Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle nu Prolo-Notariernes tjenster indragas, så att Notarierne komme att öfvertaga domarnes uppsättning, blef det nödvändigt, att liden mellan hvarje Prolokolls-tour förlängdes ytterligare en vecka, hvaraf skulle följa, att fyra Notarier behöfdes för hvarje division, så att, i stället för två Proto-Notarier och femton Notarier för IIof-Rättens nuvarande fem divisioner eller tillsammans sjutton tjenstemän, komme att erfordras icke mindre än tjugu sådane; och då, genom en dylik förlängning af liden emellan Protokolls-tourerne, dessa under årets lopp skulle för hvarje Notarie blifva färre och inkomslerne således mindre, behöfde bristen fyllas antingen genom ännu mera ökade löneanslag eller ock derigenom alt lösen för domarne, likasom för Protokoller och Utslag, blefve till Notarierne öfverlåten; af hvilken sistnämnde åtgärd den följd åter skulle inträffa, att det betydligaste bidraget till den ofvannämnde gemensamma kassan komme att försvinna, och alt en större löneförhöjning för Hof-Rättens samtlige tjenstemän blefve behöflig, än som eljest kunde erfordras; att af de åtta Kanslist-löner, som upptagas å Hof-Rättens stat, vore en anslagen till den äldsta af Kanslistcrne, hvilken, under namn af Arkivarie, hufvudsakligen hade det åliggande att emottaga, ordna och förvara Hof-Rättens Civil-protokoller, så väl i koncept, som i renovation, och alt besörja utskrifter af Protokollen i alla revisionssaker. Af de sju öfriga Kanslisterne, tjenstgjorde en såsom ständigt biträde i Sekreterare-Kontoret, der han bestrider en del göromål, som af Sekreteraren sjelf ej kunna medhinnas.
IV. 22 338 Den 13 M <ij f. m. smeden, Hrr Stuart och Åkerman; men då Hr Finans-Ministern yttrat om grundskatterna att derom ingenting vore att säga, på den grund att de utgjorde en inteckning i den jord, som man ärft, så skulle jag anse mig brista i den konseqvens i åsigter, som jag under en långvarig utöfning af mitt riksdagsmannakall också iakttagit, om jag icke bemötte ett sådant yttrande, särdeles från det hållet, med en protest. Med en inteckning förstår man vanligen en förskrifning på en erhållen valuta. Hvari denna valuta skulle hafva bestått, vet jag icke. Att likväl våra grundskatter genom ett escamotage blifvit bibehållna, det är hvad som är öfverensstämmande med verkliga förhållandet. Det finnes ingen af våra grundskatter, som icke har tillkommit såsom temporär, för tillfället åtagen bevillning i och för något visst ändamål, men som sedermera, tillfölje af vår allmoges oförmåga att vid våra herredagar bevaka sin rätt, blifvit beståndande och fortfarande utgått. Då de för jorden varit af tryckande natur, så att man med likgiltighet icke kunnat åse desamma, har jag vid alla tillfällen, då dessa uttryck egt rum, nedlagt min protest. Hvad det ofantliga välståndet beträffar, så finnes ingen, som önskar det högre än jag. Om det funnits tå millionärer fordom, vet jag ej hvarifrån detta stora antal af sådana nu hafva kommit. Om, lör icke längre tid tillbaka än 1857, FinansMinistern icke hade kommit till hjelp med 12-millioner-lånet, fruktar jag att man hade lått se ett ganska nedslående resultat i afseende på dessa millioner, hvilka under vanliga förhållanden böra finnas hos bankirerna eller den egentliga handelskorpsen. Hvad beträffar det stora egendomsvärdet, så har det icke varit konstigt att åstadkomma, då man så högt upptaxerat detsamma, att åtminstone hvau min egendom vidkommer, jag icke halt på långt när 3 procent af densamma; och jag tror att så är förhållandet i allmänhet.
N:o 99. — -— Motion N:o 234, angående förbättring af Landtbruks-ingeniörernes löne viIkor. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 149. Motion N:o 265, angående tillökning i ordinarie anslaget till Hans Maj:t Konungens hofhållning, m. m. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 65. R. St. underdån. Skrifv. Mörner, Grefve Carl Robert Stellan, Motion N:o 27, angående beviljande af anslag till pension åt ännu qvarlefvande landtvärnsmän. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153 samt Mern. R. St. underdån. Skrifv. N. Nasafjells grufvor oell Ranafjorden, angående anslag för en kommunikationsled mellan. Motion N:o 255. Stats-Utsk. Utlåt. Nathhorst, angående pension åt Ida Mathilda, Emma Amalia och Bertha Diona? döttrar till framlidne Sekreteraren i Kongl. Landtbruks-akademien Johan Theophil. Motion N:o 107. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153, R. St. underdån. Skrifv. Nattvard, angående upphäfvande af alla lagbestämmelser rörande begående af den heliga. Motion N:o 174. Lag-Utsi. Betänk. N:o 27 och Mern. N:o 29. R. St. underdån. Skrifv. Nobel, angående användande af dess undervattens-minor. Se Hufvudstaden. Nordenfalk, Friherre Joban, Motion N:o 31, om anslag för uppförande al en byggnad till inrymmande af Riksarkivet och Kongl. Bibiiotheket. StatsUtsk. Utlåt. N:o 106. R. St. underdån. Skrifv. Nordenfelt, Enar Wilhelm, Motion N:o 110, om förändring af Kongl, förordningen den 12 November 1858, angående ändring i föreskrifterna rörande hemmansklyfning och jordafsöndring.
Majit nådiga gillande deraf , , §. 57, 1 mom. 2 perioden: Constitutions-Utskottets vid sista Riksdag förslag till ändring deruti,,,,,,,,,,, Kongl. Majits Nådiga gillande deraf , , §. 59, 1 perioden: Constitutions-Utskottets vid sista Riksdag förslag till ändring deruti, , S. 59, 2 och 3 perioderne; dito dito dito , §. 72, 1 perioden: dito dito dito , §. 27, 1 morn., sista punkten: utgår, enligt Constitutious-Utskottets vid sista Riksdag förslag Af Kongl. Majit icke antaget ,,, §. 73: Constitutions-Utskottets vid sista Riksdag förslag till ändring deruti ,,,, tu dito dito dito, , Af Kongl. Majit afslaget, ,,,, 12: Constitutions-Utskottets vid sista Riksdag förslag till ändring deruti ,,,, i3, senare morn., x perioden: dito dito dito 17, senare momentet; dito dito dito §• §• §• §• §■ §• 2-P* C/P -n o cd o N:o 14, 5 momentet, i perioden: dito dito dito 15, 1 perioden: dito dito dito &ongl, Maj;ts Nådiga gillande deraf, , g j?ö g O po 2.1 » 3 p ö p 5™* p ■ co fri '* N:o 348 361 3 Pag. 1-3 2 11 IO 1 10 11 II 12 I *4 16-1 1, 2 *9 20 20 21 21 1 Riks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln.
Skillnaden emellan dessa och andra lärer icke vara så svår att bestämma, emedan redan i lista gin finnes denna skillnad angifven. Jag önskar derföre återremiss å aila dessa gg, ! den syftning, att tvångsackordet endast må gälla i afside å köpmannakonkurser. Beträffande bestämmandet af den majoritet, som här är fastställd till så kan tvifvel upsla, huruvida icke majoriteten borde 104 I>en 14 Juli f. m vara något större, f tie fall, der tvångsackordet i England med-' gifves, är majoriteten fastställd tili T®0-, icke blott i afs:de på fordrings-beloppet, utan äfven beträffande person-antalet. Hvad angår principen i sin helhet, får jag nämna, att den icke är gillad hvarken af Lag-komitén eller Lag-beredningen, och då den först upställdes i förslaget af år 1854, yttrade sig Högsta Domstolen deremot och afstyrkte förslaget, på grund af de skäl, som jag nu i största korthet anfört. Hr Dalman: Ehuru jag anser stadgandet af majoritetens ätt att tvinga minoriteten att skänka bort någon del af sin fordran i det hela rättsvidrig, vill jag likväl 'icke helt och hållet mot sätta mig införandet äfven i Sveriges lagstiftning af denna princip, hvars flera fördelar erfarenheten inom större delen af den öfriga handels-verlden vitsordat och hvilken äfven i Sverige bör leda till konkursens skyndsamma afslutande samt förekomma nu öfliga mer eller mindre bedrägliga ackordsaftal, då den ene borgenären betingar sig bättre vilkor än den andre. Deremot vidhåller jag deu i min motion framställda anmärkning mot lämplighet af tvångsackord i andra konkurser än af sådane personer, som domstolen förklarar såsom affärsmän, d. v. s. köpman, fabrikselier andra iudustri-idkare skeppsredare o. s. v. En affärsman har vanligen sina mesta skulder till andra affärsmän, hvilka ömsesidigt af sådana affärer skördat vinst, så länge affärerna gingo bra och i ju större skala de bedrefvos. Så är förhållandet t. ex. med den utländska krediten. Den ger köpmannen vinst af sin handels-rörelse, bankiren af sin penninge-rörelse.
Uti ofvannämnde underdåniga berättelse har Ofver-direktören vid landtmäteriet förmält, att så stor misshushållning eger rum med skogarne i de noira länen, att desse skogars bestånd derigenom äfventyras; oell har Ofver-direktören i sådant afseende anfört, bland annat, att i norra dejen af Dalarne, i Helsingland och i Jemtland mycken skog förödes genom så kallad barkning eller alskalning af den gulbruna barken å tallträd, hvilken hark torkas och males till mjöl, som användes dels till bröd och dels till utfodring af fäkreatur; att denna barkning, hvartill fällas företrädesvis unga tallträd, är serdeles skogsödande, enär till en fjerding dylikt mjöl fordras 15 till 20, tio till femton alnar höga tallträd; att på några ställen, der folket sysselsätter sig med förfärdigande af laggkärl, dertill fällas de största och vackraste träd, af hvilka dock endast nedersta ändan till en längd af 4, till 6 alnar begagnas, och alt såväl återstoden af dessa träd, som de till barkning fällda, lemnäs att ruttna i skogen och icke användas ens till vedbrand; att, isynnerhet i de trakter, der nybyggen äro anlagda, vidsträckta skogssträckor ödeläggas genom skogseldar; att den unga skogen äfven sköflas för anskaffande af så kallad takved, hvartill användas de vackraste 20 u 30 år gamla oklyfda träd, d< raf tolf stycken åtgå till betäckning af en alns vidd å båda sidor af ett tak; att den något äldre skogen förödes, utom för barkens eller näfverns skull, äfven för beredande af betydliga qvantiteter sparrar lill utskeppning, samt att den mogna skogen öfver höf.van anlitas för fyllande af de inhemska behofven af byggnadsvirke eller en export af den utsträckning, att, för dess beredande, somliga år all tillgänglig arbetskraft sättes i rörelse, men att emedlertid icke något görts för befordrande af skogens återväxt, hvilken i dessa orter erfordrar lång tid. t IG Lagsaint Allm.
Sitt samtycke Riksens Ständer meddelar”. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs. Lag-Utskottets den 13 o c 11 14 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 109, i anledning af gjorda anmärk ningar vid Utskottets betänkande N:o 82, öfver väckta motioner om förändring af Lagens stadgande, rörande testamentsfriheten och gålva med varm hand. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottet1; den 13 och 14 dennes på bordet lagda ytterligare betänkande JN:o 120, i anledning af Kongl. Majis Nådiga Propositioner, angående antagande af dels ny Strafflag, dels ock Lag om verkställighet af fängelsestraff’. S. D. Föredrogos ånyo Constitutions-Utskottets nedannämnde den l4 dennes f. m. på bordet lagda utlåtanden: Stånds återremisser å memorialet N o 4 2' Prot.-Utdrag, den iy De i dessa ullålanden föreslagna voteringspvopositioner blefvo af Ridderskapet och Adeln godkände. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets den 14 dennes f. rn. på bordel lagda memorial JN;o 312, med öfverlemnande af 53 §§ utaf förslaget till det nya reglementet för Riksgälds-Cotitoret, lades detta memorial, jemte Utskottets yttranden, angående 5 och 7 §§ af ifrågavarande förslag till Itandlingarne, och blefvo de öfrige §§ af Ridderskapet och Adeln godkände. S. D. Föredrogos och bijöllos Bancooch Lag-Utskottens den 15 dennes på bordet lagda betänkande!!: iS:o 4, i anledning af väckt fråga om beredandet af utländsk vexelcredit för Rikets Ständers Bank; och iVo 5, i anledning af väckt motion om förändring och tillägg uti Banklagen den 1 Mars 1830.
Och du, Debora, tag fram téet, så att nådig frun sedan får fara hem Men hvar är son min – följde icke han er in?” ”Här, mamma – jag skulle bara skicka af hyrkusken.” ”Jaså, du tog vagn – nå, den gången passade det icke så dumt Fick ni vänta på Patrik, eller kom han i rättan tid?” ”Nej, bevars”, försäkrade fru Emerentia, ”vi fingo visst icke vänta!” ”Och om moster än så fått, hade det visst icke märkts”, inföll Patrik skrattande, ”ty mamma skall veta att jag kunde knappt komma fram till fruntimren, så omgifna voro de af herrar, som täflade med hvarandra i artiga anbud – jag tror min själ, att de gerna skulle ha spänt sig sjelfva framför lilla kusin Blendas vagn!” Vid denna underrättelse syntes ett mycket olika uttryck i de tillstädesvarande fruntimrens ögon: modersfåfängans uppenbara triumf lyste ur fru Emerentias, en med afund blandad omätlig förvåning ur Henriettes, förskräckelse och en ingalunda dold harm i tant Regine Sofies. ”Hvad vill detta säga?” frågade den sednare, och tonen liknade bruset af en på afstånd hörd stormvind. ”Är du af den ullen, min flicka, har du sådana anlag?” ”Kära Regine Sofie, misstänk icke barnet!” afbröt fru Emerentia, hjeltemodigt offrande sig för sin ögonsten. ”Tyst du, syster, och låt henne svara sjelf – hon är allt så gammal, att hon har mål i mun Se mig rakt i ögonen, du lilla slinka, och svara mig, men utan omvägar, hör du, på den frågan om du är road af att sällskapa med unga herrar?” ”Ja, söta tant, nog är jag det.” Vid denna öppna bekännelse föll Henriette i ett så häftigt skratt, att hennes svärmor med en vresig blick frågade om hon hade fått konvulsioner.
Styrelsen i den underdåniga förklaringen bland annat anfört, ali ehuru byggnadsoch reparalious-kostuaderna för länsoch krono-häktena redovisas å samma konto i Styrelsens hufvudböckcr, sorn upptaga enahanda kostnader för de öfriga fängelserna i Riket, särskildta summor dock funnos för hvardera af dessa slags fängelser utförda, hvadan kostnaden för länsoch krono-fäugelsernas i landsorten underhåll kunde i det närmaste lika bilt inhemtas, sorn om ett särskildt konto härför upptagits, äfvensom att ifrågavarande anslag alltifrån 1843 icke något år befunnits för ändamålet tillräckligt, hvadan ej heller några reservationer derå kunuat uppkomma; — men då de för Revisorernas framställning anförda skäl, detta oaktadt, synas ega full giltighet, får Utskottet i öfverensstämmelse dermed hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes meddela vederbörande nådig föreskrift derom, att de medel, som för länsoch krono-häktenas underhåll årligen till fångvårds-styrelsen utbetalas, hädanefter böra lill särskild redovisning i räkenskaperna upptagas. Derjemte och då Utskottet inhemtat, all anslaget lill fångars vård oeh underhåll blifvit under revisionsåren lill en del auvändl lill bestridande al kostuader för nybyggnader, hvilket synes icke böra utan särskildt medgifvande ega rum, ämuar Utskottet alt framdeles, vid afgifvande af förslag till 2:dra Hufvudtitelns reglering, tillse, om sådana bestämmelser, att dylika förhållanden icke för framtiden må uppkomma, kunna finnas erforderliga ; — hvilket Utskottet ansett sig nu böra för Rikets Ständer anmäla. § 43. (Rev.-ber. pag. 159. Förkl. pag. 301.)
Derigenom vinnes icke hvad man åsyftar, ty Utsk. lärer nog, sedan dess förslag blifvit understödt af 2:ne Stånd, icke underlåta att Vidhålla sitt redan afgifna förslag. Om deremot R. o. Ad. förenar sig i PresteSfis beslut, blir derigenom åtminstone 2:nc Stånds sammanstämmande beslut om den meningen. Gr. Gyldenstolpe: Jag anser mig icke lillsiändigt att fortsätta diskussionen öfver sjelfva saken, men enl. min upfaltning har propos. blifvit begärd först pä bifall till PresleShs beslut och dernäst pä uteslutandet af orden: ”minst en dag och högst en vecka”. Jag har äfven förlitat mig derpå, ali proposir härå skulle af Hr Frih. o. Landtm, framställas. Några olägenheter häraf kan jag icke inse, men deremot all flere chancer vinnas. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade alt delade propos:r, svnles böra framställas nemi. först till antagande af den utaf PresleSt. beslutade redaktions-förändring och derefter i fråga om orden: ”under minst en dag, högst en vecka”. Gr. Gyldenstolpe: Om Hr Frih. o Landtm, framställer den förstnämnde proposm, torde Hr Frih. o. Landtm, reservera åt R. o. Ad. rättigheten att utesluta dessa ord, hvilka PresteSt. bibehållit, H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade det hans mening varit att framställa proposme såsom Gr. Gyldenstolpe föreslagit, och hemställde derjemte om R. o. Ad. gillade den af PresteSt. antagna redaktionen, med förbehåll om serskildt beslut i afseende på orden: ”under minst en dag, högst en vecka”. Ropades ja. Uppå sedermera framställd propos. beslöts alt orden: ”under minst en dag, högst en vecka” skulle uteslutas. 7:de, 8:de, 9:de och 10:de punkterne. Dessa af PresteSt. bifallne punkter blefvo äfven af R. o. Ad. bifallne. Urte punkten. Frih.
D e t t a bör uppvägas af den ro, han rides på den rygg, som för alla krökes », och få äro de nobla naturer, som icke gifva vika erfar, den frid han har för bekymmer, som för frestelsen att råda, då de hafva öfvertahans skenbart lyckligare kamrater bagatelget. S o m motstycke härtill m å erinras om, lisera. huru den späckade portmonnän i sanning icke E n af Sveriges allra rikaste män har själf har liten förmåga att gifva manhaftigt väsen berättat följande: Mitt första år p å kontor åt sin lycklige ägare, hvarför det samma som lefde j a g på tjugu riksdaler i månaden, som på våra nuvarande sedlar ofta stod på latin j a g fick låna af min bror; j a g åt knappast på gamla plånböcker: Härifrån styrka och annat än bröd, som j a g förvarade i en trä säkerhet. låda, som j a g själf gjort; andra året fick j a g En svensk osed. 3 0 0 riksdaler i l ö n; då tyckte jag, att j a g var rik. Sedan gick det oupphörligt uppåt. Men mången far har sig själf att tacka, att sonen lefver öfver tillgångarna, och att han för honom får betala likt och olikt, ja, till och med sådana räkningar som den berömda: Suttit sönder en basfiol. H a n visar ofta med sitt exempel vägen. Barnets naturliga instinkt är emot kreditväsendet och högeligen upplysande för den, som vill gifva akt därpå. » H u r u k a n m a n köpa utan penningar? » säger den lille gossen, eller: » Låt mig slippa gå och hämta det där, då pappa ej har penningar att skicka med mig; det är så otrefligt! » E n k l a oskuld! D u ser saken riktigare än din vise och pröfvade far, och din blyghet är mer värd än hans tapperhet gent emot den makt, som heter krediten. Vidare tränga sig helt naturligt inpå m i g bekymren för, huru j a g skall kunna betala alla räkningar, så framt j a g är en något så när hederlig och samvetsgrann person.
Om anslag för utskrifning af manuscript till tryckning af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid innevarande Riksdag samt correctur.läsning; 2:0 Om anslag för upprättande och tryckning af Register öfver Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 1818 års Riksdag, samt för författande af Register öfver Stan* dets Protocoll vid Riksdagen i8s3- S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets, den 27 sist 1 idne Fe» bruarii, under N:o 6g, aflåtna och, den 4 dennes, på bordet lagda Memorial, med uppgift å Voterings-propositioner i trenne hufvud-punkter af förslaget till ändringar 1 Tryckfrihetslagen, blef berörda Memorial, på grund af dervid gjorda anmärkningar, till Constitutions-Utskottet återremitteradt; och skulle Friherre Cedtrstrams, Jacob, emot detta beslut anmälda reservation och protest, uppå dess begäran, enligt 57 §. Riksdags ordningen, åtfölja samma beslut till Constitutions-Utskottet. S. D.
Bet. 18 3 Smeder och 1 Mjolnare, hvilkas aflöning, med inbej rakning af öfriga förmåner, utgör för hvardera om| kring rdr 625: 8 andre smedsarbetare samt 6 sågareoch mjölnaredrängar, hvilkas lön och kost samt öfriga förmåner icke för någondera uppgå till » 400: Undertecknad åtnjuter jemväl inkomst af dels utlånadt, dels i ofvannämnda bruksrörelse nedlagdt kapital samt eger säteriet Adolfsnäs med underlydande hemman inom socken af härad Formulär. 6:0. Bevillnings-taxeringslängd öfver fast egendom i stad och län, för år 18.. a rs cr~j dier; a<3 3? • W C CO i Af Bevillningsberedningen Af Taxeringskomitén Af Pröfningskomitén Den skattskyldige. 03 c 2- 3 “ Egendomens beskaffenhet. Qvarter. 3 ?r 3 “■ uppskattadt värde. föreslagen bevillningsafgift. uppskattadt värde. påförd bevillningsafgift. £3 M. O antaget värde. fastställd bevillningsafgift. QZ> t* M. O Särskilda anteckningar. rannan mer. •' 8- co Partisumma. Hufvudsumma. Partisumma. Hufvudsumma. a> ^ «*- o o Partisumma. Hufvudsumma. £3 o Grosshandlaren N. N. 3 Huset vid Salttorget Tomten Lejonet 7 45,000 1,000 4.000 3.000 5.000 Magasinet vid hamnen Sjöbodarne 6 58,000 23 20 58,000 23 2!) Fabriksbolaget N. N. 4 Huset vid Drottninggatan Tomten Fabriksbyggnad vid Tullgatan Tomten Beteshage å utmarken Hästen De af Pröfningskomité!! antagna värden och fastställda bevillningsafgifter antecknas endast då de afvika från de af Taxeringskomitén uppskattade värden och påförda afgifter.
Då det sålunda visar sig, att den anmärkta förminskningen i lionde-afgiften från Andrarums alunbruk icke bärleder sig från minskad tillverkning, utan är en följd af ett utaf Konung och Ständer gemensamt fattadt beslut om lindring för alunbruken i allmänhet, dervid något undantag icke blifvit gjordt för nämnda bruk, och således anledning icke förefinnes, att någon underlåtenhet härvid af vederbörande embetsmyndiglieter egt rum, torde någon sådan undersökning, som motionären begärt, icke vara erforderlig; och som, hvad beträffar hans framställning i öfrigt, meningen med det vid skatteköpet af ofvanomförmäkla kronoparken' fästade vilkor om alun-lillverkningens uppehållande i dess dåvarande skick, så alt Staten måtte kunna i tionde påräkna minst 30 tunnor årligen, icke synes Utskottet hafva varit alt pålägga detta alunbruk en beskattning af annan beskaffenhet än den, som drabbade alunverk i allmänhet, anser Utskottet någon ersättning förden afgift, som Andrarums alunbruk bordt hädanefter erlägga, derest icke vid denna Riksdag Kongl. Maj:t och Rikets Ständer fattat beslut om aluntiondens upphörande, så mycket mindre böra ifrågakomma, som i samma beslut något förbehåll i ett eller annat afseende icke blifvit gjordt. Utskottet får alltså hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. Stockholm den 19 September 1854. R':$» Ank. till Exp.-Utsk. d. 22 Sept. 1834, kl. 9 f. m.
Ad:s mening att få ett nytt beslut i denna punkt, anhåller jag att för min del få framställa det yrkande, att R. o. Ad. måtte fatta det beslut, att med afseende på de mindre goda omständigheter, hvaruti Grefvinnan Ridderstolpe, född Kolbe, sig befinner, henne mätte, pä sätt K. M:ts Nåd. Propos. innehåller, för hennes återstående lifstid tilläggas en pension af 400 R:dr B:ko. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:o Jag får i denna fråga helt och hållet förena mig med Frih. Åkerhjelm. StatsUtsk., likasom R. St:r, hafva i allmänhet vid denna Riksdag varit ganska frikostige vid tilldelande af pensioner, och jag kan icke finna något skäl, hvarföre Landshöfchn, Gr. Ridderstolpes enka icke skulle på lika goda grunder, som många andra, komma i åtnjutande af denna frikostighet. Hennes aflidne man har, såsom Vi alla veta, under en lång följd af år, jag tror 25 år, beklädt ett af de ansvarsfullaste embeten i riket, nemi. en Landshöfdingebefatlning, och det är äfven kändt, att han icke efterlemnat någon förmögenhet, utan att hans bo blifvit försatt i konkurs-tillstånd. Hans enka befinner sig således i samma belägenhet som flera andra, åt hvilka R. St:r beviljat pensioner, bland hvilka jag vill nämna Landsliöfd. Nermans enka. Dessa pensioner bestämmas vanligen efter mannens längre eller kortare tjenstetid, och då Gr. Ridderstolpe uti £ sekel bestridt en Landshöfdingebefattning, så finnes således icke något skäl att afslå K. M:s Nåd. Propos. i detta afseende. Jag får således, i likhet med Frih. Åkerhjelm, anhålla, att R. o. Ad. ville bifalla hvad K. M. i denna del föreslagit. Hr Den 28 Juli. 44!) Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: När denna fråga förra gången behandlades, var jag en af dera, sora yrkade bifall lill K. M:s Nåd.