Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. önskar nu fortsätta plenum, jag om den nästföljande punkten är redebogen alt yttra mig genast. Hr von Hartmansdorff: Del kan väl hända att Ståndet bifaller della betänk, på sätt som skedt med den föreg:de punkten; men är det väl skäl, då en ledamot förklarat sig, hafva eli längre anförande i ämnet att föredraga, att vid den långt framskridna timman här qvarvara för att detsamma åhöra, och månne det icke är bäst, att upskjuta med föredragningen på sätt Hr Frih. o. Landtm, föreslagit. Uppå härefter framstäld förnyad propos. beslöts att med pröfningen af återstående delen af förevar, utlåt, skulle anstå till eftermiddagens plenum; hvarpå II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ 4 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 29 Mars 1851. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2 prot.utdr. för denna dag f. m., samt pleni-prot:n för d. 8 dennes f. och e. m. 202 Den 29 Mars e. m. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i BanUoUtsk. efter N:o-2114, Hr Nordensvan, Otto, hvilken, invald i nämnde Utsk. under 14 dagar från d. 24 Mars för n:o 1196, Hr Bäärnhjelm, Fullm. Frih. Fleetwood, Carl Gustaf, samma plats sig afsagt, och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1675, Hr Adlerbjelke, Fullm. Hr Bogeman, Joban Ludvig. Fortsattes pröfningen af Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 22 och 26 dennes på bordet lagda utlåt, n-.o 61, i anledu. af väckte förslag om inskränkning i den genom Kongl. Förordn. d. 22 Dec. 1846, beviljade frihet att ä landet idka handel m. m.
Tab. N:o 10. Svea Lif-gartle. W CB C*- Aflöning. 3 R:mt. Skrifvelse N:o 194. 79 K CO cti Aflöning. 1 SL R:mt. Ratinns-ersätlning för 9 tjenslehäslar å 270 R:dr — 2,430 Ersättning för stallhyra ui. m. för 9 Ijenslehiislar å 100 R:dr ! - 900 Summa R:dr R:mt 1 9 94,542 80 ExpeditionsUtskottets Förslag till anderd. Skrifvelse Di:o 194. Tab. N:o 11. Andra Lifgardet. « • Aflöning. Skrifvelse N:o i94. 81 W ■* CO «rti Aflöning. O sL R:mt. Rntions-ersältning för 9 tjenstehäslar å 270 R:dr — 2,430 Ersättning för stallhyra m. m. för 9 tjenstehäslar å 100 R:dr . — 900 Summa R:dr R-.mt 9 94,542 Bih. till R. St. Skrifvelse N:o 194. Tab. N:o 12. Hela Artilleriet 1 Öfverste (Regements-chef) » , .. ... .. K P: 09 » P <r*- £- ~3 Aflöning. — 1,200 1 d:o d:o vid Göt ha 1,200 samt arfvode 300 — 1.500 — Transport |41j 305,600|— Expeditions-Utskottets Förslag lilI underd. Skrifvelse N:o f94. 83 1 Försle Bataljons-läkare vid Wendes Arlil Transport eri-regemente K s» 05 e-tP P c+- P^ 41 Aflöning. — 48 33 d:o — 1,584 — Särskilda Anslag.
Jör den constilutionella Konungamakt jag älskar, oell emot den ministerielfa böjelsen för magtinkräktningar och förtryck, jag öfver allt annat hatar; Och i den mohn jag lifligt känner förtrytelsen öfver det handlingssätt, som lemnat anledning till den obehagliga ställning, hvaruti Ridderskapet och Adeln blifvit försatt, genom den, emot Ståndets beslut, utfärdade Riddarhusordning, känner jag också uti farhågan för den misstydning, att jag ej skulle veta gränsen mellan Konungens och dess Ministrars andel i åtgärden, ett, måhända oöfvervinnerligt, återhåll på känslans fullständiga uttalande vid detta tillfälle. Jag anser mig i följd häraf böra framför allt förklara min öfvertygelse, att det för Konungamakten mäste vara det mäst likgiltiga i verlden, huru ett Stånd finner för godt att stadga ordningen under sina rådplägningar, när denna ordning ej är i strid emot Grundlagarne. Då det nu icke blifvit föreburet, att den af Ridderskapet och Adeln föreslagna nya redaction af RiddarhusOrdningen i minsta molin är stridande emot Grundlagen, lärer det också vara afgjordt, att Konungamakten icke ägt det ringaste intresse i den nekade sanctionen. Det är således tydligt, att det vid detta tillfälle icke varit Konungamaktens, utan Ministrar - Den 18 November f. m. nes enskildta intressen, de der vetat göra sig gällande i ' ;k • 9 Lika upphöjd, som den förra är öfver hvardagslifvets småaktigheter; lika låga visar historien oftast de ministeriella beräkningarne för maktutöfningens fordringar. Jag ställer till de äldste ibland Konungens rådgifvare, till dem, hvilka redan 1809 deltogo uti de allmänna ärendernes ledning, den frågan: om Ridderskapet och Adeln vid den första RiddarhusOrdningens uppgörande voro bundne, genom någon lag, att underställa RiddarhusOrdningen Konungens sanction. Jag söker förgäfves i Riksdagsordningen något sådant stadgande. Jag ser, huru de andra Stånden fritt och obehindradt ändra sina StåndsOrdningar, utan någon synbar olägenhet för samhällsordningen.
Man vet alllförväl att i alla konstitutionella samhällen behöfves inom representationen en återhållande kraft och en framåtförande. Vill man nu påstå att detta blifvit iakttaget i detta framlagda representationsförslag? Jag kan icke finna att R. o. Ad. och PresleSt. blifvit så organiserade i representationsförslaget, att man inom dessa 2:ne Stånd, sålunda representerade, kan förutsätta tillräcklig motståndskraft för alt motväga de demokratiska intressen; och när man sedan finner huruledes förslagets författare sålunda velat pä BorgareSt. inympa allmänna val och grunda BondeShs representation uteslutande på den råa styrkan och alldeles icke på intelligens (ty jag är ännu aldrig öfvertygad om ali detta Stånd kan representera intelligensen) ; så får jag förklara alt jag icke finnér i förslaget nedlagda så beskaffade konservativa elementer som der måste finnas. Ett Ridderskap utan sjelfskrifvenhet; dess jord-aristokrati undertryckt; förvandladt till en byråkratisk inslitutition. Ett presterskap inom en sig förstenande kyrka äro eniga bålverk för timonen och friheten — för det lugna framåtskridandet. Jag är så mycket mera öfvertygad derom, som ingen lärer kunna påstå att i det föreslagna Enkammar-systemet finnes några garantier härför. Man har visserligen sagt att det icke är ett Enkammarsystem, men mig synes detta påtagligt. I allmänhet kallar man Enkammarsystem ett sådant, der representanterna sammanträda på en kammare. Nu säger man: Här sammanträda visserligen representanterna på en kammare, men de kunna äfven sammanträda i 4 Stånd; således är det icke ett enkammar-system. Jag svarar härtill att om representanterne sammanträda på 2 eller 4 afdelningar så förändras derför icke systemet. I Norrige t. ex. fördelas Stortingets ledamöter i Odelsting och Lagting. I det demokratiska Norrige får icke någon lag komma fram, som icke har varit föremål för handläggning inom dessa tvenne afdelmr. Afven i de mest demokratiska stater t. ex. Nord-Amerikas Fristater finnes icke något, som liknar detta system, hvarmed man här vill söka uprätthålla de aristokratiska intressena. Uti Amerikas Fristater finnes blott en enda
Tegnér uti sin förberörda motina ifrågasatl, huruvida nämnde stadgande vore behöfligt eller ens borde i Bevillnings-lörordningen qvarstå. Då frågan om direkt beskattning å utlånade kapitaler vid flere föregående Riksdagar utgjort föremål för Rikets Ständers pröfning, har, oaktadt billigheten och rättvisan uti en dylik beskattning, densamma synts i verkställigheten möta så stora svårigheter alt en önskvärd framgång ansetts icke kunna åstadkommas. Det har blifvit anlördt: alt det i allmänhet syntes nära nog omöjligt alt bestämma, när beskattning för räntevinst af penninge-förmögenhet borde ega rum, emedan all sådan ledning lör bedömande af iåne-rörelsen saknades, som i afseende å den borgerliga rörelsen vore all hemta af denna rörelses beskaffenhet och resultat; alt, med undantag af vissa större släder, der Iåne-rörelsen i vidsträcktare omfattning bedrefves, inom landet funnes lå kapitalister, som icke nedlade sina kapital antingen uti fastigheter, elier industriela företag; alt uti den ständiga penninge-omflyttningen äfven läge mycken svårighet all kunna utröna i hvilkas händer ränlegifvande kapital verkligen funnes; att utiånta penningar understundom tillhörde personer, som antingen egde fastigheter, graverade med vida större skuldbelopp än ullånings-summan, eller ock vore på annat sätt skuldsatte; samt alt i händelse kapital på föreslaget sätt skulle komma att beskattas, annan utväg borde beredas låntagare lill godlgörelse eller befrielse för bevillningen å skuldbelopp, som gravera fast egendom, emedan eljest egare af intecknade fastigheter finge vidkännas en högst orättvis beskattning; hvartill komme, att för införandet af ifrågavarande, på en mera godtycklig pröfning beroende beskattning erfordrades kontroller, vid hvilkas tillämpning det svårligen kunde lind\ikas alt göra enskilda transaktioner till föremål för offentligheten, hvilket äler menligt inverkade på den allmänna krediten. Af dessa skäl har Utskottet ock funnit sig föranlåtet tilt afstyrka bifall (ill ifrågavarande motioner. §• 34.
L.ongl. iVlaj:t bekajade, uppä enhällig till8t^rhan af 8tat8-llädet8 ledamöter, hifalla att, i enlighet med det af Ilerr du8titias-8tat8-Nini8tern afgifna för8lag, Nådig l?ropv8ition till IlihetL 8tsnder 8hulle alläts8, 8ädan den finn68 hilligad detta lrotoooll. hätteligen utdraget het^gar lx ohleio <7. 6. VM /foc/r. a/ ö/vev /rd//et / //ögiVe t/e» /<? När varand e: du8titise-Iladen: Orefve 0. a/ /lo/e>r. I»6vi8ion8-8ecreteraren ^/e^7a??c/e/'w/r föredrog i underdånighet' i:o. Note ur Vrotoeollet öfver du8titice-De^>artem6nt8t8 Xrenden, hållet ^c> 2Z> '9 inkor Iluns Kongl. Ilöglret Kron-?, insen uti 8tat8-Ludet lien 6 pebruari innevarande ur, Irvurak inbemtudes, att Dans Dxcellence Derr dustitik6-8tat8- IVIinistern i underduniglret anmält, —- —> lullie Herr dusti tik6-8tuts-iVIinist6rn i underduniglret Iremställt, att älven cle brrslag, som II un lutit upprätta, angående förändrade föreskrifter kor be t li ggande uk egandeoelr inteeknings-rätt till kust egendom, sumt om inteckning uk lilstidsstädja ocb unduntags-aktal, Dögste
Då, till exempel, den fjerde stralfmånaden enligt kalendern innehållit 51 dagar, hade några exekutorer bestämt afdraget till 7 dagar och således låtit den brottslige af fjerde månaden undergå 24 dagars fängelse, hvaremot andra beräknat trefjerdedels månaden, med sju dagar å hvarje fjerdedel, till 21 dagar, så att den afdragna ljerdedels månaden kommit att utgöra 10 dagar. Äfven hade, med tillämpning af stadgandet att brutet dagatal skulle för hel dag läknas, stundom så tillgått, alt afdrag af fjerdedels månad uträknats till 8 dagar och återstoden af månad å 51 dagar således till 25, samt af månad å 50 dagar till 22 dagar. Justilie-ombudsmannen ansåg således behofvet af en lagförklaring äfven i dessa delar vara ådagalagdt. Utskottet kan dock icke instämma deruti, utan finner anförda sladganden, rätt fattade, vara klara och bestämda. Föreskriften i 2 § af åberopade författning: ”uppkommer i sådant afdrag brutet månadstal, varde fjerdedels månad till sju dagar räknad,” innebär tillräckligt tydligt, helst vid jemförelse af §:s innehåll i öfrigt, att beräknandet af fjerdedels månad till sju dagar alser endast afdragstiden, men icke månadens öfrige tre fjerdedelar. Således, då den månad, hvarifrån afdrag skall ske, innehåller 51 dagar, bör någon tvekan icke kunna uppstå derom, att endast 7 dagar skola afräknas och öfrige 24 dagar utgöra rätta strafftiden. Icke heller kan Utskottet finna någon otydlighet i åberopade §:s fjerde moment, hvilket lyder: "Skall afdrag i dagatal ske, och uppkommer i afdraget brutet tal; varde för det tal hel dag å strafftiden afräknad.” Af detta stadgande, jemfördt med det förut anförda, är dét uppenbart, att ”brutet dagatal” icke kan ifrågakomma, då den strafftid, hvarifrån afdråg skall ske, är hel månad.
Ty Herren hugsvalar Zion, han tröster all dess öde, och gör dess öde såsom lustgårdar, och dess hedmark såsom en Herrans örtegård; glädje och fröjd skall man finna derinne, tack och lofsång. Gifver akt uppå mig, mitt folk, och hörer mig, min allmoge; ty af mig skall utgå en lag, och min rätt vill jag sätta folkom till ljus. Ty min rättfärdighet är när; min salighet drager ut, och mina armar skola döma folken; öarna förbida mig, och vakta uppå min arm. Lyfter edor ögon upp till himmelen, och skåder neder uppå jordena; ty himmelen skall förgås såsom en rök, och jorden föråldras såsom ett kläde, och de som bo deruppå skola dö bort, såsom detta; men min salighet blifver evinnerliga, och min rättfärdighet skall icke återvända. Hörer mig, I som kännen rättfärdighetena, du folk i hvilkets hjerta min lag är; frukter eder intet, när menniskorna försmäda eder, och gifver eder icke, när de förhäda eder. Ty mal skall uppäta dem såsom ett kläde, och matkar skola äta dem såsom ull; men min rättfärdighet blifver evinnerliga, och min salighet förutan ända. Upp, upp, kläd dig i starkhet, du Herrans arm; upp, såsom i förtiden af ålder. Äst icke du den som de högmodiga slagit, och drakan sargat hafver? Äst icke du den som uttorkade hafvet, det djupa vattnet; den som gjorde hafsbottnen till en väg, så att de förlossade gingo derigenom? Alltså; skola Herrans förlossade vända om, och komma till Zion med fröjd, och evig glädje skall vara på deras hufvud; glädje och fröjd skall fatta dem, sorg och suckan skall ifrå dem fly. Jag, Jag är edar tröstare. Ho äst du då, att du fruktar dig för menniskor, de dock dö, och för menniskobarn, hvilke såsom hö förtärde varda; Och förgäter Herran, den dig gjort hafver, den der himmelen utsträcker, och jordena grundar? Men du fruktar dig alltid hela dagen för plågarens grymhet, då han tager till att förderfva. Hvar blef plågarens grymhet,
Län, skulle, till lika belopp som i allmänhet bestås för Fång-knektar med 58 R:dr 16 sk. och derunder beräknade 6 Tunnor Spannmål, med förhöjning efter Riks-Markegångspris, afBesparingarne på Andra Hufyud-Tituln utgå; hvarjemte - Sta tsUt skot tets Betänk andeni3oj jemte Kongl. Maj:t, i anseende lill anmäldt Lehöf af tillökning uti Vakt-harlarnes antal vid Linkopings Slotts-häkte, enligt Nådigt Lief af den 21 Maji 1822, tillåtit att 2:ne Vakt-knektar utöfver det vid Slotts-häktet förut Lestädde antal, skulle få antagas emot ett arfvode af 5 R:dr 16 sk. Banco i månaden för hvardera, att af Andra Hufvud-Titulns Besparingar utgå. Och som Kongl. Maj:t sålunda i Nåder profvat behofvet af dessa tillökta Vakt-knektar, tillstyrker Siats-Utskottet, att Löner för en Vaktknekt i Kronobergs och aine i Östergöthlands Län må på ordinarie Staten uppföras, till enahanda belopp, som finnes bestådt de derstädes förut varande Vaktkarlar, eller — 58 R:dr 16 sk. med derunder begripne 6 Tunnor Spannmål för hvardera. Enligt Nådigt Bref till Kongl. Stats-Contoiret af den 5 Augusti 1817 och 24 November 1818, har Kongl. Majrt funnit nödvändigt, att i Skaraborgs Läll tillöka der varande Krono-Länsmännens antal med fyra; nemligen i Valla Tingslag af Vadsbo Härad samt Barne, Gudhems och Kinne Härader och i brist af Boställen, att för dem anslå, i Nåder tillagt hvardera en årlig Lön af 4o R:dr, som hittills af Andra Hufvud-Titulns Besparingar utgått med tillsammans i6oR.*dr om året; hvilket belopp Stats-Utskottet föreslår må i Staten få uppföras.
Mej c. m. 533 N:o 84, > anledn. af arrendatorns af kronoliemnianen Söderby i Lofö socken, M. Runstedts, ansökning 0111 prolongation af arrendet; N:o 85, i anledn. af Kronofogden, Assessoren C. J. Lagercrantz^ ansökning örn förlängdt arrende å Barkarby kronohemman eller skatteköp derå; från BancoUt skottet: N:o 21, öfver en väckt motion, att bankens sedlar å 16, 12 och 8 skillings-valörer fortfarande måtte få förfärdigas och utgifvas; K:o 22, ang:de afskrifning för en, vid hållen inventering, yppad brist i lump-förrådet vid Tumba pappersbruk; N:o 23, i fråga om löneförhöjning och pensions-rätt för Bruksskrifvaren vid Tumba A. Sätherberg; N:o 24, i anledn. af väckt fråga om pension för Pappersmiistaren J. E. Ullander, samt bestämmandet för framtiden af pappefsmästarens vid Tumba lönevillkor; N:o 25, med hemställan om ersättning åt de arbetare vid Tumba, som å brukets ouppodlade mark sjelfve upptagit täppor. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 om aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den i3 Maj i84o. Plenum kl. 9 f. m. Justerades i prot.utdr. för den 9 dennes. Justerades pleni-protm för den 5 dennes f. och e. m. samt för den 6 dennes. Upplästes till justering och godkändes Exped.Utskrs förslag N:o 12 till R. St:s und. skrifvelse lill K. M., ang:de val af Just.ombudsman och dess suppleant. Likaledes upplästes till justering och godkändes Exped.- Utsk:s förslag: N:o i3, till R. St:s förordnande för Hofrättsrådet och Riddaren C. L. Landin att vara R.
Nu blef han Prins Gustafs lärare; hofman; och snart Lovisa Ulrikas gunstling. Men – hvad vanns dermed för vidare fullkomning af hans skaldekonst? Så frågade mången, om än icke i tryck, under det han ännu lefde. Frågan, sedermera offentlig, har från årtionde till årtionde förnyats med en betoning, som städse ökat sin skärpa. Svaret har, naturligtvis, utfallit likaså. På sitt ställe är visserligen här den erinran, att han, vid dessa frågor och svar, aldrig (så vidt vi veta) har fått åtnjuta den ursäkt, som väl åtminstone i någon mån bort komma honom till godo: ursäkten af de honom uppdragna riks-vigtiga värf, att författa sitt fäderneslands Häfder och undervisa dess blifvande Konung. Förgäfves inträdde han i den ena af dessa befattningar redan år 1744, och i den andra redan år 175119. Man har likafullt satt sig i hufvudet, att han använde de sista nitton åren af sin lefnad på idel slarf. I sanning: det bruk, hvartill man i Lovisas hof nyttjade hans alltid beredvilliga versgåfva, och hvarpå hans ”Vitterhets-Arbeten”, tyvärr, förvara så talrika prof, var ingalunda det bästa. Härvid har likväl en och annan vigtig omständighet lemnats oanmärkt. Just med och igenom Lovisa Ulrika bosatte sig i Svithiods konungahof, såsom i en central-fästning hvarifrån landet sedan öfversvämmades, det egentliga uteslutnings-hyllandet af den tidens fransyska vitterhet och konstsmak. Ulrika Eleonora, som så föga värdigt bar sin englalika, af Svärmoder och Gemål ihjälkylda Moders namn, hade dock af henne ärft den egenskap, att älska läsning; och nämnas bör, emedan det är sista furstliga qvarlefvan af en under Carla-tidehvarfvet mäktig smak-rigtning, att hon fästade sin förkärlek vid Italiens språk och litteratur. Men hon behöll sin läsning, och dess frukter (i fall den hade några), för sig sjelf. Hennes närmaste umgängskrets var tråkig, liksom hon.
Ty icke nog dermed att Fullmäktige beslutat för Riksgälds-kontorets räkning till 91^ procent öfvertaga de i den s. k. kodicillen omförmälda obligationer till ett belopp af 250,000 £ St., hafva Fullmäktige dessutom fattat det beslut, att Kontoret borde, mot en del af de obligationer, tillhörande 1858 års jernvägslån, hvilka funnos i Riksgälds-kontorets ego, tillbyta sig det nya jernvägslånets obligationer. Fullmäktiges uppmärksamhet blef nemligen vid deras sammanträde den 16 sistlidne Juni fästad på vigten och angelägenheten af någon särskild åtgärds vidtagande för att befrämja framgången af sistnämnde lån, enär subskriptionen derå inom England icke fortgått på ett tillfredsställande sätt; och då det för Sveriges framtida finansiella förhållanden ansågs vara af vigt, att det lån, som för Svenska statens räkning söktes på Engelska marknaden, icke misslyckades eller blott till en mindre del rönte framgång, samt det på ett verksamt sätt skulle bidraga till förhöjdt förtroende för vårt lands förmåga att uppfylla de för lånet ingångna förbindelser, om de för detta lån utfärdade obligationer kunde göras afsättliga inom vårt eget land, för hvars industriella rörelse och ekonomiska utveckling detsamma upptagits, så funno sig Fullmäktige föranlåtne besluta, att för Riksgäldskontorets räkning inköpa eller i byte emottaga i £ St. utfärdade obligationer för det i England upptagna jernvägslånet, till ett kapitalbelopp motsvarande 300,000 Preuss. Thaler, derest såsom betalning eller vederlag för dessa obligationer antogos i Riksgälds-kontorets ego befintliga, till det år 1858 i Thaler Preuss. Kurant afslutade jernvägslån hörande obligationer, under vilkor, att 1 £ St. icke betalades högre än 6§ Thaler.
8: o Skulle någon persedel förloras, vare sig av våda eller annars, skall efter undersökning Kronan ersätta, om inte båtsman själv är skyldig och skall stå för ersättningen. 9: o Om båtsman varit i tjänst ett halvår får han extra kläder av Kronan, tröja, långbyxor, skor, strumpor och skjorta. 11: o Beklädnaden blir lika i alla rotarna utom i Halland och Bohuslän, där de får extra. Haga slott den 10 september 1816. Kungörelse angående nyttjandet av krönta svenska kärl vid utminutering av utländskt lakegods. Stockholm den 16 september 1816. Utländska lakegods som införs i landet för att säljas här får blott i hela och halva läster säljas i de kärl de blivit hitförda i. Säljs de i mindre partier som tunnor, halvtunnor eller fjärdingar skall de utbjudas i svenska krönta kärl. Stockholm den 16 september 1816. A N EDELCRANTZ Kungörelse angående nedsättning av tullen på utrikes ifrån inkommande spannmål. Stockholm den 17 oktober 1816 Då skörden på flera orter slagit fel har Kongl Maj: t för att hindra prisstegring på spannmål nedsatt tullen på varje från utrikes ort kommande tunna. Vete 16 skillingar, råg, och malt12 skillingar, korn och ärter 4 skillingar, havre 2 skillingar. Stockholm den 17 oktober 1816. O E LAGERHEIM Universal angående skyldighet för domare att tillse det testamenten varda med stämplat papper behörigen belagda. Stockholm den 18 oktober 1816. Om vid dödsfall tiden inte räcker för att lösa den avlidnes egendoms värde och visa inför domstol, kan borgen för stämpelavgiften tillåtas intill bouppteckningen är hållen. Domaren har ansvar för att handlingarna är försedda med stämplat papper. Stockholm den 18 oktober 1816. H A von STROKIRCH Kungörelse angående vissa ändringar i de för berörda verk utfärdade författningar. Stockholm den 18 oktober 1816. Nya regler för brandförsäkring på hus i stad, som uppförs där brand tidigare förstört fastigheten. Stockholm den 18 oktober 1816. SILVERSTOLPE, WETTERSTEDT m fl
Uti ett land, der den inrikes handelsrörelsen, äfven med inhemska producter, icke är litet liflig, utan inskränkt, borde snarare nya utvägar vidtagas att utvidga, än att ytterligare hämma den. De missbruk af kringfarande handlande, som öfverklagas, böra genom Police-anstalter förekommas, och Konungens Befallningshafvande samt andre som utfärda pass för sådana handlande, ej lemna dem åt misstänkta personer, hvaremot de, hvilka handla med Svenska Manufactur-varor, t. ex. Smiden, sorn utgöra hela orters näringsfång, icke böra hindras att egna och andras, för landet nyttiga, tillverkningar kringsprida. Man bör derföre afskaffa missbruken, utan att tillika upphäfva nyttan. Då dessutom frågor äro väckta om utvidgande af Närings, och Handels-fri heten, skulle det nu föreslagna stadgandet motsäga de grundsatser, som i detta fall torde böra antagas; och tillstyrker jag i anledning häraf afslag å Utskottets Betänkande, Grefve Lill[jen c rantz, Johan Wilhelm.- Utan att vilja vederlägga de Ledamöters öfvertygelse, som ifrån en annan synpunkt betraKtat ämnet, hämtar jag från den erfarenhet, som min embetsbefattning lemnat, största anledning att tillstyrka bifall å Höglofl, Oe; conomieUtskottets Betänkande, som jag finner vara särdeles väl motiveradt. Desse kringvandrande personer, hvilka, med få undantag, endast söka en pretext i det obetydliga förråd af varor, som de till afsalu utbjuda, blifva gemenligen förr eller senare beträdde med grofva brott och hvarjehanda bofstycken. Den lofliga vinst de af försäljningen kunde hämta är så obetydlig, att hvarje annat näringsfång skulle vara mera lönande och mindre osäkert. Och det ligger derföre i sakens natur, att endast utskum af menniskor kunna till denna handtering begagnas. De utgöra ett samfund med sådan esprit de corps, att en dylik person, som i Westerås