Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är för öfrigt icke det enda ställe, der Armfelt skämtar med kungligheten. » Medgif, att konungarne äro födda skådespelare », skrifver han en gång, » och att den enda skilnaden mellan dem ocji andra,skådespelare blott består i vårt undseende att icke offentligen hvissla ut dem och i deras frihet att sjelfva författa de stycken, som de vilja spela för oss. » Men ju hvassare Armfelts penna och tunga ofta voro, desto mer länder ett förhållande honom till heder, hvarpå hans biograf med skäl fäster uppmärksamheten. &gt;1 de anteckningar, som Armfelt bestämt för efterverlden, skall man förgäfves », skrifver herr Tegnér, » söka motsvarigheter till de nedsättande omdömen om konungen, som förekomma i Adlerbeths, Schröderheims och J. G. Oxenstjemas memoirverk. Konungen räknade äfvendessa snillrika män till sina personliga vänner och kunde hafva skäl att fordra deras tacksamhet så väl som Armfelts. Det länder icke denne sistnämde till skam, att hans uppfattning af tacksamhetens förpligtelser var en annan än dessa samtidas, om han ock stundom varit af en annan tanke än sin konung i frågor af så väl större som mindre • vigt. » Ty Armfelt var ingalunda blind för Gustaf den tredjes fel och svagheter och vågade äfven motsäga honom, stundom till och mod icke utan en viss hetta, som vitnade om hans häftiga finska lynne. Då kunde ftågon gång lätta strömoln uppstå på deras vänskajis klara himmel och hos Armfelts afundsmän vid hofvet väcka de ljufvaste förhoppningar. Men det dröjde aldrig länge, förr än nådens sol åter kastade sina strålar öfver denne gunstling, hvars uppriktiga och hängifha trohet konungen aldrig hade något skäl att betvifla. Det skulle emellertid dröja temligen länge, innan denna hängifvenhet fick pröfvas i rikets stora och vigtiga värf. Tills vidare var det egentligen Armfelts glada lynne och uppfinningsförmåga, som stäldes på prof vid arrangerandet af hofvets nöjen, särskildt de dramatiska.
Ridderskapet och Adeln har tili Utskotten återremitterat detta Betänkande, i anledning af Herr August 0)011 Hartmansdorffs dervid gjorde anmärkning, att sedan, genom deltagande i allmänna Brandstodslnrättningen, många Egendomar algått från de af allmänna Imagen stadgade Brandstodsföreningar, hafva, vid Lagens tillämpning i detta afseende, frågor uppjstätt till hvad belopp de återstående oförsäkrade Hemmanen borde deltaga uti Brandslodsafgifterne, och att, lill undanrödja lide af delina ovisshet, Motionen blifvit gjord; men att Utskotten blott tillstyrkt att större Brandstodsföreningar måtte bildas, utan att yttra sig om det belopp, hvarmed de, sora ej ingått i allmänna Brandförsäkringsverket, emedlertid skola deltaga uti de gamla Brandstodsföreningar - loa LagUtshottets Betänkande», jie, hvarigenom frågan vore lika oafgjord Sorn förut; och då, till förekommande der-» af, en af Utskottens Ledamöter föreslagit, antingen att delaktigheten för dem, sorn qvarstå i Brandstodsföreningarne, matte blifva densamma, sorn innan någon deri-», från' afsöndrade sig till allmänna Brand-» försäkringsVerket, hvarigenom ingen ny tunga lades på hemmanen, utan bidragen hlefve desamma för de betalande, men mindre tillräcklig för de brandskada de, elfer ock att nya Brandstodsföreniqgar måtte ingås, och ny fördelning af bidrags-», skyldigheten ega rum, hvaraf endera de-, len syntes böra antagas och, hos Kongl., Maj:t anmälas, så har Herr von Hartmansdorff för sin del tillstyrkt det sednare alternativet, emedan de ojemnheter tiden, medfört då skulle kunna afhjelpas. Utskotten hafva, vid öfvervägande af hvad sålunda blifvit anmärkt, icke funnit skäl att förändra deras afgifne Betänkande’, vid hvilket, såsom af de öfrige frenne RiksStånden redan bifallet, torde få bero* Stockholm den 7 December iSaib Lagutskottet! Btånhmdtn. 103 N:o nSa.
Mig någon omedelbar befattning med Rikets Financeväsende, så inskränker Jag mig till den önskan, att Edra åtgärder må blifva sådane, att de kunna freda oss för de tryckande omständigheter, under hvilka så många andra Stater hafva suckat. Med beständigt afseende på landets båsta, skal! mitt hjerta alltid känna behofvet att minska de allmänna bördorna. Men känslan för bibehållandet af eder sjelfständighet år mig en borgen, att J skolén urskilja, hvad närvarande ställning påkallar, och hvad som vid första åsigten kunde synas öfverflödigt. J ymnigheienff sköte och under den djupaste fred, har Försynen velat påminna oss3 122 Den j. 5 Januarii. att i cleff a lif ej finnes någon orubblig lycka. Tvenne stora eldsvådor hafva på samma dag hotat Hufvudstaden och förstört två tredjedelar af Norrköpings stad. För icke. en månad sedan har nästan hela staden Borås blifvit lagd i aska. Jag har skyndat mig att lemna understöd åt de brandskadade. Penningeförluster kunna lätt botas, och Jag räknar med tillförsigt på Edert biträde till återuppbyggandet af dessa städer, hvilka äga ett så väsendtligt inflytande pä välmågan i de trakter, som omgifva dem. Monarkers pligter åro så mångfalldiga, att den tröstande ersättningen att kunna lindra Folkets och den lidande mensklighetens nöd icke bör dem bestridas. Södertelje Canal, ämnad att sammanbinda Målaren med Östersjön, har blifvit Öppnad mot slutet af år 1819. Genom denna nya cornmunication skall handelsrörelsen i Upland , Vestmanland, Södermanland och Nerike vinna en betydlig tillväxt. Föreningen emellan sjöarne Venern och Vettern, så efterlängtad af inbyggarne i Rikets inre Landskap, har under loppet af sistlidet år blifvit fullbordad. Segelfarten år Öppen från Östergöthlands och Smålands stränder till Vesterhafvet, och arbetet fortsåttes mellan Vettern och Östersjön. Detta stora företag, hvartill grunden lades på en tid då Sverige stod i fara att försvinna bland Staters antal, skall inför efterverlden bära vittnesbörd om de måns dju - Den 2ö Januarii.
Vill man att tillgången på bränvin skall minskas, att priset derå skall fördyras, och att denna minskning och denna fördyring skall ega bestånd, då borde beskattnings sättet vara så beskaffädt, att det, långt ifrån att uppmuntra till en utvidgad bränvins-bränning, i sig innefattade en <?- terhållande kraft emot den forcerade bränningen. Sådant är beskattnings-sättet efter mäsk-karens rymd. I samma mon, som en bränvinsbrännare vill utvidga sin bränning, i samma mon måste han afverka en större qvantitet mäsk, i samma mon blir han altså äfven i behof af flere eller större tillinäsknings-kar3 och om skatten beräknas efter rymden af dessa kar, så blir det ej möjligt för honom att forcera sin bränning, utan att i förehållande derefter äfven träffas af en högre beskattning. Detta beskattnings-sätt är väl ej tillämpligt på den bränvins-bränning, som med mindre pannor utöfvas, i anseende till svårigheten att kunna controlera de dertill begagnade kar3 men vid alla Brännerier äfven för enkla pannor, der bränningen drifves i något större scala, torde det kunna användasj och i händelse Kongl. Majit skulle i nåder finna för godt att tillåta, det bränvins-bränning med konst-apparater äfven hädanefter får fortfara, så anser jag, så vida afgiften för dessa skall beräknas efter den tillverkning, sorn med dem åstadkommes oundgängligt att dessa blifva beskattade efter rymden af de till mäskningskar, som ör dem begagnas, emedan dessa konstapparater kunna på ett så mångfalldigt sätt modifieras, att det torde vara hardt nära omöjligt, dels att uppgifva några säkra och för dem, sorn skola controlera författningen om bränvins-bränningen, fattliga kännetecken, hvarigenom de serskilda arterna af dessa konst-apparater kunna skiljas ifrån hvarannan, dels att bestämma, huru mycket bränvin med hvarje serskild art af dessa apparater inom en gifven tid kan tillverkas.”
En af följderne af rörelse-capitalets förminskning är alltid skuldsättningens förökning, och af denna åter är följden en ökad svårighet att betala räntor, och omsätta förfallna penningförbindelser. Det är nu detta, sorn inträffat under de sednare åren. Inom Banken sjelf visa sig tillräckliga bevis för denna sanning, genom aktgifvande på Bankens förnämsta låne-rörelse, nemligen discont-ut låningen. Med October månads slut voro lån under lagsökning till ett belopp i Allmänna Disconten af 472,015 R:dr i Handels-Disconten af 105,015 „ Tillsammans 577,030 „ Härtill kan man räkna de lån, som utom dessa gå med 8 procents ränta, och på hvilka jag icke förskaffat mig någon säker uppgift, Vidare bör tagas i betragtande, alt trängseln af låne-ansökningar är starkare, änden någonsin varit. De lån, som, efter granskad säkerhet, äro beviljade, kunna icke utlemnas förr än efter 2 eller flere månader. Desse låne-ansökningar utgjorde den 31 December 1844 i Allmänna Disconten 474,500 R:dr i Handels-Disconten 123,000 „ Tillsammans 597,000 „ Banco-Vtskotlets Utlåtande, N\o 3j£. 15 Med betragtande af dessa här framlagda förhållanden, torde ingen kunna neka, att något hör göras till afvärjande af deras vidareutveckling, intill dess att en fullkomlig reform af penningväsendet kan företagas, och hvarpå den allmänna uppmärksamheten numera är allvarsamt fästad, på det att icke innan dess sådane följder kunna inträffa, sorn först efter flere år kunna botas. Då jag föreslagit tvänne sådane åtgärder, så har jag icke kunnat dertill uppgifva andra, än de, som öfverensstämma med Bankens nuvarande rörelse, emedan de genast kunna företagas, och det i synnerhet är af vigt, att snar hjelp mellankommer. De äro således båda hemtade utur nu gällande Bunco-reglerneule. Discont-utlåningens temporära förökning är alldeles öfverensstämmande nied 215 §:n i Banco-reglenientet, hvaruti stadgas, att
Län motion, om ny reglering al Indelnings-Verket m. 111.; 4:o Eric Ericssons från Westerås Län anförande, i fråga om b»lkundervisningen. S. D. Remitterades till 70 Proi.-Utdrag, den 22 Augusd 1844- Be villnings-UIskottet : l:o Pehr Bengtsons från Calmar Län motion, om upphäfvande af föreskrifterna rörande bran vins-redskaps försegling; 2:o Pehr Olssons från Upsala Län och Lars Petterssons från Blekinge Län motioner, om fördelning af stämmo-böter; 3:o Olof Janssons från Stockholms Län motion, om ändring i bestämmelserna, angående Skeppareoch lästetals-afgifter; 4:o Nils Strindlunds från Wester-Norrlands Län motion, om bibehållande af samma tulibevillning och chartas-sigillatae-afgifler som vid sisliidne Riksdag bestämdes; 5:o Petter Claessons från Elfsborgs Län motion, om den nu gällande tnlltaxans fortfarande bestånd till nästa Riksdag. S. D. Remitterades till Lag-Ut skott et: l:o Pehr Bengtssons från Calmar Län samt Anders Johan Sajidstedts från Jönköpings Län motioner, om Lagmans-Rätternas afskaffande; 2:o Olof Janssons från Stockholms Län motion att faltig-afgiften från sterbhus hädanefter må utgå af behållna summan; Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Lo Anders Ericssons från Elfsborgs Län motion, om förtydligande af författningarne, angående snöplogning; 2:o Petter Mårtenssons från Jönköpings Län motion, om närmare bestämmande af kronofjerdingsmäns skyldighet; 3:o Pehr Sahlsröms från Stockholms samt Johan Petter Brattströms från Wermlands Län motioner, att hemman, som tillhöra frivilliga Brandstods-bolag inom Länen, må anses uteslutna från de i allmänna lagen påbjudna Härads-brandstods-föreningar; S. D. Remitterades lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l:o Lars Larssons från Gefleborgs Län motion, om upphörande af ekonomiska besigtningar å preste-bohl; 2:o Lars Johan Gezelii från Stora Kopparbergs
Ett porträtt medföljer därför omsider. Men hvad jag på det allra bestämdaste undanber mig, det är all slags text utöfver de allra nödtorftigaste data. Dessa äro: att jag är född i Wexiö 1857 samt dotter till handlanden J. Forsberg och hans maka, af hvilka den förre tidigt bortg i c k; att jag såsom ung flicka genomgått det i nämnda stad af fröken Amalia Graffman grundlagda, numera i andra händer öfvergångna elementarläroverket för flickor; att jag efter slutade skolstudier tidtals vistats i Stockholm för utbildning i musik, men i öfrigt i föräldrahemmet, till dess jag år 1884 ingick äktenskap med dåvarande landssekreteraren, numera landshöfdingen Husberg, Wexiöbo liksom jag; samt slutligen att jag, såsom maka och familjemoder, ställer hemmets plikter obetingadt i främsta rummet och i all enfald tror, att det allmänna bästa befrämjas mest och bäst i och genom arbete i de enskilda hemmen. Denna min uppfattning har grundlagts af den lyckliga erfarenhet, jag allt ifrån barndomen varit i tillfälle att göra, såväl hos föräldrar och syskon som hos andra närstående anförvanter och vänner, af hvad ett godt hem verkligen betyder. Detta hindrar mig dock icke att rättvist erkänna — om jag nu också icke för min egen person kan i någon synnerlig grad taga del däri — den kvinnliga verksamhet, som sätter sitt mål i stora och omfattande uppgifter af allmän art. Hvad härutöfver skulle kunna sägas om mig är, så vidt jag kan finna, utan egentlig betydelse och i alla händelser icke förtjänt af offentligt omnämnande. Jag tycker för resten, att redaktionen bör vara mig tacksam för mitt förbud att meddela något annat eller mera än det ofvan sagda Härigenom besparas redaktionen det stora besväret med att åstadkomma en utförligare biografi, på samma gång jag får nöjet att slippa se en sådan. Och hvad Iduns läsarinnor beträffar, så ha de vid detta laget läst så många landshöfdingskebeskrifningar, att de helt visst icke räkna så noga med en mer eller mindre. Luleå den 23 november 1897. Med utmärkt högaktning. Anna Husberg. &gt;Ärans och hjältarnes språk!
Skolande credit-sedlar alltid vara försedde med handskrifue namn af tvänne Direclionens Ledamöter och Bankens Kamererare eller annan Tjensteman. Genom Bank-Bolagets försorg skall, före Bank-inrättningens öppnande, uppgift å de personer, sorn komma att underskrifterne meddela, ej allenast tillställas Konungens Befallningshafvande i Länet, ulan äfven i allmänna Tidningarne kungöras; och åligger det Bolaget att, på enahanda sätt, tillkännagifva, då, genom ombyte af personer, någon förändring med underskrifvandet inträffar,. M. Ej må Sedel-Bank utgifva credit-sedlar och invisningar å Rikets Ständers Bank lill större sammantaget belopp, än som motsvaras af: 1:0 behållningen i dess egna Cassör al Rikets gångbara mynt i silfver eller sedlar; 2:0 af återstoden å deposition i Rikets Ständers Bank; och ?>:o af s&dane Bolagets odisponerade tillgångar i guld och silfver samt Jlypothek, som i (> §• omnämnas; Bankens egna lånehandlingar sålunda icke härvid inberäknade.. 9 §• Upplåning, vare sig i form af försträckning, deposition eller crediliv, nrå ej heller af Sedel-Bank ske till ett belopp, sorn öfverstiger hälften af hvad å tecknad grundfond blifvit i Banken insatt,. Alla för dylik upplåning utgifvande fordrings-hevis, äfvensom depositions-bevis, skola ställas till viss person eller Verk, samt uttryckligen innehålla, alt öfverlåtelse deraf ej må ske, utan till viss man och efter föregången anmälan i. Baur 40 Prat. Vtdr. d, 21 Mars i835.
Bilaga till plenarprotokollet den 7 aug. 1812 377 I anseende til beslutet at då 2 stånd äro mot 2 stånd i förslag som väckas i Constitutions Utskottet, anse saken förfallen, hvilket jag anser vara rakt stridande mot 38 § i Reg. formen,1 och innan detta beslut genom justeringen blir ståndande,2 ber jag Utskottet täktes efterse huru vid frågan om det nya rättegångs sättet i tryckfrihets frågor procederades och att protocollet för den 15 Junii måtte framtagas, för at förekomma et olika behandlings sätt. Jag tror at om Utsk:t anser det vara möjligt at 2 stånd innom ett Utskott kunna i något fall hindra och qväfva förslag emot 2 stånds gillande deraf, stora och vådliga händelser deraf kunna inträffa, och at 38 § :s föreskrift är tydlig. Jag ber Utskottet fästa sin upmärksamhet på hvad i § stadgas, at underställningsfrågor i Banco Utskottet, där 2 stånd äro mot 2, likafullt skola med alternativerne ingå till Plena, och endast de mål som böra där hemliga hållas och där Utskottet med riksens ständers rätt besluter, kunna af 2 stånd mot 2 qväfvas. Efter analogie och då Constitutions Utskottet icke är undantagit, eller besluter med Riksens Ständers rätt, el. de förekommande frågor hemlige, tror jag 2 stånd där icke qväfva et förslag som af 2 stånd är bifallit. Jag talar såsom vore mitt förslag af 2 stånd bifallit, egentl. har derom endast indirecte varit fråga. Huruvida Utskottet har den magten at genom andra analogier och med at sätta sig i Ständers rätt anse 2 stånd i Utskottet mägtigare än 2 stånd och dervid uphäfva den citerade §, tviflar jag högligen. Åtminstone tyckes mig at frågan förtjenar underkastas Ständernes bättre pröfvande, och anhåller om alternativerne ej få gå til Ständerne, at nu genast underställning göres, så at mit förslag må denna riksdag kunna til nästkommande ständers afgörande komma och icke genom denna fråga vägen stängas.
D e n blide, allmänt afhållne själasörjaren, den älskade maken och familjefadern var ej mer. Träffas säkrast kl. 2 — 3. : J. Nordling. Iduns Tryckeri Aktiebolag 7:de årg. 70 ö r e pr n o n p. - r a d. Utgifningstid: hvarje helg fri fredag. Schermanson. Men sorgen efter maken kunde icke nedtrycka modern till de faderlösa små. F r u Schermanson var en stark, dugande kvinna, som med fulla både själsoch kroppskrafter modigt tog u p p kampen för sitt och de sinas uppehälle, därvid troget understödd af vänliga, hjälpsamma brodershänder. H o n flyttade efter det så kallade nådårets slut till J ö n k ö p i n g, h v a r e s t hon genom träget arbete och under många försakelser försörjde sig och de sina samt förskaffade alla barnen en grundlig skolundervisning, hvarigenom de hvar för sig gjordes dugliga för lifvets kraf. Den fjärde i ordningen i syskonkretsen, Esther Ida Carolina, föddes i Ölmestad den 22 maj 1866. I likhet med sina systrar genomgick h o n fröken Storckenfeldts välkända elementarskola i J ö n k ö p i n g, hvarifrån h o n med vackra betyg och vitsord utexaminerades å r 1884. D e n adertonåriga flickan hade nu blott en t a n k e, ett m å l: a t t hlifva något, hvarigenom hon P. Heyse. Skulle hon blifva guvernant, såsom de båda äldre systrarne då voro? Hågen drog henne icke mycket åt det hållet. R e d a n i skolan hade hon med lif och lust ägnat sig åt den gymnastik, som där meddelades, och till följd af det intresse och do anlag hon visade därför fått sig en egen afdelning att kommendera — ett uppdrag, som hon ock skötte till allas belåtenhet. Gymnastiska centralinstitutet i Stockholm hägrade nu för den unga flickan såsom det medel, hvarigenom hon skulle kunna nå en oberoende ställning i lifvet och hvarigenom hennes hjärteönskan att blifva sin älskade, uppoffrande moder en hjälp och ett stöd på äldre dagar skulle kunna förverkligas.
Enär de s. k. transatlantiska tull-lindringarne, om hvilka 24 §. af gällande tulltaxe-underrältelser endast handlar, med näsllidne års början upphört, är ock nämnde §. från Utskottets förslag utesluten samt nästföljande §:ns nummerordning derefter rättad. Då i Utskottets taxe-förslag särskild kolumn för tull-värdet är upplagen, har Utskottet ur taxe-underrättelserna jemväl uteslutit den nu varande, icke vidare lämpliga 26 §. Stockholm den 20 Mars 1854. Reservationer. l:o af Herr Grefve Gyldenstolpe, A. G. »Emot Utskottets beslut i nedanstående punkter får jag mig reservera, nemligen: l:o) Borttagande af för hudet mot utförsel af Tackoch Ballast-jern, Kanoner m. m. oborrade samt Hällar. Häremot reserverar jag mig på följande grunder: a) Emedan det alltid måste blifva en nationalförlust att i form af råvara utföra en produkt, som i förädladt skick är begärlig utomlands och hvars förädling lemnar betydlig arbetsförtjenst qvar i landet. Bih. till R. St.
Denne önskade att Herbert skulle förbereda sig till universitetsstudier, men gossen vägrade; emellertid studerade han här något latin och grekiska. Han sysselsatte sig dock fortfarande hufvudsakligen med matematik, äfven sedan han efter tre år återvändt till hemmet. På sommaren 1837 började han medverka som lärare i en skola *, der han sjelf som barn fått undervisning. Samma år på hösten tog han anställning hos en ingeniör, Charles Fox, som varit hans faders elev och som längre fram blef vida bekant såsom byggmästare för den stora utställnings-byggnaden 1850. Under 1838 arbetade Herbert Spencer som ingeniör vid Birmingham-Gloucester-jernvägen och uppfann under denna tid ett litet instrument, som han * kallade velocimeter och som han beskref i » Civil Engineer ’ s Journal », afsedt att genom mekaniska medel beräkna lokomotivs hastighet. Genom samlande af petrifikater fördes han under denna period till studiet af geologien och läste Sir Charles Lyells » Principles », som då nyss voro utkomna. Det blef af betydelse, att Lamarcks lära om arternas utveckling framstäldes, bekämpades och förkastades i detta verk. Spencer kan icke säga, om han på förhand gjort bekantskap med denna lära, men han erinrar sig, att Lyells argumenter icke förmådde vederlägga densamma inför honom, och han blef derpå en trogen anhängare af den grundföreställningen, att alla organiska väsen uppstått genom utveckling danska af d: r H. Höffding, såsom inledning till Mindre Afhandlinger af Herbert Spencer (1878). * Bland dem, Bom erhöllö undervisning af Herbert Spencer, var den sédermera under signaturen George Eliot så ryktbara, nyligen aflidna författarinnan Mrs Lewes. (1839). Han hade en så djup tro på naturlig lagenlighet och i det hela ett så starkt behof att se processernas enhet här i verlden, att en hypotes af detta slag, hvilken gick ut på, att organismernas uppkomst berodde på fysiska verk-samhetsyttringar, måste förefalla honom öfverenstämmande med det tingens sammanhang, erfarenheten visar oss.
» Du skall behålla lifvet med ära, » sade Catalina beslutsamt. Tupparne började redan gala. Catalina låtsade sofva, och hennes man, utmattad af sorg och arbete, sof sedan några ögonblick, ehuru hans sömn mera liknade ett slags mara. Catalina steg upp så tyst som möjligt och gick ut i köket. Köksfönstret låg åt Tajosidan, och Catalina såg sig omkring därinne. Natten var mycket mörk; några blixtar lyste då och då. Neråt Tajodalen hördes intet annat ljud än flodens brusande och vinden, som hven i trä- virket på San Martinbron. Catalina stängde åter fönstret, utan att göra minsta buller. Bland de till hälften slocknade eldbränderna i spiseln utvalde hon en och begaf sig med den ut på gatan, utan att ens våga andas. H varthän gick hon? Tog hon denna brinnande eldbrand för att vägleda sig i det tjocka mörker, som omgaf henne, då hon kom ut på gatan? Trots det djupa mörkret och faran att utan lyse gå den väg, där Catalina skyndade fram, sökte hon med kappan dölja det ljus, som borde bevara henne från att falla i ett af bråddjupen, hvilka hon trotsade med otrolig djärfhet. Efter många faror och mycken möda kom hon till San Martinbron, i hvilkas hvalfbå- gar vinden fortfarande tjöt, och vid hvars pelare floden alltjämt brusade, uppretad öfver att icke kunna öfvervinna detta hinder, från hvilket Trastamara först befriade honom, och hvilket han själf sedan upprepade gånger af skuddat. Catalina nalkades brons pelare och kunde icke återhålla en darrning af fruktan. Kanske var det därför att hon befann sig vid kanten till denna afgrund, där vattnet brusade, kanske därför att hennes hand, som endast var van att göra godt, i detta ögonblick svängde en förödelsens fackla, kanske därför att i detta ögonblick skållade en fruktansvärd åskknall, kanske slutligen därför att i deras ögon, som icke förstå kärlekens offer, brottet fört henne dit. Hon slungade eldbranden, som hon hittills sökt dölja, mot trävirket. Det kådiga träet började brinna, och lågan, som pådrefs af vinden, trängde ständigt fram och insvepte det med svindlande hast.