Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från Worms, på venstra stranden, ser man endast ljusen glimma och kan tänka på den ädle Luther, eller på det blott för ädelt ansedda Liebfrauenmilch, som vexer här i närheten, i Liebfrauen-stiftets fordna klosterträdgård. – Kort derpå färdas man mellan Rheinbaiern och Baden och är snart i en frihamn, vid Mannheim. Om den staden kan den, som blott dröjt der en natt öfver, intet annat säga, än att den är regelbunden och synes välbyggd, hvilket alla menniskor veta förut, och att der ännu klockan 10 på förmiddagen ser tomt och tyst ut. Heidelberg. Resa öfver Stuttgart till Tübingen. Schwaben; landet, seder och lefnadssätt, folkfester. Jernbanan till Heidelberg var i olag, och resan dessa två mil skedde derföre i en diligens, nej icke i, utan på diligensen, på dess tak, i den så kallade imperialen, der jag genom byte skaffade mig en plats, i hopp att få något skåda. Också såg jag, så långt jag ville, en slätt, platt som bordet, med åkrar, ängar och byar. Neckar, den lockande Neckar, hvars namn ljuder som nektar, flyter här smutsig och obetydlig mellan likaså obetydliga stränder. Hvem kan vid allt detta göra sig någon föreställning, som duger, om Neckardalen och Heidelberg. Nu äro vi der. På några obetydliga trädgårdar följer en lång, visst icke välbyggd gata. Nej, detta kan ej vara Heidelberg, det täcka, romantiska, beprisade Heidelberg. Nå, då vandra vi ut genom den motsatta stadsporten, på bryggan öfver Neckar, utåt vägen, som utgör början till «Bergstrasse». Men ännu en blick på staden – den står qvar – nej det är icke den. Här flyter floden tätt under Heiligenberg, vid hvars fot vi stå, omgifna af små täcka landthus. Mellan dem vingårdar, som klänga uppför berget. Der till venster blicka vi in i Neckardalen, som först här tager sin början, en trädgård, emellan hvars af röda äpplen brokiga träd floden kryper fram.
Majit täcktes i nåder bifalla: att serskilda understöd, hvartdera ej öfverstigande 500 r:dr b:ko, årligen varda af de till manufakturernes befrämjande tillgänglige allmänna medel åt sådane arbetare anvisade; att, jemte det antalet af dessa årliga understöd må rättas efter tillgångarne å nämnda medel och lika fördelas emellan fabriksoch handtverksarbetare, vid valet af dem, åt hvilka en dylik förmån bör tilldelas, de arbetare måtte ega företräde, som sysselsätta sig med sådana yrken, för hvilkas utöfning teckniska kunskaper erfordras; att ansökningar om ifrågavarande understöd skola ingifvas till Kommers-kollegium, som har att, efter inhemtad noggrann kännedom om sökandernes skicklighet och frejd, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla dem, som af understöd kunna anses förtjente, och angående understödets belopp sig yttra; att nämnda Kollegium i öfrigt må ega föreskrifva de vilkor, som för betryggande af ett ändamålsenligt användande af de beviljade understöden kunna finnas nödige; samt att, derest Kongl. Majit behagade till förevarande underdåniga hemställan lemna nådigt bifall, sådant måtte komma till fabriksoch handtverksidkares kännedom, i städerne genom dervarande fabriks - 16 Allm. Desv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, A":o 77. och handlverksföreningar, och å landet genom Kongl. Maj:ts befallningshafvande i länen.
Huru trögt blir det icke för mig att fortsätta min lefnadsbeskrifning! Jag hade därtill aldrig kunnat förmås, om icke framtiden förunnat mig något förnöjande att i minnet återkalla. För det närvarande gjorde jag mig därom icke det ringaste hopp. Min kavaljerstjänst skulle innan kort slutas tillika med kronprinsens uppfostran. Allt det pris, jag som skald erhållit, tjänte mig till intet, jag skulle ej dess mindre efter några månaders förlopp ställas på bar backe. Att återtaga min registratorssysla, hvars lön jag ännu innehade, ansåg jag mig icke anständigt, ej eller kunde jag göra det med heder, sedan jag öfver sex års tid underlåtit att mig därmed befatta. Min ringa förmögenhet tillät mig icke att lefva tjänstfri, som utgjort min högsta åstundan. Någon tjänst hvem som hälst skulle sökas, svarande i heder mot den jag måste lemna, och en befordran därtill kunde endast erhållas genom ständernas föreskrift, och denna föreskrift endast af dem vinnas genom de korruptionsmedel, dem jag i »Världsföraktarn» på det högsta fördömt. Regeringssättet, som vid dess första instiktelse efter Nehrmans definition varit en »monarchia, aristocratice et democratice limitata», var numera icke att igenkänna. Ett misslyckadt försök under 1756 års riksdag till konungamaktens utvidgande hade gifvit anledning till dess plötsliga förnedrande. Rådets myndighet hade på dess ruiner sig upprest under de påföljande åren och aristokratien erhållit en för nation lika förhatelig öfvervigt. Ett fruktlöst och kostsamt krig, i hvilket nation blifvit inledt, hade ännu mera retat det allmänna missnöjet mot rådet. Detta missnöje utbrast under 1760 års riksdag. De fleste af rådsherrarne licentierades, andre utvaldes i deras ställe, men aristokratien förstördes, monarkien var det förut, af hvilken förutan konunganamnet intet var öfrigt, och af regeringssättet återstod endast en olycklig demokrati, som fördelad i hundrade partier förlängde riksdagen under två års förlopp, till sedernas allmänna fördärf. De rådande underläto icke att draga all möjlig fördel af deras osäkra välde, och korruption utbreddes mer och mindre i alla stånd.
— Den tänkande, som råkar i olyckan, lärer nog sjelf vara derom angelägen, att, så fort ske kan, söka hjelp — Och om en eller flere oförnuftiga, re finnas; frågar jag om det är rättvist eller ens kan få namn af billighet, som påkallas och urskuldas af nödvändigheten, att oskyldiga och hederliga Personer, i synnerhet af Qvinnokönet, skola blottställas för den skymf, att på befall - Den 4. April. 2)5 ning eller efter en Comités fattade beslut, undergå en skamlig granskning å deras blottade kroppar. — Jag beklagar härvid i synnerhet större Städers Fruntimmer, hvarest troligen ej någon Församling finnes, som icke innom sig hyser flere af veneriskt besmittade personer, så vida denna smitta så inrotat sig som Motionairen och Utskottet ai>t3ga lör gifvit. Vid denna reflexion förväntar jag mig väl den invändning, att Utskottet ingalunda tillstyrkt, det i omförmäldte fall allmän Visitation innom Församlingen ovillkorligt skall anställas, utan blott öfverlemnat till Kyrko Rådets pröfning, huru vidsträckt den anses nödvändig; men då i många Pastorater på Landet, Kyrko-Rådet är sammansatt endast af Pastor och några enfaldiga Bönder, varder ock mindre delicatesse art befara; och besluten måste föianleda till både hånliga och äfventyrliga uppträden, antingen man. namohn vises eller Visitationen sker utan undantag, och i sednare fallet, huruledes skall den verkställas? Af Läkaren enskildt — Da varder ingen ting säkrare än att den blygsamme af honom köper sig fri från denna nesliga granskning, och lemnar åt honom sjelf bestämma Summan, som deiföre skall gifvas, hvilket föranleder till ett obilligt ockrande på Modestiens kostnad — Eller skall, för säkerhets skull och till undvikande af sådant underslef, Kyrko-Råd eller andra vittnen vara tillstädes; så frågas billigt om ärbarhet och dygd kan nesligare misshandlas och för vanheder blottställas. Jag tillstyrker således ytterligare, att Ufc> Den 4 April. skottet?
Att vara alldeles ensam med en, den hon icke kände, icke visste, hvadan denna var kommen, hvilket öde bragt henne hit, icke förstod hennes språk. Och denna flicka var ännu icke utbildad; hon var späd och skön! En verldsdam, som läst alla möjliga romaner, tänkt sig in i alla möjliga ställningar af lifvet, skulle nu blifvit lika, kanske än mera slagen, än den okunniga torparhustrun, som visst icke tänkt sig in i, eller upplefvat någonting särdeles märkvärdigt, som knappt någonsin sett annat än fredliga bönder, fredliga åkrar och torp. Dock var det egentligen ingenting förfärande i hennes ställning; det var någonting magiskt, feiskt. De greto ännu i hvarandras armar, då Harald inträdde. I ett nu anade han, hvad som under hans bortovaro förefallit, och han kunde icke emotstå sitt begär att välkomna den han räddat; han kunde icke hjelpa, att han steg fram och tryckte en varm kyss på hennes panna. Flickan tycktes redan så hemma i för henne hittills fremmande förhållanden, att hon icke alls blef häpen eller rädd öfver en sådan helsning; fastmer, hon syntes dermed ganska belåten. Hon gjorde en frågande åtbörd och min till torparhustrun, liksom hon menat: är det denne, som ... Hustrun missförstod icke denna pantomim, utan nickade jakande. Då tog flickan några steg, föll ned och omfamnade Haralds knän; han upplyftade henne mildt och sade: – che nome? (hvad namn?). Hon svarade med en ton, liksom hon varit förvånad, att han icke kände hennes namn: – Stella. Nu föll Harald i hågen hennes besynnerliga drägt; han mindes, att han i Helsingfors hört omtalas en liten skön lindanserska med detta namn, men hvilkens färdighet han aldrig beqvämat sig att bevittna, dels för att icke smärtas af det deltagande sådana små konstens offer merendels väcka, dels af leda och afsky för alla gyckelspel, dit han var djerf nog att äfven räkna lindanseriet. Som han icke var mera hemma i italienskan, än att han med njuggan nöd kunde öfversätta ifrån detta språk, fann han sig föga hugad att betjena sig deraf, annat än i högsta nödfall.
Betankanäen. märkningar anföra, att, ehuruväl det utaf de 2:ne Reipectiva RiksStånden, hvilka de bägge nu förevarande ämnen närmast röra, lemnade bifall åt Betänkandet, synes utmärka, att de af Utskottet deruti gjorde förslag ä~ ro grundade på billighet och Tidehvarfvets fordringar, och att Utskottet således icke bör hvarken mildra eller skärpa de medel, som för ändamålens vinnande blifvit tillstyrkte, Utskottet likväl anser sig kunna föreslå den enda ändring uti förra Betänkandet, att, hvad permitterade Krigsmän beträffar, den uti i:a puncten af samma Betänkande föreslagna skyldighet för Soldaten, att under vistandet i Församlingen icke öfvergifva den Interimshusbonde, hvars försvar han njuter, förr än han kan visa, det han erhållit annat lika godkändt försvar, måtte mildras på det sätt, att, sedan karlen inom 8 dagar skaffat för sitt uppförande en eller 2:ne Mäns borgen, som af Pastor och Församlingen samfäldt godkännes, han må äga frihet, att uppehålla sig och arbeta hvar heldst inom Församlingen honom för godt synes, utan något tvång af den eller de personer, hvilkas borgen han erhållit. Men någon annan ändring uti sitt förra Betänkande anser Utskottet, på ofvananförde skäl, sig hvarken böra eller kunna föreslå, enär Betänkandet är af 2:ne Riksstånd bifallet, och de hos Högvördiga PrestStåndet gjorde anmärkningar icke heller gifva Utskottet någon anledning till frågornas annorlunda behandlande i det hela. Stockholm den 15 Maj 1818. Eesv. ock Ekon. Ut sk. Betänkanden. N: r 12g. Riksens Ilo glo fl. Ständers Allmänna Besvärsoch ekonomiutskotts Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande medel till ofver flödets hämmande, samt yrkadt för„ bud mot yppighet svarors nyttjande och förbrukning m. rn. TT -tJ-öglofl.
Jag har läst dikten Rafaël flere gånger, jag har begrundat den, fördjupad i «aftryck af de Rafaélska mästerverken, och ju mera jag läst mig in i den, ju mer har jag upptäckt deri. Man läser sig icke mätt derpå, den tillhör det slaget poesi, som hvarje gång ger mera än gången förut. Det är Rafaël lifslefvande, det är en Rafaël i dikt, som träder oss till ' möte, och den, som har diktat något sådant, han måste sjelf vara en af Rafaëls andliga arftagare. Den oöfverträffliga jemförel-sen mellan Lionardo och Michel Angelo, karaktäristiken öfver alla dessa rafaélska madonnor, så öfverlägset utförd, och slutligen det resultat, till hvilket diktaren kommer, den Rafaëlska andan, som han betecknar, när han säger: ’. Störst af allt ändå mig synes detta lugn förutan kamp, denna konst att ge det stora utan l » ter utaf krampeller när han sätter honom i jembredd med Mozart och Goethe och om dem alla säger att der ses af mgen ändring spåren, de stå med ljusa ögon i förbund, allt detta är icke sådant, som kan göras på beställning. För att skildra en konstnär så fordras att sjclf hafva en fläkt af den anda, som hr Wirsén beskrifver med orden » det evigt stora, det oändligt rena ». Och att detta icke är vackra ord allenast, derpå kunna vi bland många andra exempel anföra den vers, der hr Wirsén med en utomordentlig träffsäkerhet gått de Rafaélska bildernas skönhetskaraktär in på lifvet och som lyder så; Kunde de stå upp och tala, kunde dessa bilder lifvas, skulle vördnad djupt vi känna men med dem förtroligt trifvas, skulle älska dessa väsen med en kärlek ständigt ny: Michel Angelos profeter skulle drifva oss att fly. Enligt vanliga begrepp skulle denna minnesbild icke förtjena namn af dikt, den innehåller ju en katalog öfver Rafaéls förnämsta arbeten, den karaktäriserar dem så fullständigt, att den borde kunna användas med nytta strax före en tentamen, och detta hör ju till prosan, såger man.
(A) 5 66 Kongl. Maj.ts Nådiga Ber alt. Maj:t beviljat Anslag för Gymnastik-inrättningars uppförande vid de tre ArtilleriRegementerne, likasom vid en del andra värfvade Regementen, hvaraf också redan helsosamma> följder visat sig, och för framtiden äro i än högre mått att förvänta, då dessa öfningar hunnit bland manskapet allmännare blifva införda. Kongl. Majit har ock, genom dertill lemnade anslag, befordrat de så kallade Kok-inrättningarna, hvilka nu mera finnas införda vid alla Regementen och Corpser af Stockholms Garnison , och vid de fleste öfriga. Dessa Inrättningar hafva redan visat den mest välgörande verkan, så väl på Soldatens helsa, som i märkbart ökad ordning och sedlighet. Då Rikets Ständer, uti underdånig Skrifvelse, gjort hemställan om vissa förändringar uti Auctions-sättet vid Kronans Upphandlings-auctioner, och sedan äfven Kongl. Majit haft tillfälle att erfara behofvet af mera enhet och fullständighet i Föreskrifterna, dels rörande Krono-auctioner för Landtoch Sjöförsvarets behof, dels ock i afseende på besigtningar, då, i följd af slutade Contracter emellan Kongl. Majit och Kronan för Armeen eller Flottan, å ena sidan, samt enskilde personer, å den andra, Kongl. Maj. ts Nådiga Ber'ått. N.-o 1. 67 persedlar levereras, eller förättade arbeten såsom färdiga anmälas; bar Kongl. Maj:t, i anledning deraf, peli på det så väl Kongl. Maj:ts och Kronans som enskildes rätt måtte behörigen iakttagas och vårdas, låtit utfärda ej mindre ett Reglemente, hvarefter vederbörande vid Krono-auctioner hafva sig att rätta, och hvaruti, till vinnande af ephet i Förvaltnings-åtgärderna, någon skillnad icke ar gjord, på sätt förut egt rum, emellan Auctioner för Landtoch Sjöförsvaret, än ock en Förordning , huru förhållas skall vid Besigtningar och Öfverbesigtningar, då varor eller förfärdigade arbeten för Kronans räkning levereras.
Bevillnings-beredningens förslag bör, sednast fjorton dagar innan ortens Taxeringskomité sammanträder, aflemnas, i stad till Magistraten och på landet till kommunalstämmans ordförande; hvarefter, genom Magistratens eller bemälde ordförandes försorg, så skyndsamt ske kan, kungöres, att ifrågavarande förslag blifvit uppgjordt och aflemnadt, samt att kännedom om detsammas innehåll kan på angifvet ställe inhemtas. Sedermera bör den af Taxerings-komitéens ledamöter, som på kommunalstämma blifvit dertill utsedd, afhemta ofvannämnda förslag och detsamma till Taxerings-komitéens sammanträde medföra, vid bot af 10 Riksdaler. 2:o. Har kronofogde, häradsskrifvare eller annan person, som det åligger att, enligt nästofvanstående §, vara tillstädes och tjenstgöra vid Taxerings-komités sammankomst, derifrån, utan laga förfall, uteblifvit efter den för komitéens sammanträde utsatta tid, eller har hans dessförinnan inträffade förfall icke blifvit vederbörligen anmäldt, bote han Tretio Riksdaler. Kan, till följd af en eller annan anledning, taxerings-förrättningen icke företagas eller fortgå, bör anmälan derom af Taxerings-komitéen göras hos Konungens Befallningshafvande, som då vidtager den åtgärd, förhållandet finnes påkalla. 3 :o. Allmänna föreskrifter. Uppbörd, afkortning och redovisning. Bo. Uppbördsboken och debetsedlarne. Bo. TJppbörden. 3:o. Afkortning arne. 4:o. Redovisningen. Instruktion för taxerings-förrättningarne vid de under allmänna bevillningen inbegripna oell af taxering beroende afgifters föreslående och fastställande. Uppskattning af fast egendoms värde. § 7.
Beträffande dernäst Boslätten, som Staden as alder bäde bärgat och betai, sä har i afseende pä dest för'arrenderande fräga ej förekommit omannar förfarande med denna än den öfrige delen af Köpincsöhn, emedan Köpingsboerne aga lika rätt med alla andre att göra inrop deraf och dermedelst förwärfwa sig en fortfarande betes-rättighet, h wärsö re ock Utssvttet tillstyrker att derwid mä förbliswa. För innewarande är förmodar Utskottet, att, derest omständighctcrne det fordra, Köpingsboerne stola finnas willige, att. pä sätt, som förr, emot betningsrätten af denna äng, 8Zz:deIs Tunneland stor, den samma bärga m. m— Widkomniande stureligen Lägenheten Hushagen, som jemwäl i Kongl. Masts Nädiga Proposition omnämncs säsom warandc af serskildt beskaffenhet och hörande till den ätgärd som Kongl. Mast rill Riksens Ständer öswerlemnat; Sä är föchälVihang. N:s;6. län» 88- Den 26 Aunik. landet dermed sädant, att Kongl. Kammar - Collegium den Zi Ockod1758 genom Blef till Landshöfdingen i Westmanland tills widare bifallit, att Capitainen, Gästgifwarcn Berthlin, till Gästgifweriets i Köping styrka och understöd, ssulle fä arrendera Adelar samt Rådmannen och Postmästaren Norberg för Postsöringens skull
Assignationer till en summa af 279 R:dr 20 sk. 4 r:st., hvaraf, för 235: 20. 10. de finnas utgifne 1799 och förutgående åren, samt för återstoden 44: 4* & emellan år 1799 och 1817. Revisorerne hemställa, i anledning deraf, huruvida icke Rikets Ständer må finna lämpligt, att hos Kongl.
Och att sistnämnde qvantum, 0- beräknadt fragten. atzecUrancen, provisionen och lewerantcurernts winst wid iicköpct, pä Utrik.s orter icke kostat mera än 24 h Banco k-?>nan; sä har för det föista, genom denna öfwerflödiga Bränwins-import Tredje Band. N:o I9l. pä 4iio Den 12 October. pä Swensta Handels - Wägen förlorats 200,000 R:d. Banco; men betutöfwer har jämwäl än widare Swensta Jord - Brukaren härigenom, pä det känbaraste, blifwet lidande; ty, efter beräknandet af circa 18 kannor Bränwin af sädeslunnan, hade Swenste Landtmannen kunnat, till förberbrde Kvänrum 400,002 kannor, anwända 22,222 tunnor säd af detta ÄrS stbrd, samt genom försäljningen af Bränwinet, erhälla 166,666 R:d. Z2 fl. Banco; hwartill kommer, att genom sagde 22,222 tunnors anwändande till BränwinS-Bränning, öfwer 100,000 fat Drank kommit Rikets Ladugärdar till godo. Om ofwannämnde Kronans Lager af Utländske Bränwiner kunde utan för stor förlust till Utrikes Orter afyttra-, wore det alltsä mycket skäl dertill; men dä inköpspriset icke annat kunnat, ätt wara mycket dyrt; och dä sädespriserne m. m. bäde innom och utom Riket fallit, samt BränwinSpriserne i enahanda fbrhällande stola falla, sä mäste wäl sagde fönäd, uti Kronans Lagerkällare, af^ Utländske Bränwiner qwarstanna, att innom Riket försäljas.
När StatsUtsk:s utlåt, i afseende på denna fråga inkommer, torde visserligen tiden vara inne ätt utlåta sig öfver förslaget, och jag skall icke eller för närvar, dermed uppehålla R. o. Ad. särdeles länge; dock må mig tillåtas att göra en erinran. I afseende på räkenskapen, dess form, och liden för afslutandet, är visserligen Statscont:s förslag om ett annat sätt att debitera uppbörden ganska riktigt och lättande; men jag anser för min del alla sådane räkenskapsförare för en iinga sak emot det förhållande, som räkenskaperne skola utmärka. En räkenskapsform kan med någon omtanka göras såväl begriplig och lättfattlig som lätt verkställd, af den som vederbör, och man bör således se på verkningarue af den form, som antages. Nu hafva vi sett, att sommarskall, som fordom utgick pä sommaren, sedermera på hösten, numera icke utgår förrän på vintern, tillsammans med vinterskatlen. Jag fruktar, att om debiteringen af skatterna framflyttas, på sätt Statscont. föreslagit, så kommer äfven så småningom skalternes utgörande att framflyttas först från vintern till sommaren, sedermera från hösten tili vintern, och på det sätt kommer Statsverket till korta. Jag anser således, alt man ej hör föreslå någon framflyttning af debiteringen, utan rätta räkenskaperna efter de förhållanden, som finnas. Detta hindrar icke, att rikshufvudboken oell för densammas afslutande nödige räkenskaper skulle kunna afslutas långt tidigare än som nu sker. Jag förmodar, att när StatsUtsk:s utlät, inkommer, så torde närmare upplysningar kunna vinnas, pä hvad sätt denna sak skulle kunna ordnas. Frih. Cederström: Jag anhåller att få instämma uti hvad Frih. Palmstjerna yttrat ronde det olämpliga i framflyttandet af tiden för debiteringen och uppbörden samt således redovisningen. Jag har just föreslagit att bibehållas mätte hvad i denna väg finnes stadgadt och alldeles icke framställt någon flyttning af tid. Uppå härefter af II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., biföll R. o. Ad., alt Frih.
Som materialskrifvaren 2:ne särskilda gånger, genom pålysningar från predikostolen, tillsagt och anmodat de efter öfverstånden kyrkobyggnad resterande, att framskaffa bräder till läktarens förfärdigande, men blott en enda sig dermed här infunnit, så utsattes nu ytterligare onsdagen i denna vecka, som å den 14 uti innevarande månad, då alla de som restera med bräder och spiror borde afbörda denna sin skyldighet. Och fattade församlingen tillika det enhälliga beslut, att den eller de som nämnde dag, utan laga förfall, icke afbörda sin rest i berörda afseende skulle, genom materialskrifvaren, lagsökas för denna skuld. § 4. Beslöts att snickningen på läktaren m.m. skulle taga sin början måndagen d. 26:te uti innevarande månad, och åtog sig bonden And. Jonsson i Kougsta, att under påstående arbete i kyrkan innevarande vår, hålla sängkläder åt snickare, emot erhållande af en skilling riksgäld af hvarje hemmansrök i socknen. In fidem protocolli N. S. Edlund 1838 d. 25 martii upplästes och erkändes förestående protocoll i Häggenås sockenstuga, intyga på församlingens vägnar Nathanael Ersson Stafsgård Jöns Erssson Andersgård Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 10 junii 1838. § 1. Upplästes, godkändes och underskrefvos kyrkooch fattig-cassornes räkenskaper för sistförflutna året. § 2. Som afvittringen i Häggenås socken för flere år sedan är stadfästad och all här befintlig jord blifvit disponerad del till fyllnad åt de gamla hemmanen, dels till nybyggen eller kronohemman, så beslöto nu socknemännen enhälligt, det sockenskrifvaren Nathanael Ersson i Stafsgård, skulle anmodas och befullmägtigas, att å socknens vägnar, å vederbörlig ort, söka befrielse från anläggandet af så kallade afrads-räntorne, hvilket församlingen hoppades skulle så mycket häldre lyckas, som nu mera inga afradsland inom denna socken finnas. Obs.