Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Klinkowström begärd votering, uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos.: Den, som bifaller StatsUtskis utlåt. N:o 303, i anledn. af väckte motioner om vidtagande af nödige kontroller å användande af städernes tolagsmcdel för dermed afsedda ändamål, voterar Ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, afslås nämnde utlåt, och bifaller R. o. Ad. det i förenämnde motioner framstäldta förslag till underd. skrifvelse i ämnet. Efter voteringens slut och sedan jemväl den förseglade sedeln blifvit öpnad befunnos rösterne hafva utfallit sålunda: Ja — 12. Nej — 13. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne mern., utlåtm och belänk:n nemi. från Constitutions-Utskottel: N:o 26, med voter:s-propos:r, i anledn. af RiksStms olika beslut, ang:de de uti mera. N:o 9 afgifna förslag till ändringar och tillägg i 28 § R.F.; Sta t s-Uts kottet: N:o 304, med förslag till sammanjemkning eller voler:s-propos. , i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut öfver l:sta punkten af utlåt. N:o 220, ang:de väckt fråga om vissa Kyrkoherdar och skolmästare i Lappmarken å lön anslagen spanmåis utgående in natura m. m.; N:o 305, i anledD. af en utaf rikets år 1849 församlade Revisorer, vid granskningen af Handels och Sjöfartsfondens förvaltning gjord anmärkn.
Konstberidare, Lindansare, eller andre kringresande ineller utländske personer, som, med särskildt tillstånd, gifva representationer af mekaniska konster nr. m., eller sådane, som kringföra och visa främmande djur o. s. v., erlägga för hvarje representalionsdag: i Stockholm R:dr R:mt 3: —• samt i alla öfrige Städer och orter . » » 1: 50. åliggande det aila förenämnde, att, innan de från staden eller orten afresa eller pass dem meddelas, med bevis af Kronans Uppbördsman styrka, att repre sentations-afgiften blifvit erlagd; Och skall qvitto derå, jemte betyg, att bevillningen för löpande året blifvit gulden eller säkerhet derför ställd, ovilkorligen företes å den ort, dit de sig begifva, innan någon representation der får uppföras. 12 llcvillnings-UtskoUels Betänkande J\J J>. Åfreser sådan person från orien, utan alt hafva denna bevillning för hvarje represenlationsdag erlagt, ansvarar derför den, sorn pass till resan meddelat eller för resans försättande detsamma ålecknal. Linvräkare R:dr Runt 1: SO. Mätare , » » i: SO. Packare och Packhus/earlar » » 1: SO. Sjömän: Understyrman och Konstaplar samt Matroser och Timmermän in. tl » » 1; —. Kockar och Jungman » » —. 73. Styrmän, se Mom. i. Sy jungfrur, hos Nipperhandlare, Hattstofferare, Bundtmakare, Skräddare och andre Handtverkare, erlägga hälften mot Gesäller, eller R:dr Runt — 73. Timmeroch Mur-Gesäller, lika med Gesäller. Tjäruvräkare » » f; 30.
I en skrift beträffar. § 52 uti nu gällande R 0.' skulle utgå. § 45 (§ 53 R. 0.) När ett ämne slutligen skall afgöras, böra alla dertill hörande handlingan 16 Konslitulions-Utskottels Memorial, N:o 7. uppläsas, så framt någon ledamot sådant åstundar. Ej må något huruvida Ståndet eller Riks-nämnden anser genast förstöras. § 46 (§ 54 R. O.) Då uti Riks-nämnden proposition till fattande af ett definitivt beslut öfver en Konungens framställning, eller ett betänkande, eller en annorledes väckt fråga är blifvit med Ja och Nej besvarad. Har lagförslag•, som flera afdelningar eller paragrafer innehåller, blifvit efter afdelning eller paragraf under öfverläggning taget, och beslut först Öfver hvarje paragraf för sig fattadt; då skall förslaget derefter till antagande eller förkastande i sin helhet framställas. Hvad i denna § här ofvan stadgadt är, galle i tillämplige delar äfven för Stånden. % 47 (§ 55 R. O.) Landtmarskalk eller Talman må ej kunna vägra proposition, utom i det fall, att han finner en väckt fråga bokstafligen strida mot Grundlagarnes lydelse; börande han förut hafva skälen till sitt vägrande anfört. Skulle ej Ståndet eller Riksnämnden med honom instämma i begreppet härom, utan ändock yrka proposition; ege han förklara öfverläggningen hvilande, och förvises målet till Granskningsnämnden, hvilken åligge enlighet med Grundlagen. Hvad Granskning s-nämnden så godt synes, till Gransknings-nämnden, som bör honom sitt yttrande deröfver meddela, och vare han berättigad detsamma, jemte motionen, genom tryck allmänt göra, i hvilken händelse han för den sistnämndas innehåll sjelf, i egenskap af författare, må lagligen ansvara. § 48 (§ 56 R. O.) Riksdagsman ege rätt att uti Riks-nämnden framställa motioner och förslag.
Sparre förmenar, inhemta på samma gång theoretiska och praktiska insigter, utan man vistas der för att förvärfva de theoretiska kunskaper, hvilka man sedermera i det praktiska lifvet skall tillämpa, eller, med andra ord, för att genom theoretiska studier få en säker oell bred grundval för sina tillgöranden i handlingens _verld. Att genom theori bereda till praxis är således ett universitets egentliga ändamål, och detta ändamål vinnes lika väl i Upsala eller Lund som i Stockholm. Och ieke heller sätter jag någon tro till Gr. Sparres upgift, att det skulle stå särdeles illa till med sedligheten hos de studerande i Upsala och Lund. Jag hyser deremot den på egen erfarenhet grundade öfvertygelse!], att om än osedlighet förefinnes i smärre städer, så är den dock långt ifrån att ens närma sig den osedlighet i stor skala, som, till följd af sakernas egen natur, alltid herrskar i hufvudstäder, hvarföre jag för min del ingalunda finner det vara nyttigt att här i hufvudstaden samla omkring tusen ynglingar, för att utsätta dem för en förfinad sinnlighets alla frestelser, för att måhända inviga dem i förföriska lasters, i st. f. förädlande vetenskapers tjenst. Beträffande den förkastelsedom, som Gr. Sparre uttalat öfver den juridiska bildningens nuv:de ståndpunkt inom fäderneslandet, så måste jag säga, att det i högsta grad förundrat mig att få höra en sådan dom från en person, som icke allenast är ledamot i en öfverdomstol, utan äfven under flere .Riksdagar varit O^dfide i R. St:rs LagUtsk., enär jag ansett, att en sådan person borde åtminstone i någon mån taga i försvar rättsvetenskapens tillstånd i landet, i st. f. att, såsom han nu gjort, genom uttalandet af ett så skarpt fördömande, bryta stafven öfver sitt eget hufvud. Jag skulle tro, att Gr. Sparre har mera känsla af sitt eget värde, än att Hr Gr:n skulle vilja på sig tillämpa det fällda omdömet, att den juridiska bildningen sjunkit så djupt, att den aldrig mera torde kunna resa sig.
För alt på ett så val ändamålet motsvarande, som någon billig ovilja icke upväckande sätt afhjelpa denna olägenhet, finnes, enl. min öfvertygelse, intet annat medel än att bestämma, dethefordringarne inom de lägre graderne skola till en viss del och under upfyllandet af stadgade vilkor, ske utom tur. Härigenom vinnes äfven, att man undantränger hvarje skymt af giltig anledn. lill de med skäl sä mycket öfverklagade, endast flärd och fåfänga upväckande, samt af K. St. till afskaffande underdånigst anmäldta karaktärsfel Imakter eller d. s. k. tomma titlarne. Ordningen kommer nu till Härens Afton in gs-fö rhållanden. Ingen, som vill gifva sig ringaste lid att med allvar och oväld taga nämnde förhållande i öfvervägande, torde bestrida, att befälets närvar:de aflöning, till så väl belopp sorn utbetalningssätt, utgår till lika liten fördel för det allmänna som för löntagarne och erfordrar i båda fallen betydliga förändringar. Hvad det allmänna angår, så är första vilkoret, om Staten af sina tjenare skall kunna påräkna afsedd nytta: att de så aflönas, ifrån den högste lill den lägste, att de äro fredade från omsorgerne för ett nödtorftigt uppehälle. Detta vilkor lemnar dock arméens närvar:de aflöningssält i betydlig mån oupfyldt, och detta, utan att Staten ens häraf tillskyndas ringaste besparing, dels derigenom, att atlöningsbeloppen, ehuru otillräcklige i de lägre graderne (circa 166 r:dr 32 sk. netto behållning för en Underlöjtnant) äro öfver behofvet tilltagne i de högre (ända till circa 7,000 r:dr för somlige Öfverstar) samt utgå efter en högst felaktig beräkningsgrund, dels derigenom, att en mängd öfverflödiga befattningar finnas, hvilka, enl. hvad jag i det föreg:de anfört, upsluka betydliga summor.
Personalen på byrån har utgjorts af fröken Gertrud Adelborg, såsom föreståndarinna och bokförare, fröken Theresa Geijer, med särskild sysselsättning vid platsanskaffningen, fröken Sigrid Ulrich, biträde vid kassan och bokföringen, samt såsom extra biträden under olika tider, fröken Ida af Klint, fru E. Brodin, fröknarna E. Ulrich och H. Lagerlöf. Härjemte hafva styrelsens och förvaltningsutskottets medlemmar i mer eller mindre mån medverkat i de vid byrån förekommande arbetena. Den aflöning, som utgatt för byråns ordinarie personal, kan ej anses innefatta full ersättning för det verkstälda, synnerligen trägna arbetet. Ordinarie arbetstiden på byrån har fortgått från kl. I l f. m. till kl. 4 e. m. Ett försök har under året gjorts att hålla byrån öppen såsom läsbyrå för förbundets medlemmar äfven några eftermiddagstimmar i veckan, men då besöken vaxit temligen fåtaliga, upphördes härmed efter någon tid. Genom en styrelsemedlems godhetsfulla bemedling har byrån gratis fått till sitt förfogande en telefonapparat af " Bellbolaget. Såsom förut har byråns verksamhet förgrenat sig i åtskilliga riktningar, bland hvilka de hufvudsakligaste hafva varit: Meddelande a j 1 * 6d och upplgsningar inom olika områ- råden, bland hvilka särskildt böra framhållas: R d d i ekonomiska, juridiska och hygieniska angelagenhete / &amp;. För att kunna uppfylla de kraf, som i detta afseende ställas på byrån, har denna fortfarande sig tillförsäkradt biträde af framstående yrkesmän inom dessa områden. Upply sr2 ingar angtlenclle skoloi läro kurser och arbetsområden. AViieddelancZeri med fiirbund och inrättningar af art, jemförlig med Fredrika-Bremer-Förbundets, såviil inom Sverige som i andra länder. Platsanska,fnirzg, till förmåii för såväl arbetssökande som arbetsgifvare. T, ' rzderstöd ' ancle af rörelsen för qvinnans deltagande i kommunala värf, särskild t stads fullm äk tigvalen. R d d för inköp af ungdomslitteratur. Erpeclitioir af styrelsens beslut och förbundsnieddelanden, af förbundstidskriften Dagny, samt i viss mån för henistudierna och sjukkassan.
Han drar i väg utan ringaste spår till takt. – ”Ack, hvad det är roligt med litet musik!” satt gumman och sade med inställsam röst vid hvarenda paus; jag visste att gubben inom sig blef arg för hvarenda gång, men han teg ändå. Fröken syntes icke till. Det blef mörkt och vi hade inga ljus på pianot. Jag såg hur gubben gick och våndades, han var rädd för att säga åt fröken. Slutligen bemannade han sig. Efter lång stund fingo vi ljus och fortsatte att spela. Jag tog dristigt igenom Sannas gamla stycken. – ”Om jag vore i ditt ställe, skulle jag sätta alla klutar till för att slå henne ur brädet,” hviskade gumman till mig. Det hela var otäckt. Så kom pigan med matbud. Vi voro midt i ett stycke. Jag fortsatte. Men jag kände mig nervös. Det var bara på trots jag spelte vidare. – ”Serveradt,” sade Sanna och kom sjelf. Hennes slaf reste sig ögonblickligen och jag gjorde så med. – ”Var stycket slut?” frågade Ida. – ”Ja,” svarade han kort. Vi gingo till bords. Ågren bjöd mig mat. Han slök i sig under tystnad och som om han icke unnade någon annan menniska att bli mätt. Han har ett försmädligt sätt att breda ut sig, der han sitter vid bordsändan. Han bjöd mig smaka hans kaviar, det var det enda. Annars mol tyst. Jag talade ett slag, men så vardt jag arg och tänkte: tig du, ditt gamla skåp der sitter! Och sedan var det endast Ida som talade. Jag måste sluka min mat för att hinna undan, att bli mer än halfmätt der, är aldrig att tänka på. Så började Ågren konversera. Gubben satt och slängde omkring sig med smörknifvar, tillbringaren och sina armbågar, precis som det icke funnits någon i rummet mer än han. Slutligen blef han nådig och började tala. Efter qvällsmaten sade han åt mig om jag inte hade lust att komma ned till honom. Jag sade åt Ida, när hon kom. Hon var genast färdig. Han hade lånat en af hennes böcker, hon ville fråga honom efter den under förevändning att hon skulle låna den åt mig. Jag förbjöd henne det och sade att jag icke ville ha boken. Det förargade mig att hon alltid skall bråka med honom.
Och du skall prophetera dem all dessa orden, och säg till dem: Herren skall ryta utu höjdene, och låta höra sin dunder utaf sine heliga boning; han skall ryta öfver sina boning, han skall sjunga ena viso, lika som en vintrampare, öfver alla landsens inbyggare; Hvilkens ljud skall höras intill verldenes ända; ty Herren hafver till att skaffa i rätta med Hedningomen, och skall hålla en dom med allt kött; de ogudaktiga skall han gifva under svärd, säger Herren. Detta säger Herren Zebaoth: Si, en plåga skall komma ifrå det ena folket till det andra, och ett stort väder skall uppväckt varda ifrå landsens sido. Så, skola de slagne af Herranom på samma tid ligga, ifrå den ena jordenes ända till den andra ändan. De skola intet varda begråtne, eller upptagne, eller begrafne, utan måste ligga på markene, och till träck blifva. Jämrer eder nu, I herdar, och roper, och välter eder I asko, I väldige öfver hjorden; ty tiden är kommen, att I skolen slagtade och förströdde varda, och skolen sönderfalla, såsom ett kosteligit fat. Och herdarna skola icke kunna fly, och de väldige öfver hjorden skola icke undkomma kunna. Så, skola herdarna ropa, och de väldige öfver hjorden skola jämra sig, att Herren så hafver ödelagt deras bet. Och deras ängar, der så väl tillstod, äro förderfvada, af Herrans grymma vrede. Han hafver öfvergifvit sina hyddo, lika som ett ungt lejon; och så är deras land förstördt af tyrannens vrede, och af hans grymma vrede. Uti Jojakims rikes begynnelse, Josia sons, Juda Konungs, skedde detta ord af Herranom, och sade:
Tilläggande Longberg, att, om brannvinsbrännings-rättigheten blif» Btsy. och Ekon. Zink. Betcinkanclen. ver mera fri och obegränsad, torde det inträffa, att inhyses-folk och andra dylika personer, sorn ega någon penninge,tillgång, skulle med begagnande af jordegarens när. Varande förlägenhet inköpa jord och anlägga brännerier, hvarigenom hemmansegaren sjelf slutligen skulle komma i den obehagliga belägenhet, att ej kunna afyttra en enda kanna brännvin. Memorial af Anders Larsson från Elfsborgs Län, hvaruti han yttrar: att, om personer, såsom antagne torpare och lydan^ de under husbönder, ernå frihet att, utaq desse sednare* vetskap och samtycke, genom förbränning af sädén bereda sig ökade fördelar, flere olägenheter derigenom skulle uppkomma, För öfrigt hemställer Anders Larsspn, om icke städerne böra ifyån bräpnvinsbrännings-rättighet uteslutas, samt om andra qvarolägenheter än de, sorn äro särskildt skattlagde och icke lydande tinder hemman, kunna tillerkännas fördelen af en sadan tillverkning, Med Anders, Larsson hafva förenat sig Pehr Andersson från Södermanland och flera, illernorial af Johan Andersson från Skaraborgs Län, deri han framlägger en ytterligare förklaring öfver sitt förr ingifr pa Memorial, rörande utvidgad brännvinsbränningsoch försäljningsrättigSiet, hvarigenom han tillkännagifver, att motivet för bans Memorial icke varit annat än hans Besv■ och Ekon. Utsk. Betiinkanden. 615 hemmavarande medborgares öfvertygelse,om nyttan och nödvändigheten af en allmän näringsfrihet.
Nädiga proposition af den 6 te September ihtty, rörande sörhöjiiing af Postporto ivr sranguerand^t of sädane breft hwilka fortstäoas ölwer Strolsiiiid till Hamburg och andre mrikes ort r, halma Rikens Ständer uppå deas Eo,x Kongl. Majtt. i Näder frcimstaide stäi funnit denna förhöjning böra äga rum och fastställas, intill dest Postgången öfwer Dannemark ä nyo kommer i sill förra stick. Widkommande ater den derj-mte mäckte fräga, hsru wida Eder KonglM j t. r sal! nägre förändringar uti Utländste Post örtaltningorne g>orde det nödigt, ma derefter bestämma de afgifter, fom borde betalas till Swenst - PvstWerkeks ersättning för Bress franquering ä utrikes orter, hasws, Riksens Ständer, med afseende derpä, att elt sädant steg i framtiden möieligen kunde för en och annan i ämnet mindre upplyst gifma vr'gk!gt begrepp om rälta förständer as Neaerings ormens 6s § bestulit, att, pä det Swensta Kronan mätte i afseende pä förcnämde möjlige sörändringar, hä!- Den 27 Januarit. loiz hällas skadeslös, Franquerings-asgiften nu genast mä ökas uiöswer det t Räder förestagne beloppet, för hwarje simpelt Bref med en stilling, der den uti Nädiqa Propositionen ab-ropade Tarrlff utsätter tio skillingar, eger derunder, samt med twä ffilljngar ä olia öfriga ställen; och sörwanta stg RikstnS Ständer härwid af Eder Kongl. Majus Nådiga omsorg, alt, sedan den förra, mindre kostsam' a Pojkgängen, för U-rikeS Brefwäpstngen , bliiwl! öppen och obelstndrad, ofwonderv^de öchösde asgiu äler marcer i billig män nedsitt; hwi.M alt, tili smar ä Eder Kongl. M j:ts.
Bidderskapets och Adelns samt 7§uti Högvördiga Presterskapets Privilegier af år 172g, hvilka genom 114 §• uti 1809 års Regeringsform blifvit stadfästade, icke tillständig t att föreslå någon Slags förklaring, hvarigenom Privilegierne skulle kunna gifvas en utöfver deras ordalydelse sträckt tillämpning till deri i fråga satta byggnadsoch underhållsskyldigheten} enär för öfrigt Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 6 April 1810 tyd» ligt upptager i hvad mon de Respectiva go8 Besv, oell Ekon, Ut sk, Betänhclnden. RiksStånden concederat till ändringar uti de» ras undfängna Privilegier. -— Detta Betänkande hafva Höglofl. Ridderskapet .och Adeln samt Högvördiga PrestStåndet den 22 Ma) och Pledervärda BondeStåndet den r6 i samma månad bifallit; äfven som Vallofl. BorgareStåndet den 5 Juni deruti instämt, dock med det tillägg, att Sorn Högvördiga PrestStåndets den 22 Maj lentnade bifall till Utskottets Betänkande vore beledsagadt af det förklarande, att det Högvördiga Ståndet åtoge sig den ifrågaställa Byggnadsskyldigheten för sådana hus och gårdar, sorn Ståndets Ledamöter eller deras Enkor och Barn i Städerna äga, men icke sjelfva bebo, så blefvo Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet inbjudne, att lika med Vällofl. BorgareStåndet instämma uti Högvördiga PrestStåndets nyssberördeförklarande, på det sådant måtte i underdånig skrifvelse anmälas hos Kongl. Maj:t, till erhållande af Nådig författning, i det hänseendet. — Höglofl.
Preste-Ståndet, som ansåg det vara menligt lör behandlingen af conn: unala angelägenheter, hvilka oftast bero på skyndsamt afgörande, att vederbörande i 6 veckors tid lemnäs i okunnighet, huruvida besvär öfver ett sockenslämmobeslut blifvit anförda eller icke, ogillade Utskottens ifrågavarande betänkande och beslöt, alt en underdånig skrifvelse skulle tili Kongl. Maj;t afgå med underdånig anhållan om det tillägg till Kongl. Förordningen om sockenstämmor af den 29 Augusti 1843 ”att det åligger den Församlingsledarnot, som öfver ett sockenslämmo-beslut klaga vill, att derom hos soc - Pn.t.-Utdrag-, den .6 Jjril iS/jö. 821 kenstämmans ordförande anmälan göra och bevis detöfver laga inom 14 dagar efter beslutets kungörande från predikstolen, eller dellåendet ileraf.” Och skulle de respeclive Med-Stånden vänligen inbjudas, att med Preste-Ståndet i della beslut sig förena. S. D. Föredrogos ånyo och bi)vilos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi£71 skottens belänkandent N:o 33, i anledning af väckt (råga om ålerupplifvande af 10 Cap. 8 § Byggninga-Balken; N:o 34, i anledning af väckt fråga om upphörande af Kammar-Collegii domsrätt i vissa ekonomiska mål; N:o 35, i anledning af väckt motion om åläggande för socken-nämnd att draga försorg om den i Kongl. Förordningen den 9 November sistlidet DO O O år föreskrifne inteckning af 1 if’sLidsslädja och undanlags-aftal. S. D. Föredrogos ånyo Bauco-Utskotlels följande utlåtanden: N Ahlboms ansökning otn eftergift af öfverränta å Disconllån: Bifölls. S. D.
Medan de förra kunde både bibehållas och förökas, så började deremot krafterna vid en viss ålder att aftaga; och vore det derföre nödigt att de, hvilka inträda på embetsmannabana!!, ej blott erhölle de sysslor, till hvilka de genom sin skicklighet och förtjenst kunde vara berättigade, men jemväl erhölle desamma medan förmågan att sköta dem ännu funnes i behåll. De presterliga embetena i vårt land blefvo dock icke tillsatta i öfverensstämmelse med denna grundsats, utan vore det nu mera ganska sällsynt att en prest blefve före sitt 40:de år befordrad från adjunkt till komminister; och då han sedermera, för att vinna ej blott bättre inkomst utan äfven en egen verkningskrets, måste önska att blifva pastor, funne han såsom sine medsökande ej blott prester af samina eller lägre tjenstegrad, men äfven kyrkoherdar, bland hvilka mången knappt hunne tillträda den ena platan förr än han vore färdig söka den andra; — ja, vid den ålder då krafterna vore i aftagande och då i följd deraf andra embetsmän sökte sitt afsked, så sökte presterne deremot befordran till andra lägenheter; och kunde detta ofta förnyade samt ännu på ålderdomen fortsatta sökande ej annat vara än menligt för församlingarne, hvilka tidt och ofta nödgades emottaga icke alle - 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Viskottets Betänkande N:o 3. nast främmande utan äfven orkeslösa herdar. Af dessa skäl. och för att inskränka transportsökandet, föreslog motionären, att Rikets Ständer måtte hos Kongl Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af en författning, dels det kyrkoherde icke egde rättighet att under en viss tid, som af motionären exempelvis angafs till fem år, efter tillträdet af sitt innehafvande pastorat söka ett annat, så vida detta ej vore såsom prsebende med annan befattning förenadt; dels det ingen prestman måtte, efter en viss ålder, af motionären föreslagen till 65 lefnadsår, sig till någon presterlig syssla såsom sökande anmäla.
Herr Grefwen och Lanbt-Marskalken ajorde i anl.dning häraf Proposition att Banco - FullmägtigcS Protocoll för den iz Marter mätte genom Banco - Utskottets föranstaltande warda af Trycket Utgifwet Bifölls. Herr ksk imsn, Understälde om ej dek tillägg borde göras, ott Utskottet mätte gä skyndsamt i författning om tryckningen. Härefter afgick Ridderskapets och Adelns veputation under anförande, af Grefwe Os is LsrUwr Iscob. Föredrogs ä nyo Friherre i^u6becks, ^iexsnster, den 32 Sept. pä bordet laggda Memorial rörande Leckö Kungsgärds anfläendc ät Herr EeneralLicutenantcn m. m. ^6!ercreu ri. Remitterades till Stats - Utstöttes och tilläkS författaren att detsamma med de öfrige Ständcn communicera. Likaledes remitterades till samma Utstött ett den 14 Sept, pä Bordet lagdt Littänien af Herr sk Min - Den 4 Oclober. ' 1347 ^VinZIrst, rörande frägan om indragningar i Armeen, samt ett sedan den 22 Sept. pä Bordet hanlande Diktamen af Grefwe (i^Hendoltz, ^jok. Istenning rörande kerru teringar. Herr ak Win^Lrä uppläste till Pro tokollet följande: Som jag redan Twcnne gängor yttrat mig i benna ,sak; anser jag mig ej äga rättighet med widlöfliga tillägg öka hwad jag förur haft den äran anföra. Min bfwertpgclse om desi möjeligen skadliga in flytande pä wär framlida säkerhet, har jag hwarken af en Wärd Ledamot.- sednare anföranden, eller ett närmare betraktande af saken, sätt nägon anledning ändra.