Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är också Mil.t. Lag s. Allm,Besv.o.Oec, Utsk. Uti.N:0 46. 17 också enda skälet hvarföre jag trott mig böra aflemna denna vördsamma Reservation. Det är eti af erfarenheten i alla tider bestyrkt factum, att aldrig en hel Nation , utan att stora skakningar äro för handen , kan på en gång göra något stort steg på odlingens långsamt framåt skridande bana. Ett sådant anser jag likväl den nya tilltänkta totala reformen i Rikets Mål, Mått och Vigt vara, som fordrar icke mindre än införandet af ett nytt räknesätt för att kunna sättas i verkställighet. Det är anmärkningsvärdt, att vid da regleringar af Mått-, Måloch Vigt-systemen , som i senare tider egt turn i åtskilliga Europeiska Stater, så, ehuru att så väl Regeringarne, som de upplystare i Nationen insett nyttan af att kunna uppställa denna reglering i likhet med den franska, i en fullkomlig vetenskaplig form , så har likväl de olägenheter, som dessa förbättringars införande hos de lägre folk-classerne skulle hafva åstadkommit, ansetts öfverväga fördelarne deraf, och på den grund har endast ett noggrannare bestämmande af de i bruk varande Mått, Mål och Vigter blifvit föreslagna och införde. Så har det tillgått i Bill. till Riks-St. Prot. T.ags>Allm.Be,sv.o.Oec.Utsk. Ucl.Nio 46. England år 1818, och så skedde det äfven i Norrige år 18.24, utan att decimal-räknesuttets införande i någotdera af dessa bägge länder sattes i fråga. Man torde icke eller alldeles böra förbise, att, sedan Sverige och Norrige fått en gemensam Konung och ett gemensamt politiskt syftemål, och sedan deras föreningsband genom en lilligare handel så betydligen förökats dessa senare åren, så, om Svenskar och Norrmän i deras ömsesidiga handels-transactioner hittills väl förstått hvarandra, komma de hädanefter icke att göra det, när den nya författningen i Sverige med alla sina nya namn af foting, mått, turnming, centner , ort och korn blifver utlärdad och antagen.
Jo, se'n komma några obetydliga tillägg, såsom om rätt för predikare att förkunna Guds ord; men det är ju gammalt! Jo, här står om räntornas upprättande Det känner jag! Hvad menar I? OLOF. ADELSM. OLOF. ADELSM. Läs den punkten som handlar om romerska lärans afskaffande! En sådan punkt har det aldrig varit tal om! Hör nu, min unge vän, förlåt jag begagnar ordet, man afskaffar ingens tro med riksdagsbeslut! ADELSM. (ler). Allt det gamla står således qvar! Tills vidare! Konungen är ingen tyrann! Folket vill intet nytt ännu och derför tvingas det icke! Och den nya läran han lät mig predika! Predika! Dess förr mognar det för era efterkommande, som skola genomföra det nya! Är det nu slut? OLOF. ADELSM. ADELSM. OLOF. ADELSM. Icke ännu! Det bästa återstår: Herr kyrkoherde i Stadskyrkan, jag lyckönskar er och har den glorian öfverlemna er fullmagt! Det är vackert att ha vunnit sitt mål i så unga år. Med 800 daler utom offer och sportler bör I känna er ganska tillfredsställd. Men I är ung, alltså ärelysten; stanna derför icke på halfva vägen och slå er i ro; det finnes många biskopsstift lediga! Farväl! Tänk på dessa ord af en gammal man som känner verlden! (Går.) Scen VII. OLOF (ensam). Detta var målet! En fullmagt! En kunglig fullmagt! (Kastar papperet på golfvet.) Scen VIII. CHRISTINA in, OLOF. Olof! Hvad har händt? (Tar upp fullmagten och läser.) Hvad ser jag? Du är kyrkoherde! Olof, nu vill jag vara glad, ty nu förstår jag dig! CHRISTINA. CHRISTINA (vill smeka honom). OLOF (skjuter henne från sig. Hon går ut). Nu förstår du! Ja, min vän! Ve mig, som tjenade Belial i stället för Jehovah! Jag var din hund, som skulle ta upp, och nu sparkar du mig bort!
Om en menniska eller ett djur, som fogeln anser farligt, nalkas äggen, söka makarna afleda uppmärksamheten från desamma genom att aflägsna sig derifrån, krypande på marken och släpande vingarne på det mest ynkliga sätt. Fogeln spelar sålunda med stor skicklighet en verklig komedi, men passar dock noga på, att han ej sjelf blir fångad. Man känner såsom bekant tvenne färgvarieteter af denna fogel, en enfärgadt brun, samt en brun på öfre delen af kroppen och hvit undertill. Af dessa har jag blott en gång i de arktiska trakterna sett den enfärgade arten, nämligen 1858 i Belsound. Alla de hundratals tjufjon, som jag för öfrigt sett, hafva haft strupen och undre delen af kroppen hvitfärgade. Fogeln är på Spetsbergen och Novaja Semlja mycket allmän. Dock torde den knappast häcka på nordliga delen af Nordostlandet. Jemte den nu omtalade arten förekomma, ehuru sparsamt, tvenne andra: bredstjertade labben (Lestris pomarina Tem.) och fjellabben (Lestris Buffonii Boie). Den sistnämnda är utmärkt genom spensligare kroppsbyggnad och tvenne mycket långa stjertpennor samt är vida allmännare längre öster ut än på Spetsbergen. Rörande dessa arters lefnadssätt har jag ej varit i tillfälle att göra några iakttagelser. Liksom tjufjon förföljer kryckjan och stormåsen, så förföljes han i sin tur med synnerlig förbittring af den lilla snabbflygande och modiga tärnan (Sterna macroura Naum.). Denna vackra fogel är allmän öfverallt vid Spetsbergens kuster, men temligen sällsynt vid Novaja Semlja. Den häckar i betydande skaror på låga, gräsfria näs och holmar, täckta med sand eller klappersten. Äggen, som läggas på bara marken utan spår till rede, äro till färgen så lika lafbeklädda klapperstenar, att man endast med svårighet kan få ögonen på dem, och detta är i ännu högre grad fallet med den nyss utkläckta ungen, som, oaktadt sin tunna dundrägt, får ligga utan något underlag bland de kalla stenarne.
Bih. till B. St. Utskottet inbjuder Preste-Ståndet att frånträda dessa sina beslut och förena sig med de öfriga Riks-Slånden i bifall till Utskottets förslag; men får tillika, för den händelse att detta inbjudande icke antages, hemställa, att öfver skiljaktigheterna må röstas enligt följande propositioner: 19. Den, som instämmer i Utskottets af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden godkända mening, att införselstullen å tobak, oarbetad, blad och stjelk, bör bibehållas vid sitt nuvarande belopp 25 öre skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, blifver, jemlikt Preste-Ståndets beslut, införselsafgiften å berörda råvara förhöjd till 30 öre per skålpund. 20. Den, som biträder Utskottets af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden gillade förslag om nedsättning i tullen å cigarrer till \ R:dr 30 öre skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålies, såsom Preste-Ståndet beslutat, införselsafgiften å cigarrer vid sitt nuvarande belopp 1 R:dr 80 öre per skålpund. 21. Den, som, lika med Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden, godkänner Utskottets åtgärd att nedsätta införselstullen å karfvad tobak till 45 öre skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, har Preste-Ståndets beslut, att nuvarande tull å detta tobaksfabrikat, 50 öre per skålpund, skall förblifva oförändrad, blifvit antaget. 22.
Al Riksdagsfullrnäktigo Anders Persson från Östergöthland, Nils Andersson från Wermland, Nils Svensson från Skåne och Jöns Persson från Rlekinge. »Utskottets förslag i § 2, att bibehålla tiden för bränvins-tillverkningens utöf vande Irån den 15 Oktober till den 15 December, anse vi olämpligt af det skäl, att huru förhatligt man än vill anse delta näringsyrke, så är och förblifver det oklokt att i en lag bestämma tiden, så att del verkar menligt på landets modet näring, jordbruket. Höslberedningen af jorden pågår som bast under Oktober månad i de liesta delar af Riket, dä man måste begynna med bränneri-arbete. Att lill emellan 4 ä 5,000 nu befintliga brännerier taga så tidigt från jordbruket, hvad man med visshet kan påräkna, omkring 12 å 15,000 arbetare, torde icke under något förhållande vara nyttigt, och aldraminst nu, då, såsom det vill synas, landets arbetare mer än någonsin komma att tagas i anspråk till jernviigs-arbeten rn. m. Om den, som ville, finge utöfva bränvins-lillverkningen längre fram på vintern, eller om en mera utsträckt valfrihet lör tillverkaren lemnades, torde en ganska välkommen arbetsförtjenst derigenom komma att beredas arbetaren under den tid af året, då insen annan arbetsförtjenst står lör honom att linna. Och orimligt är det att tvinga t a ion lill denna närings utöfvande å annan tid, ari han linner för sig lämplig. Vi kunna dessutom icke (inna det fosterländskt, derföre, att först närmare nyåret är det sorn grödan i alla provinser, genom Konungens Befallningshafvandes årsberätlelser, är känd, och just denna tid förbjuder man den bränvins-tillverkare, som vill och kan den invänta, och med detsamma tvingar honom att förvandla sin gröda i bränvin, innan han ännu kan veta orri den bättre behöfts till bröd i en annan provins, der grödan slagit mindre väl ut.
Alt på 2:dra hufvudtiteln qvarhålla ifrågavar. förslagsanslag derföre, att SundhetsColllm, som disponerar medlen, har sin stat derå uppförd, är ett af de skäl, som bevisa för mycket, öm det gäller anglde SundhetsCoJllm, borde det väl äfven gälla om andra verk, som disponera förslagsanslag; och emedan ingen af dessa myndigheter är uppförd på 8:de hufvudtiteln, borde alla förslagsanslagen förflyttas derifrån till de hufvudtitlar, hvarå de disponerande verken sig befinna, det förra anslaget . och på det sednare 2,598. Maj c. m. och 8:de titeln i det närmaste försvinna. Efter denna regel borde StatsUtsk. äfven hafva från io:de hufvudtiteln förflyttat anslaget åt Medico-chirurgiska Institutet till den 2:dra, emedan det äfven af SundhetsColbm disponeras. Rörande i3:de punkten om Carolinska medico-chirurgiska Institutet instämmer jag med Hr Ekström i yrkande, att detta institut måtte erhålla de a3o2: 10. 8., som ännu fattas för dess fullständiga organisation. Som det nu är så nära sin fulländning, synes det mig bättre att gifva fullt ut till denna inrättning, på det alt något måtte åtminstone blifva färdigt, än att utdela så litet åt alla, att de samtligen blifva lika illa lottade. Hvad slutligen angår sista punkten om kostnaden förtryck ningen af riksbokslutets capitalräkningar, har jag väl ingenting emot den af Utsk. föreslagna utgiften, men anser mig böra offentligen yrka, att Statscont. måtte göra dessa capitalräkningar så enkla och summariska som möjligt, samt i stället lägga detaillerna i bilagorna. För närvar, är capitalräkningen så vidlyftig och upptager så många detailler, att den icke tjenar den stora allmänheten till någon nytta, utan snarare leder till förvillelse. Till exempel på möjligheten, att bringa vidlyftiga räkningar till summarisk enkelhet, tager jag mig friheten hänvisa till den redovisning öfver Bankens ställning, som afgafs för år 182g.
Vid granskning af dessa anförda omständigheter och om än å ena sidan synas ville, det Häradsrättens underlåtenhet att, genom dess meranämnda utslag af den 22 December 1843, ådöma den till andra resan inbrottsstöld skvldige förbrytaren, jemte kroppsplikt enligt lag, det särskilda uti Kongl. Brefvet den 1 April 1773 för dylik gerning stadgade straff af tvänne års fästningsarbete, hade beredt honom en otillbörlig mildring i bestraffningen, hvilken underlåtenhet viii icke kunde ursäktas af domarens sysselsättning med andra mål, men, i betraktande af sjelfva stöldens ovanliga ringhet, billigt vis icke borde honom strängeligen lillräknas; kunde likväl, å andra sidan, med fog påstås, att nämnde straff af fästningsarbete, om det blifvit förbrytaren ålagdt, tilläfventyrs skulle, såsom en svårare påföljd för brottet, hafva tjenat honom, om icke till förbättring, åtminstone till varning för framtiden att icke ånym föröfva enahanda brott, samt i allt fall otvifvelaktig! utgjort hinder för honom att under liden begå det, för hvilket han numera, genom laga dom, vore friheten för hela sin lifstid beröfvad, följaktligen möjligtvis förekommit den egentliga skada, som låg deri, att en person vore till lifstidsfängelse förfallen, som under andra omständigheter R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse den 15 Nov. 1847. 29 kunnat förblifva obrottslig och i frihet, men hvilkens vård och underhåll numera måste af staten allt framgent bekostas.
Il:dr 82 sk. fortfarande horde utgä, att emellan samtliga -roterillgssk^ldige fördelas -efter 8 D:dr -16 sk. för hel -och -proportionaliter för min - Urg/. /tadcga tKr//r>r/i5r, ^:o ^2V dre rote-ondel, som oek ott serskild ersättning frän 8tot8V6rkek, riik liks fördelning emellon de rokeringssk^lclige» bolde utgiiVos för den öndel i roieringen, som östmlorestoende grunder skulls beloro L körrberörde (lustoks ved 6o>lbergs bruk betjenonde demmon, men bvorikrän, sä längs de meck tjenstbordeterno fortkoro, de borde njuto befrielse; bvorkoruton cle postbemmon, som prokvodes voro, enligt forlottningorns, riik befrielse frän rotelilla berättigode, cle kore är tillkomna 6ästgifverien somt nuvorouds in vedofvorns of b-ondstotsoed klärodsdöldinge-boställen borde, för deios öndel i roteringen, ei bällö serskild ersättning of 8totsverket, till fpllnod i de ^o Ii:dr ärligen, som skäligen kunde onses utgöro kostnoden tor en rote; äfvensom liko ersättning under kridetstiden tilldelos de n)dreinmon, som nu, gemensamt med de äldre, kommo ott i roteringen delt:>g:>; dvoremot de rotor, som endost Icommo ott bestä ok n^ demmon, bords under tridetstiden stä voeonto, dvorigenom oll utgift för 8totsverket tor dem undviktes; att, lavrid rustningen vidko>rime, b.ongl.
Und Herder war zu sehr Engel; wie seine Empfindsamkeit viel zu zart (da doch kein Ruhm heller und höher seyn kann, als der seinige; vorzüglich im ganzen Norden). Den Himmel aber liebt ein jeder nur insoweit er himmlisch gesinnt ist; und das Licht der Welt gehört keiner Bande, wie die Fackeln. Darum hatte Er – keine Secte. Sie ersehen hieraus, Gnädige Frau, meine Denkart. Gern vereinte ich das Milde mit Stärke. Ich liebe den hohen einsamen Felsen, ohne das Schlachtfeld zu scheuen. – Und zwar ist hier meine Lage sehr angenehm: Achthundert Rthr Gehalt mit Hoffnung auf Mehr, und zur Amtsstube ein goldener Tempel. Aber dennoch würde ich gern eine gleich gute Stelle in Leipzig annehmen; und noch lieber in Göttingen, wo Herderismus – das ist, Universalität und Eleganz – am schnellsten sich emporheben würde. Zu diesem Zwecke will ich nach 14 Tagen, gedruckt, den Plan einer Professur für Harmonie oder Conciliation (ohne die alles mild träumt oder wild tobt) übersenden. Diese beyliegenden Blätter deuten darauf hin. (Von Buchhändlerey aber will ich nie abhängig werden). Die Entdeckung der Archimetrie blieb ohne Aufdeckung, nur darum, weil noch unsre Universitäten zwar viel Geist haben, aber zu wenig Sinn. Meine Huldigung unsrem unvergleichlichen Johannes von Müller! Mit
Endast ett jemförelsevis ringa antal artiklar äro i gällande tulltaxa belagda med utförselstull; men dessa artiklar utgöra dels naturprodukter, behöfliga för inhemsk förbrukning, dels ock i så ringa mån bearbetade alster, att utförseln deraf, utan vidare förädling inom landet, ingalunda synes vara ur statsekonomisk synpunkt önskvärd; och som det dessutom torde vara billigt, att staten af sådana exportartiklar beredes någon ersättning för de kostnader, som med nödiga kontroller öfver utförseln äro förknippade, finner Utskottet sig böra hemställa, att Herr Schwang motion i omförmälda hänseende icke må vinna bifall. Till ile allmänna grunderna för tull-lagstiftningen sluter sig närmast frågan, huruvida undantag och lindringar i stadgade tullbestämmelser böra lill uppmuntran för vissa handelsföretag och näringar medgifvas, eller om icke fastheldre dylika undantag och lindringar skadligt inverka på industrien i det hela och för det ojemförligt större antalet näringsidkare, som deraf icke komma i åtnjutande, innebära en tryckande orättvisa; och Utskottet ser sig alltså föranlåtet, att nu till behandling upptaga denna fråga, hvari företrädesvis ingår det i Kongl. Maj:ts omförmälda nådiga proposition samt åtskilliga motioner väckta förslag, att den i 24 § af tulltaxeunderrättelserna till förmån för Svenska sjöfarten på aflägsnare orter medgifna lindring i tull samt handelsoch sjöfarts—afgiftor måtte upphöra. Redan under motionstiden blef denna fråga bragt å bane inom Vällofl. Borgareståndet af Herr Schwan, som uti sin ofvannämnda motion, jemte förordande af dels nedsättning i tullafgifterna, dels fullkomlig tullfrihet för liera nödvändighetsartik^ lar, såsom lämplig utväg att bereda full ersättning för den minskning i tullinkomsten, hvilken sålunda uppkomme, föreslog upphäfvande af den transatlantiska tulllindringen, uppgående i medeltal under åren 1847—1849 lill icke mindre än 587,000 R:dr årligen.
För Åkers styckebruk, lill hvilket salpeterbjelpen af hemmanet N:o 1 Barksäter i Barfva socken är anslagen 20. 4. „ Häradshöfdingen i ofvannämnde härader, hvilken uppbär räntan af Häradshöfdinge-boslället Norrby i Åkers socken 2: 26: — och för Borgmästaren i Mariefred, såsom innehafvare af räntan utaf hemmanet Svansta N:o 1 i Kernebo socken ... 1: 33: 4. eller tillsammans R:dr 34: 29: 9|£. På grund af hvad Kammar-Kollegium uti sitt underdåniga utlåtande af den 15 November 1853 anfört och upplyst i frågan om salpeterhjelpens utgörande inom Åkers, Daga och Selebo härader samt Barfva socken uti Öster Rekarne härad af Södermanlands Län, har Kongl. Maj-.t för Sin del funnit skäligt, att, i öfverenstämmelse med Kongl. Maj:ls och Rikets Ständers i afseende på denna räntas utgörande inom de Småländska länen fattade beslut, salpeterbjelpen jemväl inom förenämnde delar af Södermanlands Län må erläggas med penningar eiler kronovärde på sätt i allmänhet inom Riket eger rum; och då för tillvägabringandet af en sådan förändring erfordras, att nöjaktiga anslag varda beviljade till godtgörande af den genom samma förändring uppkommande minskning uti stadgade och vid lönereglering beräknade inkomster, vill Kongl. Maj:t härmed i Nåder föreslå, dels att ett årligt anslag af Tjugutre Riksdaler, 32 skiilingar 11 rst. banko eller Trettiofem Riksdaler 53 öre Riksmynt, motsvarande den 8 Kongl. Mnj:ts. Nåd.
s 285-—3oo, >44 Lif. af PresteStåndet, ix s 1164, af BondeStåndet, IX SI172, af BorgareStåndet, IX s 1222. Ytterligare Utlåtande, IY 6. s 438» lagdt till Handlingarne af Adeln, IX 3. s 342* Underd. Skrifvelse, med öfverlemnande af Instructionen, X i« s 863 — 869. Kongl. Maj:ts Nådiga Svar, I 2. i5^ — 1^3, öfverlemnadt till StatsUtskottet, af PresteStåndet, ix 3. s 327, af BorgareStåndet, ix 3. s 331. I anledning deraf, nytt Memorial, IV 6. s 557 — 502, bif. af BondeStåndet, IX 3. s 40.9» af Adeln, IX 3. s 4>7» af PresteStåndet, ix 3. s 421, af BorgareStåndet, ix 3. s 424- Instruction, förslag till tillägg i 14 §• af Justitias Ombudsmannens; Constit. Utskottets Memorial, III s 233 — 236, bif. af PresteStåndet, IX s 984, af BorgareStåndet, IX s 999, af BondeStåndet, IX 5 1021, af Adeln, IX s io36. —- förslag till tillägg i Justitia» Ombudsmannens; Constit. Utskottets Memorial, III s 260, 261, återrem. af PresteStåndet, IX s 1162, bif. af BorgareStåndet, IX s 1165, af BondeStåndet, IX 3. s 172. Nytt Memorial, III s 3o8, 309, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX 3.
Svensén: »Då jag anmält reservation vid Revisionens yttrande om allmänna Barnhuset, har sådant skett dels derföre, att jag ansett Revisionen obefogad att tala om de åtgärder, som borde vidtagas för mortalitetens möjliga inskränkande, sedan sjelfva faktum blifvit inför Rikets Ständer angifvet, och dels emedan jag ansett, att förslaget om nybyggande och utvidgande af lokalen, synnerligen på nuvarande barnhustomten, icke borde framläggas af Herrar Revisorer, hvilka helt flygtigt kunnat taga omständigheterna i betraktande. Men jag hade önskat, att Revisionen velat taga närmare kännedom om de omständigheter, som måste hafva åtföljt beslutet rörande utläggande till Stockholms stad af en icke obetydlig jordrymd, hvilken är planerad till gata, om de utgifter, som med denna planering varit förenade, och om den derå verkställda planteringen, för en kostnad af 1,019 R:dr 25 öre, samt dessa förhållanden för Rikets Ständer anmäla». 265 lä:o Vid berättelsen angående Konsistorium i Linköping. af Herr Bogeman, C. A,; »I öfverensstämmelse med hvad Revisorernes Tredje Afdelning föreslagit, har jag ansett, att uti revisionsberättelsen bort inflyta följande: »Yid granskning af Konsistorii räkenskaper för revisionsåret har förekommit, att, sedan Domkapitlet den 28
Utsk:t anser det vara förenadt med stora svårigheter alt ordna undervisningen i skolorna, om en sådan dispens skulle medgifvas, som den jag tagit mig friheten påyrka; men då denna 140 Den 10 Juni e. m. dispens blott innefattar befrielse för lärjungen i afseende på ett enda ämne, så måtte detta val vara en sak, som ganska val låter sig göra. Den ena har en större förmåga alt inhemta kunskaper, och den andra en mindre. Skall man då icke kunna tillåta den, som känner sig icke hafva förmåga tillräcklig för inhemtande af alla dessa språk, deruti det är löreskrifvet att undervisning skall meddelas, alt läsa något af dem och utlemna det, sorn i framtiden icke blir af minsta nytta för honom? Och detta kommer säkert att ofta vara fallet med grekiskan; ty t. o. m. om skolgossen sedermera i framtiden kommer till Grekland, kan han icke hafva någon särdeles fördel af den inhemtade språkkunskapen, enär det språk, som bär läres, är väsendtligt olika det som derstädes talas. För min del får jag således anhålla om återremiss af denna punkt. Gr. von Rosen, Fredrik: Under den förutsättning att framdyltning af latinet till 5:te klassen skulle tillvunnit sig R. St:rs bifall, bar jag inom Utsk:t med inin röst biträdt den åsigten, att läsning af grekiska språket skulle vara obligatorisk i den nästföljande, eller öde klassen. Men sedan jag numera har mig bekant, att Preste-St., i likhet med R. o. Ad., afslagit Utsk:ts förslag i förstnämnda hänseende och beslutat, att latinet skall qvarstå i 3:dje klassen, måste jag frånträda den mening jag hyste inom Utsk:f, att grekiska språkets läsning skulle vara obligatorisk. Ty jag anser nemi. att de fördelar, som grekiska språkets inhemtande medföra, icke under sådana förhållanden uppväga de olägenheter, som af dess ovilkorliga studerande vid en tidigare ålder blifva en följd. Det synes mig nemi. klart, att om latinet blifvit framflyt tadt till öde klassen, skulle det varit af nytta att inhemta någon kännedom af grekiskan i och för åtskilliga vetenskapers terminologi o. s. v. Men nu, sedan R.
Det bifall, som kom Musikföreningen och dess framstående ledare prof. Neruda till del, var ock lika lifligt som välförtjänt. K. Dramatiska teatern gaf i söndags till förmån för den s. k. Fredrikson-fonden Echegarays gripande drama » Galeotto », som äfven nu, efter några års hvila och i den delvis nya rollbesättningen, gjorde ett mäktigt intryck på den talrika publiken. Det snillrika, af lyrisk glöd uppburna diktverkets ledande tanke och innehåll äro förut allom kända, hvadan vi kunna inskränka oss till att fastslå, det hr Hillbergs don Manuel fortfarande verkade med samma helgjutna, behärskade kraft — en af den framstående konstnärens ovedersägligen allra yppersta prestationer. Äfvenså utgör hr Palmes Ernesto — full af inspiration och medryckande äkta patos — något af det bästa, som denne stämningsskådespelare hittintills träffat. Det egentligen nya, som bjöds, var fröken Svanström som Julia, men, trots mycket aktningsvärda ansatser och all rutin, besannades nog de farhå- gor, man allmänt hyst, att hon ingalunda skulle förslå för denna fordrande roll. Fröken Svanström fyller i allmänhet godt sin plats i den moderna komedien; på koturnen däremot blir det något allt för exerceradt och spändt öfver hennes lilla gestalt — så andligen som kroppsligen. Bifallet var ymnigt, och Julia öfverhöljdes till och med med blommor, väl mera att fatta som en uppmuntran åt ungdomlig framåtsträfvan än en hyllning åt den oomtvistliga segern. Vasateatern har under den senaste veckan haft framgång med sin repris af Strauss ' » Läderlappen », hvars sprittande melodier ännu ej tyckas omoderna. F r u Emma Bergs Adele var såväl dramatiskt som vokalt utarbetad med den intelligens och vi skulle vilja säga rytmiska elegans, som alltmera kännetecknar den behagliga artistens framträdande. F r u Lindströms Rosalinda, hr Varbergs Eisenstein — gamla bekantskaper, angenäma att förnya. Hr Ringvall spelade fängelsedirektören med mycken brio — riktigt en bit Victor Holmquist — och fröken Nilsson var en charmant sagoprins.