Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
23 Zebruar» o draga sinner i:7s ja^ för min del skäl wara till än, drings görande uti mer omförmalle , genom Allman, na Lagens förordnande, samt sä mängfaldiga är iagt tagne flyktnings-tid, för tjenstehjon, utan tillstyrker följakteliqen i all ödmjukhet proposition till afstag, utaf den, af Högloft. Allmänna BeswÄsoch Oeeonomie-Utjkoltets söreftagne förändringar. Herr Ikam kekr. Jag utbeder mig fa fästa Ridderstapets och Adelns upmärksamhet wid den af Herr Grefwe Hamilton ny§ gjorde Anmärkning, att Allmogen gerna dansar, och derwid erindra, att om sommarnätterna dansar bäst. Detta är redan ett stät emot flyttnings-tidens framflyttande till Junii mänadz mänga andra skäl kunde anföras, emot denna Termin med hwilke jag ej nu will uppehälla Ridderffapetoch Adeln utan fär för min del allenast tillstyrka bibehållandet af den gamla. Hwad angär Utskottets tillstyrkande , af olika flyttningseTcrminer för olika Prvvincer mäste jag tillstä, att jag dertill icke inser något enda skäl. G e five von I.antin§kauken, Albreckt instämde med Herr DKsm. Uppå begäran erhöll Friherre Hjerta, kreäne tillstånd att fä upplysa fltt den 25:de Maij i gso hos Ridderffapet och Adeln afgifne anförande, innehällande de lkal, hav ansäg tala emot Friherre Kuckbecks ranka i delta ämne. Herr von kllausvvolk, Larl (rustak ^einkolä. Sedan flere warde Ledamöter redan förekommit mig och Denitz Hebrua^ti. 1Z47 och bewist oläinpelighrten af der. föreflagne
Förordningen den 28 Junii 1798 §. 2, tillk mmer den, som till bestyrkande af fordran för utborgade waror äbe rvpar - Z42 Den 2 Oc kober. ropar böcker öfwer Handel och Köpenffap äfwen mä sträcka sig till warutillwerkare och förädlare, hwilka öfwer sin rörelse bok och räkning behörigen hälla och hälla läka. Lades pä bordet. Justerades följande: Utdrag af Högloft. Ridderffapets och Adelns Protocoll, wid Urtima Riksdagen i Orebro, den 2 October 1810. S. D. Föredrogs ä nyo och bifölls StatsUtffottets den 29 sistledne September pä bordet. lagda Memorial, i anledning af Konungens Nädiga Proposition, angående förwaltningenafKungsoch Kungsladugärdarne. Or supr-,. D. D. Biföll Höglofiige Ridderffapet och Adeln Stats-Utffottets den 29 sistledne September pä bordet lagda Memorial, rörande Kongl.. Majus Nädiga Proposition, angäende betalning af Hamburgffe Banquiererna Arf wingars st. von stlaUs L 8ons och st-ui§» L 4enguel8 fordringar, stst 8UPI-3. SD. Föredrogs ä nyo och bifölls LagUtskottets den 29 sistledne September pä bordet lagda Memorial, i anledning af Konungens Nädiga Proposition, rörande förklaring öfwer 1 §. 7 Cap. Rättegängs-Balken, angående inteckning i fast egendom, stst 8opr-i. S. D. Föredrogs ä nyo Lag-Utffottets den 29 sistledne September pä bordet lagda Memorial, rörande förändring i Kongl. KammarCollegii Kungörelse af den 20 Maji 1799, an-. gäende förbättring i 178Z ärs LandtmäteriTapas 12 Moment, ock beflöt Höglofiige
Jag will intet omfatta mantal som pä flera ställen finnas, uran endast fästa upmärksamheten pä det mera rvanliga att hemman äro delade i -xZ eller Adelar; i der förra faller, skulle ett hemman kunna begagna 16 pannor af till och med 800 k:rö rymd, och i dek senare 8 pannor af k-rs rymd sammanflagne» Jag erkänner med wördnad de liberala principer som styrt Utffotttts beflut, hade dock önskat, arc de ända igenom fölitS lika, men Utskottet tycks likasom ängrat sin wista liberalite i 4:de och Atte puncterna af betänkandet samt derföre i 8:de föreslagit, are ehuru stor egendom det än mä wara, skall aldrig mer än en 90 kanus panna fä nyttjas, när ert hemman delat emellan flera aboar kar, fä begagna mänga vannor, utan att hwarken hysa sä manga personer eller föda sä manga kreatur, som en större sammanslagen egendom, sä skulle det ju gränsa till wald, art ej fä Ukwidga den rättigheten i proportion gf behsfwek, och torde således lisiaras mig förcslä, arr i stället för denna ojemna fördelning i wär blifwande bränwsns förordning, mä äler uptagas följande af 1820 ars i 2 tz.: Finnas flera än A hela hemman i en gärd under ett bruk, dä njutes den belöpande pannerymden i särskild panna till deri storlek i proportion af del öfwerffjuranve mantalet som här osman stadgadt ar.
När härtill kommer, att tiden för bevärings-exercisen naturligen infaller under sommaren, och att, om det ock gifves handelsfartyg, som icke äro ämnade att segla hela året, dock intet sådant finnes, som icke är afsedt att vara i verksamhet under sommaren; så blir det klart, att Officer eller Under-officer, skyldig att exercera beväring, hvarken kan söka eller fä anställning på handelsfartyg. Det ligger äfven i sakens natur, att Sjö-officer af nämnda åliggande likaledes skulle hindras att söka anställelse å fremmande nationers krigsskepp, dels emedan han, en gång anställd, icke vore i tillfälle ait bestämma sitt punktliga infinnande lill beväringsmötet, helst han, lika litet som ombord å handelsflottan, kan veta hvilken dag fartyget må blifva beordradt till den eller den aflägsna delen af jordklotet, och dess - 58 Bil. M 3 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Då jag i mitt anletes svett, ackompagnerande mig sjelf med ett muntligt föredrag, deri frånvaron af det attiska saltet, gudnås, var allt för märkbar, traskade omkring der uppe på börsen i Fenjas toga, då hade jag intet öga för spetsiga löjen, ingen misstanke för det gömda hånet, inte ens någon fruktan för skalken, som lekte i grupperna på edra rosenkinder! Jag såg blott i hoppets fjerrglas små bleka barnanleten återfå lifvets färg der ute i den blifvande åkerbrukskolonien. Jag såg små magra armar, tärda af nöd och brist, blifva runda, solbrynta och flinka ute i stärkande landtluft vid naturens egen moderliga barm. Fenja-Sigurd. Till ofvanstående hafva vi endast att lägga det, att vi trott i oss göra våra ärade läsarinnor ett nöje genom att intaga den i hela landet så populäre kåsören Sigurds bild som jätteqvinnan Fenja. Denna bild förtjenar ock j att bevaras. Ty säkert är, att hade ej redaktör Alfred Heden[stierna genom sitt uppträdande: som jätteqvinnan Fenja gjort en ' så betydande insats i den nu afi slutade bazaren till förmån för en åkerbrukskoloni för värnlösa barn, skulle resultatet af den samma, just derför att den på grund af flere omständigheter måst uppskjutas till en olämplig årstid, ej på långt när blifvit så godt, som nu blef förhållandet. Heder åt honom derför! Den lilla medaljongbilden i hörnet visar Sigurd, sådan han ter sig i hvardagslag. luftsträcket bredt sin färg deröfver, skägget dolde en del af ansigtet. Och dertill kom drägtens främmande snitt. Men nu — när Ett storstadsbarn. hon fattade det med ens — grep hon häftigt om Fritz Kitters arm, som sökte hon instinktsB e r ä t t e l s e f ö r Idun likt beskydd. af Johan plordling. Hela denna scen, ett ögonblick blott i var(Forts.) aktighet, hade undgått honom, medan han •^jVLfven han studsade vid detta oväntade sprakade några ord med Vivan. Nu rann ® möte.
I 8:de §:ns l:sta mom. står nemi,: »När delegare sin andel i fartys så linnia afstått, upphör hans ansvarighet för sådana förbindelser, för hvilka den afträdande icke är, enligt hvad här nedan (§ 12) sägs, personligen ansvarig»; och i 12;te §:n äro flere mom. uppräknade, der delegare icke personligen är ansvarig, såsom då skepparen gjort utgifter o. s. v. Men för sådana utgifter, som icke skepparen gjort, är delegare personligen ansvarig, och att då kunna befria sig från utgiften genom att afstå sin lott, är, så vidt jag kan finna, stridande mot 8:de §:n. Jag tror således, alt 7:de och 8:de §§:ne icke hänga rätt tillsammans, och att således en återremiss är nödig, för att komma till den grund-princip, som genomgår den Tyska sjölagen. Hr Rabenius: Gr. Sparre har framställt åtskilliga an märkningar mot 7:de och 8:de §§:ne, och sagt, att deras innehåll icke skulle vara sins emellan öfverensstämmande, samt att de icke hafva sin motsvarighet i Tyska lagen. Detta sednare är sannt, men deremot hafva de en sådan i den Holländska, hvars stadganden härom jag dock icke nu kan meddela, emedan jag icke har densamma till hands. Gr. Sparres anmärkning, att detta stadgande skulle vara så afvikande från Tyska lagstadgandet, kan jag icke heller finna. Tyska lagen säger nemi., att »efter resas slut, och sedan de skulder, hvari skeppare försatt fartyget, äro betalde, samt vid reparation kan medredare utträda ur rederiet, genom alt afstå sin lott.» Nu kan jag icke annat fatta, än att 8:de §:n, sammanförd med den 7:de, innehåller alldeles detsamma. Ty 8:de §:n stadgar att när delegare afstår sin andel i fartyg, upphör hans ansvarighet för förbindelser, som han icke personligen skall ansvara för.
Jag hade utlofvat föreslå damernas skål vid Publicistklubbens årsfest forliden lördag å Grand Hotel, men sånggudinnan infann sig så sent hos mig, att skålen måste utbringas — och utbragtes också mycket vackert — af en annan. Jag sänder nu i stället » Idun » poemet, efter det blef färdigt, och höjer på så sätt mitt glas för » Iduns » alla älskvärda läsarinnor. Författaren. double. » jaktens har skänkt föremålet för denna ligger uppsats. bäras ». idrott täflingsartiheln. att k o m m a skall till e t t nu försöka de största och här lyokligt nedan viktigaste. åskådning, bildningsbegåfning, komstsiffra, så månget erkänna en i n - s o m är o m ö j l i g att underskrida ungt m e n det gifves ockpar, s o m m e d i öfrigt d e bästa förutsättningar, genom som en giftermål m e d en ung man, har fast anställning anställning, ter, all h a n s m e d måttlig lön, s o m kräfver tid. 35 m a k t e n af sin menar, att dottern kunna bibehålla icke Är har tid o c h tillfälle så framtiden eller så p a s s årligen har större utsikter att sin m a n s kärlek, n ä r d e n n e till snedsprång. betryggad genom stor afsättas inkomst, pension att något kan för gamla dagar, då tror förejag ställningar, » rusa sta ' o c h gifta s i g », s å s o m vi let, säga, trots o f v a n n ä m n d a lägsta inkomstsiffra. Den modern kan m e d lugn förorda giftermå- Den andra kärlek. sant, det gamla o r d s p r å k e t: » när men tittar ken genom ' fönstret. » in genom naturliga, fysiska följa smuts, T y d e t är fattigdod ö r r e n, så flyr O c h detta kärleaf helt orsaker. kan en moder ter. på vilja Fattigdomen tillönska sin dotD e t ser ibland så vackert, poetiskt u t papperet, hjärta », det i icke är i romanen, såsom det bedrägeri. så verkligheten, I unga se! » e n k o j a och ett skönt Studeren flickor, heter.
Sparre har redan temmeligen tydligt ådagalagt huruledes en sådan åtgärd vore alltför öppen för att kunna föranleda till missbruk eller något slags bedrägeri å en förmyndares sida. Hvad åter an - 118 Den 5 Februari e. m. går den omständigheten, att en Kronans uppbördsman nu Rån tillintetgöra Kronans säkerhet, genom försäljning af sin egendom; så, och enär jag medgifver detta förhållande, lärer väl den värde ledamoten å sin sida vilja medgifva, att om inteckning vinner förmånsrätt framför Kronan i uppbördsmans egendom, så blir skillnaden endast den, att uppbördsmannen kan behålla sin egendom, men genom inteckningen göra Kronan möjligen större skada, än som medelst försäljning kan åstadkommas. En försäljning är dessutom icke alltid lika lätt att verkställa, sorn en inteckning, och då man vet, att, när en person kommit i den olyckliga belägenhet alt han icke kan göra rätt för sig, han ock söker sä länge som möjligt dölja sin ställning, så kan han göra det lättare medelst inteckningstagande i sin egendom, än genom försäljning af densamma, ty en sådan åtgärd kan föranleda till misstankar och verka till upptäckande af hans obestånd. Hr von Hartmansdorff: Det har blifvit sagdt, att R. o. Ad., genom sitt på f. m. fattade beslut, redan tagit ett steg till alt betrygga de omyndiges rätt, och att man nu kunde saklöst antaga det ifrågavar. förslaget. Jag befarade visserligen denna f. m., att antagande af Hr Nordenanckar förslag skulle begagnas såsom en stege, på hvilken man ville klifva till höjden af den lycksalighet man tror sig vinna genom de tysta förmånsrätternas borttagande. Men då två Stånds beslut om förändring i det lagstadgande, som var under öfverläggning, redan funnos, och då jemkning mellan olika meningarne skulle äga rum, så och enär R. o. Ad. icke fästade särdeles afseende på de skäl jag anförde, ansåg jag mig icke böra drifva saken lill votering.
19 dennes på bor - D«n 99 Jaauari «. u. *7* bordet lagda betänk. N:o 80 i anledn. af Hr T. Troil* motion, angrde afgifvande af specificeradt förslag å de publika papper, hvilka, enligt R. St:s beslut, komma att i Banken belånas. Uppå begäran af Gr. von Fersen, Hans, samt Hr Stuart, Carl Gutt., lädes ånyo på bordet Lagoch Oecon.Utsk:ns d. 19 dennes bordlagda betänk. Nro 4° > an* ledn. af väckta motioner om förändringar och tillägg i K. förorda., ang:de sockenstämmor och kyrkoråd, af den_a6 Febr. 1817. Vid förnyad föredragning af Oecon.Utskis under Nro 14.2 afgifna och' d. 10 dennes på bordet lagda förslag till jemnkniug uti RiksStrns beslut, angrde skjutsväsendet och forvagnsinrättningar, fann R. o. Ad. irsta, 2rdra och 3rdje samt örte punkterna icke erfordra någon åtgärd, och biföll 4:de punkten samt det af Utsk. på sista sidan gjorda förslag till und. anhållan lill K. M. Ånyo föredrogs Constit.Utskrs d. aa dennes på bordet lagda memor. Nro 75 till R. o. Ad. samt BorgareSt., angrde återremisserna på memor. Nro 54, innehållande svar å anmärknrr vid memor. Gr. von Fersen, Ilan sr Då den propos., jag i början af detta plenum tog mig friheten begära, icke af Hr Gr. o. Landtm, framställdes, utan R. o. Ad. i stället fattade ett med densamma något när likartad! beslut, får jag vördsamt anhålla om den propos., att detta äfvensom Constit.Utskrs näst derefter å föredragningslistan upptagna betänk, må hänföras under samma beslut, som R. o. Ad. rörrde Constit.Utskrs betänk.
Det var icke utan en viss känsla af obehag jag hörde omnämnas, att författningar, som i vissa fall tillämpades, skulle i andra lemnäs utan afseende. Detta skulle för mig vara en kraftig anledning att tillstyrka qvarnräntans upphörande, emedan jag svårligen kan tänka mig något olyckligare förhållande i ett lagbundet samhälle, än att gifna lagar godtyckligt handhafvas. När en författning finnes, som stadgar att ingen qvarn får skattläggas med mindre än att den skall bära en skatt af 4 tunnor, men skatten ändock understundom bestämmes till mindre belopp, eller ej ens till en tunna för ett par stenar, får ja säga, alt denna nya erfarenhet, som först vid detta tillfälle kommit till min kännedom, skulle, derest man måste antaga att samhället kommit på den punkt, att detta förhållande vunnit häfd, utgöra ett sorgligt bevis uppå att det knappast vidare vore värdt att bibehålla några författningar. Hr Montgomery: I afseende på Gr. Mörners sista yttrande ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att mycket olika åsigter varit rådande rörande tillämpningen af den ifrågav:de författningen hos Kammar-Coll. och Konungens Befh:de; hvilket förhållande också torde utgöra ett kraftigt skäl att borttaga hela denna lagstiftning och de felaktigheter, som deruti finnas. Beträffande det förslag, som blifvit väckt, att de af Stats-Utsk:t i motiverna anförda orden »under förutsättning» o. s. v., skulle i sjelfva beslutet inflyta, så vill jag icke motsätta mig detsamma, i synnerhet som Hr Finans-Ministern äfvensom flere andra talare tillstyrkt det. Jag hade dock trott, att det tillhörde lixped.-Utsk:t att afskrifva både R. St:rs beslut och motiverna för besluten. Emellertid har jag ingenting emot sjelfva beslutet, dock på det sätt, som Hr von Troil förslagit, d. v. s. med anförande af hela meningen. Hr von Koch: Jag har begärt ordet endast för att tillkännagifva, det jag, på det meningarne icke må splittras, förenar mig om Hr von Troils förslag. Frih. Gripenstedt: Då jag förra gången hade ordet och förordade Gr.
Lrinkman. Utdrag af Protocollet, hältet hos Hederwärda Bonde-Ständet wid Urtima Riksdagen i (örebro den 9 Julii 1812. S.D. danco,Utskottets sedan den z i denna manad pä Bordet liggande Betänkande, angående Bankens styrelse wid Riksdag a annan ort än Hus. wudstaden, blef ä nyo föredragit och af BondeStändet bifallit. Ut suxrs. klx krotocollo, 6. LrinlLmsn. Utdrag af protocollet hälkeL hos 6edeewärda Äonde-Ständet wid Urtima Riksdagen L Orebro den 9 Julli 1812. S. D^^edan Bonde - Ståndet nu mera, pä sätt dess utfärdade Prolocolls - Utdrag wid handen sifwer, fastställt grunderne för Bränwinstillwerkningen i Riket, och Riksens Högloft. Ständers LagUtskott, som redan den -7 sist!. April fatt sig uppdragit att i underdånig följd af Kongl. Majus Nådiga Proposition, sammanfatta ärs Kongl. Förordning , med de sedermera i ty utkomne Författningar, och lämpa dem till närwarande tid och omständigheter, förmodeligen medhunnit, och har * ? den - ,siS Den 9 Julii. denna strafflag i beredskap; da skulle wälbemalte Utskott anmodas att dermed utan widare uppehåll inkomma. Ut supra. krotocollo, 6. Lrin^mau. Utdrag af prstocollet, hållet hos Hederwärda Bonde. Srändet wid Urtima Riksdagen L (örebro den 9 Julik 1812. S» D. föredrogs a nyo Stats,lltffottets sedan sista Pleni-dag pä Bordet lagde Betänkande, om tillökning i understöd för Drottninghuset i Stockholm, men dies af Bonde,Stander ogilladt och afslagit. LIt supra. Lx krotocollo, O. Lrinkman. Utdrag af protocollet, häller hos Hederwärda Bonde-Ständet wid Urtima Riksdagen i (örebro den 9 Julii 2812.
Sjelfva detta yttersta, hvarje RiksStånds så kallade liberum veto, får ock, efter min tanka, ^ ett särdeles utseende, då det exerceras öfver ett förut såsom samteliga Ståndens enstämmiga tanka, genom Nämndens eller Jemknings-Committéens behandling, erkändt förslag. Korteligen, jag afstyrker för min del detta sätt att behandla Grundlagsfrågor och yrkar de ofvannämnde §§:nes orubbade bibehållande och efterföljd, med den tillfredsställelse att, om genom i der gifna föreskrift hända skulle, att någon nyttig funnen Grundlags förklaring eller förändring skall komma att förfalla eller hvila på en tid, densamma af tiden ännu mera mognad och genom ännu allmännare spridd upplysning stärkt icke lärer gå för alltid förlorad. Jag anhåller, att detta äfven får till Riks-Stånden åtfölja Utskottets Betänkande. I anledning af Herr Biskop Tingstadii och Doctor Falks begäran, skulle deras föregående särskildte meningar biläggas Constitutions-Utskottets Betänkande om Grundlagsfrågors behandlingssätt. Ut supra. Ex Protocollo G. A. Silverstolpe. 432 Riksdagen 1812. Utdrag af Protocollet hållet hos Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott vid Urtima Riksdagen i Örebro den 1 Augusti 1812. S. D. Efter det Utskottets afgifvande Betänkande med förslag till nytt Moment i 56 § Regerings-Formen blifvit till justering uppläst, yttrade Biskoppen och Commendeuren Herr Doctor Tingstadius: För min del finner jag med Riks-Ståndens rätt icke förenligt att, sedan ett eller flera Stånd med sitt ogillande nedlagt en väckt fråga om Grundlagen, densamma å nyo må behandlas af Constitutions-Utskottet med eller utan förstärkning, på det sätt, att derom icke röstas Ståndsvis, utan efter beräkning af de fleste röstandes meningar. Intet hindrar, att förändrade former af en fråga såsom nya frågor af ett Utskott utan all förstärkning kunna framställas till gillande eller ogillande.
Med serdeles tillfredsställelse har jag erfarit, att Höglofl. Utskottet, som med så mycken sorgfällighet söker bespara sila utgifter, som möjligen kunna indragas, likväl ansett sig kunna tillstyrka att en summa af 2,000 R;dr Banco årligen må af Medico Theologiske Stipendii medlen qvarb ifva, då jag anser denna utgift rikeligen kunna ersättas genom den nytta ett rätt användande af dessa medel kan åstadkomma, Lika med Herrar Cederschjöld och Munck af Rosenschiöld anser jag ändamålet med detta anslag vara förfdadt , om , enligt Utskottets n6 Den 7 Ju lii f. m'. förslag; endast Fysiologiska kunskaper skulle af Presterne inhämtas, emedan dertill fordras en föregående kännedom uti Anatomien, hvilket allt icke skulle kunna genom ett så litet understöd vinnas och ändå icke medföra någon egenteiig praktisk nytta. Att vara så okunnig, som man nu i allmänhet är, om sin egen kropp i dess friska tillstånd och om dess bibehållande vid hälsan, synes mig verkeligen vara en icke ringa ofullkomlighet uti hvad man kallar en bildad och gagnelig uppfostran, men denna allmänna Anthropologiska kännedom är icke ensamt nödig och nyttig för Prester, den är det för alla i hvad stånd och yrko som hälst, och man har att hoppas, att de, som hafva sig uppdragit att vårda uppfostringsverket, upplyst skola inse detta och finna utvägar till afhjelpande af deDna brist , helst början redan blifvit gjord med inhämtande af NaturalHistoriens grunder äfven vid de lägre Läroverken.
Sällsamt högtidligt är det att veta, att de, som hvila där, hvila där gärna. Den lefvande, som flyr dit upp efter en dag, het af arbete, går där som bland vänner. Dessa, som sofva, hafva ju också älskat de höga träden och stillheten. Kommer en främmande dit upp, så förtäljer man honom ej om död och saknad, utan på de stora stenhällarna, på de breda borgmästargrafvarna sitter man och berättar för honom om Petter Nord, värmlandspojken, och hans kärlek. Det är, som skulle den sagan passa att förtäljas häruppe, där döden har förlorat sin fasa. Det är som om den vigda grunden skulle jubla öfver att också hafva fått vara skådeplats för uppvaknande lycka och nyväckt lif. Ty det hände sig, att sedan Petter Nord sprungit från Halfvorson, sökte han sin tillflykt uppe på kyrkogården. Till en början sprang han fram mot älfbron och tog vägen ned mot den stora fabriksstaden. Men på bron stannade den stackars flyktingen. Det var då alldeles förbi med kungaringen kring hans panna. Den hade försvunnit, som om den varit spunnen af solstrålar. Han var djupt nedböjd af sorg, hela kroppen skalf, hjärtat värkte, hjärnan brann som eld. Då tyckte han sig se fru Fasta komma emot sig för tredje gången. Hon var mycket vänligare, mycket mera misskundsam än förr; men hon syntes honom blott så mycket fruktansvärdare. »Ack, din stackare,» sade hon, »nu måtte det vara slut med dina upptåg! Du har velat fira kärlekens fest under denna fastetid, som kallas lifvet; men du ser hur det går dig. Kom nu och var mig trogen, nu har du försökt allt och har endast mig att vända dig till.» Men han sträckte afvärjande armarna emot henne. »Jag vet hvad du vill mig. Du vill föra mig ned till arbetet och försakelsen, men jag kan ej. Ej nu, fru Fasta, ej nu!» Den gulbleka fru Fasta log allt mildare. »Du är ju oskyldig, Petter Nord. Gör dig ej sådan sorg öfver hvad du ej förvållat! Var Edith ej god mot dig? Såg du ej, att hon förlåtit dig? Kom med till arbetet! Lef, som du lefvat!»