Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— N:o 132. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående afsöndring af jord från f. d. Hautboist-bostället Ingeshult vid Elfsborgs regemente till plats för en folkskola i Seglora församling af Elfsborgs län. — N:o 133. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående öfverlåtelse på Järlåsa församling af kronans rätt till danaarf efter Seraphia Lindskog. — N:o 134. i anledning af väckta motioner angående förändradt sätt för utgörandet af kronotionde, anslagen till kyrkoherdarne i Nöbbelöfs och Ottarps pastorater i Malmöhus län. — N:o 135. i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 78. IX. B. 67, 99. — N:o 136. angående reglering af utgifterna under Riks-Statens Sjunde Hufvud-Titel. IX. B. 67. A. (00. E. 250. Stats-Utskottets Memorialer, Betnnkanden och Utlåtanden: — N:o 13Si anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition angående Landshöfdingarne Friherre B. F. von Kraemers, Grefve G. E. Frölichs och Grefve P. A. Lewenhaupts bibehållande vid deras rätt till framtida pension från arméens pensions-kassa. IX. B. 67. Ä. 100. E. 250. — N:o 139. i anledning af vackt motion om anställande af en fullständig inventering å Flottans förråder i Carlskrona. A. lil. E. 250. ■— N:o 140- i anledning af väckta motioner, angående den åtskilliga hemman åliggande dagsverks-skvldighet till kungsgårdar och andra kronolägenheter.
Likaså och i anseende till den, i början af sistlidne Mars månad, en del af staden Jönköping jemväl öfvergångna eldsvåda, hafva nedanstående 3:ne lån af Rikets Ständer beviljats samma stad, nemligen: l:o ett lån å Tjugetusen R:dr, för att, efter derför af Drätsel-förvaltningen, å stadens vägnar, till Riksgälds-kontoret eller ordres utgifven skuldförbindelse, utaf detta verks medel utbetalas och, genom den inom staden utsedda Nödhjelps-kommitéen, utdelas till förlag ät dervarande handlande, fabrikanter, handtverkare och öfriga näringsidkare, som, till följd af ofvannämnde eldsvåda, saknade utvägar att sin rörelse fortsätta; börande detta lån, — sedan det under 2:ne års tid, räknad från lånesummans lyftning, fått räntefritt innehafvas, — vid slutet af hvart och ett af de Irenne derpå följande åren, genom Drätsel-förvaltningens försorg, återbetalas med en tredjedel af lånets ursprungliga belopp, jemte fyra procent årlig ränta å den återstående lånesumrnan; 2:o ett lån å Tjugetusen R:dr, för staden Jönköpings nya tomtreglering, att från Riksgälds-kontoret af denna stad utbekommas, under enahanda förbehåll samt emot samma ränteoch återbetalnings-vilkor, som, enligt nästföregående och 80 §§, blifvit stadgade för de städerna Orebro och Lidköping beviljade tomtreglerings-lån; varande dock yttersta terminen för detta låns lyftning förlängd till slutet af Mars månad nästkommande år 18S5; och 5:o ett till utbetalning af Riksgälds-kontoret jemväl anvisadt byggnadslån å Sextiosextusen sexhundrasextiosex R:dr 32 sk., emot de vilkor och förbindelser, som, med hänsigt till ej mindre lånemedlens lyftning och användande, än desammas återbetalning och räntans beräkning, blefvo af Rikets sednast församlade
Q. Utom de i föregående moment uppräknade omständigheter, skall, så vidt angår den i § 2 omförmälda del af sjöbeväringen, såsom laga förfall för inställelse till sjökrigstjenst räknas: att vara på utrikes sjöresa sladd, eller på inrikes sjöresa för tillfället från sin hemort aflägsnad: att före den dag, sjöbeväringen eller någon del deraf blifvit genom allmän kungörelse till krigsljenstgöring kallad, vara å fartyg inmönstrad (ill föreslående sjöresa: eller ock att genom kontrakt, eller annan laglig öfverenskommelse redan tillförene hafva förbundit sig att någon viss, ännu ej lilländalupen lid tjena enskild man eller bolag å dess fartyg; inträdande dock skyldigheten till sjökrigstjenst i de tre första fallen den dag efter resans slut, dä sjölagen medgifver befrielse från den innebafvande enskilda sjörensten, samt i sista fallet 30 dagar efter det fartyget första gången kommit i Svensk hamn sedan sjöbevärings kallande till krigstjenst blifvit kungjordt eller krigsförklaring utfärdad. § 21. Mom. 1. Är någon till följd af lyte, obotlig sjukdom eller kroppslig svaghet icke allenast till krigstjenst oförmögen, utan ock ur ständ att vid den mönstringen föregående läkarebesigtning sig inställa, skall sådant vid mönstringen styrkas med behörig läkares under edlig förpligtelse utfärdade betyg, hvilket den beväringsskyldige sjelf låter anskaffa. Kan han ej skaffa läkarebetyg, vare honom tillåtet att styrka förfallet med intyg af pastor i församlingen och ordföranden i socknenämnden. Morn. S. Beträdes någon med att hafva sökt medelst oriktigt betyg undandraga sig beväringspligten, håfve förverkat ej mindre förmånen att medelst afgills erläggande befria sig ifrån vapenöfning i fredstid, än ock rättigheten att under krig sätta annan i sitt ställe. Expcditions-UIskallets Förslag till underd. Skrifvelse N:o i45. 459 V Art. Om beväringsmanskapets indelning och användande, dess skyldigheter under tjenstgöring en m. m. § 22.
Vid granskningen häraf har Utskottet med afseende på såväl den nu gällande mildare förvandlingslagen, som det upplysta förhållande, att böterna i denna § i allmänhet icke befunnits tillräckliga, äfven i det mindre ofta förekommande fall, att den sakfällde egt tillgång till deras gäldande, ansett nödigt, att förändring Sammans. Bevilln.-, Lags. Allm. Besv-, o. Ekon.-Utskott. Betänkande N:o 5. 15 häruti vidtages. Utskottet har deremot icke funnit något skäl hvarken att, på sätt Herr Granfeldt föreslagit, frångå nu gällande bestämmelse om olika straff för de särskilda gånger någon fälles till ansvar för oloflig bränvinsförsäljuing, eller att, i enlighet med Riksdagsfullmägtigen Jöns Anderssons yrkande, bestämma urbota bestraffning redan 3:dje gången, sådan förbrytelse eger rum, helst med nu gällande böter och den förvandlingsgruud, som före nya strafflagens införande lände till efterrättelse, förvandlingsstraffet redan för andra gången utöfvad oloflig bränvinsförsäljning kunde uppgå ända till 27 dagars fängelse vid vatten och bröd, men en tredje bötesgrad det oaktadt bibehållits. I fråga om bötesbeloppen har Utskottet icke ansett dessa kunna höjas så mycket, att de vid förvandling gåfve samma fängelsestraff vid vatten och bröd, som förr enligt denna § ifrågakommo, dels emedan en sådan förhöjning på en gång blefve alltför betydlig och dels derföre att högsta fängelsestraffet vid vatten och bröd nu mera är faststäldt till 20 dagar i stället för 28, hvadan äfven vid bestämmande af lägre grader utaf detta straff motsvarande nedsättning bör iakttagas. På grund af hvad Utskottet här anfört, får Utskottet föreslå, att, med bibehållande i öfrigt af l:a momentets nuvarande lydelse, deri omförmälda böter måtte bestämmas till, första gången från och med 30 till och med 60 Riksdaler, andra gången från 60 till och med 120 Riksdaler och tredje gången från 120 till och med 240 Riksdaler.
Hvad som mest förundrade mig på sjelfva banan, var farten i de genom stora sandvallar gräfda hvalf, hvaraf det längsta räckte 7 1/2 minut att genomfara i kolsvart mörker, och i hvilket vi äfven mötte en annan ångvagn som med hiskelig fart ljungade förbi och med elden från sin machin half-upplyste den smala och mörka vägen. Det var verkligen hiskligt och jag kom ovillkorligen ihåg Sindbad då han begaf sig på måfå in på den underjordiska floden. Kl. omkring 9 kommo vi till Paris, der genast efter utstigandet ur vaggonerna alla saker bragtes tillsammans i ett stort rum och sorterades efter den plats deras ägare innehaft. Vi fingo lyckligtvis snart och hastigt reda på våra, oaktadt den förfärliga trängseln, hojtandet och fjäskandet; men knappt hade jag fått min lilla kappsäck och nattsäck i handen, så kom en karl som med våld ryckte kappsäcken ur min hand och likaledes min reskamrats, bad oss packa dem på hans rygg och då jag frågade hvad han hade att göra med oss och våra saker, helt simplement började beskärma sig öfver att ha att göra med folk som ingenting förstod, och mir nichts dir nichts förde bort dem sedan de åtskilliga gånger vid uppackningen på ryggen fallit ner och en gång äfven gåfvo en dugtig knuff åt en bredvid stående tullbetjent. Jag följde med och när vi ändtligen kommit ut, frågade jag ännu helt uppbragt hvad han var för en karl och hvad han ville; men intet hjelpte, han bara skrattade och beklagade sig öfver mitt oförstånd, förde våra saker in i en vagn och oss efter, och när vi väl voro inne bad han oss vara goda och betala en franc, som gjordes; derefter en annan karl som skulle ha några sous; och så frågades hvart det skulle bära af, och då jag uppgifvit det af Ingman mig rekommenderade Hotel du Luxembourg, hördes "allez", och så bar det af genom Paris' gator och räckte nästan en half timma innan vi kommo fram. Redan på denna väg foro vi genom rader af de finaste och gentilaste boutiquer och intrycket var i allmänhet stort och pompöst.
Lingö vidkänna8 olägenlielen deral, ull den der8läde8 belinlliga Lorreelion8-inrällningen i 8in nion min8kade arbel8lörljen8len. lkl de88a 8käl, oell dä bärle 8loekbolm oell karlskrona ätnjölo 8lal8-bidrag lill dera8 lälligvärd, saml 6ölbeborg lör della ändamäl uppbure an8lag ak d?olag8-medeI, livilka i Nalmö leke lör8logoj lör dera8 egenlliga beslämmel8e, nemligen allöningar 5aml underbäll al 8laden8 publika byggnader, oeb 8i8lnämnde 8lad de88ulonr annu 8aknade lindring i in^vartering8-ulgillerna lör Garnisonen, bviika uppgingo lill 7,000 L:dr ärligen, lörmenade 8taden8 äld8te, all lika, om ej 8lörre, anledningar, än 5ör 8loekbolm oeb Lindkrona , köreledde 8ig lör Nalmö, all söka oeb erbälla ell 8ländigl 8lal8-an8>ag lill underslöd vid de88 lulligvärd. Nen om Longi. Naj:l likväl ieke 8kulle i ljäder
Då inköpet af ifrågavarande intill A etenskaps-akademiens egendom gränsande tomter N:ris 1, 2, 3 och 4, i qvarteret Grönlandet egt rum, icke egentligen för att åt akademien bereda enskild fördel, utan i ändamål, dels att erhålla ökadt utrymme för Riksmusei uti akademiens lokal befintliga, staten tillhöriga, dyrbara och i sednare tider betydligt ökade samlingar, dels att trygga dessa samlingar emot eldfara från de å berörda tomter uppförda träbyggnader, men dessa träbyggnaders i sådant afseende erforderliga nedrifvande kommer att, enligt hvad hos Rikets Ständer upplyst blifvit, medföra en så ansenlig minskning af de hyres-inkomster, som af de inköpta lägenheterna eljest kunde påräknas, att akademien derigenom skulle tillskyndas en förlust, hvilken icke motsvarades af det i E. K. M:s nådiga proposition äskade anslagsbelopp, hafva Rikets Ständer ansett ett verksammare understöd från det allmännas sida, till förekommande af en dylik förlust, desto heldre vara af billighet påkalladt, som, efter hvad Rikets Ständer inhemtat, Vetenskaps-akademien numera med Riksmuseum införlifva! de akademien förut enskildt tillhöriga natur-historiska samlingar. Under sådana förhållanden har det synts Rikets Ständer lämpligast, att de inköpta tomterna varda för statens räkning inlösta, genom hvilken åtgärd jemväl utväg bereddes att afhjelpa det länge erkända och öfverklagade behofvet af serskilda arbetsrum för de vid Riksmuseum anställda intendenter.
456 Statsoel> Banco-Iltskottens "aktappade vattnet kunde i Lanalen Ater pasläppas ''oek det såmedelst blekve möjligt kitt, till besparing "i kostnaden, begagna en anskailäd muddrings-ma"cbin meö Zngkrakt till cleo sterstäende gräkningens "verkställande samt bankars oeb dragvägars formeran"de ak den dermed upptagne jord oell mudder. ^k "desse anledningar oell till en del äfven i följd ak elen "inskränkning i tiden för ^rbetsLommsnderingars be"gagnande, 8om sk omsorgen för luanskapets bälsa "varit pakallad, bafva är 1826, 1827 oel, 1828 ären8 "Lanal-arbeten icke kunnat nt5öra8 i den 8törre 8csla "som Oeneral-förslaget anvisar, oell Bolagets tillgän"gar äkv-en kunnat medgifva, utan Ilar, pä det ieke ^de88a tillgängsr mätte förspillss med olämpliga ar^'beten, Lanal-b^ggnaden bedrikvits med den beräk"ning, att muddringen skulle irörjas är 182g oell sedermera fortfara sä mänga är, som dertill erfordra"des, samt jemväl med nagra andra arbeten, bvarige"nom seglationen ej bindrades, avstä till dess de be"^vämligare kunde under muddringstiden oell i sam"manbang med muddrings-arbetet, företagas oeb ut"föras. imedlertid tiar Lanal-arbetet i det bela sä "långt framskridit, att (ianalen redan sistliden böst "kunnat till segelfart för lialllastade fartyg öppnas, "oell att densamma under loppet af instundande som"mar skall kunna börja att begagnas af fullestads far"17g med tilllijelp af batar, som intaga oell genom "en del sk Lanalen föra balkva lasterne. iör öfrigt "utvisa,- en af Oireclionen uppgjord jemförelse emelila» 182201-8 förslag oeb det redan utförda, samt ännu Betänkande n, lV:o 4°- 4^7 "återstående arbetet, att en missräkning i arbetskvantiteten ägt rum ak endast 3, 67 proc:t "-kk den nämnde ar beräknade äterstäende kost - 622,267 L:är, kar klilvit snvänät: 1823 . 74,33 >: -4- 7- )> 1824 104,046: 23. 1. -A 1825 135,029: 42. 10. 1826 . 106,913 : 26. 8. 1827 . , . ^ ,» 119,961: 39. 8. 1828 . ... „ 80,369: 40. 11. 8umma B:dr 620,64r: 43. 9- "sä att dä bärtill lägges den under "första b^ggnads-ären 1819, 1820, 1821 "oeb 1822 används summa . - 207,774:26. 2.
Uti Secreta Utskottets till Rikets Ständers Plena aflåtne Protokoll af den 22 Mars 1765, deri Utskottet för Rikets Ständer anmälde en del af de oredor som sig_ tid efter annan insmugit i Bankoverket, heter det: »Aren 1742, 1744 och 1745 blef allt Speciemynt samt myntad och omyntad »koppar vid hardt straff till utförsel förbudet Alla »dessa författningar hafva allt mer och mer bidragit till vexelcoursens stegrande; Tv »sedan den motvigt var borta, att kunna betala en vexel med mynt, när vexelhand»laren eller Exporteuren begärde större agio för dess vexel, än omkostnaden kunde 56 Bevillnings-Utskoltets Betänkande J\s 23. »blifva på myntets utförsel, så fick Exporteuren magt att styra Coursen, och hvilken »magt blef i den proportion förökt, som antalet af Exporteurer minskades, och remit»tenter ökades, emedan utöfningen af denna magt var lättare i få, än flera personers »händer.» Emellertid synas, enligt hvad tulltaxorna af '1782, 1799 och 1816 gifva vid handen, förbuden emot utförsel af Silfvermynt och oarbetadt Silfver fortfarande bibehållits, om ock de stranga straffbestämmelserna fallit i glömska. Enligt 1824 och 1826 årens taxor fortfor förbudet mot utförsel af Silfvermynt, men oarbetadt Silfver fick utföras, enligt förra taxan mot 25 procent af värdet och enligt den sednare mot 12 sk Banko pr lod.
243 mening var att genom anmälan om tillämnad kolportering presterskapet skulle väckas till upfyllande af sina skyldigheter, om de på något ställe hade blifvit uraktlåtne, men som dertill fordrades att presterna hade kännedom om hvilka skrifter som kolporterades, önskade jag derföre att en lista på dessa böcker lemnades till dem, äfvensom en anmälan från kolportören jemte upvisande af prestbetyg och pass, så att icke en bedragare eller hvilken lösdrifvare som helst, behäftad med alla möjliga fel, skulle kunna upträda i egenskap af Bibeltolkare och lärare. Jag vill alltså icke att presterna skola hafva rättighet att censurera; de skola endast med Ordet öfvertyga och med skriftens ord förklara och uttyda de frågor, hvaröfver oriktig förklaring och sekteriska förklaringar för ett oroligt sinne kunna vara af menlig iuverkan. Men det är flera andra yttranden, härstädes nu fällda, som kunna förefalla besynnerliga, som jag vill påpeka. Det tycks nemi. som om man ville hafva frihet utan all ordning, likasom det icke skulle kunna finnas något som kallas lagbunden frihet. En talare använde det uttrycket, att de många lagstadganden just alstrade svärmeri och affall från Kyrkan. Jag vill blott fästa Hrns upmärksamhet på huru de tagit sig för att framställa som martyr en person, som vigt sin egen dotter och derför blifvit satt i fängelse. Jag frågar om här finnes någon, som har en dotter och skulle vilja att en främmande karl, som ej vore prest, och utan föregången lysning, sainmanvigde henne med någon ? Anse Hrnne detta orätt? Tycka Hrr:ne icke, att det är ännu större moraliskt brott att en far viger sin egen dotter, oaktadt han vet att det är förbjudet, och att han derigenom gör henne till en efter lag förfallen menniska och hennes barn, enl. bestående lag, oäkta? Ar det icke ett moraliskt brott? Bör icke sådant bestraffas? Jag återkommer nu till vederläggning af ett annat, lika obetänksamt påstående. Tycker Hrnne att det skulle vara lämpligt om man här och hvar i sammankomster, på spektakler &c. kunde lia med sig en flaska vin och utdela Nattvarden i alla vrår och vinklar?
Skulle Just.-Ombudsm. finna, att domslut, utgångna från Högsta Domstolen, i lika beskaffade frågor äro sins emellan alldeles olika; skulle han finna frågor af vigtigare beskaffenhet afgjorda på ett sätt, som alkles afviker från hans åsigt om det rätta, så tror jag, alt det ligger inom gränsen af hans embetsverksamhet att i sina berättelser uptaga och redogöra för dylika rättsfall, utreda grunden till den i lagskipningen upkomna olikheten samt, der sä skulle erfordras, afgifva förslag till lagförklaring för olikhetens afhjelpande. Men att granska Högsta Domstolens beslut i enstaka, med hvarandra ej likartade mål, ofta af mindre betydenhet, samt öfver dem fälla så kathegoriska omdömen, som Just.-Ombudsm. gjort, utan att denna granskning föranleder till något förslag till åstadkommande af enhet i lagskipningen, det synes mig såsom det icke skulle rätt väl öfverensstämma med embetets egentliga verksamhet. 312 Den 4 Februari f. m. Man har sökt försvara denna granskningsrätt med grundsatsen, att hvar och en Svensk medborgare har fri yttrande rätt öfver allt, som är föremål för menskligt vetande. Jag erkänner satsens riktighet men jag erkänner icke, att den här kan eller får ega tillämpning. Utöfningen af den tjenst jag bekläder har öfvertygat mig, hvilken skillnad det är att tala å embetets vägnar och såsom enskild medborgare. I det förra fallet är det tjenstens egenskap och ändamål, som måste bestämma gränsen för bedömandet af tjenstemannens åtgärder, hvilket deremot icke är förhållandet då man upträder såsom enskild person. Derföre saknar det icke exempel, att då en underordnad tjensteman inför den auctoritet, hvarunder han sjelf lydt, tillåtet sig anmärkn:r emot förmannens tjensteutöfning, sä har han, fastän anmärknme ingalunda saknat fog, ändock för detta sitt förfarande ådragit sig tillrättavisning, på den grund, att han klandrat en tjensteåtgärd, hvars behörighet eller obehörighet det icke tillkommit honom att bedömma. Det missnöje, som domare yttrat emot Just.- Ombudsm:s sätt ätt förfara är således, i min tanke, icke alldeles sä ogrundadt, som man velat framställa detsamma.
Tredje punkten är nu föredragen, och någon åtgärd måste väl deraf följa; ty Hr Cederschjölds Motion är derifrån alldeles afskiljd. I protocollet måste finnas uttryckt hvad Ståndet gjort med tredje punkten, och derföre har jag anhållit om proposition, att densamma, såsom måhända innefattande en grundlagsvidrighet, måtte förfalla. H. Ex. Hr Gr. De Geer, Carl: Då en eller flere Ledamöter anse den fråga, som förehafves, vara stridande mot Grundlagen, tror jag rätta sättet för dess afgörande vara det, att Landtm, ger R. o Ad. tillkänna, huruvida han anser den stå i strid med Grundlagen eller icke. I förra fallet kan han icke meddela proposition; men finner han deremot, att frågan icke strider mot Grundlagen, kan han göra proposition till bifall eller afslag. Jag får således ödmjukast anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes låta oss veta sin tanka i ämnet; ty derpå beror hela frågans behandling. IL Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att II. Ex., i anledning af de tvenne sista Talarnes framställningar och i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad IL Ex. Hr Gr. De Geer anfört, ansåg sig numera böra, rörande den i PresteSt:s Prot.-Utdr. förekommande fråga om uppskof med Ståndsprotocollens tryckning, gifva sin åsigt tillkänna, hvilken vore, att då 5g §. Riksd.-Ordn. innehåller, det alla hos RiksSt. hållna protocoll skola, så tidigt ske kan, genom trycket utgifvas, II. Ex. an - Dc n 4 Februarii f. ra. 57 ansåg sig iclte kunna till R. o. Ad. framställa någon proposition, ledande till uppskof med denna tryckning. R. o. Ad. hördes häruti instämma. Hvad angick den fjerde punkten af PresteStts Prot.- TJtdr., ansåg H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, den innehålla trenne frågor af olika beskaffenhet.
För arbetarne finnes såsom bildningsmedel tillfälle till skolundervisning vissa timmar tvänne dagar i veckan, hvarförutom en musiklärare är anställd, som undervisar i musik för bleckinstrumenter, hvaruti ynglingarne bland arbetarne med god framgång inöfvas. För öfrigt har stenkolsgrufvan med derunder lydande verk och inrättningar, till följd af den vidsträckta rörelse, som der koncentrerar sig, ett nyttigt och verksamt inflytande på hela orten deromkring. Kalkbrott finnas dels vid Limhamn inom Oxie härad och dels vid Glumslöf i Rönnebergs härad samt vid Bjersjölagård i Färs härad. A sistnämnde ställe, som har en outtömlig tillgång å kalksten samt rik tillgång å brännmaterial uti stora och goda torfmossar, hafva under femårsperioden i medeltal 37,000 kubikfot kalk årligen blifvit afyttrade. Uti Wittseröds by af Onsjö härad är ett qvarnstensbrott, som sysselsätter 16 arbetare. Förutom qvarnstenar erhålles från nämnde ställe sandsten till broar och större byggnader, och har en mängd sten de senare åren åtgått till Lunds domkyrka. Vid Flör i Frosta härad finnes ett qvarnstensbrott af mindre betydenhet, men någon uppgift om tillverkningens belopp derstädes har icke kunnat vinnas. Ett sandstensbrott finnes i Allerums socken och ett annat i Jonstorps socken af Luggude härad, hvarifrån försäljas slipstenar till icke obetydligt värde, hvilket dock ej till beloppet kunnat utrönas. Talu Litt. G. Dödade rofdjur och af rofdjur dödade husdjur inom ett fögderi. Räfvar. Märdar, Hillrar och Hermeliner. Örnar. Hökar, Ugglor och Ufvar. Falkar och Glador. Får. Gäss. Ankor. Kalkoner. Höns. Skadan beräknad i penningevärde. R:dr R:mt. IL Tillverkning vid Höganäs. Stenk olsgr u f v a n. StenkärlsUpptagne stenkol. Upptagen lera. Värdet å fabriken. Tillverkningsvärdet. Tillverkadt tegel. Tillverkningsvärde. Tunnor. Tunnor. Tunnor. Tunnor. R:dr R:mt. Rall' Runt Stycken.
Courant och indelas i 48 sk. samt hyarje sådan skilling i 12 runstycken. 3:o Att hvad Utskottet under N:o 11 Litt. A. och B. om Silfvermyntets ulmyntning samt skrot och korn föreslagit, bifölls, endast med förändring af orden kronor, kronans och kronstycket lill Rdr. Courant. 4:o Att, hvad kopparmyntet angår, Ståndet ansåg, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution af den 8 sistlidne Februari, böra af 1 Skepp, viclualievigt utpräglas 200- 25o och 300 Rdr. Banco, olika för serskilda myntsorter, fann kopparmyutsorterna böra blifva 3, 2, i 1/2, 1, if» och 1 48 Pra*. Cårfr. d. ai /«//« i8J4. skillingar courant oell antog ulpi äglingen i if\ och iJa shillingar till aoo Rdr, i t och 1 \J 1 skillingar lill a5o Rdr och i a och 3 skilling» Ull 3oo Rdr Banco. 5:o Att Utskottets förslag rörande Ducater Ivi föl Is. 6:0