Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Stats-Conlorets till åtlydnad häraf, efter inhemtande af vederbörande Pensions-Cassae-Directioners yttranden, under den 28 December 1842 afgifna betänkande, deraf Utskottet tagit kännedom, inhemtas, att CivilStatens Pensions-lnrättnings inkomst af besparad begrafningshjelp och avancements-besparings-medel utgjort under åren i83o—*83g af de förra - 5o,6ir: 8. 10. och af de sednare 57,5g3: !\6. — tillsammans 108,ao5: 3. 10. hvarifrån dock afgå afskrifnin gar och reslitutioner 9,533: 11. — så att återstoden utgör 98,67»: 4o>o* eller i medeltal 9,867 R:dr 8 sk. 11. rst. årligen, oberäknadt åtskilliga tili ziffran ännu icke bestämde fordringar; i följd hvaraf den ersättningssumma, hvilken, i händelse ifrågavarande besparingar hädanefter icke vidare komme att, på sätt nu sker, till Inrättningen inflyta, skulle densamma af Statsverket tilläggas, borde, efter Directionens för nämnde Cassa tanka, till förekommande af förlust i påräknade inkomster, förhöjas till 10,000 R:dr för året. Directionen för Arméens Pensions-Cassa har upplyst, att medeltalet för åren iS3o—i83g af de Cassan tillflutne vacanceoch liggetids besparingar utgjort 12,356 R:dr 9 sk. 10 rst. och af begrafningshjelps-besparingar 16,174 R:dr 47 sk. 9 rst., eller tillsammans 28,53i R:dr 9 sk. 7 rst. årligen.
Nils Larsson från Jemtlands län, Jonas Andersson från Östergötlands län samt Carl Gustuf Sköldberg från Örebro län, hvilka yttrat sig för ett anslag af 25,000 R:dr. mot »olje punkten, moni. b. af Herr Friherre Åkerhielm, Herr Fåhreeus, Biskop Annerstedt, samt Prostarne Schram, Wåhlander, Arrhenius, Berlin och Doktor Nordström. mot tide punkten af Herrar Cedergren, Hierta, Björck, Berg, Berger, Hammar och Wahlström; af Riksdags-fullmägtigen Eric Ersson frän^Gefleborgs län, hvilken yrkade, att ifrågavarande anslag utan någon förhöjning måtte fortfarande såsom hitintills utgå med 10,000 R:dr. Häruti instämde Lars Rasmusson från Göteborgs och Bohus län, G. Hultman från Örebro län, Per Nilsson från Malmöhus län, Nils Larsson från Jemtlands län, Jonas Andersson frän Östergötlands län och Carl Gustaf Sköldberg från Orebro län. mot 5:te punkten af Herr Friherre Åkerhielm, Herr Fåhreeus, Biskop Annerstedt, Prostarne Schram, Wåhlander, Arrhenius och Berlin samt Doktor.,Nordström. Riksdags-fullmägtigen C. A. Larsson från Östergötlands län reserverade sig i allmänhet mot Utskottets beslut i denna Hufvud-titel, under åberopande af hvad han i sitt särskilda memorial härom yttrat och föreslagit. STOCKHOLM, tryckt hos A. L, NORMAN, 1860. Första HuiVud-Titeln. 1858 års Eiks-stat anslår. Kongl. Hofoch Slotts-Staterne. Kongl. Hof-Stats-anslagen, Kongl. Maj:ts Hofhållning Hans Kongl, Höghet Kronprinsens Hofhållning Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessans handpenningar ,.„ Hennes Majit Enke-Drottningen Josephinas Hofhållning Hennes Majit Enke-Drottningen Desiderias Hofhållning Hans Kongl. Höghet Hertigen af Östergötland Deruti inbegripne handpenningar för Hans Kongl, Höghets Gemål.
Den 26 November e. m. 433 § 2. »Lycktan; hvars enda etc. borde vara förfärdigad, undra delen eller skålen, med tilhörande rör för profvaren, af tät och god koppar, inuti väl förtent och utvändigt val hammarpolerad, så att obehöriga hål eller öppningar lätt kunna uptäckas, och öfra delen helst af en half tums tjockt hvitt glas i kupform, så hög, att profvaren derunder har fri rörelse utan att gå igenom glaset, hvarå hål eller öppningar icke få finnas. Ofra delen af lycktan kan äfven göras af metall; men i sådant fall borde den vara så hög, som ofvan nämdt är, och skola då anbringas 4 tillräckligt stora rutor af hvitt tjockt glas å motsatta sidor, så att skålen eller lycktans undra del är fullkomligt ljus och synlig åt alia håll, på det att hemliga öppningar, som å yttre sidan möjligen kunna vara tilltäppta, må uptäckas från inre sidan. Den öppning å lycktan etc. §§ 18 och 23. Förekommande fall gifver anledn., att kontrollörs aflägsnande från bränneriet borde vara till kortare tider inskränkt, t. ex. 5 ä 6 timmar. § 27. _ Innan kontrollörs aflöning för sista 14 dagarne får af honom upbäras, bör han till den, som vederbör, bevisligen hafva aflemnat de uti 27 §:n omnämnde handlingar och effekter, de förra utan fel uprättade. Jag anhåller att min motion, jemte dessa förslag till förbättringar, måtte blifva till Bevilln.Utsk. öfverlemnade. Remitterades till Bevilln.Utsk. 2:0. Till frågans skyndsamma beredning får jag härigenom föreslå: Att för behandling af K. Propos:r, ang:de förhöjning i embetsoch tjenstemännens löner samt dessas pensionering, ett särskildt Utsk. måtte varda bildadt, och torde denna min motion blifva MedStm delgifven; i hvilket afseende 5 exemplar af motionen biläggas. Begärdes på bordet. Hr von Knorring, Erik Oscar, upläste följande motion:
Detta gaf hans sätt emot henne vid detta hennes första besök en anstrykning af ridderlig uppmärksamhet som det aldrig skulle ha fallit honom in att bevisa henne under andra omständigheter och som just stod i skarp kontrast mot den utmanande, frivola jargong, som han begagnade gentemot unga damer ute i sällskapslifvet. »Gud hvad ni är hygglig!» sade hon småleende. »Trodde ni inte det? – Hans ton var skämtsam men med en underklang af ömhet. »Åhjo. Det visste jag nog; det vet ni nog!» När de kommo ner på gatan igen fick han plötsligt ett infall: »Ska’ vi gå och helsa på min mor? Ta henne med ut och äta kväll i gropen?» Hennes ansigte lyste upp af glädje och hon tvärstannade: »Det skulle vara bra roligt», sade hon ifrig. »Men jag vet inte om jag törs.» »Törs? Åh, hvad är det för snack. Inte bryr majorskan sig om det, när ni säger att ni har varit ute i sällskap med fru Zimmermann.» »Majorskan bryr jag mig inte om. Men hvad ska’ er mor tänka? Det är sent ...» »Hör – lilla fröken – tror ni inte att jag kan ta den saken på mig?» Hon hade stor lust att gå med och det behöfdes icke mycken öfvertalningskonst. En stund derefter hade de låtit hissa sig upp till Mosebacke gångbro och voro stadda på väg till fru Zimmermanns bostad. Hon var hemma, ty från Skeppsbron hade de sett det lysa ur fönstren. I en af smågatorna på andra sidan Mosebacke torg mötte de ett stojande sällskap; den lilla fröken ryckte till som om hon blifvit skrämd och William smög småleende sin arm in under hennes. »Det gör ingenting här, på Söder», sade han lugnande. Och de gingo vidare. Fru Zimmermann mottog dem utan synbar förvåning, men med synbar glädje. »Vill ni icke bli här till kväll?» frågade hon. »Nej; ta på dig. Vi ska’ i Grands grop. Fröken Hagberg vill se notabla fysionomier.» Det var en uppsluppenhet i hans sätt, som modern aldrig förr sett. Bäst han stod och talade med dem tog han henne om lifvet och drog henne ut mot tamburen.
Den 2 Juli. 29 tlerr Cederschjöld:- Då, enligt hvad en värd Ledamot behagat erinra, Ett Stånds nekande är i Grundlagsfrågor tillräckligt att hindra antagandet af det beslut, som de 3 öfriga Stånden kunnat fatta, så synes 3 Stånds stridiga mening med det 4^des så mycket snarare göra antagandet af detta enda Ståndets enskilta mening omöjligt. Hans E±cellence Herr Grefven och Landt Mar skalken gjorde å nyo proposition till godkännande af Redactionen. Ropades Ja och Nej, hvarjemte af Friherre Jacob Cederström begärdes Vo ter ring öfver Redactionen af 28 §. Regeringsformen, i hvad förslaget om utländska Språkoch Exercitie-Mästare samt Konst-idkare rörde. Derefter proponerade Herr Grefven och LandtMcirskalken godkännande af Redactionen i allmänhet, med undantag för berörde förslag i £8 §. Regeringsformen. Ropades Ja ; hvarefter följande voteringsproposition uppsattes och justerades: Bifaller Ridderskapet och Adeln den af ConstitutionsUtskottet föreslagna Redactionen af 28 §. i Regeringsformen: Den det vill^ skrifver Jci\ Den det ej vill, skrifver Nej; Vinner Nej,■ kommer 28 §. Regerings Formen att förblifva oförändrad. Voteringen börjades klockan £ till iij och slutades klockan 1, da lötterna befunnos hafva utfallit som följer : ja ~ 57:' Nej - - 112; I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade Ridderskapet och Adeln hafva beslutit, att 28 §. R.egeringsFörmeii skulle, i hvad ofvanberördé förslag; anginge, blifvä vid ain förra lydeR se oförändrad. Genast före Voteringen badé följande 4 ProtocollsUtdrag blifvit justerade: Utdrag af FrotoCollet,hållet i Högloft Ridderskapets och Adelns Plenum den 2 Juli 1815. S. D. Föredrogs ett ifrån ConstitutionsUtskottet ingifvet Memorial rörande Ut^ Den 2Juli-.
Äta färskt: seger; ruttet: sjukdom; skära af: en slägtings eller wäns död. #Flöjt.# Owänskap och proceßer, som förloras. #Fogelbo.# Finna ett: ökad familj. #Foglar.# Nöje och winst; taga: sorg; döda: olycka; skjuta: hemliga stämplingar af fiender och riwaler; om de slåß: farliga frestelser; om de flyga emot er: konkurser; om de sjunga: lycka. Alla nattoch roffoglar äro dåliga tecken. Bli förwandlad till fogel: omwexlande lycka i företag. #Frikaßé.# Fruntimmerssqwaller. #Fruntimmer.# Se ett: sjukdom; flera: skymf; ett blondt: lycka; brunett: sjukdom; hafwande: goda nyheter; naket: någon slägtings död; höra utan att se ett: förestående resa; en samling, betyder förtal och prat om den drömmande. #Frukost.# Dåraktiga utgifter. #Frukt.# Äta mogen: glädje och nöjen för flickor; äta sur frukt: twister. #Fruktan.# Hysa fruktan: mod då man waknar; injaga fruktan: man bör ega mod när det behöfwes. #Fråga.# Ställa till någon: skadlig nyfikenhet; höra en fråga: hemliga mißtankar. #Frånwarande.# Drömma om frånwarande, betyder att de komma. #Fräckhet.# Den som tycker sig wara fräck emot någon, blir af denne belönt på samma sätt; den som är föremål derför, bör taga sig till wara att göra sig skyldig dertill. #Fuga.# Höra en: öfwerraskning eller fara; se en: plundring. #Fyrwerkeri.# Nöjen, som wara kort. #Fåfänga.# Den är lika skadlig i drömmen som i wakande tillstånd. #Får.# Lycka åt den, som ser sig omgifwen af får; sorg, om man dödar; olycka, om man ser dem stötas. #Fårkött.# Rikedom. #Fåtölj.# Ärofull plats. #Fält.#
Lönnberg från Östergötlands län anfört, hurusom — för bestämmande af det årspris, som skall ingå i beräkningen af det medelpris för de sednaste tio åren, hvarefter de åt embetsoch tjenstemän på lön indelta räntor och tionde-anslag, de allmänna verk och inrättningar, kyrkor och from ma stiftelser tillhörande enahanda indelningar och anslag samt de, såsom ersättning för vissa hemman eller lägenheter åtföljande besvär anvisade ränteeller tionde-anslag, jemte en del, vissa städer tillerkända, anslag af nämnda beskaffenhet, som icke blifvit till Statsverket indragna, äfvensom alla Kronans behållna räntor och tionde, få af räntegifvarne lösas, — uti ofvanberörda Kongl. Kungörelse § 2 mom. 3 stadgades, bland annat, att för landet priskuranter skulle upprättas fögderivis af särskilda nämnder, hvilka utgöras, dels af sockne-ombud, ett för hvarje socken, årligen vid allmän sockenstämma valde bland ortens räntegifvare, skiftesvis af det antal socknar och elter den ordning dem emellan, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, efter vederbörandes hörande, egde bestämma, med iakttagande dock att antalet inom hvarje fögderi icke vore ringare än Fyra och icke öfverstege Atta, dels af ett motsvarande antal ledamöter, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande likaledes för året förordnade bland andre inom fögderiet bosatte, för sakkunskap och oväld kände män, helst rän tetagare; äfvensom att dessa nämnder skulle sammanträda med Kronofogden, på dennes kallelse, å lämpligaste, af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bestämdt, tingsställe, 2:ne gånger för hvarje skatte-år, nemligen i början af Januari och i slutet af Mars; vid hvilka tillfällen priskuranter skulle uppgöras, vid det förra för de tre sista månaderna af det förflutna, och vid det sednare för de tre första månaderna af det lö pande kalenderåret.
Jag fruktar således, att om man icke medgifver valfrihet för öfre kammaren, skola många kretsar finnas, der ingen vill åtaga sig riksdagsmannakallet, då man icke med arfvode kan ersätta hvad näringsidkaren förlorar, derigenom att han så ofta är borta från sin näring. 5 §:n godkänner jag alldeles oförändrad; 6 §:n äfvenså, och likaså den 7. 8 §:n skulle jag önska måtte erhålla denna lydelse: ''Vid val till ombud i äldre kammaren göres ingen skilnad emellan lagtima och urtima riksdag;” och att §:n der slutades. 9 §:n lyder så: ”Till hvarje riksdag utser hvarje valkrets ett ombud till yngre kammaren, äfvensom ett till den äldre, om kretsens ombud dött eller efter ålder afgått.” — Här är icke taladt om laga förfall. Det bör likväl tilläggas, emedan ingen kan förbindas att tillgodonjuta den rättighet, som innefattas uti laga förfall. Äfven borde man bestämma under hvad villkor den väljes, som valdes i stället för en som visat laga förfall. Jag skulle derföre önska, att redactionen blefve sådan: ”Till hvarje riksdag utser en hvar af valkretsarne till yngre kammaren e^t ombud; äfvensom en hvar af de valkretsar till,äldre kam målen, der kretsens ombud enligt 8 §:n afgått eller visat sådant förfall, som nedanföre nämnes. Afgången riksdagsman kan återväljas.
M. anser att de i åtskilliga författningar förekommande straffarter skola vid verkställighet och förvandling jemföras med de i nya strafflagen förekommande straffarbete och fängelse. Denna § lyder nemi. så: »Till fängelse med arbete skall ej vidare dömas, utan varde, i stället, fängelse, hvarom i 2 kap. 6 § af nya lagen skils, ålagdt på lika lång tid, som till fängelse med arbete dömas bort, dock ej öfver två år; är, innan nya lagen gällande blef, fängelse med arbete, antingen omedelbart eller såsom förvandlingsstraff, någon ålagdt, vare det, i afseende på sättet för verkställigheten, så ock vid förening eller sammanläggning af straff, lika med fän gelse efter nya lagen ansedt.» Deraf synes, att K. M. ansett, att då nya strafflagen träder i verksamhet, skall alltid fängelse ådömas i stället lör fängelse med arbete, och att således, äfven om B. St:r skulle underlåta alt förändra den författning, hvarom Den 4 Juli e. m. 339 nu är fråga, och man ännu fortfarande skulle kunna döma till fängelse med arbete, komme likväl, enligt förordningen om nya strafflagens införande och hvad i sammanhang dermed iakttagas skall, detta straff icke att anses såsom straffarbete, utan endast såsom fängelse. På dessa skäl får jag vördsamt anhålla, att R. o. Ad. måtte bifalla den föreslagna §:n med den förändring, att det i första mom:t förekommande ordet »straffarbete» måtte utbytas emot ordet »fängelse». Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till §:n oförändrad i alla de delar, som ej förut blifvit pröfvade, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på bifall till samma delar af §:n med den utaf Frih. Armfelt föreslagna förändring, att det i lista momit förekommande ordet »straffarbete» utbyttes emot ordet »fängelse», hvilken propos. besvarades med ja. § 49. Bifölls. § 52. Frih. Armfelt: Vid denna § tar jag mig friheten anmärka, att Utskit, utan att derför anföra skäl, helt enkelt med blott några få ord afstyrkt en inom Hederv.
Särskilda Utskottet för behandling af Bränvinsfrågan. 1:o Förre Talmannen Nils Perssons från Kronobergs län, rörande bränvinsbränning; 2:o Olof Perssons från Westerbottens län, i samma ämne; 3:o vice Talman Adolf Wilhelm Svartlings från Östergöthlands län, i samma ämne m. m.; 4:o A. Bäckströms från Norrbottens län, i samma ämne; ' 5:o J. Lekbergs från Örebro län, i samma ämne; 6:o Gustaf Nilssons från Kalmar län, i samma ämne; 7:o Anders Nilssons från Hallands län, i samma ämne; samt 8:o Carl Nilssons från Östergöthlands län. att pressjäst-fabriker ej mera må få anläggas. S. D. Efter skedd föredragning godkändes Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit: N:o 2, angående medels anvisande till Topografiska corpsens arbeten, samt till åtskilliga fästningsbyggnader år 4854: samt N:o 3, angående anslag för år 5854 till gevärs-tillverkning. 46 Prot.-Utdrag den 24 December 1953. Den 24 December. Från Eöglofl. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Remitterades lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: Grefve af Ugglas'. Carl Fredrik Ludvig, den 23 dennes på bordet lagda motion, angående kommunal-styrelsens ordnande och utvidgande medelst inrättande af Häradsoch Läns-nämnder, tillika med de i anledning deraf nu afgifne yttranden, S. D.
Län fått sig tilldeldt en tilläfventyrs större Revillningssumma än sig bort, om dcssStctiJli/ka kännedom varit nog. grann, deraf ingen egentlig, tryckande eller ens kännbar olägenhet kunnat uppstå, emedan då denna Summa vidare på Städerne, Häraderne, Socknarne, Mantalen och Personerne blifvit fördelad några Ridr mer eller mindre ingenting - Den 12 Maji f. m. gerning gjort, så mycket hellre sorn de perso* ner hvilka ägde förtroendet att fördelningen verkställa otvifvelaktig! på heder och samvete, gjort afseende på de olika förhållanden, s<’m Locaifördelar, inträffade olyckor eljer andra mer eller mindre gynnande omständigheter kunnat påkalla olika beskattning, och derigenom åstadkomma en så rättvis och jemri fördelning som, med beräkningen af mensklighetens vidlådande allmänna ofullkomlighet, är tänkbar, men deremot med nu gällande Beviliniflgsstadgar icke möjlig. Jag skulle nu hafva vågat uppgifva ett mera omständligt Förslag härtill; men lyckligtvis har Utskottet upplyst att en annan re. d3n gjort det, otvifvelaktigt med mera skicklighet än jag kunnat det åstadkomma. Troligen innefattar äfven hans förslag att summan af Statsbristen, som skall utgå genom Bevillning, fördelas på alla Län efter deras stor* lek, rikedom eller fattigdom, mer eller mindre lönande Näringar, Jordbrukm. m. derefter, med iakttagande af samma grundsatser, genom Landshöfdingen och en sammankallad Comité på Städerna, Häraderne eller Socknarne inom hvarje Län, under noga beräkning af alla möjliga localoch andra fördelar, hvarigenom den ena Staden, Häradet eller Socknen, oansedt dess storlek och folkmängd, kan vara bättre än den andra. Vid denna fördelning bör vidare be. räknas det större eller mindre antalet af rika Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. IV Band, 8 Den 12 Maji J. ml Possessionater eller Capitalister, inom hvarje Stad, Härad eller Socken; och fördelningen rättas derefter:
Regeringens åsigter af den inre förvaltningen äro Riksens Ständer obekanta, och således icke kunna gifva ledning åc Stäodernei beslut och Nationens önskningar. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifvtlser. Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 11 Julli 1823. Preste-Ståndet d. 12 Borgare-Ståndet d. 12 Bonde-Ståndet d. 12 — —- Riksens Stunders underdåniga Skrifvelse, med anhållan, att de Oeconomiska Författningar , som hädanefter blifva\ utfärdade, först efter en viss lid måtte sättas i verkställighet. S. A. K. Senare tiders erfarenhet har, genom flere exempel inom Fäderneslandet, ådagalagt, huruledes täta ombyten af Systéme i National-hushållningen yttrat på handel och näringar ett skadligt inflytande, hvaraf ytterligare förstörande följder uppkommit, då verkställigheten af sådane ombyten varit hastig och oförutsedd. Vid öfvervägande af åtskilliga framställningar i detta ämne, hafva Riksens Ständer antagit såsom grundsats, att den oeconomiska lagstiftningens förnämsta syftemål borde vara, att för Närings-idkaren bereda lämpliga utvägar till utöfvande af dess industrie, på det för Staten och honom sjelf mest fördelaktiga sätt; Och Riksens Ständer hafva således funnit nödvändigt, att allt, som i något afseende kunde blifva hinderligt för näringsflitens fria utveckling, uti möjligaste måtto undanrödjes. Underdåniga SkrifvelseT, En ihärdig föresats, att bibehålia ett lands Oeconoiniska Författningar oförändrade, är jemväl, i Riksens Ständers tanisa, helt och hållet oförenlig med det sträfvande till utbildning och fullkomlighet uti industriella yrken, hvilket utmärker hvarje hyfsad Nation; men då, i följd häraf, förändringar uti nämnde Författningar ingalunda kunna alldeles uteblifva, synes det likväl Utgöra ett vigtigt föremål för Styrelsens omsorg, att sådana förändringar aldrig böra vidtagas, utan att vara påkallade af ett verkligt behof.
Ständer tillförene utlofvat och äfven låtit städerne utom Stockholm redan tillkomma, afsåge blott koslnaderne för inqvarteringen, med undantag af servisen, för de i stad ständigt eller i garnison förlagde trupper, samt att således den af Krigs-kollegium väckta fråga om lindringens utsträckande jemväl för mindre, tillfälligtvis inqvarterade truppafdelningar komme alt förfalla, likasom Kollegii förslag om inqvarterings-bestyrets öfverflyttande på någon, statens, embetsmyndighet. Reträffande åter kostnaderne för garnisons-truppernas inqvartering, hvilka redan för mer än 20 år sedan ansetts böra utgå efter den af särskilde kommitterade utarbetade samt af Krigs-kollegium och Stats-kontoret år 1847 tillstyrkta förhöjda taxa, hvarvid stadens nuvarande inqvarterings-gifvare ej heller haft något att erinra; sä och då utredt vore, att de, Stockholms stad från äldre tider för inqvarteringen tilldelade inkomster af tolag samt dubbla vågoch mätarepenningar kunde i medeltal beräknas till 37,707 R:dr Ranko årligen, hvarmed den till ungefärligen 39,700
Under sådana omständigheter och fastän Rektors-embetet förmält sig icke kunna på någon viss person leda skulden dertill, att ifrågavarande, utan rekommendation afsända bref, som skall hafva innehållit den till gäldande af länsnotarien Sellströms fordran uttagna summa, gått förloradt, men likväl nu mera det äfventyr och den förlust, som i följd deraf och meddelst Rektors-embetets anmärkta underlåtenhet, att taga bevis öfver penningarnes afsändning, kunnat drabba Sellström, vore undanröjda derigenom, att Rektorsembetet, med erkännande af sin föreseelse, godtgjort honom fulla beloppet af hans fordran, jemte ränta och kostnadsersättning, syntes mig sakens för - 109 hållande i så väsendtlig mån förändradt, att Kongl. Kungörelsen den 16 Juli 1788, angående förseelse af beskaffenhet som denna, icke kunde i allo vinna tillämpning; I anseende hvartill och då högstberörde kungörelse, som stadgade ansvarighet för förseelsen endast i det fall, att skada derigenom skett och skulden till sådan skada icke kunde på någon viss person ledas, följaktligen antydde, att hufvudsak!iga föremålet för åtal i dylika fall måste vara, att åt den genom förseelsen lidande bereda skadeersättning, som äfven ingick i den bestämda ansvarspåföljden och utan tvifvel vunnes säkrare på sätt som skett, än om skulden kunnat på annan person ledas, i hvilken händelse vederbörandes försummelse icke destomindre utan ansvarighet aflupit, det, enligt min tanke, kunde antagas, att vidare anmärkning emot vederbörande, som redan guldi t all den genom försummelsen timade skada, ej skäligen borde äga rum. Jag beslöt derföre, att det af Advokatfiskals-embetet i denna sak började åtal skulle förfalla; hvarom, medelst skrifvelse af den 29 December sistnämnda år, Advokatliskals-embetet äfven underrättades. Enligt hvad af infordrade handlingar upplystes, hade Bjäre HäradsRätt, uppå anmälan af dess tillförordnade ordförande, genom beslut den 18 April 1840, dels stadgat ett vite af 6 R:dr.