Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förslaget torde således åtminstone behöfva omarbetas, och af dessa skäl får jag tillstyrka bifall till Utsk:ts förslag. Frih. Armfelt: Samtliga öfriga talare och isynnerhet den siste hafva yttrat sig i sak och ansett det vara vådligt att inrätta en så beskaffad anstalt, som den af motionären föreslagna. Utan att vilja ingå i någon diskussion af sjelfva ämnet, får jag dock förklara, att jag delar deras betänkligheter; men detta hindrar mig icke att tro, att man genom ett bifall till Utsk:ts förslag kunde komma derhän att säga mera än man vill, nemi. att It. St:r aldrig vilja bifalla förslaget om inrättande af en hypotheksbank grundad på säkerhet af stadsfastighet. Deremot kan jag icke finna, att orden »för närv:de» skulle uttrycka annat än hvad Hr von Koch ansåg nu borde sägas, eller att, i det skick förslaget nu är, R. St:r icke finna skäl att bifalla det, hvilket ingalunda är detsamma som att taga på hand att förslaget framdeles skall bifallas. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. och Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad och dels bifall till densamma med införande af orden »för närv:de» efter ordet »Utskottet»; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad och, då dervid svarades många ja jemte några nei, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskds den 30 och 31 sistl. Oktober bordlagde Betänk. N:o 50, i ani. af väckta motioner om förändrade föreskrifter i afseende å skogshushållningen i riket. l:sta och 2:dra punkterna (sid. 7 och 8). Utsk:ls hemställanden biföllos. 3:dje punkten (sid. 18.) Hr von Koch:
Och härtill bidrager äfven det gnagande minnet och förebråelsen, att jag sjelfvilligt öfvergaf hoppet att få ega Hildas hjerta, emedan – o, förlåt min uppriktighet! – ni, min farbror, undandrog mig er hand. Jag fann och bevisade mig sjelf med öfvertygande skäl, att Hilda och jag icke kunde lefva af luft. Jag drog mig då tillbaka från henne, som jag älskade, och närmade mig Rosa, i uppsåt att göra allt möjligt, för att behaga henne. Visserligen är det obestridligt, att bevekelsegrunderna för mitt handlingssätt voro egenyttiga; men hvad skulle jag göra? Egde jag ett annat val, då farbror var obeveklig? Ty att inleda Hilda i ett gränslöst elände, genom föreningen med en man, lika fattig som hon sjelf, det kunde jag icke. Lika litet förmådde jag slita hennes bild ur mitt hjerta, eller min egen varelse från hennes sida, så länge jag var fri. Tro mig, farbror, det var en svår strid mellan mina känslor och mitt förnuft; men vi måste skiljas. Jag friade, fick ja, och gick drömmande, såsom förlofvad man, ifrån Rosa, min fästmö, till Hilda. Hon visste ännu ingenting; endast ryktet talade då och då om mina täta besök i det rika grosshandlarhuset och min hyllning åt den vackra Rosa. Hilda hade icke lyssnat dertill; hon kunde icke tro något sådant. Ack, farbror, det var dock den bittraste stund i mitt lif. Jag sade henne allt, att vi måste skiljas, utan hopp att någonsin blifva förenade, samt att jag var förlofvad med en annan. Mitt hjerta ryser ännu vid erinringen af den föraktliga blick, hvarmed hon betraktade mig; men hon sade icke ett ord, hon var blek, blek som döden. Efter ett par minuters plågsamt afbrott, stod hon upp, tog ett stolt afsked, i det hon med några kalla, formliga ord önskade mig lycka, samt aflägsnade sig. Då, redan då inställde sig den bittra ångern; jag hade velat göra om alltsammans. Jag lät begära ett samtal med henne; hon afslog det. Jag skref; hon skickade brefvet ouppbrutet tillbaka.
Med detta slut-citat uttryckes derjemte, att motionen öfverlemnades till den noggrannaste behandling af de personer, hvilka voro närmast i tillfälle att ytterligare utreda frågan så till syfte, som till den ekonomiska delen deraf; och då den person, hvilken uti detta citat specielt påpekas och hvilkens ringa biträde det någon gång skänkts mig få vara vid menniskovänliga verks åstadkommande, nu begärt ordet, nemi. min högt värderade granne på bänken bakom mig, Hr Huss, och som inom Utsk:t åt motionen skänkt ali den uppmärksamhet sorn dess menniskovänliga syfte förtjenar; — så öfverlemna!-jag nu till B. o. Ad:ns behjertande densamma; beklagande likväl att en aktad ledamot här midt öfver, Hr Professoren Cederschiöld, icke är tillstädes; detta så mycket mera, som jag har mig bekant att Hr Cederschiöld ämnat framlägga fakta, i hygieniskt hänseende så upprörande, att de skulle hafva, såsom hans egna ord lyda: »kommit håren att resa sig på hufvudet.» Sådana ömmande förhållanden var Hr Cederschiöld nemi. beredd att framlägga. » Jag slutar med att efter den närmare och fullständiga utredning frågan nu erhållit, vördsamt förnya min anhållan om återremiss. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr (Jr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å Den 1 Maj. 23 dels bifall till Utsk:ts hemställan i förev:de punkt och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma, och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Hr Liljenstolpe hegärde votering och yttrade derjemte: Jag har vid några föreg:de tillfällen, da jag begärt votering, men förnummit, att R. o.
Uti umgänget med en vidsträckt krets af vänner och bekanta, till stor del akademiska lärare och studenter, som visste sig städse vara välkomna gäster i det Kngeströmska huset, på landet och i staden, ådagalade han en mindre vanlig förmåga att kring sig sprida trefnad och glädje, därvid understödd af sin älskvärda, högt begåfvade, vänsälla maka, Mathilda von Sclioultz, jämte deras två söner och fyra döttrar. Den yngsta af dessa döttrar, Georgine, född år 1844, ingick år 1870 äktenskap med dåvarande revisionssekreteraren Emil Poignant, som år 1881 förflyttades till Oxie och Skytts hä; rads domsaga i Skåne och är 1883 till landshöfdingeplatsen i Visby. Inom residenset i den gamla Hansestaden har fru Poignant — hvars varmaste intresse alltid varit makans och moderns — sedan kring sig sett uppväxa tvänne döttrar och en son, hvilken, fostrad på » hafvets pärla », också valt hafvets, sjöofficerens friska yrke. Men äfven utom familjekretsen ha hennes krafter och villighet tagits i anspråk, särskildt för representativa ändamål vid de höga furstliga besök, som ej sällan beskärts Visby. För flere fosterländska oeh allmännyttiga idéer har hon ådagalagt nitälskan och verksamt intresse, såsom för försvarsrörelsen, för Kristliga föreningen för unge män, och nu senast har fru Poignant satt sig i spetsen för en insamlingtill en Frcdrika-Bi-emer-stipendiifond på (lotland. " ' ' * Några blad ur min dagbok. Af Gerda Meyerson. Vi inse väl, att den verklighetsskildring ur de sämst af lönade storstadsarbeterskornas lif, hvilken författarinnan här nedan lämnar, genom sin nästan brutala realism kanske kommer att förefalla mer än en af våra läsarinnor frånstötande.
Jag anser mig förvissad om Ridderskapets och Adelns bifall, då jag, med dess ynnestfulla tillstånd, vänder mig till Herr Grefven och LandtMarskalken, samt ödmjukeligen io8 Den g Febmarli. anhåller om Proposition, att våra Respective Med-Ständer måtte genom en Deputation inbjudas, att samfält med Oss, efter sökt och erhållit Nådigt •tillstånd, till Konungen uppträda och i underdånighet anhålla , det täcktes Hans Majit Stäuderne icke åtskilja, förr ände hälsat Ijåns Majit för Svenska Folkets Lagkrönte Konglig. Många yrkade på Proposition. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln, i anledning af Friherre Mannerheims väckte Motion, behagade genom en Deputation inbjuda de öfrige Respective Riks-Stånden, att samfält med sig hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla , att Hans Majit Konungen täcktes icke åtskilja Riksens Sränder, innan de hälsat Hans Majit för Svenska Folkets Lagkrönte Konung. Bifölls, Härefter Justerades följande: j. Utdrag af Prötocollet, hållet hos Högfofl. Ridderskapet och Adeln vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 9 Februarii x 816. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln, att genom en Deputation vänligen inbjuda de öfrige Respective Med-Stånden, att samfält med sig, elter sökt och erhållit nådigt tillstånd, till Den 9 Felru arli. 109 Kongl. Majit uppträda och i underdånighet anhålla, att Hans Majit Konungen täcktes icke åtskilja Riksens Ständer innan de hälsat Hans Maj:t för Svenska Folkets Lagkrönte Konung. Ut Supra. Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken anmodat Grefve Mörner, Carl Stellan , att anföra Ridderskapets och Adelns Deputation till de andra Stånden, samt de af Ridderskapets och Adelns Ledamöter, hvilka till deltagande i samma
Iva serskildta sladganden instämde, det förra med Genéral-Tull-styrelsens skrifvelse den i Maj 1841 och det sednare med dess resolution af den 25 Maj och 2 November 1842. Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden hafva bifallit hvad Utskottet sålunda föreslagit, vid hvilket förhållande och då genom intagande i Taxan af berörde föreskrifter destomindre någon på tullintraden inverkande ändring åstadkommes, som, på sätt nyss är antydt, de redan blifvit af vederbörande embetsmyndigheter till efterrättelse meddelade, lärer, oberoende deraf att lUdderskapet och Adeln till framställningen icke lemuat bifall, föreskrifterna böra i enlighet med Utskottets af de tre andra Stånden gillade hemställan hvar på sitt ställe i Taxan inllyta. Väfnader. Half siden, alngods, alla slag. Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden hafva gillat Utskottet förslag, att vid halfsidenväfnoder rubriken alngods, alla slag, hvarå en gemensam införselstull af 2 R:dr 24 sk. skålpundet för närvarande eger rum, måtte delas i två nemligen: Fe Ib och Peluche med det förra tullvärdet 10 R:dr, men till 1 R:dr 24 sk. nedsatt tull, samt andra slag med bibehållande af gällande värde 10 R:dr och införselstull 2 R:dr 24 sk. per skålpund; men sorn Ridderskapet och Adelli lemnat gällande Taxa i denna del oförändrad, måste, derest sistnämnde Stånd icke vill i de öfriges berörde beslut instämma, omröstning företagas sålunda: 44 Berntin ings-Ut sko t tets Memorial, N:o 30, 145:o Den, som bifaller Utskottets hemställan, att den under artikeln IJaljsiden väfnader förekommande rubriken Alngods, edla slag, bör delas 1 två nemligen: Alngods: Tull värde Inf.-tull» 10: Fell) och Pefouche 1 skålp.
Maj:t, vid utfärdandet af privilegier för de Offentlige Bolags-Banker, som derom kunna göra ansökning, i Nåder läcktes, så vidt möjligen ske kan, så ställa desse privilegier, alt deji bestämda tiden för hvartdera Bolagets verksamhet, måtte ungefärligen på samma gång för dem alla utlöpa. Och få Utskotten slutligen tillstyrka, att, till desto säkrare undanröjande af hvarje okunnighet om det straff, hvartill den sig förfallen gör, som någon Bolags-Bankens sedel förfalskar, efterapar eller ulprånglar, Rikets högloft. Ständer måtte hos Kongl. Majrt jemväl i underdånighet anhålla, att serskild Nådig Kungörelse måtte utfärdas derom, att förfalskning, efterapning och utprångling af Offentlig Bolags-Banks sedel straffas som förfalskning, efterapning och utprångling af Rikets Ständers Banks sedlar. Åtskilliga Ledamöters reservationer bifogas. Stockholm d. 8 Nov. 1834* Reservationer. Hor till Bancooch Lag-Vtsk. Betänk. A(' Hen Biskop Hedrén: ”Den 6 punkten i närvarande förslag till Lag för offentliga Bolags-Banker har, efter långvarig öfverläggning, formlig proposition, samt derefter fattadt och med klubbslag befästadt beslut, fått denna lydelse: Offentlig Bolags-Bcink md icke utgifva creditsedlar, invisningar eller förbindelser af hvad beskaffenhet som helst till högre sammantaget belopp, än som svarar emot elen af delegare insalta grundfond i contanta medel och hypotheker m. m. Vid redactionen af denna punkt hafva de Höglofl. Utskotten funnit för godt alt, medelst anställd votering, besluta den förändring, att i stället för orden: ”insätta grundfond/’ skulle utrycket blifva ”insalta och innestående grundfond.”
I alla dessa sistnämnda fallen finner jag nemligen, för min del, lagens straffbestämmelser i öfrigt så till räck I i ge, att jag anser kyrkoplikten , utan all olägenhet, kunna återföras till dess ursprungliga betydelse af en religieus försoriingsakt och följagtligen all med offentligheten förenad skymf derifrån böra aflägsnas. Men då jag sålunda, med undantag af tjufnadsbrotten, lika med Herr Juslitice-Ombudsmannen, anser den offentliga kyrkoplikten i alla de fall, der den, i förening med annan straffpåföljd, hiLlills egt rum, böra mot enskild skrift utbytas, så länge denna sistnämnda institution i Lagen qvarstår, stannar jag ock härvid, utan alt kunna biträda Ulskollets föreslagne tillägg om kungörande från predikstolen af så väl brottet som förbrytarens namn, hvilket jag afstvrker såsom dels alldeles ändamåls vidrigt, då man från början utgått från synpunkten af alla skymfliga straffs otjenlighet, och dels ledande till förvillelse genom etablerandet af tvänne serskilda slag af enskildt skriftermål, de der, utan att någondera medföra någon väsendtlig nytta, lätteligen skulle kunna förblandas och föranleda till misstag eller oreda i lagtillämpningen.” 2:0 Af Herr Hegardt: ”Kyrkoplikten, sådan den från början varit föreskrifven och hittills tillämpad, måste, ehuru den offentliga blifvit i senare tider, i allmänna opinionen, betraktad sorn skamstraff, dock i sjelfva verket vara att anse såsom en försoning i religieus mening, ej såsom straff.
Kammarrätten insändas före utgången af Dec. månad året näst efter det, som räkenskaperne omfatta.” Jag anmärker att häri ligger ett misstag, på det att, om den skrifvelse kommer att afgå, som StatsUtsk. nu föreslagit, Sländerne deri icke mätte införa något oriktigt. Det förhåller sig så, att Kammarrätten under d. 5 Octob. 1849 frågade Curatorerne huruvida det kunde möta något hinder att räkenskapen aflemnades i Dec. månad året näst efter det, som räkenskapen omfattade. Rlott denna fråga gjordes på hvilken Curatorerne under d. 31 Dec. s. å. svarade att något hinder derför icke mötte; men någon föreskrift i della hänseende har Kammarrätten icke meddelat. Hr af Harmens, Henr. Otto: Om det skall blifva möjligt för R. St:s Revisorer alt uträtta något med den granskning de hafva sig ålagd, så är det nödvändigt, att räkenskaperna förås med redighet. Första punkten i detta betänk, visar räkenskapssätlet i afseende på de fonder, som finnas och de medel, sorn under räkenskapsåret influtit. Ett sådant bokföringssätt som det här anmärkta har icke varit anlaget på något annat ställe och granskning kan ej bli möjlig om icke rättelse deri kommer att äga rum. Det är likväl sagdt att så skall ske och således lärer dervid nu icke vara något att vidgöra. I afseende på den 2:dra punkten, så äro stridiga upgifter lemnade af Revisorerne och Förvaltningen. Det är icke möjligt alt skilja mellan dessa begge auetori teter, och saken år icke heller af den vigt att man länge behöf ver uppehålla sig vid densamma; men säkert är, alt utgifter finnas uplagne i räkenskapen för år, som de icke tillhöra, och äfven i detta fall behöfver räkenskapen undergå förändringen. Anmärkmn i 3:dje punkten har upkommit deraf att man sett en Förvaltning, som för hela det löpande året icke behöfver större tillgångar än 8 å 9,000 r:dr, vid årets början innehafva en behållning å 4 lill 6,000 r:dr hvilken synes större än den verkligen behöfdes. Att få utlåna penningar lärer icke vara omöjligt, om roan nedsätter anspråken på ränta i mån af tillgång på säkra låntagare.
Beträffande denna fråga inhemtas af det den nådiga Propositionen bilagda Protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden den 1 4 Oktober nästlidet år, alt till följd af göromålens ständiga tillvext, såväl i allmänhet, som särskildt inom den Expeditionen tillhörande afdelning för undervisningsärenden hvarest i afseende å dels elementarläroverken, dels och ännu mera folkskolorna, arbetet med hvarje år varit i jemnt tilltagande, extra ordinarie tjenstemännens arbetsbiträde måst i betydlig grad anlitas, utan att nöjaktig vedergällning härför i samma mån kunnat lemnäs af det till gratifikationer åt desse tjenstemän jemte vaktbetjeningen, å Expeditionens stal anvisade mindre betydliga belopp af 1,000 R:dr R:mt; och får Utskottet, i likhet med hvad förut i afseende å enahanda anslag för Civiloch Finans-departementets Expeditioner egt rum, tillstyrka, att anslaget till gratifikationer åt extra ordinarie tjenstemän jemte vaktbetjeningen hos Ecklesiastik-departementets Expedition måtte, från nuvarande beloppet 1,000 R:dr, till 2,000 R:dr årligen förhöjas. Då den Presterskapet på Gotland anslagna kronotionde, 23,053 kubikfot 5 kannor, numera blifvit såsom en Statsverkets inkomst beräknad, har Kongl. Majit föreslagit, att nämnda spanmåls-qvantitet jemväl måtte under anslaget till Kleresi-staten uppföras; och tillstyrker Utskottet alt, med bifall till denna Kongl. Majits nådiga framställning, berörda 23,053 kubikfot 5 kannor indelt spanmål under anslaget till Kleresi-staten upptages. 4:o.
Och ändtligen, är det rådligt, att åt sådana personers godtycke och enskiltes vinningslystnad öfverlemna frugterna af de betydliga uppoffringar, Staten för det stora företaget redan gjort och ännu uppmanas att göra? Detta, mine Harrar, är icke min tanka. Jag bedömmer Götha Canal såsom sak, oberoende af den rådande tonen, eller, rättare sagt, det allmänna skriket, och utan något afseende på personer. Jag afser icke eller dess militaira fördelar, som, med Guds hjelp, aldrig skola behöfva anlitas; men jag fordrar ock garantier för nyttan af Statens åtgärder, och sådana finner icke eller jag hos ett Bolag, som, genom ett, efter min tanka, både oklokt och olagligt användande af de allmänna bidragen fördröjt Canalens färdigbyggande och följaktligen äfven dess allmänna nytta, ehuru det måste medgifvas, alt Rikets Ständer sjelfva genom ett lörhastadt beslut att indraga Disconten, både Den 26 Mars e. m. bidragit att göra Canalen dyrare och försvårat dess fullbordande. I stället för att behandla förevarande ämne såsom parti-sak, önskade jag således, att det blefve ett föremål för patriotism och en sund slutkonst, enligt hvilken det är bättre att uppoffra en million för uppnående af ett stort ändamål, än att gifva 8 millioner till spillo. På dessa allmänna grunder för Canalens understödjande, anser jag, för min del, det preiiminaira understöd till arbetets fortgång, hvarom nu är fråga, böra utan betänkande beviljas; hvarföre jag anhåller om återremiss af Utskottens Utlåtande. Herr af Uhrj Gustaf: Jag befinner mig i en slags nödvändighet att göra ett par korrta erinringar emot Herr Grefve von Plåtens anförande på förmiddagen i denna fråga. — Grefven sade det finnas 2:ne sätt att gå till väga vid verkställighet af Canalbyggnader, så att kostnadsförslagen blifva tillräcklige. Det ena vore, att slumpvis i Förslaget beräkna kostnaderne så högt, att de ej kunna möjligen öfverstiga förslaget; det andra att vårdslösa arbetet, genom det man endast iakttog noggranhet i det yttre, men gick mindre ordentligt till väga med det icke synliga, hvarpå likväl beståndet i längden beror.
Invexling i Landsorterna af förslitna småsedlar* — 22 — Vexlingsförrättarnes antal utgör för närvarande 7 med förskott från Banken till sainmanräknadt belopp af R:dr 34,250 och 39 utan förskott, eller tillhopa 46, Låne-kontoren deri inräknade. Den utbetalda vexlingsprovisionen å •/, procent å de invexlade sedlarne har uppgått: för sednare hälften af år 1864 till R:dr 3,760: 29. och för första hälften af detta år till » 4,831: 64. Mot insända andra valutor, äro till landsorten afskickade sedlar å 5 R:drs och 1 R:drs valör: sednare halfåret 1864, ett belopp af R:dr 59,850: — förra dito detta år » 69,100: — S:gr R:dr 128,950: Alla med denna rörelse förenade göromål och bestyr utöfvas fortfarande i Fullmäktiges expedition, utan annan ersättning, än till en derstädes anställd öfvertalig tjensteman, som åtnjuter 1,200 R:dr årligen. § 23. Inoch utvexFörhållandet med inoch utvexlingen af koppar.%k8jemynt från och med den 1 Ung af hopparJuli 1864 tiil samma dag 1865 har varit följande: skiljemynt. ' Af äldre prägel, som icke Af nyare prägel, utvexlas. a K 1/at iUi 1U oell V12 sk. Bro samt Riksgälds-kontorets poletter. a 4, 2,1,2/3, 7s och l/6 sk. Banko. Oresmynt. Summa.
Genom uppköpta Obligationer: Arméens Ackords-Amorterings-fonds emot 4 proc. ränta, Bruksägares Hypothekskassas, emot dito, Skånska Hypotheksföreningens, emot 5 proc. dito, » „ „ „ 4) dito, „ „ „ „ 4 dito, Genom lån, mot 3 proc. ränta och hypothek af Arméens Ackords-Amorterings-fonds och Skånska Hypotheksföreningens obligationer, Genom ett särskildt län till Rikets Ständers Bank, emot 4 proc ränta, St:s Bank (för Kontorets egentliga inkomster och utgifter) Inom linien upptagna Tillgångar: Rikets Ständers hus, beräknadt efter den derför af Riksgälds-Kontoret betalda köpesumma. (Det bokförda värdet häraf upptaget inom linien, enligt Rikets Ständers beslut vid 1840 och 1841 års Riksdag) Det oersatta Förlag s-kapitalet till bedrifvande af lånerörelsen vid f. d. General-Assistans-Kontoret. (Fördt inom linien, enl. dito dito) Det obetalda beloppet af det vid 1828.—1830 års Riksdag beviljade och sedermera begagnade Kreditiv till spanmåls - Vid 1842 års slut. 4. undsättningar i Den lyftade andelen utaf missväxtår. (Dito dito) det, vid 1834 och 1835 års Riksdag 800,000: — 770,000: anvisade s. k. Mindre Kreditiv, efter afdrag af den för byggnadslånet till Staden Wexiö använda summa. (Dito dito) 565,000: •— -—- 585,000: Det såsom kreditiv beviljade samt utbetalda anslaget för en vattenledning till Carlskrona.
etugc u a t a t 91Xot n u tja, a, eviqa,; j d » t d n i t å tat, (SLc-H, Henne * föåt, Hut £atta Så, ©Smj / ultt; Hon » aat, 3å ö3et » Eog, ÖCningen » udt-ES, Hut HdttYg! (^tanen, ^at » om. iiil ocH j; öt e n » tun3 Hon Signat: S) ttt n a m n meS tj-u » j; tån tot tvii topp, oTa L m f e t v att titta opp, &lt; ?Cette, 3u tog;, o a t e cutgt oa£ » i.gnaSt! » Ha3e ptopntngen » HåtSa tiS £Bte3t ö j W t Stagen » i n miESa j; tiS, 2) oefian p å g t e n e n » » tdngeE oiln uacflta, HögtiSEiga » tdnapeE, JEiHnaSe ^&lt;u » t e n JSiHt j-uEEj.ua u t an^ef. Ö L n n u meS Henne p å Hnufiotg © g o n, aj; » ö m n e n » Mamma, du måste lofva oss att göra en ny nattrock! » utropade hon häftigt. Det är inte bara det, att den är ful och söndrig, men det är någonting annat, som jag ej kan uthärda. Den håller på att bli för mycket af dig själf, det är för mycket själ, den blir ett slags afgud för oss, om du inte tar bort d e n. » Modern betraktade orolig sina flickor; hon såg, att äfven Maria hade tårar i ögonen. Men nu var också hennes motstånd brutet, förebråelser och böner kunde hon stå emot, men icke tårar. » Nåja, kära barn, efter ni inte lämna mig någon ro, skall jag väl ge med mig och köpa tyg till en nattrock.