Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och erfarenheten lärer i denna fråga, att afskaffandet af alla importförbud och importtullar väl kan ansenligen befordra en näringsgren, nemligen den utrikes handelns särskilda intresse, hvarföre den ock med nog mycken förkärlek omfattas af importörer och detaljhandlande med utländska varor; men att å andra sidan så väl importförbud emot skadliga artiklar som måttliga importtullar, till skydd för åtskilliga deraf, vid täflan med utlandet, i behof varande inhemska näringar, öfverensstämmer med och befordrar samhällets gemensamma väl och således förtjena vida större afseende än prisnedsättning till förmån för konsumenter. Med få ord, det hufvudsakligen af erfarenheten ledda sunda förnuftet söker att undvika ytterligheter. Praktiske män finna det hvarken klokt eller rättvist, att, vid tullagstiftningen, konsumtionen samt, i sällskap med den, importhandeln och detaljhandeln med utländskt kram, företrädesvis gynnas. De tro, att åtskilliga redan till stadga komna Svenska näringar, och äfven nya för vårt land naturliga näringar kunna, för sitt bestånd och sin utveckling, vara i behof af skyddstull i täflan med utlandet, och att sådana tullar, satte till den måttliga grad, som icke utesluter, utan befordrar täflan med utländska näringar, äro nyttiga icke allenast för de skyddade näringarne, utan ock för samhället. Icke en» Engelsmännen hafva uppfattat frihandeln såsom ett absolut godt. De äro ett frihetsälskande och tillika ett praktiskt folk, som först ibland andra omfattade och proklamerade den vackra frihandels-idéen. Men de hafva också bäst förstått att rig - Devillnings-Utskinlels Uelänkande N:o 8. 71 tigt tillämpa den. Under ett strängt protektionssystem i tullagstiftningen, hade i England, såväl modernäringen, jordbruket och boskapsskötseln, som fabriker och andra näringar redan länge upphunnit den höga grad af utveckling, att den förnämsta och vigtigaste ibland alla angelägenheter för Englands näringar befanns vara den, att bereda ytterligare marknader för afsättning af de kolossala fabrikernas mångfaldiga produkter. Det var då icke förtidigt att i Engelska tullagstiftningen omfatta ett friare system.
B. 289. A. 37r. XIV. A. 47. XV. E. 3o7. B. 38i. A. 409. — N:o 7. till Rikets Ständer, angående Generalsoch Amirals-Pen^ioners uppförande å Allmänna IndragningsStaten. I. 115. R. 131. VII. B. 78, 106. VIII. Å. 46, 69. X. U, 3g5. XI. 110. XII. A. 71. E. 266. E. 292. — N:c 8. till Rikets Ständer, angående afskrifning af en i Salpeterfondens Räkenskaper balancerad summa, utgifven såsom lån till Cart Gustafs Stads GevärsFactorie. I. ii5. R. 131. A, 4°9> -— N:o 9. lill Rikets Ständer, angående förökadt anslag för anläggande af en vattenledning till Carlskrona. I. u5. R. 131. XII. A. 276. XIII. E. 90, — N:o 10. till Rikets Ständer, angående afskrifning af några StatsVerkets fordringar hos HospitalsFonden och Veneriska Curhusen i Södermanlands samt Götheborgs och Bohus Län. I. 114. R. 132. V, B, 38, 116. A. 127. VI. E. 24. — Nto i r. till Rikets Ständer, om ytterligare SlatsAnslag för Armeens PensionsCassa, om dispositionen af AccordsRegierings-anslaget, och 0111 beläningsratt å Accordsfondens Obligationer. I. ii5. R. i3i. V. B. 224. Å. 33i. XI. ( >59 ) XV. Å. 236. XVII. Propositioner och Skrifvelser, Konungens Nådiga: N:o 12. tili Rikets Ständer, om eftergift af ett Dana-arf till förmån för Piteå Stad. I. 115.
Till den värde Talaren, som rubricerat mål, hvilka skola till Nämnd hänskjutas, för sådane, som rubba Statens utgifter eller inkomster, får jag hemställa, om icke det ifrågavarande just är af af en sådan art? Herr von HartmansdorffDen siste värde Talaren har yttrat, att förfalla ej vore detsamma, som afgöra. Jagtrorlikvälförhållandet vara sådant, då fråga är om utgifter. Alt frågan förfaller, vill då säga detsamma, som att penningar till utgifter icke beviljas Dessutom torde jag få erinra om en annan utgifts fråga, som under lopi pet äf denna Riksdag förklarats böra förfalla, nemligen anslaget till ÖfverDirecteuren Schwartz. Vill man, att Banken skall betraktas lika som StatsCassan, då torde väl saken kunna bringas till Nämnd. Jag tror dock, att Banken ännu icke blifvit så ansedd, samt att denna fråga är af beskaffenhet, att kunna och följaktligen äfven böra förfalla. Herr Cederschjöld , Pehr Gustaf'. Den siJ ste värde Talaren har förenat sig med Friherre Cederström deruti, att denna fråga ej bör till Förstärkta StatsUtskottet hänskjutas, af det skäl, att den kan förfalla, och således ej bör genom Nämnd afgöras. Jag vill ej inlåta mig i en undersökning om betydaisen af ordet förfalla in abstracto; jag anhåller blott , att få påminna den värde Talaren om ett exempel in concreto. Herr von Hartmansdorff gjorde nemligen sjelf motion, om Ben 3 \ Öctober j. m. 587 étt anslag för Observatorium Astronomicum här i Stockholm. I denna fråga stadnade två , Siånd mot två. Oaktadt frågan om detta nya anslag visserligen synes hafva kunnat förfalla, blef den likväl hänskjuten till Förstärkta StatsUtskottet, och Herr von Hartmansdorff gjorde dervid ej någon erinran. Jag hemställer derföre, om Herr von Hartmansdorff hör kunna misstycka, att den. na fråga behandlas på enahanda sätt? Friherre Cederjlrömt
Propos. föreslagit; och med det antal, som då komme att blifva, tror jag och itererar upprepandet af min öfvertygelse, alt dessa fyra äro fullkomligt tillräckliga, till dess vetenskaper» och erfarenheten hunnit åstadkomma mera bestämda vesul - D c ii 3 Mars f. m. 245 tater, än dem vi hittills äga. Trenne år åtgingo blott, innan man hann få ritningen färdig till de ångfartyg, vi nu äga. Jag vill ej vidare uppehålla, utan yrkar motionens remitterande. Gr. Cronhjelm: Jag får först i anledning af Ur Ribens yttrande, att ÖfverPostDirectionen skulle innehafva upplysande handlingar ronde den besynnerliga Motala verkstad, tillkännagifva, att jemväl vid archivet i Motala torde Annas handlingar, som torde vara af en motsvarande upplysande beskaffenhet om den besynnerliga ÖfverPostDirectionen. De båda upplysningarna torde sålunda kunna anses böra qvitta med hvarandra. Jag vill visst icke bestämdt tillstyrka inköp af Motala verkstad för Kronans räkning; men det är principen jag försvarat, att det nemligen är nyttigt för ett lands flotta och försvarsverk att äga en centralverkstad. Ku kunna vi knappt få förfärdigad t. ex. en modell för hvilken större beställning som helst. Om man såsom motskäl skall frukta, på sätt Frih. Lagerbjelke sagt, att hushållningen ej vid Motala blefve god, så har man ju samma rätt till samma fruktan i afseende å administrationen af de mindre verkstäder, Kronan nu bedrifver på särskilda stationer; och fördelen af att centralisera dem är altså af en sådan fruktan icke vederlagd. För mig är det likgiltigt, på hvad sätt utvägarna beredas, blott Motala verkstad icke går omkull; hvilket otvifvelaktig! vore en riksförlust. Jag får upplysa, att den vid Motala under arbete varande ångmachin lärer vara färdig redan d. 1 nästk. Maj, I afseende å Frih. Lagerbjelkes yttrande, att man för flottans behof skulle kunna befrakta enskilda ångfartyg, får jag ännu upplysa, att i Sverige finnes för närvarande endast ett ångfartyg af den beskaffenhet, att det skulle kunna begagnas till bogsering. Detta är Hercules.
Bro, som från ”Lanclshöfdinge-Residencet Marieholm, ige*nom en stor Gårdsplats, så att något hulter från Ämbetshusen der icke kan höras. ”Intill liggandeallmämia landsvägen och sjön ”Wenern öka osäkerheten och deal'Konungens Befallningshafvande anmäldte flere •inbrottsstölder eller försök till sådana uti ”dessa hus kunna icke annat än stadga min ”enskildta öfvertygelse, om nyttan och nöd”vändigheten af en beständig Nattvakt der, ”på sätt Konungens Befallningshafvande det ”begärt. I det ena huset der Ränterikistan ”står bor en Vaktmästare, men lian kan in”tet höra hvad i det andra, der lands-Can”celliet och Contoiret äro, sig tilldrager och ”utom egentliga Ränteriets medel förvaras ”å nämnde Ämbetsrum beständigt betydli”ge dels contante Medel dels Documenter ”och Handlingar af både enskild och all”män vigt, för längre eller kortare tid, till ”hvilkas säkerhet jag oagtadt önskan af och ”nitälskan för alla möjliga besparingar, ej ”kan annat än tillstyrka det af Konungens ”Befallningshafvande begärdte anslags beviljande, såsom oundgängeligt för säkerheten af allmän och enskild Egendom på ett ”sådant ställe.” Och skulle detta Herr Commerce-Rådets yttrande medfölja Utskottets Betänkande till de Respective Riks-Stånden. Som ofvan Ex Protocollo IV. Karström. 94 Stats-Utskottets Betänkanden. Ankom den 28 Febr. 1823. Rikets Höglofl. Stånders Statsoch Banco - Utskotts Betänkande, i anledning af de så vål från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, som Yållofl. Borgare - Ståndet samt Hederv. Bonde-Ståndet till Statsoch Banco-Utskotten remitterade Memorial, angående förändring i tiden och såttet för indrifningen af Götha - Canal-Bolags, Götheborgs samt Malmö f. d. Discont - Verks ännu utestående fordringar.
Hr Ribbing, som på grund af Hr Prosten Hallströms reservation föreslagit, att betänk, må blifva återremilteradt för att efter piotocollets infordrande återlemnäs. Jag ber att få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att Const.Utskrs functioner äro i detta fall uti 107 §:n B.eg.F:n och 29 §:n Riksd.Ordn. bestämda. Utöfver denna gräns må Utsk. ej försöka alt komma, eller måste Utsk:s åtgöranden af R. St. ogillas. I den ställning har Utsk. här ställt sig, att R. St. ej kunna upptaga hvad Utsk. framställt, och således Rikets väl icke kräfva annat, än att ogilla betänkandet. Hr Lagerhjelm, Pehr: En värd talare har anmärkt emot Const.Utsk. all det ej varit behörigt att upptaga denna fråga, efter sorn den inträffat under riksdagens lopp. Den 12 September f. m. 3i * Jag är af samma tanke som denne talare, nemi. att Utsk. ej kan grunda denna sin åtgärd på något bestämdt stadgande liti grundlagen; men deremot är likväl intet förbud, och jag tror derföre att en sådan åtgärd kan vidtagas. Hurti lämplig den är i förevar, fäll, öfverlemna!' jag till hvar och en att bestämma; men då sjelfva frågans natur är sådan, att anledntn till den gjorda anmärkningen möjligen kan vara förbi uti detta ögonblick, så synes mig denna öfverläggning ej vara lämplig. Härvid bör äfven tagas i betraktande ett annat förhållande, som kunde blifva en följd af under riksdagens lopp möjligen inträffande händelser. Man kan ganska väl föreställa sig ett Coust.Utsk., som hade samma åsigter i allmänhet, som ett Statsråd. Om detta inträffade under en riksdag, kunde man ganska väl vänta sig åtgärder af detta Statsråd, hvilka vore i öfverensstämmelse med Const.- Utskts åsigter. Dessa åtgärder kunde vara af en ganska rask beskaffenhet i afseende på grundlagen. Anmärkntr deremot kunde göras, hvilka öfverlemnades till Const.Utsk., som kunde ogilla dem och således bekräfta åtgärderna.
Betänkande N:o 46. förlagde trupper för fram tiden måtte inskränkas lill förbindelsen att förse befäl och manskap med så kallad service eller sängkläder, ved och ljus; att caserner oell nödige boställsrum i de garnisonsorter, der sådane ej redan fannos Kronan tillhörige, alltså måtte komma att för Kronans räkning inköpas eiler uppföras, så fort Statens tillgångar sådant medgåfvo; och att, då inqvartering af cavallerjetrupp jemväl medförde behofvet af stalloch magasinsr.um för fourrage-persedlar, utan att någon förbindelse för sliiderne, att sådane lägenheter utan ersättning tillhandahålla, kunnat i äldre eller senare Författningar anträffas, städerne skulle ifrån en dylik skyldighet genast, eller så fort ske bunde, varda befriade; men intill dess en sådan anstalt kunde hinna vidtagas, skulle, med inqvarteringehs utgörande, såsom hittils, förfaras; och förbehöll o sig Rikets Ständer, att, efter erhåilne nödige upplysningar, vid denna Riksdag slutligen pröfva, och för sin del bestämma den ytterligare lindring i servicens anskaffning och underhållande, som möjligen kunde komma att beviljas de städer, hvilka Lafva garnisoner, antingen genom tillökade loJngs-medel, genom andra .städers bidrag eller genom allmänna beviilningen; begärande Sländerne, till beredande af en sådan förbättrad reglering, att ‘ project måtte upprättas till en efter nuvarande tids fordringer lampad Inqvarterings-Ordaiing så väl för Stockholms stad, sorn öfrige städer i Riket, inom hvilka garnisoner vore eller kunde blifva förlagde; att från Rikets städer måtte infordras: 1:0 ett uppå tiltlar summariskt uppstälidt sammandrag öfver hvarje stads af Staten erhåilne förläuingar och förmoner samt derföre bestämda vilkor och ändamål, utvisande den verkliga behållningen på det liela, under hvartdera af de fem åren 1824 — 1828; 2:0 specifikt förslag, innefattande en jemförelse emellan inqvarteiingens belopp, å ena, och de, i och för inquarteriugen, bestridda utgifter, å den andra sidan, så väl för livartdera af berörde tern år serskildt, som i medeltal lör dem alla; och 3:o bestyrkte afskriften af sådane ännu gällande contract eller öfverenskommelser, som emellan hvarje stad och dess garnison blifvit träffade om sättet och yilkoren för inqvarteringens utgörande i penningar; — att undersökas måtte huruvida icke en eller annan stad, i äldre eller senare tider, fått, utom den såkallade Tillöknings-tolagen, hågra inkomster, donationer af jord eller andre förmoner sig tillagde,
I händelse af Borgmästarens frånvaro eller förhinder skola, intill dess regeringen derom särskildt förordnat, de till hans syssla hörande göromål förvaltas af den Rådman, som är honom närmast i ordningen, så vida ej Borgmästaren derom anmodat någon annan af Rådmännen. I händelse af frånvaro eller förhinder för en Rådman, fy lies hans plats af främste ledamoten i Kornmunal-rådet och vidare i den ordning desse finnas på listan upptagne; dock med iakttagande af de i Art. XLIX af denna lag omförmälde jäf. Listan upptager ledamöternes namn efter deras tjensteålder, räknad från den dag de först inträdde i tjenstgöring. Bland dem, som på samma dag inträdt, bestämmes rummet i förhållande till de undfångna rösternas antal. Vid tillfälle då en Rådman förrättar Borgmästarens tjenst under en tid af en månad och derutöfver, ege han att uppbära den till Borgmästare-tjensten anslagna aflöning, så vida ej Borgmästaren varit förhindrad af sjukdom eller offentligt uppdrag utan åtföljande arfvode. Rådman, som förvaltar Borgmästare-syssla, må ej på samma gång uppbära de till hegge dessa tjänster anslagna löner. Samma förhållande eger rum, om en ledamot i Kommunal-rådet, under en månads tid eller längre, förestår en Rådmans-syssla. I slikt fall skall den till tjensten anslagna lön tilläggas honom för hela den tid han sysslan förestått. lil Kapitlet. Om Sekreteraren. CIX. Sekreteraren utnämnes, suspenderas eller entledigas af Kommunal-rådet. En sådan utnämning, suspension eller entledigande skall underställas det Ständiga Provinsutskottets pröfning. Suspension går dock under tiden i verkställighet. Den får ej räcka öfver tre månader. Den första utnämningen af Sekreterare är öfverlemnad till Regeringen. Vid tillfälligt hinder förordnas Sekreterare af Kommunal-rådet, utom i fall af brådska, då förordnandet sker förgångsvis (provisoirement) af Magistraten. Bih. lill K. St. Brot. ltiSG A 1IR57. « Sami. 57 Hafi. 15 Si! Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Irsta punkten: ang.-de väckt motion om löneförhöjningen för ledamöterne af Högsta Domstolen. Denna punkt blef af R. o. Ad. bifallen. 2:dra punkten: ang-.dc en af K. M. äskad ny assessors lön i Ii. Svea Hofrätt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Emot delta Utsk:s beslut har jag reserverat mig, emedan jag anser det stridande emot den öfverallt erkända och i våra grundlagar nedlagda grundsats, att domaren hör vara försatt uti en så oberoende och sjelfständig ställning, att han i afseende på bibehållandet af sin tjenst och sine löneförmåner icke beror af någon godtycklighet. Jag tillstyrker således åtcrremiss af betänk., med förklarande, att R. o. Ad. anser beloppet böra såsom lön på stat anslås. Frih. Nordenfalk, Johan: Lika med Frih. Palmstjerna anser jag det vara mindre lämpligt, att den äfrågavar. tjenstemannens lön såsom arfvode uppföres, emedan det naturligtvis, vid ledighets inträffande, skulle möta svårighet, att få densamma med en skicklig person återbesatt, enär denne icke erhöll fullmakt på lön, som vore permanent, utan finge åtnöja sig med ett arfvode, som vid hvarje riksdag kunde indragas. På andra sidan erkänner jag gilltigbeten af de skäl, som StatsUtsk. anfört, nemi. att om en framtida förändrad organisation af domstolarne i Riket kommer lill stånd, så skulle de gifna fullmakterna hindra innehafvarncs af dessa fullmakter förflyttning till annan domstol, och således betunga statsverket med onödiga löneutgifter. Men huru än organisationen af domstolarne kommer att ske, sä är gifvet, att ett mindre antal af domare i hofrätterna aldrig kan komma att förefinnas; ty det visar sig alltjemt, alt antalet af rättegångsmål'sti3 H. 34 2fi6 Den 23 0 c to b e r c. ra. ger med hvarje år, hvilket ännu mera skulle blifva händelsen, Ditt lagmansrätlcrna indrogos, såsom det blifvit föreslaget.
N:o 2 till Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. 61 Underdånigt Memorial, angående Omorganisation af Kongl. Utrikcs-Dcpartemcntet. 1 äldre tider förvaltades Rikets yttre angelägenheter af Kansli-Kollegium med Riks-Kansleren, och sedermera Kansli-Presidenten til! Chef. Under honom funnos i Kansliet först 2 och sedan 4 Riks-Kansli-Råd, hvilka förestodo de särskilda afdelningarnc af Kansliet, biträdde af Statsoch Expeditions-Sekreterare. Enligt 1634 års Regeringsform bestod sålunda Kansliet af 2:ne afdelningar; den ena, uti hvilken behandlades alla utrikes samt de inrikes ärenden, hvilka, till följd af sin natur, icke hörde under något af de öfriga Riks-Embetena och Kollegierne, — den andra eller Arkivet, hvarest Rikets handlingar förvarades. Men sedan Riket under Drottning Christina och Konung Carl X uppstigit till den makt och betydelse, sorn under denne Konungs sonson förlorades, blef det i anseende till ärendenas mängd nödigt att dela den första afdelningen, eller det så kallade dagliga Kansliet, och genom 1661 års Kansli-ordning förortfnades, att i Kansliet skulle linnas 4, i stället för 2 Riks-KansliRåd, samt att det skulle bestå af 4 afdelningar, — den första omfattande Svenska och Danska Ärenden, den 2:dra Tyska och Utrikes Ärenden i allmänhet, den 5:dje Ärenden som rörde Polska och Ryska länderne samt länderne på andra sidan Östersjön och den 4:de Riks-Arkivet. Stats-Sekreterare voro 2:ne, emellan hvilka de till de 3 första afdelningarne höi'ande ärenden voro fördelade. Dessa hade till biträde 4 Expeditions-Sekreterare, Chefer hvar för en af de 4 Expeditionerne. Till Riks-Kanslerens biträde för de ärenden, han sjelf ville expediera, fanns en Handsekreterare. Denna Kansli-ordning fortfor att vara gällande till år 1714, då den upphäfdes genom en ny, som af Konung Carl XII från Timurtasch utfärdades, och hvarigenom Kansliet helt och hållet förändrades.
Det vore föga öfverensstämmande med den varsamhet, som i allmänhet utmärker R. o. Adis förhandlingar, isynnerhet i fråga om lagstiftningsärenden, att antaga, stante pede, ett helt nytt redaktionsförslag, hvarigenom bestämmes ett valsätt, om hvars egenskaper R. o. Ad., efter hvad jag förmodar, åtminstone hvad mig serskildt angår, icke har någon kännedom. Jag skulle tro att, huru nitisk man än må vara för dessa kyrkomöten, sä vill man väl dock vara säker, vid bestämmande af en valordning för dessa möfen, att den må blifva bra och att den må motsvara sitt ändamål, så att valen blifva de bästa möjliga. Kan nu R. o. Ad. öfvertyga sig derom, att dessa val skola blifva sädane, så må det förslag antagas, som blifvit här framsläldl, men om hvars beskaffenhet R. o. Ad. synes icke hafva någon kännedom. Jag kan visserligen icke säga hvad tid som kan åtgå för behandlingen af delta ärende, om det till LagUtsk. återremiteras, det är sannt, men jag känner icke heller och vill icke förmoda, att riksdagens slut så nära stundar, ali ärendet icke må kunna blifva behandladt, och bättre behandladt, tilläfventyrs genom en återremiss, än om R. o. Ad. antager en så inproviserad redaktion, som den af Hr von Hart mansdorff här föreslagna. Hr Tham, Casper Wollrath! Jag kan icke annat än förvåna mig deröfver att de båda sista lalarne så ifrigt yrka på återremiss af denna 3:dje punkt och söka att i den finna så stora otydligheter alt de behöfva vidare förklaras, än hvad de derigenom Utskis. Betänk., och 'dels genom Hr von Hartmansdorffs amandemeut äro förklarade. Frih. Cederström har fästat sig vid lista mom i 3:dje §:n och tyckes icke vilja veta hvad som menas med ”ordinarie adjunkter”. Del må då tillåtas mig att upfriska Frih. Cederström? minne derutinnan att Adjunkterna inom theologiska fakulteten hafva samma 23* 356
Derför att de sjelfva i regeln på den äkta mannens panna — om delta många, i synnerhet yngre män, träffar man ej finna nöje i att prata under teaterföreIduns ärade läsarinnor Skandinavisk Modetidning. Och derför att merna till vanligt prosaiskt arbete, sådant de, herrarne, hafva alldeles för brådt om som männen få uträtta, snickeri, svarfning, med sina affärer, tycka de, förstås, att dagarfning, skomakeri, handel, jordbruk, med merna onödigt ofta hejda och uppehålla ett ord hvad som helst, som är nyttigt och spårvagnarna. Men så, det värsta af allt hederligt, och icke uteslutande målning, sammans är, att herrarne ha en förmåga musik, konstslöjd och bankplatser. att blåsa upp dessa små oegentligheter och Mot en emancipation, som ginge i den göra dem mycket betydelsefulla, i det de riktningen, skulle männen icke hafva så säga: » Vilja qvinnorna ha likställighet med mycket att anmärka, dock alltid farhågan för männen, så böra de äfven iakttaga all den behagets och skönhetens ruin. Kunde de öfverhänsyn för andra, som männen funnit sig tygas om, att qvinligheten ej behöfde taga i allas gemensamma intresse böra iakttaga. » skada, att flickorna ej blefve fulare och husOch så blir trottoaren och parasollen och mödrarna ej mindre husliga, derför att de allt det andra i ett ögonblick förvandladt komme i åtnjutande af samma sociala och till allvarliga och hardt när tillintetgörande politiska rättigheter, samma bildningstillfällen argument mot hela qvinnoemancipationen. och samma möjligheter till förvärf som mänJa, så är det verkligen. Många män nen, ja, då skulle qvinnoemancipationens låta sina sympatier i denna fråga bestämmotståndare bland karlarne smälta till sammas af dylika smådrag. Men flertalet har mans i antal ganska betydligt.
Enär såsom en följd deraf, att af de 5 lägre landtbruksskolor, dertill anslag utaf rikets ständer vid riksdagen 1844 och 1843 beviljades, endast 4 blifvit inrättade och att en del sådane skolor tillkommit först ett eller annat år efter det anslag dertill blifvit å stat uppfördt, besparingar under titeln: undervisningsanstalter lör jordbruk och landtmannanäringar, likasom i öfrigt å sjette hufvudtitlens afdelning för jordbruk, handel och näringar egt rum, genom användandet hvaraf det med de begärda tillökningarne åsyftade ändamål kunde beredas för den tid nästa statsreglering varder gällande, ansåg Statsrådet sig böra i underdånighet tillstyrka, att Kongl. Maj:t nu endast må till rikets ständer göra framställning om de hittills för lägre landtbruksskolor bestämda anslagens fortfarande utgående under nämnda tid, med rättighet för Kongl. Maj:t, att hvad derå hittills icke disponerats eller framdeles förblifver odisponeradt jemte öfriga tillgängliga besparingar å sjette hufvudtitlens afdelning för jordbruk och näringar, för ifrågavarande ändamål använda, efter närmare pröfning af de anmälda behofven, hvarvid, med afseende å lokala förhållanden, skäl företrädesvis syntes vara förhanden, att för utvidgning af landtbruksinstitutet vid Orup bereda erforderlig medeltillgång. Befrämjandet i allmänhet af Jordbruk och Landtmannanäringar. Styrelsens för trädgårdsföreningen i Stockholm lill Kongl.