Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 11 September. 301 N:o 5, i anledn. af gjordt accordsanbud lill liqvid af ett utaf numera aflidne Grosshandlaren P. Jolnson Hegardt hos bancodisconten upptaget lån; och N:o 6, i anledn. af sterbhusdelägarnes efter aflidne Frälseinspectoren Pehr Törnqvist ansökning, att åtskilliga å daler kopparmynt utgifna sedlar måtte få i banken inlösas. Föredrogs och bifölls LagUtsk:s d. 4 dennes f. m. på bordet lagda mern. N:o 4, om arfvoden för ökad cancellipersonal. Föredrogos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 4 dennes f. m. på bordet lagda utlåt:n. N:o 3, i anledn. af väckta motioner ang:de indelta räntors förvandling till penningar; och N:o 4, i anledn. af väckt motion om rättighet för en del räntegifvare på Gottland att med spanmål få lösa räntepersedlarne. De i dessa utlåtm omnämnda motioner, hvilka, enligt hvad nu upplystes, af de öfriga RiksStm ansetts böra upptagas af SlatsUtsk. , ansågos äfven af R. o. Ad. endast tillhöra SlatsUtsk:s behandling. Vid föredragning af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsks d. 4 dennes f. m. på bordet lagda betänk. N:o 5, i anledn. af väckt motion om upphörande af bruket att utkasta kröningspenningar, blef della betänk, af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo Ilr Rosenstjernas d. 4 dennes f. m. på bordet lagda motion, ang:de R. o. Adis representation genom valde ledamöter. Hr Hjärne, Harald, bade inlemnat följande anförande: Jag anhåller att med några ord få beledsaga denna motion till Ridd.Utsk., dit den förmodligen blir remitterad.
I Lübeck träder du under den gamla stadsport, som ännu borde spegla sig i Norrström. Vill du pröfva den klöfjesadel, i hvilken stolts jungfrun, kringsvärmad af stigmän, red till gillet, begif dig till Tyrolen – och vill du skaka hand med själfva stigmännen, då kan du träffa dem i det gamla kulturlandet Italien. Önskar du torka din kappa framför elden i kung Adils ryggåsstuga, då leder vägen upp till Norges konservativa odalmän. Kort och godt, söker du konservatism, så res hvart dig lyster, blott icke inom Sveriges gränser. Allt, som kan kallas modernt, särskildt allt, som kan öka bekvämligheten och lyxen, tillägna sig svenskarne däremot med svindlande brådska. De äro kinkigare på tobak än paschorna i Stambul. De äro större vinkännare än provençalerne, och inga lorder kunna sakrikare bedöma en konjakssort än ett par stackars skuldsatta svenskar, hvilka nyss lämnat föräldrahemmet. Om denna modernitetsjakt ådagalägger brist på motståndskraft, är den, som antydt, dock så innerligt sammanvuxen med det svenska lynnets yppersta egenskaper, att icke ens den mest ingående granskning skulle mäkta att till fylles särskilja skugga och ljus. En nation, som genom sina regenter, sina långvariga krig och genom immigranter under århundraden stått i så liflig beröring med utlandet, kan icke bevara många särdrag, och påtagligen har motståndskraften likväl varit större än i förstone kan tyckas. Hur snabbt ursprungligheten uppblandas, visa oss närmast norrmännen, hvilka genom sin konservatism och sitt afsöndrade läge visserligen nyss vid en för dem gynnsam tidpunkt skapat en nationel litteratur, men hos hvilka beröringen med utlandet redan orsakar en märkbar förtunning och afmattning. Hur ofta betecknas icke emellertid svenskarne såsom stillastående och konservativa! Denna villfarelse orsakas närmast af deras tillbakadragna tystlåtenhet. Svenskarne frukta nationelt offentligheten på samma sätt som denna fruktas af en bildad privatman, hvilken kan tänka åtskilligt, men skyr att predika det på torget. Tidningarna äro ingalunda ett uttryck för de bildades verkliga meningar.
Allt detta tillkänuagifver, enligt Revisorernes tanke, att sjelfva sättet för ekevirkets redovisning måtte vara felaktigt anordnadt, och att den nu anmärkta bristen står i sammanhang med fel i räkenskaperna år 1851 eller dessförinnan; ty att ett verkligt öfverskott då kunde finnas, äfven om räkenskaperna antyda ett sådant, synes föga troligt, då man ej kan antaga, att mera virke levereras till varfvet än hvad leverantörerne, enligt räkenskaperne, böra aflemna. Brist kan deremot lättare uppstå, om virket användes, utan att ur räkenskaperna afföras. Hvad bräderna beträffar, så hafva dessa ej blifvit inventerade hvarken 1842 eller 1851, och är den brist, räkenskaperna utvisa, alltså uppkommen sedan 1780. Då det emellertid är af högsta vigt, att det dyrbara ekevirkes-förrådet förvaltas på ett sådant sätt, att dess storlek på papperet må, så vidt möjligt är, öfverensstämma med storleken i verkligheten, så hafva Revisorerne ansett sig böra meddela förestående historik öfver frågan, med anmälan tillika, att ärendet är föremål för lagenlig behandling i Kongl. Kammar-rätten, och att vederbörliga åtgärder dels blifvit vidtagne, dels föreslagne, för att ställa redovisningen för virkesförrådet på förbättradt sätt för framtiden. § 4. Granskningen af räkningen för Stockholms Stations material-förråd utvisar likaledes, att behållningen till år 1857 blifvit införd, icke enligt 1856 års räkenskaper, utan på grund af förhållandet, sådant det befanns vid inventeringen från afträdande Materialförvaltaren Tammelin till de tvenne nuvarande förvaltarne, hvilka, sedan Kongl. Majit nådigst befallt förrådets skiljande i tvenne delar, detsamma öfvertagit. Enligt Revisorerne meddelad upplysning, är frågan om ansvaret för de brister och öfverskott, som upptäckts vid inventeringen, föremål för laglig utredning. I öfrigt anmärkes äfven vid detta förråd, att behållningen af ekevirke enligt räkenskaperne skulle vara vida större än hvad 1856 års inventering utvisar.
St:s RiksgäldsContor för åren i832 och 1833 å af Creditivet begagnade 39,000 R:dr 731: 25. Räntor från förfallodagen 76: 20. 3. ^ o Då Fondens förlust år 1834 utgör 211 44 10 Balance till år 1835: Fonden v Tillman "nr: O O 70 345 13 5 Summa R:dr | 118,557 10 j 3 Stockholm af Kongl. CommerceCollegii E. F. Ström. ( 39 ) Discorjtfouden år 1834. Fondens Tillgångar: Uti säkra Fordringar B a 1 a n c e till år i835: Fondens Skuld: Till Rikets Ständers RiksgäldsContor Summa R:dr 118,557 Manufactur-Discont-Contor den 9 Maj 1835'.. Carl G. Kiisel. "V< \v ' ■' . -V ' • u * ( 4i ) Utdrag af 1833 och 1834 års Räkenskaper för Manufactur-, Extra Licent™, Tulloch Confiscations-medel. Banco. Behållningar och fordringar från år i832 4,855:46. 5. Inkomster: Återstår tillgångar 4,750 44 1 13,485: ii. 6. , 183/[ . .. • *••••«•••••• F (40 Utdrag af Räkningarne Öfver uppburné medel Consulernes bestridda Postporto - Debet. Enligt i832 års Räkning utgjorde behållningen vid samma års slut Af Kongl. StatsContoret anordnade medel, enligt Kongl. Brefvet den 18 September 1829, till godtgörande af Svenske Consulers Postporto och andra Embets-utgifter: Från Kongl. Norrska Regeringens Handels-, Financeoch Tull-Departement levererad ersättning för halfva beloppet af omkostnaden för ett Consulat-vapen Credit. Banco. I stöd af Kongl. Brefvet den 29 April 1817 och Kongl.
Regeringsformen. § 9- Uti alla mål uppenbarligen stridande mot rikets grundlag, eller allmän lag, eller rikets sannskyldiga nytta, åligge det dä Den 4 September e. m. 1S3 Frih. Cederström, Jacob: Utsk:s förslag till ändring af denna § medför ett öppet fält för förtydning, sävöl af hvad Konungen beslutat, som af hvad Statsrådet tillstyrkt. Det vore i sanning svårt att uttyda hvad som egentligen vore rikets sannskyldiga nytta, då meningarne derom troligen äro mycket delade, synnerligen i ett land, som Sverige, med så manga stridiga intressen inom den ekonomiska lagstiftningen. En sådan förändring, som den Coust.Utsk. nu föreslagit, måste blifva af stor våda, ja, rent af skadlig, hvarföre jag yrkar afslag å densamma. Hr Printzenskjöld, Carl: Man har på f. m. såsom skäl för afslag å åtskilliga af Const.Utsk. vid sista riksdagen föreslagne förändringar i grundlagen anfört 81 § Reg.F., som innehåller: ”Detta Utsk., hvars pligt det vara skall att grundlagarne granska, äger rätt att hos II. St. föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödiga eller nytliga.” Jag tror, att om man jemför detta stadgande med det förslag, som nu är föremål för Ståndets pröfning, så skall man finna, att förändringen, långt ifrån att vara ”nödig och nyttig”, tvertom är icke blott onyttig, ulan till och med af en i hög grad vådlig beskaffenhet, emedan den skulle öppna ett vidsträckt fält för partianda och partihat. Man länke sig ett Const.Utsk. intaget af hat och ovilja mot Konungens rådgifvare. Detta Utsk. skulle då kunna uttyda regeringsåtgärder, hvilka blifvit vidtagna i en syftning af nytta och gagn för fäderneslandet, ehuru de sedermera till resultaterne ej motsvarat sina ändamål, såsom de der icke varit förenliga med rikets sanskyldiga nytta.
Den 90 §:n Reg.F:n, hvars visa bestämmelser blifvit så argt klandrade och hvars tillämpning man icke velat medgifva Ståndens Talmän, har likväl medfört den tjenliga verkan, att frågor icke kunnat väckas om regeringsoch domare-makternes beslut, resolutioner och utslag eller om verkställigheten af någon lag, författning eller inrättning på annat sätt än Reg.Fin bokstafligen föreskrifver. Enskildt hämdbegär, afund, med ett ord, alla de låga föraktliga motiver, som under den s. k. frihetstiden i Sverige gjorde sig gällande bland R. St., hafva genom denna §« tillvarelse i grundlagen, blifvit bannlyste från Svenska folkets representanters öfverläggningar. Svenska folkel äger genom sina representanter vid allmän riksdag i sträng öfverensstämmelse med grundlagen i 56, 81, 87, 88 och 89 §§ Reg.Fin den vidsträcktaste frihet för väckande af Den 22 December e. tu. 34'J frågor om ändring i ali slags lagstiftning och i allt hvad till statshushållningen hörer, och jemlikt 57 § samma grundlag beslutande rätt uti beskattningsfrågor, samt jemlikt 77 § rättigheten att bestämma grunderna efter hvilka kronans samtlige domäner skola förvaltas; derjemte kontrollerande rättighet öfver grundlagens efterlefnad af Konungens rådgifvare enligl 106 och 107 §§, uppsigt öfver samtlige embetsoch tjenstemäns i riket fullgörande af åligganden enligt lag och författningar genom justitieombudsman, jemlikt 101 och efter 103 §§ rättigheten att döma, huruvida högsta domstolens samtliga ledamöter gjort sig förtjenta att i deras vigtiga kall bibehållas. Den representant för Svenska folket, som ej inser att betydelsen af dessa grundlagsstadgandcn innebär, allden Svenska monarkiskt konstitutionella styrelseformen egentligen är den till största möjliga fullkomlighet utbildade republikanska, har, ett af två, aldrig studerat Svenska Reg.Fm med hänsigt till tillämpningen af dess sladganden, eller ock saknar förmåga att uppfatta betydelsen af ofvan åberopade grundlags §§, jern förde med bestämmelserne i den 16 och 4 § i samma grundlag.
Först förekommer här hushållningen med inkomsterna, sedan omnämnes en afgift, och slutligen kommer en afgift, som derutöfver erfordras och skall fyllas genom tillskott efter de grunder, som för sådana bidrag äro stadgade i lagen om sockenstämmor och sockennämnder. Jag skulle förmoda, att om förevar, stadga antages och skall blifva gällande för fattigvården, den bör vara på sidan om alla sådana stadgar 0111 communal-afgifter och bestyr, som tillhöra sockenstämmor, och att det sorn här upptages ej bör förekomma annorstädes, likasom hvad som annorstädes upptages endast bör afse det dervid åsyftade ändamålet, så att hvarje författning blir alldeles afskiljd från andra. Den 9 September f. m. j4 §:n ! mom. säger: ”1 fråga om fattigvård anses i allmänhet en hvar tillhöra det samhälle, eler iian är antecknad i mantalslängd eller sednast varit det; dock så alt, vid flyttning från ett samhälle till annat, flytlningstiden skall hafva ingått, innan faltigvårds-ansvaret öfvergår från det samhälle, den flyttande förut tillhört;” 2:dra mom. innehåller: "Minderåriga barn af äkta säng tillhöra fadrens, eller, om han är död, modrens mautalsskrifningsort, och oäkta barn tillhöra den ort modren tillhörer, utom i det fall, att fattigvårds-behof uppstår till följd af modrens död, då fättigvårds-behof för dem skall bekostas af det samhälle, moder tillhört vid barnets födsel;" och 3 morn. lyder sålunda: "För manskap af värfvade armeen och flottan, samt handtverkare och arbetare vid Kronans varf och verkstäder med lön på stat, som endast till följd af tjenstgöringen manlalsskrifvas å tjenstgöringsorten, gäfle icke sådan skattskrifning till rättelse i faltigvårdsfrågor. Den fattigvård, som för sådana personer samt deras hustrur och barn kan erfordras, skall, efter behörig pröfning, bekostas af K. M. och Kronan, om icke desse personer af annan anledn. tillhöra särskildt samhälle.
E. 7. 37. — 46 § 2 moni., om förslag till ändring i, angående Ordförande vid Riks-Ståndens gemensamma sammanträden. — R — 163 — 65 § och Regerings-Formens 108 §, om förslag till tillägg till, i sammanhang med förslag till ändring af vissa delar af Tryckfrihets-Förordningen i fråga om Tryckfrihets-Namnden. IX. B. 3, 35. 45. A. 54. — 68 §, angående det från sista Riksdag hvilanda förslag till ändring af. I. B. 499. II. A 685. III. E. 7, 37. — 76 §, angående den af Statsrådet för dess åtgärder vunna de charg, om förslag till ändring i. Riksdagspredikan, vid Riksdagens början. I. 26 Riksgäldskontoret, förslag till en pensionsstat vid. XI. B. 446, A. 459. — angående Bränvins-bevillningsmedlens omedelbara ingående till, och redovisande hos. XI. B. 268, 287, 290. A. 294. U. 436, 438. A. 440. — om öfverflyttande på detsamma af förvaltningen af åtskilliga statens kassor. Se Kassor. Riksgälds-kontorets Enkeoch Pupill-kassa, om fortfarande understöd för. XI. B. 230, 267. A. 287. — fullmäktige. Se Fullmäktige. — förvaltning under den sedan början af 1853 och 1854 års riksdag förflutna tid, angående. 466- — reglemente, förslag till stadganden uti, angående detta verks skulder och fordringar. XI. B. 333- A. 359 — nya reglemente, om förslag till Stadgande uti, angående åtskilliga vid föregående
Raab, Adam Christian: Enär Hr Gr. o. Landtm, behagat anslå plenum till i morgon, under hvilket icke mer än 'ett mål finnes att föredraga, så, fastän vi äfven nu icke,hafva mer än ett mål, hvilket dock är af synnerlig vigt, nemi. hemmansklyfningen, får jag, då troligen de flesta af Hrr:ne icke hunnit taga kännedom om detta Betänk., som fordrar en sträng och allvarlig öfverläggning, vördsamt hemställa, om Hr Gr. o. Landtm, icke täcktes föreslå, att föredragningen med detta Betänk, måtte blifva upskjuten till morgondagens plenum. Gr. Sparre: Erik: Då det synés mig att R. o. Ad. i afton är temligen talrikt samladt och jag icke kan inse, det vi kunna bättre använda vår afton än med riksnytliga ärender, vågar jag hemställa om det icke vore lämpligt, att nu företaga detta ärende, emedan det är osäkert, om R. o. Ad. i morgon är så talrikt samladt som i dag. Frih. Raab: Visserligen finner jag att åtskilliga ledamöter äro här församlade, men ett ärendes noggranna pröfvande 176 Den 24 No remb er. beror icke på antalet ledamöter, utan den undersökning, man åt detsamma egnar. Det är klart att ju mer tid man egnar åt öfverlägningen af ett vigtigt ärende, dess bättre blifver pröfningen af detsamma. Det är ur sådan synpunkt och i förhoppning att man derigenom skulle blifva i tillfälle alt nogrannare pröfva förevar:de Betänk., som jag har trott det vara bäst, att ärendet blefve till morgondagen upskjutet. Jag skulle icke hafva framställt mitt förslag, om vi i morgon haft flera ärender att afgöra, men då vi på föredragningslistan icke hafva några andra mål, än dem sorn i morgon kunna ånyo bordläggas, samt morgondagens plenum således kommer att blifva eli s. k. bordläggnings-plenum, hemställer jag om det icke vore lämpligt att taga närmare kännedom om förevande Betänk. Det förundrar mig visserligen icke alt Gr.
Och du känner, s o m ville du taga alla människor i famn, därför att de äro människor, s o m kanske frysa, s o m du gjort det, o c h därför att du tror dig äga af värme tillräckligt för d e m alla. Hvar är sorgens skepnad, den m ö r k a? A — det var länge sedan, du såg henne. Det jublar, det sjunger i n o m d i g: jag har varit i kärlekens rosengård! Ar det ej nog att glädja sig åt, att jubla öfver, att sjunga i himmelens höjd o m! — Orgelpunkten har för länge sedan upphört att ljuda. Alla toner leka s o m barn. Och se m o d e r Musik står midt ibland dem. Och du ler åt d e m och säger: » Vi äro gamla, goda vänner vi, eller hur? » Och ett klingande » ja », så där öfverdå- digt barnsligt slungadt i höjd, blir svaret. Och det tredje numret är slut. M e n inte för dig. Det följer dig h e m o c h så att säga tager sin bostad hos dig. När du så sitter i skymningen v i d pianot — din gamla lekkamrat o c h vän — o c h just känner, hur något k o m m e r smygande öfver dig, något ringlande svart, då stryker en mjuk, len hand öfver din panna, o c h du förstår, h v e m det är. Det är hugsvalerskan, moder Musik. Du ser kärlekens skimrande ädelsten lysa. Och du jublar vid tanken på, att du en gång ägt densamma. Och tonerna k o m m a den ena efter den andra o c h vagga o c h bära dig säkert s o m » öknens skepp » tillbaka till oasen. Och du h ö r suset af palmerna, sorlandet af källan, o c h se, en daggfrisk ros ligger vid din f o t. STORA BRYGGERIETS PILSENERÖL! * fjpaö » ille jag mer begära? Den r&gt;ännen, fyon blef ZlTig tjulb ocb tro, ^ast flammorna stego l) öga.
Jag vill ej, att man lemnar öbegagnadt detta tillfälle, att försona lidanden, vållade af ömsesidiga uppoffringar, utan jag vågar, att enskildt tillstyrka Rikets Ständer, att med det vilkor, att Staten icke någonsin åligger, att till Actie-egarne ansvara någon slags ränta, denna deras begäran måtte villfara s.” Med Herr Öfverste-Lieutenanten Hjerta, förenade sig, i anledning af förut skedde anmälanden, Herr Ö f V e r s t e - K a m m a r jp n k a r e n m. m. Friherre Adelsvärd, Herr Majoren Friherre Hjerta, Herr Öfverste Hjerne, Herr Kammarjunkaren Morath, Herr Prosten Palm, Herr Lagman Noraeus , Herr Commerce-Rådet Cronius och Herr Nilsson. Herr Iler isions-Secr eler åren Stråhle yttrade derefter: ”1 anledning af den reservation Herr Hjerta aflemnat, kan jag icke undertrycka min tillfredsställelse deröfver, att Götha Canal-Bolags delegare, nu endast bedja om den foreslagné 20 procents öfverteckning å Capitalet. Sådant har förhållandet tillförene icke varit, utan man har fordrat denna förmån, som en rättighet, I öfrigt kan jag icke undgå att anmärka , Betänkanden. 33 7 I märka, att om skyldigheten, att till Åctieesgarne under byggnads-åren utgifva 5 procent, skall, såsom man säger, åtfölja Bolagets Gassa, hvarmed man menar Disconten, så är cletina aldeles icke af Banken Öfvertagen, utan har hitintills af Riksgälds-Contoiret blifvit förvaltad, och orri denna förvaltning skulle lemna något/öfverskott, ville jag för min del icke bestrida, att detta blefve såsom ränta till Actie-egarne utclelaclt; men då Banco-Discoitten ar tillkommen i stället för Riks-Disconteil och i stället för Götha Canal-Discont, lärer äfven denna lösa grund, för den uppgjorde pretélitionen försvinna. Och skullejemnväl desse yttrade meningar , det afgående Betänkandet vidtagas.
Likasom denna rättighet varit 24 Lag-Utskollels Ullålande JV.-o 32 gällande bredvid den sednare tillkomna eller 1734 års Lag. som ordnade testamentsoch gåfvo-rätten i allmänhet, utan att något stadga angående fortfarande giltigheten af berörda privilegium, så kan och måste detsamma respekteras, oansedt lagens allmänna föreskrifter i berörda hänseende förändras. Men Utskottet har, på sätt anmärkt blifvit, funnit lämpligast att från den hufvudsakliga, till Civil-lagen hörande frågan, afskilja ett ämne, som är beroende af en helt annan behandling än nämnda fråga. Rättighetens fortfarande bestånd beror nemligen i främsta rummet af Ridderskapet och Adeln; och om än det i viss mån skulle stå i strid med de grundsatser, hvilka Utskottet i sitt förslag tillämpat, inträder derigenom ej annat förhållande än det, som redan eger rum. Men för den hän » delse, att Ridderskapet och Adeln skulle medgifva, att omförmälda privilegium må upphöra och detta Stånd således i allt skulle vilja, uti nu ifrågaställa hänseende, underkasta sig den lag, som Utskottet föreslagit för medborgare i allmänhet, utan afseende å stånd, samt öfriga Riks-Stånd dertill lenina bifallj får Utskottet, under förutsättning att Utskottets oftanämnda lagförslag vinner Rikets Ständers godkännande, vördsamligen föreslå, att samtlige Riks-Stånden måtte antaga och till Kongl. Maj:ts sanktion öfverlemna följande förslag till författning: Sedan Ridderskapet och Adeln af sagt sig sin särskilda i 12 % af dess Privilegier den 10 Oktober 1725 bekräftade dispositionsrätt öfver af inge-fastighet i stad, samt öfriga Riks-Stånd bifallit, ali denna rätt upphöra må, varder densamma härmed upphäfd; kommande förthy hvad allmän lag i berörda hänseende innehåller alt jemväl för Ridderskapet och Adeln lända till efterrättelse. Stockholm den 18 Maj 1857.
Maj:ts Nådiga befallning utarbetade förslaget till förnyadt Reglemente för fisket, så väl i insjöar och rinnande vatten, sora i hafvet, har Collegium bland annat förmält, hurusom, med afseende å vigten af strömmings-fisket i Östersjön, Collegium ansett sig höra lemna så väl invånarne i de Län, der sådant fiske idkas, som Konungens dervarande Befallningshafvande tillfälle att yttra si sr, i hvad mon nu gällande Fiskeri-reglemente af den 14 November 176Ö tarfvade ändring och rättelse; och inhemtades af de till Collegium sålunda inkomne yttranden: att i allmänhet städernes fiskare ansåge en utvidgad rättighet att afgiftsfritt fiska vid andras stränder utgöra vilkoret för fiskets utvidgning och ändamålsenliga bedrifvande; att strandegare deremot klaga öfver intrång af städernes fiskare, men de fleste ansett de i nu gällande Reglemente intagne föreskrifter lämplige, med endast några få dervid gjorda anmärkningar, hufvudsakligen emot stadgandet i 2 6 Lagsamt Allm. Besv.- och Eicon.-Utskottens Betänkande, N:o 67. Capitlet 6 §. om strand-egares rättighet till enskildt begagnande af fiske och vatten ”vid öppna hafvet, der ingen skärgård är, så långt dess landgrund täcker, som vid stranden ligger och derifrån utlöper;” hvilket påkallade närmare bestämmande, till betryggande af fiskares rätt; i hänseende hvartill föreslagits, att jordoch strand-egares rätt till fiskvatten borde utsättas till 1,000 famnar rakt från land.
Jag har nu fått lära mig ett sätt, som hjelper deremot. Man behöfver bara sätta en liten panna med ättika längst bort på spisen, medan kålgrytan står och kokar. (Ättikan drar till sig den narkotiska ångan och kan ej gerna sedan användas till matlagning). Stenia. Toaletten. Kammar af sköldpadd, som blifvit glanslösa, eller af jet, som fått en ful, grönaktig färg, kunna upphjelpas, om man polerar dem med fin trippel eller pulveriserad pimpsten (fuktad med litet sprit) och efteråt med stearinolja. Stenia. Huskurer. Utmärkt medel mot tandbölder, tandvärk och reumatisk värk. Man kokar upp stark ättika, blöter deri humle, som sedan stoppas i en linnepåse, hvilken lägges på det sjuka stället. Humlen ombytes, så fort den svalnat. Värken lindras genast deraf. Hvarj ejianda. Tag vara på alla lappar och spint efter sömnad, mattrasklippning m. m., och om ni ej har för vana att sälja så- dant, så klipp dem i bitar af ett frimärkes storlek. Stoppa härmed ett kuddvar. Har ni ej sjelf användning härför, finnes väl alltid i eder närhet någon fattig varelse, hvilken kanske ej har annat än halm i sin bädd, och som säkerligen med tacksamhet mottager gåfvan. Klippningen kan vara en lämplig sysselsättning för så pass stora barn, att man utan fara vågar låta dem handtera saxen. På mellanstunder bör det för dem bli ett kärt arbete, isynnerhet om de få klart för sig, att de arbeta för ett välgörande ändamål. TJtilis. Husmodern kommer ibland i tillfälle att sjelf behöfva rensa rötterna till buljongen, men gör det alltid ogerna i anseende till de svarta fingrar man deraf får. Håller man händerna under vatten hela tiden man skrapar, så fara de dock icke illa. Stenia. Frågor. 1) Vill någon godhetsfullt upplysa om hur man skall tvätta Iricotlif, för att de ej skola krympa? 2) Huru fetfläckar borttagas ur papper? 3) Finnes något medel mot handoch fotsvett? Tacksam.