Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är just af den anledning , att jag , när Betänkandet till justering communicerades OeconomieUtskottet, fann den disposition af medlen, som vid förra tillfället blifvit föreslagen, vara förändrad af StatsUtskottet, som jag ansåg mig föranlåten att reservera mig, hvilket skedde uti Ekonomiötskottets Plenum. Hvad åter sjelfva reservationen angår , är den blott ett hänvisande till beslutet vid i 818 års Riksdag. Genom detta , var Statens fördel vida bättre afsedd, än genom ifrågavarande förslag. De enskilde hade ingen orsak att klaga ; ty då de ej funno sig vid att skatteköpa Recognitions-skogarne inom den dertill bestämda tid , så kan väl Staten icke vara förbunden att i evärdeliga tider hålla dem dessa skogar, för sådant ändamål, tillhanda. När erfarenheten visat att skattläggningen var så lindrig , att räntan icke allestädes uppgick till förra recognitions-afgiften , så uppstod naturligtvis det förhållande, att alla Bruksägare ville hafva sina skogar afvittrade. Deraf härledde sig 1818 års beslut, hvilket är det rättvisaste. Till och med Brukspatroner, ansågo det vara billigt. Det nu föreslagna sättet, medför en gifven förlust för Staten Och jag yrkar derföre , att samma beslut måtte fattas nu som vid förra Riksdagen. Herr Tham, Wollrath: Torde hända, att orsaken, hvarföre Riksens Ständer 18:8 fattade ett annat beslut än 1810, ligger uti otydligheten af 1811 års Författning om Re - 382 D*n 11 Augusti e, m. cognitioneskogarne. Detta är til] en del upplyst uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition; och den orättvisa, sora vid sednaste Riksdag tillfogades Bruksägare, har Kongl. Majit ej funnit vara enligt med de år 1810 utstakade grunder. Jag vill ej ingå i detaille; ty Propositionens innehåll är tydligt; likväl kan jag icke undgå nämna , att just den författning, Utskotten åberopat, upptager i ingressen, att Bruksägarne erhållit vissa skogar, af hvilka deras egendoms bestånd till större delen beror.
Ut stötte t tror sig endast hafwa nödigt Hänwisci till föreskriften i förra Författningens tillägg och Upplysningar, näst efter Skydds,afgiften L MoM.Z äfwen som den af Utskottet wid denna Riksdag i början af L Art, 2 §. föresiagne frihet att taxera Personer, som behöswa werke lig Considerakion, under den nu föresiagne lägsta Clafl, hwarigenom Utskottet tror sig ä ena sidan wal hafwa sökt motwerka en illusion som anmärkaren synes witsorda, att haswa warit nog gängse, men a den andra äfwen hafwa lämnat en tiilräckclig och större latirude, ari förut för Taxeringsman, akt göra afseende pä särskildte afseende förtjenande omständigheter; och enar Utskottet snarare och med stal bordt förmoda att häraf skulle följa mera hug att wara Taxeringsman, fa kan Ucstottet ej undgä i afseende pä LedamotenS l Prest,Ståndet gjorde.siuteliga tillägg uti desi anförande nämna sin förmodan, att wederbörande KgkMajtts och Kronans Ombud, äfwen som pluraliceten af Riksens Högloflige Ständers Representanter wid Taxeringar, ej jära underläta att söka förekomma, eller om det c> kan ske, pä stut Författningen bjuder, beifra ett sgdant någon Taxeringömans'förfarande emot ed och förestlift, som der förespås. * * S4Z6 Den 8 August!. z:o. Anmärkningen om Conlingent-Borgade skall uli nya Redactionen blifwa obserwerad; men bet af en Ledamot uli Prest-Ståndet beaärte undantag för Borgare-Enkor, att de ej illa anses som Borgare till Bewillning, ehuru de icke uspsäga sitt Burjkap, nar be ej sielfwe fullfölja negon näring, kan Utffottet ci för sin del medgifwa. 4:0.
1045 Men, då Utskottet således icke anser några bindande skäl kunna anföras emot dea på Gothland föreslagne porto franco inrättningen så kan det deremot icke förena sig med Motionärerne derutinnan, att den skulle innefatta hela öns område. Att på en gång och utan vunnen erfarenhet utsträcka denna frihet till så betydlig del af Sveriges territorial besittning, synes med skäl betänkligt, i hänseende till dess på rikets öfriga handel och näringar egande verkningar, hvilka förut med full precision icke kunna bestämmas. Utskottet tillstyrker derföre Riksens Höglofl. Ständer, att till porto franco frihets erhållande i underdånighet endast anmäla 2:ne ställen, ett på vestra och ett på östra sidan af ön, nemligen Wisby stad och Slitö nu varande landthamn, som till stad skulle uppbyggas och erhålla stapelstads privilegier} kommandes nederlagsfriheten icke att utsträckas till öns öfriga delar. Till detta tillstyrkande Enner Utskottet så mycket större skäl, som Riksens Höglofl. Ständer icke lära kunna vara sig sjelfva olika uti ett så vigtigt ämne, särdeles då inga förändrade omständigheter tillkommit, som kunde verka sakens olika behandling, men väl tidens anda, den nyss förflutna periodens erfarenhet och handelns närvarande tvångstillstånd tillägga nya skäl för öppnandet af alla utvägar, sorn kunna 1046 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkande». sprida lif ooh rörelse uti handel och näringar. Hvad åter beträffar förbrukningen ef alla till införsel och nederlag på dessa bägge orter tillåtne utländska rudimaterier, varor och slöjdetillverkningar af alla slag, ehvad de, för öfrigt, efter nu gällande eller framdeles blifvande författningar, äro uti Sverige förbjudne eller ej5 så har Utskottet icke tviflat, att denna egande och förbrukningsrättighet för hela Gothland tillstyrka. Skälet härtill ligger för en hvar öppet, uti omöjligheten att controllera något dylikt förbud på en så aflägsen och frånskild ort.
Jag tror mig nu hafva klarligen ådagalagt den enkla formen för behandlingen af denna fråga. Jag vet väl och har vid flere riksdagar haft erfarenhet deraf, alt BorgareSt. försökt att hänföra stadsprivilegierna lill ståndsprivilegierna, men detta är så mycket orimligare, som dessa privilegier äro olika för olika släder, hvaraf följer, att de äfven skulle blifva olika för olika personer inom samma Stånd, alldenstund den ene kunde vara borgare i en stapelstad, den andre uti en uppstad eller köping. Sådant är ej möjligt för den lugna lagstiftaren att hvarken tro eller kunna tillämpa såsom Ståndsprivilegium, utan är klart, att städernes privilegier icke äro BorgareSt-.s privilegier, men väl med inflytande på de borgare, som i städerne äro boende. Hvad Frih. Rehbinders anmärkn. mot det uppskof, som af mig blifvit yrkadt, angår, så kan det visserligen vara likgilltigt om Utsk. när som helst inkommer med förslag till förändring af R. o. Adis representationssätt, men jag tror det ej vara alldeles likgilltigt, i händelse Const.Utsk. komme in med ett förslag lill en allmän nationalrepresrentationens ombildning, i hvilket fall jag skulle anse det vara alldeles otillbörligt, att vid denna riksdag besluta öfver en enskild representationförändring. Helt och hållet måste jag bestrida Frih. Rehbinders yttrande, att Const.Utskis förslag, om ett sådant afgåfves, skulle vid denna riksdag kunna af3 II. 28 218 Den 19 October. slås, ty detta vore i fullkomlig strid med 81 § Reg.F. Ett sådant förslag kan möjligen undergå modificationer, men dessa modificationcr måste likväl ovillkorligen i en eller annan form blifva qvarstående till en följande riksdag; förslaget kan jemkas, men tinget skall finnas, oell något afslag kan vid denna riksdag icke äga rum. Ilr Prytz, Lars Adolph: Det är icke emotUtsk:sbetänk., som jag nu tänker yttra mig, ty emot detsamma har jag ingenting att anmärka; men jag tyckte mig i Frih.
C O K E S, Jfontor: Slussplan L:A 63 A. MASKINKROSSAD A N (Ränt mästarehuset) ILLNMINATIONSKAMINER T L I M C I T, VÄRMENECESSÄRER. RTER » $75. AILM. FTOV IDA NÄCHMÄN O B S. J 7 NUMMER HVARJE • VECKA! — JULNUMMER GRATIS! GREFVINNAN SAGA, MYCKET INTRESSANT SVENSKT ORIGINAL PÅ 686 SIDOR, LÄMNAS SÄRSKILDT TILL ALLA PRENUMERANTER FÖR 1900. GIFVER FORTFARANDE UNDERVISNING ÅT DÖFVA, I KONSTEN ATT AFLÄSA FRÅN LÄPPARNE (LABIOLOGI). TRÄFFAS 11 — 12 F M. OCH GEBILDETE DISTINGUIRTE DEUTSCHE 22 Skeppsbron, 22. Början utdelas i December. Tjäders Bureau, STOCKHOLMS-TIDNINGEN, RIKSSOM ÄR Skandinavi 179. förligt mest spr K O L I N G tidning, HAR NU EN da FÖR KOKSPISLAR, KAKELUGNAR, STRYKUGNAR M. KONTOR: ALLM. FÖRSÄLJNING: ALLM. FILIAL: Det bästa RENGÖRINGSMEDEL FÖR KOKKÄRL, BLECKKÄRL OCH TRÄKÄRL ÄR LAGERMANS KRAFT-SKUR-PULVER, HVILKET FINNES HOS ALLA SPECERISTER OCH JÄRNHANDLARE I RIKET. ENDE TILLVEIKARE KRAFTTV AL-FABRIKEN, JÖNKÖPING. Landsortsupp på prof för Dec. Illustrationer M A R M E L A D E R, » RHALLAS HOS ALLA STÖRRE SPECERIHANDLARN SNOM RIKET. * OI« EN BOK FÖR SVENSKA HEM. ERTHEILT RIKSTELEFON UNTERRICHT 427.
Af detta Memorial, som hos Högwördige P-esteStändel blifwit ingifwik, och derifrån till detta Utstötts handläggning rcmitkeradt, har Utskottet fatt en önstad anledning, akt utlaka sig i ett ämne, hwars allmänna nytta är tillräkligt erkänd, för att icke »vinna fullkomlig uppmärksamhet och en sadan äigärv som ändamälet fordrar. Pä 194 Den 4 November. Pä de ställen, der Sockne Magaziner blifwit inrättade och förwaltade som sig bordthar fördelen deraf wid inträffande mistwaxt är, eller da en mindre gynnande skörd gjort Spannemäls tillgängen me, ra knapp, till fyllest belönt den kostnad och omsorg, som blifwit anwänd pä Vesta inrä kningar, hwaraf följer, atti samma män, de kunnautwidgas, ju -vidsträcktare skall deras nytta ofelbart blifwa. I denna öfvertygelse och dä all -verkan af kwäng, efter Utskottets tanka, ar öfverflödig, häldst det en gäng wäckte och stadgade begreppet om egna förde, lar, alltid skall tjena till ledare i de ut-vägar, hwarigenom andamälet kan winnås; har Utskottet ansedt sig böra förestå, att Rikets Högloflig» Ständer wille hos Kongl. Majlls i underdänighet hemställa, om icke någon sadan författning kunde widtagas, hwariqenom Jordägarne i hwarje Socken, der något Magazin till anwandande för deras gemensamma nytta, ivid förefallande Spannemäls bchof, icke redan skulle wara inrattadk, föreställas om nödwändigheten deraf samt således uppmanas, akt i -verkställighet deraf inga; och att pä de ställen, hwarest en klok och driftig styrelse inom Församlingarne, samt omtanka-', för egen nytta, redan åstadkommit, en sadan inrättning, Sockneboerne uppmuntras att dermed fortfara och söka bringa densamma till en, emot hwarje Sockens särskildta behof och stallning, fwarande fullkomlighet.
Ett motsvarande exempel erbjuder’ oss frågan om tullen på bränvin; men månne det icke i viss mån eger sin tillämplighet å andra af jordbrukets produkter? Jag vill erinra mig från förra riksdagen ett yttrande, om jag icke misstager mig af Hr Frih. Gripenstedt, att det skulle vara i hög grad obilligt att låta jorden qvarstå vid alla sina servituter, på samma gång man borttoge allt skydd för hvad den frambringar. I omvänd ordning skulle detta lyda så: att det varit mindre billigt betaga jordbruket allt skydd, så länge servituterna ännu qvarstå. Men, Mine Hrr! vår nu gällande tull-lagstiftning har äfven en annan sida, sorn kanske är den betänkligaste. Jag menar dess inflytande på rikets penningeväsende och kreditförhållanden. En fortsatt underbalans i vår handel, sorn somliga år uppgått ända till 25 å 30 millioner, och en skuldsättning af 150 till 200 millioner å enskilda händer, äro förhållanden, som icke tala till fördel för det statsiiushållningssystem, under hvilket allt detta tillkommit. Min öfvertygelse är, att häri fordras en rättelse, och det är på grund häraf jag, som vän af ett frisinnadt handelssystem, men icke af frihandeln, yrkar bifall till Hr Åkermans reservation. Hr von Koch, Nils Samuel: Lika med den siste värde talaren, fäster jag stor betydelse vid det beslut R. o. Ad. i denna fråga fattar. Lika med honom anser jag ock att det, på den punkt diskussionen nu står, icke tjenar till något att utbreda sig ang:de theorier, åtminstone icke för att söka öfvertyga sina motståndare, då man bör antaga att, sedan vi nu genom - 652 Den 30 Maj. gått liela tulltaxan, hvar och en stadgat sina åsigter ang:de tulllagstiftningen. Det enda vi således här hafva att göra, är att vi gruppera oss efter våra opinioner, hvilka dock naturligtvis böra bestämdt uttalas, enär frågan gäller intet mindre än grunderna lör Sveriges blifvande tull-lagstiftning.
Utomkring kilade kypare och uppasserskor, vaggande, med ryggarna bakåtsträckta, lastade med babelstorn af talrikar, halfspringande med armarna stelt utsträckta för att utgöra porslinshyllor. Skrattet, pratet, de gälla skriken vid beställningar ut till köket, det skärande hvinet från maskinen, som igångsatte enorma fläktar i taket, smället i patentdörrarna, där de idkeligen inoch utsläppte folkströmmen – allt var döfvande. Louise vågade icke röra sig. Men inom tre kvarts timme stod rummet fullständigt utrymdt, kyparne sträckte gäspande upp armarna och försjönko i absolut sysslolöshet, hängande öfver bord och diskar. Nu var fru Hultman färdig att skämta öfver hela tillställningen. Ehuru personalens närgångna undran nästan motade ut dem, gåfvo de sig ro och studerade tidningen under långsamt nedsväljande af en vedervärdig dryck med den anspråksfulla benämningen kaffe. Naturligtvis kunde man icke tänka på bostad här. Olyckan var blott att i detta grannskap voro rum billiga, men i de lugna, snygga kvarteren längre uppåt staden voro de dyra. Och kunde det kallas klokt att låta pengarna springa så fort? – För Guds skull, nej – afgjorde Louise ängsligt – men vi ha ju ändå ovanligt mycket pengar, säg? vädjade hon – naturligtvis får du plats, innan de äro slut på långt när? – Vi ska hoppas det. – Ja men, sade hon envist och litet hetsigt – hoppas?! Du är ju alldeles tvungen att ha en. – Tvungen – fa-an, afbröt han, förargad öfver alla kyparnes blickar, dem Louise bemötte med en främlings hela nonchalans. – Folk tittar på oss. Hon blef naturligtvis sårad öfver tonen, och de gingo ut mulna och tysta. Larmet på gatan föreföll nu som en hvardaglig sak, Louise tyckte att ingenting rörde henne mer, och denna stämning verkade lugnande på nerverna. Hon började smått fundera på, om det vore så omöjligt att vänja sig vid denna billiga trakt. De växlade endast affärsmässiga ord, under det nu den stora jakten begynte i husen vid tvärgatorna uppåt tredje avenyn.
Till afdelningen för omedelbara val pä landet vid tillsättning af ledamöter i Andra kamaren höra följande valberättigade: l:o de, som ega eller med stadgad åborätt, eller såsom fideikommiss, innehafva fast egendom, uppgående i mantal utöfver ett helt hemman eller, om den ej är i mantal satt, utöfver 8,000 riksdaler i uppskattningsvärde; 2:o de, som arrendera fast egendom, uppgående, om den tillhörer Kronan eller allmän inrättning, utöfver fyra bela hemman eller, i fall den ej är i mantal satt, utöfver 32,000 riksdaler i uppskattningsvärde, — samt, om den tillhörer enskild person, utöfver åtta hela hemman eller, då den ej är i mantal satt, utöfver 64,000 riksdaler i uppskattningsvärde; A 3:o de idkare af handel, fabriksrörelse, handtverk eller annat yrke, hvilka skatta för årlig inkomst af mera än 800 riksdaler; 4:o de, som, inom arméen, på stat innehafva beställning af kaptens-grad eller deröfver, jemte deras vederlikar vid ilottan, — kyrkoherdar och regementspastorer — samt för öfrigt de embetsoch tjenstemän utom krigs-ståndet, sorn af embete eller tjenst åtnjuta i uppskattad årlig inkomst mera än 800 riksdaler; så ock de, hvilka från någon af förenämnda beställningar med pensionsrätt afgått; kunnande dock, derest någon innehafver liera sysslor, härvid icke tagas i beräkning inkomsten af mera än en. Alla andra valberättigade på landet, än här ofvan uppräknade, tillhöra den afdelning, som har att tillsätta riksdagsmän i Andra kamaren genom elektorer. § 16. Inom hvarje distrikt för den afdelning på landet, som har att omedelbart välja riksdagsmän i Andra kamarcn, erfordras, att de valberättigades antal upp går till minst etthundra. Der så mångå till afdelningen hörande ej inom distriktet - Kongl. Maj:ta Nåd.
Och öfverstiga det ojernna förhållandet emely Ian exporter och importer. Man s?ger vidare, att Flottor äro dyraj men må man vid detta obestämda yttrande besinna, att kostnaden blott bör beräknas reiatift till sak ns natur och den nytta man deraf bör vänta sig! — Lika så visst sorn det är, vid alla nya inrättningar och företag, att den som gör till första frågan det tillägg i Hvad Sr miti personliga vinst dervid1 är en oredlig Embets och Tjensteman, en skamfläck för Nationen, lika säkert är det ock å andra sidan, om vid dylika tillfällen i framsta rummet sättes den fråga: hwn mycket kottar d't? och icke: hvad nytta har det Allmänna deraf? så blir respltatgt af dep till afsigten bästa sak skadligt för Staten. Det är utrönt såsom ett factjum, att ett Svenskt större eller mindre Krigsskepp kosfar en tredjedel mindre än ett Engelskt, lika mot lika. Englands tillgångar hade a{drig blifvit hvad de nu äro, pm Natipnep genom en falsk beräkning hushållat méd deras Flottors underhåll och åsidosatt handelns verksamma beskyddAldrig skall Englands Statsbyggnad vackla, Britterne för - Den 29 Mars. vekligas, eller deras patriotiska anda afsvalna, så länge talrika Flottor utgöra en ringmur kring deras vidsträckta kuster. I följd af hvad jag nu haft äran anföra , vågar jag föreslå, att Riksens Ständer bevilja en årlig summa att ifrån Statsverket utgå under namn af Flottornas Nybyggnads Fond och under vilkor , att af dessa medel årligen bygges ett 70 å 80 Kanonskepp, eller ock en svår Fregatt och en Kutterbrigg eller Slopp of war, allt elter Konungens Nådiga godtfinnande , samt dessutom 6 däckade eller odäckade KanonSlupar, i hvilket afseende Statsutskott tet antnodas att, sedan ifrån befälhafvande Amiralssamt Varfs-Amirals-Embetena i Carlscrona blifvit ofördröjligen infordrade behöriga kostnadsförslag, specificerade för hvarje sort af dessa Skepps eller Fartygs byggnader, inkomma med betänkande, hvaruti bestämdt finne?
Hennes moder, s o m nere på den vackra lekplatsen tog emot alla räddade saker, var utom sig af ångest för henne och sände bud på bud, att hon skulle lemna det brinnande huset, hvari taken redan började instörta; hon gaf ej akt därp å; så länge det ännu fanns kvar där inne en enda bit att rädda af dessa mångfaldiga ting, som tillsammans bildat hennes hem, hvilka hon hållit af såsom nödvändiga tillbehör till detta, så länge vek hon ej från sin post; håret flöt ned öfver hennes axlar, hon var svart i ansiktet af rök, flere gånger hade eldgnistor fattat tag i hennes klädning, och en gäng hade man måst rikta en vattenstråle emot henne. Men i nästa ögonblick var hon åter i full verksamhet, hes af att befalla, halfkväfd af rök. vakt vid den hvita marmorstenen, så att den ej skulle skadas i tumultet, som sträckte sig ända in på kyrkogården. Doft buller och ett o c h annat rop hördes ännu från brandstället; men öfver slätten hvilade eljes tystnad. På vägen ljödo snabba steg; hon såg dem komma springande i skymningen, brodern o c h hans vän, och hon kände dem genast i deras hvita sammetsmössor. De ilade fram till den lilla gestalten, som orörlig stod på den höga vallen; o c h medan hennes bror, alltjämt springande, fortsatte vägen fram för att uppsöka deras moder, stannade den andre kvar, och snart stodo de där, han och hon, hand i hand. De satte sig ned på den med många vilda blommor bevuxna gräsvallen, hon ännu tyst, fortfarande nästan bedöfvad, men finnande helt naturligt, att han kommit och nu satt där bredvid henne; han åter kunde icke dölja sin oro, j a sin sorg, öfver att han för den långa vägens skull ej hunnit fram, förrän allt var slut, öfver att hau så skulle möta den ännu i går så glädtiga ungdomsvännen, med hvilken han ej fått dela fara och ångest. Och kvällen sänkte sig allt mera öfver slätten: dimmor uppstego från ängarna; syrsor sjöngo i gräset; långt borta glänste ännu en svag strimma af hafvet; i gårdar och byar var allt dagens arbete slut, och i doftande klöfvervångar rasslade tjudret från en och annan ännu betande ko.
Deremot kunna “Disconter, * 0111 förläggas af enskilda, aldrig utsträckas utöfver det Capital förläggarena äga, hvilket redan förut utgör en del af Landets RorelstCapilrd; sådana Discont<-r lätta ‘åltdes endast rörel:tn af det i omlopp varande myntet, och måste derföre alltid va a nyttiga. Men fil denna f: äga icke eg nteligv.n tillhör förevarande amne, vill jag icke nu vidlyftigare yttra mig deröfver. Det har blifvit yttradt. att Slaten icke borde garantera CanalBolagr tI. aglig renta för de af dem i della \ erk insatta penningar. Då det öfverljudt blifvit klagadt deröfver, att inga lån kunna erhållas under 12 ProCent, bör det icke ettan skid väcka förundran, att finna det man tror CanalBolaget böra åtnöjas med 5 Procent under arbetsåren och fullkomlig ovisshet om någon renta för sina infatta Capitaler, sedan arbetet är fuliändadt; men det torde tilläfventyrs af åtskilliga anses som ett nytt och kraftigt sätt att uppmuntra enskilda till bidrag för stora allmänna företag. Man har yttrat att det tillrikta Creditivet af 800,000 R:d., som under loppet af detta Riksmöte blifvit Götha Canal Discontrörelse tillagdt, var under vilkor att ovilkorligen inom 18 månader återbetalas. Sådant var likväl icke förhålland t; ty BancoUtskottets bifallna Betänkande innehöll, att 1 fall Riksens Ständer *4 6* Den 29 Juli e. m. fram cl eles skulle bevillja bidrag till Canalen, så. skulle den delen, som då af Creditivet v drebegagnad, inberäknas, men att, i fall Rik-'eus Ständer afsloge allt bidrag till detta Verk, borde det t il Rikta Creditivet ovilkorligen.fnftm’ i8rtnfln-ader till Banken återbetalas. Det har~blifvit yttradt, att då Calculerna i första arbetsplanen för Gotha Canal varit så opålitliga, det icke är stor anledning att trö dé nu uppgjorda Sakrare.
Äfvensom någre' Ledamöter, under åberopande af den erfarenhet, att Indelningshafvare af sådane Boställen, som i enlighet med högstberörde Författning genom Statens försorg blifvit utarrenderade, ofta på flere års tid, icke kunnat utbekomma sine Arrenden, yrkat, det Staten hädanefter borde ansvara derföre, att' desse arrenden, åde utfäste Terminerne, komma vederbörande tillhanda. De skäl, som legat till grund för Utskottens föfra Betänkande, få Utskotten nu, i anledning af de gjorde armärkningarne, ytterligare utveckla. / Stats-Utskottets Betänkanden. 345 Svenska Indelnings-Vcrkets förträfflighet och nytta är allmännt känd och erkänd, och samma omständigheter, som framställa sig emot dess upphäfvande i helt, framsta äfven vid fråga om upphäfvande af någon. dess väsentligare del. Otvifvelagtigt afsåg man vid utförandet af detta Indelnings-Verk, att ej mindre Befälet än Soldaten, under fred skulle använda tiden gagneligt för Fäderneslandet och sig: Att Officerarne skulle bo bland Soldaterne för att öfver dem hafva inseende, lära känna en hvar för sig, och i allmänhet blifva bekant med gemenskapens lynne, lefnadssätt och seder, hvilket allt synes vara nödigt för den, som skall kunna klokt utföra sitt befäl och rätt veta umgås med den Subordinerande Soldaten. Om Officerarne skiljas från rättigheten att sjelfve bebo sine Boställen, gå desse vigtige ändamål till stor del förlorade och Officerarne gå äfven miste om ett tillfälle att lära känna de allmänna förhållanden, sorni samhällslifvet Medborgare emellan ega rum. Härnäst torde böra tagas i betraktande hvad inflytande den ifrågavarande bortarrenderingen har på Subaltern Officerarens utkomst: