Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ivommitén har nemligen, på skäl som förut i dess underdåniga betänkande blifvit uppgifna, föreslagit, att befrielse från beväringspligt i fredstid skulle kunna erhållas mot erläggande af en bestämd afgift i penningar, hvilka afgilter borde samlas till en kassa och användas för beväringsmanskapets utbildning i vapenyrket. Reloppet af den afgift, som för befrielse från beväringspligten sålunda skulle komma att erläggas, hafva Kommiterade förslagsvis antagit till 60 Riksdaler Riksmynt per man, och antalet af bevärings-ynglingar, som kunde tillåtas af en sådan befrielse komma i åtnjutande, har Kommitén ansett böra inskränkas till högst 3,000 årligen; men som det, med ledning af hittills varande förhållanden, i afseende på begagnandet af legningsrätten, icke torde Transport 308,931: 79. 16 Transport 308,931: 79. kunna antagas, att ett större antal än 2,500 man årligen komme att söka den medgifna befrielsen mot erläggande al derför bestämd afgift, hafva Kommiterade ansett sistnämnda antal, eller 2,500 årligen, böra läggas till grund för beräkningarna i detta fall. Af sådan orsak må det antagas, att afgilter för befrielse från beväringspligten, i fall de årligen erläggas af i medeltal 2,500 bevärings-ynglingar med 60 Riksdaler Riksmynt för hvardera, komma att utgöra - 150,000: — Om denna summa tillägges förenämnda besparingar, uppgående till Riksdaler 308,931: 79 öre Riksmynt, uppkommer ett sammanräknadt belopp af 458,931: 79. hvilket för bevärings-institutionens vidare utveckling kan vara att använda. Utom de beräknade besparingar, som uppkomma genom inskränkning af beväringens vapenöfning, vinnes äfven derigenom en annan för landet vigtig fördel, bestående deruti, alt en mängd arbetsdagar komma jordbruket och andra näringsgrenar till godo, hvilka skulle borttagas derifrån, i händelse hela beväringssiyrkan ur tvenne åldersklasser exercerades.
D e t billigaste blir härvidlag nästan det bästa, ty skillnaden mellan en skärm, gjord af dyrbara tyger, o c h en af billigare blir inte synnerligen stor, dä det tilltalande v i d ett dylikt arbete m y c k e t mer ligger i färgens skönhet och ett smakfullt arrangement än i stoffets kvalitet. Band o c h spetsar, som användas för skärmen, kunna o c k vara af billigare sort; endast b ö r man, hvad angår spetsarne, välja dessa a f lättaste o c h luftigaste slag. Eu sak emellertid vore det dålig ekonomi att köpa billigt, och det är själfva ståltrådsställningen. För det första är formen smaklös hos de billigare ställningarna, dessutom äro de föga solida. En god ställning håller däremot länge och väl, och när skärmen slites och smutsas, kan den förses med nytt öfverdrag. Afven är eldsäkerheten större vid de bättre ställningarna, då dessa göras med större öppning för glaset och denna ofta dessutom omgifves med ett stycke messingsbleck eller glimmer, som hindrar antändning. Färgen bör alltid vara ljus. Man får nog visserligen se mörkröda skärmar med svarta spetsar, men den röda färgen är också den enda, som tål att användas mörk. Emellertid stjäl den allt för mycket ljus och gör pä mången ett högst obehagligt intryck, hvarför man gör obetingadt bäst i att välja andra och för ögonen mindre tröttande nyanser. Och man har ju tillräckligt att välja mellan! Dir finnas de blå och ljusgröna, rosa, guldrödt, majsgult. Ljuset blir gärna något kallt genom blått och grönt — ungefär som månsken, hvarför detta passar utmärkt i sofrum, under det att det ej tar sig riktigt bra ut i andra rum, med mindre än att de äro starkt upplysta. Detta är däremot ej fallet med de varma, gulröda färgtonerna. Mycket modern är pagodformen. Från den ring, som omsluter lampglasets öfre ända, utlöpa med lika mellanrum 6 horisontala, omkring 25 cm. långa spröten, hvilkas ändar förbindas med nästan halfcirkelformade, nedåt böjda stycken metalltråd. Det uppstår således en dal eller sänkning mellan hvarje par af strålspröten.
Riksdags-Ordningen må erhålla följande förändring och tillägg: ”1 alla Rikets Ständers Utskott före, vid Riksdagens början^ den ordet, som, enligt Riddarhus-Ordningen, dertill berättigad är. Varder denne Ordförande i något Utskott af laga förfall under Riksdagen förhindrad, väljes af Utskottet, bland dess Ledamöter, annan Ordförande. ’' Af Borgare-Ståndet vid N:o 1 , att Ståndet anser förening af Statsoch Beviilnings-Ulskotten icke antaglig under närvarande representativa förhållande, och vid N:ris 5 och 9, att Ståndet anser dessa ändrings-förslag böla afslås. Af Bonde-Ståndet — att Statsoch BevilIniugs-Utskottens sammanslående skulle föranleda Riksdagarnas förlängning, och icke deras förkortande, med afseende hvarå Constitutions-Utskoltels förslag i denna del icke borde af Ståndet antagas; alt, med den föreslagna ändringen i 27 §. 1 mom. 2 perioden Riksdags-Ordningen, mätte förenas sådan ändring, i 1 punkten af samma §. 2 morn., att samma punkt erhölle följande lydelse: ”Propositioner, dem Konungen i öfrigt vill Rikets Ständer meddela, tillställas hvarje Stånd i dess plenum, med iakttagande af hvad för motioners väckande i 56 $. stadgas;” att, i Ulskoltets 5:le förslags-punkt, orden: ”när de samfält pröfva det nödigt,” må förändras till: ”när Tre Stånd finna det nödigt;” att vid 6:le förslags-punkten, meningen näst efter orden: ”dock stånde hvarje Ledamot öppet,” bör sålunda redigeras: ”att öfver samma mål Tvä gänger, antingen skriftligen eller muntligen, sig yttra, och hvilka hans yttranden af ven skola till Utskottet remitteras,” samt att tillägget under 8 punkten icke vore af behofvet påkalladt, eiler ledande till det ändamål, som Utskottet åsyftat. Dessa talrika och skiljaktiga anmärkningar har Constitutions-Utskottot till behörigt öfvervägande förehaft.
Hwilket allt dock wörd^mmeligen öfwerlemnäs till Riksens Höglofliga Ständers ompröfwande. Orebro den 2 Oclober iLio. UZxlotl. Niääerllcspstr arli Xäelnr l-ecksmöterr v!zn>- ^scob Lrons»e6t. Oanclrvsrät. k! NZAv5r«!ixe krelie-8t!näek! l.eäsm?ter! v^nri polian Wislrmsn O»»psrb8oo ^ob L. blult V!llotl. Locxrre-Ltjnäerr l-eclimLterr vj^nrr ^oksn Weklk,.' 6. klkmrn. k! U-6srvrr6<l 8on«Ie-8rAn6et5 l-eäsm§ter5 v!xnLk. ^ok. IvlLAN. VVessinz. ^öa« vilsson. I.. ?. ksllevbsrz. Orr! I). 8kozm»lu Uxljk Ko; §LmteI,zs MIcr-8r8n6en 6en 1 ONoker lItS, Wördsamt Memorial. ^Iti hos Wällofl. Borgare-Ständet ingifwet, till Lag.Ulskottet reniilteradt, M moria!, har Herr Carl M. Wäng andraait hu ul m enär Fabriks Idkare och Handtw>ukare, till b styr. kande af sine Fordringar, äkeropat R.cki.mg öfwer hwad de för sina tiliwerk.u gar kunna haft att fordra, desie rakningar wiv
Tersmeden blifvit uptaget, och, såsom mig synes, fullständigt vederlagdt; och det förekommer mig nästan obegripligt, huru man kan fästa någon vigt vid en sådan obetydlighet, sorn att åkerjorden i Sverige genom den föreslagna åtgärden skulle minskas med G ä 700 tunnland, helst då detta skedde för ett så vigtigt ändamål, som det ifrågav:de. Jag såg t. ex. i går i Postoch Inrikes Tidningar, att man endast genom en sjösänkning i Nerike vunnit en jordrymd af ungefär 4 ä 5 tusen tunnland, hvilken utan tvifvel snart skall blifva åker, och då utgör ju denna areal ensam 7 å 8 gånger så mycket som det, hvarom i Betänk, är fråga. Med ett ord, det synes mig vara ett ganska svagt skäl för Propos:s afstyrkande att tala om den minskning i åkerjorden, som härigenom skulle upkomma, när denna minskning, relatift taget, är en sådan obetydlighet, och hvarje år mångfaldigt ersättes genom fortgående odlingar. En värd talare har fästat sig vid det missförhållande, som skulle ega rum i fråga om inkomsten, ifall egendomen användes till ekplantering, emot om den utarrenderades. Till en början får jag dervid anmärka, att det torde vara svårt att på förhand med någon visshet tala om detta missförhållande, då den ena faktoren, eller värdet af ekvirket vid den tid det skall skördas, är helt och hållet obekant. Men ehuru någon säker kalkyl i afseende å det ekonomiska resultatet sålunda icke lärer kunna nu göras, vill jag likväl gerna medgifva, att om frågan finge bedömas endast ur denna synpunkt, eller såsom en finansspekulation, så kunde man hafva goda skäl att deremot hysa betänkligheter. För min de! tror jag dock, att denna upfattning af ämnet är helt och hållet oriktig, och att man här förblandar två alldeles olika saker. Jag hämtar en särskild anledning till denna anm. från Hr Montgommerys yttrande, som ansett det vara en inkonseqvens, om Staten här skulle upträda som industri-idkare, då man eljest numera allmänt hyllade den statsekonomiska åsigt, att en sådan anordning är felaktig, och att en vara bör sökas der hon kan fås för bästa priset.
Litt A. F o r in u 1 ä r till Namnrulla öfver alla inom N. N. Stad (Fögderi) till Arméens (Flottans) Bevärings-område hörande, inom utskrifningsåldern varande personer, år 18.. De Utskrifn ingsskyldiges Första klassen. Andra klassen. Tredje klassen. Fjerde klassen. Femte klassen. hemvist. föroch tillnamn utan förkortning. yrke eller näringsfång. > Fö (leise > Födelse > Födelse> Födelse> FödelseSocken. By eller hemman. Gård N:o. eL år. månad. dag. (T-fP H—* år. månad. dag. ?■+- EL år. månad. dag. r+- år. månad. dag. & år. månad. d a g. Tillhör Bih. till R. St. Litt. B. Förteckning å de Socknar samt Sjöstäder, hvilkas Bevärings skyhlige höra till Flottan. Län. Fögderi. Socken. Göteborgs ocii Norrvikens. Lommeland. Bohus. Hogdal. Näsinge. Skee. Tjernö. Lur. Tanum. Oville. Svenneby. Bottna. Sunnervikens, Tossene. Askum. Kongshamns kapell. Bro. Brastad. Lyse. Lysekil. Håby. Forss. Skredsvik. Bäfve. Herrestad. Högås. Bokenäs. Dragsmark. Orousts o. Tjörns. Fiskebäckskil. Grundsund. Torp. Myckleby. Röra. Tillhör Bih. till R. St. Län. Fögderi. Socken. Göteborgs och Orousts o. Tjörns. Morlanda. Bohus. Gullholmen. Tegneby. Långelanda. Stala. Käringön. Mollösund. Walla. Klöfvedal. Stenkyrka. Rönnängen. Klädesholmen. Inlands. Forsshälla. Resteröd. Ljung. Odsmål. Norum. Jörlanda. Solberga. Hålta. Lycke. Harestad. Göteborgs. Thorsby. Alla socknarne i Vestra Hisings härad. Alla socknarne i Östra Hisings härad. Carl Johan. Frölunda. Askim. Styrsö. Hallands. Fjäre.
Rikets Ständers Bank är ofta nödsakad, att frän länekontoren i Göteborg, och någon gäng frän det i Malmö, infordra remisser och dä. särdeles från det förstnämnda, beloppen uppgå till millioner, som der hopat sig till följd af de betydliga tullintraderna i rikets största handelsstad, så sändas gemenligen dessa till millioner uppgående summor med någon resande fullmägtig eller kommisarie till Stockholm. Som Göteborg är medelpunkten för ett stort handelsterritorium, men deremot Stockholm är tyngdpunkten för landets penningerörelse, så ske liqvider i Göteborg frän omkringliggande städer med enskilda bankers och filialbankers vexlar, betalbara å vista i Stockholm. Hvarföre kan nu icke lånekontoret i Göteborg tillstädjas köpa dylika vexlar för de öfverskott, som i alla fall skola ölverllyttas till Riksbanken och deremot dessa vexlar insändas til! Stockholm, behörigen transporterade på Riksbanken. Om man ett enda ögonblick tänker pä risken att köpa en sådan banks ä vista vexel pä Stockholm, så bör man ihågkomma, att lånekontoren äro berättigade, att köpa icke allenast bankinrättningars utan jemväl enskilde personers och firmors nittio dagars vexlar pä Hamburg, hvilka icke kunna presenteras till accept inom sä kort tid, sorn ifrågavarande vexlar inom eget land. Såsom det nu tillgår sändas penningar till Riksbanken frän Göteborg till Stockholm och penningar för enskilde från Stockholm till Göteborg. Jag vägar således föreslå: att till allmänna rörelsens underlättande, lånekontoren i Göteborg och Malmö må erhålla föreskrift, att för sådana medel, som af en eller annan orsak böra till Riksbanken insändas, uppköpa tillgängliga af behörigen oktrojerade Svenska bankinrättningar utställda vexlar. betalbara ä vista i Stockholm. Om remiss till Höglofliga Banko-Utskottet anhållas. Stockholm den 29 November 1862. A. O Wallenberg. JW 285. Af Herr Wallenberg; Alt Rikets Ständers Bank samt dess lånekontor i Göteborg, Malmö och Wisby må, utan beräkning af inkasseringsprovision, diskontera vexlar, accepterade a/t betalas å sådan ort, der lånekontor elter filialbank finnes.
Ty antingen är d nna afgift alldeles otillräcklig, då den, i enlighet med det framställda förslaget, endast skulle uppgå till högst 4 sk. för person om året, eller ock, om den ökades till ett betydligare belopp, skulle den icke kunna utgöras af sådana medellösa personer, som ej sällan arn i föga bättre tillstånd, än kringvandrande Tiggare, och hvaraf den följd skulle inträffa, att Husbönder och jordägare, tvärtemot hvad Författaren åsyftat, komma att vidkännas denna afgift, och densamma lalla dem till ny last, alldenstund inga betydliga afdrag af ifrågavarande personers små löner och ringa förmoner med säkerhet kunna påräknas. I stöd af dessa skäl, och då härtill korn - Bes v. och Ekon. TJtsk. BetänkanHen. 499 mer, det Kongl. Maj:t uti den ofvanåberopade Nådiga Kungörelsen förklarat sig, enligt hvad af Kongl. Maj.-t och Riksens Höglofl. Ständer vid 1810 års Riksdag blifvit föreslaget och antaget, vilja med Nådigt välbehag för det närvarande anse, att provisoriska anstalter och överenskommelser t i! 1 de fattigas försörjande i Städer och Församlingar på Landet träffas, och Kongl. Majtt.S Nådiga stadfästande underdånigst under täljas, intill desr, efter utarketadt oc.. i underdånighet ingifvet förslag af en deri i l i Nåder förordnad Comité, ett allmänt stadgande i detta anré, enligt Riksens Höglofl. Ständers i underdånig' et yttrade önskan, vid nästa Lagtima Riksdag, kan komma alt utfärdas; så finner Utskottet, som dessutom för sin del anser fattigför.-örjnings-skyldigheten lämpligare bestämmas, sålunda att d. n förmögnare biträd r den medellöse, än att de fattige skola hj lpa hvarandra, sig icke äga anledning, att hos Riksens Höglofl.
Memorial, med förslag till voteringsproposition, i anledning af Riks-Sländens skiljaktiga beslut, rörande de uti Memorialet N:o 240 framställda förslag i fråga om beredande af tillgångar för det till försvarsverkets fullständigare ordnande af Kongl. Maj.t äskade särskilda kreditiv. (R. A.) Sedan Bonde-Ståndet numera tili slutligt afgörande förehalt Utskottets uti Memorialet N:o 240 framställda förslag, angående beredande af tillgångar för det tili försvarsverkets fullständigare ordnande ai Kongl. Majit äskade och af Rikets Ständer beviljade särskilda kreditiv, saint berntilda Riks—Ständ dervid, med afslag a Utskottets framställning, lika med Borgare-Ståndet, beslutat, att Fullmägtige i Riksgäldskontoret må, för bestridande al utbetalningen af de medel, hvilka för nämnde kreditiv erfordras, begagna Riksgälds-koutorets disponibla tillgångar och, i fail dessa icke äro tillräckliga, anskaffa derutöfver erforderliga belopp genom upplåning under de vilkor, som stadgas uti 198 § af det för nämnda kontor nu gällande reglemente eller 178 § af det vid denna riksdag antagna, hvaremot Ridderskapel och Adeln samt Preste-Ståndet gillat hvad Utskottet-ttH—ofvan-berörda Memorial N:o 240 föreslagit, hvadan sålunda i denna fråga två Stånd stadna! mot två; lår Utskottet härmed, för frågans afgörande genom omröstning i Förstärkt StatsUtskott, föreslå följande volerings-proposition: ”Den som gillar Utskottets af Ridderskapel och Adeln samt Preste-Ståndet godkända förslag: l:o, att Fullmägtige i Riksgålds-konloret må, genom upplåning, under de vilkor, som stadgas uti § 198 af:det för nämnda Kontor nu gällande, eller § 178 Bih. till R. St. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 39 Baft. 2 Stats-Utsbttets Memorial N:o 245. af det vid innevarande riksdag antagna reglemente, anskaffa de medel, hvilka för det af Kongl.
St:r med framställande af de hufvudsakliga grunder på hvilka K. M. ansåg lagstiftningen i detta ämne böra byggas. Detta skedde icke allenast för att motivera de anslag man ämnade begära, utan äfven för att få en ledning för upgörande af förslag, och det är derföre äfven af vigt, att R. St;r nu uttala sin åsigt öfver denna fråga. Om Regeringen hade framlagt ett utarbetadt fullständigt förslag, så är det troligt, att detta blifvit af alla fyra Stånden förkastadt. Om man åter går den väg, som K. M. nu beträdt, att söka bereda en förnuftig hushållning af alla de skogar, som stå under Statens disposition, att inrätta undervisnings-anstalter, och framför allt att erhålla en fullt duglig Styrelse och förvaltning, så hoppas jag, att exemplet oell resultaterna skola blifva för landet välsignelsebringande. Hvad angår den första punkten, och Frih. Raabs anmärkn. deremot, nödgas jag uttala en emot hans fullkomligt stridande åsigt. Min öfvertygelse är, att, man må för öfrigt gå till väga huru som helst, en väl ordnad Styrelse är det första och nödvändigaste vilkoret för framgång. Yill man införa en inkomstbringande skogshushållning, så måste det, finnas någon enhet i förvaltningen, och denna är omöjligt att vinna, om den skall, som hittills, vara splittrad mellan en mängd auktoriteter, som äro så öfverhopade med andra göromål, att de knappt hinna med något i detta afs:de. Denna åsigt har äfven Komitén delat. Det är visserligen sannt, att inom densamma funnits delade åsigter, men äfven Hr Segerdahl har måst erkänna, att för den forsterliga delen af skogshushållningen är det af största vigt att hafva en särskild Styrelse, från hvilken han dock velat skilja allt det ekonomiska. Huru detina Styrelse skall komma att i verkligheten gestalta sig, kan man ej på förhand bestämma; det måste bero af förhållanden, som ännu äro oss till stor del obekanta. Hvilka skogar, som skola ställas under denna Styrelses förvaltning, har ännu icke utgjort föremål för K.
Propos. N:o 24. hjelpa de första behofven hos Stadens mest nödlidande innevånare; hvarjemte Kongl. Majit infordrade Fullmägtiges i RiksgäldsContoret underdåniga utlåtande, huruvida icke anstånd lill nästa Riksdag kunde lemnäs med inbetalningen af det byggnads-lån, som Rikets år i8a3 församlade Ständer beviljat, meden Summa af 100,000 Riksdaler, och hvilket nu, i följd af Rikets Ständers föreskrifter, borde till nära hela sitt belopp återgäldas, sedan största delen afdenya hus, hvaruti inteckning, till säkerhet för lånet, blifvit tagen, afbrunnit; men sedan bemälde Fullmägtige, efter att hafva inhemlat Rikets Sänders Revisorers yttrande i ämnet, bundne sä väl häraf, som af Rikets Ständers eget beslut, funnit sig icke kunna medgifva någon förändring eller jemkning i de för byggnadslånet fastställda återbetalnings-viikor , har någon lindring i de brandskadades olyckliga belägenhet ej eller, genom ofvannämnde utväg, hittills kunnat beredas. Kongl. Majit, som ifrån Dess Befallningshafvande i Elfsborgs Län infordrat serskildt utlåtande, angående innevånarnes i Borås närvarande tillstånd och de utvägar, som, till Stadens återuppbyggande, kunde förefinnas, har emedlertid vunnit den upplysning, grundad på upprättade calculcr öf - K. M. Nåd. Propus.
Dess lydelse antogs sålunda: ”De såsom försträckning åt Filial-banker, som bildas utan ändamål att ersätta upphörd Privat-bank, vid sednaste riksdag af Riks-bankens medel afsatte 1,500,000 R:dr banko, må för enahanda ändamål fortfarande afses; hvarförutan Fullmäktige till dylika Filial-banker ega att anvisa den summa, hvarmed låneoch kreditiv-rörelsen, vid innevarande riksdag, blifvit förminskad, utgörande 1,500,000 R:dr banko. Nuvarande Filial-banker, som vilja underkasta sig de vilkor och förbehåll, förestående momentet 3 innefattar, må åtnjuta de fördelar, hvilka i samma moment äro blifvande Filial-banker tillförsäkrade;” och 8:o Tabellen, pag. 17, i Utlåtandet N:o 48. Ståndet öfverlemnade till Banko-Utskottet att i nämnde tabell besörja de förändringar, som blifva följder af de beslut, Ståndet i denna fråga fattat. 1 alla öfriga delar lades Utlåtandet, N:o 48, till handlingarne. Den 22 Augusti. Från Bederv. Bonde-Ståndet. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades ett af Petter Jönsson från Jönköpings län ingifvet Memorial, innehållande upplysningar och anmärkningar rörande begärdt understöd till fullbordande af Norbergs jernväg. S. D. Föredrogos Konstitutions-Utskottets nedanföljande Memorial till Rikets Ständer: N:o 32, i anledning af återremisser af Memorialet N:o 22, innehållande förslag till ändring af 35 § Regerings-formen:
Men om detta anspråk icke kunnat uppfyllas, likasom det ej heller blifvit det, af orsak, att förberedande åtgärder för pröfningen af Kommittéens förslag icke medhunnits; så förekom det så mycket mera besynnerligt, att Regeringen, utan afseende på de hinder, som sålunda mötte för frågans grundliga pröfning, likväl fann lämpligt att föreslå tillökning i lärare-personalen vid de Medicinska Fakulteterna i Upsala och Lund, äfvensom förberedande åtgärder för upprättande af en större klinisk undervisningsanstalt på förstnämnde ställe. Och då det sedermera blifvit kändt, att Kommittéens förslag afser upprättande af en enda Medicinsk läroanstalt för hela riket, synes en dylik på förhand gjord afvikelse från detta ännu opröfvade förslag, så mycket mindre förklarlig, sorn den omständighet att Kommittéen jemväl framställt ett alternativt förslag för undervisningens interimistiska ordnande, icke minskar behofvet af en omfattande undersökning och pröfning, utan tvertom ännu mera invecklar frågan. Då härtill kommer, att ingen anledning förefinnes dertill, att den Medicinska undervisningen hotas af en oundviklig undergång, derest icke de af Regeringen föreslagna lärareplatser genast tillsättas, synes Regeringens förslag i delta hänseende, såsom tillkommet utan den fullständiga pröfning, som Rikets Ständer begärt och dertill Komrnittéens betänkande lemnar så väl anledning, som materialier, icke böra med bifall af Rikets Ständer bemötas; enär derigenom frågan i verkligheten afgöres, utan afseende på den redan verkställda utredningen och hufvudsakligen i strid med de dervid vunne upplysningar. Om likväl oafsedt den bristande utredningen lämpligheten af den föreslagna tillökningen i lärare-krafter vid Fakulteterna skall komma under pröfning och om det alltså blifver nödvändigt att, med ledning af Kommittéens nu utdelade betänkande, i frågan fatta ett afgörande beslut; så torde en kort sammanfattning och utredning af de skäl, som på ömse sidor anföras, här vara på sitt ställe. Såsom hufvudfelet af den nuvarande organisationen anföres: att theori och praktik vid undervisningen äro åtskiljde. A ömse sidor medgifves det, att
Riksens Ständers underdäniga Skrifwelse, angäende Läns upptagande pä Riksgälds-Contoirets obligationer, samt om bokförda Län eller annuiteter. Anm. d. sr Martu i8io och öfwerlemnad till Stats-Contoiret. 22. — om Götha, Canals anläggande till Me« verns sammanbindning med Östersjön. Anm. ock) wiste Committerade i Nader förordnade att taga befattning med nödiga förberedelse-anstallter härtill. De ingifne och i allmänna Beredningen den z och 6 April »8lc» granskade förslag till Privilegium, Bolagsreglemente och Jordersättnings, förordning blefwo, wid föredragningen i Stats,Rådet d. n sm. i Nader gillade och skulle af trycket utfärdas. 2z. — med öfwerlemnande till Kongl. Mast af nyttjande rätten till Haga Lust-Slott. Anm. d.'sz April >8io. Anbudet i Näder antagit och »vederbörande härom underrättade. 24. — om tillförordnandet af en Comité att öfwerse Tull, och Seglations-författningarne. Anm. d25 April i8ic> och bifallit2;. — om ett anslag af »2.000 R:dr såsom resepenningar för H. K. H. Kron-Prinsen Carl August. Anm. d. -s April i8io. 26. — angående en mera obehindrad tillwerknmg af Linnewäfnader i Hallands och Elfsborgs Län, samt »vidsträcktare försörjnings-utwägar för qwlnkönet. Anm. ira Den -z April. Anm. den 25 April 1810, och skulle öfwer förra delen Kammaroch Commerce-Collegierne hörasDeras utlåtande föredr. d. 29 Maji igll, och besiut exped. till dem och Landshöfdingen i Elfsborgs Län. Sednare delen remi», till Commerce - Collegium d. 3 Juli! i8lr.