Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Husmödrar emellan. ^P^ör några veckor sedan gjorde » Betty, ung husvi) mor&gt;, en förfrågan i Hun, huru vida en fru, med tillbjelp af endast en vanlig tjenstflicka, anses böra kunna på ett tillfredsställande sätt sköta ett hushåll på tre fullvuxna personer och ett litet barn, och om hon dessutom kan få någon tid öfrig för » själsodling och sin makes intressen ». Fru Betty fick i n:r 10 af Idun två svar på denna fråga. Båda gå ut på, att det mycket väl går för sig att bestyra om allt detta: hushållet, barnet, trefnaden m. m. med hjelp af endast en tjenare. Då dessa åsigter utan tvifvel äro grundade på erfarenhet, kan j u ingen opponera sig, och jag allra minst, som är långt ifrån en sådan der dugtig husmor, som hinner med allt möjligt. Troligen har Fru Betty nu ordnat sin tid och vanorna i sitt hem i enlighet med » Gammal husmoders » ocb » Fru Ellens » anvisningar, och då är ju allt väl bestäldt, men som hon haft en tid af rådvillhet och, som jag antaräfven af missmod att kunna gå i land med de upp, räknade bestyren, så kanske det tröstar henne att höra, att det fins flere än hon, som i ett slikt fall skulle tvekat. Nog förefaller det mig svårt, då man har ett litet barn och flere rum, som behöfva daglig städning, att vara betjenad af endast en tjenarinna. Det kan ju gå för sig, om man sjelf alltid är frisk, barnet är snällt, mannen har små fordringar på hustrun och hemmet och intet oförutsedt inträffar. Punktlighet är nog riktigt att påpeka, såsom varande under alla förhållanden något mycket nödvändigt, men jag frå- gar dem, som så nyligen haft ett litet barn, att de minnas, hur det är att sköta ett sådant, om de små verkligen bruka tillåta, att man ser om dem endast, då ens tid det medger? Sjelf har jag en liten flicka, två månader gammal, och fast än jag med skäl kan säga att det är ett snällt och friskt barn, kan jag ändå ej förstå, hur jag skulle kunna, med endast en tjenarinna, se om henne och mitt hushåll — om, förstås, ej ekonomiska skäl tvunge mig dertill.
Har gäldenär oredlighet mot sina borgenärer brukat i ty 1. att han, sedan han sjelf sökt att få sin egendom afträda, eller, der konkursen tvungen är, sedan borgenärs ansökning derom honom kunnig blef, något af egendomen, borgenärerna till förfång, dock utan sviklig afsigt att bereda sig fördel, sålt, uppsåtligen förstört eller annorledes förskingrat; eller 2. att han, med kännedom om sitt obestånd eller sin oförmåga att rätt för sig göra, genom gåfva eller annan åtgärd, som till sin följd dermed lika är, afhändt sig egendom af sådant värde, att borgenärerna deraf märkelig skada haft eller få kunnat; 51 dömes till straffarbete i högst två år eller fängelse: vare oclc förklarad medborgerligt förtroende på viss tid förlustig. 3 §. Pröfvas gäldenär hafva visat uppenbar vårdslöshet mot sina borgenärer derigenom 1. att han till sitt hushåll eller sina personliga utgifter användt, eller på spel eller andra dermed jemförliga företag, der utgången berott af ren tillfällighet, eller genom vingleri i vexelrörelse eller lättsinnigt ingångna ansvarsförbindelser förlorat belopp, som icke stått i skäligt förhållande till hans ställning eller tillgångar; 2. att han inom de sista trettio dagarna förr än han sin egendom afträdde eller borgenärs ansökning derom honom kungjord blef, indragit penningar, borgat varor eller sålt egendom och ej kan nöjaktig reda derför visa; 3. att han, der han idkat handel eller annan rörelse, hvaröfver bok hållas bör, sådan bokföring icke ordentligen fullgjort; 4. att han, sedan han på sådant obestånd kommit, att han inse bort, det han ej kunde rätt för sig göra, genom försäljning af egendom till uppenbart underpris eller på annat sådant sätt beredt sig penningetillgång, eller gynnat någon borgenär till de öfrigas förfång med betalning, pant eller annan säkerhet för fordran, som ej förfallen varit eller hvarför viss förfallotid ej varit utsatt och kraf ej heller hos gäldenären skett, eller, i uppenbar afsigt att fördröja konkursens utbrott, sin rörelse fortsatt och derunder penningar eller varor upplånat; straffes med fängelse. 4 §.
Det är derom, som frågan för närvar, malte vara, så framt jag ej helt och hållet misstagit mig om densamma, och det är på grund deraf, att jag ej kunnat uppfatta Utsk:ns betänk, annorlunda, än att det åsyftar att ålägga ägare af säterier samt rå- och rörshemman ett deltagande i fjerdingsmans-besty ret, hvilket de hittills icke varit underkastade, som jag hoppas af R. o. Ad:s billighet, att betänk, måtte bifallas. Hr Westfelt, Nils: Inom de sammansatta Utsk:n Ilar äfven jag deltagit i det beslut, som betänk, visar. Jag var visserligen af den tanken, att fjerdingsmanna-bestyret icke borde gå efter tur, utan alt hvarje commun borde aflöna sin fjerdingsman; men då jag äfven fann, att detta var ett communal-bestyr, ansåg jag det vara rättast, att öfverlemna till hvarje commun, alt sjelf bestämma huruvida befattningen skulle gå i tur, eller i annan ordning bestridas. Jag vill blott upplysa hvilken orimlighet det skulle vara, Olli Den i4 October e. m. '329 'örn liti en socken, hvarest, såsom der jag bor, finnas 44 mantal, hvaraf endast 4jj mantal äro skyldiga att bestrida detta bestyr, dessa 4i mantal fingo ensamma detsamma ombesörja Om icke vi öfrige skulle deri deltaga, så torde herrarne finna, att det skulle blifva högst betungande för dessa hemman. Således torde både rättvisa och billighet fordra, att de andra hemmanen deruti deltaga, och de göra det effectivt; äfvensom jag tror att inom hela Stockholms län icke finnes någon församling, der icke de privilegierade hemmanen frivilligt ingått på ett sådant deltagande. jag vet då icke hvarföre raan ej kan ovillkorligt stadga hvad som redan effectivt existerar, ehuru icke såsom någon skyldighet. Jag får således för min del begära bifall till Utsk:ns betänkande. Frih.
Lärarinna, I d i m s verkligt musikalisk, väl vitsordad l m m m w i m m @ T bedjas uppmärksamma annonsafdelningens rubriker i språk och öfriga undervisningsämnen, önskas ffienstsöfonde och Lediga platser. innan nästkommande september. Reflekterande hänvände L o t t e r till Nordiska Museets nya SS m PT W Infla S O * 1 Dragningslista kan efter dragningen erhållas mot insändandeaf lOöre. Lotter å efter festen f ö r N o r d i s k a Museet saker % Svenska Konstväfnader Stockholm, I lönepretentioner och bifogande af betygsafskrifter till » A. Ö. », som vid annonsens insändande meddelat Red. namn o. adress. adr. [4 G bära tydligt annonsnummer eller signatur, till annonsör, Bäst är att vid annonsens insändande bifoga liqvid i pen7j wird von einer guten Familie auf dem Lande eine deutsehe Jungfer gesueht. Offerten sindunterChifire » R. R. » an die Station Wingåker zu riehten. [445] Drottninggatan 36. t Tillverkningsort: Lund (Thora Kulle). Göteborg Filial: (Svenska industrimagasinet.) Idun Stockholm, 3 Redaktör och u t ö v a r e: B y r å: Prenumerationspris pr å r: kr. A l l m. telef. Rflortelef. lr,4f, I FR I T H 10 F HELLBERG. Träffas säkrast kl. Redaktionssekr. : .T. W i w. Trucken Aktiebolag. 10 de érg. fjortondagsuppl. Iduns M o d e t. Eam arderobén! Iduns Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. Lösnummerpris 15 öre flfiwftr endast för komplelterinenr) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Utgifningstid: hvarje fredag. De nyförlofvade. G) Prinsessan Ingeborg. Prins Carl. GU prinsessan Jngeborg!
Staten ega en moralisk skyldighet och deraf följande rättighet att använda det tvång, som omsorgen för sedlighet och allmän ordning kan påkalla. 1. likhet derför med hvad Utskottet vid sisllidne Riksdag tillstyrkt, i afseende å censur för skådespel, som i landsorterne uppföras, får Utskottet vördsamt föreslå, att Rikets Ständer äfvenledes hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, att påbud måtte utfärdas mot Theater-pjecers uppförande på enskilde Thealrar, såväl inom hufvudstaden som i landsorterne, innan de blifvi t gra nskade och godkände af dertill förordnad person eller auktoritet. Om den bevillning, sorn enskilde skådespelare böra erlägga för rättigheten att gifva representationer, har Rikets Ständers Bevillnings-Utskott i sitt Betänkande, angående grunderne för den blifvande allmänna bevillningen, sig yttrat; och Utskottet anser derföre sig icke behöfva besvara, hvad i detta afseende blifvit i förevarande motioner aufördt. Hvad slutligen beträffar frågan om upphörande af de afgifter, som enskilde skådespelare äro förpligtade att lill Kongl. Theaterns och HofCapellets Pensions-Cassor erlägga för representationer; hvilka afgifter genom Kongl. Brefven den 14 Maj 1789 och den 30 Juli 1831 blifvit bestämde att utgå med Två Riksdaler Banco till Kongl. Thea i erns Pensions . ^ (lassa, äfvensom en lika summa till Kongl. Ilof-Capellets Pensions-Cassa; så hade Utskottet redan vid sistlidne Riksdag tillstyrkt Rikets Ständer att 16 Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottets Betänkandej IV:o 83. lios Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det berörde Kongl.
Cederström har sagt, uti ingen annan skulle hafva rösträtt, än den som äger att utöfva husbondevälde: har står ju i §:n ”för hvarje medlem, som icke står under annans husbondevälde” etc., oell Utsk:n hafva således föresett detta. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag instämmer till alla delar i Hr von Harlmansdorffs yttrade åsigter, men anhåller alt få göra ett tillägg. Jag finner nemi. motbjudande den tanke, att det skulle kunna finnas inom en sockenstämma en enda person, som efter röstberäkningsgrunden skulle ensam äga mera röster än alla de öfrige sockenboerne tiflsamraantagne. Af denna anledn. hemställer jag, om det icke vore billigt att säga: att enskild sockenbo, som skulle äga röster utöfver halfva antalet af alla de röstande, äge icke att beräkna flera röster än en under halfva de röstandes antal, så att det vore en möjlighet att förekomma det den ende skulle utgöra majoriteten om alla öfrige röstande vore enige emot honom. Mig synes detta villkor hafva rättvisa för sig och afvända den tanke af despotism, sorn möjligtvis kunde utöfvas af enda person , som ägde nog mycken egendom för Den 8 Mars f. m. 189 alt kunna hafva flera röster än halfva antalet af inom socknen röstberättigade personer. Hr Ribbing, Bengt: Fullkomligt öfverensstämmande med Hr von Hartmansdorff i hans åsigt, att den princip, som i detta betänk, är framställd för utgörandet af dessa afgifter, är otjenlig, önskar jag, att den princip, som uttalats i TJtsk:ns betänk. Wto mätte blifva gällande. Jag tycker mig ganska klart se följderna, om vi skola vidblifva hvad Utsk:n här föreslagit. Jag tror bestämdt, alt i stället för en godvillig förening skall den blifva ovillig och dess lid upptagas med trätor och kif, hvaraf slutligen skall inträffa att liela saken förfaller. Emot Hr von Hartrnansdorffs förslag har jag blott en liten erinran att göra, eller rättare sagdt , vill jag dervid göra ett tillägg.
Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotts Plenum Onsdagen den 3 Maj 1815. S. D. Företog Utskottet till afgörande det från dess första Beredning afgifne och. den 29 nästledne April på bordet lagde Project till Betänkande, i anledning af de flera till Utskottet remitterade Memorial och Dictamina , rörande dels ändring uti åtskilliga för Markegångs-sättningarne samt Markegångs-Taxornas granskning stadgade föreskrifter, dels' jemnkning uti de Rentegifvare emot Rentetagare åliggande skyldigheter. Betänkandet upplästes punktvis, och blef Öfverläggning angående hvarje punkt särskildt fö* retagen. De följande punkterna af Beredningens föreslagna Betänkande gillades, intill yttrandet an-’ gående Bentedagsverken; efter uppläsande af hvilken punkt Herr Landshöfdingen Eckorn utlät sig sålunda : Jag förenar mig väl med hvad Beredningen hufvudsakligen yttrat; men då i anledning af Kongl. Majus Nådiga Circulair till samtelige Dess Befallningshafvande, i anledning af Riksens Ständers underdåniga anhål» Ian, fråga uppstått om de mångfaldiga så kallade små Rentepersedlarnes förvandlande i sådana Pventor , hvilka genom productioaen af Hemmane» - Den 16
Ainsi, dans la république romaine, en rendant les suffrages secrets, on détruisit tout; il ne fut plus possible d’éclairer une populace qui se perdoit. Mais, lorsque ... trop secrets. (Citerat efter De L’Ésprit des Lois ... A Paris, de rimprimerie et de la fonderie stéréotypes de Pierre Didot l’ainé, et de Firmin Didot, Au XII. (1803).) 2 Löwenhjelm hade jämte sitt memorial till utskottet överlämnat en av honom författad avhandling i detta ämne, som finnes införd i Krigsvetenskapsakademiens handlingar för år 1808, tryckta 1811. Mera olika äro mina tankar med den värde Författarens, i anseende till 81 § RegeringsFormen om Grundlagsfrågors upskjutande. Det torde vara märkeligt att denna § som medgifver Grundlagens förändring i en viss ordning, för upskofvet dermed, blifvit mera critiserad, än det stadgande i alla föregående RegeringsFormer, som bjöd deras eviga oföränderlighet. Den coereitiva kraften saknas lika mycket i båda dessa fall, men synes i det förra icke mera oumbärlig, än många andra stadganden, hvilka angå de Lagstiftande och den Verkställande Magtens inbördes förhållanden. Stånden äro, under sina öfverläggningar och beslut, bundne vid vissa formaliteter och inskränkningar. Om de ej iagttaga dem, kunna väl föreställningar deremot göras, men någon egentlig Coercitiv kraft, som kan tvinga till formens återställande, torde åtminstone ej altid vara att finna. Ännu mindre kan den gifvas i de fall, då alla de Corpser, som föreställa Samhälls magten, förena sig om ett och samma beslut. Ännu har ingen Statsförfattning kunnat upvisa en sådan kraft, och förmodeligen lärer den ej kunna tillskapas. Sieyés insåg denna brist, och föreslog derföre sin Jury Constitutionnaire.
Uti samma underdåniga skrifvelse tager jag mig friheten föreslå Rikets Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära ett förslag till sådan tullförfattning för spån mål, hvarigenom af godtycket oberoende beräkningar för spanmålshandeln kunna ega rum, och hvilket andra länders erfarenhet tillräckligt torde såsom Statsekonomisk grundsats hafva stadgat. Jag tror, att denna utväg är den enda möjliga, hvarigenom Styrelsen kan lätta sig ifrån det odrägeliga bekymret, att, vid hvarje farhåga för en mindre gynsam skörd, nödgas till det ondas afhjelpande utfinna nya utvägar, hvilka vid slutliqviderna sällan funnits vara de ändamålsenligaste och bästa, och alltid för samhället ganska känbara att godtgöra. Då skördarnes omvexlande utslag äro ett i sjelfva naturen grundadt oundvikeligt ondt, gifves i min tanka deremot ingen annan naturlig hjelp, än att den enskildta speculationen under det goda årets ymnoga tillgångar lockas, att beräkna den betydliga vinsten af derunder samlade upplag för den tid, då sädesprisen utaf bristen höjas; men en sådan rörelse, hvarigenom spannmålens alltför låga fall skulle förekommas lika myc - Den 22 Jun i i f. m. 33 mycket, som prisets alltför oskäliga stegring, är alldeles omöjlig att tillvägabringa, utan sådane stadganden, hvarigenom speculanten i förväg kan beräkna sin möjliga vinst, hvilket under närvarande förhållanden är omöjligt, lika som det för Staten hlifver det, att åstadkomma undsättnings-anstalter hädanefter såsom hittills på myntvärdets bekostnad. Ehuruväl Rikets Ständer ega att i detta, såsom i andra, mål framlägga sine förslager uti önsknings väg, tror jag det vara lämpeligast, att vid detta tillfälle begära, att Kgl. Maj:t täcktes begagna iniatifvet, då det hör förmodas, att Styrelsen, efter ett moget öfvervägande af de stridiga intressena, ensam är i tillfälle att till samhällets största båtnad medla dem emellan. Jag anhåller om remiss till Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten. Friherre Cederström, Jacob:
I 7 § af Instruktionen för taxeringsförrättningarne stadgas, att sedan fast egendom det år då allmänna bevillningen, med tillämpning af utfärdad ny Bevillningsstadga, första gången påförts, blifvit enligt föreskrifna taxeringsgrunder till sitt verkliga värde uppskattad, detta värde må under tre år bibehållas oförändradt, såvida icke åtskilliga uppräknade till dess ökande eller minskning föranledande omständigheter inträffa, men att, efter tre års förlopp förnyad uppskattning skall ega rum. Bevillnings-Utskottet, som äfvenledes anser tätare förändringar i fastigheters uppskattningsvärde icke böra göras, och derföre trott lämpligt vara, att en antydan derom i paragrafen fortfarande förekommer, har i öfrigt, då Utskottet erfarit, att sådan allmän taxering å olika orter egt rum å särskilda år, till vinnande af likhet i tillämpningen häraf, åt början af paragrafen gifvit den förändrade lydelse, som det 14 BevillningsUtskottets Betänkande N:o 3. bilagda förslaget till ofvanberörda instruktion utvisar, hvarjemte Utskottet funnit sig böra utesluta den förenämnda ovilkorligen föreskriften om förnyad uppskattning efter tre års förlopp; och hemställer Utskottet, att dessa förändringar må godkännas.
— Der har du skammen, du fege förförare! — skrek han — som du skulle låta komma öfver min slägt! — Derpå försvann han lika hastigt som han kom, genom en låg portöppning i hörnhuset. Sorlet och ropen vordo nu döfvande. Äfven menigheten på sidorna trängde sig med våld framåt, för att öfvertyga sig, om det verkligen kunde vara sant, att någon hade vågat en slik förolämpning, hvilken icke allenast träffade den döde och hans fränder, utan jemväl en hvar som deltog i tåget. Någre unge kavaljerer skyndade sig efter fridstöraren, för att med våld bryta sig in i huset, dit han tagit sin tillflykt. Men ryttarne och stadsvakten lade sig nu emellan, och de afstodo småningom derifrån samt slöto sig åter till tåget. — Såg du hvem det var, som bar den röde manteln? — frågade gumman sin följeslagerska. — Visst gjorde jag så, mor. Det var ju långe kaptenen. Han som alltid låg i strid och gräl med tyske grefven. De säga att han haft en syster, som tyske grefven hållit kär. — Så okristlig kunde han väl aldrig vara. — Men ser jag rätt, så är det Anders Barberare, som står här och tiger? Hon nickade vänligt åt Anders. — Längese'n jag såg en så fin kavaljer, måntro! Anders svarade på helsningen. Många ord fick han dock icke tillfälle att använda dervid, ty gumman sade genast att hon kände alla hans lidanden, sorger och tankar, lika väl som han sjelf. Hennes man, åldermannen Grijs, hade berättat henne allt, sade hon, och hvad han icke berättat hade andra sagt henne — och nu flödade tårarne ur ögonen — Att mor Greta, den saliga själen, också gått i förderfvets graf,... och Elsa sedan... Henne kunde hon då icke nog beklaga... Sådan vacker och hjertegod flicka ... Men så voro också alle karlar, äfven hennes Grijs, ja, de allra förnämste sprittande betagne i henne... De kunde icke lefva, om de icke finge se henne...
Ibland har färdig att svimma Jag vet bäst, hur mycket er dotter gör för er hon varit så trött när hon kommit dit, att hon varit BERTA (söker ifrigt att afbryta, honom). KAMRERN (låtsar ej märka det). Ett par gånger har hon fått så våldsamma anfall af hufvudvärk, att hon måst afbryta sitt arbete men hon har inte kunnat förmås att gå hem, emedan hon icke velat oroa sin mor FRU BARK (omfamnar henne rörd). mig, hvar jag skall skrifva under. (Sätter sig vid skrifbordet och ser på papperet.) Mitt älskade barn! (Ifrigt till kamrern.) Visa BERTA (lågt till kamrern). sådant förräderi! Och hvilken pratmakare ni blifvit med ens, ni som alltid brukat vara så tystlåten. Ni har en svada som ja, jag bedyrar, som pappa där och blygs. (Pekar fingret åt honom, lekfullt. Han griper det och kysser hennes hand.) själf! Ja, det är rätt, att ni ser generad ut! Stå nu Jo, ni bär er vackert åt, kamrer Lundberg. Ett FRU BARK (vänder sig om). Är det här jag skall skrifva, kamrer Lundberg? KAMRERN. Berta? Men har ni skaffat det andra vittnet, fröken BERTA. farstun, är här och hjälper oss i köket. Jag skall bedja henne komma in. (Ropar i dörrn till fonden.) Lovisa! LOVISA (kommer värdigt). om, att man ropar på mig, när kaffepannan står på. BERTA. vara snäll och se, att mamma själf skrifver sitt namn på det där papperet. Ett ögonblick, kära Lovisa. Lovisa skall bara Hvad är det. Berta vet ju, att jag inte tycker Ja, vår förra hushållerska, som bor midt emot i LOVISA (går fram till skrifbordet). hon nu drifva spektakel med mig igen? Gud hjälpe mig för alla Bertas påfund. Vill KAMRERN (strängt). Jungfrun kan ju skrifva? LOVISA. min dar.
Mitt inre mycken oro härbergerar, Och kring mig &gt;världen&gt; slojar och » regerar ». Blott en signal från mig kan frambesvärja Så mången syn från flydda stormaktsda ' r: A n Karl den tolfte med sin höjda värja, Ä n ' Tredje Oustaf, som i » statsvagn * far — Och Oustaf Wasa se ' n, Döbeln vid Jutas; Med mer. — En ny signal och allting slutas. Mitt namn förskrifver sig från hednatiden; Trestafvigt är det — lätt att gissa ut. — • Men vi ej längre få förhala tiden, Ingressen får därför ett plötsligt slut; » En lyck ig fästmö » ber oss så vackert att få porträtt af den unga prinsessan Elisabeth af Bayern, hvilkens romantiska giftermål i dessa dagar med en ung bayersk löjtnant, baron Otto von Seefried, tilltalat alla » unga och älskande hjärtan ». Hvarför icke, älskvärda läsarinna! Och ni har väl intet emot, att den käcke löjtnantens bild följer med på köpet? Dock, tycker någon sig mer hjälp behöfva, Må han en stund med småorden sig öfva. Nå, Här Om Som » klok är den, som följer kloka råd »; finnes nog tillräckligt ordförråd, ock vi ej er hvarje småord bjuda, hufvudordet har. — Se här: hur ljuda I edert tycke orgelns toner — säg? Hvad plär sig te vid sidan af en väg? Ett utrop, pressadt fram af sällheten, af kvalet. En svensk berömd artist från sjuttonhundratalet .. En ö, som har historisk ryktbarhet. En mest för ungdom afsedd lustbarhet. Säg hvad med vreda sinnen bäst är söka göra? Hur bör man så i dans som exercis sig föra? Hur man benämner människan som död. En växtprodukt, som ger hygieniskt bröd. Forntida nordisk stad med religiösa anor. Hvad man af hampa sett (järn ock), » i långa banor ». Ett bland de äldsta mansnamn på vår i jord. Hvad den ej är, som ej i står vid sitt ord *. Hvad när du en har gett, du ock må trofast hålla. Hvad både nytta gör och skada kan förvålla.
De håda förstnämnde åtnjuta sin aflöning å Generalitets-staten, hvardera med ett belopp af 6,000 R:dr Runt, utom inqvartering och servismedel. Enär de till General-intendents-embetet hörande mångfaldiga åligganden och bestyr ©tvifvelaktigt kunna både till omfattning, vigt och ansvar jemföras med såväl General-fält trgmäst arens, som Fortifikations-generalens embets-förvaltning, skulle det icke kunna anses olämpligt om samma lön, som för dessa embetsman finnes fastställd, eller 6,000 R:dr Runt äfven blifvit för General-intendenten bestämd. Sådant är ock af t. f. Presidenten i Krigs-kollegium, uti det af honom, på nådig befallning, före 1856—1858 årens riksdag afgifna underdåniga projekt till ny aflöuings-stat för bemälde Kollegium, vordet föreslaget. Då likväl, detta oaktadt, Kongl. Majit och Rikets Ständer vid nyssnämnda riksdag bestämde General-intendentens lön till endast 5,500 R:dr, synes det derföre vara både opåkalladt och obilligt att nu ifrågasätta någon nedsättning i detta aflöningsbelopp, så mycket mer som General-intendenten genom det af Kongl. Majit den 14 September 1858 utfärdade förnyade nådiga reglemente angående besörjandet af Indelta arméens och Allmänna Bevärings-manskapets underhåll och sjukvård under marcher, möten och mönstringar i fredstid, erhållit i sina redan förut nog trägna åligganden cn ej obetydlig tillökning, i det han till följd af nämnde nådiga reglemente är sjelfskrifven Chef för Kommissariatet; hvilken ganska mödosamma och ansvarsfulla befattning förut vanligen varit åt annan person mot särskildt arfvode uppdragen. Härtill kommer att några inqvarteringseller servisförmåner icke äro med ifrågavarande embete förenade. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 69 På grund af hvad sålunda blifvit anfördt måste jag på det bestämdaste reservera mig mot