Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kongl. Comiténs för 2:dra LifGardets Cassern-Byggnad D:o. Kongl. Comiténs f ör Salpeter-Arenderne D:o. Kongl. Convoy-Commissariatels D:o. Föimaltningens af Sjöärendema D:o. Kongl. Commiténs för Allm. Garnizons-Sjukhus-Byggnnden D:o. Kongl. Directionens öfver Carl Gustafs Stads GevärsFactori D:o. Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillets D:o. Kongl. Ofver-Intendents-Embetets D:o. Kongl. StatsContorets (till följd af erhållen N. Remiss å sistberörde underd. utlåtande). Allm. B arn b ö rdshus-Direction ens D:o, Kongl. Stuteri-ÖfverStyrelscns KrigsCollegii D:o, Kongl. NumerLotteriDireclionens D:o, Sfor-Amirals-Embetets o:dje Af delnings D:o. Kongl. Directionens öfver Allm. Barnhuset i Stochholm D:o. Underd. 'Ullalan de till Kong!. Mayl af Direclionen ofver Allm. Garni? zons-Sjv.klm.setj, kets Ständers Revisorers Berättelse, om granskning af Sjukhusets räkenskaper för åren 18^9 och i8jo. Stormägtigste Allernådigste Konung? Uti Nådig Remiss den 16 i denna månad, liar Eders Kongl. Majit behaga t infordra Directionens öfver Allmänna Garnizons-Sjukhuset underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers, år i83a afgifna, Berättelse om granskningen af Sjukhusets Räkenskaper för åren 1839 och i83o. Till underdånig följd deraf och efter föranledande af hvad Rikets Ständers Revisorer, utan egentlig anmärkning, uppgifvit och anfört, rörande resultatet af de ifrågavarande årens Administration, får Directionen underdånigst anmäla och upplysa: 1:0
derför lagmannen fordrat i banko den lösen, som blifvit handlingarne åtecknad i riksgälds, väl skulle kunna hänföras lill den förbrytelse, att lagmannen fordrat mera för expeditionen, än påskrifven lösen, hvilket embelsbrott såsom straff medförde tjenstens förlust, men, med antagande deraf, att, ehuru å fastebrefven icke blifvit ut - B. St. Just.
Maj:ls Befallningshafvande i Elfsborgs län, uti underdånig skrifvelse af den 7 sisllidne Augusti, jemte öfverlemnande af en utaf utsedde komilerade för befordrande af kommunikationen från Hattelura hamn till sjön Stora Lee till E. K. Maj:l ställd underdånig ansökning om aflätande af nådig Proposition angående arbetets utförande med ett statsbidrag af 900,600 R:dr, deraf 225,000 R:dr såsom anslag utan äterbelalnrngsskyldighet och 675,000 R:dr såsom lån, anmält, ali för arbetsförelagets utlorande blifvit tecknade 6,363 aktier å 25 R:dr Hvardera, uppgående till ett sarnrnanlagdt belopp af 159,075 R:dr, hvilket belopp, enligt hvad komiterade i underdånighet tillkännagifvit, skulle betydligt ökas, om understöd al allmänna medel erhölls, samt E. K. Maj:ls Befallningshafvande, på anförda skäl och då det torde blifva omöjligt att bland ortens mindre bemedlade befolkning tillvägabringa mera ärr en fjerdedel af kostnadssumman, i underdånighet förordat komiterades underdåniga framställning: så Irar E. K. Majd uti Sin nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof föreslagit Rikets Ständer att för öppnande aj segelled fran Hatlejura hamn till sjön Stora Lee såsom lån bevilja 900,000 R:dr, hvaraf dock under nästa statsregle - 46 Expedit/ons-Utskottets Förslag till underd.
Man påminne sig blott, i förra fallet, slika förfärliga långsläpigheter, som Spegels ”Guds Verk och Hvila”, i oafbrutet feminina alexandriner; i sednare fallet, huru licentia poetica, eller hvad äfven plägade kallas ”poetiska tillåteligheter”, gemenligen betydde den frihet, att ömsom stympa, ömsom förlänga orden (skrifva ell’ och pin’ i stället för eller och pina, grymmer och långer i stället för grym och lång m. m.) Men särdeles betecknande för det vittra tidslynnet är Rudins ”råd till en ung Skald”, att läsa ”alla nyare philosopher, som skrifvit lika en Locke och en Bayle”; hvaremot han ”behöfver blott till namnet känna Wolff, Puffendorff och deras likar, för att tjena honom i en satir” (förmodligen såsom mönsterbilder af pedanter och skolfuxar). Af alla dem, som skrifvit på den af dessa granskare djupt föraktade Tyskan, erkände Rudin blott en enda för poet; ”han heter Hagedorn”. Större gagn gjorde han genom att ombesörja den nyare, lika vackra som correcta, upplagan af Dalins ”Poetiska Arbeten”. Också ifrade han berömligt för svenska språkets rykt och renhet, – enkom mot dem, som ej ville låta annat gälla, än ”hvad som är Fransyskt”. Måhända förklarar detta sista, huru han kunde undgå samvetsagg, när han i sin urvalda Dalins-upplaga intog en hop stycken, som för den äkta fransyska smaken voro idel slagdängor; så att han icke ens studsade för den visserligen i sitt slag förträffliga visan: Skatan sitter på kyrkotorn Och gåsen läggs i en gryta (m. m.) – Ristells ”Tankar öfver Smak i Vitterhet och Konster” innehålla hufvudsakligen detta: ”Till ett vitterhetsstycke, som skall röra hjertat, behöfvas två ting: att tänka lyckligt, och att nyttja lämpliga uttryck ... Blott på det sättet kunna menniskorna upplysas och förbättras; hvilket är högsta ändamålet med all vitterhet.
Då jag anhåller få instämma i de värde Riksdagsmäns mening, som önska flyttnings-tidéfts förändrande till mellan Midsommar och den 1 Julii, tillstår jag gerna, att det blifver mig svårt anföra några nya skål. Deremot finner jag dem, som redan åro andragne, vara så afgörande, att några flera icke behöfva tilläggas; de som re-; dan förefinnas omintetgöra efter min tanka , all anledning till tvekan om deras giltighet J3g tror att flyttnings-tiden isynnerhet år magtpåliggande för Landfmannen, och att för honom den ofvannämnda år den tjenligaste, når man betraktar huru vigtigt det år, att få fodret inbergadt af samma personer, som påföljande vintren skola hafva värd öfver ladugård och stall,; når man besinnar, att samma skål tala för folkets bibehållande öfver hösten , då brådaste skördetiden år för handen. Och når man härtill lägger den fördel de långa dagarne omkring Midsommar i detta afseende medföra, d3»medelst att då ej behöfves mera ån en tredjedel af dea 3t6 Den 15 Maji f. nu. tid , sorn de flyttande under en mörkare årstid! måste använda till sakers transporterande från ett ställe till ett annat,. Väl medgifver jag, att ett serskildt förhållande äger rum i Skåne, där till exempel torf-skörden inträffar just omkring Midsommaren och dår tjenstefolkets löner till stor del erläggas in natura med utsäden, hvaraf de sjelfve skörda grödan; men om det år skål, att der utsätta flyttni.ngs-tiden till sena hösten , förhåller det sig icke så i andre Provincer. Jag har dessutom alltid varit af den tankan, att Oeconomiska Pörfattningar böra olika tillämpas, för olika Orter. Den flyttnings-tid för tjenstehjon jag föreslagit, år möjligtvis ej lika nyttig för alla bandteringarj men, det lärer bli svårt att finna någon tid på året, hvilken ej för någon handtering år oläglig.
Torsten vardt en stor höfding, och Gudrun födde honom snart ett svenbarn. Emellertid vardt han ständigt oroad af den spökande jarlen. En natt fick Torsten se, hur denne vandrade utanför gårdsledet, men han vågade sig icke in, ty kors var satt ofvanför hvarje dörr. Då smög Torsten sig bort till hans hög, som stod öppen. Han trädde in och tog hornen Hvitingarne, som han såg ligga där. I detsamma återkom jarlen, men Torsten skyndade ut förbi honom och satte kors öfver högens öppning. Därpå slöt den sig igen, och aldrig har man sedermera sport något om Agde jarl. Nästa sommar vände Torsten tillbaka till Norge och hade då åter med sig de båda hornen till konungen. Snart fick han emellertid nytt orlof att draga österut, till sina egendomar där; och konung Olof befallte honom åter att väl hålla sin kristna tro. Sedan hafva vi icke hört något berättas om Torsten. Men när konung Olof i slaget vid Svoldern försvann från sitt skepp Ormen långe, blefvo äfven hornen borta. Här sluta vi berättelsen om Torsten den hushöge. Konung Gudmunds tycke för människorna framträder äfven i den lilla Sagan om Helge Toresson. En sommar var den norske härsesonen Helge Toresson tillsammans med sin broder Torsten Hadd på en handelsfärd norrut i Finnmarken, där de sålde smör och fläsk åt finnarne. Färden gick förträffligt, och när sommarn närmade sig sitt slut, vände de hemåt och kommo så en dag med sina skepp till det näs, som hette Vimund och där det fanns god skog. Här gingo de i land och togo en del masurträ. Helge kom då att vandra något längre in i skogen än de andra. Med ens föll ett stort mörker öfver näjden, så att han ej kunde finna vägen till sina skepp, och han varsnade tolf kvinnor, som kommo ridande fram ur skogen. Alla sutto de på röda hästar och buro röda dräkter, och deras betsel och sadlar glimmade som af guld. En af dem var öfverlägsen i fägring, och hon, den ståtligaste, betjänades af de andra. De stego af hästarne och läto dem beta i gräset. Sedan slogo de upp ett vackert tält.
Resolutionen på Allmogens besvär den 17:de December 1734 stadgar i § 2, att vederbörande, hvilka bekommit tillstånd att i anseende till moderkyrkans aflägsenhet uppbygga sig kapell, varda strängeligen antydde att, vid förlust af en sådan frihet, på intet sätt, under hvad sken och förevändning det vara må, sig i framtiden undandraga den vanliga kyrkooch prestgårds-byggnaden; och likaså bestämmer Kongl. Resolutionen på All mogens besvär den 9:de December 1766, § 12, att kapellboernas skyldighet i gemen må ej sträckas längre än till deltagande i moderkyrkans underhållande, antingen genom nybyggnad eller reparationer, i det skick och den storlek den var, då kapellet efter tillstånd byggdes, men böra de deremot befrias från all öfrig ny tillbyggnad. Medgifvas kan visserligen, att under vissa omständigheter en sådan kapellförsamlingarnes skyldighet kan vara befogad, men åter, om en kapellförsamling, långt Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 19 aflägsen från moderkyrkan, bestående af den minst bemedlade, ja, fattiga delen af socknens befolkning, icke allenast sjelf byggt och underhåller sitt kapell, utan jemväl ensam byggt och underhåller prestgård och aflönar en särskild för dess räkning tillsatt prestman, att då en uppenbar orättvisa synes ligga deruti, att denna kapellförsamling icke skall vara befriad från all byggnadsoch underhålls-skyldighet till moderförsamlingens kyrka och ecklesiastika boställen. — Då nu flera kapellförsamlingar i riket kunna hänföras till denna kategori, och af vigt synes vara, att dylika missförhållanden och orättvisor böra, så fort sig göra låter, afhjelpas, vågar undertecknad vördsamt motionera, att Rikets Ständer behagade besluta hemställa till Kongl. Maj:t, det Kongl. Maj:t täcktes nådigst förordna, att sådana kapellförsamlingar, hvilka sjelfva aflöna egen prest samt bygga och underhålla egen kyrka och prestgård, må från all skyldighet att deltaga i byggandet och underhållandet af moderförsamlingens kyrka och ecklesiastika boställsgårdar vara befriade. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles.
Deraf torde hvar och en opartisk kunna se, ett meningen ingalunda varit att fråntaga Stats-cont. något af de medel, som lill bestridande af utgifterna blifvit detsamma anvisade. Man har äfven anmärkt, att det skulle vara en besynnerlighet, om ett R. St:s verk skulle erhålla rättighet alt utdela några befallningar åt eller mottaga redovisning af Statens embetsman. Detta är dock ett förhållande, som redan äger rum. Vi hafva t. ex. sterbhusafgiften, öfver hvilken, enl. hvad jag såsom ledamot af StatsUtsk. haft tillfälle inhemta, förslag till Riksg.cont. ingå från de Statens embetsman, som dermed hafva befattning, och enligt hvad prottna visa, hafva äfven desse embetsman fått från Riksg.cont. emottaga påminnelser att skyndsammare inkomma med sådana berättelser. Man har sagt att Riksg.cont. ej skulle kunna handhafva controllen. Jag tror att äfven conlrollen skulle kunna i Riksg.cont. utöfvas lika väl som i Stats-contoret. De förslag, på hvilka controllen bör grundas, kunna lika väl inlemnas till Riksg.cont. som till Stats-contoret. Jag kan således icke finna någon skilnad i detta fall, med undantag af den, sorn jag nyss nämnde eller hvad som endast beror af opinionen. Man har äfven anmärkt att afsigten ej skulle derigenom vinnas. Jag medger visserligen alt härvid ej vinnes allt hvad jag skulle önska, ty jag önskade att alla statsinkomster skulle ingå till endast ett verk ; men jag medger att jag tycker dock något vara vunnet , om ett verk hade alla de exlra-ordin. inkomsterna och ett annat alla de ordinarie. Derigenom vunnes enl. min öfvertygelse ordning och reda, hvilket redan vore något. Jag kan derföre icke bestrida, att detta i andras öfvertygelse må vara en vinst, som icke vore att åsyfta. Jag anhåller om bifall å betänkandet. Hr von Troil, Emil: Denna discussion börjades med mycken värma af en talare, som ville bevisa att det afUtsk. framlagda förslaget var grundlagsvidrigt.
Med erinran, hurusom Rikets Ständer vid 1844—1845 årens riksdag till upprättande af Stamholländerier för utländska konstanta kreaturs-racer anvisat en summa af 70,000 R:dr B:ko, deraf 50,000 R:dr skola blifvit använde till anläggning af 8 dylika inrättningar, och påminnande om de deraf föranledda mindre lyckade resultater, har motionären, som ansett inrättande af slam-holländerier af inhemsk race vara för Sverige fördelaktigast, med hemtad anledning äfven deraf, att i Norge, der sedan lång tid tillbaka man insett olämpligheten af att förädla egna racer genom croisering med utländska djur, en kommitté blifvit förordnad i ändamål att genom urval af inhemska kreatur söka uppdraga ur inhemsk grund egna konstanta djurslag, på ofvananförda skäl föreslagit: l:o att 2,000 R:dr B:ko måtte anslås till årlig lön för en från England införskrifven kunnig
De till ärendet hörande handlingar komma alt vederbörande Utskott tillhandahållas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. Ludv. Almqvist. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition Ni 52. i i Utdrag af Protokollet öfver Civil-Är enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet 'å Stockholms Slott den 17 November 1859. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena Friherre Manderström, Stats—råden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Chefen för Civil-deparlementef, Stats-rådet Almqvist, uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts denna dag, på Stats-Rådels enhälliga tillstyrkande, fattade och i särskildt Protokoll öfver blandade Civiloch Finans-ärenden intagna beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, angående Statens jernvägsbyggnader m. m.; Och behagade Kongl. Maj:t, på Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, i öfverensstämmelse hvarmed nådig proposition, af den lydelse bilagan till detta Protokoll utvisar, alltså skulle till Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo Otto W. Seippel. 12 Kongl. May.ts Nåd. Proposition M 53. Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Nov. 18S9, kl. 11 f. ro. Kongl. Maj-.ls Nådiga Proposition till Rikets Stander om anskaffande af medel får fortsättning af Statens jernvdgsbyggnader, femte andra dermed sammanhang egande ämnen; Gifven Stockholms Slolt den 47 November 1859. Då Kongl. Majit nu iir sinnad att til!
Åskådaren frågar sig, om öfverskottet af porträtt, särskildt dubletterna, ej hällre kunde bortskänkas till andra slott. Och det är halsstarrigt att vilja bortslita den ypperliga vindsgångens tak från 1700-talets början endast för att gifva mer »effekt» åt en yttermur. Dessa mörknade stockar ha sett hela Gustafs hof gå till teatern. De ha hört Kellgren hosta och en afton insupit en skymt af den tillfälligtvis inbjudne Bellman. Hvilken förvänd teori att detta grofva trä endast skulle vara bränsle, men däremot genast få värde, om en handtvärkare hade tagit sina schabloner och ditstrukit några röda och blå färgklattar! Obestridligen träffa Gripsholms vårdare i hvarje detalj invecklade spörsmål, som ej få lösas för kategoriskt. Det viktigaste blir dock erkännandet af en princip, som sätter äkthetsvärdet och anekdotvärdet högst och – allt detta särskildt beträffande denna borg – reducerar stilvärdet och industrivärdet till det minsta. Blottandet af en äldre väggyta kan endast berättigas, om den yngre tapeten har mindre affektionsvärde, och i så fall bör den blottade väggytan lämnas orörd. Alla bohagsting böra utan undantag vara värkligt gamla, och nydekorerandet af ett par i öfrigt betydelselösa rum kan på sin höjd undantagsvis medgifvas såsom en inramning kring en samling äkta föremål. Dessa bli då det väsentliga, och därigenom att tilldragelser och mänskligt lif anknutits vid dessa kunna de i någon mån komma oss att förgäta accessoirernas störande nyhet. Hr Upmark har framkastat det påståendet, att de många gamla och unga, hvilkas pietetskänsla såras af restaurerandets princip, endast äro blaserade estetiska läckergommar, som predika den privata känslostämningens rätt. Denna fraslänga sönderfaller egentligen i två hälfter, hvilka negera hvar andra, medan den ena hälften talar om det hyperestetiska kynnet och den andra om det känslosamma. Fattad mer sväfvande, träffar beskyllningen ingen annan än hr Upmark själf och dem, hvilka undantränga den medfödda allmäntmänskliga känslan för anekdotoch affektionsvärdet samt söka påtvinga samtiden ett tillgjordt intresse för stilprof.
I anledning af gjorde Anmärkningar vic| Utskotiets B tankande a> gaen-ig specificerad© Förteckningars insändande ofver Assignationer, som på B quen udärdasj och har Utskottet, nied frångående at dess i sistnämnde Betänkande yttrade tanka, funnit sig bora föreslå, att vid hugällande Författningar om assignering på Bätiquen, utan någon ålagd fö; bindelse till Assigna-, tionernes ■jdviscande än vidare må förblifva j med hemställan likväl om det stadgande > att Fri - Den 9 Maji. 267 väte Assignation påBanquen hädanefter borde innom 6 Månader från hvarje Assignafions dafo till inlösen hos Banquen presenteras, vid äiventyr, att efter nämnde tid derstädes ej emot tagas. Vid hvilket Betänkande någre Ledamöters serskildte meningar uti BroipcolisUtdrag yoro bifogade. Lag Utskottets Af den 22 sistledne April: 1:0 I anledning af de hos RidderskapeJ och Adeln samt BorgareStåndet gjorde An Personer icke må vara tillåtit att utfärda löpande invisningar; ifrån hvilket sistnämnde af Presteoch BondeStånden bifallne Betänkande, Utskottet, uppå anförde skäl, förklarat sig icke i någon del kunna afvika. Af den 24 nåstledne, April: 2:0 Deruti Utskottet, på grund af väckt Motion om förändring uti straffet för dem, sorn utfärda tryckte eller graverade Assignationer, föreslagit, att den, sorn hädanefter beträdes med att utgifva tryckta eller graverade Assignationer, ställde på enskilte personer, borde första gången, jemte skyldighet att gälda innehållet deraf, böta dubbla beloppet, och andra resan, ut-i om enahanda ersättningsskyldighet , 6amt ytterligare fördubbling af böterne, tillika anses hafva förverkat medborgerligt förtroende; e» 258 Den 9 Maji. mot hvilket beslut en Ledamot innom Utskottet sig reserverat. Af samma Dag: 3:0
5tjVare, efitoab be are borgare efter ej, i 9mc (5(after: fyörfta Gfatien S3;ec 9f:br 20: — Sfttbra b:o Strebje b:o fvjevbc b:o •fyemte b:o 'Sjette b:e Sjitnbe b:o STfttonbc b:o 9itonbe b:o n M* f * n 12: — // 10: — // 8: — // Hl — // 2: 24 // 1: 12 n — 32 J9 fruntimmer, forn ibfa fläbfötn tneb en eliev flera mcbftclperffor, erlägga $ätf* ten emot -fpanbtmerfarc, §. 10, cd) beraS tttebljjelpcrffot hälften ernet $anbttoerf3s©efäHcr. förfäljerffot, få faKabe 23röbfuttgfrttr, fatnt alla öfriga per-fotter af qvinno* fönet, font föreftå förfälfntng i toba v eder på ttärtttgSflädcn för anbrao väfning, t fypra Qidafjer: tfBrfla Slaten ... *3:co 9t:br 10: — tlnbra b:o • // 8: — Ttebje b:o ,t — 55'jerbc b:e // 2' — befaller ,/ 2: ~ (Bounernantcr cd) 3nforntation3 'S3.co ^;br 2: — •^anbcls^rpcbiter, foreftånöare för ©ontmifjien&Scntcr cd) Éommigio* når et-, font ide äro bergare, Cafjorer, 23ofl)ålIare cd) betjente fatnt jfnfpcctorcr cd) factorer, nteb flere, ttnb 23ruf, 5U?aitufacturier cd) S3of
Postskjutslegan, angående utbetalning af kreditivct för de genom dess förhöjning föranledda kostnader. XI. B. 245, 318. A. 319. Postvagnar, om anskaffande af sådane, att resande kunde desamma åtfölja. I. Postverket, angående undvikande af penningars försändande genom. Se Pennioge-remisser. Prebenden, om utbyte af eli sådant pastorat för Biskopen i Calmar. Se Calmar. — angående förslag att Prestman, som sådane innehafva, måtte i stället för dessa, erhålla viss löne-lillökning. XII. B. 99, 318. A. 322. XIII. E. 204. Premier för skogsplantering. Se Skogsplantering. — till utdelning vid Landtbruksmöten. Se Landtbruksmöten. — till skicklige Folkskole-Lärare. Se Folkskole-Lärare. — för anläggande af Ölbryggerier. Se Ölbryggerier. — för utförsel af bränvin. Se Bränvin. Préscriplion af fordringar, angående förändring i lagstiftningen om. Se Fordringar. Prescriptionslid för inlösen af en del Bankens sedlar. Se Sedlar. Presidenter i vissa RiketsoCollegier, angående löneförhöjning åt. Pressjäst-beredning, om inställande af sådan i sammanhang med bränvinstillverkning. VIII. B. 453, 487. IX. 28. A. 42. E. 368. — Bonde-Ståndets inbjudning rörande nämnde fråga. Pressjäst-fabriker, om uphörande med anläggning af. Se Särskilda Utskottets Betänkande N:o 10. Prestbrist, om afhjelpande eller förminskande af förhanden varande. Se Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 26. Prestenkesäten, om förändrade föreskrifter rörande. VII. B. 98. A. 162. Presterliga förrättningar, om rättighet att vid sådane begagna äldre andaktsböcker. II. 318. III. R. 72. Presterskapet, om dess befriande från tionde upbörden. VI. B. 475. VII. 160, 467. A. 470.
Bien om Frih. considererar, att actien endast blefve ett contract emellan Banken och enskilda, som berättigade innehafvaren att, i mån af det insatta beloppet, deltaga i Bankens vinst och förpligLade honom att i samma mån vidkännas dess förlust; om han vidare erinrar sig, att jag påstått, det actierna skulle ställas på viss man och endast med Bankstyrelsens begifvande finge transporteras; så tror jag, att han måste medgifva, det inga multiplicationer kunna aga rum och icke heller någon svårighet att finna actieinnehafvaren. Frih. har uppställt en jemnförelse emellan Bankens sedelhafvare och de föreslagna actionärerna och trott, att de sednare lika väl kunna stämma Banken som de förra. Hittills har sådant åtminstone varit omöjligt och blir det säkert ännu länge; ty de, som hafva båda Statsmagterna emot sig, lära väl icke hafva att påräkna någon framgång i en sådan process. Jag tillstyrker bifall till motionen, såsom till sin princip riktig, och lemnar till Utsk. och B. St. att afgöra, om de garantier, den åsyftar, nu äro behöfliga eller icke. Hr Hegardt, Christian Bernh.: Jag har icke begärt Den i3 Mars f. m. 23(J ordet för att ingå i någon granskning af förslaget, emedan jag föreställer mig, att det Utsk., hvartill jag förmodar, att frågan remitteras, skall så behandla den, att intet återstår till förslagets vederläggning; men då man har åberopat 1822 års FinanceGommitte', hvaraf jag hade äran vara ledamot, vill jag, i afseende å förhållandet dermed, lemna några upplysningar. Jag är häruti likväl till en del redan förekommen af Frih. Ehrenborgh. Det är ganska sannt, att Committeens betänk, innehåller alternativet af privata actieägares inträdande i Banken; men den tiden var Bankens ställning, såväl för allmänheten som Committeen, en fullkomlig hemlighet. Det var först vid i8a?> års Riksdag, som dess ställning blef bekant. Committeen mäste handla efter gissningar, ang:de redbara fondens belopp. En ledamot af Committeen, frami.