Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slånd'et, som ansåg den nu gällande inskränkningen till vissa hamnar af rättigheten att införa grof ull, vara genom två Stånds beslut bibehållen, godkände likaledes Utskottets i detta memorial gjorda sednare alternativa förslag i afseende på tillägget lill denna §; Beträffande vidare Utskottets i detta memorial vid 18 § Tull-taxeunderrättelserna afgifna yttrande, rörande drawback samt föreskriften i 2 momentet, blef detsamma af Ståndet gilladt, äfvensom Ståndet bijöll deni memorialet framstälda voterings-proposition. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens utlåtande, N.o gy , i anledning al återremiss af betänkandet, IS:o 38, angående personliga skvddsafgiflens användande till folkundervisningens befrämjande. S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens utlåtande, N:o 89, i anledning af väckt Iråga om lärare-rseminariers inrättande: af slogs. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets memorial, N:o 266, i anledning af Riks-Ståndens skil jagtiga beslut, angående det vid 1840 och 1841 årens Riksdag till Emåns upprensning beviljade stats-bidrag: Preste-Ståndet godkände den i detta memorial framstälde voteringsproposition samt lade memorialet i öfrigt tilt liandlin gar ne. S. D. Beslöt Preste-Ståndet vänligen inbjuda de respective MedSlånden att sig förena i Preste Ståndets, vid föredragning al Banco-Utskottets utlåtande, JVo 44, öfver de inom Riks-Stånden gjorda anmärkningar vid betänkandet, N:o 29, med förslag till en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lönerörelse, m. mv fattade beslut i afseende på 23 § litt. a. — f. af samma utlåtande, på grund af hvilket beslut i ställe för de under nämnde littera?
Af hvad nu i underdånighet blifvit anfördt, vill det väl synas, sorn om den naturligaste och lämpligaste tiden för depirterades sammanträde lill bestämmande af det medelpris, sorn skall gälla för året, skulle vara straxt efter den förut angifna tidsperioden eller i April månad; men då det emellertid blir nödvändigt att äfven hädanefter en vanlig markegångssättning årligen kommer att ega rum, och att denna verkställes om hösten före uppsägningstiden, så anser jag, i likhet med hvad kommitterade föreslagit, att, till undvikande al dubbla förrättningar, medelprisets bestämmande ulan olägenhet kan uppskjutas till samma tid, hvilken fortfarande torde böra förblifva den hittills brukliga eller början af November månad. 1 afseende på sättet eller ordningen för bestämmandet af denna årsmarkegång, efter hvilken så väl de, som cj ingå på den föreslagna regleringen med medelpris, komma att sig rätta, som ock kronan skulle ega att mottaga den spanmål, som blefve uppsagd till leverering in natura, äfvensom angående besvärs fullföljande i anledning af deputerades åtgärder, äro, enligt min underdåniga tanka, icke någrar nya föreskrifter af nöden; utan torde i dessa hänseenden hitintills gällande stadganden böra tjena till efterrättelse. Jag bar nu baft den nåden att i korthet redovisa för de grundsatser, sorn jag trott böra följas vid den vigtiga och grannlaga frågan om skatteväsendets reglering; och jag har i underdånighet uppgifvit de förslag, som jag i detta afseende anser böra till Rikets Ständer framställas Eders Majrts sednsste nådiga proposition i ämnet upptog visserligen, i öfverensstämmelse med kommitterades förslag, ett icke obetydligt antal, med en allmän skatte-reglering sammanhängande frågor, dels angående förenklingar i vissa speciella fall, dels angående än - , 46 Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition, iV.-o 59.
Betraktar man derjemte, alt tjenstemännen vid uppbördsverket i Stockholm kunna förena andra tjensler, så finnér jag häruti ett skäl att icke förhöja uppbördstjenstemännens i Stockholm löner utöfver hvad för samme tjenstemän i landsorten är anslaget. Men om man äfven antager, att de behöfva denna förhöjning, hvilket jag icke gör, så kan jag icke finna, att detta är den rätta vägen att åstadkomma en sådan generel förhöjning. Vore behofvet allmänt kändt, vore det så trängande, sä hade troligen Regeringens uppmärksamhet blifvit fästad derpå, och Regeringen bade då troligen icke underlåtit att för ändamålet af Ständerne begära anslag. Men att nu öfverflytta en inkomst, sorn de fattige haft, på uppbördsmännen, med en löneförhöjning af 219 r:dr, då de redan förut innehafva 990 r:dr, det kan jag ej medgifva, ulan yrkar afslag å denna punkt. Hr Printzenskjöld: Jag anser mig böra fästa den siste talarens uppmärksamhet på, att här icke är fråga om löneförhöjning för Stockholms stads uppbördscommissarier; frågan rörer endast, att i någon mån bereda desse tjenstemän ersättning för de kostnader, som de af sina löner få vidkännas för restantiers indrifvande. Denna kostnad har icke tagits i beräkning då de för många år tillbaka erhöllo den lön de nu innehafva, emedan restantierne den tiden icke voro på långt när så stora som nu. Jag kan ej eller med den värde talaren instämma i jemförelsen mellan desse och landsorternes uppbördsman i det afseende, att desse, sednare skulle anses vara belåtne med en löneinkomst af 800 r:dr b:co, men uppbördscommissarierne deremot ägde en vida större.
Förordningen den 13 Juli 1818, samt 9 Kap. 1 § nämnda Balk, förordnas, att dessa lagrum skola erhålla följande lydelse: 8 Kap. 1 §• Vilja man och qvinna, eller, der hon uuder giftoman står, giftoman å hennes vägnar, göra äktenskapsförord; då skola de det skriftligen och med två vittnen upprätta, innan vigsel sker. Förord må göras om makarnes giftorätt, så ock om inskränkning i den rätt, mannen, såsom hustruns målsman, tillkommer öfver sådan egendom, deri han ej eger gifto rätt. Ej må förord göras till förfång för dem, som bättre rätt till egendomen å den tid hafva. Äktenskapsförord skall 4 Lag-Utskottets Betänkande N;o 79. öppet ingifvas till .Rätten i den ort, der makarne hafva sitt bo och hemvist, eller sätta sig neder att bo, i staden inom åttonde dagen och på landet å nästa Ting, sedan vigsel skett, och läte Rätten det i protokollet införas. Är vigsel å annan ort förrättad, och kan förty den lagföljd ej ske, som nu föreskrifven är, då skall förord inom sagde tid hos Rätten i vigningsorten företes, och varde det, då makarne till boningsorten kommit, sist inom en månad i stad och å landet vid det Ting, som näst efter tre månader infaller, till rätter domstol ingifvet, med bevis af Rätten i vigningsorten, att det der företedt varit. Är ej med förord så förfaret, som nu sagdt är; vare det kraftlöst. Der mannens målsmanskap genom förord inskränkt blifvit, läte Rätten kungörelse derom i allmänna tidningarne införas. Hvar, som begär, ege att hos Rätten undfå del af äktenskapsförord. 9 Kap. 1 §• Sedan man och qvinna samman vigde äro, då är han hennes rätte målsman och eger söka och svara för henne, der ej genom äktenskapsförord blifvit annorlunda bestämdt. Hustrun följer ock mannens stånd och vilkor. Är genom äktenskapsförord viss egendom från mannens målsmanskap undantagen, och vill ej hustrun sjelf samma egendom förvalta, eller är hon ej dertill lämplig; förordne Rätten god man att förvaltningen öfvertaga, och låte kungörelse derom i allmänna tidningarne införas."
Herr von Hartmansdorff': Denna fråga är intressant derföre, att hon bevisar huru litet man i sjelfva verket tror på det, man i orden påstår sig vara förvissad om. Man har här yttrat, att sedan realisationen numera vore beslutad af Rikets Ständer och sanctionerad af Konungen vore Bankosedeln lika säker, som om man hade klingande mynt i sin ficka. Men då man tager de värde ledamöterna på orden, och begär, att de skola bevisa sin tro med sina gerningar, och till följe deraf förskrifva sig i silfver, i stället för Bancosedlar, svara de, med ifver: Nej. De hafva således blifvit beslagna med tvätalan rörande sin tro på realisationen, och på det man må till siffran bestämdt utröna, huru stor trons eller tviflets öfvervigt är, inom detta hus, får jag på 3»8 Den 5 Mars f. ra. förhand begära votering öfver följande kontra-proposition, jemkad efter Hr von Troils förslag: Reverserna ställas i Svenskt sifver mynt, men med rättighet för Låntagaren att betala ränta och capital med Svenska Banco-Sedlar, sä vida RiksgäldsContoret ej skulle, under det silfverutväxling i Banken icke äger rum, fordra ränta och capital af betalning i silf ver. Herr Munck af Rosenschöld: Det synes hafva undfallit den siste värde talaren, att, innan realisationen tagit sin början, Svenskt Silfvermynt icke finnes att tillgå, och att således billigheten fordrar, att liqviderne under denna tid få ske i samma mynt, som låntagarne erhållit och finnes i landet. Grefve Björnstjerna, Magnus: Jag skulle ej vara emot att förena mig om den proposition Herr von Hartmansdorff föreslagit; men med villkor att lånen äfven af RiksgäldsContoret utlemnades i Silfver; Låntagaren kan då insätta dem på depositionsräkning i Banken, hvarigenom de betryggas för all fara. Men hvartill en sådan omväg skulle tjena, hemställer jag till den värde talaren sjelf. Herr von Hartmansdorff:
Jag smickrar mig ej med, att mitt yttrande kan gifva en annan vändning åt saken, än discussionen redan visat; men den källa, hvarutur motionen inom BancoUtsk. egentligen framvällt, och den vändning, discussionen tagit, tiar gjort, att jag anser såsom en pligt att här högt uttala min opinion, ty om än vissa auctoriteter här tro sig kunna lägga band på den ena eller andra ledamotens yttrande-frihet, anser dock jag det ej öfverensstämma med mitt begrepp om representantens skyldigheter att af sådan anledn. dölja sin öfvertygelse. Då jag först hörde talas om den ifråga var. motionen, trodde jag likasom Gr. Horn och H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, att frågan var af mindre vigt; men sedan jag läst betänk. och sökt göra mig reda för den bekanta mellanmeningens rätta mening, har jag trott mig finna, att något ligger inunder, hvilket man ogerna ser afslöjadt. Af detta skäl önskade jag åtminstone en förändring i ordalagen. Gr. Hora liar sagt, att mellanmeningen vore nödvändig, såsom härledd från den grannlagenhet, vi äro skyldiga den andra Statsmaglen, och dä vi bestämdt veta, att ett beslut är fattadt i afseende på grundfondens belopp, som strider emot i83oårs banklag, så fordrade en sådan grannlagenhet, att R. St. derå fästade Konungens uppmärksamhet. Jag erkänner, att ali möjlig grannlagenhet bör iakttagas emot den andra Statsmagten; men jag befarar, att om en sådan grannlagenhet iakttages, som Gr. Korn önskat, hafva R. St. uraktlåtit grannlagenheten emot sig sjelfva och hos Representationen förutsatt en brist på omdöme och begrepp, som ej bör förutsättas. Jag tror ganska väl, att Konungen har rätt vägra promulgation å de delar af reglementet, som erfordra en sådan, såvida nemi. dessa icke öfverensstämma med i83o års banklag; men att R. St. skulle hos K. M. anhålla, det K. M. icke ville promulgera en författning eller delar deraf, som R.
Det kunde sägas, att underdåniga hemställningar uti mål som röra förräderi, myteri och uppror, wörö nödiga till befordrande deraf, att Kongl. Mast blef i tillfälle att, igenom de inkommande ransakningarne winna underrättelser om desta den allmänna säkerheten hotande tilltag, och att Kongl. Maj:t salunda kunde pä förhand lata widtaga nödiga författningar till rättegängens förkortande, eller till förekommande deraf, att hela menigheter icke utan desto wigtigare orsaker, stuve kunna dragas för rätta genom wederbörande Actorers möjeligcn oförstgtiga behandlingssätt. Men desta ändamål synas lämpeligare och med större skyndsamhet kunna winnås, derigenom att i dylika fall som desta, Raporter afgä ifrån otterne till Just. Kans!. Embetet, och att detta Embete sedermera med uppmärksamhet följer sakerne, anmäler hos Kongl. Mast hwad deruti förelöper, samt inhämtar Kongl. MajrtS bud och befallningar om de ärgärder Kongl. Mast i näder finner wara nödiga. Den omgång att Öfwer, Ratt, enär den änteligen efter fulländad ransakning hunnit fatta ett stut, stall underställa dest Utstag innan det får utfärdas, och sedermera afbida Kongl. Majtts nådiga swar, leder oemotsägeligen no till kostnad och beswär wid de brottstiaas undcrhällande och förwarande i fängelse. 2:0 Till ökat lidande för de brottstiga utöfwer Lagens ändamäl igenom tillökad fängelsetid. z:o Till förminskande af Lagens kraft och werkan, derigenom att med straffet fördröjes, ty i samma mon som ransakningarne äro widlyftige och 86 Den rz April. Dalen inwecklade, eller ock gerningsorten aflägsen fran Hof-Rätten, elier Hof-Rättens sate är aflägset fran Huswudstaden, stall uppehället alltid förökas.
Wadströms efterlemnade, nu åldriga och i behof stadda dotter Carolina Augusta Wadström; och 2:o af Doktor Nordlander, om en årlig pension af 500 R:dr banko åt allidne Akademie-adjunkten Fornströms enka och oförsörjda ibarn. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet följande inom Ståndet förlidne gårdag värkta motioner: l;o af Prosten Tranéus, om behofvet af en anstalt att tillhandahålla landsortens innevånare officiela och legala tillkännagifvanden; 2:o af Kontrakts-prosten Qviding, om åtskiljande af den reala och lärda linien inom Elementar-läroverket samt dertill erforderliga anslag, jemte med föranledande deraf nu afgifna yttranden. v Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 1, i anledning af väckt motiorr, angående revision af lagarne om edgång, blef berörda Memorial lagdt till handlingarne. S. D. Förekommo ånyo motioner: af Herr Hasselrot, (N:o 75), angående förändring uti särskilda föreskrifter, som höra till brotttnåls-lagsti ftningen. Remitterades till Lag-Utskottet. Af Herr Öhrström (N:o 76), angående aktorats-ersättning. Remitterades till Stats-Utskottet. Af Herr Wijk (N:o 80), angående förändrad lydelse af 35 § 2 mom. uti nu gällande Bevillnings-förordning., Remitterades, jemte, i anledning deraf, lemnade yttranden, till Bevillnings-Utskottet. Prot.-Utdrag den 29 December 185$. 59 Af Herr Schivan (N:o 82), angående dels löftesmäns rätt att uppsäga och betala gäld, dels tid, hvarvid löftesman, såsom för egen skuld, må vara fri från betalningansvar Remitterades till Lag-Utskottet.
Har medlem af Svenska kyrkan gjort sig skyldig till straff, för det han hädat Gud, eller lastat eller gäckat Guds heliga ord eller sakramenten, eller för gäckeri af gudstjensten, eller för våld, svordom, oljud eller annan förargelse under gudstjenst, eller för mord, dråp eller rån, då dödsstraff ej derå följer, eller för barnamod, mened, äktenskapsbrott, våld eller smädeord emot föräldrar, eller stöld, eller har han för förfalskning, bedrägeri, falsk angifvelse, otukt eller mordbrand blifvit till straffarbete dömd; och kommer han efter utståndet straff åter, då skall kyrkoherden i församlingen eller den, som dennes ställe företräder, med honom om hans själs bästa samtala och, der han finner sig kunna nattvardens bruk honom tillstädja, sådant hos kyrkorådet anmäla; Skolande denna författning tillämpas i de deri upptagna fall, då straff blifvit efter den nya Strafflagen ådömdt.» Ridderskapet och Adeln hade till detta förslag lemnat bifall; hvaremot PresteStåndet, för sin del, med ändring af 1855 års förordning, antagit en författning i ämnet af den lydelse, här nedan förmäles, samt Borgareoch Bonde-Ståndet, på grund af gjorda anmärkningar, återförvisat frågan till ytterligare behandling af Utskottet. Bilt. till R. St.
Län enskilt angår, dess innehållande rymd af några och 40 qvadrat mil, föder omkring 150,000 menniskor, då sammrf rymd, efter de fyra sista åreas medeltal, äger näst Lin-; köpings Län, högsta värdet eller 2i millioner 160,000 R:dr, och således ensamt lika värde, som de sex Norra Lanen i Riket tillsammanstagne, hvilka åtminstone utgöra Svea och Götha Rikes halfva omfång, så kan hvar och en tänkande af detta uppskattade värde, af desg bidrag till Bevillning och skatter, någorlunda finna, att en slik höjd i Egendomsvärdet ej kunnat vinnas genom maklighet, ej kunnat eröåa utan genom skuldsättning, och ej än möjet Dt n 3 Junii /, ni. 387 ligen kunnat betala sig genom producten, hvilken dock efter naturens ordning är att påräkna, om ej det, som redan är gjordt, kommer genom conjunctufen att förfalla^ och det sorn återstår att bearbeta, likaledes af samma orsak, skall komma att ligga i sin linda. Man behagade äfvert vioare besinna det speciela resultatet af dessa ansträngningar, och dess verkan på det allmäna^ förhållandet. 18 17 års Bevillning och skatter af Malmöhus Län titgjorde något öfver 000,000 Riksdaler, Stockholms fiarnhustionde, Kronötionden, VacaneePassavoiance och Beklädnademedel omkring 120.000 Riksdaler, Tullmedel 70,000 Riksdaler, Utom Postmedel, det vill säga öfver 500,000 R:dr; och månne denna ort således icke förtjenar att skyddas och värdas från ett missöde, hvari dess närvarande belägenhet lätteligen kan konn ina att störta det.
AllmännaBeredningens senare underdåniga! hemstälf anden l det är först då Utskottet uppställer forsla" ger, efter mitt begrepp åtminstone, stridande emot 1810 års grunder, sorn jag utbeder mig att, o,na uttrycket tiilåtes, få försvara Utskottet easaC. sig sjelfu aii4 Den a? Julii e. m; Enligt 1810 års beslut, borde ali dittills oroterad jord roteras, efter samma grunder, som den förut roterade jorden blifvit roterad. Följande året värkställdes väl denna nya rotering^ men det vöre bbil[igt, att gifva denna nu förflutna tid någon förebråelse, derföre att åtminstone inom vissa orter likheten mellan grunderna för den gamla och nya Roteringen icke falla sig så lätt att igenfinna. bJog af, Konung och Ständer hafva funnit en jemkning i extra roteringen nödig, och det är för sättet dertill sorn Utskottet bordt uppgifva ett förslag: det har äfven skett, och jag skulle icke tveka, att å den del af Utskottets Betänkande, sorn egenteligen rörer ämnet, tillstyrka Ridderskapets och Ådelns bifall, så framt icke Utskottet deri låtit inflyta, jag har varit frestad att tro, genon» miss-skrifning, att de å extra-roterade hemman befintelige herrligheter äfven borde underkastas Rotering. Vid roteringen under Carl Xl:s regering inroterades inga andra hemmans innehafvande förmåner, än de, som befunnos ingångne i Hemmansräntan. Men om Utskottets Betänkande i denna del antoges, skulle möjeligen äfven sådana lägenheter, förmåner och inrättningar roteras, som icke i hemmanetsränta är® ingångne. a 810 års beslut bestämmer de ordinarie roterings grunderne till rättessnöre för ex* tra-roteringen: Utskottet antager 1810 års beslut till grund för extra roterings-jemkningen, Den 2 2 Julii e. m. H uru kunna da herrligheter utmärkas såsom extra rotering ovilkorligen underkstade ?
Räkenskapen, som i Kongl. Kammar-Rätten blifvit för år 1834 granskad, utan anmärkning, men för år 1835 ännu ej undergått revision, redovisar inkomster och utgifter för berörde 2:ne år sålunda: — 92 — Debet. Balance från föregående året : Behållningar och Fordringar 989,710:12. 8. 924,816:43.10. Uppbörd: Lefaerering : Från Kongl. Räntekammaren 156,079:44. 4. 124,000: - — Balance till påföljande året: Credit. Utgift: Till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition utbetalde medel 1,500: 1,500: - — Löner 6,400: ig. - 6,581: 2. — Pensioner 1,889:24. — Nådegåfvor 61: 89: - — G ra tialisters underhåll 69,930: i-g. — 67,8.35: 24. Capital och Ränte-lefverering till Armeens Pensions-Cassa 187,633:46. - 62,669:15. 9. Balance till påföljande året: Vid desse med ordning och redighet förde räkenskaper hafva Revisorerne icke funnit något att erinra. Uppå de vid 4:de punkten af Berättelsen, angående granskning af MilitiEe-Boställs-Cassans förvaltning, upptagne skäl, anse sig Revisorerne böra härvid anmärka., att jemväl utaf Wadstena Krigsmanshus-Cassa för år 1835 fortfarande utgått arfvoden till 2:ne Civil-Ledamöter i Kongl. Krigs-Collegium, nemligen 400 R:dr till den ena och 200 R:dr allt B:co till den andra af dem. Krigsmanshus-Cassans säkerhets-handlingar hafva, vid skedd inventering, befunnits i behörig ordning. Särskildte medel i och för kostnaderna till de förstärkta Garnisonerna å Waxholm och Carlsten.
Jag skulle blott säga till häruppe, att den siste af fångarna har dött i natt. DANIEL HJORT. Ha, ha! Det var rätt lyckligt för den stackars karlen! I dag är lyckan gäst på detta slott, från Flemings son alt ner till Flemings fångar. Gå! Isig graflukt hämtar du hit upp! Ej Arvid Stålarm nu har tid med dig. FÅNGVAKTAREN. Säg, är det sant, att vi få krig igen? Då lär ej hvalfvet länge hållas tomt! DANIEL HJORT. Får du ej någon annan dit, så skall jag komma själf och bjuda mig åt dig. FÅNGVAKTAREN. Utaf den där får intet klokt man höra. (Fångvaktaren går). Trettonde scenen. Katri. Daniel Hjort. DANIEL HJORT Fly, fly, du kärlek, du, min sista dröm! Du blef det bittraste af alt det bittra uti min lefnad! Hvarför blef just jag en hemlös, vilsekommen gäst i världen, ett hittebarn förutan namn och far? Sin rot har minsta blomma, hafvets våg ger upphof åt en annan, mossan har en grafsten dock att växa på, den fånge, som dog i natt, han hade dock engång ett lif att lefva för. Hvad eger jag! KATRI (framträdande). Mer, än du tror och mer, än här kan sägas. DANIEL HJORT. Ha! Åter kvinna står du i min väg! Så tala, säg en gång, hvad vill du mig? KATRI. Jag har den fackla, som ditt dunkla öde i blodrödt sken skall lysa upp och ge dig tillbaka alt, hvad här du saknat har. Möt mig i morgon kväll vid slaget nio på Åbo torg: man kommer, gå, farväl! (Hon drager sig tillbaka bakom en pelare), DANIEL HJORT (aflägsnar sig långsamt, då han blir varse Ebba Fleming). Fjortonde scenen. Katri. Ebba Fleming. EBBA FLEMING. På nytt slår kriget vingen öfver norden; och du, Klaes Fleming, är ett stoft i jorden!
Jag har visserligen önskat att min reservation kunnat komma något tidigare, emedan, efter hvad som nu föregått, någon framställning af återremiss icke här har kunnat äga rum. Då de motioner, som nu blifvit väckta äro begärda på bordet, efter hvad jag tyckte mig höra, så får jag blott göra den lilla anmärkn. att de höra remitteras till vederbörliga Utsk., emedan de icke alla kunna remitteras lill samma Utsk. Instämmande i den anmärka., som af en af de sisla lalarne under föreg:de diskussion gjordes, att i Const.Utsk:s förevar-.de betänk. skäligen må kunna göras anmärkntr äfven öfver hvad som icke i Statsråds-prot:ne har förekommit, anhåller jag sedan nu Den 10 Maj f. m. 387 R. o. Ad:ns beslut i afseende på afdelningen litt. B blifvit fattadt, att för några ögonblick få i sådan syftning uptaga R. o. Ad:ns tid med upläsande af följande: Innan Const.Utsk. öfvergår till afd:n under Litt C. yttrar det: ”Det återstår för Utsk. att meddela det slut hvartill Utsk. ”kommit vid pröfningen af de särskildta anmärkningsaDledningar, ”sorn, utom de i det föregående anförda, till Ulsk:s behandling ”blifvit i vederbörlig ordning öfverlemnade”. Med det föregående slutas således allt hvad Utsk. af egen omtanka för det allmänna bästa haft att anföra i afseende på Rikets styrelse och förvaltning under den förflutna lid hvilken Utsk. haft att grannska styrelseåtgärderne. Jag utbeder mig då, att ehuru litet den cnskildle Ståndsledamoten, utan tillgång till Statsråds-prohr, kan i dessa högmål inse, ändock få yttra några ord. Liksom jag anser Statsrådets ledamöter icke vara skyldige, knappast berättigade att upträda och försvara sina meningar i frågor, som röra enskilles eller korporationers angelägenheter likaså tror jag del deremot vara de Adelige rådgifvarnes både rätt och pligt att på detta rum yttra sig ej mindre om hvad de underlåtit än hvad de gjort i frågor af allmän beskaffenhet.