Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
och den gjorde hononi ursinnig. 1 en piga !. kr.uade han till med ett korplate s9 omenskligt, att ' filda förfirad sSg bort till matmoderii efter undsritning, .En Stta, tio kronors, svarade denna, soiii mera bibehallit fatiningen. * Se der. Och lilt mig s3 slippa att se den der med mf \ m pil Srmen: den 9r inte v9rd b9ttre 3n brännas upp,&gt; sade han vresigt och rackte henne en tiokronesedel. De iitstSende ögonen bleho blanka af t5rar. Var det af tacksamhet för dan nya klidningen eller af förödinjukelsen att bli föreb r a d den ganila? Hiir kunde han rem! Hon neg till tack och s9g dubbelt s9 förl~gen och dubbelt SS fattig ut som annars. Det skar i det gamla tokhjcrLlt att se det, och han skulle gifvit mycket, om han kunnat stryka nied sin hand öher det burriga, nedböjda hiifvuilet, som icke hunnit bli vnttenkamiiiadt, och vin han ined r9nlig röst kunnat siiga: stackars hm jag menade icke illa. Men dct kunde han icke. Han var förlagen, mycket förltig~iarc tin. ' l ' ildfi~. Medan lian i siillskap ined brorsonen gick utfor trappan med tunga, knarrande steg, raknadc han harmset efter hvilket hi1 dessa onödiga utgifter gjort i hans kassa. Och nu iiihte han naturli@ris köpa iiigonting at Iirorsonens barn ocksa? Julen ri. ju ett uttryck för ett det oförsyntaste iitliressningssysteiii, det kunde \ .S1 inge11 bestrida. - Och hvad skiille han hitia p i att köpa St de barnen, soni han icke kunde afspisa ined pengar! Hrad brukar man köpa St Iinrn? Lkt rissie icke herr l ' oliisson. Runde man gS in i en bod, slSnga penningmne pS bordet och siiga: ge mig for tre kronor leksaker.
Hon hade sjunkit in i en sorts dvala, ett slags förlamning, vid broderns ord om Björkmans afresa; och ur denna hade hon ännu icke uppvaknat. Där glödde tankar i tusental inne i hennes hjärna; men de glimmade blott till helt matt och slocknade så åter igen, liksom under ett tjockt lager af aska. Där bubblade känslor upp i hennes själslifs stilla vatten, och hon kände dem stiga uppåt mot ytan; men hon förnam icke hvar och en känslas säregna art, utan blott en enda gemensam verkan af dem alla, en grundkänsla, snarlik den som man röner i ett öfverupphettadt rum, i atmosfären före åska. Där sutto knifvar tätt i hennes själ, men det smärtade ej i såren, liksom om organismen vore kloroformerad. Men den allmänna olustförnimmelse, hvarunder hon led, blef till en hallucination: ett svart, rödkäftadt monster hade huggit sina tänder i henne, och att hon ej kände smärtan, kom sig däraf, att hon höll sig orörlig; hon anade, hon visste, att i samma ögonblick som hon flyttade på sig, skulle plågorna falla öfver henne som ett rasande hundkoppel, och hon skulle orma sig under djurens bett. Ögonblicket kom redan samma kväll. Efter kvällsvarden, vid hvilken hon insåg att hon borde visa sig, om icke misstankarna skulle framkalla ett pinsamt förhör, – efter kvällsvarden, just då hon stod i begrepp att gå upp till sig själf, räckte modern henne ett med kvällsposten anländt bref, i det hon betraktade dottern med en hastig, undersökande blick. Sigrid hade aldrig sett hans handstil, men hon visste ändå, att det var ifrån honom. Hon tvang sig till att med ett onaturligt lugn tända lampan, rulla ned gardinen, skära upp brefvet omsorgsfullt med pappersknifven och läsa det långsamt. Det hade följande lydelse: »Kära fröken Sigrid. Måhända dömer ni mig så hårdt, att ni icke ens vill läsa dessa rader. Jag ville dock så gärna, att ni skulle förstå mitt handlingssätt genom att känna mina bevekelsegrunder; ty jag kan icke uthärda den tanken, att mitt minne skall vara er förhatligt, och ni själf skulle komma att lida mindre under själfpålagda marter.
Derjemte torde Rikets Ständer till Kongl Majrt framföra deras underdåniga anhållan om så väl Magistratens och Byggnads-Comiteens i Wexiö, som vederbörande låntagares, förständigande att ej allenast behörigen iagttaga de, genom om förmälde befattnings uppdragande åt Riksgälds-Conloirets Styrelse, föranledda förändringar i förut meddelade sladganden, rörande lånehandlingarnes aflemnande samt lånemedlens redovisande och inbetalande, utan äfven noggrannt efterkomma de ytterligare föreskrifter uti ifrågavarande hänseende, som hemälde Styrelse, till vårdande och betryggande af Riksgälds-Contoirels rätt och säkerhet, kan finna lämpligt meddela. I händelse Rikets Ständer bifalla, hvad Utskottet här ofvan tillstyrkt och hemställt, kommer Utskottet att, i sammanhang med öfriga reglementariska stadganden, rörande Riksgälds-Contoirets framtida förvaltning, under - Stals-Utskottets Memorial, iV.o 38l. 7 ställa Rikets Ständers pröfning och fastställelse de serskilda föreskrifter, som, vid utförandet af den genom ett sådant beslut åt nämnde Contoir uppdragne befattning, böra tjena lill ledning. Stockholm den 24 November 1840. Ant. till Exp. Utsk. den ay November, kl. 1 r f. nr. Memorial, i anledning af erhållen äterremfss å Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 331.
För hushållningen med såväl de enskilde, som de icke obetydlige allmänningsskogarne skall här nedan på sitt ställe närmare redogöras. Uppodlingen af jord, som dertill finnes tjenlig, fortgår med förökad ifver, och landtbrukare, som äga den jord de sköta eller äro försäkrade om någon längre tids besittningsrätt dertill, lära väl nästan utan undantag hafva genom odlingar och ett ändamålsenligare brukningssätt beredt sig deraf en högre afkastning. Men brukare af andre underlydande hemman, som till större delen äro af Irälsenatur, äga vid det förhållande, att de åt körslor och dagsverken vid herregardarne få offra en betydlig del af sin arbetsstyrka, föga tillfälle alt egna någon tid till jordbrukets förkofran. Ett företag af mera omfattande beskaffenhet i omförmälde hänseende är för närvarande under verkställighet. Sedan genom anställde undersökningar blifvit utrönt, att genom fyra fots sänkning af Långhalsens, Hallbosjöns och Yngarns jemte 5 några mindre sjöars vattenytor, omkring 5,859 tunnland 16 kappland jord, tjenlig till odling, skulle vinnas, samt kostnadsförslag och arbetsplan blifvit uppgjorde och af Eders Kongl. Maj:t i nåder fastställde, hafva de vattenverk, som enligt planen skolat rifvas, blifvit utan rättegång inlöste emot 50 procent förhöjning utöfver det af utsedde gode män i stadgad ordning å dem satte värden, hvarefter arbetet, dertill Rikets sednast församlade Ständer beviljat ett för fem år räntefritt lån å 50,000 R:dr Banko, våren 1855 börjats och med oförväntad hastighet framskridit. Dock lära oförutsedda svårigheter vid arbetets utförande uppstått, hvari genom, ej mindre än till följd af betydligt ökade arbetslöner, kostnaden torde komma att öfverstiga den beräknade. I nästa underdåniga berättelse lärer Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande få tillfälle att redogöra för resultaterne af detta storartade företag.
Mellinnenäsdukar Order n min vt Sö kronor med kulörta bårder. levereras frakt / ritt närmaste Barnnäsdukar. järnvägseller Fantasinäsdukar. ängbåtsstation i«« » im ANMÄLAN. Iduns jubileumsårgång i J t i o n d A e J årDå I D U N med J ingången af år 1897 begynner sin g å n g, ligger däri en osökt anledning för Redaktionen att till tidningens ständigt ökade läsekrets uttala sitt varma tack för det intresse den visat Idun under de gångna åren. Men häri ser Redaktionen tillika den starkaste maning att söka göra just denna jubileumsårgång än mera intressant och värdefull än någon föregående årgång. Till den ändan hafva vi vidtagit särskilda åtgärder och förskaffat oss löfte om bidrag från många framstående författare ocb författarinnor. Något frångående af Iduns ursprungliga plan hafva vi emellertid så mycket mindre anledning till, som denna, konsekvent utvecklad, just visat sig innehålla ett program, kring hvilket flertalet af vårt lands upplysta och bildade kvinnor kunnat samla sig. Ett vidlyftigare ordande om detta program torde vara öfverflödigt, så känd som tidningen nu är. Det ligger klart och kort uttryckt i tidningens underrubrik: Praktisk veckotidning för kvinnan och hemmet. Och kvinnans och hemmets intressen på alla områden är det just, som IDUN vill tillvarataga och belysa så allsidigt som möjligt, samtidigt som den söker att ständigt vara till hands som en praktisk och förfaren rådgifvarinna. Att hon därjämte genom berättelser och följetonger vill vara underhållande och skaffa sina läsarinnor en välbehöflig förströelse, bör göra henne så mycket hellre sedd af en livar. Såsom något för IDUN särskildt karaktäristiskt torde böra framhållas dess kvinnliga porträttgalleri. I detta komma hädanefter som hittills förtjänta kvinnor att intagas, och då vårt land kan skatta sig lyckligt att äga ett mångtal sådana, som genom sin verksamhet för sina medmenniskors bästa eller i det allmännas tjänst förtjäna att framhållas som sfterföljansvärda förebilder, torde vi ej heller hädanefter behöfva befara någon brist på porträtt. Men det finnes ock kvinnor, hvilka genom den framskjutna ställning, deras män intaga i det offentliga lifvet, själfva måste mera än eljes träda inför offentligheten.
Dock som det skulle blifva vidlyftigt och i en framtid medföra olägenheter att för hvarje hemman serskildt hafva bestämt skilnaden emellan det gamla och nya spanmålsquantum, ega Comiterade bestämma, huru stor del af nya spanmålsskatlen lika för hela Länet, eller till det minsta för hvarje Fögderi, bör, i förhållande till gamla spanmålsskatler, ovilkorligen lösas med penningar, hvilken del, för helt hen - man räknad, borde jernnäs till det närmaste af en liondede1, en åttondedel, en sjettedel, en femtedel, en fjerdedel, en tredjedel, en half, två tredjedelar, tre fjerdedelar eller sju åttondedelar. 7:0 Om ett förändradt stadgande för framtiden, rörande dispositionen af Kronans behållne kappmål. Till afhjelpande af nu varande olägenheter i afseende på olika dispositioner af berörde kappmål, har Kongl. Maj:t, uti Dess Nådiga Proposition, som innefattar en fullständig utredning af delta ämne, ansett den lämpli. gaste utvägen vara, att tiondegifvare skola hvar och en för sig af det hem Bihanz till R. St.
Jag måste i så måtto skilja mig ifrån Hr von Hohenhausen, att dä Utsk:n framställt de §§, som förekomma i l:sta voter.propos. om contrapropos., sä medgifva Utsk:n möjligheten, att majoriteten i det förstärkta Utsk. voterar bort BondeSt:s förslag. Om nu detsamma kan voteras bort, så måste det också genom 3:ne Stånds beslut kunna förfalla, ty' 3 Stånd hafva redan beslutat, att den 5 §, sådan Utsk:n densamma föreslagit, skall vara lag, och då är det icke fråga att tillägga i voter.propos. de der orden, ”jemte den 5:te”, då, om de uteslutas, propos blir riktig. Om då skulle inträffa att redactionerne voro olika, och BondeSt:s redaction icke vore tjenlig, sedan 5:te § förfallit, så förfalla jemväl rösterne, och dä är saken slut. Om BondeSt:s § förfaller, eller om, mot hvad man kan föreställa sig, BondeStis förslag i dessa §§ skulle antagas, oan - Den 14 Maj e. m. 501 sedt den 5 § för Fallit, så kommer den omröstningen i hufvudvoteringen, och då hafva Utsk:n det alternativet, som här blifvit framstäldt att välja på till ja-propos. för sig, och voteringen kommer att gå sin riktiga gång i alla fall. Jag kan icke se att Utsk:n haft full billighelsgrund att säga, att BondeSt. byggt hela sitt förslag på deposition i Riksbanken af 50 proc. af leckningssumman, i st. f. att Ulskms af 3 Stånd bifallna förslag i litt. a) säger, alt beloppet af teckningssumman eller grundfonden skall utgöras till 25 proc. af riksmynt. Detta innefattar icke, att dessa 25 proc. skola deponeras i Banken. Hr Aminoff:
Huru är han så öde vorden, så att djuren bo derinne; och hvilken som der framom går, han hvisslar till honom, och slår med handene öfver honom? Ve dem styggeliga, slemma, och tyranniska stadenom. Han vill intet höra, eller låta sig tukta; han vill icke trösta uppå Herran, eller hålla sig till sin Gud. Hans Förstar äro derinne rytande lejon, och hans domare ulfvar om aftonen, hvilka intet låta qvart blifva intill morgonen. Hans Propheter äro lösaktige och föraktare; hans Prester oskära helgedomen, och bedrifva våld under lagsens sken. Men Herren, som ibland dem är, lärer väl rätt, och gör intet ondt; han låter hvar morgon uppenbarliga lära sina rätter, och håller intet upp; men de onde vilja intet; lära skämmas. Derföre vill jag utrota detta folket, föröda deras borger, och göra deras gator så tomma, att ingen derpå gå skall. Deras städer skola förstörde varda, så att der ingen mer bor. Jag lät säga dig: Mig skall du frukta och låta tukta dig, så vorde hans boning icke utrotad, och intet deraf komme, der jag honom med hemsöka skall; men de voro oförsumlige till att göra allahanda ondsko. Derföre, säger Herren, måsten I ock bida mig, tilldess jag uppstår i sinom tid; då jag ock döma skall och församla Hedningarna, och låta Konungariken tillhopakomma, till att gjuta mina vrede öfver dem; ja, alla mina grymhets vrede; ty hela verlden skall igenom mins nits eld förtärd varda. Då vill jag annorlunda låta predika till folken mod vänliga läppar, att de allesamman skola åkalla Herrans Namn, och tjena honom endrägteliga. Man skall hafva mina tillbedjare, de förströdda på hinsidon flodena i Ethiopien, till mig, för en skänk. På den samma tiden skall du intet mer skämmas öfver allt ditt väsende, der du med emot mig syndat hafver; ty jag vill taga de stolta helgon ifrå dig, att du icke mer skall upphäfva dig för mitt helga bergs skull.
Mer kers cryäit och framtida heftänd "förmänligast, ar de Författningar Kongl, Majit "för denna Inrättning i Räder utfärdar, bljfwa "oförändradt beständande, samt af det stal ar Mer - 65 L Den 14 Mars. e m. "kets Delägare, som sjelfwe genom egna friwilliga "afgifter tilffjulit de medel, som utgöra Brandförsäkrings-koiM^n, med en stor plurMer äffat, "at densamma mätte ifrån Riksgälds-Lontoiret "uttagas och all rel-uion med detta Werk uphöra, "äfwen deruti instämt; ar delägarne, som förmodat "at, dä den af Stars-Utskottet rörande Allmänna "Brandförsäkrings-Merker wackte fräga i hela sm "widd blifwit til Riksens Ständers afgörande öfverlemna!) , nägvn rubbning eller förändring i för"ut gällande Författningar och ingängne ömsesidiga förbindelser ej kunde äga rum, förr an Rikgens Ständer mälet clesmirikt afgjort, tillika "önffat, ar Kongl. Mast tacktes til Riksens Stanger göra den proposition, at räntan ä de medel, "som i Riksgälds-Lontoiret qwarsta, matte fä beräknas ril den i:sta nästkommande April, eller "som OireÄionen halst ästundat och ansett tjenli"gast, sex mannder ifrån den i:sta sistlidne November, som blefwe den i:sta nästkommande Maji, "och at alla insättningar af Brandförsakrings"medel til samma tid oförändradt mätte fa fortfara, pä det DirLÄionen kunde aga rädrum til wid"tagande af nödige anstalter til Werkets basta; "hwarjemte
Å dessa protocoll medföljde förtekningar, hvilka af Herr Grefven och Ordföranden skulle quitteras 3. Jemlikt Utskottets redan fattade beslut att förrätta protocollsläsningen å 3:ne Fördelningar öfverenskommo Ledamöterne, att l:sta Fördelningen skidle bestå af: Herr Grefven och Ordföranden. » RegeringsRådet Hadenstjerna. 1 Tryckt i Constitutions Utskottets Memorialer 1810—1815, sid. 167 ff. Jfr. ofvan 'sid. 88 ff. 2 Dessa skrifvelser äro nedan tryckta efter utskottets samtliga protokoll såsom Bil. 1 och 2. 3 Förteckningarna, som äro bilagda utskottets protokoll, hafva ej ansetts behöfva tryckas. 110 Den 29 April 1812 Herr Biskop Tingstadius, » Doctor Wåhlin, » Lagman Sandberg, » Borgmästaren Vilberg, Riksdagsmännen Anders Åberg från Westerbottn och Bengt Svensson från Östergöthland. 2:dra Fördelningen af: Herr KammarHerren Silverstolpe. » Envoyén m. m. B:n Adlerberg, » Biskoppen Doctor Faxe, » Doctor Agrell, » Borgmästaren Nenzén, » D:o Nordström, Riksdagsmännen Pehr Nilsson från Christianstads Län och Lars Israélsson från Örebro Län. J.dje Fördelningen af: Herr Öfverlntendenten Edele rantz, » Öfverste Schönström, » Doctor[er]ne Wijkman C:son och Falk, » Borgmästaren Egge, » Assessoren Arosenius, Riksdagsmännen Jonas Nordstedt från Jönköpings Län och Bengt Andersson från Elfborgs Län. Från Högvördige PrestStåndet och Hedervärda BondeStåndet hade ankommit 2:ne särskildte remisser af den 27 April, innehållande den del af Riksens Ständers Justitia Ombudsmans berättelse, som angår Konungens rätt att eftergifva ådömda böter, hvilka remisser uplästes och lades till handlingarne. Utskottets Ledamöter åtskiljdes kl. 2 e. m. In fidem Carl Ant.
Att Kongl. Maj:t emellertid täcktes vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom hinder för tillämpning af ett dylikt aflöningssätt i möjligaste måtto undanrödjas; Att Kongl. Maj:t vid nästa riksdag jemväl täcktes för Rikets Ständer framlägga förslag till de beslut, deruti Rikets Ständers vidare medverkan erfordras för en sådan reglering i afseende å domstolar, tingshus samt stadsoch häradshäkten, som förutsättes uti de af Lagberedningen uppgjorda förslag till Rättegångs-Balk och dervid i möjligaste måtto afses, att hvarje domsaga med undantag för norra och nordvestra delarna af riket får blott ett tingställe, der häkte finnes och ransakning angående häktad person utan uppskof kan ske, der arkivet finnes samladt på ett ställe, så att gravationsbevis och andra för rättssökande angelägna handlingar skyndsamt kunna utlemnas, och nödig kontroll angående det skick, hvaruti handlingarne befinnas, när som helst kan af vederbörande utöfvas: samt att Kongl. Majit emellertid täcktes, för tillvägabringandet af en reglering i nämnde syftning, vidtaga alla de åtgärder, dertill Rikets Ständers medverkan grundlagsenligt finnes icke vara af nöden. Stockholm den 30 November 1862. N. S. von Koch. Af Herr von lioel». Wils Samuel^ angående en underdånig anhållan hos Kongl. Maj.t om uppgörande af en fullständig plan för ordnandet af rdcets allmänna uppfostringsverk. Redan vid 1823 års riksdag började man egna allvarlig uppmärksamhet åt bristerna uti våra äldre undervisnings-anstalter och deri 21 December 1825 tillsattes en kommitté, bestående af 23 personer valda bland de yppersta inom snillets, vetandets och embetsmanna-erfarenhetens områden, män, sådana som Geijer, Tegnér, Wallni och Agardh, Berzelius, Hans Järta och Per von Afzelius, Wingård, Lefrén, och Agren, för att, under ledning af Throuföljaren, «r ett sammanhang granska tillståndet Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
Orri här vöre fråga om en så beskaffad framställning, som innebure en krigsförklaring, så skulle äfven jag anse det vara mycket oförsigtigt att lemna bifall till motionen, men, sorn motionären tydligt uttalat, och hvilket äfven den siste värde talaren påpekat, så afser förslaget blott att R. St:r skulle hos K. M. i underd. anhålla, att K. M:s regering ville, i samverkan med andra makter, som garanterat Wienerfördraget, söka att på diplomatisk väg befrämja detsammas efterlefnad. Jag är fullt och fast öfvertygad om att vår regering hyser samma deltagande för det olyckliga Polen, som Svenska folket. Då för 3:ne år sedan en likartad fråga var å bane, — nemi. då Italienska folket stridde för sin frihet — var det ju med välvilja, som vår regering upptog folk-ombudens svmpathier för delta folk, och gick att, genom erkännande af konungariket Italien, befrämja dess sak. O ni nu denna fråga skulle, såsom flere sammanstämmande telegram gifva anledning att förmoda, redan vara föremål för underhandling med vår regering, så kan jag icke finna annat än att det skall innebära ett stöd för regeringen att emottaga af Svenska folket en sådan framställning som motionen afser. H. Exc. Hr Frih. Manderström, Ludvig, anförde skriftligen: Ingen kan vara mera villig än jag, att erkänna representantens rätt alt yttra sin tanke, att framställa sina önskningar samt att få dem af R. St:r pröfvade; och uti denna, som jag tror, på vår statsförfattnings anda grundade öfvertygelse är det som jag för min del hemtar anledning alt icke motsätta mig att den af Hr Frih. Stael von Holstein väckta motion må till vederbörligt Utsk:s behandling öfverlämnäs. Jag anhåller likväl, alt, då remissen af 11. o. Ad. beviljas, få beledsaga den med några anmärkningar, dels af allmännare beskaffenhet, dels närmare rörande den särskilda fråga, som här blifvit bragt å bane. Ju vidsträcktare den rättighet är, hvilken grundlagen åt den enskilde representanten förvarat, alt bringa, snart sagdt, hvarje upptänkligt föremål under II.
St. skulle tillåta deras Constit.Utsk. alt upphäfva sig öfver de-ras hufvuden, under det de sjelfva stå på svaga fotter. Jag kan således icke annat än fasta en särdeles vigt derpå, att RiksSt:n åtminstone i detta mål må visa, att de hafva magt öfver ett Utsk.; och då det besynnerliga förhållande ägt rum, att, ehuru Constit.Utsk:s ordförande för \\dagar sedan förklarat, att en då af mig önskad påminnelse om sky ndsam handläggning af ifrågavar. mål var öfverflödig, emedan målet dåredan hade blifvit afgjordt, målet likväl ännu icke inkommit, kan jag ej annat än på det högsta biträda Frih. Sprengtporten förslag, med den utsträckning, som af Gr. v. Fersen blifvit begärd, att nemi. R. o. Ad. måtte inbjuda de öfriga Stånden att ålägga Constit.Utsk. att inom 8 dagar till RiksStm inkomma med ifrågavar. betänk. Jag bör fästa Hr 18 H. J4 a66 Den 29 Januari c. m. Hjärnes uppmärksamhet derpå, att denna fråga icke har att göra med Exped.Utsk:s mer eller mindre arbetsamhet; ty om betänk, ej kan blifva tryckt, Ur det Constit.Utsk:s skyldighet att likväl insända detsamma, enär det beror afConstit. Utsk., örn det icke mägtar få betänk, tryckt genom Exped. Utsk., att inom 8 dagar dermed skriftligen inkomma. Jag yrkar således, att 11. o. Ad. måtte ålägga Constit.Utsk. att inom 8 dagar inkomma med sitt betänk, om juryn och indragningsmagten, samt inbjuda de öfriga Stånden alt i detta beslut deltaga. Frih. Cederström: Jag har i anledn. af Gr.
1822 års reglemente för Carolinska institutet var icke mer än 2 år gammalt, förrän detta institut äskade att få en vidsträcktare verkningskrets. Den består enligt reglementet deruti, att de läkare, som äro theoreliskt och äfven till någon deI praktiskt bildade vid universiteten, skola bär i Stockholm, der de största sjukhusen och det Lästa tillfälle till praktik finnas, få den praktiska utbildningen till större fullkomlighet, och då den vore vunnen erhålla den s. k. chirurgiemagistergraden. Nu fordra våra författningar, att för de flesta läkarebeställningar, och för alla sådana, som aro af någon större vigt, skall läkaren vara både medicinas doctor, hvartill han promoveras vid universiteten, och chirurgie-magister, hvarå han erhåller diplom vid Carolinska Institutet. Ar 1824, när läroverks-cornite'en nedsattes, väcktes der fråga att Carolinska institutet skulle få en vidsträcktare verkningskrets, hvarigenom begagnandet af de medicinska faculteterna vid universiteten skulle göras i större eller mindre mån umbärlig!. Denna fråga var en ibland de t v i s t igaste inom comiteen och bedrefs der med all den kraft, som de praktiskt utbildade läkarne i allmänhet äga. Det är sanni, att man så bedref, att förste Archiatern von Afzelius gaf sitt bifall till ett s. k. colloquium familiare vid universitetet, hvarigenom ett slags examen skulle anses vara aflagd. Jag var tillstädes, då delta bifall lemnades; jag vet huru det tillgick; jag vill icke ingå i beskrifningen derom, men Den ii November c. m. 339 ja" vill Mott erinra min värda motståndare alt Afzelius från den stunden lemnade comitcfen.