Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposm ang, Statsverkets tillstånd och behof, pag. 70, finner man visserligen, att Landtbr.- Akad:n, i ans. till de svårigheter, hvilka f. n. voro öfverklagade i afseende å erhållandet af personer med praktisk skicklighet och öfning i mjölkhushållningen, samt enär det utan tvifvel skulle loa Ben 3 December f. tn. vara nyttigt, om den på vissa ställen i landet nu hefintliga kunskap i ämnet blefve allmännare spridd, i underd:het hemställt att, för så vidt någon ägare eller disponent af egendom, der mjölkhushållning med utmärkt skicklighet bedrifves, skulle vara hugad emottaga manliga eller qvinliga elever, för att deri lemna dem undervisning, någon ersättning ■för dervid upkommande kostnader och möda måtte genom statsanslag beredas, i hvilken hänsigt Akadin föreslagit att för inrättande, till en början, af 2:ne sådana mejeriskolor, en i södra och en i medlersta Sverige, ett årligt anslag af högst 3000 r:dr r:mt måtte för hvardera af dessa skolor anvisas att utgå, emot skyldighet för vederbörrde att emottaga ett visst antal frielever. Man finner emedlertid i förenämnda bil., pag. 75, att detta Landtbr. Akad:s förslag icke f. n. utgör del af den redan upgifna Nåd. Proposm; men att StatsRådet tillstyrkt det samma förslag finge blifva föremål för särskild Nåd. pröfning. Häraf inses, att den för landets förkofran städse vaksamma Landtbr. Akadrn ej lemnat utur sigte detta angelägna ärende, äfvensom att det jernväl kommer att af Öfverheten med omsorg fortfarande upmärksammas; men då en tvekan i afseende å sättet för verkställigheten synes råda, enär framställning af bestämdt, Nåd. förslag ej afgifvits, torde det tillåtas mig att, med begagnande af min riksdagsmanna-motionsrätt, påkalla R. Stms omvårdnad åt detta ärendes fortsatta behandling.
Friherre Kallbeck, Alexander, uppläste följande: För Fosterlandets wänner är det alltid en önstad tillfredsställelse att inom Riks-Ständen finna öfwerensstämnulse i tänkesätt och enighet i Z80 Den 6 October. i befluten, och dä desta lyckliga händelser, under detta Riksmöte, tecknat detta Riddarhus, hwartill, utom Ståndets patriot.sta nit och wälwilja, wär Landt-Marstalls rediga och ordentliga sätt att leda och framställa förekommande ämnen, synnerligen medwerkat och beredt ett snart förestående flut pä detina Riksdag, sä lärer Ridderstapet och Adeln, af er kansta, wänstap och tillgifwenhet för wär älskade Landt-Marskalk med wä.behag an e, att jag till Höglofkige Ridderstapets och Aoelus pröfning ödmjukeligen förestår, det wi «r.bedja ost fä lala förfärdiga Herr Baron och Landt-Marskalkens Portratt, såsom en glad erinran af detta likafä lyckliga som lugna Riksmöte. Herr Grefwen och Ordföranden gjorde Proposition att Ridderstapet och Adeln mätte, uppä Riddarhus-Cayans bekostnad, läta förfär, drga Herr Baron och Landt-Marstalkens Portratt. Ropades allmänt Ja. Friherre kuäbeck utbad sig derefter fä hemställa om icke, ej allenast i afseende pä kostnaden, utan i synnerhet i afseende pä talangen, Ridderstapet och Adeln skulle behaga, till detta Portratts förfärdigande, ut'e en af wära yngre Artister. Herr ^Vestin som pä de sednare ären gMtt sig för sin konst sä gansta fördelaktigt känd.
Inom Ridd. och Adelil att, på det skakningen i penningeförhållanderne ej måtte blifva alltför stark, maximi-beloppet af Upplåningen för hvarje år borde blifva högst 5:te-delen af hela Upplåningssumman, 2 Millioner R:dr; eller också den lefvereras på 4 särskilde terminer, med 5oo,ooo R:dr inom September månad detta år, lika Summor inom Maji och September månader åri83i, och de sista 5oo,ooo R:dr inom Junii månads slut i832. Såsom svar på den första af dessa anmärkningar, åberopar Utskottet de nya föreskrifter, som Utskottet i iotde Puncten af förändradt Förslag till Upplåningsgrunder tillstyrkt, jemte hvad angtde Utlåningen och dermed sammanhang ägande frågor i Utlåtandet N:o 4i5 vidare tillstyrkt blifvit. Ingen Långifvare torde utan motsvarande ersättning vilja underkasta sig vilkoret af det obestämda fall, att en del af Lånet koinme att lefvereras och en del icke. Sådant skulle ovilkorligen stegra priset på lånet och till intet göra den förmån som deraf är beräknad. Men, då ej mindre till lättnad för Utlåningen än förekommande af en större rubbning i penningeförhållanderne inom Landet, Utskottet anser lämpligast att bestämmandet af terminerne för lånets lefvererande, äfvensom Summan, som vid hvarje termin skall ingå, bör till RiksgäldsContoirets Fullmägtige öfverlämnäs; har i enlighet härmed föreskriften i 3:dje 5i6 Stats-Utskottets Puncten af förra Förslaget blifvit förändrad, (se 5:te Puncten, nya Förslaget). Emot /f:de Puncten. Inom BorgareStändet: att Obligationernes Valeurer borde ställas på jemna iooidetal öfver, men ej under iooo R:dr, och inom BoncleStåndet: att ett Maximum syntes böra utsättas, t. ex. iooo R:dr.
Detta kan låta hårdt, Jag vill också icke begära, att någon skall anse mitt enskilda omdöme för ofelbart. Jag vili vädja till en persons omdöme, som icke kan misstänkas för partiskhet i detta fall. Jag vill vädja till K. Gustaf lil, hvilken sjelf i Rådet den 1 Febr. 1774 utvecklade domstolarnas benägenhet att följa den åsigt, som blifvit af Regeringen antydd. Uti hans anförande förekommer följande: "Ty,” säger han, "den influence, Konungsliga högheten "medförer, är alltför väl känd för att icke lemna rum åt "den farhågan, att Hofoch Öfver-rätter vid målens afdö"mande blindvis följde den teckning, som A dem af Högsta "Domstolen blifvit satt*’ (nu svarar Just.cancellerens befattning i detta fall mot Högsta Domstolens på den tiden), "hvarigenom undersåtares välfärd kunde öfventyras och våldsam "förföljelse ikläda sig namn af lag.” Så bedömde Gustaf III domstolarna på sin tid; och jag öfverlemna!1 åt andra att bedöma, om eller i hvilken riktning de sedermera blifvit förändrade. Vidare säger han: "Man skulle då se embets"mäns felaktigheter rubriceras och föga bättre än domen "utstakas, innan saken förut blifvit till domstolen förvist, än "mindre, innan den blifvit behörigen ransakad." Ytterligare säger samme Konuug: "Exempel skulle icke "fela mig, hemtade utur sednare tider; men som de äro i "så färskt minne, vill jag endast nämna ett, taget ur sou"veränitetstiden, då man ännu hade, hos domstolarna nog "conserverat vördnad för rättvisan." (Således ännu mera, än i hans tid) "I K. Carl XII:s tid blef ett mål, rörfde K. "Rådet, Gen.Guvernören och Fältmarskalken G11.
»För resten kan det hända jag själf har dylikt blod i mina ådror,» tillägger han, »ty det finns utpräglade zigenardrag hos andra af min släkt, och dessutom ...» Han afbryter sig plötsligt. »Hvad då? Dessutom?» »Det är ingenting.» »Skall ni nu bli hemlighetsfull midt i ert föredrag? Tala om hvad det är dessutom!» »Det är kanske bara fantasier ... jag kom ihåg det just nu ...» »Säg ut det då!» »Dessutom har jag haft en zigenerska till amma, tror jag. Det vill säga hon liknade en zigenerska till blick och hållning, men hon var en tämd zigenerska, som tjänade i mitt hem länge och väl utan att stjäla ...» Man skrattar åt hans slutanmärkning, intresseras af hans lifliga sätt att berätta och af hans egendomliga infall. »Nå, således ha vi det klart att jag är zigenerska,» gäckas damen, »och att ni är en af de nordiska zigenarne, ty äkta zigenare är ni då aldrig.» »Hvarför skulle de nordiska zigenarne vara mindre äkta än de sydländska? Jag har midt inne i en milsvid skog hemma i Finland, långt från alla byar, talat provençalsk franska med en zigenare, det vill säga det var han, som talade den provençalska franskan, jag talade mitt dåliga upplandsmål, jag. För resten har jag aldrig hört talas om äkta och oäkta zigenare, det är bara om spanjorer jag hört äktheten sättas i fråga.» »Nå ja – men er förmåga att bedöma folks nationalitet? Här har ni ju godt tillfälle att afgifva prof på den. Säg mig, hvad är damen här för landsmaninna?» halfskrattar den nationalitetslösa och fångar in ett långt, halfgammalt fruntimmer ur sällskapet. »Det kan jag omöjligt säga i mörkret härute. Så långt sträcker sig inte min sensibilitet.» »Då gå vi in. Glasverandan är upplyst, och ni skall genast aflägga prof!» Sällskapet förfogar sig in på den upplysta verandan, och Klercken ertappar sig med att vara upprymd och slagfärdig i hållning och tunga.
Äommanbe ali fäban 23emianitig aft innebädad, ber affaflntngen odd minflen utbelaS, bmarefter ben från bejle SBerf birecte infdtteé i Stifd» gälb&Conforet, ber berdfningend riffigbet (Tali af DCepiforerne granffad. 23ewiUntrtcj af (Dffamenten, (Säfwar, ffibetäommi&c, 2lrf, Jynö od) XPinftmcöel* §. 40. går Jeffamenfe, ©äfma odd gibei-Commif? af lod od> fafl genbom, Capital eller forbringar, forn tidhel-ad anbre dn 1:0 SJtafa eaer ©fplbe* män i rdtt upp# odf» nebjliganbe leb; 2:0 Sldmänna Unbermidningd* od) ©d)olä.3nräftningar, ©tipenbter, Slrbetäfjud, Jpofpitaler od) gattigfår» fårjning&anjlalter od) t admänbet fromma ©tiftelfer, (Tall, bä bet gifna uppgdr i märbe tia Jre&unbrabe Stifdbaler oc^ beråfwer, SBemidning erläggas meb ©e,r för #unbrabet. Störningar t fjermare leb, dn ofman fagbt dr, betala lifa S3emiflning af bet 2e|laments eder ©äfmomärbe, forn ofmerfiiger beråd egen arfdbel. går Jeffamenfe eder ©äfma af drlig rdnta eder affomjl, utan ägan» be rdtt tid fjelfma ©genbomen, mare S3emidoingen Jmä procent af Capital» fumman, utan affeenbe pä tid IjmilFen ©apitalet anflaget dr.
Deras protest var energisk och bestämd, och hade den icke varit det, skulle den icke ha verkat. När en skola börjar få isterhaka och sitter i länstol, låter hon ej väcka sig af artigheter. Hon vinkar endast med handen och säger: Gå, gå! Jag har sagt allt, allt i verlden, och det fins intet osagdt kvar för dig. Jag är sanningen och fullkomligheten. – För att väcka skolan måste protesten nypa i hennes Achilleshäl, måste afslöja hennes brister och förtiga hennes förtjenster. Nu gäller det för oss, att icke naturalismen också blir en bedagad matrona, som sätter sig i länstol och befaller. Utveckling är tidens lösen också på det rent estetiska området. Vi måste gå vidare, gå beständigt framåt och aldrig betvifla, att det som nu anses fullgodt kan ersättas af något ännu bättre. Då jag här talar om protest, menar jag den estetiska protest, som yppar sig i förändradt framställningssätt. Många anse, att sjelfva framställningssättet är en bisak, att det icke lönar att spilla ord på detta ämne. Bedöma de litteraturen uteslutande ur pedagogisk synpunkt, är en sådan uppfattning förklarlig, men i annat fall är det väl just i sjelfva framställningssättet, som ett arbetes estetiska värde är att söka. Om jag målar Kristus likt en karrikatyr, som vissa medeltidens konstnärer, eller om jag målar honom med vår tids pensel, föreställer taflan i båda fallen Kristus, men icke äro de olika framställningssätten utan betydelse. Vi stå nu ändtligen framför den tanke, som jag med alla dessa anföranden ville komma till. Om verkligen, som allt tycks antyda, den närmaste framtidens litteratur skulle utmärka sig genom sträfvan efter personlig sjelfständighet, låt oss då äfven söka personlig sjelfständighet utan att invänta några signaler från Norges eller Frankrikes skönlitteratur. Må vi beundra dessa lands stora författare, dertill ha vi skäl, men icke härma dem. Taktmessiga hurrarop skulle, om vi ej vant oss att höra dem, icke blott verka oestetiskt utan äfven löjligt. Hurraropet uttrycker nämligen entusiastiskt bifall, men ingen entusiasmeras med jemna mellanrum efter kommando. En folkmassas fria, oregelbundna jubel gör deremot ett mäktigt intryck och smittar.
Spiseln rökte ideligen in, i matskåpet i hörnet kilade kakerlackor, och rengöringen hade Louise åtagit sig själf. Men vanan bringar våra fem sinnen i nivå med omgifningen, det är blott en tidsfråga. Louise grät först ångestfullt, sedan torkade tårarna af sig själfva, hon vande sig redan efter en vecka, otroligt smidig som hon var. Med en korg på de uppsvällda armarna gick hon ända ned till andra avenyn för att få varorna billigt, trängdes med de öfriga kring badrumskranarna, arbetade energiskt för att drifva bort ohyran, gick okammad om förmiddagarna men klädde sig fin, tills mannen kom hem. Ibland såg hon sig i spegeln och undrade: är detta jag eller är det en annan? Kvällarna var det bästa. Då hennes af trötthet värkande lemmar sträcktes ut på den lätta resårmadrass, som i det nya landet icke nekas den uslaste, for en ilning af välbehag såsom af en smekning genom kroppen, och hon tänkte med lisande tom trötthet: Det reder sig, åhja, allt reder sig. Hon blef som ett barn, rädd endast att hon icke skulle vilja åt samma håll som vår Herre. Spakt och sömnigt knäppte hon ihop händerna: ack, det är nog enda skulden till olyckan. Kunde jag bara lida tåligt, så komme nog befrielsen. En afton osade det från stekpannan i gårdsrummet, där fru Hultman beskäftigt flög omkring i den flottiga imman och på en serviett dukade fram de grofva tallrikarna, brödbrädet, femcentsgafflarna. Hon oroades hela tiden af famlande rörelser och stötar mot dörren; plötsligt samlades det i en dundrande bultning, och gälla barnröster skreko: – Dutch1 folk, dutch folk – dumt folk, hvarpå följde hyssningar och kväfdt skratt af folk, som bortförde slynglarna. Omedelbart efter knackade det, och den franska sömmerskan steg in, snörd, högklackad, högbarmad – ännu skrattlysten i ögonen. Hon bar några flaskor och askar i famnen. Blicken öfverfor medlidsamt anordningarna och kvinnan, som såg så nätt ut och ändock råkat på dekadans. – Jag flyttar, jag skäms för kundernas betjänter, knyckte hon på nacken.
Sig hafva förnummit, att »Dess trogne meningar och nyttige stadgar blifvit 262 Ren 16 September f. ro, endels föraktade och, otillbörligen missbrukade, så att ovilja upväst bland undersåtarne»; och föga mer än 2 år derefter aflat K. M. ett Plakat till R. St:r, deri det heter, att »de för den dyra tiden hade att skylla sig sjelfva, som ohörsamligen öfyerlrädt K. M:s bud och stadgar.» Hvad särskilt angar förbudet mot utförsel af födoämnen, eller s. k. »feta varor», visar registraturet huru stränga erinringar mot öfverträdelser ständigt ansågos nödiga; emellertid beviljades redan år 1546 undantagsvis, att borgare i Kalmar finga exportera smör och ål, såsom de enda artiklar hvarmed de upgåfvos kunna handla utrikes, dock att denna utförsel borde ske »efter måttlighet och icke till någon besynnerlig landsens besvärlighet eller skada, hvarpå K:s Befallningsman skulle hafva flitig akt och tillsyn.» Icke mångå, år derefter fann man sig föranlåten att dessa tvenne artiklar till utförande i allmänhet frigifva. Nya band på handeln infördes genom den TullOrdinantie, sorn, år 1552 utkom, innefattande bland annat: att »ingen skulle djerfvas infördt gods köpa eller till sig anamma, förr 8n K:s Befallningsman godset besett, och om något funnes det K. JM. tjena kunde, ville K. M. närmast vara att det köpa»; så äfven att »ingen skulle fördrista sig att föra främmande mans gods i marknader till prångs, med mindre Borgmästare och Tullskrifvare veterligt vöre, att å sådant gods ett skäligt och lidligt köp gjort blifvit.» Tre år derefter utfärdades ock en Ordinantie ang.-de de pris till hvilka inländska köpmannavaror skulle förytlras de Tyske till köps, oeh en annan, hvarigenom bestämdes till hvilka pris Tyskarne hade att sälja utländska varor här i Riket. Alla dylika tvångs-föreskrifler skulle i våra dagar kallas opraktiska.
N:o 40. »de för vinnande af legitimation såsom läkare erforderliga kunskapsprof vid alla tre »läroverken: medicine kandidat-examen, innefattande den theoretiska, och licentiat»examen den praktiska delen af lärokursen.» »5:o. Tredje afdelningen af kirurgie-magister-examen indrages och de dertill »nu hörande ämnen intagas så väl vid fakulteterna, som vid läroverket i Stockholm, »uti licentiat-examen, till hvilken äfven hörer genomgående af praktiska prof, under »ledning af vederbörande professorer vid det läroverk, der examen atlägges.» »6:o. De i universitets-städerna befintliga sjukvårds-inrättningar, likasom all»männa Garnisons-sjukhuset i Stockholm, anlitas för tillvägabringande af förberedande »klinisk undervisning för medicine studiosi, hvilka före admissionen till medicine-kan»didat-examen under bestämd tid böra vid någon af dessa kliniker hafva tjenstgjort.» »7:o Den i Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till H. K. H. Akadenn-kanslern »den 22 April 1853 för medicine-kandidater bestämda tjenstgörings-skyldighet vid »de särskilda klinikerna i hufvudstaden blifver oförändrad, med tillägg af skyldigheten »att jemväl deltaga i de vid fakulteten derstädes förekommande rättsmedicinska un»dersökningar samt bevista psychiatriska kliniken, och skola vederbörande lärare öfver »tjenstgöringarne meddela graderade betyg, och ingen till licentiat-examen vid nå»gotdera undervisningsverket admitteras, som icke minst erhållit betyg om »godkänd »flit och skicklighet.» »8:o. Vid ettdera läroverket allagd medieine-kandidat-examen må, efter veder »börande fakultets pröfning, antagas såsom gällande för lärokursens afslutande vid andmat läroverk, der kandidaten för sådant ändamål sig anmäler». »9:o.
Då bör något ljudande och allmänt märkbart tecken med förmån kunna användas. Om någon fruktar att ungdomselden härigenom kvävs lär han inte rådfrågat erfarenheten. Tankegåvans lyftning och fria fart beror på föreställningssättets livlighet och det muntrande lynne vartill en skicklig lärare förstår att sätta både sig själv och eleverna i, vilket vid all slags undervisning inte nog kan påyrkas. Men aldrig har något snille blivit skadat av en väl och ordningsam använd ungdom. tvärtom just på denna väg har det uppnått sin verkliga storhet och förmåga att gagna. Arbetsamhet, flit, ihärdighet, måttlighet, återhållsamhet, dessa eviga källor till eget lugn och allmänt väl. Det måste vara uppfostrans första och sista uppgift att i den ålder, då man inte har förstånd att själv tänka och besluta, det allmänna må handla och besluta i den omyndiges ställe för att förbereda honom själv att i sinom tid bli en fast länk i samhällsordningen. Följer scheman för Högre Apologist Skolor, Högre Lärdomsskolor, Gymnasier, Exempel på matrikel, Examenskatalog. Lärare § 1 Section 2: o Lektor i grekiska, klassiska författare och hebreiska. 3: o Lektor i latinska språket, romerska antikviteterna samt grekiska och romerska mytologin. 4: o Lektor i logik i samband med språklära, föredrar element av praktiska och teoretiska filosofins lärostycken med deras tillhörande historia och terminologi som lärjungarna kan fatta och för deras ålders bildning tjänliga. 5: o Lektor i geometri, aritmetik och algebra, han föredrager de enklaste elementen av fysiken samt läran om tiden. 6: o Lektor i allmän och svensk historia i förening med nordiska mytologin och geografin. 7: o Adjunkt i franska och tyska. Dessa lektorer läser vardera 8 timmar i veckan och adjunkten 4 timmar. Vid gymnasier där instruktion för naturalhistorien finns, men ännu ingen lärare, utser Eforus en bland gymnasielärarna som är villig och tjänlig eller någon utom läroverket, som mot det i staten anslagna arvodet undervisar 4 timmar i veckan om allmänna uppställningen av naturens riken särskilt i botaniken. Denna lärare har samma examensskyldighet som andra. Där fler än 6 lektorer finns görs av kollegiet med Eforus bifall timmarnas antal och fördelning dem emellan så att eleverna får 28 lästimmar.
För hattar af läder, fiskben, papper, träd eller rötter rn. m. har Herr Rosenblad föreslagit tullens nedsättning från 1 R:dr till 16 sk. stycket; och ehuru, på sätt Herr Rosenblad till stöd för sitt förslag anfört, denna artikel egentligen begagnas af sjöfolk och andra obemedlade folkklasser samt följaktligen icke skäligen bör bibehållas vid den till förbud gränsande höga tullsats taxan nu bestämmer, tror Utskottet likväl den af Herr Rosenblad föreslagna nedsättning vara alltför betydlig; och tillstyrker, i öfverensstämmelse med Herr Muréns förslag, att ifrågavarande artikel må åsättas 24 sk. införselstull per stycke. nattfoder. Instämmande i Herr Rosenblads förslag tillstyrker Utskottet, Hal/formar. jg j tideln förekommande, men i taxan ej nämnde artiklarne Hattfoder och kullar samt Hattformar må upptagas i taxan och hänvisas lill lika tullbehandling, de förra med den väfnad, hvaraf de bestå, utan afdrag i vigten för åtföljande papper och stoppning, och de sednare, eller Hattformar, med den filtväfnad, hvaraf de bestå. Hudar och Oberedde, till pelsverk ej hänförliga hudar och skinn äro nu åsatte införselsskinn. ju|^ „torra))> tåll 2 sk. och »andra slag» till 1 sk. per skälp.; men då de torra hudarne, jemlikt 24 § taxeunderrattelserna, hittills åtnjutit tull-lindring, har det för samma artikel verkligen erlagda tullbeloppet under sednare åren uppgått: år 1847 lill 1 sk. 10,1 rst.; är 1848 till 1 sk. 10 rst. och år 1849 till 1 sk. 9,58 rst. eller per medium, för uteslutande af brutet tal, till 1 sk. 10 rst. skålpundet. Att vid tull-lindringarnes upphäfvande bibehålla nu stadgade tullsatsen, 2 sk. skålpundet, såsom Kongl. Maj:t föreslagit, skulle i sjelfva verket lända till förhöjning i tullen å denna i förhållande till varuvärdet redan ganska högt beskattade råvara.
Lagsamt Allm. Besv.- och Elcon.-Utakottets Betänkande N:o 1. af Magnus Svensson från Skaraborgs län: »att hemmans skyldighet att deltaga i byggande af kyrka och prestgård må bestämmas att utgå efter förmedlade hemmantalet;» af Gustaf Bjerkander frän Skaraborgs län: »att Rikets Ständer för sin del måtte besluta den förändring i 26 Kap. Byggninga-Balken, att pastorer, i likhet med komministrar, förklaras skyldige att sjelfve bygga och underhålla husen å sina boställen; dock att detta icke skall pä nuvarande innehafvare tillämpas, utan endast i den män ombyte sker;» af Per Ericsson från Gefleborgs län: att 4:de § 26 Kap. Byggninga-Balken måtte få följande förändrade lydelse: »Tingshus skall hvarje härad bygga å vanlig tingsstad eller der Konungens Befallningshafvande pröfvar lägligast, sedan Rätten deröfver hörd är. Der skall vara en stuga så stor som tarfvas, och två kamrar; och vare hvar och en, som i häradet bor, skyldig att i denna byggnad deltaga efter det fyrktal, hvar och en har sig åsatt. Vid hvart tingsställe skall ock ett fängelse vara, der missgerningsman må i förvar hållas, så vida ej gemensamt ransakningshäkte för flera härader finnes;» af Ola Bosson Olsson från Christianstads län: »att Rikets Ständer, med ändring af 26 Kap. Byggninga-Balken, måtte besluta, att alla inom häradet, som ega rösträtt ä kommunalstämma, skola efter fyrktal bygga och underhålla tingsoch fånghus.» Öfver dessa motioner, hvilka, jemte de hos Hedervärda Bonde-Ståndet i ämnet afgifna yttranden, blifvit, i följd af remisser från Höglofliga Riks-Ständen samt med stöd af 43 § Riksdags-ordningen, af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlade, får Utskottet nu afgifva utlåtande, dervid Utskottet ansett lämpligast yttra sig öfver motionärernes framställningar i den ordning, som de lagbud förekomma, hvilka af förslagen beröras.