Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beloppet af den spanmål, som ensamt från Öland försäljes, kan, under goda år, beräknas till 3o,ooo tunnor. Hampa och humle odlas här i Länet obetydligt; lin endast till husbehof, utom i skogsbygden, der linberedning redan är lemligen allmän, och hvarifrån så väl lin, som åtskilliga deraf förfärdigade väfnader årligen försäljas. På Öland odlas temligen allmänt rofvor och kålrötter, men på Smålands-sidan mera sällan och endast till husbehof. Fruktträd träffas stundom vid allmogens gårdar, men större trädgårdar finnas i allmänhet endast vid ståndspersonernas egendomar. I städernes närmaste granskap äro dock ställen, der trädgårdsskötsel drifves såsom näringsfång. Länets hushållnings-sällskap bidrager i sin mån, till jordbrukets förbättrande, dels genom de temligen betydliga penninglån, hvilka ur dess kassa lemnäs sådane landtbrukare, som företaga större odlingar, och dels medelst de åtskilliga belöningar, som årligen utdelas till dem af den arbetande klassen, som utmärkt sig, antingen genom flit i odlings företag, eller genom långvarig och trogen årstjenst. Bränvinsbränningen, betraktad såsom vehikel till jordbruket, är visserligen ofta af stor fördel för den omtänksamme landtmannen, som derigenom förvandlar sin gårds produkter, till én vara, sorn alltid är afsättlig; då man mer och mer insett användbarheten af potates till bränvin, kommer han i tillfälle, att med fördel, till större myckenhet än förut, odla denna växt, som ofta, äfven på den svagaste jord, gifver god afkastning; dessutom hämtar hans ladugård ingen ringa fördel genom den drank, som blir vid bränningen; men den obegränsande rättigheten för hvarje hemmans innehafvare till utöfning af denna industri, medför äfven skada och olägenheter, som ej alltid beräknas. Jag förbigår det öfverhandtagande bränvinsbegäret, som oafbrutit befrämjas genom den förökade och jemt stigande produetionen af denna vara; jag fäster mig endast vid det ekonomiska obestånd, hvari bränvinsbränningen otta störtar den mindre besutne åboen.
Viljande Utskottet framdeles, i sammanhang med de reglementariska föreskrifter, som komma att för RiksgtsContoiret föreslås, uppgifva sättet och vilkoren för en sådan upplåning.. Utskottet anser sig härigenom hafva besvarat Hr Friherre Anckar svärds, Carl Henric j från R. o. A. till Utskottet remitterade motion, om det mindre Creditivets anvisande på Öfverskotten af StatsVerkets inkomster och dess bestämmande till icke högre belopp än 5oo,ooo R:dr, som det före år i8(5 utgjorde; hvarjemte, i anledning af bemälde Friherres tillika gjorde framställning, "att R. St:r ville taga i öfvervägande hvad 63 och 64 §§. Reg.Formen, samt 3o och 68 §§. Riksdagsordning! n, i afseende på Creditivens begagnande och redogörelse föreskrifva, på det R. Sttrs stadgande i detta afseende måtte blifva så bestämde, att ingen ,';fvel om deras Grundlags-enlighet måtte uppkomma, ”Utskottet, då, i enlighet med ordalydelsen af 63 §. Reg.Formen, vilkoren för de ifrågavarande Creditivens begagnande blifvit föreslagne, funnit något vidare yttrande icke erforderligt. Betänkan cl cn, N:o a8r, 3.69 N:o 281. Memorial, angrde verkställd. Revision af de redogörelser för uppburne StatsMedel, K:gl.- KrigsCollegium för år 1826 afgifvit. (U.-A.) Sedan denna granskning, hvarvid kännedom blifvit tagen jemväl af de K. Bref som under berörde år till K. Collegium aflåtits, nu blifvit fulländad, får Utskottet resultatet deraf anmäla. 1 §• I allmänhet förekomma uti Departementens Räkenskaper afskrifningar, till ej obetydligt belopp, af förut balancerade fordringar.
Grefwe ve la 6arclie, ^acolr. Om votering NU skulle anställas, sä kunde ju sakens företagande ändä ej medhinnas förr än mändagen: säledes wore genom voteringen ingenting wunnit: jag skulle derföre wilja föreflä de Herrar som yrkat votering at behaga derifrän afstä, och samtycka til Mälets äter up-> Lagande om mändag. Den 18 Augusti. Herr Landtmarskalke n förnyade härefter sin sist gjorda proposition, hwilken med Ja beswarades. Uplästes följande: Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswärs - och Oeconomie-Utskotts Betänkande, i anledning af Herr äfwerstens och Riddarens afKongl. Maj-.tsSwärdsOrden, kl. ö6rAkm-rn8 hos Högloft. Riddcrffepet och Adeln ingifne och til detta Utskott remitterade Memorial, angäcnde Wargerningens indragning och den stäende Armeens förminskning til so,ooo Man. Dä Utskottet tog under öfwerläggning hwad i nämnde Memorial, i afseende pä Wargerningens uplösning efter krigets stut finnes mara föreslaget, fann Utskottet egenteliga grunden til detta föreftäende wara hämtadt frän de emellan Kongl. Maj.t och Kronan samt Rustoch Rotehällarne för längre tid tilbaka uprättade contracter; och ansäg Utskottet denna Herr Ofwcrstens hemställan wara i afseende pä desi grund af sädan beskaffenhet, at Utskottet trott sig böra wördsammeligen tilstyrka bifall bertil, sä at Wargerningen efter krigets stut borde komma at uplösas; kmarjemte Utskottet likawördsamt ftulle hemställa om icke Riksens Högloft. Ständer funne för godt at hos Kongl. Majit Den 18 Augusts - 1027 Majit i underdänrghet anmäla, det Kongl. Brefwet af den 10 Januarii »790, Kongl Stadfäst.
Samma värda Ledamot har visserligen rätt i sin anmärkning, att nu varande Oeconomiska Författningar förbjuda Exporten af flera varor , sorn i Riket frambringas; Men också anser Utskottet, att, åtminstone en del af desse Författningar behöfva förändras, emedan de, långtifrån att uppfylla det åsyftade ändamålet, endast lägga ett skadligt band på försäljningen af Landets egne Producter ; Hvad åter angar expor, ten af Tackjern och Råkoppar, så förbjuder den sig sjelf af andie orsaker och kan alldrig komma i fråga, om icke till Finland. Att de Skepp, som byggas på Svensk Stapel, och af Utländningar finge köpas, icke borde få begagna Svenska Documenter, deruti är Utskottet af enahanda tanka ; Men också motsäges detta icke i Utskottets förra Betänkande. Vidare anser samma värde Ledamot Uppbörden och Revisionen vid Tullverket skola till en hög grad försvåras derigenom, att prisen från StapelStäderne årligen af vissa Auctoriteter uppgifvas, men uti denna öfvertygelse kan Utskottet icke instämma, ty denna reglering måtte icke blifva svårare än Markegångs-sättningen, och följaktligen hvarken medföra någon serdeles tids utdrägt eller besvär. Den förundran, som yttras öfver de före* slagne grunderne för vare Handels förhållanden, är icke något bevis emot deras antagande, och utom Sverige torde icke någon Policerad Nation kunna uppgifvas, som betungar sine egne Froducters export med främmande Skepp, med högre än dubbel Tull ; det enda man bjudit tili att såsom skäl anföra, är utgående Tull på Bevilhrings-Vtsk. Betiinkanden. 383 Stenkohl i England ; Men äfven denna Tull är för främmande Skepp endast två tredjedelar högre än med egna. Äfvenledes förmodar den varda Eedamoten , att vår fragthandel skulle genom den föreslagne förändringen lida ; Men en dylik förmodan saknar anledning, så länge Producter icke tryta att med egne Skepp utföra, och fruktan för brist i detta afseende saknar all grund. Den af en annan värd Ledamot yttrade tanka, som skulle arbetsfliten skadas derigenom, att vissa Inhemska Budimati-rier emot ingen eller obetydlig
Att Länet är i behof af ett eller flera ensamhetsfängelser har erfarenheten linge vitsordat och hemställan om uppförande till en början af ett sådant i 77 •■Iler vid Hernösand är derföre gjord hos Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket, hvilken Styrelse dock meddelat den underrättelse, att medel för en sadan byggnad nu ej vore alt tillgå. I kyrkligt afseende tillhör Länet Hernösands stift, hvilket från Erkestiftet afsöndrades 1047 och samma år ställdes under tillsyn af en Superintendent, samt 1773 under en Biskop, som jemte domkapitlet har sitt säte i Hernösand. Den del u( detta slilt, som är belägen inom Wester-Norrlands Län, är indelad i sex prosterier, hvardera innehållande nedannämnde antal pastoratet': 1 -b tn — 09 Klass. 3 C/i •n Cä O cro C/i cr 3 O ? Politi. För Wester-Norrlands Län fastställde Kongl. Maj:!, uppå allmogens underdåniga anhållan, under den 8 Augusti 1758 en särskild Byordning, hvilken innehöll flera nyttiga och på den tiden af behofvet påkallade föreskrifter, dels om ordningen inom bjarne, dels i afseende på jordbruket med hvad dertill hörer. Under de snait 100 år, hvilka sedan den tiden framflutit, hafva fh ■ra föi bättrade jordbruksmetoder inlrädt och många författningar utkommil, som göra flera af denna Byordnings sladganden i närvarande tid oanvändbara och otillämpliga. Fråga har derföre tid efter annan uppstått om en ny Byordnings utfärdande, men någon öfverenskommelse om en sådan har dock ännu icke kunnat träffas, ehuru pris för det bästa förslaget i delta afseende varit af Hushållnings-Sällskapet utsatt. Utom Byordningen hafva tid efter annan från Lä ns-S ty reisen utgått flera kungörelser, dels i afseende på 78 ordning, dels med uppmaningar till sedlighet och sparsamhet. Handhafvandet af dessa stadganden beror pä det nit för ordning, som ådagalägges af landsfiskalerna samt den högre och lägre kronobetjeniugen.
Hos Greger och Romare hade alla lagar och författningar en moralisk svftning: de alstrade och underhöllo ett Mod. som trotsade al. la faror, en Fosterlandskärlek som ttopof. Frade allt för dess väl, en Själsstorhet som föraktade rikdor»ar, en Måttlighet sorn afjskvdde öfver fl ödets niutningar. Deremot hos de nvare folkslagen svnes allt gå ut på Calcul: man söker och beräknar endast en« Den 17 Juli. /• nt. 775 financiel vinst: Man anser ej mödan värdt att gifva det allmänna tänkesättet en högre »igtning, att sorgfälligt befrämja ädlare seder. Om dessa föremål finge äga det värde de löitjena; månne hränvinet då skulle hafva den stora och allmänna protection det nu synes äga, för den vinst det sägeS tillskynda Landtbruket, genom ökad spannxnålsafsättning och drank till boskapen? Och denna Vinst, är den väl så säker, sä betydlig som man synes påstå? Om landtxnannen kunde och ville uppgöra en vigtig calcul på all den skada, all den förlust han lider genom dess tjenstfolks årligen tilltagande sturskhet, liderlighet och ofta dermed förknippade otrohet; genom kreaturs och sakers vanvård; genom dels försummadt, dels illa förrättadt arbete; genom löners och dagsverkens beständiga stegring _ allt ostridiga följder af den för Landtbruket så beprisade bi änvinsbränningen: så tror jag att resultatet skulle ut«då, i det hela, till en nog måttlig vinst, kanske till ingen annan än oräkneliga förargelser. Den fördel Dranken påstås gifva, till kreaturen* utfodring, torde ej heller vara så afgjord , åtxnindstone ej fri frinandra olägenheter. Mången kunnig, erfaren och oväldig
— I afseende på hvad som blifvit ytlradt i frågan om vederbör, embetsverks betagande af rättigheten eller skyldigheten alt upptaga besvärsmål i bevilln.frågor, och att detta skulle vara ett stort steg framåt på vår sociala bana, så måtte det vara lika vigtigt för den enskilda som för Staten, att de författningar, som äro utfärdade, blifva efterlefda. Om en häradsskrifvare begår oriktighet vid debitering, så är det klart, att den skattskyldige skall kunna fordra rättelse. Att han icke kan göra det hos Pröfn.- comite'en, lär hvar och en inse, — isynnerhet som Taxer.- comite'en sällan eller aldrig kan medhinna allt, utan öfverlemnas det som beror på speciel debitering till häradsskrifvare!]. Den skattskyldige får ej, förr än debetsedeln ankommer, se lill hvad han är taxerad. Skall han då löpa directe till Konungen med sina besvär, i stället för alt fa det felaktiga rättadt genom Konungens Bef:h:de, så ser jag ej, att han vunnit något, men väl att Konungen blir mycket besvärad med besvärsmål. På andra sidan lärer väl icke kunna bestridas, att om, vid taxer.längdernas öfverlemnande till Kammarrätten, denna Rätt finner, att längderna innehålla oriktiga debeteringssummor, der siffran är bestämd, advocat-fiscaleu icke kan underlåta alt bevaka Statens rätt, det vill säga Svenska folkets. R. St. ensamme bestämma om beskattningen för Svenska folket. Hvad de bestämma, skall följas; men om en häradsskrifvare försummat det, så frågar jag den värde ledamoten, huru det kan blifva möjligt för Pröfn.- comite'en att deruti skaffa rättelse, då den icke kan se det? Det är hell naturligt, att om debiteringen i taxeringslängderna blifvit för iiten, emot hvad R. St. föreskrifvit; så är ej den skattskyldige besatt och anför besvär deröfver hos Pröfn.- comiteen, som således aldrig får veta deraf. Ett missförstånd om formen för dessa ärendens behandling synes mig ligga till grund för Utskts förslag.
I lördags afled härstädes i den höga åldern af 93 % år änkefru Sophie Emilie Nordström, änka efter den på sin tid bekante riksdagsmannen i prästeståndet, kyrkoherden i Gefle, teologie doktorn Abraham Nordström. Den vördade gamla sörjes närmast af barn och barn barn. Bland de förra är kanslisekreteraren i ecklesiastik-departementet, filos, doktor Simon Nordström. Teater och musik. Kungl. operan hav tvänne gånger under den senast förflutna veckan uppfört » Trollflöjten;), båda gångerna för fullsatt salong. Det oaktadt har direktionen redan flödgats nedlägga den klassiska operan, enär dess vackra, men skrymmande dekorationer lade hinder i vägen för deii öfriga repertoaren. — Hvad den första föreställningen beträffar, hvilken vi bevistade, togs priset här naturligtvis af fru Östberg som nattens drottning; och dock föreföll den framstående sångerskan denna afton ej fullt disponerad. Fröken Kragballe återgaf för första gången Rammas parti. Hon tycktes emellertid ej rätt lämpa sig härför Rösten är nog ganska vacker och nätt, men föredraget tämligen ytligt och stundom slarfvigt. Den genuint danska dialekten måste gifvetvis bortarbetas. Den yttre apparitionen är det bästa. Hr Lundmark hade en särdeles lycklig afton som Tamino, och hr Sellergrens Sarastro är sedan föregående repriser lika välkänd som hr Lundqvists talare. Fröken Sparrman, hr Lejdström och hr Johanson hade öfvertagit Papagenas, Papagenos och Monostatos ' roller, åt hvilka de gåfvo ett erkännansvärd tutförande. Tärnornas och geniernas ej oviktiga partier hade likaledes erhållit goda representanter i fröknarna Karlsolm, Frödin och fru Almati-Rundberg samt fru Lindström, fröknarna Lindegren och Oisen. » Carmen » gafs åter i måndags inför till sista plats fullsatt salong. Denna föreställning gjorde ej samma goda intryck som den näst föregående. Största intresset samlade sig naturligtvis äfven nu kring hr Morello (don José), hvilken ock på grund af sitt förträffliga spel blef föremål för publikens lifliga hyllning. Fru Almati-Eundbergs framställning af Carmen lämnade åtskilligt öfrigt att önska. Fröken Karlsolm föreföll ej heller väl disponerad.
— • U 1 | r d En vikt, som var och blir och är Af mycket liten vikt; Hvarmed den icke falla lär — Det tros med tillförsikt; Hvarmed jag tänker, du ej lär H a dukat under än; TJppmaningsord, hvars syfte är Ej upphöjdt just, min vän. Just ingen sinekur jag fått, Ty tårar, blod och svett Ha ymnigt fallit på min lott, Som du ju ofta sett. I kärleksvärf jag äfven lär H a stor erfarenhet; Och den mig får, utkorad är; Det tror jag nog du vet. L a r Hvarpå den rike hvilar ut I prakt och yppighet; Hvad för en köpman (utan prut!) Ä r bäst af allt han vet; Hvad den person du sände ju Odisputabelt var; I brist hvarpå helt säkert du Ej minsta brödbit har. Jag fager är och fin och lätt Som hitnleus ljusa sky. Men äfven stundom rätt och slätt Som dragen upp ur dy. Jag doftar ofta som en ros Från paradisets land; Men man kan frestas fly sin kos För doften min ibland. U 1 ^ 1 a 1 a 1 k Hvad minsta lekkamraten väl Får vara, tänker jag, Ifall den stora börjar gräl Och önskar stifta lag. Hvad skiljer ofta tvänne land? (Du det helt säkert vet.) Och hvp.d förenar dem ibland? (Du vet nog äfven det.) I lifvets mångahanda skift Jag gärna tager del: Vid dopfund, kullerstol och grift, Vid välkomst som farväl. I väderlekens alla skift Jag tar ej mindre del, Och höst som vår är jag på vift Hvar stund — det slår ej fel. Idun Iduns Fredagen den 22 januari 1897. Prenumerationspris pr å r: Idun ensam Iduns Modet-, fjortondagsuppl. Iduns Modet., roänadsuppl. Barngarderoben kr. » » » B y 5: 5: 3 3 rå: Redaktör och utgifvare: Klara södra kyrkog. A l l r a, telef. R i k s t e l e f. Våra HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. : J. Nordling. - r a d. ministerfruar.
Något försök att vederlägga detta åberopande af 64 §ln Reg.Fm har af StatsUtsk. icke blifvit gjordt, och det synes således att StatsUtsk. tyst medgifvit Reg.Fins lydelse i detta fall, samt att den af StatsUtsk. ej kan tydas annorlunda än anmärkarne det härstädes gjort, under det att StatsUtsk. likväl, af hvad skäl känner jag icke, ansett sig böra vidblifva sin förut uttalade öfvertygelse. Flere talare yttrade sig äfven då om det olämpliga och ändamålslösa i det framställda förslaget. För min del måste jag förklara, alt det förefaller mig högst besynnerligt, huruledes man vill tillvägabringa ett slatsrnachineri, nog inveckladt ändå, af en sådan beskaffenhet som det ifrågavarande. Att först öfverlemna medlen till det ena verket och sedan till det andra, så att ärendena korsa hvarandra, samt gå hit och dit, det lärer en hvar, som har al - Den 3o Januari e. ra 485 drig så liten kännedom om angelägenheten af att i administrativa ärenden iakttaga skyndsamhet, finna vara högst oi Lmligt och högst ändamålslöst. StatsUtsk. har för öfrigt, till vederläggning af anmärkntna, framställt ett slags beröm för Riksg.contorets tjenstemän, som skola hafva på et ändamålsenligt och tillfyllestgöraude sätt vidtagit åtgärder i och för den uppbörd, som till Riksg.cont. inflyter. Jag vill icke bestrida att så liar skett, ty StatsUtsk. har visligen inskränkt sitt beröm till de sednare tiderna, men jag har erfarenhet af motsatsen, emedan just genom åtskilliga försummelser inom Riksg.cont. Staten “gått i mistning eller åtminstone varit nära att gå i mistning af icke obetydliga summor, som fått to ä 12 år hos uppbördsmännen innestå. Det synes således, äfven från den sidan betraktadt, icke just vara något skäl till bifall å Utsk:s förslag.
Förr eller sednare måste man inse huru nödvändigt det är, att näringarne emanciperas ifrån den styrande och lagstiftande maktens omedelbara inflytande, och att de få fritt röra sig inom gränserna af allmänna lagar. Till upplysande af detta ämne vill jag utbedja mig att fä göra en jemförelse emellan statskroppen och menniskokroppen. Denna sednare är nemi. den fullkomligaste at alia organismer, och kan derföre tjena till mönster äfven för inrättandet af statsorganismen. Hos menniskan utgör hufvudet sätet för styrande makten, som uppenbarar sig genom den fria viljan. Men denna sträcker sitt herravälde endast till händer och fötter och kroppens öfriga yttre delar, lill befrämjande af försvär mot yttre våld, locomotion o. s. v. Men denna i hjernan inneboende styrande makt har hos menniskan intet omedelbart inflytande på de egentliga lifsorganerna, såsom magen, lefvern, hjertat, lungorna m. m., hvilka föreställa näringarna i statskroppen. Och det är just på dessa lifsorganers oberoende af viljan, som del helas tref 10 H. 33o Den 29 J u 1 i f. m. liad och helsa beror. Om deremot mennisko-organismens styrande makt skolat bestämma huruledes lifsorganerna eller kroppens näringar bort fullgöra sina förrättningar; så hade man snart fått se hela kroppen vantrifvas, försvagas och aftyna, samt sjelfva de yttre lemmarna blifva kraftlösa till sjelfförsvar och locomotion. Hr Lagerhjelm, Pehr, uppläste följande: Bevilln.TJtsk. har uti förevar, betänk, haft tvänne rätt vigtiga grundsatser att behandla, nemi. afskatfandet af tull, och sedan den ledt Utsk. till ett afstyrkande, borttagandet af förbud, Det är den sednare jag ämnar behandla. ”Etthundra år hafva förflutit,” säger Utsk. "”sedan förbuds-systemet började göra sina anspråk gällande.”
Majtt i underdånighet skulle anhållas, att Kongl. Majit täcktes i Nåder låta tillse, att det beviljade Spannmåls understödet så användes, att det för Hufvudstadens fattige Invånare åsyftade välgörande ändamål derigenom må kunna vinnas; Så hafva Utskotten, enär alltså, likmätigt 69 i RegeringsFormen, detta ärende är algjoidt, ansett sig icke kunna dervid någon ytterligare åtgärd lemna: Hvilket Utskotten likväl bordt vördsamligen anmäla. Stockholm den 8 Junii 1818. Riksens Högloft Ständers Statsoch Bevilln i n'{.v - Ut skotts Hemställan om slutlig åtgärd af det förstärkta StatsUtskottét vid fråsan, rörande enstad • r • gad afgift till veneriska smittans härnmande. ^561 Statsoch Bevillnings' Utskottens Betänianden. ^edan 3'ne af Riks-Stånden bifallit Statsoch Bevillnings-Utskottens gemensamma tillstyrkande uti afgifvit Betänkande den * sistledne Apr il, att, i anledning af Kongl. Majus derom aflåtne Nådiga Proposition, en stadgad afgift utaf 3 sk. af hvarje Mantalsskrifven person måtte . i ställe för den förut frivilliga afgift inom I.änen , fastställas att utgå, till bestridande af nödige Cur-Hus-anstallter för veneriska smittans hämmande, men Hedervärda BondeStåndet, efter gjorde anmärkningar och derå erhållen förklaring, vid frågans afgörande den 23 sistledne Maji, på anförde grunder afslagit Utskottens tillstyrkande, undyer förbehåll, att vid de i hvarje ort om bidrag till Curhus-Anstalterne ingångne frivillige öfverenskornmelser varbibehållet samt, med åberopande af 71 §. Re~ gerings-Formen, härom Statsoch Bevillningsutskottet underrättat; sä, och enär de öfrige Stånden, enligt meddelad upplysning, den 19 och 2g:de i nästledne Månad ansett sig böra
Bland näringar, som behöfva skydd, är äfven sockerförädlingen. jag vill ej 1111 besvära R. o. Ad. med anförande af skälen dertill; emedan en särskild skrift derom utkommit, hvilken TJtsk:s ledamöter icke lära unda låta att begagna, när saken återkommer till dem. Tillverkningen af postlin är en af deni, för hvilka jag anser särskilda föreskrifter vara nödiga för att skydda 113- 388 D en 29 Juli e. m. ringen. Det är bekant, att vi blott hafva a:ne postlinsfabriker i landet, men att dessa kunnat i det närmaste förse hela Riket med dess hvardagsbehof af denna vara. Den ena af dessa fabriker är gammal, neli jag känner icke hvad dess anläggning kostat. Men den andra, nemi. Gustafsbergs, som är ny, lärer hafva kostat öfver en million r;dr r:gs, hvaraf l5o,ooo r:dr blifvit, under åren i838 och 1819, till förbättringar använda. De, sorn nedlagt sina penningar i dessa verk, hafva väl anspråk på skydd af Staten, på det ali andra medborgare ej må afskräckas från att ingå i dylika företag oell blifva i deras ordning ruinerade. Begge dessa fabriker hafva tillsammans 3oo arbetare och åstadkomma en årlig tillverkning af 25o,ooo r:dr r:gs i värde. Man har försökt att härifrån utskicka postlin dels till Helsingfors, dels till Batavia. Det torde böra sättas i fråga, 0111 icke denna vara äfven är en ibland dem, för hvilka export-praeinier borde anslås. Taxan borde böra bestämmas till i5 proc., importören obetaget, alt, om han så vill, packa upp i packhuset och visa att hon är större. Tullen för oumbärliga råämnen, såsom t. ex. för blyhvitt, torde böra nedsättas. Jag yrkar det här, likasom jag förut gjort i afseende på bomolja, för annan varuförädling. Större pjecer af oäkta måladt och tryckt postlin äro upptagna lill ett tullvärde af endast 3i sk., och belagda med en införselstull af 8 sk. för U.