Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alltså, bort med allt smutsigt, som ej kan rengöras, allt sönderbrutet, som ej längre kan begagnas, allt af dåligt material och allt smaklöst, som stöter sinnet för skönhet och soliditet — bort med det, eller förvisa det undan världens blickar till någon gömma för fromma minnen I Alla kittade eller trasiga glas, zinkadt porslin, majolika och stenkrus må bannlysas från buffeten; i den mån de äro vackra och värdefulla, kunna de möjligen finna plats på matsalens dörrkrön och panelhyllor. Bort med den fläckiga bordduken, med den suddiga soffkudden, den slitna gardinen! Äro dessa föremål af värderikt, I båda fallen kunna vi endast då tala om konsthandarbete, när såväl betingelserna teknisk fulländning som konstnärlig skönhet och korrekthet uppfyllas, och endast dylika arbeten kunna dana en prydnad för våra hem. Men kunna vi nu fordra af våra damer, att de skola bli konstnärinnor för att bidraga till hemmens smyckande? Rättfärdiga resultaten den stora tidsspillan, årslånga inträngande studier? Fordra det kunna vi icke, men uttala det som en önskan och äfven försöka något litet belysa resultaten af ett dylikt företag. Hela vårt konstindustriella lif och därmed en nationalekonomisk fråga af största betydelse beror af vexel verkan mellan producenten och konsumenten. Den sistnämnde är den afgö- rande. Fabrikanten rättar sig efter den kö- pande publikens smak. Men nu är det ett egendomligt, ehuru — om vi ta vår kvinnouppfostran i betraktande — nog så förklarligt faktum, att endast den blifvande producenten, men icke den mycket viktigare konsumenten noga och exakt utbildar sig. Med andra ord: att endast sådana flickor få lära sig konstnärlig färdighet, som skola förtjäna sitt bröd därmed. Vore det inte mycket viktigare, att de ägande kvinnorna, de som köpa konstoch konstindustriella artiklar, hade det rätta skönhetssinnet och begreppet om det i bästa mening stilrena? Hvilken socialpolitisk makt hvilar icke i kvinnans händer! Hvartill tjäna alla bemödanden från regering och korporationer att höja den fosterländska konstindustrien, när kvinnorna fortfara att hämta sitt siden från Frankrike, sina spetsar från Belgien och sina broderier från Schweiz? Ha vi ej själfva lika god smak, och stämmer den ej bättre öfverens med hela vårt väsen?
Ankom till Exp.-Utsk. den 17 November. Utlåtande 3 i anledning af inom Häglof. Ridderskapet och Adeln samt Vällojl. Borgare-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o ä3 j angående stämpling af spelkort. DA Utskottets Betänkande angående stämpling af spelkort, ehuru bifallet af Ilögvördige Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, blifvit återremitteradt från Ilöglofl. Ridderskapet och Adela samt Vällofl. Borgare-Ståndet, bör Utskottet till besvarande upptaga de anmärkningar, som inom sistnämnde tvänne Riks-Stånd föranledt återremissen. Inom Högloft. Ridderskapet och Adeln har Herr af Billbergh föreslagit: att en underdånig skrifvelse måtte aflåtas till Kongl. Maj:t, med anhållan, att undersökning må anställas angående det med stämplingen af spelkort förofvade underslef; att till Utskottets förslag, det stämplingen af spelkort i landsorterne borde verkslällas genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg och vederbörande Hall-Rätter eller Magistrater, må tilläggas: vidt kortfabrik i orten fin nes; alt Fabrikanterne må tillförbindas att förse deras korttillverkningar med fabrikens stämpel; samt slutligen att, i stället för den af Utskottet föreslagne straffbestämmelse för underslef vid stämplingen, samma vile, som nu är stadgadt för den, som säljer ostämplade kort, eller 5o R:dr, äfven må fastställas för den, som tillverkar sådane, samt derjemte a5 R:drs vite åläggas den, som begagnar dem; och har Herr af Billbergh förmodat, att, blott ofvannämnde af honom uppgifne controler blefvo antagne, skulle den af Utskottet föreslagne underdåniga anhållan om stadgarnes i afseende å kortstämplingen sammandrag i en Författning och årliga kungörande för allmänheten vara öfverflödig.
Sorn jag icke kunnat finna de emot Utskottens Betänkande framsiällde Anmärkningar vara af den beskaffenhet, att de samma höra föranleda till ^.terrem ss och sådant endast skulle borttaga tiden, får jag hos Herr Grefven och LandtMarskalken a; hålla ont Proposition till bifall 9 Be* fänkandet. Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: Denna gång vågar jag ej yttra mrg i sjelfva saken j Utan inskränker mig blott vid den anhållan, att dervid få göra en enda anmärkning. En värd Ledamot, nemligen Herr StatsRådet, Grefve Mörner, har, så vida jag eljest rigtigt fattat hans mening, förklarat: ”Att dä Kongl-, Den o Mnji j f. m. 39 ”Mctyi i November manad år 1815 stadfäste ” Kultti. Kammar Rättens Dom, skedde det (dott ”för att hejna Stats f erket från skyldigheten ”att återbära den skatt, som redan hade in”flutit, samt ge/iom försöket. att afven indrif”va återstoden, förskaffa utväg till fyllande ”af Stats Nerkels dä varande ytterligare behof.” Jag vågar deremot föreställa mig, att Kongl. Maj t följde vid detta tilllälle, ätven» som vid alla andra-, blott rättvisa och rätts-r, principe. Då det derföre ej höfves eller till-f kommer mig att här pröfva lagligheten ai Kongl. Maj:ts åtgärder, måste jag också anse Kongl. Maj:t hafva äfven i detta Mål dömt rättvisligen, och enligt ordaförståndet af Riksens Stan* ders beslutj såsom jag äfven, om jag eljest härutinnan ville rådfråga och vågade tro mitt eget omdöme, tyckt mig finna. I denna öfvertygelse måste jag förblifva, intill dess af ConJ stitutionsötskottet anmärkningar göras mot d® Rådgifvare, som tillstyrkte Kongl. Mäj:t att fatta detta Domslut.
Utskotten anse sig alltså sakna gällande skaij att tillstyrka bifall till Herr Valleys och Johannes Anderssons ifrågavarande motioner. 3:o Genom Kongl. Kungörelsen den g Januarii 1822, är ett allmänt förbud utfärdadt för Smideshandlare, med flera, att i ändamål af smidesvarors försäljning kringresa i landsorterna, hvilket förbud, enligt 6 §. i högstberörde Kungörelse, icke i något fall får utsträckas till Allmogen, som hädanefter såsom hittills eger rätt att med sina egna handaslöjder till hvad ort som helst inom Riket sig begifva och dem försälja. Om således Dalallmogen kringvandrat endast för att sälja egna slöjdealster har den handlat i öfverensstämmelse med en rättighet, som är densamma liksom all annan allmoge medgifven, ej mindre i nämnde Kungörelse, än i Kongl. Resolutionerna af 1727 och 1734. Har den åter öfvei-skridit denna rättighet, är sådant ett missbruk, som medelst laga åtal kunnat och bort rättas, och på grund af hvad nu är anmärkt, anse Utskotten den af Herr Cederborg gjorde framställning icke böra föranleda till någon åtgärd. 4:o I afseende på hvad Johannes Andersson föreslagit om meddelande af föreskrift för personer af arbetsclassen, att icke afvika från närmaste Väg till orten, dit de ämna sig, anse Utskotten sig endast böra hänvisa till 8 och g §§. i Kongl. Kungörelsen den 18 Maji 1824, der nödiga stadganden i detta fall finnas upptagne; liksom, i fråga om förbud mot utgifvande af pass för handel med köpmanna varor å landet, något annat stadgande icke lärer erfordras, än det förhud mot dylik handel, som 6 Cap. 1 §. HandelsBalken innehåller. Lng~ samt Allm. Bes v.- och Oeconomie-Utskottens Utlåtande N :o 8. 5 Beträffande de af Johannes Andersson så kallade Vallackare, så enär icke något skäl förefinnes att behandla personer af detta yrke annorlunda än andra medlemmar af arbets-classen, samt Kongl. Kungörelsen den 18 Maji 1824, om hvars noggranna iakttagande serskild
SDiaj:t ma* rit i tillfälle att, nteD föranleDanDe af Svifetö 0tänDerö miD 1840—1841 årenö riföDag i ämnet gjorDa framftällning, tillömiDare upplåta bo» (lädélägenbeter åt irenne af De fp ra £5epartementS>d)efer, font af en Dplif, utaf De öfrige £Departenient6»djeferna förut åtnjuten förmån moro i fafnaD. £ill minnattbe af ftörre enfeldt i förvaltningen af anjlaget tift unDerbåil af kronans buS ocb bpggnaDer i lanDSortcrna famt lättare öfmerftgt af reDomiöningett Derför, bär iCongl. $}aj:t förorDtiat, att nämnDa förvaltning borDe, på lifa fatt, font förut mar flaDgaDt i affeenDe å beflpret nteD anjlaget för Grottans l)itö ocb bpggnaDer i bufmuDfkDen, af Dfmer»3ntenDenté*embetet öfmertagaS, famt båDa Dejja an(Tag, lifmäl ifrån bmaranDra behörigen af|filjDa, uti nämnDa embeteé bufmuDbof reDomifaö. Dd) bär ^ongl. 9ftaj:t feDermera före» jfrifmit, att jentmäl befattningen meD unDerbållanDet af magafinS» bpggnaDerna t bofvtouOffaOctt od) t lanDSortertie bör, ifrån od) meD näfta år, af Dfmcr»3ntenDentö Sifaledeö hat ^ongl.
En bland dessa torde dock böra besvaras,. eller anmärkningen, att orsaken dertill, att Fullmäktige funno sig föranlåtne sjelfve utsända ett ombud för lånets slutliga uppgörelse, äfven vore att tillskrifva saknaden af meranämnde fullmagt. Huruledes härmed rätteligen förhåller sig, utvisar protokollet för den 21 Mars detta år t; 2, jemnfördt med protokollet den 23 §§ 2 och 3; varande deraf att inhemta, att äfven denna anmärkning hvilar på ett faktiskt misstag. För att i ett sammanhang kunna till bemötande upptaga de anmärkningar af mera generel beskaffenhet, rörande låneaffären, som af Revisorerne blifvit framställda, utbedja sig Fullmäktige att derförinnan genast här få besvara åtskilliga mot en och annan — 140 — särskild punkt i lånekontraktet riktade ogillande omdömen, hvilka af Revisorerne blifvit vramhållna med den speciela erinran, att förbiseende af de sålunda anmärkta vigtiga fmständigheter »måste i sin mån hafva högst ogynnsamt inverkat på de för lånet utgifoa obligationers gångbarhet och antagligen äfven för framtiden komma att skadligt innerka på försöken att för Sverige öppna den engelska penningemarknaden». Den ena af de omständigheter, Revisorerne påstå skola medföra denna beklagliga följd, är den, att obligationerna blifvit, jemte den engelska texten, försedde äfven med tysk text, den andra, att de blifvit ställda på amortering genom utlottning, i stället för genom uppköp. Af förstnämnda omständighet finna Revisorerne, det låneöfvertagarnes mening varit att under formen af ett engelskt lån placera obligationerna såväl på den engelska som på den tyska penningmarknaden, ehuru de sistnämnde dervid sko^a hafva förbisett, att obligationer af sådan beskaffenhet icke på någondera marknaden kunde blifva rätt begärliga. Emot deras placering i Tyskland, skulle liqvidernas verkställande i London blifva ett hinder; och åter mot deras spridning i England skulle deras amortering genom utlottning verka väsendtligen hindrande.
Sigtuna, angående vackt fråga om anslag af allmänna medel för reparation af S:t Mariae kyrka derstädes: B. III. 86, 133, A. 135; U. X. 160, 213, A. 213. Silfvermynt ä lägre valör än 25 öre, angående upphörande af prägderaf, äfvensom om förändrad beskaffenhet af Riks-Bankens och de Enskilda Bankernas sedlar: B. III. Silfverschöld, Friherre Carl Otto, dess yttranden: I. 83; n. 52; VI. 7. Silfversparre, G. A., Provincial-Läkare, angående pension åt dess efterleninade enka och barn; motion af Herr Fredrik August Cederschiöld: se Motioner. Silfverstolpe, David Ludvig, dess yttranden: II. 16: VII. 126. Sillén, Lars Gabriel af, dess yttrande: VI. 173. Singö församling inom Närdinghundra kontrakt af Upsala Stift, angående anslag af krono-tionde till en proste-tunna för —: III. 12, R. 12. (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123, 232 — S — angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel). Sinnessjuka, angående anslag till fullbordande af det invid hufvudstaden uppförda Hospitalet för —: I. 116, R. 121; B. III. 13, A. 48. —, angående beviljande af anslag till uppsättning af utredningspersedlar för det invid hufvudstaden uppförda Hospital för —: III. 630, R. 640. (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel). Sinnessjukas behandling och vård, angående ändring i Kongl. Stadgan den 5 Mars 1858, rörande —: B. IX. 205, 367, A. 367.
Då den oiika uppfattning af ofvanberörde föreskrift, som, enligt hvad ofvanstående uppgift utvisar, gjort sig gällande, till icke oväsendtlig del torde få tillskrifvas mindre tydlighet i sjelfva stadgandet, synes det, till vinnande af enhet i tillämpningen, vara önskvärdt att några bestämdare och tydligare föreskrifter i ämnet meddelas; och det är i sådant syftemål Revisorerne nu vid detta icke sällan omhandlade förhållande åter få fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. 3. 1 1. 5 1. 15. 1. 10. 10. 3. i. 11. 11. 8 1. 1. 1. 2. 1. 5. Slottsbyggnadsmeclleii. Granskningen af redogörelsen för statsanslaget till reparationer å Stockholms slott med flera för de Kungl. Hofven upplåtna byggnader har hvarken i Kongl. Kammarrätten eller hos Revisorerne gifvit anledning till någon anmärkning. För inkomster och utgifter redovisas som föijer; — 167 — Debet. Balans från år 1862: Uppbörd: Statsanslag 63,000: — Balans till år 1864: Kredit. Balans från år 1862'. Utgifter: Löner och arvoden 4,300: — Byggnader och reparationer samt diverse utgifter 26,832: 70. 3i,132: 70. Balans till år 1864: Tillgångar: Anslaget till brandväsendet och yttre lyshållningen vid Kongl. Slottet. Redogörelsen för detta anslag, hvilken utan anmärkning undergått granskning såväl i Kongl. Kammar-rätten som hos Revisorerne, upptager inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1862: Uppbörd: — Balans till år 1864: Balans från år 1862: Stöld , 3,550: 20. Utgifter: Balans till år 1864: Tillgångar: & ontant behållning 153: 31. Kongl. Tlieatrarne. Kongl. Theatrarnes räkenskaper, hvilka med anmärkningar blifvit granskade i Kongl. Kammar-rätten, lemna med afseende på inkomster och utgifter följande upplysningar: Debet. Uppbörd: Bidrag af Hans Maj:t Konungen och den Kongl.
Färgare, Urmakare, Kopparslagare, Uuldsmeder *al§a f , v nprm i rbf as är ganska betydligt och ak Det jordbruk, som af stadsboerna ,dk“’ ' ® ff h(,L Den jord. rame närmast staden for det mesta a yPPer & ä 3,483| tunnland, areal, som tillhör stadens område, utgör icke m i åkalla. hvaraf dock Hospitalet äger i6oa. Slädsjön ar97°, ^J°at%ör meja än halfde fri-jordar 697 och Kronojord 16 tu • eg af stadsboer mån ten af denna rymd, skog och beteshagar; forotngt ga lägenheter af närgränsande hemman. här ick utan endast vall Lin, Humpa, Tobak eler Färg-vex»r od ^ ^ ^ Sädes.ätrai, liga sädesslag och fodervexter; alven Berättelsen är förut omnämnt Trädgårds-skolseln dnfves med form staden, nemi. Mull de på denna Latitud sällsyntare lim41 bärsoch Walnöts-trädet; under varma somrar gifven Vinranka» vexande på kalljord i några trädgårdar, ganska goda och fullt mogna drafvel-. Det Garfveri för läderberedning på engelska sättet, som i staden varit anlagdt nied betydlig kostnad, bär icke förmånligt utfallit. Sak-kännare tro att källvattnets kalkhaltiga natur lian en menlig inverkan på beredningssättet efter denna method. För öfrigt idkas Garfveri såsom skrånäring, dervid förnämsta sysselsättningen utgöres af beredning för agarenas räkning af dertill inlemnade hudar och skinn. Läder finnes till salu nästan i alla handelsbodar och en stor del af allmogen bereder sjelf läder till eget behof. Två tobaksfabrikör finnas i staden, hvarest dock icke snus tillverkas.
Pass skall innehålla namn, ämbete, tjänst eller yrke, varifrån han kommer, vart han skall resa och de orter där han får vistas samt tiden som resan varar. Kända och säkra svenska personer kan få pass som gäller för obestämd tid. Pass för utlänningar med undantag för sändebud skall innehålla deras ålder och en kort beskrivning av deras utseende. Ämbetsmän och tjänstemän skall visa tillstånd från sina chefer för sin resa. Kronobetjänter, fiskaler och gästgivare åligger att tillse att ingen obehörig färdas utan pass. Får sådan person skjuts på gästgivargården bötar gästgivaren 25 riksdaler. Samma böter för den som hyser eller döljer sådan passlös person. Skeppare skall vid ankomsten till Stockholm anmäla sina passagerare hos poliskammaren eller magistraten. Döljer eller hjälper någon en veterligen efterlyst brottslig person straffas han efter lag. Journal på alla pass som utfärdas skall föras och i början av varje månad inlämnas till befallningshavarna. Böter i dessa ärenden bliver angivaren eller åklagarens ensak. I brist på tillgång skall de omvandlas till fängelse. Efterlevnaden skall taga sin början fjorton dagar efter kungörelsen blivit uppläst från predikstolen. Örebro slott den 14 augusti 1812. CARL. Beslut gjort, samtyckt och föravskedat på allmänna urtima riksdagen i Örebro, som slutades den 18 augusti 1812 Efter åkallan av Den Högstes beskydd har vi den 20 april mottagit Hans Majestäts berättelse om vad som i riket tilldragit sedan sista riksdagen och statsverkets tillstånd och behov blivit överlämnat till statsutskottet. Den 17 mars förlidet år tog konungen beslutet att under sin sjukdom överlämna rikets styrelsen till kronprinsen. Erfarenheten har övertygat Oss om möjligheten till missbruk av tryckfriheten av den 9 mars 1810. Kungl Maj: t har meddelat sin fastställelse av en ny av den 16 juli, då den gamla upphör att gälla. Då Vi i Våra hjärtan känt att ingen uppoffring är för stor, när det gällt att försvara fäderneslandet, har Vi enhälligt och högtidligen beslutat uppsättande av beväringsmanskap på följande allmänna grunder. Skyldighet att deltaga i beväringsmanskapet skall börja vid fyllda 20 år och ovillkorligen upphöra vid Det skall vara frivilligt att antingen personligen eller genom lejd fullgod karl i sitt ställe uppfylla denna skyldighet.
Direktionen att låta till Tumba Bruk aflemna, för att kont'V(rkttderstädes genom nedmalning eller på annat sätt förstöras, alla Banko-Diskont-Verkets handlingar och räkenskaper för tiden från Verkets inrättande till och med år 1850, med undantag af Direktionens protokoller, Verkets hufvudoch låne-böcker med tillhörande extrakter, banko-böckerne och registraturet, hvilka handlingar ansetts böra allt framgent förvaras. § 11. Efter verkstäld granskning af Banko-Diskon t-Verkets räkenDecharge fsr skaper och förvaltning för år 1860, hafva de dertill utsedde Revikon-t-v^ket» sorer meddelat Diskont-Direktionen decharge för samma års förförvaltning. vältning. § 12. Låne-Kontorens i Götheborg, Malmö och Wisby räkenskaper Decharge jsr och förvaltning för nästlidet år äro jemväl granskade af dertill utsedde Revisorer, hvilka för förvaltningen lemnat hvardera KonKontot In. Metalliska kassans förändringar. 14 torets Direktion decharge, hvarå Fullmäktige sedermera, likmätigt 5 § i Revisorernes Instruktion, meddelat sitt godkännande, sedan, hvad Låne-Ivontoret i Wisby beträffar, en vid detta Kontors räkenskaper förekommen anmärkning blifvit af vederbörande på nöjaktigt sätt förklarad. § 13- Till fortsättning af den redogörelse tor metalliska kassans förändringar, som förekommer i 14 § af 1860 års Revisions-berättelse, meddela Revisorerne följande, nemligen: sr sr *“"*• 1860 till och med den 31 Dec. 633. 7,297. 6,664. 1861 „ „ „ „ 31 Mars 21,991. 21,991. 30 Juni 122. 6,102. 5,980. 14 Sept. 4,03 7AV 4,037^. Utgifvet myn Bankens metalliska kassa i myntadt tadt Silfver i och omyntadt m m. har Silfv.-Specie. ökats: R:mt minskats:
Majit på sednare tider meddelade angående dagtraktamenten för en del tjenstemän; äfvensom att, då det nu gällande Rese-reglementet anginge allenast extra förrättningar i statens ärenden och föreskrift saknades angående de dagtraktamenten, som borde tillkomma tjenstemän för embetsresor, företagna på begäran af enskilda personer, det Rese-reglemente, som kunde varda utlärdadt, måtte gälla till efterrättelse äfven i sistnämde fall. Sammansatta Stalssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har förehåll detta ärende till behandling; och enär det dagtraktamente, som enligt Kongl. Majits förnyade nådiga Rese-reglemente af den 51 Oktober 1851 bestås, utgörande i 7:de klassen 1 R:dr 40 sk., i Gide 1 Ridr 10 sk., i 9ide 1 Ridr, jemte skjuts ersättning för 2 hästar, samt i 10:de klassen 40 sk., i liite 52 sk. och i 12;te 24 sk., jemte godtgörelse för skjuts efter en häst, är, i förhållande till de elter berörde reglementes utfärdande betydligt stegrade pris på de oundgängligaste lefnadsförnödenheter, allt för ringa, anser Utskottet en förhöjning i dagtraktamentet lör berörde klasser vara af billighet påkallad; vid bestämmande hvaraf Utskottet håller före, att förhöjningen hör ske i progressivt förhållande sålunda, att tillökningen Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 3. 5 blifver jemförelsevis högre i ilen mån traktamenterna nu äro ringare; och får Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet i så måtto understödja motionärens framställning, att Utskottet tillstyrker Rikets Höglofl. Ständer, att bevilja en förhöjning med 16 skillingar banko eller 50 öre i dagtraktamentet för en hvar af de uti 7, 8, 9, 10, H och 12 klasserna af nu gällande Rese-reglemente omförmälde embetsoch tjenstemän samt öfrige personer.
Köns ti lutions-f] iskottet s Memorial, N:o 6. 39 önskan, då denna är till förmån för den enligt tjensteförteckningarne mest förtjente sökanden, synes föredraganden, Hans Excellens Justi tiae-Statsministern Herr Grefve Sparre., då han tilldelade sitt förord åt den på andra förslagsrummet uppförde, desto heldre hafva bordt finna sig uppmanad att, till efterkommande af Grundlagens stadgande i 33 § Regeringsformen, anföra grunden för sitt tillstyrkande, som detta eljest måste få utseende af godtycklighet, långt afvikande från hans pligter såsom Konungens Rådgifvare; och då sådant likväl ej blifvit i närvarande fall iakttaget, har Utskottet ansett sig icke böra underlåta, att detta emot bemälde föredragande anmärka. 14. Angående tillsättning af åtskilliga Landsbo fdinge-embeten. Uti skrifvelse till Kongl. Majit den 9 Juni 1841 förmälde Rikets då församlade Ständer i underdånighet, med anledning af åtskilliga hos Rikets Ständer gjorda framställningar, deras åsigt vara, att, då genom flera särskilda författningar blifvit förordnadt, det hvar och en, som sökte inträde i något af Rikets Kollegier samt åtskilliga andra embetsverk, borde förut hafva undergått examen i föreskrifna ämnen vid något af Rikets Universitet, syntes undantag från detta stadgande desto mindre böra ega runi vid tillsättandet af högre civila embeten, som det i flera hänseenden torde vara föga lämpligt, att personer, hvilka innehade Chefsplatser, ansågos frikallade från de cjvalifikationer, sorn' för deras underordnade voro föreskrifna; och fingo Rikets Ständer alltså i underdånighet anhålla, att, vid besättande af högre civila embeten, Kongl. Maj:t täcktes fästa särdeles afseende på skicklighet, ådagalagd genom akademiska kunskapsprof samt under föregången tjenstgöring å samma embets-bana, derest icke synnerligen förekommande skäl föranledde till undantag från dessa befordringsgrunder.
Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande; och, då Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 5 December 1788, angående skyldigheten, att underhålla sädane, från den ena till den andra församlingen, inflyttade personer, som sedermera blifvit vanföre och icke kunna sjelfve sig försörja, ibland annat stadgar, att den socken, der fattighjonet antingen haft eget hemman, eller såsom inhyseseller tjenstehjon sednast varit skattskrifvet, bör vidkännas dess vård, enär det med arbete icke kan sig uppehålla, samt Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning, angående mantalsoch skattskrifningarne i riket, den 30 Sept. 1812, jemnförd med Kongl. Påbudet, angående vissa omständigheter, hvilka böra iakttagas, i afseende på mantalsskrifningar, förhörsböcker och presthevis, a£ den 28 Oct. samma år, genom bestämda föreskrifter ålaggt, ej mindre personer, hvilka ifrån en församling till en annan inflytta, att inom viss tid till Pastor, i den församling, dit ban sist ankommit, inlemna prestbevis, än äfven husbönder, att till mantalsskrifningarne noga uppgifva alla de personer, som i deras hus eller på deras egor boende äro, hvartill kommer, att en lös person icke kan, utan företeddt prestbetyg, vistas i en församling 10 månader, utan att i/}88 B«d. och Ekon. t/tsk.