Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den hestår af Kimrök och Linolja , och torde alldrig komma att beredd införas. Deremot är ej Kimrök upptagan i tariffen. Det vo. re likväl af vigt för Boktryckerierne, att kunna erhålla utländsk Kimrök. emedan den är bättre än den iohernske. Den förre innehåller ej sä mycket alcaliskt ämne, och blandar sig bättra med oljan, jag anhåller derföre, att Boksvärta mätte utgå ur tariffen* och Kimrök fä äaföraa mot lindrig tull. Friherre Cederjlröm: Hvad först angar bokavårtsn, så fins. efter hvad mig är uppgifvit, boksvärta till finare arbeten, som ej kan göras, i Sverige, jag frågar om det då är nyttigt, att belägga den nied «å hög U>U sorn 50 pror cenf. Hvad Kimröken angår, är dst tids nog att tala derom, när vi komma till den artjkdm Hen Thomi jag får gifva tillkännaatt boksvärta hittills varit förbuden, emedan man trott, att den fatma till fullkomlig godhet och tillräckligt qvantum inom landet. Nu är den efter samma princip tillåten till införsel, men mot hög tull. Herr Mannerhjerta'. Jag trodde mig böra fästa Riddersfeapete och Adelns uppmärksamhet deruppå, att kimrök, såsom eo hufvudsaklig beståndsdel uti svärtan, ej är uti faxan upptagen, och att numera def ej kan blifva fråga om att införa svärtan, utan blott, dess bestånds* i,ea r8 Augusti e. m'. «6J delar. Dat ir vigtigt att utländsk kimrök fir införas, tmedan den är renare och behöfvet för Stentry ckerier och de Boktryckerier, som önska, att it allmänheten lemna ett vackert tryck. Herr Grefven och Landt Marfkalkett erinrade, att Artikeln Kimrök visserligen blifvit i TullTariffen upptagen; i anledning hvaraf Herr LandtMarskalken ansåg, att med pröfning af Tullen å berörde Artikel borde anstå, tilla Riddenkapet och Adela lyckligen kommit till bokstafven K
Den första, som blifvit framställd, vore den, att af Const.Utsk:s tvänne förslag till ändring i 4 §-n Reg.Frn borde det ena eller det första, som angår ordet ”allena”, anses vara obehöfligt, men det andra, om uteslutande af orden ”frälse och ofrälse”, anses vara nyttigt. Den andra meningen, som af flera talare blifvit yttrad, vore, om Hr Landtm, rätt fattat den, att all ändring af 4 §tn Reg.Frn enskildt vore obehöflig. En eller tvänne talare hade äfven understödt Const.Utskrs förslag. Emedlertid hade Hr Landtm, trott sig finna, att den ordning, som Reg.Frn och Riksd.- Ordn. föreskrefve för tillvägabringande af ändring i grundlagarna och behandlingen af sådana frågor, som Const.Utsk. i delta afseende till R. St. ingifva, icke påkallade någon fram - Den 5 Augusti, f. m. framställning till gillande af Const.Utsk:s sålunda afgifna förslag, innan det först vore afgjordt, huruvida det Stånd, der öfverläggningen skedde, förenade sig om någon gemensam tanke, i öfverensstämmelse med de anmärkn:r, som vid Const.Utskts förslag gjordes. Gr. Frölich: Som det torde vara det af mig fram ställda förslag till gemensam tanke, som blifvit af Hr Frih. 6. Landtm, först omnämndt; men jag icke anser den af mig yttrade meningen, nemi. att én förändring i sednare delen af §:n borde äga rum, vala till den grad nödvändig, att jag icke gerna skulle vilja öfvergå på Gr. Horns åsigt att låta §:n få blifva oförändrad: så får jag förklara, att jag är benägen att, med frånträdande af mitt yrkande, biträda Gr. Horns, såvida den eller de, sorn förenat sig med mig, jemväl deruti instämma. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, efter den förklaring Gr. Frölich nu afgifvit, han hade trott sig finna, att de fleste talare, som yttrat sig, ungefärligen förenade sig i den af Gr.
vänner, fru 1 8 6 4, är Boklund samt Handarbetets hvitt, enkelt, o ' clock tea » verandans Men lingar från präktig behagligt väsen, kan sålunda m e d allt skäl bärarinnor d e n n a f ö r S v e r i g e så u t m ä r k a n d e, o m själfständig och hög s o m kallas utveckling vittnande kultur, eller arbeten, såsom i boj, Särtilldrogo sig väggbonafönstermålningar 1897 års i Martins samutställning. paravent glada ett april v ä d e r öfverraskning, hade ställt och administrativa var väckte en på fru de bekräftades eklatant sätt d e stora man draperier, förväntGrafströms stil Louis Bland ljusa vacker en mindre XVI med i ordets fullaste m e d sina tjocka mattor, soffo c h b r a s k u d d a r m. fl. mångfald sökta kompositioner siden, med siden hvitt med fröken j u l o c h trefliga v e r k a d e i stället denna. af eleganta, framhålla herr blomstermotiv Starcks med silke, s a m t volangkudde af s a m m a artist en lika originell s o m v a c k e r r u n d harmoniska volang färger samt af silkesmusslin. behöfver att arbetet närligt, därom garn Dahl, på på af ytmönster i kontursöm äfven soffkudde i m e d en luftig A t t materialet vara af dock silke o c h siden, skall v e r k a e l e g a n t o c h k o n s t - var lilla, friherrinnan naturalistisk rönnbärskvist, o c h aftonbrasan, äfven G. i allt l i k a förde glada solljus. lifligt g u l t bård J. gamla, påpeka och äfven nov. o c h lyckliga variationer former. många Svensk Thyra den är oss smak ström, hvilkens bild v i h ä r m e d presentera för läsarinnor. Grafström, arbeten, representanterna v i d sidan af Handarbetets med industrien.
Andra Methoden Skiljer fig ifrån den förfta endaft deri,' att bag. ge Hulén väljas af olika Eleftorer, De perfo11 er forn ägde en vifs beftämd förmögenhet valde Eledorer, forn fedan fkulle välja Ofver, hufets Ledamöter. De forn ägde derunder ^ B ‘D Den här utfatla formögenhéteri karl rrlojligtvis för ' fört»* liga orter vara för liten, för andra aler för flor. Detta kan likväl , om fråg3 fkulle blifva om förflagets utförande, lämpas eftzr ieeal-ornftäiKiighetsrna, utan att fyfts* niet rubbas. 3 valde Eleftorer för Underhufet. Om å ena lidan det fynes mera ledande till ändamålet, att k Ledamöterne väljas af olika Elettorer, blifver f å den andra fjelfva valet af della Eleftorer fvårare att inrätta, och calculen öfver röftande aldrig fåker. 14. Hufvudvinften af denna reprefentations r förändring, IkyndfamhetJ i aftäirerna, fkulle förfelas, om ej Hulens rättigheter få beftämdes, att Underhufet erhölle propofitions och bellutande rätte Öfverhulet propofitionsrätt, plikt att utlåta fig öfver Konungens, eller Underhufets proportionel-, innan de i Underhufet få argöras, och ledan Underhufet beflutat, gilla beflutet, innan det 1'åfom en Lag kan till Konungen framläggas, eller upplkjuta detlamma till näfta Riksdag. Frågas, huru ofta detta upplkof kan itereras? ' Bihang. Af de bägge förellagne Methoderne att utgöra Repreientationen har jag allenaft utarbetat den förila, hvarvid jag någorlunda kunnat vägleda mig af de Statiftifka uppgifter, forn varit möjlige att erhålla. Men innan jag ingår i detaillen, vill jag förd: göra redo lör mitt * förfarande i affeende på röftberäkningert.
M:t cj trott sig kunna lemna dem någon ersättning, då deras anspråk i ett eller annat afseende ej kunde tilläm - 318 S t a t s - U t s k o 11 e t s pas de grunder R. St:r vid förra Riksdagen för ersättningars beviljande fastställde,hade H. Utskottet, utan att ingå i partiella undersökningar öfver billigheten af hvarje anspråk, i allmänhet framställt, såsom Motif för dess afslag och såsom ett hinder för någon ytterligare concession, 'desseaf R.St:r framstäldegrunder. Jag sätter visst ej i fråga att jualia de ifrågavarande anspråken, åtminstone i någon af de 28 punkter R. St:r såsom ersättningsgrunder uppstält, ej öfverensstämma dermed. Derföre är mig en borgen Herrar Comitterades uppgift, K. M:ts Kådiga yttrande och den undersökning i detta afseende H. Utskottet lärer hafva företagit. Denna förutnämnde omständighet var dock både för K. M:t och för Herrar Comitlerade väl bekant, och likväl hafva desse Herrar Comitterade funnit sådane särskilta bevekande omständigheter förekomma, hvad desse ig uppbringningsmålen beträffar, att de underställt dem K. M:ts närmare bepröfvande, och K. M;t öfverlemnat dem till R. St:rs behjertande. Hvad kan väl vara meningen med detta ytterligare hänskjutande till R. Sttr? Det kunde väl rimligen ej vara den, att få utredt det redan flere år kända förhållandet, att anspråken ej i allo öfverensstämde med de grunder R. St:r framställt för ersättningars beviljande. Af de 161 stycken Reclamenter som anmält sig, erhöllo ju de fleste afslag, förblefvo utan all ersättning, och likväl har K. M:t ej funnit dem förtjenta af vidare uppmärksamhet. Det är endast de nu ifrågavarande 19 stycken, dem K. M:t pröfvat böra än vidare komma under skärskådande af R. St:r. Jag måste således föreställa mig att både K.
Herr Justilise-Stats-Ministern, Grefve Sparre, Hans Exc. Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Stjerneld, Stats-Råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, l'Vallensteen, Grefve Mörner, Finer, R euterdahl, Grefve Gyldenstolpe. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena anmälde i underdånighet, att sedan nu svar från alla främmande magter, hvilka erhållit meddelande af den å Kongl. Majlis höga vägnar aflåtna neutralilets-förklaring ingått, med undantag af det från Kejserliga Brasilianska Regeringen förväntade, hvilket, i anseende till det långa afståndet, ej ännu hit hunnit ankomma, Kongl. Majit i Nåder täckts anbefalla honom att uppsätta förslag till en Nådig Skrifvelse lill Rikets Ständer, med underrättelse om det erkännande, som de Förenade Rikenas neutralitets-förklaring vunnit, hvilket underdåniga förslag nu af StatsJliuistern upplästes; Och behagade Kongl. Majit, jemlikt Stals-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörde förslag i Nåder gilla, och befallde att, i enlighet dermed, Nådig Skrifvelse, sådan den finnes närvarande Protokoll bilagd, skulle tili Rikets Ständer afgå. In fidem protocolli C. Albert Ehrensvärd. Bill. till R. St. Prof. 1853 cfc 1854. 1 Sami. 1 Afd. 16 Haft. O STOCKHOLM, tryckt hos J. W. Lundberg, 1854. Kongl. Maj:ts Nåd. Ank. till Exp. Utsi;, den 3 April 1834, kl. 5 e. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, om antagande af decimalsystem för mått och vigt; Gifven Stockholms Slott den 11 Mars 1854.
Nådigt bifall till hvad i nämnde hänseende blifvit begärdt, har E. K. M:s och Rikets Kammar-Collegium, uti ett den 8 Aug. förlidet år på Nådig befallning afgifvet utlåtande, under anförande af de så väl å ena som andra sidan sig företeende omständigheter, och med stöd af hvad ofvanbemälde besigtningsman - Expeditions -Utskottets Förslag till uriel. Sk' ifvelsej N.-o q6. 317 män yttrat, jemväl för sin del underslödt Herr Friherre Löfvenskiölds underdåniga ansökning, såsom innefattande ett både för Kronan fördelaktigt och på billighet grundadt anbud; hemställande Collegium likväl, att, om dea sökta förlängningen af arrendet blefve beviljad, det uttryckliga vilkor dervid måtte fästas, att sökanden vidmaglhölle de honom enskildt tillhöriga byggnader, anläggningar och inventarier, dem han uppgifvit såsom ämnade att till Kronan framdeles afträdas, samt att sökanden ställde vederhäftig borgen för fullgörandet af förbindelsen, att, när arrendet upphör, samma byggnader, anläggningar och inventarier, tillika med det nya oaractershuset, varda i fullgodt skick till Kronan afleinnade, utan ersättning eller afräkning på den, enligt lag och Syne-Rätts beslut, arrendatorn åliggande byggnadsskyldighet, utom hvad anginge det nya boningshuset, hvilket, såsom caractershus vid Kungsgården, i det nedrifnas ställe komine att anses. Efter öfvervägande af hvad i denna fråga blifvit i underdånighet upplyst och yltradt, har E. K. M., som funnit allt skäl vara för handen till bifall å Herr Friherre Löfvenskiölds förrberörda anhållan, på sätt och med de vilkor, Kammar-Collegium i underdånighet föreslagit, af sådan anledning och med hänsigt till det härvid från Rikets Ständers sida erforderliga medgifvande, jemte Nådig skrifvelse af den 17 September nästlidet år, till Rikets Ständers Stats-Ulskott öfverlemnat de till målet hörande handlingar.
Ännu en annan händelse har blifvit möjlig, sedan den urgamla ordningen , att adelig värdighet på alla barnen öfvergick, frånträddes, den nemligen, att flere ätters värdighet kan komma att på ett hufvud ärfvas. Om detta fall innefattar den nu gällande RiddarhusOrdningen icke ett ord mer, än hänvisningen i slutet af 2 §., till 37 §. i RegeringsFormen: denna §. säger åter ingenting bestämdt härom. Möjligheten af den händelse, att två eller flera bröder inom samma slägt af gamla Adeln blifva i Friherrlig värdighet serskildt upphöjde, att hufvudmannarätten således, ef - Bil. till Ridd, o. Ad. Pr. V Band, u Den 3 Juniil ter analogi med den i medlersta delen af 2 §. för de fä der nämnde ätterna stadgade prin** cip, i fall man anser r.nalogi här lämplig, öf* vergår på en yngre gren, än alla de nämnde brödernas, men att denna gren derefter dör ut, och hvar och en af brödernes vid den tiden, består icke blott af en person, utan af flere så kallade expectanter på högre värdighet, visar, genom svårigheten att säga, om hufvudmannarätten då bör öfvergå på äldsta grenens yngJ te ätteläggar, enligt den princip om förstfödslorätt, räknad från Stamfadern, som i i Momentet af nu gällande §. synes vara uttryckt, Och sorn i alla enkla fall gäller för hufvudmanna rätts tillträdande, eller på den person, som enligt Arfdabalken är närmast den, som sist varit hufvudman, enligt deri princip om arf efter sednaste hufvudmannen, hvarefter 3 Mom. i samma är uppgjord, ytterligare, huru nödvändigt det är att stadga en enda öfverallt conseqvent princip. Men vid bestämmandet af dessa nya grunder, har, såsom Högloft. Ridderskapet och Adeln lätt torde finna, det för Utskottets Ledamöter varit nödvändigt, att förut för sig stadga, hurudan den verkliga meningen af 37 §i RegeringsFormen är; ty, innan den är bestämd, famlar man i alla fall i mörker.
Allt detta skulle han tro, jag visste det så säkert, som om jag redan hört honom å nyo stiga uppför trappan. Och just som jag satt och tänkte på detta, spratt jag till. Jag hade verkligen hört steg i trappan. Det var han som kom, och om ett ögonblick knackade det. Då intet svar följde, knackade han ännu en gång, och då heller icke detta hjälpte, ropade han mitt namn, i det han sökte gifva sin röst en så naturlig klang som möjligt. »Se så, Tage, öppna nu! Jag såg, att du är hemma. Jag kan ej beskrifva, hvilken känsla af förbittring, som grep mig. I vredesmod slängde jag upp dörren, och han trädde in, nöjd, lugn, vänlig, som om ingenting händt. Vi utbytte hälsningar, och han försökte säga ett par skämtsamma ord om hur svår jag var att träffa. Jag kände hur blodet steg mig åt hufvudet, och i detta ögonblick visste jag, att jag kunnat slå honom. »Är du förargad öfver, att jag kom?» sade han till sist. »Ja,» sade jag kort. »Ja, men hvarför? Du har ju aldrig stängt din dörr för mig förr.» Jag stod framför honom, och han såg, att jag gjorde ett våldsamt försök att kväfva det uppror, som var nära att bryta ut. »När jag höll mig undan,» sade jag till sist – och min röst lät i mina egna öron, som om en främmande hade talat – »trodde jag, du skulle förstå, att jag ville vara ensam. Om jag vill det, så borde du hafva förstått, att jag inte ville bli tillfrågad om orsaken. Är det nog?» Men det var icke nog. Han satt kvar och svarade: »Jag har icke frågat dig.» Då brast min själfbehärskning, och i vrede ropade jag till honom: »Nej, men du har tänkt att göra det.» Han såg förvånad på mig, som om han icke förstått mig. Men jag fortsatte: »Jag tål ej något spioneri i vänskap.» Jag väntade, att han skulle brusa upp. Men han frågade blott: »Vill du, att vi skiljas på detta sätt?» »Jag kan inte hjälpa det.» Jag var utom mig öfver hans besök, utom mig öfver hans besynnerliga kallblodighet. Jag darrade af vrede och själsrörelse.
»Som mäd gull-glysand skijn mång tusends gudh-veet skymmer». Eller om den brist på lyftning, som röjer sig i en sådan sats, då de fattiga skola beklaga en viss persons frånfälle?: »Så offta theras maga sin affran kreffver.» Man får understundom fundera mycket, innan man fattar hela passager i dessa begrafningssånger. De åtföljas vanligen af särskilda grafskrifter, som bestå af mycket beröm till den aflidne och åtskilliga i en pikant sentensform affattade varningsord till den förbigående läsaren att komma ihåg, att »alt födt och gödt blijr dödt» o. s. v. De äro affattade i form af minnesstenar, grafurnor och dylikt och målades eller inristades på grafvårdarna, så att en vandrare på den tidens kyrkogårdar visst icke saknade tillfälle till både roande och uppbyggliga betraktelser. Som de emellertid äro rätt utförliga, skola vi ej inkräkta på utrymmet genom att citera dem. Vi skola blott anföra de kortaste och bästa. Till stilen utmärka sig Lucidors griftqväden af ett visst manér, en stark patos ända till häftighet. Han uppradar en mängd ord efter hvarandra t. ex. »Ängslan, pust, suk, snyftan, iämmer, Sorg, kval, tårar, hierte-kvaaf, Alt hvad siäl-bedröfligt klämmer, Grufste sorgers olyks-haaf.» Etc. Det handlar dock om ett litet barns död. I allmänhet besitter han stor kraft i att förekasta menniskan hennes förgänglighet och lyfter sig då ofta till verklig poesi: »Hvad vårt falsk-nembde lijf dock är: röök som försvinner, En dimma som förgår, et reep som siälar binner, Förnufftes fångetorn, et tukt-huus fylt mäd nödh, Gallblandad sötma ok halfflefvandes en dödh.
Inrättningar har, under samma lid, ett i ödesmål förfallit Qvarnverk fått nedläggas och afföras ur Jordeboken; hvaremot 33 Mjölqvarnar och 21 Sågqvarnar, dels emot Tull och till afsalu, dels endast för husbehof, blifvit beviljade till anläggning; äfvensom sju Stampar och ett Garfveri. Ellofva Mjölqvarnar, Tjugo Sågqvarnar och En Stamp äro under tiden skatllaggde. Hemmansklyfningen har fortfarit, med tilltagande, i synnerhet på Slättbygden och der mest i Sundahls Fögderi på Dahlsland. Dessutom hafva en mängd Lägenheter blifvit, genom förpantning eller annorledes, uppl&tne från skattlagde hemman, till serskilt nyttjande, och äfven många Jordtorp blifvit anlaggde, jemte än flera Backstugor och Inhysestorp; hvilket allt bidragit" till Landets bebyggande och odling, dertill jemväl ägoskiften i ej ringa mån medver - 32 kat. Hemmansbruket inom Länet skötes af 16,000 Possessionater, Boställsinnehafvare och sjelfägande jordbrukare, samt 4>°°o Arrendatorer och hälftenbrukare, oheräknadt förpantningsoch fördels-innehafvare, Torpare, Soldater och andre dy like brukare af små Lägenheter utan hemmantal. Uti det ofvanförmälte Sundabis Fögderi har förhållandet, i afseende på jordens styckning, varit så i ögonen fallande, att det förtjenar serskildt anmärkas. Sedan 1826 hafva der, genom klyfning, 253 nya brukningsdelar tillkommit, som alla innehafvas af sjelfägande Bönder; Och hemmanen, som vid samma års slut voro styckade i något mindre än femtedelar, äro det nu mera än i sjettedelar, öfver hufvud; Likväl anses detta ännu kunna bära sig, emedan den sjelfägande Bonden är genom arbetsamhet och flit besuten på en ganska liten hemmanslott. Endast Tjugutvå nya jordtorp hafva under tiden blifvit anlaggde, hvilket jemförelsevis är ringa och bevisar att
Södra teatern roliga lustspel rika publikens framgång, och gaf i tisdags en repris af Mosers » Den nye bibliotekarien ». Den talstarka bifall tyckes utlofva bästa i synnerhet väckte hr Bergström som den Filharmoniska sällskapet gifver sin första abonnementskonsert instundande tisdag i Musikaliska akademien med biträde af flere solister och k. hofkapellet. Vid denna konsert komma SaintSaöns ' ode » Lyran och harpan » samt Schumanns kantat » Rosens pilgrimsfärd » till utförande. Henri Marteau gifver, uppmuntrad af sin framgång härstädes, ännu en musiktillställning, nämligen en matiné om söndag i Musikaliska akademien med biträde af signora Labia och hr Hjalmar Meissner. Herr Richard Henneberg, Teater och musik. 371 vår framstående kapellmästare vid k, operan, förbereder till lördagen den 2 i dennes för egen räkning en större konsert i Musikaliska akademiens stora sal. Biträdande blifva flere bland våra förnämsta solister äfvensom k. hofkapellet. Den framstående del, hr H. tagit i hufvudstadens musiklif, berättigar honom till en erkänsla och en uppmärksamhet, som vid detta tillfälle vi hoppas måtte taga sig uttryck i en fullsatt salong. Musikföreningen gifver likaledes inom den närmaste tiden sin första konsert för säsongen, hvarvid Berlioz ' » Fausts fördömelse » kommer att utföras under ledning af prof. Neruda. Kärleksbref från början af 1700-talet. Ett stycke kulturhistoria, Idun delg i f v e n af E. B — m. (efterföljande » ovulna skrifvelser », ett fynd bland gamla hofrättshandlingar, synas oss värda en stunds uppmärksamhet, ej blott af dem, hvilka veta att äfven i uttryckets bildning och ton ligger något för tiden karaktäristiskt, utan äfven af våra läsarinnor i allmänhet, efter s o m här föreligger, fastän e n - dast antydd, en förlofningshistoria, med sin första blyga början, sin stigande förtjusning och — sin uppslagning.
Då nu Constit.-Utskts slutliga s. k. dechargebetänk. förekommer till pröfning, har en högtidlig och vigtig dag inträdt, såväl för Representationen sorn för Styrelsen. Det är på denna dag, mitm Hrr, som den förra, eller Representationen, har att framställa, huru hon förmår uppfatta landets ställning och behof, och den sednare att få veta, huru Nationen är belåten med hennes åtgärder och med de personer, hvilka såsom rådgifvare stå vid sidan af thronen, iklädda ansvarigheten för hvad som mot fäderneslandets nytta skett eller underlåtits. Innan jag likväl ingår uti en generel undersökning i detta afseende, och hvartill jag §f Constit.Utskts memor. saknar all ledning, anhåller jag att likväl först få beträda samma oriktiga väg, sorn Utsk. följt vid uppställningen af sina utlåttn, samt skall dervid börja med memor. N:o 10, angtde Hr Dalmans anmärknts-anlcdning emot Stats$ecret. Skogman. Frih. Boye har, i afseende å denna punkt, gjort en framställning, som är af den mest förvillande beskaffenhet, enär den innefattar en hel och conseqvent bevisning onj Hr Skogmans frikallande från alla grundlagsstridiga åtgärder, en bevisning, grundad på det lika förvillande Den i Juli (. ra. som mot verkliga förhållandet stridande påstående, attbankJagsförslaget var upprättadt endast under förutsättning, att 72 §. Reg.F. skulle vinna den ifrågaställa ändringen, hvaremot förslaget i annan händelse skulle i allo förfalla. Jag vill göra Hr Frihtn den rättvisa, att det icke kan hafva varit med afsigt, han åt sitt anförande gifvit en så förvillande natur, utan antager hellre, alt han icke tagit kännedom om, eller möjligen alldeles glömt de skriftliga motiver, som voro det K. förslaget följaktiga. Om icke dessa bestämda facta funnes, som äro i fullkomlig motsats med de af Hr Frih. i dess premisser antagna förhållanden, skulle jag medgifva, att hans deduetion vore riktig1.
Det förefaller mig tvärtom, som 0111 ett undantag från den allmänna regeln angående häktande just borde ega rum i afseende å ifrågasatte förbrytelser, såsom en följd af innehållet uti Kongl. Brefvet den a5 September 1777. Enligt våra Grundlagar eger icke Konungen att anbefalla nedläggandet af ransakning om ett enkelt snatteri-brott, som med penninge-böter ian försonas och hvarpå högsta ansvaret är några dagars fängelse; men deremot kan Konungen förordna, att ransakning med en person, som talat . lasteliga om Konungen och det Kongliga Huset, på hvilket brott, efter den föreslagna lagförändringen, följer ansvar från och med 2 års fästning till och med lifvets förlust, skall nedläggas och förfalla. Denna rättighet, som lätt förklaras af skillnaden emellan brott, hvarigenom samhället laederas endast i den nion Konungens Personlighet och Majestät blifvit det, samt brott, hvarigenom allmän säkerhet lill lif, ära och egendom störeq innebär likväl det skarpaste undantag från allmän regel, och i jemförelse dermed är det, jag ernar föreslå, en obetydlighet, men också, efter mitt sätt att se saken, en nödvändig följd af det förr*. Uti ofvan åberopade Bref yttrar Sig då regerande Konungen sålunda: ”om vid undersökningen det å ena sidan varit Yår hugnad, ätt finna obetänksamhet mer än illvilja, ofta enskild afund, Lag-V. skottets Betänkande N:o 178' 5 men alltid okunnighet uti de afgifne utlåtelser, så har det åter å den andra alltid varit Oss bekymmersamt, alt finna sådane utlåtelser så hård t-ansedde , enfaldige undersåtare i svåra fängelser inneslutne, och under en långsam rättegång så utblottade, att när ändtligen Vår JNåd frikallat dem. från Lagens näpst, liar förlust af heder, förmögenhet och helsa likväl ofta varit deras straff. Under ett ömt öfvervägande häraf, har det icke heller kunnat undfalla