Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den go la afsigten att minska veneriska smittans allmänhet synes således säkrast. 24° Den jf. April, och kan kända endast kunna vinnas genom beredandet af lättare och lämpligare utvägar for de sjuka att kunna blifva hotade. F.n sak förekommer i Betänkandet, som visserligen ej hör egenteiigen till ämnet; men sorn likväl torde förtjena största uppmärksamhet. Dtt är nemligen det Förslag Utskottet ojort, alt ej tillåta gamla kläder försäljas, innan de blifvit genom tvättning och rökning tillbörligen rmade. Den veneriska smittan torde utan tvifvel sällan, och kan hända knapt någonsin, kunna pä slikt sätt fortplantas; men det gifvas mänga andra sjukdomar, till och med farligare än den veneriska, hvilka kunna genom kläder meddelas. Dén föreslagna rengöringen , synes mig derföre, i afseende pä allmänna hlälso-värden vara af mycken vigt. Äfven synes besigtningen af ankommande Sjöfolk, sä vida den eljest låter verkställa sig, kunna medföra nytta. Härvid torde likväl böra uttryckeiigen stadgas, att besigtningen m. m. verkställes utan kostnad för de ankommande , pä det de ej må betungas med utgifter genom en Författning, som Landet, för dess egen säkerhet, vidtagit. Jag får således ödmjukast hemställa, om ej Betänkandet må återremitteras. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMar&kdkai förnyad Proposition,blef Oecorioms - Den $ April.
Du ser så vemodsfull ut. Hvad tänker du på? Jag kysste hans hand, som ännu låg kvar på min axel. — Jag tänker på hur outsägligt lycklig jag är — och på andra, som du inte känner — som jag inte känner — på en historia utan namn. ENSAM! Nej, den där stora låren skall inte in nu! Bär den upp på vinden så länge, ropade fru Wendt efter flyttkarlarne, som knogade upp för trappan med en stor, flat låda. — Det är lådan med den stora taflan, skall den inte packas upp härnere? frågade tapetseraren, som stod på en hög trappa i färd med att hänga upp de tunga draperierna för dörrar och fönster. — Nej, porträttet skall inte upp i dag. Allt skall vara i ordning härinne innan dess. Var god och säg till karlarne, att de inte stöta emot flygeln! — Hvart skall den hän? frågade snickaren, som kommit in med bockarne, på hvilka flygeln skulle hvila, medan fötterna skrufvades på. — Här, här, midt i rummet. Där i hörnet ställa vi den lilla fantasimöbeln, soffan på sned för hörnet så, och bordet framför. — Och chaiselonguen? — Här, framför gobelinen. Hjälp mig att flytta palmen på läsbordet. Bokhyllorna skola hängas upp på alla väggarne, undantagandes den här, ofvanför skrifbordet, det är taflans plats. — Icke skall frun bära staffliet själf? — Det tar jag ingen skada af, det är inte det minsta tungt. Där, borta vid fönstret är bästa dagern. Småsakerna och böckerna skall jag själf ordna. Tack för i dag. Jag skickar efter herr Petterson, när taflan skall upp, troligen blir det i morgon; men jag skall i alla fall skicka ett bud! Så, nu hade hon blifvit af med snickare och tapetserare, målare och flyttkarlar, hela denna stab af klamprande, fernissluktande, starka karlar, som spela hufvudrollen under de bråkiga flyttdagarne och hvilka man är så glad att bli af med, när man ej längre oundgängligt behöfver dem. Fru Wendt var också belåten och sysslade ett par tre timmar i det stora rummet, hennes hvardagsrum. Nu mot kvällen började det värkligen arta sig.
Bevillning»-Utskottets Betänkande, JYs 5 43 Vidare har Herr Hjerta föreslagit, att de under rubriken »andra, till Apotheksvaror ej hänförliga, eller eljest icke specificerade slag» feta oljor inbegripna artik — larne rofoch linolja, såsom vigtiga förnödenhets-artiklar, kunde få sig åsatte 1 sk., 1 stället för nu gällande 1 sk. 4 rst. införselstull per skålpund; förmenande Herr Hjerta, att 1 sk. tull innebure tillräckligt skydd för inhemska oljeslagerierna, hälst dessas råvaror, linfrö och raps, fingo tullfritt införas. Före sisllidne riksdag voro linoch rofolja belagda med 8 sk. införselstull per kanna; och med den då vidtagna förändrade förtullningsgrund samt tullsatsens bestämmande till 1 sk. 4 rst. skålpundet, i stället för 1 sk. 8 rst., såsom Kongl. Maj:ts förslag innehöll, biel' tullsatsen, om ock i ringa mon, nedsatt; hvarföre Utskottet anser betänkligt att nu, efter så kort tids förlopp, ytterligare minska skyddet för de inhemska oljeslagerierna; hemställande fördenskull, att Herr Hjertås förslag i detta hänseende icke må vinna bifall. Likaledes har Herr Hjerta föreslagit, att tullen å ost, nu bestämd till 1 R:dr lispundet, kunde nedsättas till hälften deraf; och är af Herr Rosenblad tillstyrkt, att artikeln Ost malte indelas i »Kumminoch Sötmjölks-» med 1 sk. 4 rst. samt andra slag med 2 sk. 6 rst. införselstull per skålpund. Deremot har Herr von Hartmansdorff, August, uti en inom Högloll.
Dess afvärjande är det enda våld, som icke tillätes. Kunna då frågorna på något annat sätt besvaras, utan att komma till samma slut, så länge det angripande våldet skall skyddas? Om den byggande icke kan begära att hafva sitt arbete ostördt förr, än det är färdigt; får då jordägaren rifva det, så länge ännu ett bräde återstår att tillspika, en dörr att insätta, en tegelpanna eller halmkärfve att pålägga taket? Har åter jordägaren då ej rätt att våldföra huset; hvarföre har han det mer, när hela taket ännu felar, eller blott dörrar och fönster? Och har han ej rätt att hära händer derpå, sedan blott dörrar och fönster eller tak fela; hvarföre må han då bruka våld derpå, när endast väggarne äro upptimrade? — hvarföre då, sedan första hvarfvet af timmer är upplagdt, eller första stolpen till resverket uppsatt, eller första grundstenen nedgräfd? Man må vända frågorna huru som helst; så vill det blifva klart, att antingen äger jordägaren rätt att nedrifva hela huset, huru färdigt det än må vara, eller ock får han icke i något moment af byggnadsarbetet hindra dess fortgång, icke hindra byggnadsämnenas, stenens, timrets, halmens, brädernas framförande. Den byggande våldsverkan^ allena äger vara skyddad i sitt värfs utförande; att afstyra detta med våld är aldrig tillåtet. Det finnes ingen mening i en mot mig använd sats, att i förevarande fall jordägaren, om han satt sig till motvärn, när andra personer ville uppföra ett hus på hans ostridiga mark, då varit den försvarande, men deremot, sedan huset opåtalt var uppfördt, blef den anfallande, som begick våld. flan begick våld, men såsom försvarande, så vida han icke sträckte våldet längre, än till det olotligen uppförda husets nedrifning; och under denna förutsättning var han, enligt min tanka, ostrafflig; men var han det icke; så hade han ej heller varit det, om han med våld mött våldet i sjelfva dess början, i stället att låta det fortgå, ända tilldess huset var uppbygdt, (och förmodligen färdigt eller nära färdigt). Våldet (det angripande, som får med våld mötas) helgas således icke af sin längre eller kortare fortgång.
Hvilken unken källarelukt der rådde! Den fine herrn gick fram till dörren midt emot spisen och knackade på, men resultatet blef det samma som nyss — ingen svarade. Då vred han om nyckeln och öppnade. Det var ett stort rum, nästan lika skumt som köket Till venster stod,en omålad soffa, upptagen af en sofvande karl. sEcce homo », d. v. s. » Der ligger min svärfar », tänkte borgmästaren, då han fick se den sofvande vara utrustad med ett träben. Denne väcktes inte af dörrens knarrande, utan snarkade lika godt som förutI fönstret öfver soffan prunkade två stora lerkrukor. I den ena stod en vissen rosenbuske; i den andra en liten myrtenqvist, öfver hvilken hvälfde sig ett spetsglas, hvars fot gått forlorad. Rummets fonddekoration utgjordes af en skinande jern-ugn, på hvilken S: t Göran och draken voro afbildade. Ofvan på ugnen syntes en sprucken, blårosig porslinsmugg, ur hvilken vajade två lysande pafagelfjädrar. Till höger reste sig en klumpig väfstol, i hvilken var uppspänd en matta, ’ hvars grådaskighet upplifvades af ränder i skrikande gult och anilin. Den främmande betraktaren rörde sig emellertid ej från dörrtröskeln. Då ljöd bakom väfstolen ett svagt qvidande. Med hjertat bultande så våldsamt, som om det skolat sprängas, ilade han åt det håll, hvarifrån jemmern kom. Under fönstret stod en vagga, och deri låg ett gråtande barn — hans pojke utan tvifvel. Först kände han sig illa till mods, tv for dibarn hade han alltid haft sådan respekt En gång, da hans syster, strålande af modersfröjd, visat honom sin förstfödde, en sex månader gammal verldsmedborgare, hade han vändt sig bort och utropat: fy, hvad han är otäck — ord, som hans syster på lång tid ej kunnat förlåta honom. Men nu — nu lade sig borgmästaren på knä och skärskådade med nyfikna blickar barnet. Åh, det var i sjelfva verket inte så fult, tvärtom!
Litt. D. 55 gon oegennyttig och kunnig man af Öfver-Intendents-Embelet, eller Landshöfdingen i Linköpings Län måtte få sig uppdraget att på hästa sätt de anslående medlen för ändamålet snarligen använda; och har, i anledning af denna motion, Herr von Hartmansdorff, A., begärt, att en lika omvårdnad måtte iagttagas, i afseende på Iiungsgrafvare i Warnhems kloster.. Enligt den uppgift, som, angående kostnaden för islåndsättandet af Konunga-graf värne vid Wreta kyrka, blifvit Utskottet meddelad, skulle dertill erfordras en summa af 5oo R:dr Banco; och enär desse minnesvårdar äro att anse såsom en nationens gemensamma egendom, hvars underhållande icke kail åläggas församlingen,. hemställer Utskottet, att till Kongl. Majlis disposition ställes den summa, som, efter anställd undersökning, finnes vara erforderlig för iståndsättande af Konunga-grafvarne vid Wreta Klosterkyrka, dock att beloppet ej får öfverskjuta 5oo R:dr; och att, hvad deraf ej skulle åtgå, varder Stats-Verket reserveradt, Deremot har Utskottet, då ingen upplysning erhållits, att de vid Warnhems kloster varande Kungsgrafvar äro i bristfälligt skick och behöfva islåndsältas, ej eller huru mycket, i sådant fall, skulle dertill erfordras, icke kunnat tillstyrka någon åtgärd, i anledning af Herr von Hart mansdorffs, af Friherre Boijes motion föranledde, yrkande.. 5:o Af Pehr Finnsson från Wermlands Län är inom Bonde-Ståndet väckt en till Utskottet remitterad motion, att, sedan fiåga blifvit väckt, att af Finn-allmogen ali Gunnarskogs, Gräsmarks och Eda församlingar i Wermland bilda en Capell-församling, ett anslag af 6,000 R;dr, jemte stambok öfver hela Riket, måtte beviljas, såsom den enda möjligheten för nämnde fattiga capell-församling att tillvägabringa den förestående kyrkobyggnaden.
Kanmar-Rätlen granskade för båda åren med anmärkningar, inhämtas: attStats-Anslaget till denna Inrättning för år 1834 utgjort 12,100 R:dr, utOA hvad utaf åtskillige Cassör och för försålde effeeter influtit, eller 869 R:dr 31 sk. 2 r:st., samt klädespersedlar, hvilka genom Kongl. Krigs-Collegii försorg blifvit anskaffade och hvarför ersättning, på grund af Kongl. Brefvet den 16 Maj 1835, utaf Kongl. Stats-Contoret anordnats å influtne Invalidhusfonds-medlen med 2,277 R:dr 37 sk. Invalid-personalen bestod år 1834 af 11 Officerare, 12 Under-Officerare och 58 Soldater, för hvilka underhållskostnaden uppgick till 12,722:13. s. år 1835 af 13 Officerare, 7 Under-Officerare och 54 Soldater, då utgifterne bestego sig till 12,946:40.11. S:a 25,669: 6. 7. Medium af personalen för håda åren utgjorde således 12 Officerare, 9 Under-Officerare och 56 Soldater, eller tillsammans 77 Man, för hvilka kostnaden uppgått till 12,839 R:dr 27 sk. 4 r:st., deraf till Styrelsens aflöning medtagits icke mindre än 3,175 R:dr. Enär häraf synes, att underhållet för hvarje Invalid belöper sig till nära 167 R:dr, oberäknadt beklädnads-kostnaden, få Revisorerne fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf att vidtaga lämpliga åtgärder för medlens användande på ett ändamålsenligare, till större sparsamhet och hushållning ledande, sätt. Räkenskaperne, vid hvilka ej varit något att erinra, utvisa följande förhållande: Debet. Balance från föregående året: Uppbörd: Stats-Anslag . 12,100: 12,400:
För stötarne känslig servis. Mark mest i morasen o c h hagen. Två ting hvilka skötas i spis. A f rofdjur argsintaste arten Och alle s o m blixtar i farten. Lokaler så rika ibland. E u m än i en stad än på land. Idun Stockholm, Iduns Tryckeri Aktiebolag. Prenumerationspris pr är: Idun ensam [ii:;!! : Modet., fjortondagsnppl. idans Modet., månadsuppl. Barngarderoben kr. » « » 5: Sl3: — 3: — Byra: Klara södra kyrkog. 16, l tr. Allm. telef. Redaktör och utgifvare: 9:de Utgifningstid: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » Lösnummerprls 15 öre 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Redaktionssekr. : J. Nordling. (lösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonprad. FRITHIOF HELLBERG. hvarje helgfri årg. Annonspris: fredag. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Prenumeration sker å alla postanstalter i riket. H i l d a L u n d q vi st. I Jen resande, som en vacker sommardag passerar G-öta kanal och anländer till Söderköpings sluss, har mycket vackert, storslaget och angenämt att se på. - t * ena sidan tornar Kamunders häll upp sina väldiga granitmassor, på den andra ligger den lilla staden inbäddad i lummig grönska; och låter man sedan blickarna glida upp eller ned öfver eller utmed kanalens blanka vatten, har man framför sig tvänne landskapsbilder af oförgätlig fägring. Kanske ser den resande minst på staden, men alltid får den någon blick. Och alldeles sä- kert är, i så fall, att densamma företrädesvis stannar på en liten intagande villa, som ligger strax intill slussen, omgifven af grönt och blommor och utemot kanalen öppnande en stor balkong, med glasväggar på sidorna och fladdrande nätgardiner framtill. Den lilla byggnaden gör alls icke anspråk på att vara något arkitektoniskt mästerverk, men ändock ser den förtjusande ut.
Jag vill i den värde talalarens minne återkalla ett tillfälle, dä det verkligen hade varit just för Svenska arméen, just för det vapen, som Ilr Edenhjelm då tillhörde, af största vigt att hafva en sådan trupp och der det äfven faktiskt bevisades att den kunskap i handaslöjder, som jag visserligen icke bestrider att hos en del af den indelta arméen bör kunna påräknas, likväl icke vid sådana tillfällen, der det beliöfves alt hastigt och väl utföra ett arbete, är tillräcklig. Det var den stora bataljdagen d. l8:de October 1813 vid Leipzig. Hela Svenska fördelningsartilleriet befans jemte arméen i full marsch på högra stranden af Parlhafloden och skulle öfver på den venstra vid P/aussig, Svenska arméens öfvergångspunkt; men der funnos icke några broar, som kunde bära en sådan tyngd. Det måste derföre verkställa öfvergången betydligt längre bort vid Taucha och höll på att derigenom komma försent till understöd ät dåvarande Kronprinsen, som lyckligtvis fick tillfälle att anlita till oss öfvergånget Saxiskt artilleri, hvilket uppehöll striden på denna punkt lill dess Svenska artilleriet hunnit ankomma. Under mina ögon tilldrog sig derjemte att hela det Svenska Infanteriet skulle gå öfver vid den förstnämnde punkten P/aussig, der en bro var slagen sådan som våra indelta trupper kunnat den åstadkomma. Då den första Bataillonen passerade gick bron sönder. Lyckligtvis var vattnet icke djupare än att folket kunde vada öfver floden och på detta sätt öfverköra hela Infanteriet till venstra stranden. Hvad reserv-artilleriet beträffar, så följde detsamma arméens queue och anfördes af General Cardell, vid hvars reg:te jag 3* 36 Den 23 April f. m. tror att Hr Edenhjelm då var tjenstgörande ehuru jag icke vet det nied visshet.
På grund af hvad härvid blifvit upplyst och anfördt, anser Kongl. Maj:t något hinder för gerningsörenas öfverflytning till allmänna bevillningen icke förekomma; och Kongl. Maj:t öfverlemnar alltså nu tili Rikets Ständer, att gerningsörena må från beräkningen af statsverkets inkomster uteslutas, hvarjemte Kongl. Maj:t, med afseende på den af vissa städer hittills åtnjutna rättigheten till uppbärande af särskilda andelar i dessa gerningsören, föreslår, att, på sätt ofvannämnde kollegier i underdånighet hemställt, ersättning härför må samma städer af statsmedlen årligen tilläggas lill' det belopp, hvarmed, efter medium af de tio åren 1835—1844, hvarje stad sådana afgifter enligt räkenskaperna uppburit, och att denna ersättning må a floras å liks-statens 7:de hufvudlitei till städers fri heter; hvarvid dock Kongl. Maj:t anser endast de städer, som lill hittills uppburna gerningsören kunnat visa sig ega laglig räll, böra af ersättning derför komma i åtnjutande. 13:o Bötesmedel, hvilka vid sednaste statsreglering beräknades till 40,000 R:dr, hafva utgjort: för år 1841 Transport R:dr 3,979,836: 32. — Kongl. Maj:ts Nåd. Profit till Ii, St, 1847. Transport Med afseende å denna inträds obestämda beskaffenhet oell då den under de sednare åren varit i fallande, torde beräkningen deraf böra nedsättas tili 35,000: 14:o Kavalleri-regementenas häst-vakans-spänmål är, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 5 Maj 1841, bestämd att utgå vid lif-regementet lill och med for ur 1871 för 500 nummer, å 74 tunnor t:r 3,750. vid Smålands kavalleri till samma tid för 500 nummer, ä 7 tunnor .
Likaledes skall, der ström eller å i hafvet eller i insjö utfaller eller från större vattendrag vidtager, lemnäs sådan öppning att fiskens gång i djupaste ådran ej hindras.” 14 §. Har man någon särskild rättighet för vattenverk eller fiske att stänga vattnet annorlunda, än nu om kungs-ådra sagdt är, njute sådan rättighet till godo; dock att i thy läll alla dammar skola, efter hittills gällande föreskrifter, vara för sedda med nödiga bottenluckor för den uppoch nedgående fisken. För andra vattenverk, som med behörigt tillstånd redan anlagda äro eller framdeles anläggas kunna, må ock, der så oundgängligen larfvas och andre vattenverks-egares rätt deraf ej förnärmas, kunna tillåtas att kungs-ådra öfverbygga, så framt det sker på sådant sätt att flottoch far-led, när den behöfves, utan betalning hålles öppen, samt fiskens uppoch nedgång ej hindras; äfvensom i smärre vattendrag, der far-led ej underhållas, kan, kungs-ådras öfverbyggande, så vida ofvanboende derigenom ej lida i sin rätt, vare medgifvet, allenast höstoch vår-fiskens uppgång genom tjenlig öppning befrämjas. Uti så beskaffade, vattendrag, der något angeläget verk drifves, som i sträng torka har af nöden allt vattnet till sin drift, vare vid slik händelse tillåtet att ingenstänga ådran hel och hållen.” Motionären har ansett att af dessa stadganden skulle följa, att kungsådra bör finnas i alla vattendrag; att den får öfverbyggas, då det sker så att fiskens gång ej hindras eller att der flotteller far-led kan begagnas sådan hålles öppen; samt att i smärre vattendrag, der flotteller far-led ej kan underhållas, kungs-ådra får helt och hållet stängas de årstider, då i stark torka för vattenverkets drift allt vattnet erfordras. Men enär detta oaktadt tvist uppstått, huruvida i vattendrag, der flotteller far-led velat begagnas, egare af förut anlagdt vattenverk egt att, på grund af ofvan åberopade Kongl. Bref den 8 April 4814 och Kammar-kollegii derpå grundade Cirkulär den 7
Jag skulle kunna visa flere tillfällen då ett sådant Auctoriteternes hörande varit af nöden, men vill nu endast i förbigående nämna punkterne om Wadstena krigsmanshus-kassas medel, om Invalidhus-fondens medel, om Skogsplanlerings-kassans medel, om Lappmarks Ecklesiastik-verks medel, vid hvilka punkter i Kpropos:n dels medgifves dels klarligen synes att frågorne icke äro fullständigt utredde eller med den noggrannhet behandlade, som sakens vigt hade kraft. Hvad den sistnämnde punkten särskildt beträffar hade ett dylikt vederb. Auctoriteters hörande varit så mycket mer lämpligt och af behofvet påkalladt som just efter 1834 inträdt nya förhållanden, som hade behöft uplysas, och genom hvilka uplysningars inhemtande hade kunnat förekommits den irring, som Utsk. nu icke ansett sig kunna undvika att för R. St. påpeka. På dessa skäl vågar jag anhålla att ofvanberörde af inkoms-afd:n uti ingressen till detta utlåt, intagne strof måtte varda bibehållen och att propos. derom måtte varda framstäld. Hr Rosenblad: Hvad som nu är i fråga skiljer sig i 2:ne olika delar, nemi. den K. propos. på hvilken StatsUtsk. byggt sitt tillstyrkande och för det andra den förmenta bristfälligheten i form. Hvad det första beträffar nemi. de serskildta förslagen så har Den 8 Mars f m. 247 jag redan förut gjort förbehåll att då hvar och en af dem förekommer serskildt tillämpa den strängare af Ständerne vid 1823 års riksdag framställda grundsats och det tillämpar jag äfven i afseende på Lycksele skola, gående förbi den del af detta betänk., som författadt af Hr Sandströmer blifvit adopleradt och upläst af Frih. Raab. Beträffande andra delen, eller huruvida uraktlåtenhet skulle vara begången i formen, att vederbör, icke blifvit, hörde, så kan jag icke annat än anse denna fornifråga vara fullständigt och nöjaktigt besvarad i Hr Sandströmers anförande.
Vakans-afgiften måste derföre obestridligen anses hafva blifvit lämpad till ett sådant värde, som motsvarade den effektiva rotens alla utgifter och hör derföre sällas i samma kathegori; en sanning, för hvilken det säkraste beviset vinnes då man erfar att Kronan efler postverket, jemlikt Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande af den 21 Oktober 1817, till posthemman i Skåne meddelar en ersättning, som för hvarje rote motsvarar en vakans-afgift af 6 tunnor säd, hälften råg och hälften korn, emot hvilken ersättning beinälde hemman fortfarande måste bestrida den effektiva roterings-skyldighelen. Slutligen erfordrar den satsen, att de vakanta rolarne icke böra ingå i beklädnads-lindringen derföre att endast Nio år återstå af vakans-tiden, ingen vederläggning, den står alltför nära till buds och behöfver icke, alt med ljus och lyckta eftersökas. Det torde icke heller lemnäs alldeles oanmärkt, att Skånska provinsen haft uråldrig frihet från roterings-skyldigbet, en frihet, som varit åt denna provins garanterad då den införlifvades med Sveriges Krona, och alt den först 1811 påtvingades extra rotering, som kort efter krigens slut, i en tid då opinionen var medgörlig, bara man visste att passa på, med innebyggarnes medgifvande öfvergick till ordinarie rotering. Provinsen åtog sig då en utgift till statsverket, som den kunde undgått, om den bibehållit sin påtvingade extra rotering. "Värdet af denna uppoffring kan man sluta till, då de vakanta rotarna årligen utgifvit 2,310 tunnor säd, som för 41 snart förflutna år utgjort den obetydliga qvantiteten af 94,710 tunnor; tager man de effektive 1,600 rotarne efler samma beräkning, så stiger utgiften till ett belopp, som sätter mig i förvåning öfver provinsens beredvillighet att Jåta rotera sig.
Men efter det för samma Bankörshus inträffade obestånd, har berörde förbindelse kommit att aflemnas lill en domstol i Haag, hvarifrån den år 1816 utsedda Liqvidations-Comilé densamma återfordrat samt derefter löfval att förbindelsen, genast efter dess utbekommande, till E. K. M. återställa. I afseende på de utelöpande partial-obligationerne för Brabantska lånen, hvilka Iåns år 1815 återstående belopp, med inberäknande af den, enligt 1812 års Riksdags-bestut, afskrifna andel, utgjorde 7,359,000 Gulden, har E. K, M., uti Dess, under den 23 December 1817, till Rikets Ständers dåvarande Stals-Ulskott aflåtna Nådiga Skrifvelse, förklarat, att dessa till ett antal af 256 stycken då uppgående obligationer genast vid uppvisandet inlösas.