Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Si:rs beslut, har rättighet att få sedeln inlöst med silfverplantsar, hvilket icke blir detsamma som 12-lödigt myntadt silfver. Jag anhåller således vördsamt, att R. o. Ad., med afslag å Ulsk:s förslag, behagade besluta all påskriften å sedlarne sker i öfverensstämmelse med den grund, som nu är gällande, eller att 5 R:dr Riksmynt inlösas med 1] R:dr silfver-specie o. s. v. Frih. Tersmeden: Motivet för Utsk:s tillstyrkande förförslaget är det, att Utsk. hyste den öfvertygelse, att det låg stor säkerhet deruti, att å sedeln funnes uttryckt den vigt silfver, densamma motsvarade, samt emedan Utsk. ansåg, att åberopandet af 1830 års myntfot och silfvervalören, skulle utgöra en beständig påminnelse om den bankrutt, som då egde rum. Jag medgifver dock, att Frih. Palmstjerna har rätt derutinnan, att lydelsen å sedeln bör, enär den blott är ett myntrepresentativ, uttrycka huru mycket mynt den representerar. Jag har således ingenting emot Frih. Palmsljernas förslag, hvilket jag anser vara sä mycket riktigare, som, om här skulle, på sätt Utsk. föreslagit, stå, att sedeln inlöses ”med 00 ort 12-lödigt myntadt silfver,” hvarje sedelinnchafvare skulle, dä silfvermyntet, till följe af remedium, väger något mindre, än dessa ort, vid inlösen få silfver på köpet. Detta är naturligtvis icke meningen. Åf alla dessa skäl förenar jag mig uti det af Frih. Palmstjerna framställda förslag. Gr. Lagerbjelke: Afven jag anhåller att få instämma med de talare, som yrkat en förändring i Utskrs förslag uti ifrågavande hänseende, men ehuru jag i hufvndsaken gillar det af Frih.
JBevlllningsVtsi, Betänkande11, Den yttrade farhågan, det sku le jordbruket komma att genom den föreslagne beskattningsprincipen till den grad betungas , att det derigenom kom att lida , och under skonsamhet för den verkliga förmögenheten hela skatietungan drabba den fattiga delen af nationen , torde sakna tillräcklig grund; och att en så olycklig följd skulle mera åstadkommas af denna , än föregående EevillningsFörordningar , lär lika så litet kunna bevisas, som rättvisa klagomål framföras., om jordbruket, såsom till en stor del utgörande Rikets hufvud-näring , måste i förhållande dertill draga Statens bördor. Af dessa skäl torde det tillåtas Utskottet att till bibehållande vördsamiigen föreslå ett Eevillnings-system, hvilande på resultaten, godkände af allmänna omdömet och, jemlikt offentliga yttranden , bidragande till allmän enighet och förtroende emellan Taxeringsman och de taxerade ; och det utan att Utskottet behöfver dölja, att af den år 1815 påräknade Bevillningen brist för år 1816 till omkring 170,000 Rak inträffade , som likväl torde böra tillskrifvas äf» ven så mycket ett hos Taxeringsmännen för vida sträckt begrepp om Rikets Höglofl. Ständers liberalité , som en uppkommen ovanlig stockning i handel och rörelse ; hvilke påföljder genom en mera jernkad afgift och strängar© föreskrifter vid taxeringen lätteligen kunna afbjelpas ; men i allt fall uppgår denna brist, i förhållande till hela Bevillnings-summan 2,620,000 R:dr blott till en femtondedel , då. bristen efter den till återupptagande föreslagne Beskattningsmethoden utgjorde vida öfver en tredjedel ? och 38 BeviUningsUtsk. Bdånhandm. det på en tid, då både penningar öfverflödade i landet och rörelsen var bland den mäst lifliga i mannaminne. De af Utskoitet föreslagna Bevillningsgrunderne hafva i allmänhet vunnit Vällofl. BorgareStåndets bifall , utom frågan rörande Bevillning for Öfverflöd, mot hvilkens upptagande flere betänkligheter äro anförde, under det att bibehållandet af den nu utgående fyllnadsafgiften blifvit yrkad.
DEN OKÄNDA (efter en oviss strid med sig sjelf). LILJEBORG. Fräls mig härifrån! Har jag gissat rätt? Ja! Bort med slöjan! Ger ni mig blomman i er hand? Bort med slöjan! LILJEBORG. HAGELSKÖLD (afsides till den okända). Se här! (Hon ger honom blomman.) HAGELSKÖLD. DEN OKÄNDA (till Hagelsköld). Jag förklarar mig för detta fruntimmers riddare. Hon har kommit hit i förtroende på vår redlighet; hon måste få aflägsna sig så, som hon har kommit: okänd. Icke denna gången. Bakom den der slöjan gömmer sig en intrig. Vi måste lära känna våra spioner. Huru har ni vågat er hit? Äfven qvinnan har mod, då hon vill det, som är godt. DEN OKÄNDA. A. LÖFVENSTRÅLE. 63 A. LÖFVENSTRÅLE. DEN OKÄNDA. Ännu en gång, hvem är ni? Ett tre-väplingsblad växte i skogen: bladen hette hopp, kärlek och tro. En stormvind sönderslet det. Jag är ... Kärleken! HAGELSKÖLD. A. LÖFVENSTRÅLE. Jag måste lära känna er. (Han tager ett steg mot henne.) Skydda mig! Tillbaka! DEN OKÄNDA (till Hagelsköld). HAGELSKÖLD. A. LÖFVENSTRÅLE (utsträcker sin hand, för att bortrycka slöjan.) DEN OKÄNDA (träder ett steg tillbaka.) Bort med slöjan! Håll, min herre! Ingen skall kunna säga sig ha' ryckt slöjan af mig. Jag har ingenting att frukta här, och har mod nog att sjelf slå den tillbaka. Fru Augusti! HAGELSKÖLD. Hvilka drag! Främmande och bekanta på en och samma gång. Under ett okändt skimmer af friska rosor möter min blick fragmenter af välkända liljor. Jag måste ha sett er förr ... nej ... jag har icke sett er förr. Hvilket slägttycke emellan minnets bleka och hoppets röda blomma.
BorgareStänöet: at i detta Klomont och pä alla andra ställen i Förordningen ändras orden 48:de Ll^rm til ;8:de Llassen, samt 16 R:d. til zo R:d. 2. klomentet. I sammanhaug härmed företog Utffotret til granskning den af Wällofl. Borgare-Ständer wid Utffottets första Betänkande gjorde och nu ytterligare fullföljde anmärkning och pästäende, at antalet af Ligren miJnkomst-lLrilken borde ökas med 12 Me!lan-Ll388er, för at lättare bereda en skälig jemkning , hwilken, da den lika ofra kunde innefatta en persons upförande i en högre, som nedsiyttning til en -448 Den zo Mars. en lägre ciass, j Wällofi. Borgare-Ständets tanka icke synts kunna medföra någon hufwudsakelig förändring i ven afgift, som pa det hela bör caiculerrts. Wid öfwerwägande häraf, ansag Urffottet de 2:ne ringaste Llasser af 16 R.d. Z2 H. samt ZZ N:d. 16 H. behällen inkomst, hwarföre afgiften gjorde för den förra 8 och för den sednare 16 H., äro öfwerfiödige och sa mycker mindre lämpelige, som deras bibehållande jkulle föranleda til det oriktiga omdöme bade hos Män och Skattstyldige,at någon med sa ringa inkomst kunde hafwa sin bergning, hwilket, da afgisterne derefter lämpades samt följakteligen blefwe altför obetydlige, ffulle förorsaka minffning i Kronans Intrader; hwaremot Utffottet icke finner stäk til alla de Mellan-Llassers införande uti JnkomstlariSen s»m Wällofl. Bor - Den zo Mars. 1449 2. h. I. kckom. ^Zgwördige fräste» Ståndet: at början af detta Moment borde salunda förändras: denna afgift träffar hwarje person för dest ägande eller begagnande fasta Egendom m. m., hwarmed wällofl.
De practiska skälen för Utsk. hafva åter varit den klagan, sora ofta förspörjes öfver slapphet och långsamhet i reg.ärendernas gång. Äfven jag har funnit någon anledning till denna klagan och trott orsaken ligga i formerna. Med den erfarenhet, jag har från den tid, jag deltog 1 administrationen, har jag funnit någon gång t. o. m. nödvändigt alt kringgå dessa förmer, och fröet härtill ligger i sjelfva grundlagen; ty när grundlagen säger, att alla mål skola till föredragning bendas i Allm. Beredn., men detta befunnits vara en physisk omöjlighet, enär man på detta sätt, och då hvarje ledamot i Beredn. Ilar rätt att begära besinningstid, skulle komma derhän, att mål, sorn borde afgöras på dagen, utdroges en hel månad inom Beredn., eller innan de ens hunne till Statsrådet, så hemställer jag, 0111 icke säkerheten här blifvit sökt på statens och det allmännas bekostnad, och om det icke bielnödvändigt alt förbigå denna inrättning, sådan 180g års grundlagsstiftare tänkt sig den under andra förhållanden. Jag vet, att personer finnas, som tillvitat mig att först hafva förbigått Allm. Beredn, och jag erkänner, att jag ofta förbigick den för att påskynda ärendernas gång, särdeles som det ej är möjligt att tänka sig, det personer skulle finnas, som för ett arfvode af 666-f rfdr skulle kunna påräknas för en så trägen befattning som en fullständig beredning af alla i Conseillen förekommande mål, utan man Den g O c t o 1) c r f. m. endast i Beredn. har att vänta personer, som tillika hafva andra tjenster eller redan äro pensionerade. Jag sager icke derföre, att de ärender, som gatt genom Beredd., ej få en god liandläggning; men jag påstår, att denna handläggning är alldeles öfverflödig.
Visserligen affärdas detta skäl ledigt af Utsk:t, som säger att »ehtru jernvägskomitéen icke funnit annan möjlighet att, utan alltför stor kostnad, leda Lagabanan in i Östergöthland än öfver Tenhult och Nässjö, kommer dock säkerligen en kortare väg att vid närmare undersökning uptäckas.» Ofvertygad om Utsk:ts topografiska kunskap, har jag dock ännu vissa tvifvel om utgången, hvilka jag hört nog allmänt delas af de sora känna trakten. Detta leder mig till anläggningskostnaden. Utsk:t, som ej vill höra talas om någon Östgöthabana, lägger hela stycket Nässjö-Tenhult till östra banans nachdel, och får således denna till öfver 3 mill. dyrare än Laga-linien. Jag åter, som är öfvertygad att en Östgöthaväg både behöfves och kommer till stånd, vill snarare räkna dessa ‘2 mil till den sednare banan. Hela skilnaden i pris de, båda vägarne emellan, blir då omkring lV2 mill. eller en årlig ränteförlust af 90,000 rdr på Nässjö-linien i stället för de af Utsk:t upgifne 186,000. Men jag vill icke räkna så noga. Jag antager ränteförlusten till de omtalade 186,000 rdr, då denna just är det grofva artilleri, hvarmed Utsk:t tänker nedskjuta den stackars Nässjö-linien. De, hvilka hvarken vilja hafva bibanor eller Östgöthabana, summera ihop sina 186,000 rdr år ifrån år, och få slutligen ett kapital större än den Roosiska fonden. De måste dock medgifva att förlusten icke under denna statsregleringsperiod kommer att drabba oss, då vägen derunder i alla händelser ej kan afslutas. Under statsregleringen 63 till 66 kan detta deremot ske och således år 1866; ränteförlusten börja. Men tänk om Östgöthavägen skulle, såsom jag hoppas, börjas år 1869, huru stor blir då statens förlust? Med första spadtag på denna väg försvinner ju hela olyckan.
Friherre Cederström, Jacob: ut Utskotten hort, på grund af de uppgifter Utskotten erhållit om nuvarande Landtmäteri-Taxas missförhållanden och menliga verkningar på Kronans och enskilde jordegares rätt, förskaffa sig nödige underrättelser, för att i ett sammanhang pröfva frågan, som är af för stor vigt att ej behöfva behandlas, derföre att en Comité kommer att deröfver yttra sig, eller derföre alt en ny Taxa skall vara att förvänta, hvilken möjligen, likasom den nuvarande, beräknad mera till landtmätares än jordegares fördel. Hvad sålunda anmärkt blifvit hafva Utskotten tagit i öfvervägande, och få i anledning deraf vördsamt yttra, att då de fel Herr Friherre Cederström förmodligen funnit, men icke närmare uppgifvit, i Kongl. Taxan å arfvode för Landtmäteri-förrältningar den 5 Julli 1827, möjligen kunna vara afhulpne genom Kongl. Maj:ts förnyade Taxa för dylike förrättningar den 18 October nästlidne år, hvilken senare ännu icke synes hafva varit föremål för Herr Friherrens uppmärksamhet, torde å hans yrkande något afseende icke böra fästas. De skäl Herr Strussenfeldt anfort, för alt ådagalägga olämpligheten af den förändring, som blifvit tillstyrkt uti 12 Cap. 10 §. Skiftes-Stadgan, hafva icke rubbat Utskottens öfvertygelse, att jordens beskaffenhet, men icke dess belägenhet inom Rikets norra eller södra provincer, bör bestämma, huruvida densamma må i ett eller flera skiften fördelas, och att frågor härom, som i en ort utan menliga följder kunnat öfverlemnas åt Landtmätares och gode mäns bedömande, jemväl i de öfrige böra få bero på deras urskiljning. Af Herr Cederschiölds framställning hafva Utskotten icke heller funnit sig föranlåtne att frångå sin yttrade mening, att egograderingen icke bör före skiftets afslutande pröfvas.
Brefvet den 17 Augusti 1738 och Kongl. Förklaringen den 29 November 1823 stadgade ansvar, jemväl ådömas det ansvar, som i förstnämnda förordning finnes för fylleri i allmänhet föreskrifvet; men Botheå Tingslags Häradsrätt genom Utslag den 9 December 1856, bestämt det ansvar för fylleri, sorn, enligt nyssnämnda förordning, bort drängen Jonas Holmsten för fylleri i kyrka under gudstjenst ådömas, till dubbla beloppet af de i samma författning för fylleri i allmänhet stadgade böter, eller till Sex Rdr 32 sk. banko, samt i enlighet dermed jemväl beräknat det straff af fängelse vid vatten och bröd, som den sakfällde vid bristande tillgång till de honom i målet ådömda samtliga böter skulle undergå, hvarigenom inträffat, på sätt anmärkt blifvit, att denne vid verkställande af utslaget kommit att straffas med två dagars fängelse vid vatten och bröd längre, än han för ofvanomförmälda förbrytelse rätteligen bordt undergå; så och då Häradsrättens Ordförande vore för beslutet ansvarig, dömdes han för det han sålunda fällt orätt dom att, jemlikt 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken, böta Tjugofem daler siifvermynt med Tolf Riksdaler femtio öre Riksmynt till treskiftes emellan Kongl. Maj.t och Kronan, Åklagaren samt Botheå Tingslag, hvarjemte Domhafvanden ålades att för Holmstens underhåll i häkte två dagar, godtgöra Kongl. Maj:t och Kronan det belopp, hvartill, enligt hvad Konungens Befallningshafvande i Wester-Norrlands Län upplyst, underhållet för berörde tid uppgått, eller sextio öre rmt, och lemnades det Holmsten öppet att särskildt anhängiggöra och utföra de anspråk på skadestånd, hvartill han kunde finna sig befogad. Detta Kongl. Hofrättens Utslag är icke å någondera sidan öfverklagadt.
Så har t. ex. den, som måste bålen hållas alldeles stilla, hufvudet fritt från älskar sjön, utsigten vid Nordcap med sina armarne, och dessa må gerna till att börja med obeberghällar och svallvågor att njuta af, medan tydligt böjas för att bättre vidmakthålla den goda de, som föredraga det mildare landskapet, gå hållningen. till Fagerviks leende löfklädda stränder. På vägen till jernkällan plockar man utan möda en bukett konvaljer eller linnéor samt under F r å n v å r a badorter, bärtiden präktiga smultron. Slutligen erbjuder oss sjön en rikedom af roddoch segelturer. För den, som ej har egen båt, är tillfälle att få låna eller hyra Furusund sådan af fiskare och lotsar, och kan då ofta f) Sträckhängning med benvinkelföring är en synaf hjelp med båtens manövrering erhållas. nerligen allsidigt utvecklande öfning, enär den brinLilly. Ibland arrangeras utfärder med ångbåt af gar så godt som samtliga muskler i stark aktivitet. Verkar dock särskildt stärkande för länd-, uuderlifsM|l^iå den resande med jernväg anländer till societeten till närbelägna öar och egendomar; och bukmusklerna och blir derigenom specielt för eUsS Sveriges hufvudstad, har han ett allmänt en annan gång får åter ön mottaga resande qvinnan af stor betydelse. TJnderlifssjukdomar höra, som kändt är, ej till sällsyntheterna nu för tiden, intryck af det genomfarna landets skönhet gäster. Om man är rädd för långa båtfärder, men ett förnuftigt utvecklande af underlifvets muoch vexlande behag, men knappast någon beerbjuder det midt emot belägna Köpmanholm skulatur kan ofta erbjuda ett godt värn mot dessa stämd föreställning om någon viss orts särett lagom afstånd och en vacker utsigt öfver farliga sjukdomar. skildt anmärkningsvärda sköna läge och omFurusund. Är man ett helt litet sällskap Sedan en lugn sträckhängning intagits, böjas de gifningar.
N;o 272* 77 möjligaste måtto så reglera begagnandet af Kronans byggnader, att de öfverblifvande lägenheterna må finnas i en egendom, hvilken derefter må hel och hållen, eftersom E. K. M. pröfvar lämpligast, försäljas eller emot hyra upplåtas. I afseende på verkställigheten af de i senare tider företagna allmänna byggnadsarbeten, hafva R, St. fästat sin uppmärksamhet dervid, dels att Kostnadsförslagen varit alltför opålitliga , dels ock att de uppförda byggnaderna snart befunnits bristfälliga och behöfvande betydliga reparationer. Så väl häraf, som med fästadt afseende å det resultat, sora varit en följd af den utaf R. St. alltsedan år 1810 önskade och nu verkställda vidlyftiga undersökning, rörande Kronans fastigheter, nemligen, att blott en enda lägenhet af ringa eller intet värde kan för Statens räkning afytlras, hemta R. St. ett nytt skäl för den af dem uti deras underdåniga Skrifvelse, den 28 sistl. September, angående Allmänna GarnizonsSjukhus-byggnaden, yttrade åsigt om nödvändigheten af en CentralAutoritet, som har öfverinseendet vid alla publika byggnadsföretag och hos sig eger förvarade fullständiga uppgifter öfver Kronans byggnader, jemte anteckning om sättet, hvarpå de disponeras, på det att all erforderlig kännedom om dessa Statens tillhörigheter må i framtiden kunna vinnas, utan att vidlyftiga och kostsamma undersökningar för hvarje gång behöfva verkställas; och som ÖfverlntendenlsEmbetet har sig ålagdt, att hålla vård om en del af Kronans 75 Mlxp.. Utsi. Förslag till und. Skrif v. Ä7« *7jK byggnader, samt jern viii uppbär oell redovisar rict årliga Statsanslag, sani å Åttonde Hufvud-.
N:o 6 r, nng:de reglertn af utgifterna under riksslatens q:de liufvudtitel. R. o. Ad. ansåg detta utlåt, böra punktvis d isen teras. I anledn. af nedannämnda punkter blefvo yttranden afgifria. i: s t a punkten. Hr von Hartmansdorff Augt Förr än man kommit lill förevar, punkt, angrde skiften oell afvittringar, omtalas sid. Jag vill i afseende på densamma åberopa livad jag förut yttrat i afseende på detta verk, oell att sålunda hvad som för tabellverket af mig och flera talare blifvit yrkadt måtte komma detsamma till godo vid anslagets uppförande på den ena eller andra lnifvudliteln. Frill. Cederström, Jacob: Innan man uti Utsk:s betänk. kommer till framställningen af de speciella punkterna, liar TJtsk. framställt några förslag, uppå hvilka jag anhåller få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet. Utsk. har nemi. "ansett sig böra tillstyrka R. St. att besluta, det lån af de å denna liufvudtitel anslagna medel icke må hädanefter ineddelas. ” Detta Utsk:s tillstyrkande står i fullkomlig strid med livad R. St. redan vid 1809 års riksdag beslutat, der de uti moliverna för g:de hufvudtitelns användande expressis verbis icke föreskrefvo, att medlen borde utlånas, men yttrade, ali om dessa medel ändamålsenligt användes, skulle det obetydliga anslaget i framtiden blifva tillräckligt, derunder annat icke rimligen kan förstås, än alt de i låneväg skulle disponeras så, att capitalen, återkomna till Statens disposition, småningom skulle bilda en fond, tillräcklig för understöd åt näringarna i allt högre utveckling. När sedan R. St. vid 1810 års riksdag i Örebro, några månader sednare än den förra riksdagen var afsfutad, funno, att den obetydliga summan år 1809 under gäle hufvndtiteln blifvit använd såsom gåfva, så gjordes dervid amnärkn. och yrkades, att R.
— Debetsedel — 8. — Kyrkoherde-lön 18: Comministern Klockare och Skollärare 3: 24.— Kyrkovaktaren 1: Fattigvård och Barnmorska (>: 32. — Fjerdingsmans lön 2: 32.— Häradsljenarn — 4. — Brandstodsafgift och rofdjurs-premier . 1: 24.— Riksdagsmans-arfvode omkring 1: 16.— Byggnadsvirke till årliga reparationer, jern och smide till häslskor och redskap för 5 åboer 30: Byggnad och underhållskostnad för kyrka, kyrkoherdeboställe, fattigstuga, sockenstuga, skolehus, tingsoch arTransport 30: 15 a n c o. 229 18 2 (i 12 287 41 46 24 12 28 10 äS l)en 30 November'!, ro. Transport 30: — resthus, brooell vägbyggnad inom socken 6: — Utsäde 1£ l:a hvete å 10: 15 8 t:r råg a 8: t:a korn ä 6: 32 „ bafra a 3: Summa Summarum Afkastning af 1^ t:r hvete a 5 kornet 7£ t:a k 10 r:dr ... 75 „ af 8 t:r råg å 5 kornet 40 t:r ä 8 r:dr 320 „ af 1 t:a korn å 5 kornet 5 t:r ä 6: 32 33 „ af 1 t:a hafra ä 3 kornet 3 t:r å 3 r:dr „ af ^ t:a ärter ä 3 kornet 1$ t:a a 9 r:dr 13 » af 12 t:r potates å 5 kornet 60 t:r å 2 r:dr 120 Höafkastningen utgöres af omkring 40 sommarlass af 25 lisp.d per lass till det mesta kärrhö, hvarmed födas 5 st. hästar, 8 st. kor, 15 till 16 st. får.
Jag har allenast gjort en anhållan, för akt bjuda lill att förena sinnena. Zerr Grefwen och Landt - Marstalken Jag gjorde en proposition: den blcf rwa gangor med Ja och Nej lefwarad; Herr Grefwe ve I» Qarstie gjorde densamma: den blef enhälligt bifallen. Derefter 06) med npffjutande af det som rörde det nu omtwistade ämne, fortfors till strit med justeringen af protokollet för den 22 November förmiddagen, och stureligen justerades äfwen samma dags eftermiddags.-protokoll. 15 l 8 Den 2 4 November. Upläftes följande frän Stats-Uiskottet inkomne Betänkande om Stats-Reglcringcn, jämte dertill hörande Tabeller. Wördfamt Memorial' Sedan Skats-Rcgleringen nn mera blifwit fullbordad och derutaf inhämtats Stats Werkers belägenhet, dest behof och brifter, äfmensom efter fulländad granMnng af Rksgalds-Werket, dest tillstånd bliswit u^redt; samt ifrån Krigsoch Sjö Ferwaitningarne erhållits nödige nplysningar om ArmeLrnes och Fiottorues innestäende aflöningar same Lef« veranteurers fordringar m. m., sä är för SratSUtfkotlet nn mera icke något hinder art till Riksens Högs. Ständer kunna afgifwa Berättelse, om beloppet af Rikets Mild och dest beMffeuhct sanithwad, i följd deraf det ärliga Bewiiluingsbchofwet synes böra bljfwa, och hwilka omständigheter utgöra egettteliga ämnet för den Fiuanceplan, som Riksens Högl. Ständer af Stats-UlMttel äfkat och Ulstottek nu först sal-k i tillfälle att kunna afgifwa. Öfwer totala knloppet af Rikets Mild har Stats'- Utfkorret läkit författa bilagde sammandrag, A-/ som utwifar sörjande förhållande: Tillkomne skulder i och för kriget 17,247,629:31-8.
Med afseende å den erfarenhet, som i andra länder vunnits derom, att en högst betydlig trafik så väl af personer, som med varor, kunnat utan olägenhet eller äfventyr bedrifvas på jernvägar med enkel bana, har Utskottet trott det med säkerhet kunna antagas, att en sådan bana skall länge motsvara behofvet här i landet och derföre så mycket mindre funnit betänkligt, att Rikets Ständer må, uppå de 8 Slats-Utskoltets Utlåtande, M 340. här ofvan omnämnda vilkor, medgifva en sådan förändring i arbetsplanen, som icke allenast den årliga summa, hvarföre staten skulle åtaga sig ansvarigheten, blir nedsatt genom den förminskade anläggningskostnaden, utan äfven mindre sannolikhet att staten skall nödgas utbetala denna summa förefinnes, i samma mån, som det kan antagas, att jernbanan, till följd af förändringen, skall komma att kosta mindre i årligt underhåll. För att emedlertid, i den händelse trafiken kommer att erfordra en dubbel banas anläggande, bolaget icke må undandraga sig skyldigheten dertill, har Utskottet ansett bestämmelser i detta hänseende nödiga, hvilka ock härefter i 3:dje punkten blifvit föreslagne. Som Utskottet vunnit upplysning derom, att den af Rikets Ständer vid sistlidne riksdag bolaget förunnade rättighet, att från kronans parker inom Orebro län, efter utsyning, kostnadsfritt erhålla nödigt, för andra ändamål icke disponeradt, virke, icke, med afseende på dessa parkers belägenhet och mindre betydenhet, skall för bolaget medföra någon serdeles förmån, har Utskottet funnit denna tillåtelse icke vidare böra bolaget medgifvas; äfvensom och då stadgandet i 6 mom. litt. c. af Rikets Ständers vid sistlidna riksdag i denna fråga fattade beslut, att bolaget skulle åtnjuta enahanda skattefrihet, som beviljats Götha kanal och andra dylika bolag, är till sin syftning obestämdt och kan föranleda förvecklingar, hvilka vid tillämpning af Kongl. Förordningen den 20 November 1845 icke kunna inträffa, Utskottet trott, att, med uteslutande af förenämnde moment, en hänvisning lill denna författning skulle kunna vara i detta hänseende tillfyllestgörande.