Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. ia Den 3 Jnrif. S. D. i. afseende pä mängden af ännu oafgjordä ämnen, som syntes gora omöjligt, att Riksdagsgöroinålen kunde afslutas till den 16 Juni, dä .grne Månader äro förflutne ifrån den'dag, å hvilken KonglMajts Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof till Stats - Utskottet öfverlemnas, ansåg sig Ridderskapet och Adeln efter ankommet och uppläst Protocolls Utdrag af denna dag från det Vällofl Borgare - Ståndet, böla med detsamma instämma uti dess, i kraft af 80 Riksdagsordningen, beslutna underdåniga anhållan hos Kongl. Majtt om Riksdagens förlängning på en månads tid ifrån den 16 dennes» -Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe^ '< Utdrag af Protocollet, hållet hos Högvördig a Prest - Ståndet vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 3 jfuni iS/5- S. D. Då Stats - Utskottets Betänkande, i anledning af Herr General - Directören Hagströmers Memorial om medel till befordrande af större sundhet i Städerna, nu åter föredrogs, blef det sam - Den 3 Juni,. 13 sammaj i' anseende till deremot gjorde anmärkningar till Stats-Utskottet återförvisadt. Ut Supra. Ex Protocollo J. Janzon. S. D. Vi cl förnyad föredragning af Banco-Utskottets den 27 Maj afgifna oell sista Pienidag på bordet lagda Memorial, angående förökad Discontiätt i Banken för Götha Canal - Bolags - Discont; beslöt Prest - Ståndet, att fcr sin del antaga det alternatif, som utsätter detta extra bidrag till 800,000 R:d, pä det sätt och med de vilkor, som Banco - Utskottet uti sitt Memorial föreslagit. Ut Supra. Ex Protocollo J. Janzon.
Den ordinarie roteringen har först nu blifvit utsockne-frälse-hemmanen pålagd. De voro förut derifrån fria och derföre sattes denna rotering lägre, emedan Statsmakterne icke ansågo billigt . att göra roteringen för dessa hemman så hög som den är för den gamla ordinarie roteringen. Af samma skäl som Statsmakterna från början satte denna rotering lindrigare, hoppas man äfven nu att Statsmakterna skola bevilja denna ytterligare nedsättning. Jag vill medgifva Hr von Hartmansdorff att det är olyckligt att Hallands län så många gånger nödgats begära undsättningslån. Behöfde de icke det, begärde de det naturligtvis icke. Efter hvad jag sett af egen erfarenhet, så har det alltid varit förhållandet att i den vestra delen af länet, dei‘ jorden -till stor del består af flygsand, så blir det alltid missvext, när det icke kommer tillräckligt med regn före midsommar, hvaremot den östra delen, som består af sank och vattensjuk mark alltid får missvext när det kommer för mycket regn. Detta är orsaken till missvexlerna i Halland, men det rår icke Halland för. Likväl har genom Statens mellankomst och äfven, det måste man medgifva, genom Hushålluings-Sällskapet och den enskilda industrien, dessa olägenheter på sednare åren blifvit i betydlig mån afhjelpte. Genom Statens mellankomst hafva kanaler blifvit uptagne och vattusjuka trakter utdikade och vi skola hoppas att vi komma att fortgå på den banan, samt att Halland icke alltid skall komma att vara en tunga för Staten. Icke dess mindre bevisar det förhållande, som jag haft äran anföra, alt hemmanen i Halland, vare sig de på flygsand eller på vattensjuka trakter belägne, måste vara svagare, än i de orter, der icke sådana naturförhållanden ega rum, och om de nu få denna lindring uti den rotering, som redan är dem genom lag ålagd, så är det min öfvertygelse, att de skola med tacksamhet emottaga den och icke återkomma med ytterligare pretentioner. Den 23 Mars e. m.
Vid förslaget till Contra-propositionen för den omröstning, sorn Utskotten ansett höra, till afgörande af frågan, företagas; alltså, och ehuru den af Utskotten i detta afseende uppgifne Voterings-proposition blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, HögVördiga Preste-Ståndet Samt Väliofl. Borgare-Ståndet godkänd * samt äfvenledes af Hedervärda Bonde-Ståndet, med en blott för meningens förtydligande be*.' slutad ändring af Contra propositionen, gillad; hafva Utskotten likväl ansett sin skyldighet fordra, att innan anstalt om eh dylik omröstning fogas, till Rikets HögloflStänder VördSamligen hemställa, om icke all anledning jemnVäl till den bör anses hafva förfallit; genom de beslut, hvarigenom trenne stånd funnit skäl. ligt att, till en enda sammanstämmande, jemnka de af dem förut i afseende på fastighets-låns utgifVahde, yttrade särskilde meningar; och således lydelsen af den nu ifrågavarande 13 Puncten bör fastställas att blifva följande. Utöfver detta (Uti 14 Puncten omfiinriätde') belopp tnå dock sedel-stocken okas emot inlemnad valuta i Guld oell Silfver, äfvensom genom Ian pä Lane*BancoCapi taler, samt ä etcpöttable effecter Hvilket dock allt Rikets Höglofl. Stän^ ders eget Ompröfvande vördsamt understäiles. Stockholm den 6 October 1843. *4 Banco-Zliskotttts Retänkanden. Ankom c!cn 31 Oct. 1833 Ständer, angående förrättad Revision öjver BanCöDiscont ■ Verkets Förvaltning och Räkenskaper för dr 1823 och någre Jöreslagne Stadganden för framtiden, som med samma Verit ega gemenskap. T - anledning af den Revision, som Banco Utskottet genom utsedde
Hamilton framställt, anhåller jag för öfrigt, att såsom min tanke få upptaga den utaf Hr Prosten Nibelius afgifna reservationen, hvilken lyder sålunda: ”Emot Bevilln.Utsk:s med en enda rösts pluralitet vidtagna beslut, att RiksStåndens olika meningar, huruvida Den 5 April f. ra. *99 förbud för en varas ineller utförsel må äga rum eller ej, böra underkastas omröstning i förstärkt StatsUtsk., reserverar jag mig. Alt frågan, om en varuartikel må till Riket få införas eller derifrån utföras, hörer till Rikets allmänna hushållning eller Rikets allmänna styrelse, och att Konungen således, enl. 89 §:n Reg.F:n, äger att derom allena besluta, lärer vara obestridligt.” Också medgifves det uttryckligen i motiven för det af Utsk. fattade beslutet, att det på K. M. allena beror att afgöra, om en vara må till ineller utförsel vara förbjuden eller ej. Då delta är medgifvet, måste det äfven medgifvas, att fiagan icke är af beskattningseller bevillningsnatur, ty bevillningseller beskattningsfrågor afgöras, enligt 57 §.n Reg. F:n af R. St. allena. Häraf torde det äfven vara klart, att denna ekonomiska fråga ej bör underkastas omröstning af förstärkt StatsUtsk.; ty grundlagens så väl ordalydelse som andemening antyder, att endast sådana frågor, öfver hvilka Ständerne allena hafva att besluta, kunna blifva föremål för omröstning i sistnämnda Utsk. I motiven för Utskts beslut lägges en synnerlig vigt derpå, alt Ständerne, genom sitt bifall till 1 punkten af de uti Utsk:s utlåt. N:o 3o förekommande allmänna anmärkntr, medgifvit, att Iievilln. Utsk. må ensamt handlägga frågan om förbud för någon varas ineller utförsel må äga rum eller ej, genom hvilket medgifvande Utsk. förmenar, att Ständerne redan erkänt frågan vara af bevillningsnatur.
Utskottet har tagit de nu anförda förslagen i öfvervägande; och hvad först angår Herr Marens och Olof Lagergrens framställningar om en mera utsträckt handelsfrihet för landthandlande, så att alla lofligen införda utländska varor finge af dem försäljas, får Utskottet erinra, att de artiklar, hvilka af Hr Murén uppräknats såsom varande från landthandeln undantagne, när de äro af utländskt ursprung, här i landet allmänneligen tillverkas och således, enligt nu gällande stadgande, kunna hos landthandlande hållas tillgänglige, samt att då i öfrigt tages i betraktande de flera slag af utländska varor, hvilka enligt nämnde stadgande få å landet till salu hållas, detsamma synes omfatta de varuslag, hvilka kunna derstädes vara mera allmänt behöfliga. Utskottet tror derföre att en mera utsträckt handelsfrihet i detta fall blott skulle leda derhän, att en mängd för allmänheten nu okända, utländska lyxartiklar komme att å landet spridas; hvadan Utskottet finnér sig böra hemställa, att dessa framställningar icke måtte till någon åtgärd föranleda. Beträffande derefter förslagen om upphäfvande eller inskränkning af föreskriften att salubod å landet ej må närmare intill stad eller köping, än på tre mils afstånd derifrån anläggas, så anser Utskottet visserligen att det vid landthandcls-rättighetens beviljande afsedda ändamål, nemligen beredande af tillfälle för allmänheten ä landet att, utan för stora kostnader och besvär, erhålla sådana förnödenheter, hvilka ej i orten allmänligen produceras, svårligen kan ernås med bibehållande af omlörmälda föreskrift och att denna föranleder olägenheter, kännbara i synnerhet för personer, tillhörande den arbetande klassen, hvilka nu ofta kunna blifva nödsakade att, med uppoffring af tid, göra längre vandringar för uppköp af dylika förnödenheter.
Jag tror således att ehuru ondt det än må vara om penningar, konseqvensen, synnerligen sedan de bättre husen i Upsala fått anslag, fordrar att ett sådant äfven beviljas åt botaniska institutionen i Lund, men naturligtvis bör detta anslag ställas så att man icke förhindrar omnämnde flyttning utom staden, hvarförutan; och då R. o. Ad. beviljat anslag till ett Kemiskt laboratorium »med vilkor att om det framdeles skulle visa sig att berörde summa icke varder tillräcklig för ifrågavide byggnadsföretags utförande, Universitetet då må af egna tillgångar vidkännas de utgifter som derutöfver kunna erfordras», detta vilkor äfven må fästas vid ifrågavide anslag. För min del anser jag billigheten fordra detta, så mycket heldre som Akademien i Lund otvifvelaktigt, ifall flyttning sker, skall genom försäljning af tomterna i den gamla botaniska trädgården, erhålla ganska stora inkomster. Jag föreslår således att E. o. Ad. måtte besluta att ställa en summa af 30,000 Edr Ernt till K. M:s disposition att användas för botaniska institutionens i Lund byggnader, dock med vilkor att om det framdeles skulle visa sig att berörde summa icke varder tillräcklig för ifrågavale byggnadsföretags utförande, Universitetet då må af egna tillgångar vidkännas de utgifter som derutöfver kunna erfordras; — hvarå jag anhåller om propos. H. Ex. Hr Gr. Sparre: Jag ber blott att få förklara det jag inot Gr. Lagerbjelkes förslag icke har något att erinra, utan tillstyrker bifall dertill. Hr Cederschiöld, Gust.: Sedan jag fått höra det förslag Gr. Lagerbjelke framställt, afstår jag från begäran om propos. å Den 23 November e. m. Cl» mitt förslag, men jag hemställer till R. o. Ad. om man icke skulle kunna göra det tillägg, i händelse R. o. Ad. bifölle Gr. Lagerbjelkes förslag att Akademien i Lund skulle berättigas att få försälja sina tomter. Såsom jag fattat saken, kan en sådan försäljning icke ske utan R.
På grund häraf hemställdes ock, alt de för segelledens fullkomnande mellan Wenern och Vesterhafvet erforderliga arbeten vid Trollhättan och Götha eif måtte få öfverlemnas till ett nytt enskildt bolag, åt hvilket ett understöd af Handels och sjöfartsfonden borde beviljas, allt under vissa tillika föreslagna vilkor och deribland den förmån, att från och med det år, då arbetet börjades, årligen af berörde fond erhålla ett bidrag af 50,000 R:dr banko, som komme att fortfara intilldess allt hvad bolaget inom ett maximum af En million R:dr för företaget successive tillskjutit eller upplånat utöfver 700,000 R:dr banko och de tillgångar, som öfverskott å inkomsten af nuvarande fart genom Trollhättan och Götha eif lemna, blifvit till kapital och feni procents ränta till fullo återbetaldt. Och blef denna hemställan af Kongl. Maj:t i nåder bifallen; hvarefter Kongl. Kungörelsen, deruti nyssanförda anbud om understöd åt ett blifvande bolag finnes upptaget, under samma dag utfärdades. Något bolag kom likväl icke till stånd inom den till dess bildande bestämda tid den 15 Mars 1837.. Deremot erbjöd sig sedermera Handelshuset i Stockholm Schön et Komp. att öfvertaga arbetet, bland annat mot vilkor, att ifrån och med 1838 års början af Handels och Sjöfartsfonden erhålla ett årligt bidrag af 60,000 R:dr, hvilket skulle fortfara i 25 år eller till och med 1862, och hvarje år i Januari månad till Schön & Komp. eller dess rättsinnehafvare utbetalas. Den 25 Augusti 1837 anmäldes i underdånighet detta anbud af Herr StatsSekreteraren Skogman, i närvaro af Herrar StatsRåden Fri - 56 herre Gyllenhaal och Friherre von Schulzenheim, hvarvid, enär det i Kongl. Kungörelsen den 9
Då regleringen af de i Kronans hus och byggnader å Skeppsholmen befintlige boställsrum ankommer på Kongl. Maj:ts nådiga bepröfvande och förordnande, anser Utskotiet motionärens framställning i detta hänseende icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 10 Juli 1851. Reservation af Herr Wxrn. Ank. till Exp.-Utsk. d. 13 Juli 1851, lil. 11 f. m. Utlåtande, i anledning aj väckt motion om löneförhöjning åt nuvarande Biblio thele arlen vid Linköpings Gymnasiioch Stifts-Bibliothek. {11. A.) Med föranledande af Stats-Utskottets uti dess utlåtande N:o 89, angående reglering af utgifterne under Riksstatens 8;de Hufvudtitel, afgifna, och af Rikets Ständer godkända, af - (i StafsUtskottets Utlåtande, N:o 247 styrkande Utlåtande, rörande begärd löneförhöjning för Bibliothekarien vid Linköpings Gymnasii-och Stifts-Bjbliothek, samt med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, har Lektor Wallman, uti en hos Högvördig» Presteståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, gjort den framställning, att som nuvarande Bibliothekarien Vid ifrågavarande bibliothek L. Wiede? genom sin stora vetenskapliga verksamhet och nit, väsendtligen bidragit dertill, att de högst värderika samliogarne af tryckta arbeten och manuskripter uti Linköpings Gymnasii-bibliothek blifvit kände och begagnade af fäderneslandets litteratörer, och det vore af stor vigt, att Wiede, hvilken innehafver en lön, sorn icke allenast är otillräcklig för nödtorftig bergning, utan äfven betydligt understiger den aflöning, som, enligt sednaste stat för Elementar-läroverken, tillkommer den yngsta skollärare, måtte, genom förbättrade lönevilkor, kunna fortfarande egna sig åt ifrågavarande bibliothekaj ie—befattning, Rikets Ständer alltså ville hos Kongl.
Maj månad 1850 ända till Februari 1851, falla Borgmästaren Hallström såsom Magistratens Ordförande till last; äfvensom Borgmästaren i Thorshälla S. N. Levin, hvilken den 12 Februari 1851 blifvit af kongl. Hofrätten förordnad att såsom Ordförande i Eskilstuna stads Magistrat jemte ojäfviga Ledamöter det i fråga komna ärendet handlägga och afgöra, men icke lörr än den 8 Juni s. å. dervid lagt hand, syntes mig derigenom hafva låtit komma sig till last försummelse i den honom uppdragna befattning; hvarföre jag mot båda dessa Borgmästare förordnat laga åtal, hvilket inför Kongl. Svea Hofrätt blifvit utfördt; och har jag deruppå under den 4 sisth Oktober erhållit utslag, af innehåll, dels att det icke blifvit ådagalagdt, att Borgmästaren Hallström genom det honom till last förda dröjsmål med i fråga komna måls behandling gjort sig skyldig till sådan försummelse i embetets utöfning, att ansvar derå borde honom ådömas, dels ock att något dröjsmål med målets företagande icke kunde anses ligga Borgmästaren Levin till last. Jag har i underdånighet besvärat mig öfver detta utslag, då jag deri ej kunnat finna giltiga skäl till ett dröjsmål, som utan all verksam åtgärd fortfarit från den 6 Maj 1850 till den 8 Juni 1851, eller tretton hela månader, hvaraf väl blott fyra komma på den ena tilltalades räkning, men i allt läll ofelbart äro för många, så framt de ej må finnas giltigt urskuldade.
Beträffande anmärkningen, att endast Tjuguen Fullmågtige vid ifrågavarande til 1 tälle varit tillstädes, så har Grefve Hård af 26 §. JustititeOmbudsmanns Instructionen sökt hemta styrka för den mening, att alla Tjugufyra Fullmågtige bordt beslutet öfvervara, om det ej för en nullitet skulle anses och i sådant afseende förment, att med orden i ssmma §. ”Dör Justitieombudsmannen, sammanträde gensst Fullmågtige öfver Bancooch RiksgäidsVerken, ” utan serskildt b-stämmande, hvilka eller huru många, vore efter enkla ordalydelsen utan tydning sagdt: ”sammanträde de personer, som till Fullmågtige uti desse Verk äro utsedde, utan undantag, och de äro Tjugufyra.” För mio del måste jag yrka rakt motsatsen af denna Grefvens mening och det efter sjelfva enkla ordalydelsen utan tydning och jag behöfver härföre endast åberopa Grefvens egna ord; att §. icke serskildt bestämmer hvilka eller huru mångå, som skola sammanträda. Dea fråga Den ? October f. m. 13 torde nu vara lätt att besvara, antingen det varit Fullmägtige, eller elen ädle. Grefven, sorn gifvit åt denna §. en tydning, som i dess ordalydelse icke finnes. Dä således åberopad® §., elter orden och utan tillskapade tillsatser läst och förstådd, icke bestämmer Fuilmägtiges antal, måste de för Fullmägtige utfärdade Reglementen vara den Lag, som bordt lända Fullmägtige till efterrättelse. Enär nu dessa Reglementen, hvaraf Reglementet för BancoFuilmägtige icke på sätt Grefve Hård synes åsyfta, lärer kunna anses mindre gällande för det, att detsamma blifvit utfärdadt af.
Den vidrige konjunkturen oaktadt, har trädvaru-handeln på utrikes orter snarare tillän aftagit, så att, efter medel-beräkning för den tidrymd, Sorn denna berättelse omfattar, exporten årligen, från Sundsvall och underlydande landt-hamnar, utgjort, utom åtskillige andre träd-effekter af mindre betydenhet, 13,651 stycken bjelkar, i5,a65 tolfter bräder af olika dimensioner, 2815 stycken sparrar, a3o stycken spiror och 100 tunnor tjära, jemte '555 skeppund stångjern, samt 8 skeppund spik; och har värdet af nästlidet års export, då 65 laddningar utklarerades, uppgått, efter gällande tullL an dill. Femårs-Berättelse för JVester-Norrlands Lufi. 3 i8 taxa, lill 172,226 R:dr Banko. Förnämsta export-artikeln Ilar, utom något specerier, medicinalier och viner m. m., bestått af salt, hvaraf årligen från utrikes orter blifvit införde omkring 3ooo tunnor; utgörande värdet af de under sistlidet år importerade varor 14,611 B:dr Banko, likaledes efter tulltaxan berak nåd t. Stadens inrikes handel sysselsätter sig ock hufvudsakligen med föryttrande af landets trädvaror, deraf, efter medel-beräkning för de sista fem åren, till inrikes orter och förnämligast på Stockholm afskeppats 5,3o5 st. bjelkar, i,335 st. sparrar, 654 tolfter diverse bräder samt 5,3o4 gevärsstockar m. m. och deremot återhämtas specerier, tobak, mjöl, kramvaror och bränvin m. m. Afsättandet af landets öfverskolts-produkter utaf viktualier, kan numera anses nästan helt och hållet hafva frångått staden och kommit i landthandlares händer. Den länge sporda klagan öfver intrång i stadsmanna-närinkringfarande vestgöthe-handlande har icke eller funnit skäl till sjöfarten äger staden i3 egna däckade fartyg, af tillsammans 65o lästers dräktighet, samt en tredjedel i Wifsta skepps-varfs bolag.
Slutligen och då, i anseende dertill, att respective Med-Stånden, i sammanhang med pröfningen at det förslag Lill Val-lag, som Constitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 38, till Grundlagsenlig behandling Riks-Stånden underställt, äfven utlåtit sig i frågan om represenlations-rättens utöfning på en eller tvänne caractersskilda kamrar, hvaremot Bonde-Ståndet icke ansett sig kunna, med iagttagande af Grundlagens föreskrift, i denna senare pröfning ingå förr, än Utskottet med utarbetadt förslag jemväl i denna del till Riks-Stånden inkommit, hvilket först skett genom förevarande Memorial, representations-frågan , dels genom detta olika behandlingssätt, dels genom Med-Ståndens, jemförelsevis med delta Stånd, skiljagtiga åsigter i hufvudsaken, kommit för närvarande i det skick, att Utskottet, efter hvad dess senare Memorial äfven antyder , icke ansett sig vara i tillfälle att till ett fullbordadt helt utarbeta ifrågavarande Grundlagsförslag förr, än de olika grunderne för representationens constituerande blifvit Riks-Stånden emellan, om möjligt, bringade till inbördes enhet och öfverensstämmelse, funne Bonde-Ståndet, vid sådant förhållande, ändamålets gagn med en fullständigare granskning af 7° Prot. Uldr. d. 3o Jan, 18/ft, förevarande detaljförslag icke, för närvarande, motsvara den tid och möda, som derå skulle uppoffras. På dessa skäl, och ehuru Bonde-Ståndet icke ansett sig grundlagsenlig! kunna undgå att ofvannämnde lagförslag i deras närvarande skick till pröfning upptaga, ville likväl Ståndet hafva sin rätt uttryckligen förbehållen att, sedan Utskottets förslag till representationens ordbildning framdeles blifvit i sin helhet Riks-Ståndens slutliga behandling vid detta Riksmöte underställde, då, utan hinder af nu fattade beslut, meddela det Utlåtande, hvartill sakens beskaffenhet kan föranleda. Bil, Ny Redaction af följande $. ,$*. §• 49.
Det enda stycke som var någorlunda mensk-ligt och naturligt var Boeckhs » Ringarne », som hade varit tillät-ligt såsom en anspråkslös utfyllnad i ett värderikt program. Antagandet af » En hofsven » berodde måhända mest på ett slags göteborgscourtoisie till en början hos hr Westin och nu hos hr Fredrikson. Det är litet svårt att se, huru vederbörande hädanefter med något anspråk på konsekvens och reson skola kunna säga nej till hvilket originalstycke som hälst, ty ett enklare och puerilare skola väl svårligen några yrkesförf. kunna sätta i hop. Det är dock sant, att här i landet tyckas dilet-tanter ha vissa företrädesrättigheter på literaturens och konstens område. Stycket hade flera reminiscenser från Regina von Emmeritz, utan att ega någon af dess förtjenster; det var en produkt af ett ingalunda ovanligt godtköpsmanér att skrifva historiska arbeten af skönliterär art Med sina för fackmän antagligen intressanta, men för andra löjeväckande eller tråkiga strategiska utläggningar skulle pjesen bättre passat vid någon dramatisk soaré af krigsskoleelever eller på den tiden det fans en särskild artilleristteater. Der skulle nog äfven pointerna med spetskragen och brefdufvan och Gustaf Adolfs sedesamhet samt icke minst finska rytteriets marsch på piano och fiol gjort sig tillbörligt gällande. Fru Rundberg, kanske den af teaterns damer, som torde vara presentablast i pojkdrägt, var som den unga hofsvennen mycket behaglig att åse och rörde sig raskt och hurtigt, om sådant nu ur konstsynpunkt kan vara vidart märkligt. Hade det varit fråga om något verkligt dramatiskt arbete, hade i rollen naturligtvis ovilkorligen fordrats en ung man, ty nu blef det dock något overkligt, något å la operetteller Richelieus första vapenbragd. Men i den här pjesen kunde det verkligen snart sagdt göra detsamma om det blef mening och illusion.
Dessutom torde det icke vara någon fördel hvarken för Banquen eller det Allmänna, att bereda nya Låne tillgångar g nom nuvarande Låntagares spolierade Egendom. 334 Den 24 Martil, f. m. Friherre Boye: I anledning af den An märkning en värd Ledamot gjort vid mitt yit rand , utbeder jag mig fä ennra, det jag icke ansett skillnaden emellan L:.ndsorternes och Stockholms Gäldenärer i Pisconten , härröra från någon olikhet i tid; ty dä tiden räknas från underrättelsen, såärden lika för alla i men deremot äga sin grund i en ganska märkelig skilnad i utvägar; och den torde böra medgifvas, då man eftersinnar, att det som är lätt i Hufvudstaden, är dock ganska svårt i Landsorten. Herr Cederskjöld: Då RörelseCapitalet ingalunda minskas genom DiscontLånens in drifning, hel 1st Penningarne naturligt vis ej begrafvas i Disconten ; utan genom nya utlåningar genast åter försättas i omlopp, och blott lördelas på andra händer; så tår jag äfven af detta skäl ödmjukast anhålla om Proposition å bifall till Utskottets betänkande. Grafve von Schwerin, Fredric Bogidaus: Om ändamålet med det af BancoUtskottet föreslagna ans<åndet skall vara att hjelpa dt n Gäldskyldige, så torde det icke på detta sätt kunna vinnas. Det är ej fråga nu, hvar penningar finnas, utan hvad i närvarande ögonblick de penningar ärn, sorn vi hafva att röra o s med. Deras värde beror af de beslut, som Riksens Ständer gå att fatta. Innan detta beslut är kändt , kunna inga Penninge tran^actioner göras. I anledning af Herr Cederskjölds påstående, att samma förhållande bör äga rum emellan Discon. Den 24 Martti, f. m. 335 ten och dess Debitorer, som emellan Creditorer och Debitorer i allmänhet, lår jag anmärka, att det är just genom Disconternas inträngande i Penninge rörelsen, som de vanliga och naturliga förhållan Jarne emellan Creditorer och Debitorer blifvit rubbade. Det är genom