 rdr för ifrågavide ändamål beviljades, hvilken propos. med blandade ja och nej besvarades; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyats samt med många ja och nej i blandning besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Sedan Hr von Francken begärt votering samt R. o. Ad., på Hr Gr:ns o. Landtmins framställning, till kontraproposition vid voteringen antagit Hr Reuterskölds yrkande, uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts hemställan i mom. b af 35:te punkten i Utlåt:t N:o 51, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna hemställan och bifaller på det sätt K.