Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A. Söderman, hvilken nu som bekant hemkommit efter idkade sångstudier i Paris, gifver söndagen den 15 dennes en matiné. Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. F å g e l FeniXBerättelse för Idun af Mathilda Lönnberg. Belönad med hedersamt omnämnande vid Iduns stora pristäfling. (Forts.) » nst M \ F ällning! Jag tänker, du kommer att gå * \ - T utan anställning bra länge där ute, » sade •4 (1 V majoren vresigt. » Troligen kommer du \ hem, och då får du tacka mig för, att jag nu ej låter dig beröfva dig själf möjligheten att, o m än med ett års förlust, sluta din kurs vid tekniska högskolan. Det dröjer ännu sju månader, innan du är myndig. » » Det är sannt, » svarade Gunnar harmsen; » men var säker o m, att den dag jag fyller 21 år skall j a g s k r i f v a hem och lemna mamma denna öfverlåtelse, som nu nekas mig att göra. » » Då kan du göra hvilka dumheter som helst, men tills vidare låter du bli, » sade majoren kategoriskt. » Om du inte får någon anställning, s o m troligast är, torde du nog vara glad att ega de där faltiga styfrarne, som du nu är så angelägen att blifva af med. Och tro mig, det är inte så lätt alt slå sig fram i Amerika, såsom gamla äfventyrare inbilla ungt lättsinnigt folk. Dagny 6: e haft. TIDSKRIFT FOR SOCIAlA OCH LITTERARA INTRESSEN. INNEHALL: - CDen 6 juli. En bemärkelsedag. Esselde. Camilla Collett. Th. R. Bref från Chicago. Lydia 7,Va7t,Zstdh ?,. Kvinliga studenter i Schweiz. » Kvinnan inom svenska. litteraturen). Etlem Fries. Flickskolemötet sommaren 1893. Meddelanden från Fredrika-Bremer-Förbundet. För ~örbundets ' medlemmar kr. 2: 50. pr argång: F (jr icke medlemmar.
Ander sson frän Vestmanland, angående förändring i Vägbållnings-skyldigheten för de Landsorter, hvarest Grufvor äro belägne, 5:0 Fullmäktigen i Riksgälds - Contoiret Eric Svensson från Bohus Län, angående noggrannare efterlefnad af KyrkoOrdningen. 6:0 F. d. Vice Talemannen Jon Jonsson från Blekinge, angående SeglationsRätten emellan Skåne och Blekinge. 7:0 Mans Persson från Blekinge i samina ämne, PratokollsCJtdrag d. 5 Jan* 1818. 499 8:0 Abraham Jönsson från Östergöthland, med förslag, att en och samma Socken och Härad ej måtte tillhöra olika Län, 9:0 Ephraim Larssun från Elfsborgs Län, angående rättighet för Hemman, att utan utsyning erhålla bränntorf å Allmänningar. 10:0 Pehr Nilsson från Dalarne, angående bevakningen vid Malungs Gräns-Tull. I 1:0 Leonard Roman från Carlstads Län, med förslag , att Skattskrifnings och Uppbördsstärnmor måtte särskildt med hvarje Socken verkställas. Ij:o Scen Svensson från Elfsborgs Län, an* gående förbud för hemmans åboer, att icke med andia vilkor antaga Torpare, än att de af Torp* lägenheten kunna erhålla nödtorftig bergning. 1 j o Johan Leiditz från Bohus Län, angående lattare tillgång på devid Landtbruks Aca* demien förfärdigade Modeller till Åkerbruksredskap. 14:0 Mans Persson från Blekinge, angående Boskapsafvelns upphjelpan Je. 15:0 Leonard Romun från Vermaland, angående förändring i tiden för tjeustehjons flyttning. 16:0 Carl Hakan Forssenius från Skaraborgs Län, angå. niie grundet ne för utarrenderandet af Militaire och Civile Tjenstemäns Boställen. 17:0 J. M. Vessing, om upphörande af Skyldigheten för Allmogen, att erlägga Vägoch Mätarepenningar: 18to J. H. Leiditz, Carl Er.
Uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t af den 28 Juni sistnämnde år, hade Förvaltningen af Sjö-ärendena sedermera afstyrkt uppförande af en fyr derstädes på följande skäl, nemligen: alt skeppsbrotten der äro högst sällsynta och höra till undantagen; att ön är så belägen, att de sjöfarande, som erna sig inåt Östersjön till Stockholm, Norrbotten eller Finska viken, äfvensom de, hvilka komma från dessa ställen och erna sig söderut, sällan komma med denna ö i något förhållande eller begagna den till känningseller angörings-ställe; samt att en fyr derstädes skulle måhända förleda sjöfarande att närma sig ön, hvarigenom de utställdes för den fara, som med fyren skulle afböjas”; hvartill Lotsdirektören ytterligare, för egen del, tillagt, att en oerhörd kostnad för fyranläggning å Sandön, otvifvelaktigt måste uppstå, äfvensom medel dertill af Rikets Ständer anvisas, samt att under den lid af 18 år, som han varit chef för Lotsverket, någon strandningshändelse på Kopparstenarne, hvilka ligga ur vägen för allmänna sjötrafiken, icke kommit till hans kännedom. Vid föredragning af detta ärende inom Utskottet, har likväl, till vederläggning af Förvaltningens af Sjöärendena och Lots-direktörens berörda skäl för afstyrkande af fyrbyggnad å Gottska Sandön, blifvit anfördt: att orsaken dertill, att ”sjöfarande sällan komma med Sandön i något förhållande/’ torde vara, att de, af fruktan för Kopparstenarne och nämnde ö, hålla sig så långt derifrån som möj - Allmanna, Besvärsoch E k o norn ilits kolt e ts Utlåtande, N:o 52. 3 ligt. Eljest ligga dessa ganska nära kursen för deni, sorn från Sandhamn begifva sig söderut, isynnerhet om sydostliga vindar göra nödvändigt att hålla nära vinden, för att ej drifva ur kursen. Om sydostlig eller sydlig storm tvingar dem, som norrifrån ämna sig öster om Gottland, söderut, att förändra kurs och söka att komma vester om Gottland, så kunna äfven desse nästan icke undgå att komma i grannskapet af Sandön och Kopparstenarne.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde, om Ridderskapet och Adeln, under gillande af Herr Cederschjölds vid nyssnämde Memorial fogade reservation, fann för godt godkänna den af honom deruti föreslagne voterings-proposition. Ropades Ja* Föredrogs ånyo och hifölls SlatsUtskottets deli i5 dennes under N:o 443 aflåtnö och den 16 derpå följde eftermiddagen på Bordet lagde Memorial, angående arne punkter, som skola införas uti Reglementet för RiksgäldsContoiret. Företogs till pröfning RiddarhusUtskottets den 16 dennes aflåtne och samma dag eftermiddagen på hordet lagde Memorial, i 208 Den 17 Mars f. m. anledning af Herr von Hartmansdorffs, August, motion, att intet maximum för Lån mot namnsäkerhet må bestämmas. Herr vort Hartmansdorff, August'. De 11 § i Lånereglementet, som i förevarande hänseende hittills varit gällande, lyder sålunda^ ”Finnér Directionen sig äfven på detta sätt "”icke kunna mot säker intekning göra Cas”sans medel fruktbara, må den äga att, på ”högst ett halft års tid, utlåna dem emot ”säkerhet af hypotheker eller borgen, dock ”vare, i sådant fall, de i beslutet deltagande Directeurerne ansvarige såsom för egen. ”skuld, för lånets återbetalning. På detta ”sätt må dock ej utlånas mera än högst ”10,000 R:dr B:co.” Ridderskapet och Adeln finnér häraf, att Directionen ej kan begagna denna utväg förrän tillfälle till utlåning emot inteckning saknas, och att Directeurerne dessutom äro, såsom för egen skuld, ansvarige för hvad som emot namnsäkerhet utlånas. Ridderskapet och Adeln har visserligen vid denna Riksdag förhöjt maximibeloppet för så beskaffad utlåning till 3o,ooo R:dr, men, på de skäl jag förut haft äran anföra, tror jag, att denna summa, som redan måst öfverskridas, äfven är för låg.
Alla å en Tomt eller uti en Byggnad, eller under samma tak, eller å samma Hemmans eller Egendoms Bolstad varande pannor skola väl till rymden särskildt uppgifvas, i anseende till nödig Controlls vinnande; men vid debiteringen skola deras kannerymd ovilkorligen sammanslås, och afgiften derföre utgå efter den i a §• ä Mom. upprättade Tariff. 9 Mom. Vid redogörelsen i afseende på p:nnerymden , så väl från Taxerings-Committéerne, som från Konungens Befallningshafvande till Kongl. Kammar-Collegium, äfvensom nämnde Kongl. Collegii redogörelse till Stats-Werket skall alltid den grund följas, att för BränneriWerk, som ega flere pannor, böra pannornas rymd sammanslås; hvarvid beräkningen ej får öfverstiga Etthundra-åttio kannor, deröfver ingen sarri manslagen pannerymd finnas må, äfvensom ingen panna får öfverstiga utom kokrummet Nittio kannor. 10 Mom. Den, som är berättigad, att utöfva Bran vins-bränning och sig dertill vid Mantalsskrifning icke uppgifvit, men sedermera åstun: Förslag. 255 dar, att af en sådan rätt sig begagna, bor derom 5 La ndet göra anmälan bos Konungens Befallningshafvande, men i Städerne hos Magistraten, hvilka ega att hono.in det sökta tillståndet meddela, sedan dessförinnan likväl den belöpande panneryrnds-afgiften, beräknad för den tid af året, hvarunder han anmäler sig vilja Brän vinsbränningen utöfva, hos vederbörande Kronouppbördsman i Städerne eller å Landet blifvit erlagd. Hvarvid iakttages att afgiften för den salunda uppgifne tiden till Bränvins-brännings utöfvande fördelas, enligt 3 §. 1 Morn., så att för två månader betalas en fjerdedel af hela årets skatt, och så vidare.
Genom ett särdeles lyckligt val af förvaltare, Hr Stallmästaren Reijer och dennes utmärkt ändamålsenliga administration, hafva dock stuteriets knappa tillgångar blifvit så förökade, att de icke allenast varit tillräckliga, utan äfven lemnat ett öfverskott, genom hvilket en ganska betydlig del af förenämnde förökade antal hästar och öfriga inventarier blifvit inköpta, 2:ne nya stenhus, det ena 60, det andra 90 alnar långt, uppbyggda, ett nytt tröskverk uppsatt, samt åtskilliga betydliga reparationer verkställda. Att således vida mer, än som kunnat väntas, här blifvit verkstäldt, lärer hvarje sakkunnig medgifva; och jag vädjar med full tillförsigt till hvar och en, som besökt denna nydanade inrättning, öfvertygad att de med mig skola intyga , huru i alla afseenden hoppgifvande den visar sig. Emedlertid och då det förökade antalet hästar, (efter all anledning snart uppgående till öfver 100 st.) fordra byggnader i större scala, samt Kungsgårdens bestämmelse såsom stuteri bjuder, att dessa byggnader uppföras på ett sätt, som äfven för framtiden kan motsvara behofvet, har StuteriÖfverStyrelsen hos K. M. i und. anhållit om ett anslag af i5,6g4 R:dr 7 sk., för att dermed bestrida uppbyggande af stall, fölhus, ridhus, boningsrum för stallbetjeningen, m. m. 134 Den 34 Fcbruarii. K. M. liar i Nåder bifallit denna und. anhållan samt förordnat, att nämnde simuna skulle af allmänna byggnadsanslaget för de publika busen i landsorterna utgå, nästk. år med 3,ooo R:dr, i836 med 5,000 R:dr, 1837 med 5,000 R:dr och återstoden i838 med 2,694 R.‘dr 7 sk.; men då stuteriet saknar utrymme för der redan befintliga hästar, och det således är af högsta angelägenhet, att byggnaderna med innev. år kunna begynnas, får jag hos 11.
Alströmer varit af den tanka att Svenska ångfartyg, som göra regelbundna turer på såväl in-som utrikesort, borde vara befriade från skyldighet att taga lots. Vid 1854 års riksdag ingingo R. St:r till K. M. med en und. skrifvelse just i dessa ordalag. Sedan dess har den förändring blifvit vidtagen, att de ångfartyg, som göra kustresor, blifvit från detta åliggande befriade, men det qvarstår ännu för de, hvilka gå på utrikes ort. De stora ångbåtar t. ex., som gå från Göteborg till Stockholm rundt om hela södra Sverige, äro derifrån befriade; men lägger ett sådant fartyg till vid Köpenhamn, blir det derigenom förpligtadt att vid hvarje lölj:de lots-station intaga lots. Det är en dylik undantags-lagstiftning jag för min del icke kan gilla. Man har visserligen sagt, att lotsarnes närvaro ombord hade till ändamål att förhindra lurendrejeri; men är det ens tänkbart, att en passagerare-ångbåt skulle lägga till bär och der i skärgården för att aflemna smuggelgods. Man har äfven invändt, att stadgandet borde bibehållas, emedan de deraf inflytande medel voro behöfliga för lotsarnes aflönande. Jag bar alltid trott, att lotsarne voro till för seglationens skull, icke tvärtom; för öfrigt torde dessa medel vara allt för obetydliga, för att inverka på lotsarnes utkomst. De fartyg, om hvilka här är fråga, uppgå högst till 20; kunna nu dessas lotsafgifter, fördelade enligt instruktion på alla landets lotsar, vara af ringaste konseqvens. Man hör ofta klagas öfver, att vår handel icke håller jemna steg med våra bröder Norrmännnens, men detta är ju helt naturligt, då vi aldrig göra något för att höja den, då vi icke ens vilja borttaga de orimligaste stadganden, sådane som måste nedtrycka och qväfva all rörelse. Runnen J, Mina Hrr, t. ex. föreställa eder att, om ett ångfartyg, som besökt utländsk Den 7 Februari. 311 hamn, sedan i någon Svensk intager gods, vore det endast en tunna potatis, biir det sedan skyldigt att vid hvarje station uppgifva förpassning på hela sin last.
Riksdag framställt den önskan, att Kongl. Majit läcktes låta utarbeta en Ordnings-Stadga, hvarefter Presterskapet, enligt Kyrkolagen, skulle fullgöra deras embelspligt i afseende på undervisnings-väsendet, sig föranlåten att, med fästadt afseende på föreskriften i 23 Cap. Kyrkolagen, i synnerhet hvad deri stadgas om Biskoparnes närmare inseende och tillsyn å Skol-lärarne och huru desse handhafva sine befattningar, anhålla, det, jemte den förväntade Nådiga Propositionen, fullständiga upplysningar måtte meddelas om, hvad verkan det anslaget och synnerligen Skolstadgan af den 18 Juni 1842 haft på folkundervisningens befrämjande, der ordentliga folkskolor redan finnas, samt hvad Presterskapet för sin del i detta afseende tillgjort; och har motionären för sådant ändamål föreslagit, att Rikets Ständer måtte framställa den underdåniga önskan, det Kongl. Majit, vid afgifvande af Dess Nådiga Proposition, som Rikets Ständer denna eller nästa Riksdag hade alt förvänta, 1 Nåder täcktes underrätta Rikets Ständer, hvad så väl i lagoch ordningsstiftning från Kongl. Majits sida, sorn i verkställighet från Presterskapets blifvit för folkskolorna åtgjordt. Då Kongl. Majits Nådiga Stadga angående folkundervisningen af den 18 Juni 1842 i i3 §. 2 mom. bjuder, alt hvarje Skolstyrelse årligen bör till
Vid bränvins-tillverkning med redskap å hvardera af föreslående classer, må pannan drifvas genom eldens verkan, antingen omedelbart på pannan, eller ock medelbart genom vattenånga från serskild panna, som antingen om* gifver den förra, eiler är ställd på större eller mindre afstånd från densamma. Lösa halsar må ej för bränvinspannans förening med hatten användas. §• 14- Då bränvinsbrännings-redskap förfärdigas på bruk, i stad, köping, elier på landet, vare den, som redskapen tillverkat, vid bot af Treliotre Riksdaler 16 sk. skyldig, innan han bränvinsredskaj en från sig lemnar, ej mindre att förse panna och hatt, äfvensom då löst bröst, rectifications-apparat eller mäskvärmare tillhöra redskapen, dessa sistnämde apparater, med stämpel af sitt namn, hemvist och årtalet, då den förfärdigats, än ock alt besörja, det de varda uppmätte och stämplade af dertill förordnade Landtmätare eller Justerare, för hvilka tillverkaren noga bör uppgifva redskapens beskaffenhet tili alla dess delar; missleder han Justeraren med falsk uppgift, vare bot samma. Expeditions-Vtskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 367. Då förändring af bi änvinsbrännings-redskap, genom nya bottnars eller aftappningsrörs insättande, hattens ändring till form eller rymd, anbringande af mäskvärmare eller rectifications-apparat, eller annorledes vid tages, skall redskapen ånyo af Justeraren mätas, och, om rymden undergått förändring, ånyo stämplas, och den förra stämpeln utplånas, samt nytt mätningsoch stämplings-bevis uttagas; och vare den, som ändringen verkställt, skyldig att, på sätt och vid ansvar, som i lista mom. stadgas, om uppmätningen och och stämplingen föranstalta. Å bränvinspannor af tackjern, som hädanefter gjutas, bör pannerymden och bruksstämpeln, jemte årtalet, utsättas i pannans öfre kant, vid ansvar för bruksegaren, som ofvan stadgadt är. §. 15.
Höghet Kron - Prinsen af priswärd karlek för Fäderneslandets bästa, behagat försäkra sig wara sinnad, att lala hit i Riket införa det Stuteri, som Haus Kongl. Höghet i Holstein ägde; sa hade Riksens Stander stadnat i det beslut, att förberördc Kongsgardar Flyinge och Dahlby, sorn wörö de ljcnligaste i hela Riket till Stuteriers anläggande, såsom bestående af en ansenlig Höwäxt och belägne pa en wärmare och blidare ncgd, stulle sa fort sse kunde till Hans Kongl. HöghetS förwaltning »vederbörligen öfwerkemnas, akt der halla, föröka och plantera vfwannamnde Stuteri, hwilket stulle icke allenast lända Kongl. Maj:t och Kronan till ansenlig besparing, utan ock detza Kongögärdar hädanefter svin tillförene, nyttigast för Rrket anwändas, när landet dymedelst med tjenlig afwel och goda Hästar warder försedt ester handen till ymnoghet; I hwilket afseende Rik, senS Ständer uppgafwo detta Arrende till Hans Kongl. Maj.t att »ned Hans Kongl. Höghet öfwerlägga pa hwad sätt detta Stuteri till goda Hästars anstaffande för Cavallerie-Regementerne i Riket och flere Stuteriers anläggande bäst matte kunna inrät, las och upphjclpas. Uti Nådigt bref af den 27 Nov. »747 täcktes Kongl. Maj:t härtill lemna Nådigt bifall, »ned befallning till Kammar, Collegium, att inkomma med underdånigt utlakande pa hwad sätt Riksens Ständers förenämnde begäran aldrabäst matte kunna »verkställas.
Lån på de säkraste Hypothequer; och detta anser man bevisa Penninge-brist; men man förglömmer den Långifvandes fruktan, att, då harr utlämnar sitt Gappital mot Sex Procents ränta, få det åter med Tio Procents förlust uti representativ värde. Hvarföre har väl Penninge* 188 Statsoch Banco-Ulskottens Beläniandcru räntan på en och samma tid varit i Holland och på flera andra Orter 2, 3 ä 4 Procent, då den i Ry ssland, Österrike och Dannemark o. s. v. varit ända till 50 Procent och deröfver för året? Pappers-myntets vacklande värde i de sistnämnde P.iken har allena verkat denna skiljaktighet. Samma orsak föranleder ock till en annan oreda, den nemligen, att, i följd af en Lånrörelse på korta Terminer Enskilde imellan, nödgades den Lån-behöfvande i samma stund, han för några månader får undsättning, genast sysselsätta sig med omsorgen, att återförskafla sig en ny Fenninge tillgång, för att dermed afbörda det erhållne Lånet. Samma Summa föreställde alltså minst ett dubbelt Skuld-Capital för hvarje år och sålunda flerfaldigt mer, än då ett imellan 2:ne Personer uppgjordt Lån fick blifva stående på längre tid. Huru mycket blott drina nu anmärkta omständighet skolat verka till stadgande af opinionen om Penninge-förhigenhet, lärer genast falla hvar och en i ögonen. Låne-iörelsen underhölls vidare genom de inträffade Handels-förhallanden på Continenten samt de Speculationer, hvilka derifrån hämtade sin upprinnelse. Fastighets-köp och vidsträckta Odlings-förstag kommo dernäst i ordningen, beräknade, likasom de förra, på erhållande Lånebiträden. Det är väl en sanning, att fröet till alla dessa vidt utsträckta Företag var lagdt uti Sedel-stockens hastiga ökning och de, i följd deraf, lättade Lån-utvägarne. Men hade man litet eftrsinnat huru otillräcklig denna Sedelmassa skulle bli, dels sedan det hann utveckla »ig, att den icke var annat, än en längre ut - Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden.
MajHs Prop. om Statsverk. 1830. 13 inom Stats-kontoret undfå lönetillökning, motsvarande de med sådan befattning förenade löneförmoner, eller ock tjenst i annan grad, än de nu på Stat uti Stats-kontoret innehafva; dock att berörde stadgande icke gäller i afseende å Ombudsmannen, såsom icke innehafvande ordinarie tjenstbefattning, utan endast ett serskildt uppdrag emot arfvode. b) Att, då ljuspenningar äro för den ordinarie personalen, i de nya lönerna inbe räknade samt, hvad extra ordinarie tjenstemän och betjente angår, ett deremot svarande anslag å den föreslagna staten uppfördt, att till gratifikationer användas, desamma, ifrån och med nästa år, icke vidare böra Stats-kontorets personal tiilgodokomma, med undantag endast för de embetsoch tjenstemän, som icke komma i åtnjutande af en deremot svarande tillökning uti deras för närvarande inom verket egande lönevilkor och hvilka, så länge detta förhållande eger rum, vid ljuspenningars tillgodonjutande enligt nu gällande stadganden bibehållas; börande jemväl Kongl. Räntmästarnes remisslage och den, kassören i Char ta?—Sigillatae—kon toret anslagne, provision, ifrån och med nyssnämnde tid upphöra. c) Att för de fullmakter och konstitutorialer, som af Stats-kontoret utfärdas, kan sli-gebiihr, beräknad efter lönebeloppet, icke vidare bör utgå, utan lösen erläggas i likhet med hvad för resolutioner är bestämdt, äfvensom att för de kontrakter, som af Stats-kontoret uppgöras, någon lösen icke får beräknas; Vidkommande sättet för handläggningen af de på Stats-kontorets behandling beroende ärenden, rörande Myntoch Kontrollverken; så lärer pröfningen deraf böra ega rum i sammanhang med den på Kongl. Maj:ts afgörande beroende frågan om nya reglementen för dessa verk: och torde Eders Kongl. Maj:t emedlertid finna godt i Nåder förordna, att nu gällande föreskrifter i detta hänseende tills vidare böra lända till efterrättelse. Kongl.
Ständers uppmärksamhet vid behofvet och nödvändigheten att återföra Allmänna Magazins-Directionens verkningskrets och befattning inom vissa 618 Riksens Stunders Utstakade gränsor, såsom den enda utväg att vinna det nied samma Inrättning åsyftade ändamål, samt att för framtiden undanrödja de flerfaldiga förluster, hvilka med nu rådande grundsatser hos Administrationen äro oundvikliga, och hvilka efter all anledning blifva af ännu betänkligare följder i samma mån som denna Inrättnings verkningsförmåga än ytterligare utvidgas. Härvid åberopar Ordföranden Grefve Gyllenborg sitt i ämnet afgifna skrifteliga anförande, som särskildt finnes bilagdt 1820 års Revisions-berättelse. Stockholm den i/\ På Högloft. Ridderskapets och Adelns vägnar: Joh. Henn. Gyllenborg. Gust. af Ugglas. C. J. af Nordin. A. kV. Riben. C. D. af Uhr. Carl Magn. af Robson. På Högv, Preste-Ståndets vägnar: Sv. Wijkman Casp.son. Magn. Er. Forssander, M. Sundius. G. L. Sivertson. Matth. Jacobson. P. Kölmark. På Vällofl. Borgare-Ståndets vägnar: And. Svedelius. B. J. Kursell. Fr. Langenberg. F. Lake. J. A. Carelli. På Hederv. Bonde-Ståndets vägnar: Joh. L. Wiklund. Pehr Nilsson. Anders Nilsson. Pehr Olsson. Carl Bergman. Samuel Andersson. Fehr Klint, R evisorers Berättelse. 619 Litt. A Uppgift i de af Kongl. Majrt Nådigst meddelade föreskrifter, om Spannmåls Undsättnmgs-Skulders liqviderande åren I8i9> 1820, 1821 och 1822. 1819.
Att han hitintills, enligt Sveriges Lag, varit dertill berättigad, löjes bland annat af olikbeten emellan stadgandena i 11 Cap, 4 § Handels-Balken, hvarest föryttrande af lant gods belägges med böter, utom ersättnings-skyldighet, och 16 Cap. 2 § Giftermåls-Balken, hvarest annan påföljd, än gäldande af det värde godset hade då det gafs, icke är stadgad för den händelse, att husgeråd är borta eller icke i lika godt skick. Dessutom förete sig emot innehållet af Edert ifrågavarande Förslag följande anmärkningar: Vid 1 $, att deruti är uteslutet allt hvad nu gällande Lag innefattar angående hemgift i fast egendom, hvarigenom synes uppkomma tvekan, huruvida det må vara tillåtet alt meddela så beskaffad hemgift, 28 Kongl. Maj.ts Nådiga Skri/v. N.-o 96. och, i sådant fall, om hvilka följder slik hemgift må medföra för ej mindre liemgiftstagaren, än gifvaren och hans öfrige arfvingar, rätts-innehafvare eller borgenärer. Vid 2 §, att det der föreslagne stadgandet, angående liemgiftsbrefs ingifvande till Domstol och dess intagande i ÄktenskapsFörords-Protocollet, medförer en omgång, hvilken, förenad med kostnad, ofta med resor och tidsspillan, i synnerhet för Allmoge, boende aflägse från Tingsställen, skulle antingen afskräcka mången från meddelande af hemgift, eller ock, om den gåfves utan att på föreskrifvet sätt blifva lagföljd, och således ej komme i laga beräkning, förorsaka för den ene arfvingen obehörig vinst på de Öfriges bekostnad. Uti 4 §j sorn stadgar, att, då gifvaren dör, hemgift skall till skifte återbäras, saknas föreskrift om rättighet för den arfvinge, hvilken hemgiften innehaft, alt, om handel åstundar, behålla densamma på sin lott efter det i hemgiftsbrefvet stadgade värde; en rättighet, som synes vara på billighet grundad. Stadgandet i 5