Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Käringen samtyckte gerna härtill. Medan de nu talades vid, frågade gumman efter hans ätt och ärende. Prinsen svarade, att han var en konunga-son, som dragit bort att söka efter Ungdoms-landet, och helsade tillika från hennes syster som rådde öfver foglarne i luften. Då tog käringen till orda: »jag har nu lefvat i niohundrade vintrar, och ännu aldrig har någon förtäljt mig om landet, som du nämner. Men jag råder öfver fiskarne i hafvet. Kanske är det någon ibland mina undersåter, som hittar vägen. Arla i morgon vill jag spörja derom.» Svennen tackade såsom tillbörligt var, för gummans goda löfte, och så dväljdes han der öfver natten. Tidigt om morgonen, innan det lyste för dagen, gick käringen ut och blåste i sin pipa. Då blef ett starkt sorl och brusande i hafvet, och vattnet skummade af de oräkneliga fiskar, stora och små, hvilka kommo ifrån när och fjerran. Sedan alla kommit tillsammans, och hade hyllat sin drottning, talade den gamla qvinnan, och sade: »derföre har jag kallat eder, att mig lyster veta, om någon känner vägen till ett land som heter Ungdoms-landet.» Fiskarne höllo nu en lång rådplägning; men slutet var, att ingen kunde svara till drottningens spörsmål. Då blef käringen misslynt, och sade: »ären J väl alla samlade ännu? Jag kan icke se till den gamle hvalen, som eljest icke är den minste ibland eder. I det samma hördes ett starkt brusande ute på hafvet, och den gamle hvalen kom hastigt farandes. Gumman sporde hvarför han icke kommit med de öfriga; men hvalen ursäktade sig att han hade färdats så lång en väg. »Hvar har du då varit?» frågade gumman. ’Jo,’ svarade fisken, ’jag har farit mång sinom tusende mil. Jag kommer just nu ifrån ett fagert land, som heter Ungdoms-landet.’ När käringen hörde detta blef hon väl tillfreds, och sade: »det må blifva till straff för din ohörsamhet, att du ännu en gång skall fara till Ungdoms-landet, och föra denna ungersvenn med dig på resan.»
Disposition för att användas till spannxnålsuppköp, när säden är till lågt pris, så har man rakt motverkat ändamålet eller upplösning gen af SpannmålsDirectionen, och i stället för den förra Mag3z.inslnrättningen tillsatt en roin-^ dre, som möjligen kan bereda en rigtig hungersdöd, i stället för att dea förra hittills endast be~ xedt brist och förlust. Jag skulle förmoda , att genom en sådan halfmesure, som att med en summa af en million, nu i år uppköpa spannmål och magasinera den, för att höja prisen, om vi fipgo ännu ett eller flere goda år, skulle antingen den uppköpta sp,ann,raåL.en för skam,urs f eller lagret fa säljas, utan afseende på den inflytelse en sådan försäljning skull® äga på spannmålsprisen; och frågas, om icke Nationen i sådant fall skulle med skäl klaga deröfver, att Styrelsen nedsatt spann m å 1 s pr i se me? och deröfver att spannxnålshandeln vöre ännu uti Styrelsens händer? glen 27 fleicher J, Jag anhåller således om preposition till bifall å Utskottens förslag. Herr hägerhjelm'. Jag hade önskat undgå att ytterligare uppehålla Ridderskapets och Adelns tid, men jag ser mig dertill uppfordrad af ä t s k i llige Talare. Jag har tyckt, att den framställning af ämnet, som Herr Grefve Mörner gjort, var så klar, att det ej behöfde vidare utredas. Dock har jag sedermera hört en värd Talare framställa åtskilliga invändningar, som jag ej kan undgå att söka vederlägga. Man har först an^ märkt, att beslutet om 2,'dra punkten skulle bin-, dra all ändring af den 4Jde. Den £tdra punkten innehåller blott det beslut, att ingen spannmålshandel för Statens räkning skall äga rum. Jag kan ej finna detta vara ett hinder , att ju den million, som är i fråga, må på det klokaste sätt användas.
Dito Dito, angående afsöndring af jord från kronolägenheterna Hushagen, Köpingsön och Byslätten i Köpings socken af Westmanlands län för utvidgning och Tätning?af Köpings å; 3:o Dito Dito, angående uppförande å stat af lön för Kronofogden i Westerbottens Lappmarker, hvilkens* aflöning för närvarande utgår dels från det å Riks statens 8:de Hufvudtitel uppförda reservationsoch förslags-anslag till Lappmarks ecklesiastik-verket, dels i s. k. Dito Dito, angående bibehållande af det vid 1853—1854 års Riksdagtill ombyggnad af Långebro vid Christianstad anvisade stats-bidrag; 5:o Dito Dito, angående försäljning af tomt-platsen efter Kronans nedbrunna spanmåls-magasins-hus i staden Carlshamn; 6:o Dito Dito, i anledning af f. d. Landshöfdingen i Götheborgs och Bohus län, General-löjtnanten, Herr Grefve Carl Gustaf Löwenhjélms, f. d. tillförordnade Lands-kamereraren, Kronofogden Anders Samuel Petterssons och Lands-sekreteraren, Lagmannen Carl Engelbloms underdåniga ansökningar att erhålla eftergift af dem ådömdt ersättnings-ansvar för Kronans förlust i följd af Läns-bokhållaren Casper Langlets bedrägliga förhållande; 7:o Kongl Maj.is den 17 dennes ankomna och på bordet lagda Nådiga Proposition, angående eftergift af den framlidne Öfversten m. m. Israel af Ekenstam, i egenskap af Chef för Westra Tull-distriktet, till ersättande ådömda andel utaf Tullkassören G. E. Bergvalls balans; och Bih. till R. St. Maj:ts den 17 dennes ankomna och på bordet lagda Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af gjord underdånig framställning om Statens medverkan för fullbordande af jermägs-anläggningen emellan Köping oell Hult; tillika med de i fråga om denna Nådiga Skrifvelse nu afgifne yttranden. Bevillnings Utskottet: Kongl.
”De hafva redan tre gånger gått mig ur händerna!” återtog Arnman, som, med kropp och själ lifvad för sitt yrke och ännu med fulla krafter att sköta det, kände sin förtrytelse uppflamma vid tanken på de misslyckade expeditionerna; ”ja, tre gånger, bror, ha de hundarne narrat mig April – men denna gång har jag fått säkra underrättelser att de skola leverera betydliga och dyrbara packor till ett köpmanshus i Götheborg. Just nu någon af nätterna lära de ha sina möten; och troligt är att de välja den här, som artar sig att blifva passande för dylika företag.” ”Men om bror icke träffar dem i natt?” ”Så lemnar jag dem ändå ej ur sigte, innan jag vunnit målet; komma skola de, om det än dröjer ett par tre nätter. Om dagarne, förstås, går jag under segel och kryssar åt annat håll.” ”På det sättet kan du bli länge borta, utan att vi, som äro hemma, få besked om något.” ”Ja, nog kan det dröja ett par dagar. Men träffar jag dem icke i natt eller i morgon natt, styr jag i öfvermorgon hem på några timmar.” Klockan tre gick Arnman, åtföljd af sin hustru, sin son och den gamle invaliden, ombord på tulljakten. Fru Kathrina hade medtagit sin kaffekittel med varmt och skönt kaffe; och nu, sittande i den lilla ruffen, trakterade hon sin man med en afskedskopp, och önskade honom sedan med tårar i ögonen en lycklig resa. ”Jag är alltid vid sorgligt mod, far, när du så här skall stryka ute om natten,” sade fru Kathrina i hjertlig ton; ”men i dag är det värre än vanligt. Gud den högste skydde och ledsage dig på din färd! Snusburken står till venster i mattinan, och tobaksrullen stoppade jag i den ena släpstöfveln; i den andra ligger ett par humrar, som ej fick rum i tinan. Herren hålle i natt sin hand öfver alla sjöfarande! Farväl, farväl, min gubbe!” ”Farväl, min gumma!” Arnmans bruna, väderbitna kind lutade sig ned mot fru Kathrinas, och hans läppar sökte och funno den trogna ledsagarinnans mun.
La^itaiuee oell 2 Insoemations-Olbee eaee, a 60 bbde . 1,260: Oell n^ lön söe en snlörmations-Oldeee vid ^Vendes lbetillerie 600: Xsvensom as töeeslaAen lönetillöbninA söe 88 förste Lonstaplae, a 16 11:de 82 8b. köe liva, dera, enda8t 1 o k:de beviljades, inen assloAOS oteiAe 6 Id:de 82 8b. lör bvaedeea, ellee tillsammans 586: 82. — ^doning söe 82 katte, i-Ilandtveebaee, a 20 Kule 6/jo: ^öeböjdt ansla» till Uedieaments-eesZItninA i,?5o: ^.esvoden i oel, söe käbaeeväeden vid ^.etilleeie-Oetaebe menterne Z Dalarö, Oaelsten, Dandsbeona oell ^önbö^linA . 872: Döe inrättandet as ett ^-AStats-OomjlgAnie oell söeandein Agr inom Höstaten 2,^09: 5. — Idllsammans 9,117:87. — Om nu baeiseän asdraAas, >lä den Arund kibels 8tandee anllnt, eller att osvanstäends aesvoden söe lalceeväeden, säsoin tillläliiAg, iebe böra pL stat usljllöeas, desammas belojljl 872: »sint ^tteeliAaee vid den söreslaAna re AleeinAen umlbommen minsbninA 83: 19. ^ ^ ^l6estä doeb 8,662: 17. 6. Lil. lV.» 2 t/// /(o»^/V/?rt. ^eo/loeilio/! Nl/ /t.
Jag vill icke ingå på detta fällt, och tror icke, att man på detta rum, och vid delta tillfälle bör uttala något klander af hvad som skett, eller inlåta sig i något försvar derföre. Så mycket tror jag mig dock kunna säga, att man, enl. mitt omdöme, kan med trygghet förklara, att den förespegling af vådor, som en talare i sammanhang med förberörde klander framställt, saknar ali grund, och att någon anledn. dertill icke finnes, åtminstone ej enligt i officiella rapporter. Hr Printzensköld: Då 1 kap. 2 §:n M.B:n stiftades, tänkte sig förmodligen ingen, att någon skulle tillåta sig att utdela Sakramenten, och jag föreställer mig, att detta lagrum concret förstådt, har afseende derpå, att någon under Gudstjensten sig så otillbörligen förhåller, alt han åstadkommer allmän förargelse. Under förutsättning, alt en olika tolkning af denna § härrört just deraf, att man icke hade något bestämdt lagstadgande, som afsåg det fall, då, utan att gäcka den offentliga Gudstjensten, som hålles i Kyrkan, någon dertill obehörig företar sig alt utdela Sakramenten, ansåg jag det af Utsk. föreslagna stadgande såsom nödigt. Nu har likväl Ordform i LagUtsk. förklarat, det han anser ifrågavande stadgande böra tillämpas endast i det fall, då någon dertill oberättigad inför domstolen upgifver sig hafva upsåtligen, och med berådt mod utdelat Sakramenterne, men att, om den tilltalade säger, att han af lättsinne begått detta brott, 1 kap. 2 §:n M.B:n då skall tillämpas. Detta styrker nu mera i den öfverlygelsen, all bäst år, att det föreslagna lagstadgandet icke antages.
Maj:ts Nådiga Förordning, orri Enskifien den 2 Februarii 1807 , samt Kongl. Förordningen den g Februarii 1802, synas anvisa den Rättegångs-ordning, sorn uti ofvanuppgifne fall följas bör; likväl och då ett förtydligande af berörde stadgande torde bereda en jl2 Underdåniga Skrifvelserl större säkerhet fö'r parter, hvilkas rätt af stäng» sel-delningar beror, hafva Riksens Ständer ansett sig böra hos E. K. M. i underdånighet föreslå,: att, genom Nådig förklaring, i detta hänseende måtte bestämmas, att då antingen fastställelse sö» kes å af .Landtmätare förrättade stängsel-delningar inom by eller inom särskilda byar, eller tvist derom uppkommer, en sådan fråga bör af Härads-Rätt i orten upptagas och pröfvas i den ordning, som för dylika frågor är bestämd; skolande, i händelse af missnöje, målet på samma sätt, som andra af Härads-Rätt afdömde, genom vad till Lagmans-Rätt och Hof-Rätt, samt derefter, genom underdånigt ändringssökande, hos Kongl., Majit fullfölj as. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrif'vtiar' i 3 N;o 306. Uppl, o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 10 Nov. 1823- Preste-Ståndet d. »3 Borgare-Ståndet d, 13 —• — Bonde-Ståndet d. 17 — Riksens Ständers Underdåniga Skrifvelse lill Kongl. Maj:t, i anledning af Dess Nådiga Proposition, angående upph eif vande af 8 §. i 1. Cap. Ut söknings Balken samt ändring af 2 §. i 45 Cap. MissgerningsBalken samt af öfver skrif ten till sislberörde Cap, och Balk. S. A. K. ^Genom Nådig Proposition under den 14 sistlJulii aflåten till Riksens Ständer, har E. K. M. förklarat, att sedan den till Lagarnes öfverseende i Nåder tillförordnade
Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att här icke vöre i fråga att under riksdagen välja revisorer för granskningen af banko-diskontvcrkets räkenskaper och förvaltning, samt att Ridd. Direkt, redan, enligt 5 § af dess instruktion, hade att emellan riksdme hvarje är välja 2:ne af 11. o. Ad. till revisorer af banko-diskonl-verket; i anledn. hvaraf Hr Landtm, hemställde om icke R. o. Ad. funné denna punkt ej erfordra någon R. o. Ad:s åtgärd. Hr von Hartmansdorff: Jag får då hemställa, att Ståndets beslut måtte blifva att med val af nu ifråga var. revisorer må förfaras på sätt hittills varit öfligt. Uppå härefter framstäld propos., fann R. o. Ad. att dess revisorer för granskningen af banko-diskont-verkets räkenskaper och förvaltning för 1848 och påföljande åren till nästa rikdag, borde utses såsom i den för Ridd.Direkt. utfärdade instruktion finnes stadgadt. Föredrogs RankoUtsk:s d. 12 dennes på bordet lagda mern. N:o 5, i fråga om öfverlemnande från banken till riksg.-kont. af elt belopp, motsvarande Stockholms handelsoch närings-diskönls, banko-diskontens samt Malmö läne-kontors reservfonder vid 1844 års slut. Detta mern. lades å nyo på bordet, uppå begäran af Gr. Lagerbjelke, Gust., och Gr. Björnstjerna, Carl Magnus. Den 15 Januari. 107 Föredrogs Ridd.Utsk:s d. 12 dennes på bordet lagda meni. N:o 3, ang:de en medalj till Hr professor Anders Fryxell. Hr Ehrenborg, Richard Mich.:
Det är derföre ej underligt att, under det verldsliga angelägenheter vanligen afhandla» med sakkännedom och omfattas med värme, de andliga deremot ej på långt när så omhuldas, som deras företrädesvis stora vigt, samhällets bästa och Ståndets pligt synes påkalla. Bedömandet af en fråga, sådan som denna, beror tvifvelsutan helt och hållet af det sätt, hvarpå hvar och en upfattar sina förbindelser emot det Högsta Väsendet. Tror man att den Allsmägtige har fullt allvar med sina föreskrifter, att dessa äro gifna af kärlek till meuniskan och således till hennes egen fördel, att ett oförsynt öfverträdande af dessa bud ofelbart förr eller sednare medför allmän och enskild ofärd, samt att det menskliga snillets, den menskliga kraftens skapelser blifva föga båtande, om de ej hugnas med den Eviges välsignelse, då underkastar man sig med tacksamhet sabbatsbudet; men tror man åter att Herren ej räknar så noga med vår olydnad, att Han ej tager kännedom om våra små bestyr, att den menskliga viljan och kraften äro i och för sig sjelfva mägtiga krafter nog, och att den s. k. välsignelsen är ett skrock, som vår tids civilisation lemnat långt bakom sig, då gör man, som allt för många i vårt land göra, man hvarken be - Den 3 December e. m. 2Ö9 begriper eller tillegnar sig Sabbatens frid och välsignelser. För min del tillhör jag icke deras antal, som bekänna sig till den sednare åsigteu, men jag hyllar så mycket varmare den förstnämnda, och då det alltså, efter mitt förmenande, lir för hvarje enskild menniska af outsäglig vigt att bekänna sig till denna upfattning, så måste jag ock anse det vara min pligt, att. i hvad på mig ankommer, söka bidraga dertill, att undanrödja allt, som lägger hinder i vägen för en sann tillämpning af förstnämnda åsigt. Det torde icke erfordras någon djup andelig insigt, nej, för våra lekamliga ögon, ja, t. o. ra. för den ytlige betraktaren bör det synas klart att vår tid har ett skaplynne, till hvilket något motstycke ej i historien torde kuuua företes.
Afoch till trades-syn; se Husesyn; Afsked, då dermed icke några löneeller pensionsförmåner följa, äfvensom då endast sådan pension dervid tillägges, hvartill den afskedstagande enligt författningarne är berättigad eller för hvars erhållande han sjelf gjort tillskott; Afsked för soldater, båtsmän och spel i nummer, med flere af gemenskapen vid militären; Afskrifter, sorn för historiska och öfriga vetenskapliga upplysningar ur Riksarkivet meddelas; Anordningar; Ansökningar till Kongl. Majit af soldater och Kronans båtsmän med flere af gemenskapen vid militären; — som röra Akademier och andra läroverk; — af studerande vid högre eller lägre läroverk om stipendier samt om under gående af examina; — med klagan öfver tillfogadt våld eller oförrätt af Kronobetjente eller andra embetsmän, när saken innefattar ett verkligt brottmål: — i brottmål och fiskaliska aktioner samt i alla sådana ekonomie-, politieoch militär-ärenden, hvilka antingen kunna röra någon hel menighet eller hafva afseende på allmänna och kommunala onera, såsom publika byggnader, fråga om kronooch kyrkotionde samt presträttigheter, vägars och broars underhållande, knekte-, rustningsoch roterings-skyldigheters utgörande, krono-, fångoch gäsfgifveri-skjuts, med mera dylikt, jemte de utlåtanden, bevis och expeditioner, som domare och embetsmän i dessa ärenden meddela; Ar/'skiften, äfvensom afskrifter eller utdrag deraf; Assignali'otter, publika verks; Besigtningar, ekonomiska, ä boställen och kronohemman m. 11.; Bes/crifningar öfver geometriska kartor samt protokoll eller andra handlingar, som af landtmätare eller från Provins-Landtmäteri-kontoren utgifvas; Besvars-skrifler, se Ansökningar; — uppbördsmäns i mål, rörande kronoräntor samt redogörelse för disponerade medel; — och handlingar i brottmål och fiskaliska aktioner; Betyg från skolor och elementar-läroverk; Bevillning smål, handlingar rörande sökt ändring deri; Bevis af Domare och Embetsmän i brottmål samt ekonomie-, politieoch militär-ärendeu; se Ansökningar; Boställen; se Husesyner; Bouppteckningar, då behållna summan icke går öfver 100 R:dr, äfvensom afskrifter eller utdrag deraf; Broars underhåll, fråga derom; se Ansökningar; Brottmål, ransakningar, ansökningar, förklaringar och besvärshandlingar deri; Byggnader, publika, frågor derom ; se Ansökningar; Diplomer för Agenter, General-konsuler och Konsuler, hvilka ej åtnjuta lön eller traktamente; Domar, inneliggande; Domböcker; Donationer, resolutioner derom;
119 dring i Kongl. Taxan på arfvode för Landtmäteri-Förrättningar af den 5 Julii 1827, Viel föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, under N:o 9 afgifna Betänkande, i anledning af åtskilliga väckta Motioner om jemkningar och rättelser i den af Kongl. Maj:t den 5 Julii 1827 i Nåder utfärdade Taxa på arfvode för Landtmäteri-Förrättningar, har i ingifvet anförande Herr Friherre Wrangel^ Henning; framställt åtskilliga anmärkningar vid högslberörde Taxa, hvilka, såsom ny Motion ansedde, Höglofl. Ridderskapet och Adeln genom Protocolls-Utdrag den 4 nästlidne Maji remitterat till Utskottens handläggning. Dessa anmärkningar, hvilka serskildt angå hvardera af Taxans 1, 2, 5, 6, 11 och 20 §§, hafva hufvudsakligen för ändamål att ådagalägga, det den deri uppförda arfvodes-beräkning vore för hög och att lämplig nedsättning deraf alltså mätte ega rum. Utskotten, som öfvervägat Motionens innehåll, få till svar derå vördsamt anföra: att, sedan Utskotten, uti ofvanberörde Betänkande, N:o g, i anledning af de förut gjorda och handlagda Motioner om ändring och rättelse i Kongl. LandtmäteriTuxan den 5 Julii 1827, på förekomne skäl i ao Lagsamt Allm. Dcsv. o. Oce. Utsfs. Uti. N. o 43. ansett det håde vara för tidigt och icke lämpligt att till Kongl. Maj:t ingå med förslag till ändring uti berörde Taxa, men deremot funnit sig böra tillstyrka Rikets Hög lo fl.
Såvida Utsk. erkänner, att undervis - Dea 9 Maj f. ra. 413 nin" erfordras före dessa examina, kan Utsk:s mening ej vara annan, än att denna undervisning skall meddelas i de enskilda skolorna. I fråga om beskaffenheten af denna undervisning i allmänhet, och huruvida den är ändamålsenlig eller icke, är jag kanske icke competent domare, och jag är i alla fall jäfvig all dömma derom. Jag öfverlemna!’ detta åt de herrar och män, som känna de privata militär-skolorna uli de olika districten, och anhåller att någon sakkunnig måtte utlåta sig derom ; men denna förutsättning af Utsk. slår mycket illa tillsammans med slutmeningen af Utsk:s betänk., deri det heter: ”tillstyrkande Utsk. sålunda R. St. att bibehålla det anslag, sorn för krigs-academien nu utgår, samt i und. anhålla, att K. M. i nåd. täcktes vidtaga de åtgärder, i följd hvaraf academien, från ett militäriskt gymnasium med contnbernium, som den nu är, kunde successivt utbildas till och blifva en tillämpnings-skola för armeens befäl af alla vapen, hvarigenom behofvet af särskilda privata inrätln:r för nyssnämnda ändamål kunde försvinna.” Nu säger Utsk. i ingressen, att de privata skolorna göra krigs-academien öfverflödig, hvaremot i conclusionen förekommer, alt krigs-academien, i det skick Utsk. antydt, skulle göra de privata skolorna öfverflödigt!. Jag förstår icke denna argumentation, och anhåller att Utsk. måtte något utreda den. —■ Slutligen får jag äran tillkännagifva, alt, med anledn , som jag tror, af en motion, hvilken jag vid riksdagens början tog mig friheten till R. o. Ad, inlemna, har, enligt hvad jag hört sägas, sammansatta Stafsoch F.kon.Utsk:ri beslutat tillstyrka R. St., att hos K. M. anhålla om inrättande af 6 eller g s k. real-skolor.
Den reflection torde likväl tillåtas mig vid detta stadgande, i synnerhet gällande för Lagstiftning i allmänhet: att Lägens kraft ytterst stödjer sig på folkets öfvertygelse om dess nytta och rättvisa. En Lag, der orättvisan faller i ögonen, äfven på den enfalldigaste, blir förhatlig, föraktas och med detsamma öfyerträdes. Jag vågar således vördsammast tillstyrka , att denna paragraph må från förslaget helt och hållet uteslutas. Genom stadgandet uti 55 §.: ”Ej må köpare till vittne åberopas eller för ojäfvig antagas ifråga om det bränvin, han sjelf sig tillhandlat/’ hafva Höglofl. Utskotten, efler mitt bedömande, lagt ett nästan uteslutande hinder för upptäckt och bevisning af lönnkrögeri. Till grund för detta stadgande har man velat antaga: dels att köparen vore delaktig i säljarens brott, och dels att, med köparens godkännande såsom vittne, tillfälle bereddes honom att tillika vara angifvare. Hvad första omständigheten angår, eller köparens delaktighet i lönnkrögarens förseelse, så torde den erinran böra ega rum, att Lagen, för bestraffning af delaktighet i brott, förutsatt jemte den handlandes fria vilja, att den ifrågavarande gerningen till sin beskaffenhet är så qvalificerad, att den i gerningen deltagande kan deraf inse och finna den agerande hufvudpersonens brottsliga förfarande, elier att ett verkligt lagbrott föröfvas. Detta inträffar likväl icke i frågan om oloflig bränvins-försäljning. Man föreställe t. ex. en resande, som, i behof af förtäring, efter anvisning, inträder uti ett hus, der sådant kan fås. Hans första omsorg är visserligen icke att utforska om det anvista stället är en lofgifven eller en lönnkrog. Detta inleresserar honom föga att veta, emedan det är säljaren, i fall af oloflig försäljning, som är straffbar, och icke köparen. I denna sin okunnighet erhåller oell betalar köparen den förtäring lian begärt, dervid allt tillgår i handlingssätt och yttre former lika öppet, som på hvarje annan privilegierad krog eller näringsställe.
4948) ' [2359] En bildad 2 0 års flicka, som genomgått elementarläroverk och handelsskola, önskar plats i familj att undervisa mindre barn, gå frun tillhanda, äfvensom skrifbiträde eller som hjälp och sällskap åt någon äldre dam. G o l a betyg. Sökanden är kunnig i finare handarbeten och klädsömnad. Svar motses tacksamt af » Villig », Karlskrona p. r. [2361] E n ung, anspråkslös flicka, van vid hushållsgöromål, söker till hösten plats i ett aktadt hem att gå frun tillh. eller undervisa minderåriga barn. Vid lön fästes ej afseende, endast ett godt bemöt. Goda rekommendationer. Svar till » L. », Norrköping p. r. ararmna. u E n u n g flicka önskar plats i fam. för att undervisa barn från 8 till 14 år i vanl. skolämn., språk och musik. Höga betyg, små lönepretent., utmärkta referenser af Auditör Schreibers och fröken Eva Hvitfelt, Linköping. Svar adr. till fröken » Lotten Schander », Linköping. önskar komma uti ett kristligt bättre hem, där hon kan få lära allt, som hör till ett hushåll, såväl i stad som på landet, för att sedan kunna förestå ett hem. Reflekterande torde insända svar, märkt &gt;T. W. A. », Karlshamn p. r. inom den 15 augusti. Utmärkt godt. 8 cl uppkokt mjölk, 8 d-.o skirt smör, 2 ägg samt för 5 öre prässjäst som upplöses i mjölken, hvilken ej får vara mer än ljum, så att jästen väl upplöses vid mycken omröring. A g g och smör arbetas väl uti, därefter mjöl som till en vanlig skorpdeg. Sedan blötes en handduk i kallt vatten och degen kny(Forts. å följ. sida.) (G. LED / GA [2360] T^n frisk och stark flicka af akt. fam. önsk. plats i stad el. på landet att gå frun tillhanda. Sökanden, som under kunnig husm. ledning lärt hvarjeh. inom ett hus föref. görom., har sedan dess på egen hand skött ett mindre landthush. Små löneanspr. Goda rek.