Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får ännu en gång göra Herrarne, uppmärksamme derpå, att de summor bär blifvit upptagne för åren 1821, 22, 23, 24 och 20, redan undergått Revision. För år 1826 åter, inkommer Utskottet med ett serskildt Betänkande. Detta Memorial är således afgifvit, blott för att upplysa Rikets Ständer om förhål - Den i5 Jun i i f. m. hållandet. Nu frågar jag: skulle sådane utgifter här underställas Ståndets pröfning och afgörande, som t. ex. tryckningskostnaden för RevisionsBerättelserna, några återbäringar af Vacance-afgifter o. s. v. Om Ridderskapet och Adeln befaller, skall visserligen en sådan uträkning göras; men jag hemställer, om icke tryckningen häraf kommer att förlänga Riksdagen, och anhåller derföre, alt det i sådant fall måtte tillåtas Utskottet, att skrifteligen inlemna dessa upplysningar för att läggas på Ridderskapets och Adelns bord. Herr Rosenqvist: De få anmärkningar jag ämnat göra, äro redan af andra Herrar Ledamöter framställde. Jag vill blott tillägga, alt det synes mig som hvarje calcul bör göras så tydlig, att den kan förstås och begripas. Beträffande Herr Thnms yttrande, alt det af 1823 års Statsutskott afgifne Betänkande varit nog knapphändigt i en sådan sak som denna, så tror jag, att 1828 och 1829 årens Statsutskott utlåtit sig ännu knapphändigare. Herr Tham har oek nämt, att Rikets Ständer böra hafva ett blindt förtroende till sitt Statsutskott. Hvarföre så det? Och hvad anledning har man dertill? Då provenuen af arbetet blifvit så knapp, alt den på ett halft års tid näppe28 H. xi l62 Den i5 Juni i f. m. ligen kunnat skönjas, vet jag ingen ting, sona kan stärka förtroendet. Hvad åter beträffar Herr Thams yttrande om Riksdagens förlängning, så bar jag anmärkt, att dylika skäl alltid begagnas af vissa talare, när de vilja hafva en sak i hast afgjord, eller åstadkomma surprice.
DomboksUtdrag, äldre och yngre, an' 4 sk. tingen de innehålla något Rättens j Utslag eller ej .' Dupliquer, första och andra arken . 4 sk. Constitutorialer eller Förrättningar de följande . 5 sk. 53S BeviUnings-Ut stöttets Betänk andem Egendom; betyg om ograverad Egendom 4 slc. Exceptioner, se Dupliquer. Fastebref fbrses med CbartaSigillata till eri fjerdedel emot hvad för Köpeoch Bv-! tesbref stadgas, eller till en fjerdedels procent af Köpeskillingen , till och med 250 B:dr, samt till en åttondedels pro* cent af hvad der öfverstiger , pä nedan* stående sätt: Under samt till och med R:dr 25, 3 skr Deröfver till och med 50, 6 skr Deröfver till och med 75, 9 sk; Deröfver till och med 100, 12 sk. Deröfver till och med 225, 15 sk. Deröfver till och med 150, 18 skr samt deröfver för hvarje fulla 50 B:dr 3 skr Men i händelse Fastebref, som, en* ligt Kongl. Förordningen den 30 Junii 2800, på Lagstånden fast Egendom alltid bör tagas, anrnäles vara förkommit, då det inför Domaren skall uppvisas, bör det Be-j vis eller ProtocollsUtdrag, sorn i stället företes, oin det skall gälla, vara med stämpladt papper försedt, till lika belopp som det, hvarmed det förkomna Fastebref, vet bordt vara belagdt. FideiCommissBref och audre dylike Förord* nanden, skrifvas på stämpladt papper el* ler beläggas dermed till tre fjerdedels procent af den bortgifna Egendomens, vid BevillningsTaxeringen , uppskattade värde, då den består i fast gods, men efter Bo upp - Bevillning!- Utskottet t Betänk änden* $79 upptecknings-värde, Mätismanna ordom, ellet Domarens profning, di den utgöres i Lösören.
Fullkomligt instämmande i Utskottets åsigt, att, i frågan om brännvins minutering, ansvar bör ega rum endast i de fall, då brännvin olofligen försäljes, men icke da det utlånas, än mindre då det såsom undfägnad tilldelas, anser jag dock en sådan förändring erfordra återupplifvandet af den föreskrift i 1812 års författning, hvarigenom köpare tilläts, att vittna angående det brännvin, han sig tillhandlat, utom hvilken föreskrift det skall blifva ogörligt, att, da blotta brännvinsutdelningen ej mer föranleder till ansvar, öfvertyga en någorlunda försigtig lönnkrögare, om försäljning af denna vara, hvarföre betalningen vanligen i en - 1004 Besv. och Ekon. Ut sk. Betankanden. rum mottages; på det likväl en sådan föreskrift icke måtte föranleda till en förhatlig inquisition, borde angifvaren uppgifvas och framställas 1 alla sådana åtal, som icke föranledas af actors, medelst egen närvaro, inhemtade kännedom om åtalade förhållandet. ” Uti detta utlåtande instämde Herr af Borneman och Vällofl. BorgareStåndets samtliga Ledamöter. Herr Norström yttrade särskildt, att han förut väl anfört sin tanka, det all brännvinsbränning borde vara fri; men, då detta icke kan ske, ej heller synes öfverensstämma med pluralitetens önskan, så yrkar han, att författningen af år 1815 måtte bibehållas oförändrad, emedan all slags omgöring af pannor endast skulle leda till onödig kostnad, hvarförutan han afven ansåg, attminimum af tillåtet försäljningsquantum för dem, som ej hafva minuteringsrättighet, uti intet fall må understiga en kanna, samt att försäljningen i minut uti öppna salubodar icke bör tillåtas. Härmed förenade sig Herrar Lundman och Möller. Riksdags Full mägti gen Anders Maltesson, från BohusLän, anförde: ”Rörande brännvinsbränningen är min tanka: 1:0 att jag tror alla kronobrännerier böra upphöra, såsom för jordbrukaren alldeles skadliga: —- 2:0 att städerna endast böra bränna efter deras donerade jord, men ingalunda efter Besv, och Ekon• Ucsk.
Ilar tjufven inkommit genom inbrott, så handlar §:ns l:sta mom. derom, och då är 3:dje mom:t icke tillämpligt. Detta till svar å Hr Cederschiölds anmärkn. För öfrigt är saken så likgiltig, att jag derå icke fäster något särdeles afseende. Lagberedningen har i sitt förslag användt de ifrågavande orden, och Etsk. har ansett lämpligt, att, så vidt möjligt, följa detta förslag. Emellertid är det mig fullkomligt likgiltigt, om R. o. Ad. anser dem böra utgå. Hr von Hartmansdorff: Månne icke bäst vore, att bibe hålla de ordalag, som slodo i förra förslaget till ifrågavande morn., nemi. ”äfven om inbrott icke skelt.’1' Man hade derigenom undvikit den motsägelse mot 1 :sta morn., som Hr Cederschiöld, enl. min tanke, rätteligen påpekat. Häruti instämde Hr Ribbing, Arvid. Uppå härefter serskildt framställde propos:r, biföll R. o. Ad. de utan anmärkn. lemnade lista, 2:dra, 4:de och 5:te momme, samt straffbestämmelsen uti förevar:de §, men blef 3:dje mom:t, efter först till bifall derå framställd propos., som besvarades med Nej, antaget, med den förändring, alt, i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s vid pröfningen af LagUtsk:s Betänk. JVs 37 fattade beslut, orden ”äfven om inbrott ej skett” infördes i st. f. orden ”dock utan inbrott.” § Sedan Hr Gr. o. Landtm, uplyst, att denna § helt och hållet motsvarade 8:de §:n i Utsk:s förra förslag, med den skillnad, som blifvit en följd af §§:nes förändrade nummer-ordning, att 6:te §:n blifvit åberopad i st. f. den 7:de, och 3:dje §:n i st. f. den 6:te, yttrade Den 30 Oktober. 149 Hr v o d Hartmansdorff:
Jag kan för min del icke inse nödvändigheten af att återremittera §:n, derföre att denna åtgärd vidtagits med lO:de §:n. Sistnämnda § talar om bankens lånerätt, men den ifrågav:de om sättet att använda de medel, som banken för tillfället icke behöfver. Den ena frågan är att uplåna penningar utan behof; men § 16 afser, huru de medel, som influtit och som icke behöfva omedelbart användas, skola disponeras. Att så kan inträffa, är ganska sannolikt; ty när man uplager lån, så förekommer vanligen det stadgandet, att långifvaren har rätt att inbetala lånet förr än vid den föreskrifna tiden. Äfven jag hyste någon betänklighet vid att lemna min röst inom Ctsktt till dessa, såsom mig tycktes, nog stränga bestämmelser; men just de skäl, som Hr Mannerskantz anförde, eller nödvändigheten att sätta en damm emot det vidt utsträckta borgenssystemet, hafva gjort att jag funnit mig böra instämma i Utsktts förslag. För öfrigt anser jag föreskriften, att de odisponerade medlen skola mot ränta insättas i bankinrättning, vara nödvändig, hvarföre jag anhåller om bifall till §:n, 120 Den 12 September f. m. med bibehållande af denna föreskrift. Hvad åter beträffar utbytandet af ordet »annorledes» mot »sålunda»; så anser jag det vara af föga vigt, och tror att man så mycket som möjligt bör undvika förändringar, som kunna föranleda voteringar i förstärkt Utskott. Gr. Mörner: Den af Hr Mannerskantz ifrågasatta förändringen är icke så utan all betydelse, som Hr Bildt tyckes anse. Efter .den lydelse, §:n nu har, upräknas först åtskilliga sätt, hvarpå utlåningen bör ega rum; men om det icke kan ske på dessa sätt, eller annorledes, skola de insättas i bankinrättning mot ränta. Om nu ordet »annorledes» utbytes mot »sålunda», så är bankdirektionen inskränkt till blott de utlåningssätt, som i §:n omnämnas.
Att detta i allmänhet så framställes, — må det nu vara till gagn eller mehn för Ulsk., — tror jag vara så mycket nödigare, sorn, då detta betänk, här afhandlades, Ulsk. förebråddes i stränga ordalag att icke hafva nog tydligt framställt den mening, som vore Ständernes, att icke hafva inför timonen med rena ordalag uttalat Ständernes önskan, utan med hala, och, sorn en talare yttrade sig, med hånande ordalag hafva framställt förebråelser utan att haf va yttrat sig i sak. Det torde vara omöjligt att i en kort ordställning, vid slutet af ett betänk., sammanbinda de olika motiver, som legat till grund för den åsigt, som inom Stånden gjort sig gällande. Det torde då vara nödigt att upptaga äfven dessa motiver, som här utgöra hufvudsak, och att göra det i sin helhet, samt att ej utrycka vissa tankar, vissa perioder derur, enär just dessa motiver äro de sorn lell t Utsk. lill dess gjorda tillstyrkande, och hvilka äfven måste äga någon vigt, då det synbarligen äro de, som förmått Stånden att antaga betänkandet. Det är på denna grund jag anhåller att R. o. Ad. matte bifalla Exped.Utskrs förslag till und. skrifvelse, just derföre att detta förslag 17 II. 33 258 Den »3 November. framlägger och intager liela det betänk., som både i tal och skrift varit föremål för klander. Om fel deruti förefinnas, så är det deras ensak, sorn skrifvit betänk.; men det torde äga rätt att fordra, alt det läses i sin helhet, och att icke vissa stycken derifrån lösryckas, på hvilka man, för att väcka ovilja för det hela, vid uppläsningen lägger en bitter tonvigt. Jag anhåller alltså, att skrifvelsen måtte i sin helhet få afgå och icke sönderstyckas, för att man sedan skall kunna kalla återstoden hala ord. Frih. Boye, Ludv.:
178g var flottan en lång tid, efter min uppgift, overksam af sjukdom, under det Skärgårdsflottan hade affären vid Korkiansari, Svensksund, &c. Herr Nordenskjöld erkänner detta, och overksamheten är svår att bestrida, i synnerhet som man torde påminna sig, att ett totalt ombyte af utrednings-administration föregeck verksamheten 1790. Jag vill ingen anmärkning göra om den; men hela Sverige vet att den slutades med blokaden i "Wiborg, der ingalunda hela Skärgårdsflottan var, som Herr Nordenskjöld säger, utan dels i Pitkepass, der affär var under tiden, dels på vägen till Svensksund, der den från Wiborg retirerande Skärgårdsflottan tillstötte, för att några dagar derefter vinna den afgörande seger, som gjorde freden. Vid allt detta torde alltså alla andra finna, att allt hvad jag sagt, äro enkla, sanna historiska facta, anförde för att bestämma perioder, ganska visst utan att kunna synas hänlige för någon annan än den, sorn från början vilseledd i sin egen åsigt, likasom i bedöramandet af andras, vill så hafva det. Men vi komma tiden närmare, Den 19 Mars f. m. !9 och framställningarne blifva svårare, som vanligt; dock, sanningen måste följas. Med Skärgårdsflottan, som 1808 gick förlorad i Sveaborg och Åbo, förlorade visst Sverige större delen af detta vapen; dock deribland många, såsom de äldste, för Skärgårdsflotta mindre passande fartyg; men alldeles icke det hela, såsom Herr Nordenskjöld berättar. Ej endast sjukdomen i Carlskrona, så väl som öfver hela Riket; utan äfven den, ty värr! af ingen Svensk glömda allmänna oredan], efter mina ord, ej oredan 'vid Flottanefter Herr Nordenskjöld^, äro för väl kända, för att vidare behöfva utredas. Jag skulle tro mitt uttryck: ”År 1808 åter föga synlig,” om ej det bästa, dock lika väl valdt som termen Riddarfjerdenj då frågan är om resultaterne af 1808 års campagne.
Rättvisa bestod icke i likhet utan i proportion, eller att gifva hvar och en hvad honom, efter sitt läge, krafter, behof, och billiga, på af naturen bestämda rättigheter och skyldigheter beroende anspråk tillkomma bör. — Qvinuan skulle icke uppfylla sin bestämmelse bättre derföre, att hon fick större giftorätt eller arfsrätt. Hon hade ingen egentlig glädje deraf utan i inbillningen. Hon stod ju alltid under mannens förmynderskap. Bet vore en balthet i åtgärd, att tilldela henne medlen, utan rättighet att använda dem, och att efter behag råda deröfver. Skulle qvinnans rätt vindiceras, sä borde hon, till alla delar, utan undantag, få sig tillerkände samma medberger - Lftg-Tltskotvts Utlåtande N:o 168. liga rättigheter, samt erkänna och fullgöra samma skyldigheter, som mannen, i afseende på boels förvaltning, representant-kallec ra. m. Sådant ledde lik viii till följder, som visade jemlikhels-principens oläglighet. Den Lag, sora stadgar olika arfvedel för son och dotter på landet, ansåg Herr Lectorn ligga djupare, än raan stundom föreställde sig, och hvila på naturen af bäggederas af Skaparen bestämda olika krafter och ändamål. Hvad angår Presteoch Borgarebarn, så hade sönerne, genom deras kostsammare uppfostran till embete eller borgerligt yrke, utbekommit ofta mer än dubbel arfslott, och således borde de få mindre, stundom ej någon del i arfvet, utom i nion af det rättvisa anspråk, jordegendoms natur eger på ett billigt afseende i lagstiftningen. Herr Biskop af Wingård: alt detta förslag vore så skiljdt från landets gamla sed och innebure en så stor förändring i allmogens fordna förhållanden, att Herr Biskopen ej kunde undertrycka sina tvifvel om dess antaglighet, åtminstone ännu. — Herr Biskopen bekände sig öppet till dem, som ville taga lärdom af erfarenheten, och icke påskynda förändringar} efter abstracta theorier.
”Då grundlagen antagit såsom den allmänt gällande regeln för frågors afgörande inom representationen, alt tre Stånds beslut utgöra Rikets Ständers, men att, der två Stånd stadna emot två, ett väckt förslag skal) anses förfallet; då undantag härifrån endast finnes gjordt lör de fall, hvilka omförmälas i 69 8 Regeringsformen, och hvilka uttryckligen finnas uppräknade, nemligen förslag rörande Statens reglerande, eller bevillningens derefter lämpade bela belopp, eller hvad lill Riksgälds-kontorels utgifter och inkomster hörer, eller grunderna för Riksgälds-kontorels styrelse och förvaltning, hvilka mål skola, när två Stånd slädnät emot två, afgöras genom omröstning i Förstärkt Utskott; då grundlagssliltarne härmed synbarligen alsell en utväg att lå sådana ärenden afgjorda, som icke kunna förfalla, utan mäste bringas till ett bestämdt resultat; då grundlagarna skola efter deras ordalydelse tillämpas och då det nu ifrågavarande ärendet icke lärer kunna hänföras bland förslagen till Statens reglerande vid denna riksdag, om än kostnader för Staten i en framlid blifva en följd deraf, så få undertecknade reservera oss emot det slut, hvartill Utskottets pluralitet med 18 röster emot 17 kommit, samt anse frågan för denna gäng hafva förfallit.” L. J. Hierta, A. A. Berger, B. F. Ekerot, G. F. Ekholm, L. B. Kistner, G. A. Stråle, J. E. Bäcklin, //. E. Falhem, Per Kilsson, D. Danielsson, J. Andersson, A. Erikson, M. Pehrsson, C. J. Svensén, J. Fredriksson, Jon Andersson, P. O. Hörnfeldt. Siats-Utskottets Memorial N:o 217. 3 N:o 217.
Hvad är orsaken att den afvoghet, som blott för några år sedan temligen allmänt gjort sig gällande mot antagande af ett väl ordnadt jernvägssystem i vårt land, numera lemnat runi för motsatta tänkesätt? Hvad är orsaken, att från nästan alla våra landsändar förspörjas uprepade rop om anläggning af jernvägar ? Hvad är orsaken, att man inom så många provinéer sammanskjutit ganska betydliga summor endast för verkställande af undersökningar i detta hänseende? Jo! orsaken till allt detta måste ovilkorligen sökas deri, att Svenska nationen kommit till ett klart medvetande af nödvändigheten, att tillegna sig ett ändamålsenligt jernvägssysteni, såvida ej nationalvälmågan skall helt och hållet undergräfvas; att hon insett, att ål landets förnämsta naturalster, som till sin natur äro tunga, måste, om de från det inre af landet med någon fördel skola förflyttas till stapelorterne, beredas ett beqvämare och billigare transportmedel. Utan införandet af lättare kommunikationer, af ett väl ordnadt jernvägssvstem i vårt land skall vår handel, vår industri gå under. Vi skola inom kort blifva urståndsatte att täfla med utlänningen på verldsmarknaden och i vår vanmakt likasom snäckan tvingas att draga oss tillhaka inom vårt eget skal. Just detta upvaknande hos Svenska folket, detta medvetande af och denna öfvertygelse om nyttan af jernvägars införande i vårt land hafva framkallat alla de ansträngningar, som i detta hänseende i många delar af landet förnimmas, äfvensom alla de petitioner i ämnet Regeringen fått emottaga. De ligga till grund för hvad som redan blifvit i detta afseende vidgjordt och än vidare kommer alt af R. St:r vidgöras. Men hvad alser man väl egentligen härmed? Jo! Mine Hrr-, det är billig transportkostnad. Tror man då, att detta mål skall vinnas, om landets förnämsta kommunikationslinie!- lemnäs i utlänningens händer, så att honom tillerkännes rätt att bestämma taxorna på rörelsen inom större delen af Sverige. Det förslag, som Gr. Rösen framställt, innehåller icke ett ord, som berättigar till den förmodan, att Svenska Regeringen får något deltagande i bestämmandet af dessa taxor.
Maj:t om nådigt utfästande af belöningar för de bästa läroböcker, passande för den första undervisningen i christendomen och så affaltade, alt utanläsning derigenom undvikes, jemte de yttranden, som med anledning deraf nu blifvit afgifna; och 2:o af Doktor Säve angående revision af sednaste nådiga reglemente för Elektriska Telegraf-verket i riket och antingen nedsättning af medelporto eller heldre införande af zonberäkningen i della hänseende. S. D. Föredrogs ånyo ett från Höglofl. Ridderskapet och Adeln meddeladt och hos Preste-Ståndet den 12 dennes bordlagdt protokolls-utdrag, med kommuni kation till de öfriga Riks-Stånden af en utaf Grefve Anckarsvärd, C. II., väckt och af Ridderskapet oell Adeln till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, angående revision af förenings-fördraget emellan Sverige och Norrige. De yttranden, hvilka med anledning deraf inom Preste-Ståndet nu blifvit afgifna, remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet i Ståndet denna dag framställda motioner: l:o af Domprosten Björling, angående stats-anslag för fullbordande af pågående reparation af domkyrkan i Westerås; och 2:o af Kontrakts-prosten Källström, om nedsättning i pensions-åldern för Storskiftes-landtmätare. Frän Vällofl, Borgare-Stdndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Expeditions-Utskoltets förslag till Rikets Ständers underdåniga kondolcans-adres» till Hennes Maj:t Enke-drottningen Jo - Prot.-Utdrag den i6 November iS50. 47 selina, biel detta förslag ogiliadt af Borgare-Ståndet, som deremot antog för ifrågavarande adress följande lydelse: ”Allernådigste Drottning!
Brefvet d. 26 Maji 1812 6,308 41 “ Handlanden i Calmar L. Brun enligt Kongl. Majus Afbetalning å Norrska KrigsRedogörelseVerkets Skulder KrigsRådet Ekholms arfvode för nästledne års 3:dje och 4:de Qvartal Kongl. KrigsCollegium af Herrar Corn* mitterade till Allmänna Medels 229 43 3 600 — Förvaltning 30,000 305829 43 3 Återstående Skuld - beloppet utföres Bespard Afskrifning Förslagsvis beräknade Skulder Dito kostnaden för KriggRedogörelsens afslutning enligt F"örslaget Eit D 3652 3 5 44 21,712 19 12,062 12 —* Publique Verkens Fordringar • Land tRän ferier ne Diverse Verk 6535926 4 1 23,604 29 RiksBankDaler, Balance : KrigsFondens nu kända tillgång att afräknas på den i De bet i Bancomynt upptagne Skuld Så vida denna tillgång 2,264,329: 29 sk. RiksBankDaler kan för säljas till Svenskt Banco efter sist kände Cours eller 5§ Skilling per R:B:Daler: så skulle Surnirian i Svenskt Banco uppgå till 259,454 X8 hvarifrån afgå de från Kongl. StatsContoirct i afräkning härå bekomne 150,000 — —- | Då återstoden således förslagsvis blir 109,454 18 — som till betalande af KrigsFondens Skulder vore i sådan händelse att påräkna. - \ Östmark•
Ivlereci-Statens underhåll. Pastorers. TABEL ti för StSdernc Inom Westerås Stad Hus och Tomter Jord Tobaksoch Snus-fabrik Läder-fabriker Spegel-fabriker Personer, som ej höra till viss näring Kullings Stad Hus och Tomter. Jord Färgerier Lässmeds-verkstad Strump-fabrik Ur-fabrik Sala Stad Hus och Tomter Jord Klädes-fabrik Backstugor, utom Bergslags-arbetarnes tilldelningar Tull-mjölqvarnar med 9 par stenar . Silfver-verk Hödfärgs-verk Hagel-fabrik Bresilj-fabrik Kalkugn . Donerade Staden till Embetsoch Tjenstemäns aflöning. Nedlagdt. Tillhör Silfververket. Hus och Tomter. Summa. Efter lista Artikeln. Län för åren 1848—1850. Westmanlands Län. Klereci-Statens underhåll. Ständiga Räntor. Bevillning efter 1848 års Förordnin Efter 3:dje Artikeln. Efter 2:dra Artikeln, Kostnad för Städernas Styrelse. Summa Stats-Bidrag. Båtsmans underhåll. Fattigför sörjning. Diverse onera etc. Arrende medel. Tionde och Räntor af Bruk, Verk och Inrättningar. Väghållning. Skjuts. Boska ps ter skatt. Kyrkobetje nings. Bränvins brännings afgift. Mantals penningar. Summa. Diverse Lägenheter, Verk och Inrättningar. och Åki Pastorers. Summa. Personer, ej hörande till viss näring. Summa. Efter 33 och 36 §§ ICaraktärs fullmakter. Borgerlig näring. Jord, Hus och Tomter. KONGL. MAJ:TS BEFALLNINGSH AF VANDES uti Stora Koppar borgs £an tin UOX^L. MAJ:T i ittnlertldnitjhet afgifnn E M B E T S - B ERÄTTELS fftr åren 1S48, t§49 och ft§50. • **:»:»• tago» «*, NORSTEDT A SÖNER, Kongl. Boktryckare. : ■ V,/:. -■ ' . Underdånig
Uti ll:te §:n är enligt denna stadga elg tillåten att skjutas från och med den 1 Augusti till den 1 November, och hvarje jägare känner, alt elgjagten under denna årstid hufvudsakligast utföres med hundar; men enligt 18:de §:n är lös hund i skog och hagmark förbjuden till och med den 10 Augusti, och stå dessa §§ således i motsägelse till hvarandra. För rapphönsen anser jag att tiden för dess skjutande bör utsträckas till November månad. Under denna månad äro de fetast, och i hushållet mest välkomna, på samma gång som de äro för jägaren svårast att åtkomma. Bäfvern borde för 10 år vara helt och hållet fridlyst; den var förr allmän i de norra länen och har jag varit i tillfälle att i Jemtland se lemningar efter dess bostäder; men, efter hvad jag nu hört, lärer detta för menniskan nyttiga och värdefulla djur endast sparsamt förekomma uti Westerbotten. H. lil. För svan, gräsanden, ejdern, och dubbla beckasinen, som dernäst förekommer, är ('en tillåtna liden föreslagen att börja med den 10 Juli och således förbudet utsträckt med 9 dagar. Blir jagtlagen strängt efterlefd, så anser jag alt den nuv:de tiden mer än gerna kari bibehållas, då allt för ofta, efter en tidig och tjenlig vår, gräsänderna och beckasinen^ äro fullt jagtbara den 2 Juli, synnerligast i de södra och mellersta provinserna. Så väl sistlidna år, som 1861, sköt jag uti Södermanland flygtbara andungar deri 2 Juli. Kjdern fredar sig sjelf. Emellan midsommaren och början af Juli synes knappast en enda ejder i den inre skärgården; den är redan då med ungarne gången till sjöss , som det heter. Elter hjort, rådjur, vildren, tjäder, orre, hjerpe och snöripa, vill jag äfven föreslå att den nuv:de tiden bibehålies, och således här äfven 9 dagar förr än hvad i den K. Proposm är föreslaget; men bör i denna del af det nådiga förslaget namnet snöripa utgå, och endast ripa utsättas.