Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom skäl ernof antagande af BondeStrs inbjudn. har en § i Jordäbfu blifvit anförd; men detta skäl har redan af andra ledamöter blifvit undanröjdt. Såvidt jag kunnat höra, hår dessutom en värd ledamot åberopat y5 § Reg.F. såsom hinder för antagandet af inbjudn. Der stadgas: ’’De årliga markegångstaxorna skola upprättas ”genom deputerade af alla RiksSt., nämnda på det sätt hvarje Stånd särskildt för sig föreskrifver. Hvad dessa fastställa, tjene till efterlefnad, såvida ej ändring deruti i be”hörig ordning sökes och vinnes.” Det är visserligen sannt, att Constit.Utskf vid denna riksdag föreslagit ett förtydligande eller ep förklaring a'f denna 5» roen ordalagen, sådana de nu äro, lemna full frihet för den blifvande markegångscoramitteen, att icke allenast fastställa året» markegång, utan äfven begagna den tili uträknande af jo-årsroarkegången, emedan åistnarkegången just derigenom kommer att tjena till efterlefnad, nerol,' vid uppgÖringen af io-årsmedel - Den 23 April f. m. »89 priset. I öfrigt vill jag blott anmärka, att af de vidlyftiga förklaringar, jag bär i dag fått höra, icke blott af deni, sorn hafva sakkänedom och erfarenhet att åberopa, utan äfven af personer, sorn erkänt sin okunnighet i ämnet, har jag ej kunnat finna annat, än att det enda skälet emot inbjudn:ns antagande vore ifrågavar. förändring^ overkstallbarhet. Men jag får erinra, att detta förslag ej kan gå i verkställighet, förrän det vunnit K. M:s sanct lon. Skulle Konungen, såsom chef för verkställande-magten, finna, att det ej kan verkställas, så måtte val sanclionen uteblifva, och då är ingen skada skedd; men pip derpipot R. o. Ad. afslår inbjudn., så förneka de sitt yttrande i det till BondeSt. utgångna prot.utdr. och sätta derigenom en fläck pä sin ära, som hvarken de öfriga Stånden eller Konungen kunna utplåna.
Vid detta förhållande och då T. icke ens försökt vederlägga de grunder, jag i min första skrifvelse i ämnet andragit för min emot honom framstälda anmärkning, samt de omständigheter han, på sätt redan nämndt är, till sin ursäkt åberopat, icke förtjente afseende, alldenstund T., såsom tjenstgörande prest, varit skyldig att känna sådana lagstadganden, som gälla angående den snart sagdt efter hvarje gudstjenst förekommande uppläsning af kungörelser, och det uppenbarligen icke finge bero på hans godtycke och uppfattning af kungörelsens syftemål att uppskjuta densammas offentliggörande till annan söndag, än den, på hvilken detta äskades, ansåge jag fortfarande T. skyldig till det fel i tjenstens utöfning, hvilket jag i min föregående skrifvelse lagt honom till last; och när T:s i detta mål afgifna förklarings innehåll, efter mitt omdöme, gåfve grundad anledning att befara, det han genom ovisligt nit äfventyrade att skada ej endast den sak, emot hvilken han uppträdt, utan ock fastmera den, som af honom med så stor ifver förfäktades, hade jag deri funnit ökadt skäl att i mitt slutpåståe de yrka, det T. måtte tilldelas sådan föreställning, hvarom Kongl. Cirkulärbrefvet den 7 December 1787 förmäler. Domkapitlet meddelade utslag den 26 sistlidne Juli och yttrade, att ehuru
Man hehöfver icke vara särdeles förtrolig med det folkliga lifvet i Sverige för att veta, att på qvinnan egentligen beror husets välstånd, och der qvinnan är en god husmoder, der är familjen i välstånd, mannen må vara en drinkare eller icke. Delta bevisar att qvinnan eger förmåga att sköta sig och erfarenheten har alltså ådagalagt att hon bör blifva myndig, hvilket, de fleste talare här rnedgifvit. Jag vill nu anställa en jemförelse emellan K. M:s och Utskrs förslag. Emot det sednare vili jag anmärka, att, såsom en annan talare redan visat, man råkar i ovisshet om hvilken qvinna, som är myndig, enär hennes myndighet beror af hennes anmälan derom. Man måste då förutsätta, att hon är omyndig, enär lagen icke säger, att bon skall vara myndig vid en viss ålder. Vore likväl detta förhållandet, så inträder hon i samma ställning som mannen, hvilken alltid vid 21 års ålder supponeras vara myndig. I alside på förvaltningen af qvinnans förmögenhet medför Utsk:s förslag olägenheter, ty när en förmyndare vet, att hans myndling vid en viss ålder är myndig, så ställer han myndlingens afiärer så, att han då kan göra reda för sin förvaltning, men vet han icke tiden för myndlingens inträde, så skjuter han upp med redogörelsen och den kan falla honom ganska oläglig när qvinnan en gång gör anmälan hos Domstolen att blifva myndig, derförutan frestelsen för honom att motverka denna anmälan kan blifva ganska stor. En annan olägenhet är att Utslcs förslag kan gifva anledn. till tvister inom familjen, ty del är icke detsamma om lagen säger, att qvinnan vid viss ålder skall vara myndig eller om hon skall göra anmälan derom, hvilket sednare ofta kommer att tydas såsom misstroende mot föräldrar elier förmyndare. Förklarar lagen henne myndig viii viss ålder, så kan ingen tvist upkomma. Utslcs förslag verkar menligt i ett annat afstde. Gr.
Förvaltningen afSjöärenderna rned Sjö-Karte-Arki vet 18 samt Flottans Stationer . — 11,606 2 1,917 22 Flottans Underhåll och Ny37,968 byggnad .. var CO 11 9 — Anslag af Rotefrihets-afgiften till Flottans materiella behof — •— .. .. .. •> » Båtsmännens förseende med 5,5oo } i kojor och täcken 9,000 — Exercis af Flottans be3a manning . — 17,146 6 — Spanmåls-upphandlingsoch : I Bageri-kostnader 4,164 35 1 • Reseoch Traktamentspenningar . .. 1,021 5 1 r .. Oförutsedda Utgifter . 3,726 iQ 5 Lotserioch Fyrings-Staterna —. — 3 j.511 1 7 6 r 2.314 2i 9’ S:r 6712 ,8 6 140,402 3 4 66,6qq|46 9 5:te Hufvudtiteln: Witterhets-, Historieoch An tiqvitets-Akademien Akademien för de Fria Konsterna .. ... 3,042 70 '4 1 1 Kongl. Bibliotheket mmm _ 22 10 8 , Understöd för Vetenskapliga Arbetens utgifvaude 45o _ Rese-stipendier samt lärda Verks utgifvande 2,275 2 0 Ved och Ljus för Vitterhetsoch Fria Konsternas A ka» mier samt BildhuggareAtelieen vid Rännarebanan p55 13 Srr — 4,548 | O7 | p| 2,375[2'» — 6:te Hufvuiltiteln: Hospitalers och Lasarelters undel håll ■ 7 1 1 S:de Hufvudtiteln: Lyshållning m. fl. utgifter för Kronans Hus i Stockholm Man talssk rifni ngspro vision. Restitulioner Byggnader och Reparatione i Landsorterna Städers Friheter Jord förluster genom Kanal anläggningar
Oen ut^öies at Lk) l^näil^änclen, 80m rälinas tili 25: 24- — 8> tuno!., 18 1/2 kapp!., jemts ketesmanlien, liallaä 8annarne, utgrien8snaä pä 3o än krän miclfastan 1822, mot 235 t:r l6 li.pn sä8, kalsten räZ ock korn, ä 6 k:8n l,4l3: > e) Oen 8ä lialla^e Äo^-^oZ-s/r, inelelacl i n sensliilcla lä^enketer om tillköpa 168 tunni., ,6 kapp!., som äno oä Ia6e ock kek^FZ^e samt pä 3o är utani en8era6e enlizt oontnaoter, ä 3'ne snan miillastan i835 ook ä cle öki^e fnän miälastan ,807, mot tillsamman8 contant ^,4: — 6. ock i,2<)2 mans-elaAsverken ä 24 sli 646: — - H,k alla clesss läAenKeter kära Ijurkolmen, 8tors OxkaA6N, ocli ak klllskorAS ikun^s^änil, läAenketenne uncler litt. 6. staelse pä 3o är utarrenäeras ock OanclskösilinAen uppkära arrenclena. r,36o: — 6. 8umma ^,5oo: f 22 ^onA/. d^all'rA<r 7^.0 §5. i?räU8l<ilje8 tjen8ten: v/>/^s uslpiäten i omllrin^ /joo 8!
M:ls och Kronans räkning vid syner, värderingar Ewp e dil io n sUt skotte ts Förslag till anderd. Skrifvelse N:o i 6. 29 inventeringar tn. m. påkallas, ränteri-inventeringar och brandsyner å Kronans hus likväl undantagna, må derför, ehvad förrättningen varar längre eller kortare tid, under en eller flera dagar, uppbära i traktamente Tre (3) Riksdaler Riksmynt för hvarje dag. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 4 Februari 1857. Hr:o 16- IJppläst och godkandt hos Ridd. och Adeln den 31 Jan. 18S7. Preste-Ståndet den 31 Borgare-Ståndet den 31 Bonde-Ståndet den 4 Febr. — Bikels Ständers underdåniga Skrif velse, angående beredande af Gudstjenstoch Skole-lokaler f ör Garnisons-församlingarne i Stockholm. (Allm.
Förskott till Postremissmedelsräkningen 3,000,000: ^ gtyg 5^5- Summa R:dr 44,958,738: 70. Skillnad häremellan och maximibeloppet af sedelstock, beräknad enligt 116 § i Banko-Reglementet 280,887: 53. Summa Rmt R:dr 45.239,626: 23. Bankens guldoch silfver till gång: Duka ter. K:dr Silfver i Kint. Myntadt, gångbart, i kassa liggande 27,543. 4,508,728: — Utländskt mynt, efter evalvation 609,940: 44. Ilos Kongl. På utrikes ort inneståendc: hos Handelshuset S. Heine . 294,517: 67. d:o P. Siemsen 95,721: 71. d:o J. H. & G. F. Baur 135,409: 8. 525,648: 46. Utestående lån på guld och silfver: i Stockholm 55,382: 24. Statslånefonden tillhöriga och hos Handelshuset J. II. & G. F. Baur innestående medel 225,825: 66. Summa R:dr Silfver i Rint. 15,239,626: 23. Jemlikt Banko-Reglementets 117 § får sedelstocken derutöfver högst utgöra 30,000,000: — Summa Rmt R:dr 45,239,626: 23. Stockholm den 1 November 1859. Berättelse till Rikets Högloft. Ständers Banko-Utskott, angående Rikets Ständers Banks förvaltning; gifven i Stockholm den 20 Oktober 1859.
Niemand kom. Du har icke far eller mor, som sörja dig, om du dör. Vill du våga ditt lif och döda andra för samvetsfriden på jorden? Det är därför vi strida. Befall! svarade gossen. Godt. Hör då öfverste Slanges befallningar, och utför dem så, som jag vet att du kan! Lefver du, skall jag minnas dig. Dör du, skall jag bedja för dig. Gossen afhörde stum sina order och gick därpå att välja en passande grushög, där han inredde åt sig ett tryggadt gömställe. Slange betraktade honom med ett deltagande, ganska ovanligt hos denne vid blod och död härdade krigare. Gör luntan tio alnar längre! befallde han. Det vore skada på pojken! En timme före dagningen slogs reveljen. Alla hvilka ej tjenstgjorde på vakt vid murarna kallades till torget och uppställdes i ordnade leder. En bivuakeld var upptänd på torgets midt och belyste de mörka, trotsiga lederna rundtomkring. Öfverste Gordon höll morgonbönen; här fanns ingen fältpredikant. Det var en kort bön, konung Davids 130 psalm: »Ur djupen ropar jag till dig, Herre!» Därefter fadervår och välsignelsen. Sist Gustaf Adolfs krigspsalm, så välbekant från Lützens morgondimmor: Förfäras ej, du ringa hop, när fiendernes larm och rop från alla sidor skalla! De fröjdas åt din undergång, men deras fröjd ej blifver lång; thy låt ej modet falla! När psalmens sista toner dött bort i den svala nattluften, vardt det tyst på torget. Bivuakens lågor hade sjunkit i glöd, nattsvarta skuggor föllo på de tigande lederna. Chefen, öfverste Slange, var en ordkarg finne, som bättre förstod ett raskt hugg än talarens konst, men ögonblicket var för afgörande för att gå stumt förbi. Han lät kasta mera bränsle på elden, red mönstrande förbi lederna af desse oförfärade, åt döden invigde krigare, höll slutligen stilla på sin stolta svarta häst Breit, en erinran om Breitenfeld, och talade några ord till dem.
"Det skulle", har man sagt, nicke tjena till någonting att utgifva dem i tryck." Detta är en alltför djerf förutsättning. Man kunde göra samma invändning mot utgifvandet af hvarje offentlig handling. Våra vänner i Norge, der sagde handlingar äro tryckta, hafva haft en annan mening. Har det der ansetts nyttigt och upplysande att låta dem se dagsljuset, sä måtte det äfven i Sverige kunna i väsendtlig män tjena till frågans allsidiga pröfning och belysning att bereda dem offentlighet. Låt vara. att de äro nakna handlingar utan resutat, ålm nstone u an önskvärdt resultat, så innehålla de dock värderika upplysningar, af hvilka den Svenska allmänheten har rättighet att få del. Tvistepunkterna med det så kallade brödrariket äro uti dem klart utredda och hela saken ställd på sin rälla ståndpunkt. Då så är, skulle visserligen deras utgifvande tjena till mycket: först och främst till undvikande af sjelfva skenet utaf bemlighelskrämeri; sedan till upplysning och kännedom om förhållandena. Handlingarne måtte vara af hvad beskaffenhet som helst, i Norrsk eller Svensk auda, mera afseende Sveriges än Norges eller mera Norges än Sveriges intresse, eller förmedlande, så skulle de dock, för allmänheten tillgängliga, hvilket den har lätt att fordra, alltid bidraga till dess belåtenhet och tili närmare kännedom ont de unionela förhållandena. Normännen. hvilka redan långt för detta befordrat dessa handlingar til! trycket hafva icke varit så liknöjda. I allt hvad som törer Unionen äro de vakna och på sin vakt, och detta är, i sig sjelft betraktadt, ett vackert drag j deras nationalkarakter. Måne, ända till misstänksamhet, om sin frihet och sjelfständighet, låta de icke gerna Öfverrumpla sig. Hos dem har poiniken och staisklokheten, i följd af vanans magt och goda insiitu'ioner, nedstigit ända till de lägsta klasserna af medborgare, bland hvilka man ofta finner beniga statsrättsliga förhållanden diskuterade med en förundransvärd klarhet och sakkännedom. Hvar och en känner sig som en medlem af det hela. Hvar och en känner sig sky dig att vara hemmastadd i sitt lands egendomliga författning.
Jag kan derföre alldeles icke afstå från min anhållan om remiss till 494 Deri 30 September e. m. Const it ut ion sUt skottet. Sedan ärendet derifrån återkommit, blir först tid att tänka på, hvad svar man bör lemna å Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse. Herr Tharii, Wollraih 1 Öm Kongl. Majit 1 Kader proponerat Riksens Ständer att antaga offentlighet vid deras öfverlägghingar, hade Riksens Ständers pligt Onekligen Varit, att deröfver lemna svar; men derest jag ej alltför myCket misstager mig, är likväl förhållandet ej sådant. Frågatl är blott, att om Riksens Ständer vid en k Ömmande Riksdag önska publiciteténs införande, Kongl. Majit på förhand förklarat sig dertill vilja i Nåder samtycka. När det nu förhåller sig så, hemställer jag, om Ridderskapet och Adeln kart lemna något annat sVar, än att Ståndet redan besvarat denna fråga med Nej. Väl bekänner Jag att detta skett emöt min önskan • men då likväl sVaret redan en gång är gifvlt, anser jag, lika med Grefve von Schwerin, att Rid* derskapet och Adeln ej kart besvara den Nådiga Skrifvelsen på annat sätt, an pluraliteten af Ståndet, efter anställd Votering, redart gjort. Huruvida publiciteten är önsklig tror jag ej behöfva undersökas; derom förmodar jag allmänna omdömet vara stadgadt, ehuru pluraliteten har Slog ut på annat sätt, Möjligheten äf dess införande är en reglementarisk åtgärd, hvarom nu icke är fråga att Uppgöra reglemeniariska föreskrifter för en sak, hvars antagande ■fejan ännu icke beslutat, synes mig vara för hastigt, Först bör man Väi afgöra, ont man vill Den 3p September e, m. 495 hafva publicitet, öch sedermera huru dermed skall tillgå. lag atihåilef derföre, alt Herr Grefven beti LandtMarskalken täcks framställa pioposition på bifall tili hvad Mert Grefve vöri Schwerin föreslagit. Friherre Cetleriiiröiii:
Metodist-presten har också sett med snikna blickar upp till sina själsförvandter, läsarena i Norrland, som snart skolat, under nitiska och allvarliga lärares af vår egen bekännelse ledning, blifva tillrättaförde till den rätta och oförfalskade tron och kärleken, derest han ej äggat upp sinnena på nytt och underblåst den redan halfslocknade ofördragsamhetens eld. Flitigt brefvexla)- Metodistpresten med läsarena i Norrland och Finland, gerna besöker och bearbetar han dem efter sitt sinne. Han gör allt i verlden, för att indraga i sina afsigter alla prester deruppe, som hafva folkets förtroende; och för närvar, befinner sig en sådan prest från Helsingland, på en resa, för att inspectera de nyanlagda Metodistiska missionerna i Lappmarken, och detta allt på det s. k. Svenska Missions-sällskapets bekostnad. Då missionärerne komma hit till hufvudstaden, bevisa de sin egenskap af rättroende Metodister, derigenom att de uppträda att ej blott, tala och predika i Metodistcapellet, utan äfven derigenom, att de derstädes afgifva sina berättelser om deras andliga verksamhet. Så gjorde förliden sommar Missionären Tellström. Svenska Regeringen håller nu mera ingen prest på ön St. Barthelemy, men Svenska Missions-sällskapet håller derstädes en Metodistisk qvinna, som undervisar äldre och yngre af dervar. Svenska undersåter i Metodistiska lärobegreppen. Huru dermed Staten vårdar sina undersåters andliga väl, öfverlemna!- jag lill R. St:s bepröfvande. Önskligt vore att Svenske undersåtarne på St. Bär thelemy ej måtte erfara samma öde, som inbyggarne på Söderhallsoch Vänskapsöarna. I hufvudstaden hafva Metodisterne innästlat sig i husen och familjerna, och der tillställt oredor af mångfalldig art. Conventiklar bland vår kyrkas bekännare höra till ordningen för dagen.
Derefter kommer delta Utsk:s åsigt att granskas af Ständerna, och hurndant än utslaget blir, afgöres först då af hvad beskaffenhet frågan är. Så länge denna sak icke genomgått dessa riksdags-instanser, så är frågan i oafgjordt skick, och tror jag mig icke hafva handlat emot grundlagens bestämmande, då jag utsträckt mitt förslag äfven till sådana fall, deri 3:ne Stånd beslutat enhälligt. För öfrigt får jag fästa uppmärksamheten derpå, att afsigten med denna inbjudning ingalunda är att söka upphäfva 3:ne Stånds gemensamma beslut; dessa beslut, der de äro sammanstämmande, ehuru stridande emot R. o. Adts, äro fattade inom hvarje Stånd särskildt, utan att Stånden rådfrågat hvarandra, och sammanjemkning mellan de olika besluten kommer först i fråga i vederbör. Utskott. Mitt förslag är icke af igo Den 16 Ja n u a r i f. m. någon annan natur, än hvarje annan inbjudning, då man nemi. gör ett försök att sammanjemka tankarna, anmodande hvarje Stånd att öfverväga, huruvida det vill föiena sig med det Stånd, som gjort inbjudningen. En talare har anmärkt, att de uti inbjudningen förekommande tvänne förslag vore så sammanhängande med hvarandra, att om man förutsätter, att de öfriga Stånden skulle ingå på det första af desamma, d. v. s. att förena sig med R. o. Ad. att borttaga förbud öfverallt, der R. o. Ad. fattat ett sådant beslut, så skulle det sednare förfalla. Denna anmärka, är oriktig, ty om MedStåndeu antaga inbjudningen i förstnämnda del, återstå likväl många förbud, som R. o. Ad. bibehållit, i afseende hvarå fråga om tullbestämmelser förekommer, hvadan således den sednare delen af mitt inbjudningsförslag icke kan förfalla, derföre att den förra bifalles. Frih.
Dä nu öfverläggningen förklarades fulländad, framslälde Hr Gr. o. Landtm., att Hr von Hartmansdorff i afseende på förevar:de §:s första mom. yrkat, dels alt första meningen deri mätte erhålla följande lydelse: ”Bränvin må tillverkas under hela April månad samt ”från och med d. 16 Okt. till och med d. 15 Dec., under hvilken ”lid bränvinstillverkare eger välja den af högst 2 månader, då han vill handteringen utöfva”; uti hvilken redaclion Frih. Raab instämt; dels att andra meningen må blifva sälydande: ”En half månad vare ”ilen kortaste lid, för hvilken någon må sig till bränvinsbränning ”anmäla”; uti hvilket förslag Gr. von Platen och Hr Ribbing in stämt; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, först framslälde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s i afseende på Irsla meningen i Irsla mom:l afgifna förslag, samt efter denna propos:ns besvarande med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade att han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Propos. lill bifall å andra meningen af Irsta mom. enl" Utsk:s förslag, liief härefter framställd och besvarad med Ja jemte ett eller annat Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, all han funnit Ja öfvervägande. ' Uppå sedermera framståld propos. biföll R. o. A. jemväl del utan anmärkn. lemuade 2:dra mom. af förevar:de §. Sorn 5:te §:n redan var pröfvad förekom nu § 6. Denna § bifölls. § 7- Frih. Raab: Jag vågar i afseende å denna § åberopa inne hållet af min Betänk, vidfogade reservation. På sätt deraf närmare kan inhämtas, anser jag det vara oriktigt, att tillåta den enkla bränvinspannan hafva hvad form som helst och finnér en begränsning af dess utsträckning eller vidd vara nödvändig.
Då den höga Brännvinsskatten lades på de större Brännerierna, hvilka egentligen fylla behofvet af denna vara i Sverige, hade lagstiftaren grundade skäl dertill; då gällde 1 Tunna Råg 13 R:dr 16 sk. B:co, 1 Tunna Korn 10 R:dr Banco; Summa 23 B:dr 16 sk., deraf erhöllos 35 kannor brännvin å 1 R:dr 32 sk. (det gällde ofta 2 R:dr B:co) gör 58 R:dr 16 sk-; när härtill läggas alla omkostnader som äro de samma nu söm den tiden, circa 6 sk. per kanna, kostade Bränvinet i tillverkning 42 skB:co, och då det betaides med 1 R:dr 32 6k-, blef således en ren vinst å hvarje kanna af 38 sk. Banco, som för en tillverkning af blott tio tusen kannor med tvenne nittio kannors pannor, skulle lemna en behållning af 79 »6 R;dr 32 sk. 5 då var bevillningsskatten 270 R:dr Banco ej svår att utgöraMen nu deremot gäller en tunna Råg 6 R;dr 32 sk. En tunna Korn 6 R:dr 32 sk. Summa 13 R;dr 16 sk., lemna 35 kannor 384 Den. i 5 FebriiaHi, brännvin å 24 sk. gör 17 R.dr 24 sk., nar hår-* till lägges omkostnaden 6 sk* kannan, kostaf det i tillverkning 24 och en tredjedels skilling, oell således förlorar tillverkaren en tredjedels skilling. Då Potates bränneä uppstår visserligen någon vinst, och är det egentligen Fotatesodlingen sorn gör det möjligt för jordbrukar ren att bränna. Städerna kunna snarare betala denna höga skatt, emedan de försälja sitt bran* vin sjelfve alltid emot 4 å 6 sk:S högre pris, äfvensom dranken, då deremot jordbrukaren nödgas låta bränviflshandeln först gå genom Köpman, då forslandet tillkommer och graderne nedsättas. Köpman skall billigtvis hafva sin vinst och samma öfvervinst hafva således sfven de som bränna och försälja i Städerne.
Riddersknpet och Adeln har till Utskottet blifvit remitterad en af Herr Dalman, TV. F., väckt motion att, för befrämjande af en efter Louis de Geer uppkallad uppfostringsanstalt, uti hvilken skulle komma att emottagas till en början femtio söner af fattige sjömän, och till hvilken stiftelse tillgångar skulle beredas, genom en af Sjömannasällskapet i Stockholm öppnad subscription, Rikets Ständer måtte, å Svenska Nationens vägnar, i subscriptionen deltaga, antingen med en summa för en gång, eller med ett årligt bidrag, att under vissa fastställda vilkor från Riksgälds-Contoret utbetalas, hvilket bidrag, ehvad det blefve större eller mindre, motionären emedlertid ansett böra komma att uppmuntra den enskilda välviljan; varande vid motionen biiagde af Sjömannasällskapets Direction afgifne förslag till Stiftelsens inrättande och öfver de dertill erfordeilige kostnader. Med erkännande af de ädla bevekelsegrunder, som föranledt stiftandet af denna Inrättning, hvarigenom afsetts att bereda en tillflyktsort åt barn, af hvilkas fäder icke kan för dem påräknas någon ständig eller tillräcklig vård och eftersyn, bar Utskottet likväl, då, enligt hvad de motionen biiagde handlingar utvisa, uppfostringsanstalten ej skulle komma att afse ett direct befrämjande af sjömannayrket, utan snarare blifva en barmherlighetsanstalt, hvarest undervisning jemväl skulle komma alt meddelas i de förberedande kunskaper, som äro föremål för de allmänna folk-skolorne, men Stockholms stad redan eger flere till värnlösa barns vårdande stiftade inrättningar, vid hvilka sjömäns, lika väl som stadens öfrige invånares, söner kunna emottagas och äfven, serdeles hvad det allmänna Barnhuset beträffar, blifvit till ett betydligt antal vårdade, icke ansett sig böra tillstyrka det af motionären, under benämning af subscription, till ett sålunda helt och hållet communalt föremål äskade anslag. Stockholm den 11 Maj 1840. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 11"]. 7 Reservationer.