Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksgälds-kontorets embetsoch tjenstemän samt vaktmästare beviljade löneförhöjningen, under afvaktan af Rikets Ständers beslut i enahanda fråga rörande den löneoch arfvodesförhöjning under samma tid, som blifvit embetsoch tjenstemännen i Rikets Ständers Bank tillerkänd, har, sedan numera denna sistberörda fråga, enligt hvad Utskottet inhemtat, till slutlig pröfning hos Rikets Ständer förevarit, tagit framställningen angående Riksgälds-kontoret i öfvervägande; och då den vid sednaste riksdag åt Bankens embetsoch tjenstemän samt vaktbetjente beviljade tilltalliga löneoch arfvodesförhöjningen, enligt Rikets Ständers medgifvande, nu kommer att på ordinarie stat uppföras, under vilkor att den, som ingår på den nya staten, skall vara förbunden att underkasta sig den vidsträcktare tjenstgörings-skyldighet eller jemkning i åligganden, som vid en blifvande förändrad organisation af Bankoverket eller eljest i allmänhet kan varda stadgad; samt Rikets Ständer icke torde finna sig ega anledning att frånträda den under flere föregående riksdagar vid då verkställde löneregleringar antagna grundsats, att tjenstemännen inom Rikets Ständers begge Verk, Banken och Riksgälds-kontoret, böra, inom samma eller motsvarande tjenstegrad, såvidt med tjensteåliggandenas skiljaktiga beskaffenhet låter sig förena, åtnjuta lika löneförmåner, har, med fästadt afseende derjemte å de af Fullmägtige i öfrigt åberopade omständigheter, Utskottet, i enlighet med Fullmägtiges derom gjorda framställning, ansett sig böra tillstyrka, l:o. att den vid sednaste riksdag såsom tillfällig löneförhöjning beviljade förbättring i lönevilkoren för Riksgälds-kontorets embetsoch tjenstemän samt den derstädes anställde vaktmästare äfven må fortfarande utgå och hädanefter sammanslås med de nuvarande å aflönings-staten uppförda ordinarie lönerna, under vilkor att dervid fästes samma förbehåll, som vid andra af Rikets Ständer nu medgifna tillökningar i de ordinarie lönerna, eller att innehafvarne af de ökade lönerna äro underkastade den vidsträck tare tjenstgörings-skyldighet eller den jemkning i åligganden, som antingen vid en blifvande förändrad organisation af Embetsverket eller eljest i allmänhet kan varda stadgad, 4 Stats-Utskottets Memorial N:o 207.
Allmogen i hvart Härad välje, efter hemmantalet, till Riksdagsman af Bonde-Ståndet En, inom Häradet boende och besutten, Krono-, Kronoskatte-, Frälseeller Frälse-Skatte Hemmansegare, hvilken icke tillförene i Rikets tjenst innehaft. 10:0 Redactions-förändring, i afseende på högsta antalet af Härader, sorn må förena sig om Fullmägtig. Riksdags-Ordningen. §. 15. b) a:dra Perioden. Vilja flera Härader, hörande till samina Domsaga, förena sig om en, inom dennas område boende och besutten, Fullmägtig, vare sådant dem obetaget. Skulle någon Domsaga innehålla färre än Etthundrade valberättigade hela Hemmanmå den kunna, med ett eller flera inom annan Domsaga belägna Häraderorri gemensam Fullmägtig sig förena. 11:0 Tillägg, angående förrättandet af Riksdagsmanna-valen för BondeStåndet. Riksdags-Ordningen. §. i5. c) (ny punkt vid slutet.) —• —• Till förrättande af valen för alla Häraderna inom en Domsaga, skola Electorerne på samma dag och ställe sammanträda. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i834* 'Constitutions-Utskoliets Memorial N.-o S. Antom till Exp.-Utsk. den 16 Maji kl. to f. ro. Memorial till Vällojl, Borgare-Ståndet, angående grundlagsenligheten af en yrkad propositions vägrande.
I anledning af den ifråga satte ändringen af redactionen får jag tillkännagifva, att i gamla taxan samma terme. förekommer, , och är nödvändig, emedan vid rubriken, kött finnes blott salt och torrt kött. Denna blifver således, nödvändig för att skilja lefvande kreatur och färskt kött. Hvad Tullen angar, som Herr Cederschjöld yrkat måtte blifva lika på hästar och andre kreatur, så anhåller jag få nämna några ord. I Utskottets hulyudbetänkande står, att den recognitionsafgift, -sorn förr blifvit erlagd vid införsel , ej u.ndergått någon annan ändring, än att den blifvit uppsatt till 1 procent i stället för en-fjärdedels p,tocent. Jag känner ej, huruvida denna punkt ät bland de hittills gillade; Bien när man förr icke betålt mera än 12 skt på 77^ -öc» ao Augusti fa m.. xop R:5r är det tillräckligt, om raan nu be5 Stämmer i procent'. Då tiillsn hittills vari^ 5 procent, och man tillika vitsordat att raau lurendräjat hästar, så borde man snarare säuka än höja tullen. Jag tillstår, att ej rättal raedlet att uppmuntra våra hästracer, är, att fcefordta införseln af häsfarj man man bör dock ttke sätta så hög tyll, att det lureodräjaa. Friherre Tellj Gustaf PhilipJag ärhuffi Vudsaieligen förekommen a£ Friherre Wrangeh Det yore inconseq.vent, att ej söka upp.- xätthålla de uppoffringar Skåne, gjort för hästr. xacerne. Då dessutom Kongl. Majy genom, införskrifning af goda hingstas, sökt befordra hästafveln, och man nu kan äga hopp, atjt framdeles goda racer kunna frambringas, hemställer jag, om. det vore ändamålsenligt, att genom låg. tull förqväfva denna industri.
Medgifvande att stora svårigheter mola vid utrinnandet af en lämplig, med monarkernas och de särskilda statsmakternas rättigheter föienlig form, för alt genom sådana kongresser bereda de naiionela stridigheternas fredliga lösning, har motionären dock trott dessa svårigheter kunna, om Jeke genast, likväl framdeles ur vägen rödjas och detta bäst af monarkerne sjelfve, medelst en, genom förbund dem emellan slutad öfverenskommelse, att alltid låta de emellan staterna uppslående tvistefrågor utredas och förslau till en på folkrättens, statsrättens, eller på gemensamma fördelars vilkor hvilanda förlikning, afgifvas, utaf en af samtlige förbundne staters monarker och national-representalioner gemensamt utvald, bemedlande men icke beslutande kongress, hvars förhandlingar skulle hållas offentligt, i en lili frågan ointresserad stats hufvudstad. Under förutsättning, alt en sådan form för behandlingen af staternas inbördes politiska eller ekonomiska förhållanden kunde både lätt och med säker framgång anlagas af Europas konstitutionel! styrda stater, har motionären, med fästadt afseende på de gemensamma intressen och känslor, som förena oss med Danmark; på våra lifliga handelsför Bih. lill R. St. Prot. 1853 & 1854. 8 Sami. 1 Eäfl. 2 to Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskotlels Betänkande, J\s ii. bindelser och i flera afseenden likartade poli'iska intressen nied England, samt på det släktskapsband, sorn vår konungaätt knutit med Nederländerna; äfvensom på den hos Bebdens siyrelse och folk rådande andan, troll Sverige böra företrädesvis söka att bringa ett på ofian antydda sätt afslntadt förbund lill bestånd med de nyssnämnda staterna, hvilket skulle erbjuda en mäktig, ömsesidig garanti för framtiden och blifva en föresyn för en lill mensklighetens väl mera utbildad lörening.
De sammanhänga dessutom med föreskrifterna om josén i börd af förpantad fastighet, samt om tid och sätt för lagfart istad, Iivari någon ändring nu icke blifvit yrkad; och så länge stadgandena om tiden för viderboendes och na bos lösningsrätt qvarstå oförändrade, kan, till förkortande af lagfartstiden, icke något vinnas genom bördsrättens upphäfvande. ” Om man analyserar detta, qvarstår blott, att då ej någon förkortning i tiden för lagfarts vinnande i stad kan ernås genom bördsrättens upphäfvande, borde bördsrätten qvarstå. Detta skulle såtedes vara det rätta skälet; men jag har i min motion anfört andra och vigtigare, hvaribland det lättsvidriga och som ej innebär tecken till rättsgrund, hvarföre jag skall förmenas att sälja min egendom till hvem jag vill, utan vara bunden af slägtingar. Jag tror mig hafva gått långt nog, då jag talat för bördsrättens bibehållande pä landet, hvartill jag finner skäl i den kärlek, en slägt kan hysa tili den jord, förfäder besutit; men annat lärer förhållandet vara i en stad, der det, efter mia öfvertygelse, är likgiltigt, om jag bor i det ena eller andra huset. Kär således intet skäl talar för bördsrättens bibehållande i stad, anser jag äfven, att den der bör försvinna. Om Utsk. tror, att stadgandet om viderboendes och nabos lösningsrätt till hus står i sammanhang med bördsrätten, så får jag bestrida det; ty för bibehållande af dessas rätt tala giltiga skäl, enär om en nabo bevisligen lider men af grannes hus, bör han få lösa det för samma pris som någon annan, emedan annars tvist skulle uppstå grannar emellan. Hvad liden för lagfart beträffar, är den omständigheten af mindre vigt, ehuru jag gerna skall väcka motion om dess förkortning, ty köpare kan alltid se sig före, huruvida tvister kunna uppkomma med viderboende eller nabo; men deremot är det omöjligt att vara säker om sitt köp med hvilken lagfartstid som helst, så länge slägtingar äga rätt att börda.
Vinner Nej Så skola fyra Rusthållare vara Ledamöter uti hvarje af förenämnde BeklädnadsDirectioner. 2:0 Den som bifaller att, på det sätt, och enligt de grunder, som Ekonomiutskottets Utlåtande N:o 16g innefattar, Contracter med de rustningsskyldige vid indeldte kavalleriet, och de från kavalleri till infanteri förändrade troppar, må, för en tid af 12 år, afslutas om en bestämd årlig afgift för anskaffande och underhåll af alla till karloch hästmundferingen hörande persedlar, beväring och rem,tyg, samt hästbeslag under Besv, och Eks». Utsk. Betcinknnden. 1417 möten och marcher, voterar Ja, den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej Så skola, enligt hvad Ekonomiutskottet uti Betänkandet N;o gg föreslagit, kostnaderne till anskaffande och underhåll af indeldta kavalleriets och de från kavalleri till infanteri förändrade troppars beklädnad, och beväring samt hästmunderingar med hvad dertill hörer, bestridas med medel, deni vederbörande Beklädnads-directioner ega uppbära genom sammanskott af de rustningsskyldige, antingen till ett visst belopp efter allmänna öfverenskommelser, eller beräknade efter anskaffningsvärdet och slitningstiden för lika persedlar, som vid de värtvade regementerna nyttjas. Dock varder detta allt till Biksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 18 Oct. 1823. i4i8 Best). och Ekon. Utsk. Retänkanden. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 152, om inrättning af Porto Franco samt åt föl'ande nederlagsrättigheter för ön Gothland. I3etta Betänkande har till Utskottets förnyade handläggning blifvit återrenjitteradt ifrån Högloft. Ridderskapet och Adeln, Högv. PresteStåndet samt Hederv.
Nådiga omsorg öfverlemnat, och hvarigenom förnämligast kommer att stadgas det, efter föregångne undersökningar , Bergverken bör tillerkännas så mycket skog, som för deras drift och underhållande tarfvas, och denna skogsdel, efter hemmantal skattlagd, af Bruks-ägaren emot 6 års renta få köpas till skatte . då Recognitions-afgiften ock upphör, samt att den öfverflödiga skogen, med 0* dertill hörande ouppodlad mark, må i vissa lotter - 76a Den 7 Juli. ter fördelas och på Auction till den mestbjudande försäljas. Detta Riksens Ständers beslut är väl redan i sä måtto satt i verket, att Konungen utgifvit Förordning af den jo Febr. *8iO härom. Riksdagsmannen Longberg har i anledning deraf för Riksens Ständer framställt nödvändigheten, att genom passande arfvoden för vederbörande Landtmätare med flera påskyndadetta verk, och häruti får jag så mycket heldre instämma med Riksdagsmannen Longberg , sorn.
Det senare är efter min tanka ett sätt för de rikare att nedlägga än större medel under cassakistans bommar, utan hjelp för massan af nation. Mine Herrar! afläggom alla fördomar om dessa af Herr von Becker projecterade attesters värde. Hvilken är säkrare, Banken, som är bankrutt om den skulle inlösa alla sina förbindelser, eller den som har full valuta, och en sådan, som fyller behofven både i hungersnöd och krigstider? Hvad kan vara mera öfverensstämmande med sunda förnuftet, än söka hjelpen i sjelfva grundorsaken: brist på af sättning och penningar. Då jag nu begärt ordet, må det tillåtas mig, jemte det jag gjort rättvisa åt Herr von Beckers anförande, äfven fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på de omständigheter, hvilkas rätta utveckling af 55^ T)en 21 Februarii. en skickligare hand än min torde vidare leda till det stora ändamålet för våra öfverläggningar, hjelp för våra landsmän i provincerne, hvars förlägenhet eller nöd, om jag så får uttrycka mig, ej mer bestrides, visst ej unddr tydning af hungersnöd; men i afseende på det som är kärare än lifvet: hedern, och medvetandet att kunna göra hvar menniska rätt, äfven godt. Ingen lärer kunna neka att jordbrukarens tillvarelse äger större samband med det allmänna, än med dem, på landets ruin frodige innevånare. Dessa omständigheter äro; iso Ett stadgadt rörelsecapital, tillräckligt för våra h hofver, sorn enligt den beräkning en förtarta;- gjordt, irer uppgå till 33 millioner, inbe ?. d. FilialDisconternes ännu utestående ioi -r 2:0 Att privilegierne angående skråförfattningar modifieras; frihet i handel och näringar tillåtes, med afseende pä fabrikanternes möjliga utkomst och afsättning af sina effecter; derjemte skatternes jämnare fördelande emellan jordbrukaren och penningekarlen. 3:0
Vid förnyad föredragning af Dag* samt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den q g sistledne Augusti under N:o 175 afgifne, samt den g dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, öfver väckte förslug, dels i afseende pa grunden för hemmans skyldighet, att deltaga i Kyrkooch Prestegårds byggnad , samt dels, att sådane Kronobeten eller andre dylike Kronans odisponerade lägenheter, sorn uti Extra Roteringen ingått, borde få vidkännas berörde skyldighet, och utgörande af Kyrko-Tiande; fann Ridderskapet och Adeln, att Den 16 September e. m. att, enar sistnämnda Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottens ifrågavarande Utlåtande borde läggas tili harid* lingar ne. Upplästes och lades på border följande från nedanOämnde Utskott inkomne Utlåtanden! ■Frän S tnts Utskottet ■ Åf den 3 dennes t , Rho 465. t anledning af de Berättelser^ »örn Riksens Ständers, åren 1820 Och 1822 för* Samlade Revisorer afgifvit, angående de underKongl. Majus och Rikets ComniereeGollegiuia »tällde Fonder och Medel, Af den 4 dennes : Kso 466'- Öfver gjord héttjsfällän om äffi* Stånd för Fabriksldkarén Frisk med inbetal* ning af ett lån i ManufacturÖiscöntfonden. Kho 467, i anledning af gjorde anmärk* flinga r vid Utskottets förut m erid el dre Betänkande, i afseende på det af 11,22 års Revisorer klandrade inköp för Allmänna Magasins* Inrättningens räkning af den såkallade Eld1 qvarnen här i Hufvudstaden, Midd. eth Ad. Pr<»t. VTII Rand, S T)tn i# Stptembtr «. m.
Ropades ja. Hr von Hartmansdorff: Jag är alldeles af den mening, som Hr Landtm, sist yttrade, nemi. att detta mom. måtte få föras in under 14-5 §:n. Hr Printzensköld: Skulle det yttrande, som Hr 8o Den 3 O c l o b e r e. tu. Landtm, nu behagade meddela, leda till den påföljd, att man skulle anse dem som idka spisqvarter derigenom berättigade att varda frie från bevilln.; så reserverar jag mig emot ett sådant sätt att förfara, och yrkar att dessa näringsidkare må blifva bibehållne vid den plats de redan fått i Utskts betänkande. Hr Frih. o. Landtm, yttrade sig hafva anfört, det han trott Ii. o. Ad. hafva bifallit utlåt. N:o 27, i afseende på förevar, ämne, hvarjemte lian sagt, att frågan numera endast vore, huruvida i den § , sorn angår lindring i be v i 11 - ningen, något borde införas rörtde sådana spisqvarter, der icke starka drycker försäljas, hvilket således nu vore föremål för öfverläggningen. Frih. Tersmeden: Jag hemställer, huruvida det ej vore lämpligt att afgöra, om något skall införas uti §:n 145, när vi komma till denna §. Häruti förenade sig Frih. Cederström m. fl. ledamöter. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla den rad i betänk. N:o 12, sorn innehåller: ”Spisqvarters-, värdshusoch dylika iiäringshållare. Se "krögare.” Ropades ja. Under erinran alt anmärkn. blifvit gjord i afseende på artikeln "Syjungfru!-," hemställde Hr Landtm., 0111 R. o. Ad. behagade bifalla de förslag under bokstafven S., hvarom icke redan blifvit beslutadt. Ropades ja. Bokstafven T. Utskottets förslag bifölls. Bokstafven U. Gr. Posse: Uti Utsk:s betänk.
Tillfället har förskaffat mig en, äfven på erfarenhet grundad, insigt om förhållandet med ett yrke, som väl egentligen aldrig stått under skråtvång, nemligen Boktryckeri-handteringen , men i afseende på hvilken författningarne om gossars läroår, om gossars antagande blott i en viss proportion till Gesäller os. v. voro, ända till år 1809 nästan skråmässigt stränga. Nämnde år, dels upphäfdes, dels mildrades dess författningar, och de fleste Boktryckare funno sin räkning vid, att drifva sina Verk nästan endast med lärogossar. Följden deraf se vi, mine Herrar, dagligt för ögonen, jemföra vi en bok tryckt nu, med någon för 20 år sedan, skola vi nödgas medge, att det nu mera knappt är möjligt, att få en bok Den 12 Felruarii. 32X bok val tryckt i Sverige, en bok, der icke sneda rader, ojämna marginaler och suddigt tryck utmärka konstens förfalli Och skulle det lyckas oss, att någonstädes få ett skickligt arbete, något som närmar sig till det från äldre tider, så måste det verkställas på de två tre Officiner, hvilkas Patroner hafva, som man kanske skulle vilia kalla det, den pedantism, att så vidt d-t på dem ankommer, iagttaga den gamla ordningen. Jag skulle allt för mycket misstaga mig, om ej detta exempel i någon mon bör anses upplysande och kanske varnande. Slutligen torde det äL ven böra noga undersökas, om in>-d skråns upphätvande, vi dock kunna vara försäkrade, att med alla våra förnödenheter blifva forsed» de. Sjelfva London, då fråga der var om upphäfvande af det såkallade näringstvånget,' bief ju utan både kött och bröd? Kan man vara fullt säker om, att detta icke också skulle hända Stockholm? ifall icke en viss dass medborgare, genom försäkrandet om vissa förmåner, förbundes till skyldigheten att hålla nämnde varor i tillräcklig mängd allmänheten tillhanda. Äfven torde det vid denna fråga böra tagas i beräkning, att på åtskilliga orter i Tyskland, der skrän varit upphäfna, hafva de åter blifvit upprättade
Tillkännagafs, att PresteSt:ts om denna g fattade beslut lydde sålunda; »Det i Utsk:ts förslag förekommande l:sta motmt ogillades, och godkände St:t i dess ställe l:sta och 2:dra moram i komiterades förslag; hvaremot 2:dra mom:t i Utskrts förslag gillades, att införas såsom ett 3:dje mom. uti ifrågav:de §; och ansågs §:ns plats böra bibehållas i öfverensstämmelse med hvad komiterade föreslagit;» — samt att BorgareSt:ts beslut hade följande lydelse; »Första perioden eller bestämmelsen antogs enl. Utsk:ts förslag, och andra perioden eller bestämmelsen erhöll denna lydelse: »»Till beslut i thy fäll erfordras mera, än två tredjedelar af de närv:des' röstetal efter röstvärdet, och skall beslutet hos Konungens Befhde ofördröjligen anmälas»» Mom. 2 gillades enl. Utsk:ts förslag.» Gr. Lagerbjelke: Som BorgareSPts inbjudning öfverens stämmer med det beslut, It. o. Ad. fattat i afs:de fi landtkommuner, anhåller jag att R. o. Ad. måtte detsamma bifalla. Hr Hjärne: Instämmande med Gr. Lagerbjelke, tager jag mig friheten att begära en liten ändring i detta beslut, för att ställa det i konseqvens med hvad lt. o. Ad. beslutat i enahanda fall rörande kommunalstyrelse på landet. Jag anhåller nemi. att uttrycket »mer än två tredjedelar» måtte ändras till »minst två tredjedelar.» Gr, Mörner: I afs:de å lista morn:t af denna g instäm mer jag med Gr. Lagerbjelke. Hvad sednare mora:t angår, bör väl R. o. Adis beslut blifva lika med det, som fattades vid enahanda fråga om landtkommuuer, och derföre anhåller jag om propos. på detta beslut. Gr. Sparre: Mig synes att PresteStits beslut, som står i öfverensstämmelse med de komiterades förslag, är i detta afs:de 108 Ilen 5 Oktober e. m. lämpligast.
Det finnes ungdomar, hvilka hafva tagit spellektioner i åratal, ja i många år, utan att derför ännu kunna spela ett ordentligt stycke. Skalor och öfningar äro nyttiga studier, men verka alls icke upplifvande vare sig på sinne eller öra, och derför vore det i högsta grad önskvärdt, att man lockade eleverna till större intresse genom att tillåta dem uppträda inför deras egen publik. Under tiden, medan lekarne äro i full gång, springer icke husets matmoder ut oeh in för att se efter, om glacen till supén är hemkommen från sockerbagaren, eller om fogeln är ordentligt plockad, ty här är det ingalunda meningen att barnen dagen derpå skola klaga öfver dålig mage och dylika reminiscenser från säsongens kalas. Tvärt om, mamma slår sig ned vid salsbordet med sitt arbete i hand, midt ibland den stojande barnskaran, så att hon då och då kan kasta ett öfvervakande öga på de ostyrigaste. Har hon sedan ett och annat roligt att, föreslå, något litet minne från egen lektid att berätta, så mycket lyckligare. Hon skall derigenom vinna de smås intresse, lockas in i deras tankegång förstå deras smak och få tillfälle att oförmärkt styra lekarnes gång. Hon är icke endast den frikostiga värdinnan, hon får icke ens vara det vid dessa tillfällen, hon är barnens vän, som icke önskar högre än se dem glädjas. Namn och adress torde alltid noga angifvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas. Allt nog, det beror på våra mödrar och d e äldre syskonen i familjerna att omskapa våra barns nöjen, så att det kommer en friskare fläkt äfven öfver de smås sällskapslif. Att skrifva lagar ens i detta afseende vore djerft och föga tacksamt, men att påpeka de utvägar, som stå oss till buds, torde vara tillåtet. Om det skulle intressera våra läsarinnor, kunde vi må hända bereda oss tillfälle att å andra Btällen i Idun lemna liten redogörelse för en och annan mindre vanlig lek, och på så vis i någon mon påskynda reformationen. Ty ingen fasthåller väl vid, att våra barn skola uppfostras medels barnbaler och sjelfsvåldigt sqvaller om kurtis och mycket annat lika värdelöst.
Nu hade det också slutat u p p att snöa, o c h allt skimmer i luften, allt det, s o m satt fantasien i rörelse, var försvunnet, nu var det bara vått och tråkigt öfverallt. H o n gick in i Kungsträdgården, där träden stodo snöhöljda o c h vägarna ännu v o r o hvita. I n n e på gräsmattorna, där snön fått ligga kvar hela vintern, voro drifvorna höga, o c h det nya snöfallet hade m e d sina stora, mjuka flingor hastigt jämnat ut alla spår. I n n e under buskar o c h träd låg det hvita täcket i tung hvila, o c h i skymningen, som föll, lyste snön så hemskt o c h dödt. Det var underligt, att nå- got kunde sofva så fullkomligt ostördt o c h fridfullt, medan sorlet o c h bullret fyllde staden, s o m allt det lif, hvilket g ö m d e s under den tunga, mjuka snön. Och Ella tänkte, att snöklockorna o c h vårlö- karna hade det m y c k e t bättre än hon, o c h h o n tänkte också, att o m h o n nu vore skald, skulle hon skrifva en dikt o m detta, m e n h o n hörde ingen rytm o c h fann inga ord. Ingenting kunde hon, inga talanger hade h o n, inga kunskaper. I sällskapslifvet redde hon sig nog, ur romaner och tidningar h o n läst, ur samtal h o n hört, — ja, h o n visste inte ens hvarifrån — hade hon snappat u p p allt det, s o m h ö r till en " flickas bildning, m e n för det verkliga lifvet, till att försörja sig själf dugde de ej, hennes kunskaper. H o n ångrade nu bittert sitt slarf i skolan. I somliga ämnen hade h o n tidtals lyst, det var, då h o n haft någon lärarinna, som h o n tyckt o m, m e n för det mesta hade h o n varit ohjälplig. Hennes betyg voro skrala, o c h på d e m var det omöjligt att få någon plats.