Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En tilläggning, som särskildt uttrycker oftvannämnde grundsats, torde Riksens Högloft. Ständer fördenskull icke anse alldeles öfwcrflödig, i synnerhet som deri kunde tillika innefattas ett allmänneligt stadgande i afseende pä Riksens Högloft. Ständers obestridliga rättighet, att wid remitterande af mål, som icke egentligen höra till nägot witzt Utskott, en sädan Nemitz ma äga rum, antingen till nägot af de förut existerande eller ock för tillfället särskildt förordnade Utskott, i bäda fallen med oförkränkt bibehållande af den beslutanderätt, som i stöd af sjelfwa sakens natur, enligt Grundlagen, Riksens Högloft. Ständer tillkommer. Ett sädant tillägg eller rättare förtydligande, att tillsättas wid slutet af 34 § Riksdagsordningen, fär Utskottet föreslä i följande ordalag: "Wilja Riksens Ständer, heldre än att tillsätta flere "Utskott, remittera sädane nial, som till wihl Utskott icke höra, antingen till Beswärsoch Oeco"nomie-Utskottet eller till nägot af de öfrige förut "tillsatte Utstött; ware samma Utstött pligtigt att "med dctz utlätande i enlighet med erhällcn remift "inkomma; och bestämme sjelfwa ämnets beskaffenhet "efter Grundlagen, men icke den hwarje särskildt "Utskott i allmänhet uppdragne befattning, huruledes "ett mäl i enlighet med Riksens Ständers deröswer "tillhörige beslutanderätt bör afgöras." Ehuru Constitutions-Utskottet icke kan erkänna, att det skulle tillkomma ett Ständ af skiljaktiga tankar emot de öfrige, att en sädan sin särskilda mening, jemte Expeditionen, innehällande ett Riksens Ständers beslut, i underdänighet läta bifoga och mälet likasom till Konungens godtfinnande framställa, och ännu mindre att dylika särskilde meningar i sjelfwa beslutet skulle inflyta, emedan ett Memorial N:o 40.
De anmärkningsvärdaste af de å linien mellan Stockholm och Södertelje förekommande fyllningsarbeten äro: banken öfver Westbergaängen, med en längd af 2,500 fot, en medelhöjd ofvan naturliga marken af 15 fot och med ett djup från balansplanet till fast botten af mer än 40 fot, banken mellan Lerkrogen och Elfsjö, 1,800 fot, lång och omkring 15 fot hög ofvan jord, hvarunder fast botten först anträffas å ett djup af 35 fot; banken öfver den såkallade Djupåsmyren, 1,000 fot lång och nedgående till fast botten på ett djup af ända till 70 fot under kärrets yta; den 3,000 fot långa banken vid Huddinge trafikstation samt den öfver Tullinge-sjöns södra ända utfyllda bank, som höjer sig nära 70 fot öfver sjöns yta och ända till 135 fot öfver den fasta bottnen, å hvilken utfyllningen hvilar. Af ofvannämnde bankfyllningar hafva de öfver Djupåsmyran och Tullinge-sjön slutligen nedträngt helt och hållet till fast botten, men de öfriga endast delvis, oaktadt den öfverbelastning, som för detta ändamål pålagts, genom hvilken belastning bankarnes stabilitet emellertid blifvit utrönt. Med undantag af banken mellan Lerkrogen och Elfsjö, som under år 1859 endast till en tredjedel hann utfyllas, hade dessa bankar vid slutet af samma år till största delen fullbordats. Den med afseende å qvantiteten fyllning betydligaste, icke allenast af här ofvan uppräknade utan äfven af alla vid statens jernvägsarbeten hittills förekommande, är banken öfver Tullingesjön, sorn innehåller omkring 30,000 kubikfamnar, hvaraf 24,000 kubikfamnar vid 1859 års utgång blifvit utfyllde. För banans bildande genom gräfning utfördes de betydligaste arbetena mellan Westberga och Lerkrogen, vid Barnslätt, j mil öster om Tullinge-sjön, samt på båda sidor om Södertelje kanal.
Justerades 11 prot.utdr. för d. 26 och 30 sisth April samt pleniprot. för d. 12 i samma månad e. m. Hr Edenlijelm, Gillis: I och för vårdande af enskilda angelägenheter mäste jag företaga eii resa ål landsorten, och nödgas derföre afsäga mig min befattning såsom Ståndets Elektor med anhållan att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Uplästes ett af Hr Bogeman, Carl Adolf inlemnadt sålydande mern.: Hindrad alt i riksdagsgöromålen vidare deltaga, nödgas jag afsäga mig förtroendet dels såsom Ledamot af BankoUtsk., och dels såsom Bänkman inom 14:de Bänkm:s-afd:n, under vördsam anhållan att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. biföll jemväl denna anhållan. Uplästes följande af Hr Lidströmer, Fredr. Au g.: inlemnade mein. Som jag i tjensteåligganden måste på en tid lemna hufvudstaden nödgas jag afsäga mig H. R. o. Ad:s förtroende alt vara Ledamot i Ridd.Ulsk. II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer alt sammanträda till val af en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Bogeman och en ledamot i Ridd.Utsk. efter Hr Lidströmer. 230 Den 3 Maj. Frih. Raab, Adara Christian; Till följd af R. o. Ad:s mig beviljade tillstånd i sista plenum, att beledsaga Hr Nordenfeldts yttrande med några anmärkn:r vid remissen till EankoUtsk., utbeder jag mig nu Ståndets upmärksamhet under några ögonblick. Frih. Raab, upläste härefter följande: Hr Nordenfeldt^ til! utlåt, förvandlade motion går derpå ut, att en Komité af sakkunnige män mätte sammansättas att upgöra ett ändamålsenligt förslag till den allmänna penningeoch lånerörelsens ordnande här i landet.
Den föreg, talaren har an - D'e n 21 Mars e. m. 304 fört mot Utsk:s förslag, att det skulle vara något ovanligt, att på detta sätt gifva lifstidspension; men jag får, med afseende härå, fästa den värde talarens upmärksamhet dervid, att det är någonting ännu mindre vanligt, att en ledamot af ett RiksStånd sjelf upträder såsom motionär uti egen sak; och likväl har R. o. Ad. nyss beviljat den af honom gjorda begäran. Ilvad derefter. Frih. Bennets åtgöranden för Riddarhuset beträffar, så har jag varit i tillfälle att se, det de varit ganska mödosamma och vidlyftiga, samt att Frihm, bland annat, med egna händer renoverat alla taflor uti R. o. Ad:s samtalsoch klubbrum. Jag är förvissad, att Frih. Bennet derpå nedlagt betydliga kost nader och upoffringar. Som jag anser det uti Utsk:ts förslag angifna sätt för erkännande af Frih. Bennets förtjenster uti ifrågav. hänseende vara det lämpligaste, anhåller jag om bifall till Utht. Hr Rosensvärd, Joh. Henr.: På samma gång jag i det hela instämmer med Frih. Tersmeden, ber jag äfven att få nämna, att jag, i likhet, med honom, icke i något hänseende ifrågasätter hvarken de förtjenster. Frih. Bennet haft, beträffande de reparationer, som här blifvit verkstälda, eller 1!. o. Ad:s skyldighet att ersätta honom för det besvär och den möda, han härför måst underkasta sig; men derjemte har jag ytterligare några ord att i ämnet tillägga. Af förev. Uthde skulle man nemi. kunna draga den slutsats, att lliddarh.Direkt:s öfriga medlemmar icke skulle hafva haft något att göra med detta arbete. Så är likväl icke förhållandet; och rättvisan skulle då synas fordra, att någon mention honorable äfven dem tillkom, då R. o. Ad. varit belåtne med de vidtagna anordningarne. Man kan taga alldeles för afgjordt, att Riddarh.Direkta öfriga ledamöter icke velat eller kunnat undandraga sig att deltaga i de beslut, som Frih.
Utskottet nu aflemna sitt vördsamma utlåtande öfver omförmälte Berättelse, punktevis, och i sammanhang dermed huru Stiftsärenderne sedan sista Riksdag blifvit förvaltade. §. J. Denna §. visar att, under de sista fem åren, StiftsCassan vunnit en effectiv förkofran af 10,681 R;dr 10 r:st Banco 5 alt genom skedda inskrifningar StiftFröknarnes antal blifvit ökadt med 705 att 3o nya pensionsrum under nämnde tid tillkommit, samt att af de 875 i Stiftet inskrifne, och så vidt Directionen vetterligt vöre, lefvande StiftsFröknar, 210 kommit i åtnjutande af pension under år 1822. Utskottet, som af StiftsMatrikeln derjemte inhemtat, att, sedan sista Riksdag 102 Fröknar ur Stiftet afgått, dels genom dödsfall, dels derigenom, att de trädt i ägtenskap , får, i afseende på denna hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln anmäla, att de hufvudböcker, som varit underkastade Utskottets Revision, funnits vara med ordning och noggranhet förda, äfvensom att
Mosaiska irosbekänaarne gjort sig förtjenla af större frihet, än de hittills i vålt land haft, och att intet, som erfarenheten hittills gifvit vid handen, talat emot denna sats, Då detta förhållande icke för Ulsk. varit obekant, och då Ulsk. i sina premisser anfört yttranden, hvilka Ulsk. icke motsagt och således uptagit som sina egna nemi., då det säges alt det blifvit vitsordadl af alla auktoriteter som gäll att i ämnet sig yttra, alt de Mosaiska trosbekännarena i medborgerligt hänseende varit nyttige och verksamme inom de samhällen de hittills fått bebo, så är det för mig i sanning oförklarligt, huru Utsk., med sådana premisser, bar kunnat komma till den konklusion, som Utsk. nu framställt, enär Utsk., oaktadt det har uptagit detta vitsord såsom sitt eget, och oaktadt man tycker att moliverna åsyfta beredandet åt dessa trosbekännare af en större frihet'att bosätta sig, än de hittills haft, då det säges, att de borde utan ansökning för hvarje särskilt fall, få bosätta sig äfven i några flere Stapelstäder än de här förut upgifna, likväl dervid föreslås ett sådant vilkor, som icke ens skulle medgifva K. M. den rätt Han hittills haft att sjelf lämna dem tillstånd alt bosätta sig i andia städer, utan att det skulle helt och hållet bero på, huruvida borgerskapet i dessa släder dertill vore benäget. En värd reservant af PresteSt. har afgifvit en reservation, i hvilken jag för öfrigt i allo instämmer. Flan har nemi. sagt att då hittills de Svenska kommunerna icke haft rätt att vägra inflyttning och bosättning för några andra än vanfrejdade och försvarslösa personer, så har Utsk. nu ställt samtlige Judarne på samma linea med vanfrejdade personer. Hur har Utsk. då Cns kunnat hafva hjerta, jag säger del rent ut, att utsträcka ett sådant förbud, en sådan inskränkning till personer, som de sjelfva hafva vitsordat såsom nyttige och verksamme?
Ett högst vigtigt skäl för Herjeådahlensfortvarande förening med Jemtland är äfven för det närvarande det, att Alvittringsverke* oförtöfvadt kommer att där sältas i gång, i s»mmanhang med det i Jemtland , i hvilket afseende det för en ändamäIsenligare och skyndsammare framgång af denna nyttiga förrättning likasom för besparing i kostnaden är sngeläget, att densamma lortfar under enahanda äsigter och en och samma Styrelse , s©m är i tu.itälie att på nära håll löija de t sam - Den 22 Ju^vati e m. 99 9 ma och besörja de anstalter som i förening dermed böra för Landets odling och befolkning vidtagas, en befattning och en omsorg, sorn hvarken skäligen af den aflägsna Länestyrelsen i Gefle kan förväntas, eller lämpeligen vid det anförde förhållandet bör densamma tillhöra. X anseende till hvad jag sålunda haft äran anföra, tillstyrker jag afslag å motionerne i förevarande ämne , likasom hvad Utskotten särskildt i afseende på frågan om Herjeådrlens återläggande till Gefleborgs Län föreslagit Herr aj Uhr, Gusta/: Jsg får anmäla att J» g älven i det sednare Betänkandet ej kunnat förena mig, men som min reservation ej kommit att medfölja till Stånden y anhåller jag att nu få afgifva den. Härefter uppläste Herr af Uhr följande; ( Se Bilsgan N:o 2. ) Herr Berghman, Ambrosius Magnus; I frågan om Westerbottniska Länens sammanslående-, har jag förut yttrat mig. M*n bör ej considerera saken efter Länens vidd utanefter deras folkmängd. Det är onödigt, att tillskapa Länestyrelser för en blifvande population och för kommande generationer. När folkmängden blir ökad och flere hemman genom jordens odling tillkommit, då är det tid nog att tänka på sådant. De Westerbottniska Länen lemna ej till Slaten mera än 70,000 R:dr i 1000 Den 22 Augusti e. m, inkomst , och bägge Länestyrelserne upptag» således en sjettedel eller en femtedel af inkomsten.
Forsattes föredragningen af Stats Utskottets Utlåtande N:o 354, angående anslag å extra Stats-regleringen och Utlåtandet N:o 435, i anledning af återremiss af förstnämnde Utlåtande; hvarvid Ståndet beslöt på sätt som följer: Litt. C. Vestra Distr idet. 21:o Ståndet fann för godt att, i stället for den, för ändamålet otillräckliga summan af 75,000 R:dr, hvilken Utskottet anvisat för sluss-anläggningarne vid Forshaga och Deijefors, bevilja ett anslag af 00,000 R;dr, oberäknadt 4.000 R:dr till jordersältningar, hvilket kommer att tillfalla det af nyssnämnde företag, som först kan komma till stånd, och af Kongl. Maj:t pröfvas nvttigast och nödvändigast; dock att detta anslag icke må utgå till högre belopp än 60,000 R:dr för Deijefors och 50,000 R:dr för Forshaga, jordersättningssumman deri icke inberäknad, blifvande sålunda 10,000 R:dr Statsverket reserverade för den händelse, att slussanläggningen vid Forshaga kommer i åtnjutande af anslaget. Bill. lill R. St. JJldr. d. 20 Mars iS/ft - 22:o Anslaget 35,000 R:dr, såsom bidrag till en canal-anläggning emellan sjöarne Eiran och Wenern, bifölls. 23:o Det för upprensningen af Albrectssund äskade och tillstyrkte anslag 24,000 R:dr beviljades, enligt Utlåtandet JN:o 354. 24:o SLåndet lät dervid bero. 25:o Med ogillande af hvad Utskottet i denna del hemställt, beslöt
Ständers eget omedelbara afgörande, öfwerlämnade fragan, om nemligen Stuteri.iurätlningtirne wid Flyinge och Dahlby KunqSgardar Pola fortfara och framgent bibehällas, utbeder jag jämwäl mig : ali ödmjukhet, falla mitt, ma hända mindre upp, marksamhet förtjenande, men walmenka omdöme Med fästade afseende, pä Statens knappa tillgångar, och deraf följande behof, af alla möjliga besparingars iagttagande, samt, om jag deruköfwer skulle dömma, efter min egen öswerlygelse, derom, huru wida nyttan af Krono.Stuterierne sivarar emot kostnaderne dera: sa ock seda» Högloft Riddeiskapet och 2!oeln alla redan tills widare bibehållit en sa beskaffad kostsam inrättning, wid Strömsholms Kungs, gard; wore jag snarligen benägen, mc, för min del. anse samma inrättning tillräcklig, jamt Sw.keriet wid Flyinge och Dahlby följakteligen öswetsiödjgc; WM Den z Ianuarir men da, undan öswerlaggningarne, om Strömsholms Smterieks bibehållande, nödwändlgheten, af dylike inrättningar blrswit, uppå sa manga bindande skäl, yrkad; dä beständsciden, för sagde inrättning, wid S romsbo m, för närwarands, endast biifwit bestämd, till nast injatlande Lagtima Riksdag; da möjligkwis tankarna, under tiden, skalle kunna undergå den förändring, att man, wid samma Riksdag, funne en lika om icke större Stuteri inrättning , än M)id Strömsholm, kunna, med mycken besparing uti kostnaden, annorstädes uti Riket göras: och hwilkck, ef. ter min tanka, wid F yings och Dahlby Kungsgårdar säkerligen skall jnrräffa; sa haller jag desto häldre före, att Stuterier, wid sistnämde KungSgärdar jämwäl ännu widare bör fortfara, som det samma, enligt förste HoftSkallmästarens m. m.
Detta är min öfvertygelse, den jag, utan att förnärma någon, trott mig äga rätt att här framställa; och ehuru jag väl vet, att Konungens rådgifvare ej äro, enligt grundlagen, skyldiga att svara på några frågor, förmodade jag dock, att de, för sin egen skull, ej borde låta folket sväfva i okunnighet om deras tänkesätt i de ämnen, hvilka från Konungens rådkammare öfverlemnas till Representationen. Hr Gr. af Wetterstedt har benäget visat mig vägeu till Constit.Utsk. Denna hänvisning har H. Ex. någon gång förut meddelat. Troligen vet H. Ex., till hvilket mål den leder. Jag vet ock detta, och tror det ej löna stort mödan att gå denna vjig* Någon afsigt att skräma D.D. Den 5 Mars f. m. 53 E.E. frän platser, der de synas sitta så fast, har aldrig kunnat finnas hos mig. Jag önskar ej ens, att någon skulle hafva magt att skralna hvarken den ena eller den andra; men jag tror, att, då D.D. E.E. äro menniskor såsom vi andra, de äfven genom Folkets och Representationens ej otydligt uttryckta missbelåtenhet med deras förmåga att bedöma landets tillgångar och behof samt folkets fordringar, skulle kunna öfvertyga sig, att deras tid är förbi och att de icke, med den bästa vilja, kunna tillfredsställa folket och dess ombud, eller motsvara de anspråk på en regering, sorn den nya tiden äger. Det är denna öfvertygelse, som både publiciteten och en del af Represeutationen önskat kunna bibringa D.D. E.E., visserligen ej genom skrämsel, utan genom temligen allvarsamma handlingar, såsom afslag å anslag, propostr m. m. Till svar å hvad Frih.
Om det för öfrigt står fast, att det vore nyttigt, att inom ett enda Verk concentrera hela styrelsen af Rikets Penninge-väsende, matte väl Banken vara närmast till detta förtroende, då det i alla fall är pä dess credit, som alltsammans livi lar, och dä, sä vidt jag kan se, ingen anledning sig företer, att detta Riksens Ständers Verk skulle behöfva något slags förmynderskap eller mäklare-biträde af ett annat Riksens Ständers Verk, för att meddela åt Näringarna de understöd, som kunna vara nödvändiga, och med Bankens goda bestånd finnas förenliga. Annu vådligare synes mig den af Utskottets pluralitet fores!agne Riksgälds Disconfen, då den betraktas med afseende på Rikets närvarande oeconomiska ställning. Det tyckes väl i första påseendet som skulle eif lättad penninge tillgång genast beredas åt Jordbruket och Näringarna genom de åtskilliga utlånings-anslalier, sorn Riksgälds-Contoiret ägde att besörja; men det visar sig snart, att just dessa utlånings anstalter äro inrättade på ett sätt, sora rakt leder till rörelse. capi - Dén 20 Juni. 1079 capitalets brådstörtande förmindskning. RiksgäldsContoiret skulle nemligen söka fond till dessa ututlåningar genom upptagandej-af privata Rån emot 3, 5 ä 6 procents renta. Endast i händelse dessa icke erhållas, skulle Bankens nu i rörelse satte Discont fond få till utlåning användas, inen i annat fall skulle den blott tjena som ett Greditif, för att vara att tillgå, då 3-procents-lånen återfordrades, det vill säga, icke komma att finnas i allmänna rörelsen annorlunda, än ungefär i samma proportion, som vi sett de öfriga Disconterne i vanlig tid begagna deras Creditiver i Banken , hvilken proportion sällan lärer hafva öfverskridit halfva beloppet; och denna afskrifningsTäkning för insatte 3 procents medel , alden ej precist samma inrättning, emot hvilken allmänna rösten dessa är så mycket höjt sig?
” Herr Doctor Lindahl: ”Jag får vördsamt anmäla min reservation emot beslutet alt bestämma minsta teckningen i Velie-Bank ti 11 4000 R:dr courant , och grundar sig denna reservation förnämligast derpå, att då delaktighet för mindre summor endast medgifves uti solidariska Banker; så föijer deraf med all sannolikhet, alt mindre förmögna medborgare blifva uteslutna ifrån delaktighet uti Banker så väl af nämnde slag, som de så kallade Aclie-Banker; ty hvarje mindre förmögen man, som kunde umbära och till räntebärande capital använda t. ex. 5oo R:dr. Sp., hvilken summa jag ville föreslå såsom minimum för teckning afen Actie uti Actie-Bank, skulle gerna vilja lior lill Bancooch Lag-Utsk. Betänk. 1Y;0 2. >3 teckna sig för en Actie uti en Bank af sislbesagde slag, emedan lian vet, alt han icke risquerade ali förlora mera, än denna summa: men lianville deremot platt icke insätta denna summa uti en solidarisk Bank, der han risquerade alt möjligen icke allenast gå i mistning deraf, ulan ock, i händelse af denna Banks bristande förmåga alt uppfylla sina förbindelser, vara blottställd lör och icke kunna undgå förlusten af liela sin egendom. Om ändamålet med dessa inrättningar är alt, så allmänt som möjligt, gagna, och att äfven derigenom för medborgare i allmänhet bereda tillfällen lill ökad trefnad och förkofran; så synes delta ändamål, genom ett sådant stadgande, hvilket, uteslutande mindre föimögne ifrån denna inrättning, som just för dem vore mest passande, komma att förfelas för desse, och deras fortfarande lott blifva alt, missgynnade af sjelfva Lagen, accumulera de rikas skatter.” Herr Helsingius: ”Vid Högh Bancooch Lag-Utskottens Betänkande med förslag lill
Hvad som till Introductions vinnande fordras, är i Kongl. Förordningen den 8 Maji 1775 och Kongl. Brefvet den II Februarii 1800 bestämdt; äfvensom att den. som af Kongl. Majit blifvit till Greflig eller Friherrlig värdighet upphöjd, eller med Adelskap benådad men inom tvenne år efter utnämnandet ej har sig till vinnande af Introduction å Riddarhuset! anmält, har all vidare rätt dertill förlorat, så framt ej Kongl. Maj:t täckes genom serskild Nådig resolution den försutna tiden återställa. §. 3- — Se 9 §. Alla de Comtnendeurs ätter, hvilka till - Den 5 i Jun i. komrnit före den dag, då den nu gällande RegeririgsFormen blef af Kongl. Maj:t och Riksens Ständer fastställd, äga att bibehålla det högre säte å Riddarhuset, som dem blifvit för detta tillagdt; men under ingen förevändning ina hädanefter någon ny sådan ätt bildas, ej heller någon ätt ur sin ordning flyttas. $. 4. \\fla ijo. Stamfader för en ätt är den, som samma ätt på Riddarhuset börjat. Ättemän är hvar och en af ättens värdighet lagligen delagtig blifven och dessutom hvarje manlig bröstarfving af ättens Stamfader, så snart han sjelf är introducerad Svensk Adelsman, och ättens värdighet ärfva kan. Hufvudman är den ättemän, hvars ättegren, från och med eget led till och med Stamfaderns barns led i hvart och ett varit och är äldre, än någon af de öfrigas. Fjermare eller yngre i Ätten är den ät - § 4- 2'.dra Alternativet, 2 §.
Den 3 Juli. 17 Frih. Tersmeden: Det kan visserligen icke bestridas att det i visst afseende är orimligt att ieke KrigsColhm är försedt med President, men det är ett förhållande som länge varat. Förslaget om förändring af nämnde Colhm har flera gånger framställts, men af R. St:r blifvit afslaget. Att under sådana förhållanden just nu anslå en särskild lön för Colhi President, äfven samtidigt när dess t. f. Chef inkommit med begäran om en organisation tror jag icke vara så fullt riktigt. Jag anser visserligen att KrigsColhm alltid måste hafva en Chef, men i sammanhang med denna organisation blifver man i tillfälle att taga i betraktande den lön som skall åt Chefen anslås. Det är således starkare skäl för R. o. Ad. att ieke nu tillstyrka en sådan lön, än som funnits vid någon föregide Riksdag, då äfven R. St:r härå gifvit afslag. Jag yrkar således bifall till punkten Gr. Anckarsvärd: På de skäl Frih. Tersmeden anfört, in går jag till alla delar och tror att Utsk:s Betänk, i denna del bör bifallas. Den härefter till bifall å förevar:de mom. framställda propos:n besvarades med starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Mom. litt. b, ang:de Generalintendentens aflöning. Hr af Klint: StatsUtsk. har här nedsatt det af K. M. äskade anslaget till 5,000 Rdr, på den grund att Gen.Intendenten derigenom skulle få lika lön, med KrigsRåden. Men utöfver de tjenstegöromål som berättiga KrigsRåden till de löneförmåner, K. M. fördem föreslagit och hvaraf således äfven Gen.Intendenten skulle komma i åtnjutande, har denne sednare dessutom ännu mera ansvarsfulla och trägna åligganden, och då synes det billigt att han erhåller den förhöjning, utöfver den för KrigsRåden föreslagna lön, som K. M. äskat.
Compagnie!, som blifvit reduceradt, består nu af 1 Capitaine såsom Chef, 1 Lieutenant, 5 Under-Officerare, 2 Profosser, 3 Trumslagare, 5 Corporaler och 95 Soldater, med Uniform och Mundering efter bruklig modell, samt med ny aflöningsoch BeklädnadsStat, uppgjord i nära likhet med Garnisons-Regementernas. Befriadt från flera onödiga Vaktposters hållande och andra för Compagniets egentliga ändamål främmande besvär fortfar Compagniet för öfrigt med ofvanomförmälde tjenstgöring, och har tillika på försök, i Brandvakls-Corpsens ställe, öfvertagit Nattvaktens bestridande i Staden inom broarne. Denna nattvakt verkställes genom tvänne Patruller, hvilka, bestående hvardera af 2 Man, som hvarannan timme aflösas, nattetid äro i oafbruten rörelse inom hvar sitt bestämda district i berörde del af Staden, derunder alla Gator och Gränder hvarje limma af Patrullerne besökas. Compagniet är stäldt under ÖfverStåthållare-Embetets inseende och styrelse; och till detsammas underhållande uppbär Öfver-Ståthållare-Embetet årligen af Borgerskapet genom dess Bemedlings-Commission i5,ooo R:r Banco, samt af Brandvakts-Cassan, såsom ersättning för nämnde Naltvaktshållning 2,5oo R:dr, tillika med Inqvarterings-Medel och några andra smärre inkomster; hvarjemte 900 R:dr årligen erhållas af Borgerskapet till Beklädnad och Aflöning för vaktknektar, hvilka verkställa häktade Ovinnors bevakning, i stället för den till MilitairGompagniet förut hörande så kallade Separerade vakten, som, i anseende till dess iråkade förfall blifvit upplöst.