Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Directionen ulbetaldt så stort belopp ä berörde förlagslån, som tillgångarne då medgifvit eller 10,000 R:dr Btco; och äro, enligt den upplysning Utskottet från K. Coll. erhållit, följande summor sedermera från ManufacturDiscontFonden ulassignerade i afräkning å samma lån, nemligen den 4 Junii 1828, gooo R:dr , den 16 Julii 5ooo R:dr, den 3o Julii r333 R:dr 16 sk., den i5 October 1000 R:dr, den 17 December 2000 R:dr, den 18 December, genom inlösen af en till följd af K. Brefvet den 1 förutgångne Julii, under den 23 October acqepterad anvisning, 8000 R:dr, den ig Dec., genom inlösen af en dylik accept å 5ooo R:dr, samt den 24 Dec. 2000 R:dr, eller sammanlagdt med de under år 1827 utbetaldte 10,000 R:dr, en summa af 43)333 R:dr 16 sk. B:co, så att den ännu från ManufacturDiscontFonden obetaldte återstoden af sednare lånet utgör 6,666 Rtdr 32 sk.,hvilken summa likväl K. Corn.Coll. under denåMars innevarande år accepterat till framdeles utbetalning. Vid jemförelse af förhållandet med detta sednare lån till Götha CanalBolag och det som år 1826 i Nåder beviljades, har den olikhet förekommit, dels att K. Comra. Coll. underd. utlåtande icke blifvit i Nåder infordradt rörande detta sednast sökte lånebiträde, dels äfven i afseende på räntan, hvilken väl blifvit af CanalDirectionen uti dess sednare skuld-förbindelse likasom i den för det först erhållna lånet förskrifven till utbetalning af Bolaget, men enligt hvad K. M:t i B c länkanden, N:o 201.
Ridderskapets och Adelns Protocoller för år 1823 skola bevisa, att jag då nitiskt yrkade denna lära. Jag beklagar upprigtigt, att Ständernas då till Konungen framburna underdåniga önskningar i afseende på allmän näringsfrihet ännu sakna verkställande åtgärd, och jag önskar, att då frågan härom under denna Riksdag åter förekommer att till Timonen frambäras, Motionairen icke må föreslå någon inskränkning i den fullkomliga frihet han i denna punkt tillstyrkt. Uti 2:dra punkten yrkar Herr Lefrén, att allvarlig uppmärksamhet skall fästas vid beredandet af tillgång på Theoretico practiska Läro-anstalter för högre och lägre näringsidkare. Jag får i afseende härpå endast åberopa hvad jag förut svarat, att om behof, förlag, frihet och täflan i afseende Den 3o December f. m. 327 på näringar finnas, skola de vetenskapliga anstalterna af sig sjelfve framkallas, och att om de förut inrättas, de på sin höjd skola blifva en prålande grannlåt utan nytta. 3:dje punkten innehåller, att den i följd af Rikets Ständers beslut eller önskningar år i8a3 vidtagna åtgärd, att lössläppa Utrikes handeln, måtte allvarligen inskränkas i hvad som angår import af Fabrikater, som inom Landet redan tillverkas, äfvensom af sådana, som vi ulan saknad kunna undvara. Hvem skall svara på den frågan, livad man utan saknad kan undvara? Vanligen bestämmes svaret af modet, nycken och förbrukarens tillgångar. Och huru vill man finna användbara controller mot de deraf alstrade beslut? Hvad verkan förbuden medföra, har jag tillräckeligen visat. Må våra Fabrikörer en gång försöka likna de Engelska, Franska och Nederländska i kunskap, drift och tarfvelig lefnad; och de skola då dela deras öde i afseende på förnöjelse och välmåga. I 4:de punkten yrkar Herr Lefre'11, att alla sådana rudimaterier, som för inrikes slöjder och manufacturer behöfvas, men icke finnas i landet, må från utrikes orter tullfritt införas. Med lika skäl böra alla exporter af Svenska naturalster eller rudimaterier tullfritt få utföras, så vida icke
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 10 sistlidne Maij meddeldte Betänkande, på grund af Kongl. Maj;ts Nådiga Remiss uppå Grosshsndlanden Weners Ridd, o. Ad. Prof, VI. Den il Julii e, m. underdåniga ansökning om nedsättning af Arrendet för Svartsjö Kungsgård» Företogs till pröfning Stats-Utskottets ej mindre den 5 sistlidne Maj under N:o i42 afgifne, samt den 7 i samma månad eftermiddageri på bordet lagde, Utlåtande, i anledning afgjord motion) om Ernbetsoch Tjenstemäns behof att innan 70 års ålder taga afsked med oafkortadt åtnjutande af lönen5 än ock den 26 sistlidne Junii Under N.*o 267 meddeldte, samt deli 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde» Utlåtande, öfver de hos Presteoell RorgareStåndert vid Utskottens första Utlåtande gjorde anmärkningar» Herr von Hauswolff, Carl Gujtaf Reidhold: Jag skulle önska, hvad jag icke tviflar om, att Ridderskapet och Adeln icke ville förhastadt behandla denna fråga. De civila Embetsinännens befattningar äro af en trägen och mödosam natttr. Vi börja i våra yngre år släpa fram vår tid utan särskilte lönevilkor, och betale derigenom ett drygt accord innan vi vid mannaåldern komma till eh lön, som gifver oss någorlunda bergning. Det tyckes, att när Embetsmartnen tjent en lång tid och nitiskt fullgjort åliggande pligtér» bör ock Staten vara tacksam, så att, då ålderdomen honom öfverkorrtmer, han måtte kumla påräkna att icke tråna i behof eller sakna nödig utkomst.
Af sådan anledn. får jag vördsamt hemställa, det Ståndet behagade besluta att sätta frågan om handelsoch sjöfartsfonden främst på föredragn.listan till nästa plenum, framför det förstnämnda betänkandet. Denna hemställan blef af R. o. Ad. bifallen. Anya föredrogs SlatsUtskts den 3o sisth Januari på bordet lagda utlåt. JN:o 418, i anledn. af begärd utredning öfver de uti 1837 års rikshufvudbok utbalancerade liksgäldsinedel. Hr von Hartmansdorff, Au g. t Då StatsUtsk. afgaf sitt betänk. N:o 353, i anledn. af den motion, som var framställd, rör-.de statsverkets reservfond, så omförmälte Utsk. endast den tillgång af 000 r:dr, som tillhörde egentligen s. k. statsmedel, men förbigick med stillatigande den behållning, som fanns på riksgäldsmedlen af 2,58i,ooo. I detta betänk, har SlatsUtsk. erkänt, att äfven dessa 2^ millioner finnas. Med detsamma är äfven erkändt, att statsverket hade en behållning, då 1837 års bokslut uppgjordes, af något öfver 7 millioner. Sedan detta sednare betänk, inkommit från StatsUtsk., äro således både redovisningen och bokslutet fullständiga, hvadan jag i detta hänseende icke har någon önskan öfrig. StatsUtsk:* utlåt. N:o 4*8 blef af R. o. Ad. bifallet. Vidare föredrogs StatsUtsk:s den 3o sisth Januari på bordet lagda utlåt. N:o 4*9 i anledn. af väckt fråga om ett räntefritt lån för Carlskrona stads pastorat. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag erkänner med io8 Den G Februari -e. m. SlatsUtsk. att det utan tvifvel ur öfverflödigt för en stad med icke större folkmängd un Carlskrona att underhålla 3:ne kyrkor. Jag har haft någon del i beredandet af reglering härutinnan, men år icke vållande dertill, att man fått de 3:ne kyrkorna.
Ex Profocollo A. G. Silverstolpe. Utdrag af Pratocollet, hållet hos H6g> vordiga Pr est Ståndet vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den l(' Maj JX15- S. D. Då Prest Ståndets, vid Riksdagen ar i 8 to, åtagne förbindelse, det alla de Ecclesiasticjue personer, som ditintills icke betalt Centonal; skulle till Wadstena Krigsmanshus Cassa, eli,eg ock Amiralitets Krigsmans-Cassan, ärligen erlägga 3 procent af den Bevillning, som på deras Löner sig belöper, numera skulle upphöra , har Prest Ståndet,' dels för att ådagalägga sin varma erkänsla emot Fosterlandets tappra Försvarare, dels ock i betraktande - D?n i G Maj. traktande deraf, att vienna af Presterskapet beviljade afgift icke kan saknas utan att medföra betyd, lia brist uti tillgångarna till mildrande af de under vapnen grånade elier i striden blessersde krigsmäns mest tryckande nöd och bekymmer, be, slutit fortfarandet intill näst3 Riksdag af ofvanberörde 3 piocents afgift , beräknad efter den Bevillning, hvartill Ecclesiastique EmhetsochTjenfteman för deras löne - inkomster blifva årligen taxerade; botandes detta sammanskott, såsom hittills skett, sålunda fördelas, att ifrån de orter i Riket, af hvilka Centonalen med öfriga Krigs, marishus afgifter till Wadstena Krigsmanshus Cassa ingått, denna gåfva jemväl dit levereras, hvaremot nämnda Sammanskott från de orter, der Centonalen tn. ni. blifvit til! Amira litets - K rigsjnans Cassart erlagd, bor till sistnämnda Cassa aflemna*; hvilket åtagande skulle meddelas ej mindre Expeditions-XTtskottet, till införande i Riksdags liesluter, än äfvert Bevillning» Utskottet, i afseende pä de Reglötnentariska föreskrifter, sorn i detta hänseende kunna blifva nödige; hvarförutan de öfriga Resp. Rikstanden härom skulla vqrdsamt och vänligen underrättas. Ut supra.
Jag anhåller derföre, att få uppläsa det förslag till lagförklaring, som jag afgifvit, och hvilket finnes intaget i Utskottets första Betänkande pag, 36, så lydande: ”att, jemte det ”förklarande, att stadgandet uti ic) §. af ”Uongl, Förordningen den i3 Julii 1818, ”angående Inteckning i fast egendom, endast ”rörer Inteckningshafvares förhållande till ”hvarandra, men icke bestämmer, till hvad ”belopp ägare af serskilda fastigheter, som "gemensamt äro för gäld intecknade, böra ”derföre ansvara, sedan de kommit uti oli”ka ägares händer, följande föreskrifter uti ”detta sednare afseendet må meddelas: ”i;o Har fastighet, sorn, jemte annan ”eller flere fastigheter blifvit för gäld in”tecknad, derefter kommit uti annan ägares ”liand, då må Inteckningshafyaren väl der*» Den 6 No ve in ber e. ni. ”utur njuta betalning för liela sin fordran, ”men ägaren eller senare intecliningshafvare ”äro berättigade, att fordra, det den öfriga ”intecknade panten jemväl må genast utmä”las och försäljas till gäldande af den del ”utaf den intecknade skulden, som derå må ”belöpa. ”2:0. Skola fastigheter, som för gäld ”gemensamt äro intecknade, på offentlig auc”tion försäljas, och äro särskilde personer ”deraf ägare, då skall hvarderas fastighet ”särskildt uppbjudas, antingen hel eller styc”kad, på sätt lämpligast finnes. Uppgå de ”erbjudna köpeskillingarne sammanlagde icke ”till guldens hela belopp, och fordrar iu”teckninghafvaren , att fastigheterne skola gemensamt i ett slag uppbjudas och försäljas, ”då bör sådant ske, och varde det sednare ”budet gällande, derest detsamma är högre ”än det föregående. I annat fall blifva des”sa beståndande. ”3:o.
Se Skrifvelse om Rikets Styrelseverk. Bergshandteringen, Anstalter med afsende derå. I. Besparingarne, om, frän 1816 till 1820. I. Bibliotheks-Byggnaden, om fullbordande af, i Upsala. II. S. 3 _6. Bomullsväfnader, utländska, förbudna, inhemska fullkomnade. I. S. 58. Boskapspenningar af Stockholms Stad. I. S. 83?* Botanik, Svensk. Understöd för dess utgifning. Bytesverket , till ända bragt. I. S. 37. Båkoch Lotsafgift. I. S. 840. Bitsmans-Vacance-afgift. C. Canal-Byggnad, Götha, befordrad. I. S. 59, <5o. Om ytterligare onslag till dess befordran. I. S. 665 673. — Hjelmare, och Slussverk, nybyggdt I. S. 61. Om vidare Bidrag till befordran af deras ombyggnad. I. S. 692—702. Strömsholms och Söderteljes. Rtglor och Taxa för fart på dem. I, S. 6i. Cassern » Skeppsholmen, hyra för. I. S. 841- Cassör, om granskning af Rikenskaperne för de under Krigs-Collegium och Seraphimer-Ordens Gillet ställde. I. S. 479 484. af allmänna. II. Cavalleri-Regementernes Häst-Vacance Spannmål. I. S, 838- Chai tse-Sigillatse Recognition. I. S. 837. medel. I. S. 842. Clerici, se Hufvud-Titeln, fjerde. Convoy-Commissariatet, om fortfarande at det detsamma beviljade Creditif. I. S. 263—26y. Ersättning af, för Turk. Beskickningens halfva afgift. 1. S. 840.
Men som pappa vill pröfva tyngden af den ena, lossnar botten – och en hop våt sand yr öfver pappa; de undersöka de öfriga och finna alla packorna på samma sätt fyllda med sand och tång. Rosenbergs utseende hade under Gabriellas berättelse småningom stigit till högsta grad af förundran, men vid den sista underrättelsen blef han alldeles gulblek af vrede. Förlusten af godset kom i första ögonblicket blott i andra rummet; men harmen, den omätliga harmen att hafva låtit lura sig som en åsna af den listige räfven – det var något, som försatte både kropp och själ ur all jemnvigt. Gabriella blef verkligen litet rädd, då hon såg hans krithvita kind, darrande läpp och glödande öga. ”Söta Rosenberg,” sade hon bedjande, ”det kan ju hjelpas! Det är ej oersättligt. Se icke så ond ut; du skrämmer mig!” Rosenberg svarade ej; han vände sig om och stod redan nere vid bryggan igen, innan Gabriella var beredd på en sådan vändning. Men som hon hade urskiljning nog att förstå hvart det vidare skulle bära af, följde hon i blinken efter, fattade smekande Rosenbergs arm och hviskade: ”Du skall åtminstone säga mig hvart du nu vill resa?” ”Hvart jag vill efter den hunden! Jag vill säga honom att jag återtager allt hvad jag sade i natt, och dessutom vill jag tillägga att han är en gemen lurifax, en räf, en usling, en, en ...” ”Tulltjensteman, som gör sin skyldighet, ehuru denna gång litet derutöfver!” inföll Gabriella. ”Är det hans skyldighet att på det sättet lura, bedra, stjäla sig till det han vill åt? Hans tjenst är att öppet göra beslag på det han komma åt, men icke att narra folk i räfsaxen.” ”Sökte icke pappa, Birger och äfven du, söta Rosenberg, att narra honom?” ”Ja, det tror jag förbannadt väl! Jag skulle väl inte säga: var så god och håll tillgodo!” ”Nå, då är det ju qvitt! Du ville narra honom, för att få behålla ditt gods; han ville narra dig, för att komma åt det.
Lön 2.20 — 5 dto d:o 1 1 OO Till Kammarskrifvaren vid [J1 - giftsboden Arfvode a5 — l Bokhallare vid Jagt-Varfvet, som tillika är Compagnie-Skrifvare vid Stockholms Stads BåtsmansConipagnie Lön 3oo — i Vaktmästare . dto I 20 — i Kammardräng dto 1 oo — i dto dto T OO Civil-Slatcn i Götheborg. i Secreterare och Auditeur Lön 6oo i Canzlist dto 220 — i RättegångsVäbel dto l5o — i Kamererare. . dto 75o — i Casseui' dto 5oo — i Tygvaktare för Varfsoch Artillerie-Förråden dto 5oo — i dto för Inventariedto dto 5oo — i Revisor dto 5oo — i Regementsoch MiliceSkrifvare dto 5oo — i Kammarskrifvare dto 220 — g dto dto 44o — :r kp Ttr kp Till Kammarskrifvaren vid tJtgiftsboden Arfvode i Vaktmästare Lön I Kammardräng d:o I d:o d:o Arfvode för Officerare. 1 Befälhafvande Amiral i Carlskrona i StationsChef i Stockholm i d:o i Götheborg i VarfsChef i Carlskrona i d:o i Stockholm i dto i Götheborg l Commendant i Carlskrona . I Equipage-mästare derstädes i d:o i Stockholm i d:o i Götheborg I Tygmästare i Carlskrona, X d:o i Stockholm . I d:o i Götheborg. i ConstructionsDepartements Chef i Carlskrona I StyrmansDepartements-Chef derstädes i Adjutant hos Befälhafvande Amiralen d:o i d:o hos VarfsChefen . d:o l dto hos Commendanten dto 1 rlto hos StationsChefen i Stockholm I dto hos StationsChefen i Götheborg .
S. D. Föredrogos ånyo och bi föllos följande från Stats Utskottet inkomne och den 7 dennes e, m. på bordet lagda Utlåtanden s af elen 5 sistlidne Julii: N:o 404, i anledning af gjorda motto, ner om anskaffande af bestämda Samlingsrum m. m. för de 3:ne Ofrälse Riks-Stånden samt för Rkets Ständers Utskott och Klubbar; N:o 205 , örn verkställd granskning a£ Postverkets förvaltning år 1826, samt åtskilige af 1825 och 1827 arens Rikets Ständers Revisorer framställda omständigheter $ af den i5 sistlidne Julii: Prut. Utdrag den 14 Augusti 1829^ 5i N:o ao6 , i anledning af vackla frågor om Boställen för Häradshöfdingar, eller ersättning åt dem, som deraf äro i saknad, samt angående inköp af Kronoskatte-Hemmanet Holm i Norra Helsingland , för att till Boställe för Häradshöfdingen, Kronofogden och Häradsskrifvaren derstädes användas; N:o 207, i anledning af väckt fråga om Löners anslående åt Lands-Fiscaler. S. D. Vid förnyad föredragning biföll* Statsoch Lag-Utskottens, den 22 sistlidne Julii, under N;oÖ7, afgifna och, den 7 dennes e. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af väckt fråga, angående ersättning åt enskilde vid yppad brist hos Uppbördsman af allmänna Medel. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den 11 sistlidne Julii, under N:o 53, afgifna och , den l dennes , på bordet lagda Utlåtande , angående Dykerioch Bergningsanstalterne i Riket, blef samma Utlåtande, på grund af dervid gjorda anmärkningar , till Utskotten återremitteradt. 5st Prax, VtdFag den 14 Augusti 1829.’ Från Högvördige PresteStåndet.
Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framsläld. proposition, blef denna punkt af Utskot» 1) f n i ) A o v c m Ii c r f. m. '9 tets senare Utlåtande utaf Ridderskapet oell Adeln bifallen. d~) Att ilen lid, inom hvilken det mi vara pantägaren öppet, att efter förfa/lodagen utlösa sin pant, eller omsätta länet, må, för utgifvande län, ifrån viss dag, inskränkas till 3 månader. Herr Hjerta: Utskottet liar ansett, att respittiden kunde förkortas till 3:ne månader; men alla sådana förändringar anser jag medföra enskiita förluster. Frågan blir derföre, huruvida förslaget innefattar sådan fördel för Banken, att det motväger de enskilda föll uster, som deraf kunna uppkomma. Dä Bankens verkliga säkerhet är tillräckligen afsedd genom den valuta, som förvaras i Bankens hvalf, vågar jag föreslå, alt Ridderskapet och Adeln måtte besluta att i denna fråga låta förblifva vid hvad hittills varit öfligt, såsom innefattande tillräcklig säkerhet både för Banken och dess låntagare, enär Bankostyrelsen är skyldig att i allmänna lidningarne kungöra terminen, då panten förfaller. Herr Rosenblad: Tåg får den äran erindra, att Banken utgifvit lån på pant, som Banken ej kan disponera; och att före 1823 fanns långt ifrån 6 månaders ingen dags respittid; men då voro så mångå lån förfallna, att man till förekommande af enskiltes för - st H. 20 Den 9.5 November f. m. luster, hälst sjelfva pariten eljest för underpris hemföll Banken, utsatte en respittid af 6 månader; och enär man äfven besörjde om allmängörande af BancofÖrfuttningarne och kungörande i tidningarne af förfallotiden, synes man ock hafva haft anledningarne till elen okunnighet om skyldigheter, hvilken var orsaken till respitmånadernes införande.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om icke R. o. Ad., till förenklande af redactionen utaf föreskrifterna, skulle finna lämpligast, att brännvin och sprit, alla andra slag, od is ti I ler ad e eller d i s t i 11 e r a d e, för hvilka förbud blifvit bestämdt, finge flyttas sist och således vara den sista af alla bestämmelser i afseende på brännvin och sprit; på så sätt att brännvin och sprit med benämningarna genievre, Den g December c. m. ao5 cognac, rum och arrac komma försl, hvarefter man slutade med alla andra slag, förbjudna, och kunde i sådant fall redaclionen till nästa plenum uppgöras och då pröfvas. Bifölls. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då R. o. Ad. bestämt att brännvin och sprit af frukt, andra slag, skola vara förbjudna till införsel, en tull likväl, enligt hvad en ledamot yrkat, derå borde bestämmas för den händelse, att K. M. skulle finna för godt att låta sådan vara få införas; och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bestämma denna tull till 32 sk. kannan, då varan håller till och med 12 graders styrka, och 1 r:dr kannan, då gradtalet är deröfver. Bifölls. Fortsättningen af detta måls pröfning uppskjöts till nästa plenum. Lades på bordet nedannämnda från Utsktn inkomna memorialer, betänkrn och utlåCn, nemi. från StatsUtskottet: N:o 387, i anledn. af erhållen återremiss å Utskts utlåt. N:o 353 ; N:o 388, angtde Postinspecloren C. F. Lindstedts ansökning om tillökning i arfvodet för honom uppdragen befattning vid åtskilliga handlingars tryckning; N:o 38g, med förfrågan i anledn. af RiksSttns beslut rörtde byggnadslånet till staden Wenersborg; Stats-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsko t ten:
Häraf är tydligt, att intet annat, än det Goda, kan vara verldsskapelsens första och sista syfte, äfvensom hela verldsalltets egentliga kärna; att hvarje sanning är endast så långt viss, hvarje kunskap endast så långt profhaltig, som den har Godhet (eller ett verkligt Godt) till innehåll; att vi begåfvats med Förstånd, endast för att kunna söka det Goda och urskilja det från blotta falska skenet af Godt (det Onda, hvarom särskildt längre fram): men ock, att endast så långt, som vi röna oss dragas af det Godas egen ljuflighet, genom en hos oss motsvarande sympathi, eller så långt, som i vår själ en rätt brinnande böjelse af kärlek är deråt rigtad, kan Förståndet upplysas af obedrägliga vissheter, eller komma i verkliga sanningars besittning. Det Goda är sålunda Verldens objectiva Centrum, hvarifrån, liksom radier till peripherier, alla sanningar utgå; eller – hvilket är detsamma – hvarifrån alla krafter, ända ned till de minsta punkter af varelse, utgå i oafbruten ringkedja af orsaker, verkningar och nyttor, såsom medel till otaliga ändamål, af hvilka det allrainnersta (eller ändamålens ändamål och alltså ur-princip) är en på idel Godhet rigtad och således med det Goda sjelft ett-varande Kärlek; som, i sådan egenskap, är Verldens subjectiva Centrum – eller Gud Sjelf. I samma mån fördenskull, som vi äro i en liflig känsla och skådning af detta förhållande, blifver oss verlds-skapelsens hela mångfald en enda lefvande allegori, sammansatt af sinnebilder, der vi öfverallt, om än på olika sätt enligt krafternas, ordningarnas och gradernas olikheter, se det Helas eviga andemening genomskina; så att all naturlig eller yttresinnlig verklighet, med de behag och njutningar den äger att erbjuda, har sin egentliga betydelse, eller sjelfva själen af sitt interesse, blott och bart från sitt andliga och himmelska innandöme. Och härmed kan äfven bestämdt angifvas åtskillnaden mellan Adams kunskapssätt och vårt.
Beviljandet af stapelstadsrätt för staden Sölfvitsborg skulle obestridlige i medföra fördelar ej blott för staden, hvars handel och industri derigenom säkerligen korame att i betydlig mån ökas, utan äfven för den deromkring liggande traktens innevånare, som skulle, vid afsättningen af sina produkter, vinna förmånen ej blott af närmare transportväg, utan äfven af högre pris. De betänkligheter, som emot beviljandet af nämnde förde! blifvit anförda, bestå hufvudsakligen uti farhågan 8 Allm. Besvärsoch Ekon.-Vtsholtels Betänkande, N:o 50. att närliggande stapelstäder derigenom skulle lida minskning i tillförseln af inhemska produkter, och uti sin handel för öfrigt, samt att ett lättare tillfälle till smuggling skulle uppkomma; men dessa betänkligheter synas Utskottet ieke förtjena serdeles afseende och åtminstone icke böra lägga hinder i vägen för medgifvandet af den förmån, som blifvit för staden Sölvitsborg sökt. Handeln bör ega sin naturliga fria gång, och det kan icke öfverensstämma med sannt väl att söka tvinga densamma taga en annan rigtning, än förhållandena sjelfmant framkalla. Den kan i sadant fall åtminstone icke medföra den fördel, eller den vinst för samhället och den enskilde, som af densamma, sig sjelf utvecklande, är att vänta. Icke heller anser Utskottet insmuggling i riket af främmande länders alster kunna lättare försiggå, om stapelfrihet beviljas staden Sölvitsborg, än för närvarande, då staden ej åtnjuter en sådan frihet. Tvertom synes det Utskottet, som skulle genom den ökade tullbetjening, hvilken, i händelse stapelrätten beviljades staden, kunde der underhållas, farhågan för sådan insmuggling förminskas. Af dessa skäl och med afseende å hvad som blifvit af Konungens befallningshafvande i Blekinge län, uti dess ofvauberörde underdåniga utlåtande anfördt och upplyst, samt då stadens innevånare redan utfäst sig att bekosta tullhus och vågbod, får Utskottet vördsamt hemställa: att Rikets Ständer hos Kongl.