Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gud vare med dig, goda oskyldiga barn! En besynnerlig rörelse intog mig. Jag kysste hennes händer alldeles såsom en, den der beder om förlåtelse. Hofrättsrådinnan tycktes vilja säga någonting, i det hon spasmodiskt drog sina händer tillbaka, men i detsamma inkom gamla fröken, och hela scenen blef blott ett intermezzo. Nästan utan medvetande kom jag i schäsen, och det bar af. Små flickorna sutto ett långt stycke väg på fotmanteln, men de kunde tala lika litet som jag, emedan vi greto så mycket. Slutligen, sedan de följt mig ända till randen af en stor skog, bad jag dem icke besvära sig längre, emedan man säkert redan saknade dem i hemmet. Hästen stannade. Kom Bina sade Lina i det hon hoppade ner efter Celia ber. Det blir heller icke bättre, fast vi följa. Vi gråta ändå. De små kröpo upp till mig och kysste mig. Sedan hoppade de raskt ned och sprungo allt hvad de kunde. Jag upprepar det än en gång: det är dock hårdt, att så der måsta lemna varelser, af hvilka man är så afhållen och dem man håller så mycket af tillbaka, att lemna dem nästan såsom en brottsling, utan att för dem med ett ord, eller ens med den ringaste häntydning kunna förklara hvarföre. Åkdonet rullade åter af med stark fart. Men snart kom en lång backe, der farten fick svalna af, der hästen fick samla nya krafter, och jag söka samla nya tankar. Samma väg hade jag kommit året förut. Ack, hvad jag då ansåg mig olycklig, och ändå var min största olycka blott den att bli guvernant. Nu är jag icke det mer, och likväl är jag mångdubbelt olyckligare nu än då. Jag har förlorat tron på menniskohjertats renhet. Hvad jag i fjol var barnslig! Just som schäsen hunnit höjden af backen, och hästen ärnade börja ånyo springa, höll skjutskarlen tömmarna inne, emedan han såg en mensklig varelse, som tycktes ha någonting att säga. Jag slog upp ögonen och såg Axel. Han hoppade upp på trampen. Han sade: Jag var redan rädd att små flickorna skulle följa Celia än längre. Jag skulle då fått lof att springa i skogen, i jemnbredd med hästen, ännu ett stycke.
Ut* skottet jemväl nu anser sig icke kunna bifalla denna min mening, lika vördsamt anhålla, att detta yttrande måtte få Utskottets Betänkande, till de Respective RiksStånden, åtfölja.” Ut Supr a. ^ Ex Protocollo, C. G. Grip, N:o 58. Memorial till Rikets Höglofl. Ständer, angående Hedervärda Bonde-Stån - >4 Besv. och Oecon. Ut sk. dets Talmans, Johan Olsson Långbergs Motion, om utvidgad smidesratt för Ofvansjö och Thorsåkers Bergslager i Gestrikland - Tili Hedervärda Bonde-Ståndet liar Talmannen Johan Olsson Longberg ., i egenskap af Riksdagsfullmägtig för Gestrikland# inlemuat ett Memorial, deruti, pä anförde skäl, anhålles, det Rikets Höglofl. Ständer ville, genom underdånig hemställan hos Kongl. Maj:t, för Bergsmännen i Ofvansjo och Thorsåkers Bergslager utverka eli vidsträcktare smides-rätt, än den, hvaraf de, så väl i afseende på Stångjerns-tillverkning som dess försäljning, hitintills varit i åtnjutande; hvilket Memorial Blifvit af Hedervärda Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet remitterad t, Vid öfverläggning till Besvarande af denna Remiss, har för Utskottet först framställt sig den omständigheten, att, enligt 45 § Riksdags-Ordningen, som föreskrift ver, ”att Landtmarskalk och Talmän ej kunna något annat föreslå, än hvad som fordras till verkställighet af det Grundlagarne, Riddarhus-Ordningen, eller Ståndens Ordningar och Beslut föreskrifva,” Johan Olsson Longberg, i följd af sin be - Desv. oell Oecon. Utsk. fattning, såsom Bonde-Ståndets Talman, icke varit berättigad att väcka en motion af sådan egenskap, som den ifrågavarande.
Herr 8tj erns leätz 6u8tak, trodde sig säsom Ledamot af Vaneo-Utskottet böka näm» na, at hwad anginge et utlätande til hwad belopp Lanken nu skulle kunna sträcka sina län til Kronan, hade detta warit et ämne, som Länc» Utskottet i afseende pä ständ ansett böra med yttersta warsamhei wid» röras. Beträffande äter upgifter as et bestämt u^poibek för desta försträckniilgar, hadeLanco» Utskottet trott sig känna, at alla manligen nytt» jade Kronans tilgängar more såsom underpant för gjorda upläningar anwända; och dä desta hittils kända tilgängar Medes icke more at pä» räkna, hade Utffottei ej funnit nägon annan ut» wäg, än at äberopa Riksens Ständers egen xarantle. Grefwe ^tornsrz Larl Gabriel-, anmärk» te at Lanken i alla tider hade ägt Riksens Ständers ZarantM men likwäl aldrig gjort försträckningar utan emot K^pottieK. Han trodde at en sadan säkerhet more bade nyttig och nödig: det more 468 Den Z Iunik. wore wäl, at Lanken kemnade sit biträde, men detta borde ej bewiljas utan trygghet för ersättningen. Det hade således tilhört LanLo-Utskottet, at foresta et li/potkek; at Riksens Ständers Ilena ffulle foresta et sädant, wore emot bade praxis och möjligheten. Herr Grefwen yrkade alltsä än widare pä den tilstyrkte äter reiuissen. Herr Lilverstolpe, Lreclric, anförde ytterligare i frägan om Languens säkerhet, huruledes i Rikets enwaldigaste tider, Konungarne X :s och XII.8, aldrig Nägot län af Lanken utgatt, utan pantförskrifning af Kronans inkomster.
5—6) och år 1839 (pag. 6—8) utvisa, vidtagit följande hufvudsaklige åtgärder: 18 36 den 11 och i3 Februari äro för Bankens Gassa-Af delning, SedelContor och Depositions-Afdelning, tillika med Controlloch Revisions-Af delningen j i dess förhållande till hvardera af förstnämnde 3:ne Afdelningar, Ordnings-Stadgar i afseende på redovisning, tjenstgöring och personal af Banco-Fullmägtige fastställde. s. ä. den 22 December äro vidare, ej mindre för Bankens Lane-Afdelning än ock för dess Hufvud-Afslutnings-Contorj hvarmed Ekonomien IO Berättelse af Banco-Fullmägtige. blifvit förenad, samt för Controlloch Revisions-Afdelningen 3 i dess förhållande till förstnämnde Afdelning, äfvensom till den generella Controllen och Afslutningen förVerket i sin helhet, Ordnings-Stadgar i afseende på redovisning, tjenstgöring och personal af Fullmägtige fastställde. i83j den 2,5 Maj är, för Bankens Under-Styrelse eller Commissariat-> dess sammankomster och dess Expedition, Ordnings-Stadga fastställd samt derjemte tills vidare bestämde de Allmänna Hufvudgrunderrie i afseende på vidden och omfånget af den ansvarighet, som skall Chefsoch Commissariesamt öfrige Embetsoch Tjenstemannabefattningar åtfölja, hvilka hufvudgrunder sedermera blifvit den 4 Februari 1838 ytterligare fastställde intill samma års slut, samt den 3 Januari iS39 till efterlefnad stadfästade, intill dess af Rikets Ständer eller Höglofl. Banco-Utskottet kan derom annorlunda förordnas.
Högloflige Statsoch EconomiUtskotten hvilka till alla delar instämt, Uti de sålunda framställde åsigter af ämnet, hafva uti deras derom algifne Betänkande, likväl icke funnit den tidepunkt ännu vara inne, då någon bestämd summa af Statsmedlen borde sniiås lör att genast verkställa de anläggningar, >om till Berghandteringeris införande i Norrbottens T)tn I September f 'mj ^äflj skulle på Statens bekostnad utföras, ufafl^ för närvarande inskränkt denna åtgärd, till vissa förberedelser af detta vigtiga f öretag, och hemställt att en fullständig undersökning måtte anställas på allmän, bekostnad, sami att en, fullständig plan i hels sip vidd uppgjord, till en början barde föregå, äfvensom att denna undersökning, borde anförtros åt någre, i hvarje till ämnet hörande Vetenskapsgren utmärkt kunnige personer, hvarjemte vissa grunder för i fråga var* tide undersökning blifvit anvisa ds© De förenade Utskotten hafva härutinnan ganska rigtigt behandlat frågan, de hafva ej, kunnat pröfva något annat än det Förslag som blifvit dera förelagt; men då Motion»irernes af hvilken, anledning vet jag icke, med förbigående af dö öfrige, endast sökt fästa uppmärksamheten på Gellivare malmfälit, der likväl flere betydliga hinder möts, att med dräglig kostnad, och i någon större mängd, kunna befordra MalrnlrsQ.sporten, är det i sådant afseende, jag finner mig påkallad, att göra anmärkningar och att tillika fä-ta uppmärksamheten åt. ®n anngn trakt *f Lappmarken, des, ändamålet med vida na födr» kostnad kati vinnas, och på en större plan utföras. Redan, vid.18,18 Riksdag, förealogo Rir hets S*änder, rom insågo nyttan och behofvet, »f en B-rgslagsin rättning i Norrbottens Län, att början dermed borde görss, i den del deraf, hvarest något farbar* vatten kunde under-,. ifren i September f. m. 3 Sätta Malmtransporten.
Det forhA.llandet att en del forsamljngar iiro for fattigrt for att kunna va1 aflona den i derras tjiinst anstiilda harnmorsknn, att minga kvinnor salma medel att bekosta en dyrbarare kurs och att hem h n a s s l torftiga att Tistelsen dar for barnmorskan Pr forened med stora umbiiranden, dettcl bor viil ej rara fnllgoda motiv att hrPillta hela barnmorskebildningen nere och berofva barnfoderskorna i viirt land den basta mojliga hjidp. Hiirmed vilja vi ej hafva sagt att endast s. k. bildade kvinnor bBra blifva barnmorskor. Hur onskligt det iin rore att sldana afven iignade sig At denna bana, tro vi dock, att sb viil bbernmorskesom sjukskoterskekdren har ljehof af kvinnor tillhorande bbde de bildade och de mindre bildade samhallsklasserna. 31en en hugre zctbild~zing for yrket, hvilken klass dess utofvare an mil tiuhiira, iir i hog grad onslslig och foljaktligen hogre kunskapsfordringar Bos den intradessokande. Om sdledes krafven p8 liiigre intriidesfordringar och fiirlangda kurser synas val befogade, giiller detta ej mindre betriiffande niidvandigheten af repetitionskurser. SBdana hafva redan borjat komma i bruk och under senaste host anslogo 5 af Sveriges landsting medel till fordelning bland barnmorskor, som onskade bevista densamma. Huru valbehofliga dessa kurser bora vara finner man liitt, om man betanker den stora betydelse man nu for tiden tillligger antiseptiken, ett amne hvari de aldre barnmorskorna ej erhallit under visning. DB ingen forbiidelse esisterar rnellan de fr %n Barnbordshuset utgingna barnmorskorna och denna anstalt, kunna de nya metoder, sorn clar tilliimpas, icke spridas till de aldra utofvarna a£ yrket, boende i vBrt lands atlsgsna bygder; foljaktligen ar det obi] .- ligt att begara art dessa.
Ombudsmannen meddelat allmänheten och Ständerna, rörande sin Embets-förvaltning, tillhört Utskottets granskning; så hade dock Utskottets åtgärd kunnat och bordt sträckas till undersökning om fullständigheten af de meddelanden, som från Jusliiiae-Oinbudsmannen kommit Rikets Ständer tillhanda. Man saknade nemligen åtskilligt, som dels genom tryck och tidningar blifvit allmängjordt och dels eljest vore temligen kändt af dem, som hafva befattning med allmänna ärenden, såsom t. ex. JustitiseOmbudsmannens åtgärd dels emot Boktryckaren Lindh, hvarigenom denne, för en hos Justitise-Ombudsmannen gjord angifvelse mot Konungens Högste Domstol, blifvit anmäld hos Konungens Justitise-Canceller till åtal för skrifsättet i denna angifvelse, dels i anmärkningsväg mot Högste Domstolens Ledamöter, rörande behandlingen af ett mål emellan Lieutnanten Gulin och en Kronofogde uti Blekinge, dels vid General-Majoren Adlercreutz'$ angifvelse mot Krigs.Hofrätten och Högste Domstolen för handläggningen af ett mot 8 LagUtskottets Utlåtande N:o 153. bemälde General-Major samt Majoren Bennich anstäldt Stal, dels angående Öfverste* Ijieutnanten Adlerstams klagan öfver Högste Domstolen för dess Dom i en tvist emellan honom och Rikets Ständers Bank. Och som det miste vara Rikets Ständers rättighet, såsom Justitiae-Ombudsmannens Commitlenter, att erhålla utförlig upplysning om hvad han under utöfningen af deras uppdrag utfört eller underlåtit i alla mål af större vigt, serdeles der Högste
R:dr 242,317: 29. - hvaremot densamma, genom försäljning af vexlar å 86,838: 21. — blifvit förminskad till Silfv. R:dr 155,479: 8. — hvaraf inuestodo: hos Handelshuset Salomon Heine . 14,258: 32. — « dito P. Sieinsen & C:o 27,422: « dito J. H. & G. F. Baur 7,107: 30. — och utgjorde återstoden 106,690: 42. — 155,479: 8. — af ännu ej förfallna vexlar. Beloppet of utelöpande 16 Inkomster och Utgifter i följd af vexelhandel» hafva under år 1856 uppgått Lill följande belopp, nemligen: Inkomster: vinst å köpta vexlar B:ko R:dr 12,200: 3. 3. * a sålda dito 48,692: 30. 3. ränta å hehållningarne hos Handelshusen i Hamburg och Altona 58,033: 37. 4. återbäring af för högt beräknad provision, portooch protestkostnad 3,465: 13. 4. Utgifter: Provision, stämpel och porto till bemäldta Handelshus . 11,133: 18. — Omkostnader i och för indraget Silfver, nemligen: Specer i Liiheck, Assuratice, Provision, Frakt, Skillnad i värdet emellan Hamburger Banko och R:dr Svenskt Silfver Specie, Probering, Arfvode» m. m 5,039: 6. 1. Slämpladt papper till försålda vexlar 677: 18. 4. Postporto 102: 31. — Arfvoden 5,000: Summa B:ko H:dr 31,014: i. l. Inkomsterna under år 1856 . 2. hafva öfversligit Utgifterna 31,014: i. l. med B:ko R:dr 91,377: 41. i.
väl bränd kalksten, 8 -, 2 kg soda lägges i ett kar, därpå hällas 2Ö,g 1. kokande vatten, hvarefter man rör väl om och täcker karet till morgonen därpå, då dt-n klara luten hälles i pannmuren att uppkoka. Därefter hällas på karet 41, 1. kokande vatten, omröras väl och få klarna. Till luten läggas 6&gt;S76 kg t &amp; \ g. Då talgen väl smält och luten pä karet klarnat, hälles det efter hand i pannmuren; litet salt lägges därtill. Inom två timmar brukar tvålen vara färdig. - Ilar man ej ren talg, duga tarmar (sköljda), ben och talgskrap. Mormor Greta. sina välkända tillverkn. i allmänhetens benägna hågkomst. (DUN 359 ombesörjer genom kompetenta personer uppköp FULLT I ALLA M Ö J L I G A gratis B R A N S C H E R åt Iduns abonnenter och for uppdrag åt andra mot en obetydlig ersättning. saker skickas mot efterkraf och få, (dock genast) mot fraktkostnaden. Genombrutna förklädestyger i coul., hvitt &amp; créme. Coul. randig bomullsflanell till förkläden och barnkostymer. Coul. bårdband till förkläden m. m. Till utstyrslar: » Broderade remsor ». QNOIDFLLIFFLT OPOLLALLLCL I. P. • (Madapolainbroderier, • JMadeiraVjroderier. H O L T Z. N Y G A T A N 3 7. S T O C K H O L M. Obs. 1 Profver sänd. franco. Order fr. landsorten expedieras pr omgående. (S. N. A. Meddelande. H e n r i k Då i flere tidningar förekommit annons om » Westbergs Tvättpulver », få vi af förekommen anledning fästa allmänhetens uppmärksamhet på, att nämnda pulver icke af oss utförts i handel, och anse oss berättigade på samma gång meddela, att det s. k. » Tvättpulvret » enligt analys i hufvudsak består af kalcinerad soda och kan således ej göra samma gagn som vårt Lutpulver.
Befunnito af nöben utöfwer reban bifponiBta tidgångar genom anjlag ocf fportler, nu må på fat uppförao, utgöranbe: stlfswer SScmco gör 3uftitie*tKeeifIono*S;rpebitionen . 4,651: 36* io. meb unber lönerne inBegripna 1,637 tunnor fpanmål. gör ©tatO*Sppebitionerne ocf öfriga afbel* ningar af Äongl* 9Jlaj:tö Sanjli 11,830: 34. io. meb lifalebeO inBegripna 3,868 tunnor fpanmål. 2:o 3 jfufitte*©toten0 attbel af £ag* ntane* od) •^«pft&0föfbtnge*cantan erfor* brae en tidöfning af 1,000: — motfwarab af en lifa tidöfning uti benna infomjt* titelo Beräfning. 3:o 2Bib werfjtädb reglering af Sam* mar-CoUegtt tjettjlemanna*perfonal ocf aftö* ningo*flat far uppftått ett Befof Utöfwer förra ©taten af . 8,332: 31. 11. meb 824 tunnor fpanmål. 4:o ^ongl. 9Dtaj:t far funnit att, meb affeenbe å ben Betybliga tidöfning i ©täta* Contotvete göromål, forn ägt rum feban bet* ta wigtiga SmBetowerf år 1825 reglerabeo, en. tidöfning i bejj perfonal af 1 Sebamot, 1 2lb* ‘Xranöpott 25,815: 7. 7. transport 25,815: 7. vocat Äongl.
Ibland erhåller fästepigan af förvaltaren penningar till allas resa, och hon fördelar summan, som sedan afdrages af lönerna; ibland resa flickorna å egna penningar. En sådan fästepiga erhåller vanligen af förvaltareii 5 kronor för hvarje piga hon har med sig. Flickorna ligga oftast vid resan till Danmark öfver natten i Elmhinlt eller annan svensk ort, mottagas i Köpenhamn af förvaltaren och föras direkt ut till den gård, der de skola arbeta. De undgå sålunda de faror vistelsen i Köpenhamn medför. - Några förvaltare vidtala på hösten de arbeterskor de äro nöjda med att nasta vhr iiterkoinma och sanda dem d&amp; reskassor. Inga kontrakt uppgöras på förhand; det &amp; r blott en enskild öfverenskornmelse. Flickorna veta dock mycket, val att saken iir olaglig och gifva derför nekande svar, då de under resan tillfriigas, om de &amp; ro fastade. Olagligt, som detta tillvägagående är, har det dock stora fördelar, om fästepigan är hygglig. Förvaltaren vänder sig till en flicka han anser sig kunna lita på och får derigenom bättre folk. Fästepigan vill ej f&amp; skam af dem hon tager med sig och väljer derför de basta flickor hon kan få. E11 fastepiga berättade, huru väl 70-80 flickor anmälde sig för de 20 platser hon skulle besätta. För flickorna är det en ovärderlig sak att själfva få välja vid hvilken gård de vilja arbeta; de kunna genom fästepigan få ordentligt besked om de danska egendomarna och om arbetets fördelar och skuggsidor. Och af ännu större betydelse ar säkert, att d&amp; pigorna fästas på detta sätt, många från samma socken komma till samma egendom och sålunda kunna vara hvarandra till inbördes stöd och hjälp. Det har ock visat sig, att de halfArstjänster, till hvilka ' _ fästningen sker på nämda sätt, varit jämförelsevis mindre förderfbringande. Från större delen af Kronobergs län och från en del af Blekinge lan fastes allmänt på nu niimda sätt och på l /, Ars arbetstid. E t t annat sätt att fästa är att kommissionskontoren i Kö- penhamn till Sverige öfversända en svenska, som längre tid varit i Danmark. Denna person uppträder d å. vanligen i granna kläder.
Jag kan icke finna annat, än att de skäl, som Utsk:t vid den förra redan gillade punkten har anfört, äro i högsta grad giltiga. Utsk:t säger nemi. »Om å ena sidan det är en sanning att frihet i handel och näringar väsendtligen bidrager till landets industriel utveckling och förkofran, torde å andra sidan kunna befaras, att ett lösgörande på en gång af alla de band, som i handelsoch näringslagstiftningen, med afseende på särskilda förhållanden, tillförene funnits nödiga, skulle hafva en motsatt och förla mande verkan. Friheten härutinnan bör medgifvas endast i den mån, tidsförhållandena kunna, utan skadligt inflytande, tillgodogöra sig dess frukter. Det inhemska industriela lifvet, förut bundet inom trängre former, behöfver någon tid att väckas till medvetande af sin tillvaro och af de hjelpkällor, landet sjelft inom sig eger, för att kunna, utan fara att förqväfvas i utvecklingen, täfla med den utländska industriens alster. Tiden torde således ännu ej vara inne för medgifvande af den vidsträcktare handelsfrihet, som be - 172 Den 14 M»rs e. m. rörde förslag åsyftar, och Utsk:t hemställer derföre att detsamma ej må till någon åtgärd föranleda.)) Då dessa åsigter nyss antogos af R. o. Ad. för goda och riktiga, böra vi väl ock tillse, att tillämpningen äfven afses till alla delar och icke, snart sagdt, tillintetgöres genom ett beslut, sådant som Utsk:t i sin sednare hemställan föreslagit. Granskom hvart dess antagande väl skulle leda oss. Det är klart, att om man inskränker afståndet till blott en mil, så är det nästan alldeles detsamma, som att lemna fältet fritt. Nu har R. o. Ad. godkänt Utsk:ts förslag i den punkt, som jag nyss upläste, och då kan jag icke finna annat, än att det skulle ligga en inkonseqvens hos R. o. Ad., att grunda sitt bifall i sednare punkten å skäl, alldeles motsatta dem, som föranledt bifall till den förra.
Att tankarna kunna vara delade i fråga om en så djupt genomgripande förändring, som den hvilken afses genom »K. Propos. till R. St:r om antagande af ny Riksdags-Ordning och dermed sammanhängande ändringar i Regeringsformen», lärer icke kunna synas oväntadt. För nationernas liksom för individernas lif är den lugna utvecklingen en oskattbar välsignelse, hvilken, om ock långsamt, dock säkert leder till målet. Att utan tvingande nödvändighet afbryta en väg, på hvilken utvecklingen hitintills fortgått, måste hos den lugne betraktaren framkalla betänkligheter, så mycket större, ju mera yttre omständigheter gifva vid handen, att föreställningen om det närv:des olämplighet snarare än öfvertygelsen om det nyas förträfflighet i mer eller mindre mån missleder omdömet eller grumlar den klara besinningen. l)å Preste-Shts samtlige ledamöter inom Utsk:t dela dessa betänkligheter och således icke kunnat tillstyrka hvad Kongl. M:t föreslagit, hafva de ansett sig förpligtade att inför R. St:r redogöra för de grunder, på hvilka de stödja sitt afstvrkande, dervid de dock uttryckligen gifva tillkänna, att de, så väl af skyldig aktning för ett af Regeringen framlagdt grundlagsändringsförslag, som ock med afseende på nya Ständers icke obefogade anspråk att i denna vigtiga fråga hafva öppen talan, icke skulle funnit sig förhindrade att, utan förslagets tillstyrkande, för sin del låta det blifva till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag hvilande, om sådant varit med grundlagarnes anda och bokstaf öfverensstämmande. Enär frågan om antagligheten af sagda grundlagsändringsförslag nära sammanhänger med frågan om dess nödvändighet i den närv:de tidpunkten, och frågan om dess nödvändighet åter är beroende af åsigten om det nuv:de representationssättets olämplighet eller oduglighet, torde en anmärkning härom böra förutskickas. Ar det så, som K. M.t i den Nåd.
Det är anmärkt, att assignationsrörelsen hos oss 6r en ömkelighet i jemförelse med hvad t i * i64 Den 9 April e. m. den är i andre länder. Men så är ock näringarne och handeln i Sverige, jemförelsevis till andra länder, icke ansenligare. Då det ena rättar sig efter det andra, äro de här kringlöpande assignationerna dock betydliga nog, för att bristande betalning skulle medföra de svåraste följder. I Dalarne hafva Litströms assignationer varit utelöpande tili den mängd, att jag hemställer, hurudan pro vincens belägenhet blifvit, om vid Litströms död hans förmögenhet ej varit tillräcklig att infria dem. Då jag vistades i Norrige, cederade der en köpman, som till allmogen utgifvit assignationer till stort belopp. Verkan af deras protesterande var så förderflig, att Styrelsen mäste komma emellan för att rädda en mängd enskilta från undergång. Här är sagdt, att man ej bör emottaga assignationer, utan att antingen vara försäkrad om utgifvarens vederhäftighet eller ock begära endossement af den person, som lemnar den. Jag befarar, att den sednare utvägen skulle i allmänhet möta stora svårigheter. Om t. ex. en Bonde på Oxmarknaden i Skenninge eller Örebro ville begära endossement på en assignation, som bjödes honom i betalning, så tror jag väl, att han det kunde få, men på en annan rygg, än assignationens. Friherre dnckarswärd: Jag finner mig ej öfvertygad af de värde Ledamöter, som talat för bifall å ifrågavarande Memorial. Den 9 April e. m. i65 Jag förblifver vid den mening, att strafflagar böra stå i möjligaste förhållande till förbrytelserne; och jag hemställer, om väl Lagstiftarens mening kan hafva varit, att en Assignant på Banken skulle anses hafva 3 gångor förbrutit sig derigenom att på en dag 3 assignationer i Bankens lucka presenteras till inlösen utöfver hans behållning i räkningen med Banken.