Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med afseende härå har riksdagsfullmäktigen för Götheborg, hr Björck, tili Konstitutions-utskottet inlemnat en motion, hvaruti lian föreslår, att med upphäfvande af nämnda hinder, städernas nu valberättigade innevånare måtte berättigas att ordna rösträtten på sätt dem lämpligast syntes, dock med vilkor, att ingen förändring i detta afseende skulle blifva gällande utan Konungens pröfning och samtycke, och att dessutom vid hvarje fråga om sådan förändring de valberättigades röster borde beräknas efter de nu för valen stadgade grunder. Konstitutions-utskottet, som för sin del biträdt nämnde förslag, får i följd deraf till Rikets Ständers grundlagsenliga behandling öfverlemna följande förändrad© lydelse af Riksdags-Ordningens 14 § 3 mom. 3:o Valen skola ske inför vederbörande magistrat, efter det å hvarje ort hittills öfliga valsätt, deruti likväl ändring kan ega rum, då antingen någon stads valberättigade innevånare, eller och en eller flera klasser bland dem, om sådan ändring öfverenskomma och Konungen, efter vederbörandes hörande, finner skäl densamma fastställa', börande, i fråga om sådan ändring, de valberättigades röster, der salen hittills omedelbart förrättatst beräknas efter hvad hvar och en af de väljande Konslilulions-VtskstUls Memorial, Aro iS. till staden skattar. Vid riksdagsmannaval för Fahlu bergslag beräknas rösterna efter fjerdeparts grufvedelarne. Skulle Konstitutions-utskottets 1 dess memorial N:o 7, jemförd* med memorialet N:o 10, afgifna förslag till åtskilliga ändringar i grundlagarne å nästföljande riksmöte blifva antaget, kommer ofvanstående förslag att förfalla. Vinner det af nästföregående riksdags Konstitutions-utskott afgifna och under innevarande riksmöte af Rikets högloft. Ständer antagna förslag till ändring i 2—5 momenterna 14 § Riksdags-ordningen, rörande rcpresentations-rättigheten för Fahlu bergslag, Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelse, skulle, såsom en följd deraf, uti förevarande förslag orden:
Nej; åh bevars, kammen då? Nej! nej! nej! tidningen, Tidningen var det, hvilken hon, för bättre minnes skull, ännu för femtiondenionde gången med spändaste uppmärksamhet började genomögna. Nu är åter lif och rörelse; vinden fortfar god och kapten säger det vi, om den ej ändrar sig, redan middagstiden kunna passera den så mycket beprisade vackra skärgården, och således straxt på eftermiddagen löpa i hamn. Jag vet ej hvarföre mitt mod sjunker, och mitt hjerta slår tätare slag ju närmare jag nalkas målet för min resa; är det fruktan att åt en gammal otålig fru ej kunna, såsom jag det bör, och hon har rätt att fordra, egna mina dagar, eller är det den qvinliga svagheten, hvilken objuden kommer mig att göra jemförelser mellan förr och nu, som med allt för mörka färger målar mig mitt tillkommande beroende. Jag vill ej neka att ett flygtigt samtal emellan Mamsell Angubrit Bergbrun och Rosa inverkat på min sinnesstämning. Sittande i går afton invid Rosas sida, frågar henne Mamsell Bergbrun, visande på mig, hvem den der flickan vore som hon (Rosa) så alltfor beskedligt hjelpte då hon så illa dånade af? Herrskapet måtte vara gamla bekanta, tillade Mamsell Angubrit, då lilla Fröken gjorde sig så mycket besvär, och till på köpet spenderade hela sin luktvattenflaska på henne Icke äldre än sedan fem dagar, då såg jag Mamsell Sommer för första gången. Först för fem dagar sedan? halfskrek Mamsell Angubrit, och hällde hela sin luktvattenflaska öfver henne, det som ändå är så dyrt.
Att lönerne ett och annat år kunna, genom Spannemålsprisernes fall förminskas, har ännu ej ansetts för ett hinder att i Spannemål bestämma löner, hälst de ett annat år, genom Spannemålsprisernes stigande tillökas och då. ersätta ett föregående års förlust. Häruti komma dessutom de ifrågavarande löntagarne, att dela lika öde med det äldre Befälet, hvars inkomst består i indeldta räntor och Boställs-afkastningar, och således äfyen af Spannemålspriserne beror. Hvad de öfverflödige Boställenas utarrendering beträffar, anser Utskottet, att, ehuru deraf härflytanarrenden blifva anviste att af vissa löntagare, i likhet nied andre indeldta räntor, uppbäras, detta ej lägger ia6 St a't s-Utskottets något hinder i vägen för en äridamålsenligare författning härutinnan ; derom Utskottet gemensamt med Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottet skall afgifva Utlåtande. Herr Friherre af Nordin har vidare anmärkt, att Utskottet borde upplysa, af hvilken fond ersättning skulle utgå till den nu i tjenst varande personal, sorn lomme alt förlora, om på sätt Utskottet tillstyrkt, den belöpande andelen af arrenden skulle lika med all annan lön tillträdas. Då nu varande innehafvare af Boställen eller arrenden deraf tillträdt desamma med rättighet, att derå njuta laga fardag, kan visserligen en sådan förmån dem ej ifråntagas; meri ehuru härigenom inträffar, att deras första efterträdare en längre tid an vid vanligt Lönetilllräde, få afvagta sin blifvande högre inkomst, anser Utskottet, att de, tillsatte på sådant vilkor, härmed utan ersättning böra få åtnöjas; kommande sedan i ytterligare succession, då afoch tillträde bör ske, såsom Författningarne om Löner stadga, en sådan förlusts beräknande ej mera i fr åga.
Enär denna omröstning utföll med 56 Ja och 63 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med iVe/-propositionen. 2i :sla voteringen: * Deri, sorn godkänner Stats-Utskottets afstyrkande af den förhöjning å 10,000 Ridr i Fortifikations-afdelningens anslag till bestridande af underhållet af landtförsvarels hus och byggnader i fästningsoch garnisons-orter, som blifvit af Kongl. Majit begärd, röstar Ja; Den Stals-Ulshottets Memorial JYi 175. Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, iir omförmälda anslags-förhöjning af Rikets Ständer beviljad. Som omröstningen gifvit ett resultat af 62 Ja och 57 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med ./a-propositionens innehåll. Den som vill, att Chefens för Landtförsvarsdepartementet aflöning hibehåljes oförändrad vid dess nuvarande belopp, 15,000 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är omförmälda aflöning bestämd till 13,500 R:dr. Voteringen har utfallit med 64 Ja och 53 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat enligt Ja-propositionens innehåll. Den som vill, att, till anskaffande under nästkommande statsreglerings-period af 8,000 stycken refflade infanteri-gevär, anvisas ett extra anslag af 300,000 R:dr, att med V3 årligen utgå, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, för anskaffande af 4,000 stycken sådane gevär under hvart och ett af åren 1861, 1862 och 1863, beviljat ett extra anslag af 450,000 R:dr, alt utgå på sätt nyss nämndt är. Omröstningen har gifvit ett resultat af 59 Ja och 60 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat enligt iVe/-propositionen.
Lån skola lagsökas och detta, för så lång tid, som Rikets Ständer, efter BancoUtskottels hörande, finna skäl alt det medgifva. 2:0 att likaledes dervarande Handels-Discont mätte momentelt få ett Crediliv af 200,000 R:dr, och minimisumman för denna Disconts begagnande, äfven af mindre närings-idkare, måtte nedsättas till 5oo R:dr, dock blott för någon tid t. ex. ett år; vid hvilket créditiv Herrar Santesson, Wijk och Leffler, för deras del, jemväl velat fästa det ytterligare förbehåll, alt det skulle lemnäs att begagna ”intill dess genom upplåning nödige medel derföre kunde anskaffas' ” 3:o att publike pappers-belåningsfonden äfven må genast få begagna den af Rikets Ständer för densamma redan ökade Creditiv-rätt från instundande Nyår; och 4:o alt Sterbhusen efter innehafvare af Baneo-Lån, vare sig från Låne-Banken å fastighet eller i Discontväg från Låne-Contoret i Götheborg, må serskildt förunnas en utredningstid af 6 månader, derunder all tillämpning emot dem och deras borgesmän, af de i Banco-Reglementet stadgade påföljder för underlåten liqvid, så väl med straff-ränta, som förverkande af rätt till omsättning eller lånets bibehållande, blifva hvilande. Uti förstnämnde Memorial hafva sig förenat Herrar Arnberg, Olbers, Rjdin, Forssberg, Melbin och Malmberg'; hvaremot Herrar Ekerman, Egnell, Zander, Rubin, Bruse, Pehr Winblad, Maechel, Halling och Helsingius, m. fl. bestridt bifall till förslaget; äfvensom uti Anders Danielssons anförande instämt ett högst betydligt antal af Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter, under yrkande af Riksdags-Fullmägligen Nils Månsson från Malmöhus Län, jemte öfrige'
Teaterstyreisen kunde i nåder bemyndigas att upptaga ett lån till lika belopp eller 71,000 R:dr; äfvensom, under förutsättning af Kongl. Teaterns framgena bibehållande, i underdånighet hemställdes, att, för liqviderande af så väl dessa 71,000 R:dr med derå upplöpaiide räntor, som räntorna å 26,000 R:dr af den redan fonderade skulden, Teater styrelsen måtte erhålla nådig försäkran att, utom förut genom Kongl. Brefven den 18 Maj 1831, den 8 December 1832 och den 13 December 1837 beviljade anslag af serskildt anvisade tillgångar, utbekomma: inom den 1 Oktober 1838 _______ R:dr 3,000: samt före Juni månads utgång nedannämnde år: 1839 „ 3,000: 1840, 1841 och 1842, hvardera året 7,000: 1843, 1844 och 1845, d:o „ 10,000: samt 1846, 1847, 1848 och 1849, d:o „ 12,000: 63 Kongl. Maj:t behagade i nåder tillåta, att ett lån af 15,000 R:dr finge, emot högst 5 procents ränta, af Teaterdirektionen upptagas, för liqviderande hvaraf 3,000 R:dr årligen komme alt från och med år 1839 och intilldess lånet, med derå upplöpande räntor, blifvit återbetaldt, af extra utgiftsmecllen utgå och till Direktionen utbetalas. Den definitiva regleringen af Teaterkassans skuld blef således ytterligare uppskjuten, men förekom slutligen till öfverläggning hos Kongl. Maj:t i StatsRådet den 28 September 1839.
Masts delta nya roteringsmo.nskap städse tillhanda, detta mätte ske emot wilkor, att solLakerne beklädas och Uttderhällas af Kronan under exceicirieiider, wid de regementer, dem extra rote ringeu kommer att förstärka. Samt akt, i de orter, der extra rotexinge» kan ensam utgöra en särskild corps eller regementer likaledes efter skedd och Den i Junit. 425 06) siadfästad roterings jemkning samt med billiga förbehåll, eontracter mäga uprärras och i näder gillas, hwilka bora bestämma rochallares och soldaters ömsesidigarättigheter och skyldigheter. Det är Ridderskapet och Adelnö egen rätt att gilla eller assia min proposition. Hwar in divid» mäste i ämnen af sadan art som detta, dela det ödet och emottaga det mstaq som pluraliketen bestämmer. Jag swarar endast för renheten sf min afsigt, hwarwid jag icke känt annan driffjäder än min öfwcnygclse. Layes pa bordel. ZanS Excellence Zerr Grefwe kuutk upläste l,st protokollet: Wördsamr Memorial! Jag finner det ifrägawarande ämne sa beskaffadt, att der helt och hållit tillhörer ett Högloft. Ridderskapet och Adelns oeconomicum, i den mon som Rrdderskapet och Adelns nu tillhörande ororerade jord ar i desi ags. Jag tror derföre, att som ingen fräga här kan upsla och asgöras, förr än den enligt grundlagen blifwit förwist till ett Utskott bör ock detta sa behandlas. Häraf följer, art ett särskildt, af Ridderskapet och Adeln, utwaldt Utskott, sa beskaffadt som z6 Z. af Riksdags-Orduinqen föreskrifwer, blifwer waldt, dit detta ärende förwises, för alt deröfwer till Ridderskapet och Zldeln inkomma med desi betänkande, hwarcfrer Högloft Ridderskapet och Adeln täger det beslut som sakens beskaffenhet och omständigheterna fordra.
StatS-Contoiret, blifwit till flere Embetsmän utbetalts under timi: särskilde behof och hemliga Utgifter — Att sör sädaue medel ingen annan redo är wist, än blott enskildt inför f. d. Konungen, det wittna»: flere till Kongl. Kammar-Colleqium ankomne swar pä desi förfrågningar, om det wore Collcgiv tillåtit infordra redogörelse sör en de! i räkenikaperne deraf, såsom oredowiste, uptagne summor. — Hmad lilläfwentyrs i momenten kunde fordra hemlighet, kan icke nu behöf-, wa wara tyst. De räkningar med alla dertill hörande verificationer, pa hwilka f. d. Konungen dem godkänt, tyckes böra infordras och nu mera behörigen granskas, af sadane män, som Riksens Höglofl. Slän» der sjelfwe utse, och äga kännedom om de källor derifrån uplysning kan hämtas om dest rätta belopp med det mera — och hwilka , biträdde af Riksens Högloff. Ständers Ombudsman, böra wara Riksens Ständer wiv nästa Riksdag answarige för deras göromål, i händelse något upsäteligen utursktlareS. Widare tilläde Herr Grefwe» munteligen: Jag finner af de discusiioner, som nu sörewarit, att hwad jag nu upläst karflke är för mycket exkenderadt, men del har skett i anledning af hwad jag förut yrkat om redowisning för wart penninge-werk. Herr 8 ilvsrs rc» Ipö, 6uska k ^brabam. Dcl är wtsicrligen sörmätit as mig, att sä oberedd, som Den i6 December. 91? som man manligen är wid ett munkelid anförande, yttra mig öfwer ett sä »vidsträckt och sä imvcckladt ämne som dek förewarande. Mm dä manga , af Högloft. Rid» derffapek och Adelns Ledamöter känna, huru min lid af göromål är »plågen, hoppas jag att sä erfara ett benäget öswerseende.
Mig skall det vara likgiltigt hvilketdera man antager; men då jag anser medeltalet af 5 år vara rättast, tillstyrker jag för min del detta. Hvad derefter beträffar Hr Thams framställning om uteslutande af slutmeningen i mitt förslag, kan jag icke ingå derpå, emedan det skulle vara att motverka hela ändamålet med det ifrågavar. stadgandet. Anser man med Frih. Ehrenborgh slutmeningen öfverflödig, så är det åtminstone oskadligt, att den qvarstår; men jag finnér den ingalnnda öfverflödig, ty utan ett bestämdt stadgande om fondens fördelning uti en viss proportion emellan de provinser, der hypotheksföreningar tilläfventyrs uppslå, och de öfriga, skulle det, om hypoteksförening inrättas i Skåne, kunna hända, att Skånes invånare finge hela fonden anslagen åt sig, och de öfriga provinserna blefve alldeles utan. Min mening har 3a D c 11 i Augusti f. m. varit att bevara allas rätt, så att ingen blefve utesluten från den belåningsrält, han hittills haft i Banken, utan att få något annat i stället; och för vinnande af detta ändamål kan jag ej annat än vidblifva mitt förslag, men instämmer derjemte i Hr Lefre'ns tillägg och tager mig slutligen friheten hemställa till Hr Tham, om lian icke skulle vilja frångå sitt yrkande. Frih. Ehrenborgh: Jag erkänner riktigheten af Hr Giinthers syftemål, men tror ej, att det behöfver särskildt uttryckas; ty jag ber talaren sjelf betänka, huru det ens skall blifva möjligt att göra en fördelning annorlunda, än just på det sätt lian önskat, när man sagt, att ingen förändring i faslighetslånen skall äga rum i annan mån, än liypotheksföreningar uppstå, och att dessa skola få del af fonden blott efter taxeringsvärdet för hvarje arrondissement. Det måste då vara gifvet, att återstoden qvarstår i Banken för samma utlåning sorn förut till de orter, der inga hvpotheksföreningar uppstått, intilldess sådana äfven der uppkomma. Hr Gunther: Jag vill ej betvifla, att hvad Frih.
5 Adelns uti ifrågavarande afseende fattade beslut, lärer någon sammanjemkning af de skiljaktiga meningarne, genom inbjudning från Utskottets sida, icke vara att förvänta, utan fragan endast kunna afgöras genom votering i Förstärkt Bevillnings-Utskott, i hvilket afseende Utskottet får föreslå följande Y»feriiigsj>roposit5o!i: Den som, i enlighet med Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets, af Borgare-Ståndet godkända förslag, vill, att mom. 1 i 41 § af Förordningen angående vilkoren för försäljning af bränvin m. m., skall erhålla följande lydelse: »Den, som genom minuthandel eller utskänkning föryttrar bränvin, utan att i stadgad ordning hafva dertill förvärfva! rättighet, eller som, på sätt i § 3 sägs, mellan flere köpare fördelar bränvin, bote första gången från och med 30 till och med 60 R:dr, andra gången från 60 till och med 120 R:dr och tredje gången från 120 till och med 240 R:dr. Den, som fjerde gången eller oftare med sådan förbrytelse beträdes, dömes till fängelse från och med två månader till och med ett år», röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer ifrågavarande moment att, i öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, erhålla denna lydelse: »Den, som genom minuthandel eller utskänkning föryttrar bränvin, utan att i stadgad ordning hafva dertill förvärfvat rättighet, eller som, på sätt i § 3 sägs, mellan flere köpare fördelar bränvin, bote första gången från och med 30 till och med 60 R:dr, andra gången från och med 60 till och med 200 R:dr och tredje gången från och med 200 till och med 400 R:dr. Den, som fjerde gången eller oftare med sådan förbrytelse beträdes, dömes till fängelse från och med tre månader till och med ett år.» § 45. I sammanhang med hvad under § 41 blifvit föreslaget, hade Utskottet hemställt, att de i mom.
Ett sådant uttalan e skedde genom Rikets senast församlade St:rs underd. skrifvelse till K. M:t af den 4 Nov. 1863. Denna skrifvelse lyder sålunda; »att E. K. M:t behagade, efter förutgången utredning af sakkunniga män, till Rikets näst sammanträdande Ständer i nåder aflemna förslag till ny tulltaxa, deruti, med iakttagande af erforderlig enkelhet och konseqvens i afseende på uppställningen, införseltullarne för de läbrikater, som utgöra föremål för inhemsk industri, må föreslås till sådana belopp, att de å ena sidan icke kunna lemna den Svenska producenten tillfälle att skörda oskälig vinst på öfriga medborgares bekostnad, men å den andra göra det lör honom möjligt, att med användande af omtanka och dit fördelaktigt bestå i konkurrensen med främmande, i afseende å klimat, läge och kapitaltillgång mera lyckligt lottade länders industri-idkare.» Jag väntar mig här det förr på detta ruin gjorda inkastet, att de åsigter, som Ständernas nyss upplästa skrifvelse innehåller, voro ett frångående af deras, under en längre följd af år, i annan syftning, tillförene uttalade mening, och att beslutet om denna skrifvelse tillkom med en knapp majoritet, som ock blifvit benämnd tillkonstlad. Men så är det visserligen ej. Att lossa på de alltför prohibitiva och restriktiva band, som genom tulllagstiftningen voro lagda på Sveriges internationela handel, har varit den ledande tanken från längre tid tillbaka, och i samma syftning var ock meranämnde skrifvelse; men då Ständerna funno att dessa principer tillämpades med väl mycken brådska och gick så allt för långt, att de inhemska näringarne började för kännbart lida af konkurrensen med främmande länder, ville Den 7 Februari e. m. m man hafva uttalat den åsigt af ett måttligt tullskydd, som göres oss ännu behof utaf, och att ett allt för långt framgående i skyddstullarnes borttagande eller nedsättande icke vore öfverensstämmande hvarken med näringars behof eller med Svenska folkets önskan.
För frågans utredning hafva Revisorerne meddelat de upplysningar, att genom Kongl, brefvet den 29 Juli 1851 blifvit förordnad!, att de personer, som icke 20 Stats-Utskottcts Utlåtande JM IS. ville begagna enskildt ombud till utländska tidningars och skrifters inlemnande å Svenska postkontoren i Hamburg och Greifswald, eller å vederbörande utländska postkontor, utan reqvirerade desamma genom Postverket i Stockholm, skulle, erlägga betalning för sådana tidningar eller skrifter elter en särskild taxa, som ÖfverPostdirektören egde att, efter sig företeende omständigheter, för hvarje år fastställa, och hvilken taxa, med undantag af en efter prenumerations-summans storlek lämpad procent för risk och remisskostnader, icke i något fall finge öfverstiga hvad hvarje tidning eller periodisk skrift, genom enskildt ombud anskaffad, skulle kosta med beräkning af priset å afsändningsorten och transito-afgiften; att någon inkomst af den sålunda bestämda afgiften likväl icke lillllutil postkassan, utan hade densamma delats emellan åtskilliga Posl-tjenstemän och att Kongl. Maj:t genom nådigt bref den 21 November 1849, i sammanhang med ny lönereglering för Postverket, förklarat, att provisionen å de utländska tidningar, sorn genom postverkets tjenstemän reqvirerades, icke vore af den beskaffenhet, att den lämpligen kunde till Postverket indragas, hvarefter Kongl Maj.t, sedan Ölver-PostdirektörsEmbetet i underdånighet inkommit med åtskilliga anbefallda uppgifter, genom nådigt bref den 30 November 1830 förordnat, att provisionel) å de utländska tidningar och periodiska skrifter, som genom Post-tjenstemännen införskaffades, finge, med undantag af tronsitoportot, beräknas till högst 23 procent af priset å reqvisitionsorten.
Alhejdi, den minsta fläkt af blekhet på din kind, det minsta dunkel i ditt strålande öga sårar mitt hjerta värre, än någon af Schachens dolkar kan göra det". En källa var funnen i nejden. Salik bar Alhejdi dit på sina armar och, knäböjande invid henne, uppfriskade han henne med det svala vattnet. Men förföljarena hade icke förlorat spåret. Vid synranden märktes en rad af blanka spjut. "Bäfva icke Alhejdi, vi skola segra för dig". "Till häst, till häst, stridom för Alhejdi. Död åt enhvar, som vill nalkas att störa hennes ro". Snabbt ilade ryttareskaran öfver fältet. Alhejdi qvarblef i bäfvan ensam vid källan. Tystnad rådde i öknen, men hastigt afbröts den af de stridandes gälla skri. Snart såg Alhejdi skaror flyende bortåt, men mot källan nalkades några få män i sagta ridt. Hvem föra de emellan sig? Det är Salik Sardar Khan, som de föra sårad ur striden. "Alhejdi du är vår, vi hafva drifvit dem på flykten. Innan de hinna utsända nya förföljare, äro vi säkra bland våra berg hos de mina". Ännu en dags morgon grydde, och Salik låg på sitt smyckade läger i sitt eget tält. Hans sår mörknade, febern brände hans blod. Tigande och bekymrade vandrade hans män omkring, ty de sågo att såren voro dödliga. Då trädde en gammal qvinna till tältets dörr. "Gifven rum för den visa, som mycket vet och förmår". Hon stannade framför Alhejdi, som satt sörjande hos den sjuke. Den gamla sade långsamt med knappt hörbar röst: "I öknen, två timmars vandring härifrån, växer ett träd. Den balsam, som droppar, när en skön qvinna, vid middagens stund, bryter dess qvistar, helar genast jernets sår, men hon måste gå ensam den senare timmans väg". Alhejdi reste sig hastigt. Hon smög sig sakta ur tältet. Den gamla följde henne. "Följer du mig den första timman, visar du mig vägen?" "Rädes icke den unga späda rankan från de blomstrande trädgårdarna att ensam sväfva i öknen?
Utdr. d. 12 Maj 1825. 227 förutsättande deraf, att med uttrycket v ä Ivilja, må förstås fri skjuts och inqvartering inom Riket samt fria husrum under vistandet i Hufvudstaden. S. D. f. m. Vid ytterligare föredragning af Stats-Utskottets, på bordet hvilande, förnyade utlåtande N:o 136, i frågan om aflöning för Riks-Ståndens och Utskottens Secreterare, Cancellier och Vaktbetjening, upplästes äfven Hederv. Bonde Ståndets ProtocollsUtdrag. af den 7 dennes, innehållande det beslut, att ifrågavarande Arfvoden och Aflöningar böra fastställas till samma belopp och beräkningstid, som vid sista Riksdag .slutligen biet afgjordt och bestämdt, med rättighet, att genast lyfta denna Aflöning till och med innevarande Maji månad m. m. uti hvilka beslut de öfriga RiksStånden inbjudas, att sig med BondeStåndet förena. Efter öfverläggning härom, och då Väl* Jofl. Borgare-Ståndet, igenom nu ankommet Protocolls-Utdrag af denna dag, uti dessa beslut instämdt, fann Preste.Ståndet skjäligt, att berörde inbjudning äfvenledes antaga ; hvarjemte PresteStåndet ock, lika med Vällofl. BorgareStåndet, gillade Stats Utskottets hemställanden, angående Personalen, ersättningen för skrifmaterialier, samt de flere särskilda frågor, som i detta Betänkande fö. rekomma. 84g Prat. Ut dt. d, 12 Maj 182,1. S. D. f. m. Efter ytterligare Föredragning af Banco-Utskottets på bordet hvilande betänkande Nso 10, rörande Publicitet af Bankens angelägenheter, fattade PresteStåndet följande beslut; i:o Att Banco Utskottet ofördröjligen borde till Riksens Ständer inkomma med uppgift af Bancoverkets närvarande ställning, samt atr, med undantag af der, som rörer enskilde personers förhallanden, Bancoverkets tillstånd i alla delar, skulle Riksens Ständer meddelas. 3:0