Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna barnsliga, men starka böjelse torde dock ha skyddat ynglingen från mången frestelse då han trädde ut i lifvet, ty han bibehöll sig fullkomligt ren, trots sitt lifliga och svärmiska lynne. Porträttet kallades inom hela familjen allmänt 'My Idol.' Jag skulle aldrig", fortfor den gamle efter en liten paus, "ha besvärat er med att höra på denna slägthistoria, men jag behöfver vid de efterspaningar jag ärnar företaga, en diskret man, som är kunnig i landets språk säg vill ni hjelpa en sörjande familj?" Jag jakade beredvilligt, och kort derpå bröto vi upp. Då vi skildes lofvade lorden och ladyn följande dag kl 12 göra ett besök i min atelier. Klockan 11 kom Kallista till sista seancen. Hon sade att hon var något sorgsen öfver att allt nu var slut, och att hon igen skulle tillbaka med Bengt, som derför icke åtföljt henne denna gång, emedan han gått att uträtta några bestyr före afresan. Jag började flitigt arbeta, men då klockan slog tolf steg jag upp, betäckte min tafla och bad Kallista kläda om sig i nästa rum. Hon följde mina anordningar, tigande men något förvånad öfver den korta seancen. Det engelska herrskapet lät icke länge vänta på sig. Jag emottog artigt det förnäma besöket och de berömde pligtskyldigast några på väggen hängande skizzer. "Och denna pågående skapelse", sade lorden förbindligt, "får man kasta en blick på den?" "En halffärdig tafla blott", inföll jag och afhöljde min Aslög. Skulle en stjerna ha lösryckts från firmamentet och nedfallit emellan de tvänne åskådarne, så skulle de icke ha stått der så perturberade som de nu stodo framför min tafla. "My Idol!" var det enda, ofrivilliga utbrott som undslapp deras läppar de blott stirrade på taflan. Då öppnade jag dörren till mitt rum och bad Kallista stiga fram. Hon gjorde så, och då hon såg fremmande inne, helsade hon med en intagande värdighet, som lät mitt hjerta börja slå i trefjerdedels takt.
Och fru Löfberg tog nederdelen sirligt på spetsen af sin knif och lade den på hans tallrik, i det hon föresatte sig att hädanefter så mycket som möjligt undvika det mindre passande ordet stjert och i stället begagna den bildade gesällens mera salongsmessiga »nederdel». Gubben Löfberg var i början rasande öfver hvad han kallade »det förbannade komedispelet», men han hade ingenting att säga utanför verkstaden; der var det frun som rådde. Under arbetstiden tog han emellertid sin skada igen, svor och tornerade och berättade mustiga historier för gesällen, som då å sin sida liksom Alkibiades hos Thrakerna aflade sin salongspolityr och uppträdde så ohyflad och råbarkad som tänkas kan. Detta anade fru Löfberg icke, och gubben, som tyckte att Pettersson var en treflig krabat, ville sedermera ingenting röja af fruktan för, att den glade gossen skulle få respass, sedan han väl afslöjats. Det var nemligen fru Löfberg som afoch tillsatte gesällerna i huset; och de stannade derför i allmänhet icke länge. Fru Löfberg, född Riis, var mycket ömtålig om sin värdighet; och så snart någon af de inbillade bättremans-sönerna kom att trampa på denna hennes liktorn, följde oeftergifligt en uppsägelse, och syndaren blef snarast möjligt jagad på porten. Med den nye gesällen tycktes emellertid – som sagdt – allt gå godt och väl. Han hade redan så smått börjat göra sig hemmastadd i huset, och den unga Virginie började finna honom treflig, ty så snart han träffade henne utanför moderns synvidd, var han allt annat än cirklad. Hans sätt fick en rikskurtisörs hela säkerhet och mustiga qvickheter flögo honom ur munnen, så det var rakt omöjligt att hålla sig för grin. För bagaregesällen såg det redan betänkligt ut; hans aktier hade sjunkit för hvarje dag sedan Löfbergs fått sin nya gesäll. Men bagaren tog saken lätt. Han hånlog slugt och sade: »Det varar min själ inte länge innan han blir bortsparkad». Han kände fru Löfberg. Det var en söndagsmorgon, tre veckor efter den nye gesällens antagande.
Om det rätta ligger midt emellan, månne jag då ej påträffat det? Jag känner väl det rätt naturliga motstånd, som mitt förslag måste väcka, men tror mig kunna visa, att den omtalta utgallringen både år behöflig och lör Er, Mine Hrr! ingalunda farlig. I min motion har jag redan medgifvit, att den, som aldrig tagit någon examen, kan vara långt kunnigare än den, som undergått en så obetydlig, som studentexamen, men det allmänna har ingen visshet derom och detta Den 7 Mars. 25 år har allt Jag har äfven medgifvit att en tiggare kan ega en karaktersfasthet, som många gånger upväger en viss inkomst, men afven här blir den allmänna meningen afgörande; man kan ej neka att behofvet är en farlig frästare för öfvertygelsen. Må man dessutom betänka, att mitt förslag de facto endast beröfvar den obe» medlade rätten att begagna sitt adelsskap såsom inkomstkälla, med andra ord att sälja sin fullmakt, ty sjelf kan han icke här llptråda, bristande tillgångar förbjuda honom det. Att jag sett fordringarne på kunskap för högt har ingen påstått, men väl de på förmögenhet. Ar detta verkligen så? 1000 rdr år den lägsta civila embetsmanna-lön, den lägsta skollärare-lön, medeltalet af en komministers-lön, samt slutligen 2:dre löjtnants-lön vid värfvade arméen. Man invänder att underlöjtnanter härigenom uteslutas. Mångå dylika finnas lyckligtvis ej vid 25 års ålder och, om jag för dessas skull sankt siffran till 800, hade ju äfven underofficerarne blifvit berättigade till inträde. Ehuru aktningsvärda dessa i och för sig äro, tror jag dock cj att hår är deras plats. En svårare anmärkning mot nämnda siffra är, att mången indeld eller pensionerad officer derigenom utcslutes. Ingen skulle mer ån jag beklaga detta, men jag vädjar till dessa mina kamrater sjelfve; lefva de verkligen på sina löner, eller hafva de ej någon annan inkomst dertill? Jo visserligen. Då nu all inkomst, enligt Bevilln.Förordn., skall upgifvas, torde ingen af nämnde Hrr genom förslaget utestängas.
PLo aro om Brandstodsföreningar å landet. Lag-Utskottets N:o a r4, öfver anmärkningar vid Betänkandet N:o 186, om ändring af 17 Cap; 8 §. Ilandelshalken, Förmyndare-Kammares inrättande m. m. Prof Utcli*. d. ? Nov, 182-3, g9 Ekonomi-Utskottets N:© 2o5, i väckt fråga om åtgärder att förekomma ©äkta barns långsamma förstörelse. S. D. Med bifall lill Statsoell B an eoll tskottens hemställan i Memorialet IN:o 58o, angående Biks-Ståndens skiljakliga Beslut i afseende på sältet för slutliga behandlingen, af frågan om inlösen utaf f. d. Filial-Disconternes utelöpande Skuldförbindelser, fann Borgare-Ståndet för godt uppdraga åt Constitutions-Utskottet att, med Riksens Ständers rätt och i deras ställe, besluta, huru vida frågan bör förfalla eller öfverlennes till Förstärkta Stats-Utskollets pröfning. S. D. Återremitterades BeviUningsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 53, i frågan om Drawback. S. D. Lag-Utskottets Utlåtande, N:o ai3, i anledning af ålerreiniss å Betänkandet JN:o 6o IProt. Utdr. d. ?
Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Gustaf: Jag tyckte mig höra uti det nyss till justering uppläste Protocoll, att stampningar hade afbrutit ea Talare. Jag hemställer, om det icke vore bäst, att delta uttryck af stampningar finge utgå; särdeles som det icke betecknar något, hvilket förtjenar alt öfverflyttas i tryck. Herr Hjerta, Gustaf: Jag får underställa så väl Herr Grefven och LandtMarskalken som Ståndet, huruvida icke våra Protocoller måste innehålla en fullständig beskrifning på hvad sig tilldrager. Jag tror således, att det icke kan undvikas, att vid de tillfällen, då en sådan oordning inträffar, det anmäles i Protocollet. Men om Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet blir 37S Den 3o Mars e. m. väckt på origheten af ett sådant oskick, hoppas jag, att Protocollen ej skola bära vittne om dessa sorgliga uppträden, att Talare blifvit tvungne afbryta sine yttranden. Jag tror, att i OrdningsStadgan redan finnas correctiver deremot; men jag medgifver, att stadgandet är sådant, att det med svårighet kan handhafvas, emedan det nästan är omöjligt att märka, hvem som i detta fall förbryter sig. Jag tror, att de vitén, sorn i OrdningsStadgan finnas föreskrifne, ej skulle behöfvas, om Ridderskapet och Adeln gaf uppmärksamhet till de skadlige följder, som kunna uppkomma genom den omtalade oordningen. Derföre anhåller jag, att hvad sorn vid denna Riksdag passerat måtte få stå qvar, men att vi tillika inom oss göra en öfvenskommelse och, på utaf Herr Grefven och LandtMarskalken framställd önskan, besluta, att sådane uppträden ej mera skola förekomma. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Jag hemställer, om icke ordet oro eller liflig oro kunde begagnas vid detta tillfälle; att säga, med hvilka instrumenter den blifvit uttryckt, torde vara onödigt. Friherre Boijes Ludvig:
Som en mycket lärd ledamot af ett annat Stånd yttrat, lärer första ursprunget till husagan vara att söka i de adeliga privilegierna, och jag hemställer om det kan vara Adeln värdigt att hålla på denna del af sina företrädesrättigheter. Sedan öfverläggniugen härmed ansetts fulländad framstälde Hr Frilun o. Ordfrn, att i afs:de på förev:de puukt blifvit yrkadt dels 410 Öen 20 Februari. bifall, dels af Hr Cederschiöld bifall med den förändring att i ingressen till författmn framför 36 Kap. 2 §:n MissgerningsB:n tillädes: »14 Kap. 5 §:n HandelsBm», dels ock afslag, blefvo propos:r å bifall till dessa yrkanden framstälde och besvarade med blandade Ja och Nej; hvarefter Hr Frihm o. Ordfm förklarade det han ansåg den sednast till afslag å förev:de punkt framstälda proposm besvarad med öfvervägande Ja. Hr Cederschiöld och Gr. An ckaVs vä rd begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voler:s-propos.: Den som afslår Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:s i Mern. N:o 52 gjorda första hemställan, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, bifalles förenämnde hemställan med den förändring att uti ingressen tili den föreslagna författmn, framför 36 Kap. 2 §:n MissgerningsBm. tillägges: »14 Kap, 5 §:ti HandelsBm.» Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 32. Nej — 13. Hr Cederschiöld: Jag får härmed reservera mig emot det nyss fattade beslutet.
Elfven kunde både till flottning och båtfart begagnas ifrån sjön Marmén till Hafvet och dea öfriga delen upp lill Torpsjön, utgörande omkring 4 mil, till det mesta följande Sommar vara flottbar, da den för 6Q2 Riksens Ständers Ljunga Elfvens upprensning antagne plan Liefve fullbordad. Uti Indals Elfven Lade arbetet blifvit användt vid en Forss, kallad Hammar-höllan, för att befordra floltningens obebindrade gång, så att virket ej måtte, såsom förut, stadna uti de i Elfven nedanföre Forssen varande hvirflar. Till vinnande af detta ändamål måste virket ledas åt södra sidan af Elfven, och Strömmen till den ändan utvidgas Öfverst i fallet, medelst en sprängning af omkring iooo Cubikalnar samt en Stenkista försänkas och fyllas vid norra landet och en afloppsgraf af några och 20,000 Cubikalnars innehåll till vattnets afledning upptagas genom en Sandbank nedanför Forssen. Ödsgårds Forssens upprensning hade utgjort föremålet för 1820 års arbete uti Ångermanna-ån och vore med den framgång tiliandabragt, att Forssen blifvit flottbar och de vid detta arbete använde Inventarier kunnat försäljas; Varandes genom denna upprensning en oafbruten floltled öppnad på en sträcka af 6 mil, ifrån Piamselle Socken till Forse Bruk och den förmån för ortens trädhandel beredd, att Plankor och Bräder, som eljest icke förr än efter 2:ne Somrar hunno till afsättningsorten frambringas, kunna på en Sommar framkomma , med mindre kostnad och i bättre egenskap. Den anläggning af Lastage-plats, för trädvirkes samlande vid Ljunga Elfvens utlopp på Revisorers Berättelse.
Efter detta stadgande, jemnfördt med förslagets innehåll i öfrigt, lärer väl ingen, utan uppenbar förtydning, kunna påslå att Utskottets förslag skulle medgifva uppammande af hedningar inom samhället, då alla, utan undantag för andra än Mosaiska trosbekännare, till 21 års ålder måste tillhöra kristen församling. Att Staten, lika väl som sjelfva kyrkan, mäste hysa inom sig sådana, som äro hedningar till sina tänkesätt, lärer beklagligen icke kunna genom någon lag förekommas. Slutligen anser sig Utskottet, till stöd för sin åsigt i denna fråga, jemväl böra erinra, att, utan den af Utskottet härutinnan föreslagna förändring i Kongl. Majis förslag, detta, om det blefve lag, skulle vara utan all betydelse i det fall, då lagens medgifvanden kanske först toges i anspråk, eller i händelse de s. k. Baptisterna ville förena sig i församling. Så vidt Utskottet kunnat inhemta, finnes nemligen för närvarande icke i värt land någon lagligen organiserad Baptist-församling. Aila bekännare af denna lära måste derföre och då de vid domstol ej blifvit ens tilltalade för affall frän Svenska kyrkan, de jure betraktas såsom ännu tillhörande densamma. Ville nu likväl dessa Baptister förena sig i församling, — huru skulle väl sådant enligt Kongl. Maj:ts förslag låta sig göra? Att medlemmar af Svenska kyrkan skulle kunna hos Kongl. Majit, under förutsättning att de ej låta sig rättas af själasörjarens och Domkapitlets förmaningar och Bih. till B. St. Prot. 1859 $ 1860. 7 Sami. 1 Åfd. 9 Haft. A 26 Lag-lJtskottels Betänkande N:o 2i. att de i följd deraf kunde komma att skiljas från kyrkan, begära och erhålla tillstånd alt bilda egen församling, vore icke allenast enligt allmänna rättsgrunder formvidrig!, utan äfven stridande emot 1 §:ns tydliga innehåll, hvilken talar om trosbekännare af annan lära, än den rena evangeliska, under hvilket uttryck väl icke kunna förstås andra trosbekännare än de, som enligt lag böra betraktas såsom främmande.
Det begärda stadgandet finnes nemi. i den 2 §, der det står: ”Alla em bets-och tjenstemän samt betjente, af llof-, Civil-, Minister-, Militäroch Ecclesiastik-slaterna, äfvensom vid öfriga allmänna verk, privilegierade bolag och inrättningar, af hvad beskaffenhet de vara må, i städerna och pä landet, skola för den sammanräknade lön, de af en eller flera tjenster åtnjuta, antingen i penningar, utan afseende derpå, att den fond, hvaraf anslaget skett, kunde vara med bevilln.afgift belagd, kronotionde!!, spanmäl från Kronans magasiner, indelta hemmansräntor, anslagen åker och äng, eller andra sådana lägenheter, erlägga sin bevillning.” II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla 02 § i Utsk-.s förslag, Ropades ja. 04 §- Frih. Ridderstolpe: 1 mom. af denna § lyder: ”Den som, efter hvad förut stadgadt är, bör skriftlig uppgift lill taxeringscomiléen aflemna, men förfallolöst uteblifver, och ej sjelf eller genom ombud denna skyldighet fullgör”, här vill jag tillägga eller ofullständig tipp gift afgifver etc., emedan det inträffar så ofta, att uppgifterna afgifvas ofullständiga. Jag vill icke upptaga tiden med vidare skäl, utan anhåller blott om propos., säker om att få afslag. Gr. Cronhjelm: Om man kunde förutsätta, att alla de, som det åligger att inlemna dessa uppgifter, voro så skrifkuuniga och i etymologisk t hänseende bildade, alt det endast härledde sig 124 Den 4 December e. m. af brist på vilja, om förteckningarne blifva ofullständiga, så skulle jag icke bestrida Frih. Ridderslolpes yrkande; men det är allmänt bekant, att bland allmogen är icke skrifkonsten så allmänt spridd, och det torde derföre vara ganska svårt att bestämma gränsen för de fel, som borde beläggas med böter. Jag tror således, att det är bäst att bibehålla § oförändrad. Frih.
Tersmeden förenar mig i begäran om återremiss af denna belänk:s afdelning, instämmer jag i de åsigter, som uti Hrr Billströms och Ekholms reservationer uttalats. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad yttrade TI. Ex. Hr Frih. o. Landtm., att han, innan någon propos. framställdes, finge redogöra för de särskilda yrkanden, som nu förekommit. Hr von Troil, som först yrkat alt första punkten måtte ogillas, hade sedermera i så måtto förändrat delta yrkande, att han hemställt, att alla 6 punkterne endast måtte läggas till handlingarne; Hr Lefrén, sorn yttrat sig om tredje punkten, hade begärt att densamma malle läggas till handlingarne såsom icke förtjent af vidare handläggning, och sedermera i allo instämt i Hr von Troils sednare hemställan; Frih. von Stedingk, som yttrat sig om 3 och 4 punkterne, hade yrkat, att R. o. Ad. med ogillande af dessa puukter mätte lägga dem till Handlingarne; Hr von Hartmansdorff hade ansett, att ingen af de framställe anmärkme föranledde till underd. anhållan hos K. M. om någon af dess rådgifvares endtledigande: Hr Cederschiöld, Gr Wrangel och Hr Tersmeden hade förenat sig med dem som yrkat, att ifrågavande anmärkn:spunkter måtte läggas till handlingarne, och slutligen hade Frih. Raab, med hvilken Frih. Tersmeden och Hr Dalman instämt, på anförde skäl anhållit om återremiss. Hr von Hartmansdorff: Om jag förra gången jag hade ordet icke uttalade det, så var dock min tanke att betänk, i förevarande afdeln. skulle läggas till handlingarne. Efter delta mitt lillkännagifvande återstå endast tvenne skiljaktiga meningar, den ena, åsyftande alt lägga lill handlingarne,deanmärknings-punktcr, som innefattas under afdelningen, och den andra deras återförvisande. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle att Const.Utsk:s betänk, rörande de i afdeln.
Sedan Riksdagen af Konungen blifwit a Riks-Salen öppnad, böra nästa söknedag derefter, sä wida kl^num klene»rum icke ä samma dagär anbefaldt, Bänkmansoch Electors-walen werk stäl - Den 22 September.. ställas. Med testa wal forhälles salunda att» enlig.: Antecknings-L stan, samtelige Ridderffapels och Udelns nälwarande hela antal delas uti fcrntio särstilta, men till beloppet lika delar, kwarwid cm nägot mindre antal stulle emerd nn.a, detsamma pä sista afdelningen med .en Person pä hwardera fördelas bör. Sedan detta blifwit werkställt, uppropas hwarje afdelning för sta, som be.-iswer stg inom strandet att förrätta Bänkmans-wal, hwarwid hwar och en inlemnar en simen Sedel, tecknad med en af de Personers namn, som i afdelningen finnes, da den som de fleste rösterna erdättit är behörigen wald Bänkman. Hafwa twänne eller ficreAlNdfatt. lika antal röster, dä stall dem emell mr lottas, ehwad de äro närwarande eller ej. Är någon brrta da dans afdelning uppropas, bäfwe han sin rätt Lill deltagande i walet för ven gängen förwerkat. De salunda walde Bänkman sammanträde samma dag och wälje, innan de älstckjas,. med stulna Sedlar, ttugufem tillSäte och Stämma antecknade att wara Midderstapets och Adelns Motorer..
Då de i riket anställde Landtmätare, ehuru deras mödosamma tjenstgöring har till följd, att de i allmänhet tidigare än andre tjenstemän blifva urståndsatte att behörigen verkställa de dem åliggande arbeten , likväl vanligen af behofvet tvingas att antingen sjelfve fortsätta en tjenstgöring, hvars fordringar de på ålderdomen icke förmå att nöjaktigt uppfylla, eller ock i åratal betjena sig af vikarier, hvilket i längden ofördelaktigt inverkar på tjenstgölingen, har Öfver-direktören vid General-land t mäteriet i underdånighet hemställt, det Kongl. Majit, för att sätta Förste och Andre Landtmätarne i tillfälle att vid högre ålder från sina tjenster afgå och lemna rum åt efterträdare med mera verksamhet, måtte i nåder bereda desse landtmätare, i likhet med hvad för åtskilliga andra tjenstemän vid lands-staten numera vore beviljadt, rättighet att, efter omkring 40 år, tillbragte i statens tjenst, vid uppnådde 65 lefnadsår samt då läkarebetyg öfver försvagad helsa af dem företes, vid afskedstagande undfå högre pensioner å allmänna indragnings-staten, än som hittills varit för dem bestämda, till likhet med deras för nödtorftig bergning otillräckliga löner, och har öfver-direktören, vid jemförelse med hvad bemälde landsstats-tjenstemän bestodes och i betraktande af det rum, landtmätare, i hänseende till desse, uti civil-statens pensions-inrättning intogo, samt de inkomster, de, utom lönen, kunde i tjensten förvärfva, ansett pensions - Kongl. Maf. ts Nåd. Proposi ion, N.o 49- 9 beloppen böra bestämmas till 900 r:dr för förste och 600 r:dr för andre landtmätarne.
N:o 58; JVs 156, i anledn. af erhållne återremisser, i fråga om det för staden Christianstad begärda ytterligare låneunderstöd; JVs 157, med förslag till allmänna iakttagelser och föreskrifter, för erhållandet och utbekommandet af Stats-bidrag till hamnoch kanal-byggnader, samt väg-förbättringar och vatten-aftappning; Jl? 158, ang:de ifrågaställde extra statsanslag till föremål, tillhörande Civil-Depart:tets handläggning; JVs 159, ang:de extra statsanslag till föremål, tillhörande Finans-Depart:tets handläggning; samt JV2 160, ang:de extra statsanslag till föremål, tillhörande Ecklesiastik-Deparhtets handläggning. Uplästes ett af Frih. Adlercreutz, Carl Gustaf, inlemnadt så lydande Mern.: Hindrad att så oafbrutet, som fordras för att vara Utsk:s-ledamot, bevista Riksdagen, får jag vördsamt afsäga mig förtroendet att vara ledamot af Sersk. Utsk., anhållande derjemte hos R. o. Ad., att fortfarande få bibehålla min Riksdagsmanna-rätt. 158 Den 16 Juni. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande, :.tt Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., såsom ledamot af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., begärt och erhållit 3:ne veckors ledighet från den 19 dennes, anmodade Hrr Elektorer, att vid deras nästa sammanträde utse en ledamot i Sersk. Utsk., i st. f. Frih. Adlercreutz, samt en ledamot att inträda i Allm. Besv.- o. Ekon.Etsk. under Hr Bråkenhjelms frånvaro. Höglofl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J till 2 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Tliorsdagen den 16 Juni 1854. Plenum kl. 6 e. m.
Att den i öfrigt uti 14 §• af nu varande Banco-Reglemente lemnade föreskrift varder, till dess väsendtliga innehåll, sålunda förnyad: att Canal-Bolaget skall ega, liksom hittills, att för nödiga ansedda pensioner vid Canalverket använda de medel, som hittills influtit, och vidare inflyta, uti köpeskilling för dödade och försålda actier, samt straff-räntor för försummade insättningar på actierna; men att Bolaget deremot, till följd af ofvan upptagna första hufvud vilkor, ej må, tili dylikt ändamål, begagna några af de till arbetets be - Exp.-Utsk. Förslag till und. Skrifv, N.o 3/2. 3* drifvande af Staten anslagna medel, och att således, hvad, utöfver summan af nyssnämnda tillfälliga intrader, kan till några förr eller senare beviljade pensioner erfordras, icke får, såsom en Canalverkets utgift, beräknas, utan bör tagas af de inkomster, som af den redan färdiggjorda Canalen inflyta; hvilka inkomster hädanefter, i likhet med hvad R. St., vid i823 års Riksdag, beslutit, komma att tillfalla Actie-egarne; i följd hvaraf dessa inkomster icke må till Actieegarne utdelas, eller annorlunda af dem användas förr, än deraf afgått hvad till fyllnad i pensionsbeloppet erfordras. 6:o Att, så väl till uppmuntran för Bolaget, att åtaga sig den ytterligare insättning, som af Actie-egarne nu äskats utöfver det tecknade actie-beloppet, som ock till lättnad för detsamma, att de föreskrifna vilkoren noggrann t uppfylla, R. St. vid dessa vilkor fästat följande förmoner, nemligen: a) att Bolaget, tills vidare, skall bibehållas vid den belåningsrätt i Banco-Disconten af deras actier till i6-| procent af primitiva Actie-capitalet (B:co R:dr ioo), som af R.