Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär, såsom Statskontoret i underdånighet anmält, öfvertalige Notarien derstädes Johan Adam Jadrén, vid en ålder af mer än 52 år och eller 26 års tjenst, vore besvärad af en årligen tilltagande bröstsjukdom och ofta måste begagna tjenstledighet samt följaktligen icke kunde, enligt sin önskan, lenina verket behöflig! biträde, bar E. K. Maj:t i nåder föreslagit, att bemälde .hedrén mätte förflyttas ä allmänna iudragningsslaten med bibehållande af sin nuvarande aflöning, sorn utgjorde 1,344 R:dr; och ehuru Rikets Ständer vid sistförfluten riksmöte, i anledning af dä gjord enahanda nådig framställning, förklarade sig under dåvarande förhållanden icke finna skäl att densamma bifalla, hafva Rikets Ständer nu, sedan sig visat, att Notarien Jredrens helsotillstånd under de sistförfluten 3:ne åren ingalunda vunnit någon förbättring samt således ali anledning saknas lill den förhoppning, att han hädanefter vid mera framskriden ålder kan blifva i tillfälle att sin tjenst för någon längre lid bestrida, ansett sig böra bifalla ifrågavarande nådiga framställning. 46:o. Uppå derom gjord underdånig ansökning och då numera aflidne GeneralTulldireklören Friherre Carl Henrik Gyllenhaal, hvilken i mer än 50 år tjenat Staten, först såsom militär, derunder han förvärfvat guldmedalj för tapperhet i falt samt bekliidt ett Regemenls-cbefsembete, och sedermera såsom civil embetsman, i egenskap af Landshöfding, Statsråd och General-Tulldirektör, efterlemnat enka och Irenne döttrar i behöfvande omständigheter, har E. K. Maj:t vidare begärt, att bemälda enka, Aurora af Nordin, som endast egde alt af tullmedlen uppbära en pension af 300 R:dr R.mt om året, måtte på allmänna Indragningsslalen tilldelas en årlig pension af 700 R:dr. Vid öfvervägande af högstberörde nådiga framställning hafva Rikets Ständer icke funnit skäl vara för hand att lill densamma lemna bifall. 47:o.
Ja, det är sannt, men då dessa sorgliga förhållanden oftast inträffa hos den lägre delen af Svenska folket, hos arbetaren, torparen, mindre hemmansegare, handtverkare o. s. v., så år det icke någon lått sak att få fram till K. M. en ansökan, helst mannen icke lärer underlåta allt hvad på honom beror för att hindra densamma. Den qvinna, som med själsångest väntar sin man hem, då han år ute på rummel, har icke lätt för att först vånda sig till presterskapet, för att få en varning ställd Den 14 Mars !. m. 10T till mannen, samt derefter gå till kyrkorådet och slutligen till K. M:t. Deremot är det för henne mycket enklare att med råd af någon i orten få mannen instämd och saken afgjord vid häradsrätten. Man har påstått att de af Utsk:t angifna skilnadsorsaker vore temligen sväfvande, att slöseri icke borde vara skäl till skiljsmessa, icke eller våldsamt sinnelag; men jag får fästa upmärksamheten derpå att desse 3:ne kathegorier, slöseri, dryckenskap och våldsamt sinnelag stå här i Utsk:ts förslag sammansatte; det står icke något Meller» mellan dem, utan de äro sammanbundne med ett »och». Efter vanliga språkbruket skulle då alla tre vara tillfinnandes för att åstadkomma en skiljsmessa. Att fylleri medför slöseri, är utom tvifvel, och att samma fylleri icke medför våldsam het i lynnet hör till sällsyntheterna; ty finnes det någon raskhet hos mannen, blir detta ovilkorligen följden. Jag frågar då, är det billigt, att en menniska, som icke har fred i sitt hus, som ser att, genom mannens slöseri, fattigdom och uselhet för henne och barnen stå för dörren, skall uthärda flera åratal, innan hon kan blifva skiljd från hvad som är rätta bilden af ett helvete på jorden; ty ett helvete är det att vara bunden vid ett hus, der man förutser sina barns vårdslösa och dåliga upfostran till afbilder af den fader, som man afskyr. Alla dessa skäl äro för mig så talande, att jag för mili del önskar bifall till hvad TJtsk.t framställt.
M:t i underddiet uppgifvas, äfvensom att afskriften af sagde redogörelser borde tillställas K. Mits Handelsoch Finance-Expedition, för att, vid nästblifvande Riksdag upplysningsvis kunna StatsUtskottet meddelas. Utskottet har jemväl fått emottaga dylika afskrifter för åren 1825, 1826, 1827 och 1828; hvarjemte Utskottet från K. KamnaarRätten infordrat åtskilliga derstädes förvarade Speciallnveritarier, nemligen för K. M:ts Ilof-Oeconoraie, upprätladt år 1820 med afgångsoch tillkomstförtekningar till och med år 1826; för HusgerådsKaminaren, Hofstallet och KlädKammaren af år 1821, för SilfverKammaren af år 1820 samt för P’aleburen af år 1817. Hvad nu först angår motionärens framställning om en fullständigare granskning af det till meubler m. m. å de Kongl, Slotten an viste anslag, så anser Utskottet densamma sedan R. Sttr redan fattat deras beslut öfver K. M:ts Nådiga förslag till iustruetion för R. 11. St:rs Revisorer, och öfriga med granskningen af all - Bebänkanden, N:is 438, 43g. G27 manna medels förvaltning och användande, gemenskap ägande frågor, nu icke föranleda till någon åtgärd. Reservation: Hr von Hartmansdorff, August, reserverade sig desto mera mot Utskottets hemställan, som dess Betänkande upplyste att K. KammarRättens granskning af det ifrågavarande Anslagets förvaltning blifvit afskalfad, just i anledning deraf, att KammarRätten gjort anmärkning vid uteblifven redogörelse under flera år, för de genom försäljning af gamla inventarier influtne medel. Häruti hafva instämt Hr Heykensköld, Hr Leffler och RiksdagsFullmäktigc Per Person och Per Olsson.
”Att Eders Furstliga nåde täcktes nådigst vilja tillåta mig att låta ur slottet bortföra min trolofvade fästman, Enevald Fincke, som ligger sårad och döende, på det jag må få vårda honom.” Hertigens ögonbryn sammandrogos lätt och kring munnen tecknades några skarpa drag, då han svarade: ”En af upprorshopen alltså. Ni hade, jungfru, gjort bättre, om ni förut rådt honom att icke sätta sig opp mot sin lagliga öfverhet. Nu må han stå sitt kast. Skall jag rädda honom från den nöd han, genom sitt eget onda uppförande, kastat sig i? Som man bäddar åt sig, så får man ligga. Huru månge af de fattige bönder i Österbotten hafva icke fått ligga i vanvård och dö, för finnarnes förräderi. Han må nu sjelf få försöka hur godt det gör.” ”Nådige herre, vågar jag anmärka, att Enevald Fincke nästan icke varit i strid emot bönderne. Han har först nyligen ingått i krigstjenst.” ”Men har dock redan hunnit visa sitt arga uppsåt emot konungen, riket och mig. Men hvem är ni sjelf, unga jungfru, som vågar föra ett så fritt språk?” ”Sigrid Eriksdotter Liljeholm.” ”Jaså, således dotter till Flemingens gode vän och tjenare! Han, som i alla vägar stått vid blodhundens sida! Köttmånglarens springpojke!” Här började han att låta den hammare han bar i sin hand, falla emot inre sidan af andra handen och liksom slå takten till sina ord. ”Tycker hon, jungfru, att jag har skäl att vara henne blid för att hennes far alltid hållit med Svedjeklas, den svarte bofven, och varit honom behjelplig att uppresa folket till uppror emot sin lagliga öfverhet? Tror hon, att hennes fina jungfrufingrar kunna med nål och tråd lappa den skadan, som så många menniskor lidit till lif och lem, för deras skull? Herr Erik har icke förfarit som en ärlig och kristlig riddare emot konungen och riket, ja ännu sedan Klasen ändtligen gick dit han hörde, så har han hållit fort i sin upproriskhet. Hvilket allt den allsmäktige Guden, som en rättvis domare skall straffa.
Arfvoden: i Stockholm: till deputerade . „ deras biträde 6,000: - 2,000: - 8,000: - i Götheborg: till ombuden 3,000: - „ deras biträde 400: - 3,4u0: — Postporto och diverse i Stockholm utgifter: 833: 24. i Götheborg 40: 39. 873: 63. Omkostnader för indragning af 624 st. silfverplantsar, utgörande enligt 18 § i 1860 års Revisionsberättelse: l:o. Skillnad i värdet emellan Hamburger Banko och Svenskt Silfver Specie utan afdrag af den å Kongl. MyntVerket för proberingen aftagna qvantitet silfver 27,283: 55. 2:0. Assurans, provision, frakt m. m 19,310: lo. samt 3:o. Ersättning till Myntproberaren för proberingen af omförmälda 624 st. silfverplantsar a 25 öre för hvarje Plants 156: - 46,749: 65. 68,697: 87. Behållna vinsten uppgår sålunda till R:mt 60,963: 17. 20 I tryckta öfversigten af Bankens hela ställning efter 1860 års bokslut upptages förlust på vexelhandel!! under samma år, hvilken förlust utföres till belopp i Ruut 26,373: 70. Anledningen härtill är dels att en större del af inkomsten för året icke blifvit i Bankens räkenskaper bokförd förr än under detta år, och dels att ibland utgifterna förekomma sådana, som tillhöra 1859, hvaremot andra, tillkomna 1860, ärö bokförda först under år 1861.
Detta har man nu å ena sidan insett; men vid framställda förslag om att alla försäljningsafgifter från såväl stad som land skulle likasom tillverkningsafgifterna ingå till Staten, eller att städer och landtsocknar skulle utan åtskilnad, efter hvarje kommuns folkmängd, erhålla sin andel i hela länets sammanlagda afgiftsbelopp, eller ock, såsom i en denna dag remitterad motion föreslagits, att afgifterna skulle ingå till landstingskassan, så har man invändt att delta skulle medföra en orättvisa mot städerna, hvilka, såsom före 1854, genom gammal häfd tillgodonjutande vinsten å sin utskänkning och fortfarande lönande vissa af sina embetsmän, skulle ega något åtminstone moraliskt rättmätigt anspråk på att antingen få någon ersättning för det förra eller befrias från det sednare; och då dessa förhållanden ännu icke varit klart utredda, så har man icke ansett sig billigtvis kunna nu fråntaga städerna deras inkomst, helst bibehållandet af densamma skulle, enligt hvad jag äfven i denna förmiddags plenum tyckt mig höra yttras, äfven blifvit dem förespegladt vid den riksdag, med hvars lagstiftning de nuvarande förhållandena inträdde. Jag hemställer dock, förutsatt att icke, emot all förmodan, någon juridisk rätt derigenom förnärmas, om det är skäl att för dessa svårigheter uppskjuta hufvudsaken. Utredningen af städernas rätt äro de sjelfve bäst i tillfälle att åstadkomma; men så länge de bibehålla de i:delarne i försäljningsafgifterna, så torde ock berörda utredning uteblifva. Må derföre Rikets Ständer om möjligt besluta, att alla försäljnings-algifter skola ingå tili Staten; och derefter lära utan tvifvel städerna ofördröjligen inkomma med sina uppgifter och anspråk, samt Rikets Ständer vid nästblifvande riksdag blifva i tillfälle att åt städerna, med beräkning från den tid då deras inkomst af försäljningsafgifterna upphört, anslå hvad billigt är, äfvensom att för Hushållnings-sällskapernas verksamhet m. 11. allmännyttiga ändamål disponera en del af det öfriga.
N:o 177, i anledning af väckt motion, angående inventering af Statens, inom hufvudstaden befintliga, förvaltande Verks cassör: Återremitterades ; S. D. Föredrogos och /a des till handlin särne i dag ankomne D O O Stats-Utskottets utlåtanden: N:o 180, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet, N:o 94, angående Assessoren Rudolphis sterbhusdelegares ansökning om utbekommande af en inom stadgad praespriptionstid icke requirerad summa; och N:o 181, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N:o g6, angående afskrifning utaf förskjutne medel till betalande af Stats-Tidningens skuld. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Bevillnings-Utskottets utlåtanden: N:o 23j i anledning af återremiss å betänkandet, N:o 16, angående postbevillningen; och N:o 24, i anledning af gjorde anmärkningar emot betänkandet, N:o 17, angående curhus-afgiflens fortfarande. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekon om i-UIskof tels utlåtanden: N:o 125, i anledning af återremiss utaf Utskottets betänkande, N:o 54; !N:o 126, i anledning af återremiss å betänkandet, N:o 96; och N:o 127, i anledning af återremiss å betänkandet, N:o 106. Den 19 Februari. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D.
För min del tror jag att den nya valklassen skulle blifva ganska fåtalig. Dessutom är redan förslag afgifvet om just desse jordegares inrymmande i BondeSt-.t, och jag finner det icke lämpligt att på en gång föreslå deras inrymmande i 2 Stånd. Jag hyser derjemte mycken tvekan derom huruvida Utsk:t träffat det rätta vid bestämmande af de qvalifikationer, som skulle berättiga den ofrälse jordegaren till representationsrätt gemensamt med R. o. Ad. Mig synes att jordegendomens storlek snarare än den omständighet att innehafvaren varit embetsman bort afses. Egenskapen af embetsman eller f. d. embetsman är i min tanke en föga lämplig grund för representationsrätt. Hr Dalman: Man kan i de flesta delar instämma i de af Konst.Utsk:t i dess nu föredragna Betänk, uptagna resonnemanger och anförda motiver, utan att derföre komma till enahanda omdöme, som Utsk:t i fråga om beskaffenheten af den reform, hvarige nom de öfverklagade bristerna och olägenheterna i R. o. Ad:ns nuv:de representation skulle afhjelpas. Ingen är villigare än jag att erkänna orimligheten af den princip att börden skall berättiga till sjelfskrifvenhet såsom folkrepresentant. Men deraf följer alldeles icke, att denna princip kommer att utöfva ett mindre förderfligt inflytande på det allmänna derföre, att de till lagstiftare sjellskrifna inom sig välja ett mindre antal att vid riksdag representera Ståndet. Ty så länge R. o. Ad. skall utgöra ett särskildt Stånd vid rrksdagarne, hvilket jag önskar måtte uphöra ju förr desto hellre, syne? mig garantien för Ståndets politiska sjelfständighet, finnas just i rättigheten för Adelns medlemmar att, utan afs:de på deras a 12 iDen 27 Juni f. m. politiska öfvertygelse eller yttre samhällsställning, kunna talrikt samlas till riksdag. Detta är en historisk grund för Adelns representation, som jag tror icke böra bortryckas, med mindre Adeln uphör att vara ett särskildt element, skiljdt från det öfriga folket.
5 Yigten af de framställda anmärkningarne kan Utskottet icke jäfva; och då Utskottets i återremitterade betänkandet uttryckta åsigt, alt den betydliga minskning i bräll vinspannornas antal, som år 1846 visat sig, hufvudsakligen borde tiilskrifvas de af föregångna missväxter oerhördt uppdrifna prisen å spanmål, och alt anledning följaktligen förefunnes, att bran vinspannornas antal åter skulle tilltaga, sålunda blifvit delad af de fleste ledamöter inom Borgareoch Bonde-stånden, som i frågan sig yttrat, finner Utskottet sig af allt detta föranlåtet att, med frånträdande af sitt förut härutinnan algifna förslag, vördsamt tillstyrka, att husbehofsbrännerimedlen må beräknas till årligt belopp af 700,000 r:dr. Stockholm den 22 Aug. 1848. Reservationer anmälda: af Herr Grefve Lagerbjelke, Herrar Tham och Törnebladh samt Herr Prosten Nibelius, emot förslaget lill beräkning af både tullmedlen och husbehofsbrännerimedlen, samt af Herr Westin, i det förra, och Herr Friherre Stackelberg samt G. B. Appelqvist i det sednare hänseendet. Bih. till K. St. Airk. till Exp-.-Utsk. d. 20 Äng., kl. 12 midd. Memorial, i anledning af dels de skiljaktiga beslut, Riks stunden fattat, angående åtskilliga i Utlåtandet n:o sy, rörande tull bevil!ilin gen, behandlade frågor, aleis ock .åter rem iss från Bonde-ståndet af nå gm de1 utaf samma utlåtande Enligt lill Utskottet ankomne utdrag af Ståndens vid behandling af ofvannämnde utlåtande hållna protokoll, hafva de i utlåtandet afgifna \ tli anden och förslag blifvit gillade, utom i följande omständigheter, derom vidare yttrande lärer böra af Utskottet a (gifvas.
Ulsk:s beslut i förevar, ämne intill RiksStms slutliga åtgärder dervid, så vigtiga händelser inträffat, hvilka göra del än mera angeläget, att efter noggrannaste bepröfvande afgöra denna fråga, vore det, såsom Hr Aminoff anmärkt, högst besynnerligt, att R. St. icke skulle taga dessa vigtiga omständigheter i betraktande och mig synes det åtminstone tydligt, att R. St. böra vara i alla hänseenden obehindrade att fatta beslut. Hvad angår Hr Printzensköids yttrande, så vill jag fästa uppmärksamheten derpå, att, beträffande 2:dra art., en viss procent af all behållen inkomst skall erläggas. Dessa afgifter hafva hittills utgått med 5 procent af uppskattad inkomst utaf handel och rörelse, ehuru jag medgifver, att uppskattningen för de större handlande o. s. v. varit ytterst låg, hvarföre jag föreslog åtgärder lill afhjelpande, å hvilka dock Bevilln.Utsk. ej fästat något afseende; äfvenledes är den å fastigheter bestämd till 5 procent af inkomsten, beräknad till 4 procent af värdet, d. v. s. 2 r:dr per mille värde; men det är nu frågan all jemka de högst ojemna taxeringsvärdena. Afven hoppas jag, alt rättskänslan hos vederbör, taxeriugscomiteerne i de större städcrne skall tillvägabringa en större noggrannhet vid taxeringen af de större näringsidkarne. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då åtskillige ledamöter yrkat bifall till det förslag, som i den vid Dtsk:s utlåt, fogade reservation förekommer, ansåg sig böra på förhand tillkännagifva, alt han fann sig af 49 § Riksd.Ordn. förhindrad, att framställa propos. å ett obetingadt bifall till nämnde förslag, emedan enligt detsamma lill Bevilln.Utsk. skulle återremitteras en fråga, som nu för andra gången derifrån inkommit till RiksStms pröfning, och dessutom K.
— Men för att slägten skulle kunna ega detta inflytande i samhället, delta vitsord på tinget, måste den besitta jord; ty det var endast odalbonden, den besutne bonden, som der egde röst. Det var således för slägten af alldra största intresse att jorden bibehölls oförminskad inom densamma; hvarje individ betraktades derföre icke såsom egare, utan blott såsom innehafvare af sin ärfda jord, som efter bans död öfvergick till de närmaste slägtingärne eller barnen. Med detta system sammanhänger äfven en annan institution. Mannen har vapen för alt värja sig och sin familj. Vi känna att arf betyder ursprungligen pil eller vapen. När familjefadren, bonden, dog och nedlade sina vapen, uptogos de af sonen eller sönerne. hvilka inträdde i hans förbindelser, värnade slägten eller familjen, och slutligen deltogo i samhällets försvar. Då således endast sönerne ärfde hans vapen, och öfvertogo hans förbindelser, följde också deraf alt de ensamne inträdde i rättigheten att fä ärfva. »Gånge hatt till och hufva ifrån» heter det i vår gamla lag; dofrén måste åtnöja sig med den hemgift som åtföljde henne då bon trädde i äktenskap; men med christeudomens införande och utvecklaudet af ett mera utbildadt samhällsskick började man äfven erkänna qvinnans värde och rättigheter, ehuru endast arf tillerkändes henne till hälften mot mannen. Vår tid var det förbehållet att tilldela qvinnan full arfsrätt; det är icke fullt 13 år sedan detta inträffade, ålen i och med detsamma var också stafven bru len öfver arfvejordssystemet. Det verkade för sitt ändamål så länge sönerne ensamt ärfde jorden; eller så länge de erhöllo dubbel lott mot systern äfvensom rätt alt taga hufvudlotten, då systern deremot fick taga sin lott i strögods. Sedan deremot lotterne blifvit lika för såväl bror som syster, verkar förbudet för arfvejordsegare att i någon mån förfoga öfver sin egendom, alldeles icke till det ändamål som afses, eller jordens bibehållande inom slägten, utan det verkar i alldeles motsatt rigtning; det åstadkommer jordens klyfning eller dess försäljning.
Uvpä gjord Proposition blef detta af Ridderssapetsch Adeln bifallit. Grefwe Mörner, ^llnlplr VörSn förmälte fig ej hafwa nägot emot detta bestut, men begärde allenast, att afseende i synnerhet mätte hafwas pä det af Friherre Heming, vises, en sednare dag uplasie Dictamen. Grefwe ve Is Osrclie, yttrade sig häruti sä mycket häldre instämma, som Friherre klemming; Dictamen, ehuru wisterligen bättre författadt, ginge ut pä detsamma som Herr Grelwens, nemligen ett underdänigt öfwerlemnande till Kongl. Maj t af alt hwad till besluten werkstäls lighet hörde. Uppå Motion af Grefwe Mörner, och derä gjord Proposition, bcflöt Ruderskapct och Adeln, art med det Hög» wördige Preste-Skändet instämma uti underdänig anhällän om Ntiksda^cns snara aflysande, hwilket ffulle i'det nyst justerade Protocolls-Utdraget. intagas. Under anförande af Grefwe VIs Vsräie afgick Deputationen till de andra Stänken. Herr Grefwen och La nd t»M arffalkcn tillkännsgaf, att de Herrar, som den lz April afstätt frän, upgif wan - 972 Den 26 April. wandel af sina erindringar ivid Occonoinie-Utskottets Bes tänkande angående Rikets förswac , nu agde att desie erindrmgar framställa. I anledning häraf uplaste Friherre k°«ck-, ?ebr Xlloik, lill Protoeollet följande, sedan hsn anmärkt, att af hans Dictamen kunde synas <rtt det berörde dag warit ämnadt till upläsning:
3“ ■5 - B l:sta Classen. 2:di a Classen. 3:dje Classen. 4:d e Classen. 5:te Classen. n -1 med med med med med med med med med med B B. eld. äng a. eld. ånga. eld. ånga eld. ånga. eld. ånga. K:r R:r sk R:r sk IV: r sk R:r sk K:di sk R:dr sk R:dr sk R:dr sk R:di sk. Af Herr Friherre Hermelin, yU”TiIl hufvudsaklig del instämmer jag uti den reservation, Friherre Hamilton, H, aflemnat, dock nied afseende på den behandling, bränvinsbrännings-rältighef ens utöfning rönt inom de sammansatte Högloft. Utskotten, delar jag de betänkligheter, sorn Friherre Raab, C. yl., i dess reservation framställt”. Af Herr Friherre Hamilton, H. ”Jag har för min del ej kunnat instämma i de af de Högloft. Utskotten antagna grunder för en ny bränvins1’örordning, af skäl, som jag anhåller att få utveckla. En mångårig erfarenhet hav visat, att den beskattningsgrund efter O y ■ 7 _ O D pannerymd, som hittills legat till grund för vår bran vins-lagstiftning, och med hvilken man afsett att inskränka tillverkningen och minska det olyckliga fylleriet, lika litet verkat till dessa goda ändamåls ernående, som den motsvarat sitt andra syfte, att nemligen åt Staten skaffa en behöflig inkomst. Utan att vela erkänna, att orsaken till detta icke ernående af hvad man åsyftat legat hos den felaktiga grund, från hvilken man utgått, har man vid hvarje Riksdag sträfvat att genom förhöjd beskattning, nogare bestämmande af pannornas beskaffenhet, inskränkning i tiri m. m., hvilket allt i lmndradetals motioner blifvit föreslaget och af vederbörande Utskott n^ed oförtruten möda tiilämpadt, komma det önskade målet närmare.
Så ftbeifomtnifi öfsergår titt perfon, font, enligt 3 mom. t § 18, är ffplbig berför erlägga besittning, bör lige ftbeifommifMnnefyafsareu inom ett år från ftoeifomtnifjetd tittträbanbe l)afsa till seberböranbe uppbörböman antingen inbetalt ben flabgabe besittningen etter od, berefl tsifl om ftbeifommifjrätten uppflått, flättt gobfäitb borgen för besiflntngenö erlägganbe febnafl inom ett år feban tsiflen blifsit genom laga frafteganbe beflut afgjorb. Uitberlåter l)att fåbant fullgöra, bote 10 procent af besittningens belopp, t)silfa böter tillfalla åflagaren. gör öfrigt fomtner, i affeenbe på fontrotten af afl gåfso I) aSenrilTmng fou fpefluort. § 21. Utom ben fou fabrif t förf)åttanbe titt bevittna irtfomjien af bermib ibfab röretfe föreffrifna bemittitiitg, utgöres »ib tittroerfningen af fprlfovt ben genom färffilb författning fiabgabe ftninpcl K) DåcmtlTiiing för tiimtngnr orfj pertoölffta (Tirifter. § 22. Öifalebeö utgöres ben genom färffilb författning fiabgabe ftäinpcl L) lemittnitig för JiurafitursfiittiMlUcr. § 23. i:o $ör ^uttmafter, öppna ©ref etter Olefolutioner, Ijmilfa från ocb tneb år 1842 mebbelats etter fjäbanefter mebbelas på faraftar etter namn, lieber ocb roärbigljet af embete etter tjenji, etter å fåbatt beftättning, uteb IjroarS iitttel)af