Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Landtm, framstälde hurusom i afseende på denna ifrågav:de andra punkten blifvit framstälde åtskilliga yrkanden, nemi. dels af Hr Akerman, med hvilken flere ledamöter förenat sig, att E. o. Ad., med afslag å Utsk:s hemställan, måtte bifalla K. M:s Nåd. framställning om hammarskattens uphörande från och med nästkommande år; dels af åtskilliga ledamöter, att förev:de punkt måtte återremitteras, dels af Gr. af Ugglas att E. o. Ad. måtte bifalla K. M:s Nåd. Propos. om hammarskattens uphörande, med förbehåll att stadgandet uti 2 g af 184 6 års Nåd. Förordn., ang:de fredsmil, varder till all kraft och verkan uphäfdt, samt dels af Frih. Tersmeden, med hvilken nu äfven Frih. Alströmer instämt, att E. o. Ad. måtte afslå Utsk:s hemställan och bifalla K. M:s Nåd. framställning om hammarskattens uphörande från och med nästk:de år, dock med förbehåll att det i Utsk:s Utlåt, anförda stadgande uti 2 § af K. M:s Nåd. Förordn. d. .27 April 1846 varder från samma tid till all kraft och verkan uphäfd. Propos. till bifall å Utsk:s i 2:dra punkten gjorda hemställan blef nu först framstäld och besvarad med Nej, och de sedermera till återremiss af denna punkt, till bifall å Hr Åkermans förslag, till bifall å Gr. af UggWs förslag och till bifall å Frih. Tersmedens förslag framstälde proposme besvarades alla med blandade Ja och Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemstälde om E. o. Ad. ansåge de gjorde anmärkmne föranleda till återremiss, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskiliga Nej, förklarade, det han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Gr.
Regeringsformen, och dels med förslag till ett ytterligare tillägg i 98 §. Regeringsformen och 63 §. Riksdags-Ordningen. 5:o Instämmande uti nedannämnde, genom inbjudning, Borgare-Ståndet meddeldte beslut af Högloft. Ridder skåpet och Adeln: Att nise de Electorer, som borde välja en Riksens Ständers Justitiae-Ombudsmans Efterträdare, efter Lagmannen N. Callerholm, som denna befattning sig afsagt; att, med afslag af Statsoch Oeconomie-Utskottens Betänkande, om understöd af Staten för Höganäs Stenkols-Verk, visse förmoner borde Verket förunnas; att den förändring uti Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande, uti frågan om förekommande af missbruk vid Prestval, skulle äga rum, att så snart ett Consistoriel! Pastorat varder ledigt,-för - Den si December e. mi 349 erlings upprättande om Prest-rätlighetev borde genast, och, derest möjligt vore, före valet af Consistorium, å den blifvande Pastorns vägnar, sökas och i föreskrifven ordning fullföljas; att med förändring af Statsoch Oeconomie-Utskottens förnyade Utlåtande, rörande Lotsoch Båk-afgifterne för Ångfartyg m. fl., det skulle stadgas, att Lotsoch Båkafgifterne må ifrån nästkommande års början och tills vidare för Svenske Ångfartyg, ehvad de segla på ineller utrikes Orter, nedsättas till hälften emot hvad andre Fartyg af lika djup gående, enligt gällande Författningar, erlägga. Högvördige Preste-Ståndet : Dels att, till fortskyndande af Expeditions-Ulskottels göromål, de öfrige Utskottens Canzdier borde dervid biträda; och dels att, i händelse Filial-Disconternes ännu utelöpande Skuldförbindelser skulle komma att inlösas, de medel, som dertill användas, borde utgå från Riksgälds-Contoiret, utan någon utgift för Riksens Ständers Bank. Hedervärda Bonde-Ståndet: Om Hennes Maj:t Drottningens Höga Kröning. 6:0
Mig synes likväl, ulan att jag har den förmätenheten att ingå i någon vettenskaplig jemförelse dem emellan, •— och jag vågar yppa hvad mitt sunda förnuft säger mig,— att deras riktning är att stå vid sidan af hvarandra, ingendera uttränger den andra, ingendera fördunklar den andra, de gagna fäderneslandet lika båda två. Jag slutar med att Den ii November e. m. 35i lies Hr Frih. o. Landtm, anhålla om propos. till bifall lill det beslut, hvaruti PresteSt. stannat. Hr Lefren, Joli.Pehr: Till frågans utredande hörer alldeles icke att ingå i den langa historiken om Carolinska institutets tvister med universiteterna. Det är visserligen svårt ali undvika detta, när målet är före, men nog böhman söka åtminstone att göra det så kort som möjligt. Jag för min del står i den ställning att också hafva varit ledamot i den s. k. stora coniite'en och att hafva hört till den sida, som ifrade för utvidgning af Carolinska institutets verksamhet, vid hvilken tanke jag fort farande qvarstått och qvarstår, samt tror att Carolinska institutet numera icke åsyftar att upphäfva sig till facultet med rättighet att promovera doctorer, väl förstående, alt denna tvist blott skadar och icke gagnar detsamma. När jag således fann frågan om voter:s-propos:n slå i den ställning, att 2 Stånd hade sagt nej till allt tillägg, allt villkor, och 2 andra Stånd hade sagt ja, och della villkor icke innehöll annat än sådana ärenden,sorn måste i önskningsväg behandlas, då ansåg jag, att icke R. o. Ad. saint PresteSt. borde låta tvinga sig att votera i förstärkt StatsUtsk. om önskningar, sorn alldeles icke höra till statsregltn; men, mine herrar! frågan är nu satt på ett helt annat område, genom det beslut PresteSt. fattat.
1766 träffar man i hans dagbok en utgjutelse, som kunde stamma från den unge Kellgren, en rent mekanisk världsuppfattning visande inflytande af Lucretius och med århundradets beska bottensats af pessimism på djupet. Så hafva omständigheterna i allo danat honom efter tidens beläte. Det sista intresset i Claës Julius Ekeblads dagbok är hans stigande förtrolighet med de kungliga prinsarna. Särskildt nära kommer han prins Carl, och denne, i dessa ungdomsår framför allt en svärmisk och trånande älskare, hade många drag, som stå Claës Julius nära och göra, att man lätt förstår deras intima vänskap. Mindre begrep den grunda unge officeren kronprinsen och de djupa inre kriser hans genialiska ungdom genomgick. Han är än tilldragen, än åter frånstött af hans obeständiga natur, och man känner, hur mycket han grubblat och hur litet han förstått af den unge furstens leende, i hvilket strålade så mycket brokigt och skiftande, älskvärdhet och ironi, poetisk idealitet och diplomatiskt realitetssinne, ärelystna stora planer under världsmannaminens »qualis artifex sum». Mot slutet af december 1766 lämnade Claës Julius Ekeblad Stockholm och hemlandet för att i fransk krigstjänst fullborda sin militära utveckling; hans faders vän, franske ambassadören de Bréteuil hade skaffat honom kaptens fullmakt vid infanteriregementet Royal du Pont och en pension af 5,000 livres per år. Hans vistelse i Frankrike i garnisonerna i Verdun och Strassburg likaväl som hans senare lefnadsöden efter återkomsten till Sverige 1770 bilda ett par kapitel för sig, för vidlyftiga att här ens kunna vidröras. Blott i en punkt vill jag gå öfver hans ungdomsårs ram – i fråga om det erotiska, som så upptog hans ungdom. Ty en och annan af mina läsare eller läsarinnor är kanske nyfiken på, hur Claës Julius’ kärleksromaner kunnat sluta – och berättelsen härom är för öfrigt ej utan sin läraktiga ironi. När fröken v. Bohlen började visa sig otrogen, vände sig Claës Julius som sagdt i förtreten och för att betäcka sin reträtt till sin kusin den vackra och lidelsefulla Fredrika Mörner.
M:t i nåder föreslagna vilkoren göres det tillägg, att, äfven om de till ifrågavarande lägenheter börande byggnader och öfriga inrättningar skulle af andra tillfälliga händelser, än isdrift eller vattnets åverkan, lida skada, arrendatorn icke heller i sådant fall må ega rätt till någon ersättning från statens sida; och hafva Riksens Ständer alltså funnit skäligt, med bifall till E. K. M:ts nådiga proposition, medgifva nuvarande arrendatorn af Motala kronofiske och qvarn att i tio år, räknadt frän den 1 Januari innevarande år, bibehålla berörde arrende, emot nu utgående arrende-afgift, Åttatio tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn; med iakttagande likväl af nyssberörda tillägg till andra punkten af ofvan anförda af E. K. M:t i nåder föreslagna vilkor. Hvilket Rikets Ständer få härmed till svar i ämnet underdånigst meddela. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 19 Mars 1851. 54 Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse, N:o 38. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Mars. 1851. Preste-Ständet den 19 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående kontrollen i afseende gå sallad lax och smör, som sjöledes fores från hamn i Norrbottens eller Westerbottens län lill annan inrikes ort. (Allra. Besv.- och Ekon.-Utsk. Uti., N:o 40.) S. A. K. Under förnyande af den redan vid 1840—1841 arens riksdag förda klagan deröfver, att, vid afsändning från hamn uti Norrbottens och Westerbottens län sjöledes till annan inrikes ort af varuartiklarne sallad lax och smör, afsändaren vore skyldig alt å varan förete produktions-bevis, har bos Rikets Ständer blifvit framställd angelägenheten deraf, att den härom ännu gällande föreskrift blefve upph äfven.
Underhållsoch driftkostnad har här, enligt uppgift, utgjort omkring 41,000 R:dr för år, hvadan, med tillägg af de uteslutna posterna, bristen här måste beräknas till något mer än 9,000 R:dr för mil, eller för 6,1 mil 57,600 R:dr, samt följaktligen liela bristen för de till trafik öppnade 23,6 mil stambanor till omkring 230.000 R:dr R:mt årligen. Den erfarenhet, som merändels ådagalagt en til!vexande trafik fiir hvarje nytt år, under hvilket en jernbana varit för trafik öppnad, skulle väl gifva ulsigter till framtida minskning af denna brist, men, på den tid stambanorna hittills varit begagnade, har likväl, på sätt ofvan är anly dt, icke ei: tillökning egt rum, som motsvarar tillökningen i väglängd. Den vestra stambanan, som med 10,64 mils väglängd under första hallaret 1859 lemnade i brutto-inkomst för mi I 17,775 R:dr R:mt, har under lörsta halfåret af 1860, med 17,15 mils längd gifvil endast 15,833 R:dr brutto för mil, eller 1,942 R:dr mindre för halfåret per mil. Södra stambanan åter, som under första halfåret 1859 med 5 mils längd gaf i brutto-inkomst 21,357 R:dr för mil, har för motsvarande halfår 1860 på 6,1 mils väglängd leothal 21,390, eller ett något, ehuru föga, större belopp för mil.
Maj:ts för innevarande år i nåder fastställde stat, låtit upprätta närlagde tabell, Litt. B, utvisande de serskilda föremål, hvartill ifrågavarande anslagssumma för närvarande är anvisad; och får Utskottet samma utredning till Rikets Ständers kännedom härjemte upplysningsvis meddela. 23:o Kongl. Maj:t, som, ehuru under de sednare åren besparingar egt rum å anslaget till lifmundering för indelda armeen 71,000 r:dr, icke ansett skäl vara för handen att föreslå nedsättning af detta belopp, har deremot begärt Rikets Ständers medgifvande, attj så länge berörde anslag lemnar behållning, denna finge användas, dels till bestridande af beklädnads-slitnings-ersättning för de kommenderingar utur indelda arméen, hvilkas underhåll af 4:de hufvudtitelns medel bekostas, dels för tillfällig an - Bih. till B. St. Brot. 1847 Ss 1848, 4 Sami. 1 Afd. ål Höft. 3 18 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o T3. skaffning af beklädnads-förnödenheter för indelda armeen, då medel dertill ej funnes å staten för Krigs-kollegii utrednings-afdelning anvisade Utskottet, som i betraktande deraf, att, enligt räkenskaperne, de å ifrågavarande anslag uppkomna besparingar, efter medeltal för åren 1836 —1845, utgjort allenast 1,361 r:dr för året, ansett någon nedsättning i samma anslag nu icke böra ifrågakomma, får deremot hemställa, att, jemte det nuvarande anslag till lifmundering för indelda armeen i den nya riks-staten uppföres till oförändradt belopp, Rikets Ständer måtte medgifva, alt de besparingar, som derå kunna uppstå, må till de af Kongl. Maj:t nu uppgifna ändamål användas. 24:o Vidkommande det under denna liufvudtitel upptagne anslag till salpeter-uppköp, 194,000 r:dr, är visserligen någon förändring icke af Kongl.
Jag hade sjelf, under uppförandet af skådespelet, funnit mig så road; man hade öfverhopat mig med så mycket smicker och så många loford, att jag råkade i det bästa lynne i verlden, och knapt kom ihåg, att jag just denna qväll skulle taga en hustru, som jag icke älskade, som säkert skulle använda hela sin makt för att plåga mig: jag drack, och aldrig hade vinet smakat mig bättre; jag deltog emot min vana i den högljudda sällskapsglädjen, och aldrig hade jag, alltsedan förlusten af Fanny, tillbragt en mera förnöjd dag. Sent på natten uppbröt sällskapet. Man följde mig under skratt och med alla de mestadels osmakliga, sjelf-uppfundna eller från fäderna ärfda, infall, som i alla länder brudgummar hafva att uthärda, ända till porten af det hus, som var utsedt till min nya boning. Då jag inkom i rummet, fann jag min maka inslumrad, halfliggande på divanen. Berusad af vinet, hade jag helt och hållit förgätit min Fanny, eller rättare: Fanny och min nu varande gemål hade så sammansmält i min fantasi, att jag tyckte mig se sjelfva den dyra förlorade, och att jag tyckte mig blott behöfva upplyfta slöjan, för att återfinna det ljufva älskade anletet. Öfverväldigad af dessa känslor störtade jag i Fatmes armar, häftigt fattande duken, som betäckte hennes ansigte. Öfverraskad, förskräckt, vredgad, men ännu beslöjad, uppsprang den vaknade Fatme. Tillbaka, förmätne! ropade hon, och en rikt med juveler besatt dolk blixtrade i hennes hand. Det är icke så man nalkas furstinnor: lär, att man har gifvit dem vapen, för att skydda sig för förolämpningar. Stolt, befallande, hotande, lik en vredgad gudinna, stod hon framför mig, och de tredubbla slöjor, som gömde hennes hufvud, gåfvo denna anblick ett eget slags ryslighet. Huru mild, huru ljuf och saktmodig var icke deremot min Fanny!
Detta förhållande synes mig äfven bestyrkas af Gustaf IILs åberopade yttrande om sättet huru våra utmårktaste män blifvit bildade. Sluteligen, och då så många motioner, om förbättring af undervisningsverken blifvit väckta, får jag hemställa till Höglofl. Ridderskapets och Adelns bepröf vande om det icke skulle vara nyttigt och lämpligt, att i remissen till vederbörande Utskott begära, det alla dessa frågor i ett sammanhang måtte behandlas och besvaras. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag vill blott tillägga, att i samma Page-Skola der den stora Fältherren Banér blef uppfostrad, der bildades äfven en annan Banér till civila yrken. Derigenom att således på samma ställe ynglingar danades till skickliga Tjenstemän i alla medborgerliga, yrken, förekoms den ensidighet i uppfostran och omdöme, som hufvudsakligen föranledt det väckta klandret mot KrigsAcademien. Ty få lära neka dess närvarande organisation, såsom en speciel Eleine atar-Krigs-Skola. stora förtjenster, i synnerhet under dess närvarande utmärkta Guverneur. Friherre Ridder[tolpe j De sista värde Den 25 Martii. 699 talare hafva, om jag derom får döma, vidrört en epok ganska aflägsen. Herr Morath har visat kännedom af saken och omtalat Europas nu varande tillstånd, hvilket bör komma i beräkning, då fråga är huruvida Krigs-Academien må upplösas eller icke, destohellre, som från detta undervisningsverk, efter hvad vår tids KrigsHistoria gifver oss vid handen, utgått så många dugliga och skickliga militairer. Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att Herr von Hartmansdorff^ ofvanberörde Memorial, hvilket gifvit anledning till den nu förefallna discussion, borde, jemlikt 49 §. i Riksdagsordningen ligga på bordet till nästa Plenum. Justerades PleniProtocollet för den 24 sistledne Februarii eftermiddagen. Friherre Boije, Ludvig, hade inlemnat följande som upplästes: (Se Bilagan N:o 2.) Lades på bordet.
Bet. N:o 20.) S. A. K. Under den 27 October 1834, afläto Rikets senast församlade Ständer till E. K. M. underdånig Skrifvelse, innefattande, alt Rikets Ständer fastställt Svenska myntets räkne-enhet till jemt £ R:dr silfverspecie, i enlighet med det skrot och korn, som Mynt-Ordningen af år 1830 bestämmer, samt att denna mynt-enhet, svarande emot tolf skillingar silfverspecie, och i räknevärde enahanda med En R:dr Riksgälds-sedlar, eller af Banco-Riksdalern eller 32 skillingar Banco, borde benämnas Riksdaler Kurant och indelas i 48 skillingar, samt hvarje sådan skilling i 12 runstycken; men under den 6 April 1835 förklarade E. K. M., på anförde skäl, Sig anse tiden ej vara inne att afgöra en fråga, som vidrörde så många intressen och som egentligen vöre ideel, samt alt E. K. M. alltså för det dåvarande vägrade Sitt bifall till Ri - 88 Expeclitions-Utskollcls Förslag till und. Skrifvelse} N.o 56. kets Ständers begäran om räkne-enhetens bestämmande i så kallade Riksdaler Kurant och bibehölle det gamla räknesättet i Riksdaler Banco. Äfven Rikets nu församlade Ständer hafva i öfvervägande tagit de härvid förekommande, för alla samhälls-classer högst vigtiga frågor, och dervid baft tillfälle att stadga sin öfvertygelse, att den sedermera förflutna tid icke medfört någon hufvudsaklig förändring i de omständigheter, som vid sistförflutne Riksdag föranledde dåvarande Ständers underdåniga anmälan om olägenheterna deraf, att någon bestämd räkne-enhet för penninge-förhållandena inom Riket icke funnes.
Herr Cederschjöld har ej kunnat försäkra Grefve Gyldenstolpe, att de nödige redactions-förändringarne skulle blifva iakttagne, men deremot har Talaren lofvat oss, att Ridderskapets och Adelns serskilta anmärknings-puncter skola vid voteringarne inom Förstärkta ConstitutionsUtskottet blifva upplästa, så att farhågorna i denna del äro borttagna; men han kan icke lofva oss, att alla de 80 Ledamöterna skola vid uppläsningen riktigt fatta dessa anmärkningar, hvarföre jag anhåller om återremiss på Memorialet. Friherre Åkerhjelm: Jag instämmer deruti, att ConstitutionsUtskottet hade bordt observera motsägelserna emellan irsta och 13:de puncterne, ehuru denna motsägelse befanns i de från Ridderskapet och Adeln komne anmärkningar. Men jag tror tillika, att det hade varit en skyldighet af Motionairen till dessa anmärkningar, att observera contradictionerna innan de till Utskottet remitterades, oah att söka att då, och icke först nu, tillvägabringa en rättelse, hvarigenom de gemensamma tankarne från Stånden kunnat sinsemellan blifva gemensamma. Att nu qvarblifva, som här föreslagits, vid alla de anmärkningar Ridderskapet och Adeln förra gången gjorde, vore emellertid nästan detsamma, som att antaga Utskottets förslag, enär Utskottet, med undantag utaf, som jag De» i 3 M a v s c, ni. 4> tror, Herr von Schulzenheims anmärkningom valens försvinnande, och en redactionsförändring i 60 § RegeringsFormen, i allo instämt med Ridderskapet och Adeln. Då jag, lika med Herr Hjerta, inser, att oreda endast skulle blifva följden om förslaget i sitt contradictoriska och mindre sammanhängande skick antoges, så önskar äfven jag återremiss af detsamma, på det att Utskottet måtte blifva i tillfälle att observera och rätta det som förut bordt rättas, äfvensom att genom sitt utlåtande undanrödja de motsägelser, hvilka finnas i Ridderskapets och Adelns anmärkningar. Grefve Gyldenstolpe:
I natt Elisabet Du! Du vakat hos henne! Anna, du är en enJag har vakat hos henne i natt. Hennes sista Tack, Anna, tack! Ja, du kan ej tro, hur ofta så god, så god! Om hon blott hade förlåtit mig! 86 KARL (bedjande). förlåtit! Och du vill ju förlåta mig? Förlåta, som hon ANNA (kämpande med sina tårar). ännu Såsom hon! Jag vet ej, om jag kan! inte KARL (missnöjd). Du älskar mig då inte! ANNA. lande fröjd, som fylde hela min själ, så länge jag trodde på dig! (Hon gömmer sitt ansikte i sina Inte som förr Karl inte med denna jub händer. Efter en stunds inre kamp.) Men, men, lika fullt jag vill troget stå vid din sida, ty nu behöfver du min hjälp. KARL. att återvinna din kärlek och ditt förtroende. ANNA (stilla). försummat. Vi skola tillsammans fylla de plikter, du hittills KARL (förvånad). göras för henne! Emot hvem? Elisabet? Ja, nu kan ju ingenting ANNA. Ditt barn! Tack, min älskade, tack! Jag vill göra allt för 87 KARL (hastigt, reser sig). Tror du, jag ville undandra mig den plikten? Visst Ja, för honom har jag allt dragit försorg. inte! Jag betalade genast. (Innerligt.) Och, Anna, jag lofvar dig, att du aldrig skall ha någon olägenhet af detta barn aldrig, Anna, tro mig! ANNA (som sakta dragit sig steg för steg tillbaka). Har du nyss hört efter honom? KARL. Nej, hvad skulle det tjäna till? ANNA. Har du kanske aldrig sett honom? KARL. barnbördshuset det skulle ju väckt uppseende. ANNA. inte Din mor? Ville hon, att du inte skulle se honom? KARL. mig med den ledsamma saken. Ja, hon sade, det var bäst, jag inte befattade ANNA (som stått i högsta förvåning, stirrar rakt fram). Är det möjligt, att en mor kan tillråda, det man inte skall se, inte befatta sig med sitt eget barn? Nej, uppriktigt sagdt, nej! Anna-Stinas illusioner
Majit föreslagit, följande årliga pensioner må för deni lill åtnjutande under deras återstående lifstid å allmänna Indragningsstaten uppföras, nemligen: «) för Majoren Westerling utöfver den pensionsförmån, han, enligt gällande författningar, eger uppbära, 500 R:dr ; b) för Löjtnanten Themptander 1,200 Ridr; c) för Löjtnanten Loenbom 600 Ridr; d) för Underlöjtnanten Forshaell 400 Ridr; alt af dessa Officerare uppbäras från och med månaden näst efter den, då de erhålla nådigt afsked ur krigstjensten; samt slutligen c) all Doktor Miillern, efter erhållet entledigande från sin innehalvande belatl nlng såsom tillförordnad Regementsläkare vid Hussarregemenlet Konung Carl XV må komma i åtnjutande af pension från allmänna Indragningsstaten i likhet med Regementsläkare på stat, enligt de för pensioneringen af Arméens läkare gällande föreskrifter. 17:o. Af en den 17 nästlidne April aflåten nådig Proposition angående pen sion å allmänna Indragningsstaten för t. f. Förste Bataljonsläkaren vid Fllfsborgs regemente, Medicine Doktorn F. U. Kjellenberg, hafva Rikets Ständer inhemlal, all Generalbefälhafvaren i tredje militärdistriktet till E. K. Majit öfverlemna! en af Chefen lör nämnde regemente med underdånigt förord beledsagad skrift, deruti Doktor Kjellenberg, som, enligt bi fogad t prestbetyg och tjensteförleckning, vore född den 24 Januari 1795, och eller tidtals erhållna förordnanden till bestridande af Bataljonsläkareljenslgöring vid Helsinge, Daloch Ellsborgs regementen den 1 nästlidne Mars räknade 3311 tjensteår såsom militärläkare, samt för öfrigt 17A år varit anställd uti civilläkarebefattnin - *285 ExpeditionsU Iskof teis Förslog till underd.
Emot desse Anmärkningar hafva flere Jje'damöter af Ståndet invändt, att, så vida Upphandlingarne, på sätt nyss nämndt blifvit, skulle verkställas å Auctioner, lemnades ej Alljnogen tillfälle att afyttra sin säd och hvar iger Stat^ZJtskottets Betänkattdent i§9?' nom ändamålet med Magazins - Inrättningens medverkande åtgärd lill sädes-prisens upprätthållande således skulle förfelas. Såsom förut nämndt är, föranledas Spanmålsupphandlingar å Allmänna Magazins-Inrättningens sida af s>:ne serskildta orsaker: först att, vid inträffande ofverflödigare tillgång på säd, förekomma så vidt möjligt är, sädens vanvärde, och dernäst, då undaättnings-behofven äro så stora, att den Spannmål, som i förstnämnde fall blifvit uppköpt, icke finnes tillräcklig, då • genom serskild te upphandlings åtgärder anskaffa hvad sorn brister. Hvad förstberörde upphandling vidkommer så har Utskottet vördsammast föreslagit, att den. efter Allmänna Kungörelser, som ej mindrft böra bestämma upphandlings-prisen, än ock Spannemåiens vigt och öfriga beskaffenhet, må verkställas; Och har Utskottet uti de i denne del redan gjorde hemställanden ej något att tillägga.' Beträffande ater sfdane upphandlingar, som till fyllande af giftte behof måste af MagaSinsInrättningen understundom anställas, anser Utskottet i föreskriften härom intet visst stadgande böra äga rum, af de skäl, som Utskottet redan haft äran andraga. Att Magazins-Inrättnin» gen, såsom anfördt är, uppköpt Säd, utan att prisen blifvit bestämde, har blott en encfa gång vid upphandlingarne i Skåne sistledne, och början af innevarande år, inträffat. Orsaken härtill är ilen: att, då Kongl.