Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ännu återstår dock ett annat hufvudsakligt hjeipemedel å Statens sida, till närmare föreningsband och lifligare handelsgemenskap ernellan desse trafiquerande, och för befordrande af den vinst, läge, natur och beskaffenhet erbjuda. _ Vilkoret för ett båttre ernående häraf innefattas ofelbart i en säker och snabb bref - Den 5 Martil, vexling, hår så mycket mer nödig och låmpelig, sorn många stora Bruksegendomar och åtskilliga Possessionaten finnas i nejden och inora det kringliggande Svenska territorium. Af skyldig pligtkänsla, såsom Embetsman från samma ort, vågar jag derföre vördsammast anmäla nödvändigheten och yppa motion om en ordinarie postgång öfver Norra Dahls land och Wedbo Härad, samt att i sådant afseende PostContoir måtte inråttas å Alkorps Tingställe och Gästgifvaregård, liggande helt nära vid Lägerplatsen ÖdsköldsMoar, för att fortställa icke allenast den inom omförmålte område förefallande correspondance, utan ock de paketer sora kunna ankomma, dels från Wenersborg och dels från Åmåls PostContoir, på Norrige och Fredricshall, hvarigenom mycken besparing vinnes i tid och omgång emot desammas afskickande, antingen öfver Svinesund eller åt Kongsvinger . och sålunda icke eller något tvifvelsmål kan åga rum att ju ej å Norrska sidan samma förslag med nöje och bifall emottages. För Svenska Kronan kan förskottet härtill ej blifva stort, helst å omförmålte Tingsplats tillfälle kunde gifvas för den blifvande Postmästaren att tills vidare hyra rum; och i framtiden böra in komsterne ej allenast kunna hålla Staten skadeslös, utan ock lemna kanske en icke så obetydlig behållning att påräkna. I alla fall sy nes, utom ändra talande skål, billigheten påkalla, att en så stor landsträcka sorn Vestra eller Norra Dahl, der stor Bruksrörelse och vigtiga handels-speculationer idkas och ännu vida.
Om det, på sått komiterade antagit, må synas olämpligt att särskild gudstjenst för garnisonen förrättas på helgedagseftermiddagar, läror något giltigt hinder icke möta för anordning af tvänne särskilda gudstjenster å helgedagsförmiddagar, möjligen med undantag af de färre dagar, då nattvardsgång eger rum; och om man med de lemnade uppgifterna å utrymme i denua kyrka jernför sammanlagda antalet af Skeppsholms församlings medlemmar och det antal personer från garnisonsregementena, för hvilka platser påräknats, torde det medgifvas, att ganska många församlingar inom riket äro uti ifrågavarande hänseende vida sämre lottade än här blefve förhållandet. Dessutom har Rikets Ständers uppmärksamhet fästats derå, huruvida icke Riddarliolmskyrkan, hvilken för närvarande ej för gudstjenst användes, lämpligen skulle kunna för garnisonsregementenas behof upplåtas; och oaktadt Rikets Ständer, i brist af ali utredning i detta hänseende, icke kunnat om berörda förslagmeddela något bestämdt yttrande, synes dock frågan väl förtjena en närmare undersökning. Beiräffande åter den föreslagna skolbyggnaden hafva de skäl, som blifvit anförda för sammanförandet af de särskilda regementsskolorna till en enda för samtliga garnisonsregementena gemensam, synts Rikets Ständer förtjenta af upp - Expeditions-Ulskottels Förslag till anderd. Skrifvelse, !\!:o 6'7. 35 märksamhet; och om rigt.igheten af en sådan anordning erkännes, måste, då utrymme för en dylik skola icke skall i något Kronans hus finnas att tillgå, derför erforderlig byggnad af Statsverket bekostas, såvida icke lämplig lokal kan mot hyra anskaffas; men då det nu framlagda förslaget endast afser en gemensam kyrkooch skolbyggnad, och Rikets Ständer således saknat all ledning för bedömande af beloppet utaf det anslag, som för uppförande af en endast för skolan afsedd byggnad vore erforderligt, hafva Rikets Ständer i följd häraf icke kunnat nu anvisa medel för detta ändamål. I enlighet med hvad sålunda blifvit anfördt, hafva Rikqjs Ständer ej ansett sig kunna till E. K. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning lemna bifall. 49:o.
Stjäl man något i kyrka, ehvad det kyrkan tillhörer eller af andra der i förvar satt är; varde, utan afseende å det tillgripnas värde, dömd, för stöld, till böter, efter thy i 1 §. sägs, samt straff-arbete från och med två till och med sex år. Lag samma vare, om någon stjäl penningar, eller annat, som åt allmänna po sten förtrodt är, ehvad det sker i posthus eller under forslingen. §• 10. Går, vid stöld, värdet af det tillgripna öfver tvåtusen daler, må tiden för straffarbetet ökas med högst två år utöfver hvad eljest ådömas skall. Bih. lill /{. St. Förslag till underd. Skrifvelse, N:o i86. §• 11. Nu kunna, vid samma stöld, två eller flera af de i 3, 4, 5, 6, 7, 8 och 9 §§. sagde fall sammanträffa; då ökes tiden för straff-arbetet med två månader lill ett är utöfver det, hvartill han för det svåraste fallet pröfvas hafva gjort sig skyldig. §. 12. Har någon, i uppsåt att stjäla, l:o) med våld ä mur, vägg, golf, tak, lucka, fönster, port, dörr, lås eller annat dylikt stängsel brutit sig in i gård, hus, rum eller fartyg; eller 2:o) medelst klättring öfver mur, vägg, port eller tak, eller, medelst inkrypande genom glugg, skorsten eller annan sådan ej till ingång ämnad öppning, eller ock genom bruk af dyrk eller falsk nyckel förskaffat sig ingång i gård, hus, rum eller fartyg; eller . 3:o) med våld eller list öppnat skåp, kista, skrin eller annan förvarings-persedel, som med lås, försegling eller annat dylikt stängsel tillsluten var, utan att den borttaga; dömes, der tillgrepp ej sker, för inbrott, till straff-arbete från och med två till och med sex månader. Begår någon nattetid sådant inbrott i gård eller hus, rum eller fartyg, som nu sagdt är, och får sår eller varder dräpen, vare ogildt. Sätter han sig till motvärn, ehvad det är natt eller dag; vare lag samma.
Jag nödgas i första rummet fästa R. o. Ad:s upmärksamhet på Olof Larssons egen motion, deri han uttalat den tanken, ali vid tillsättandet af en del kyrkoherde-beställningar, mera afseende fästes å de sökandes högre akademiska lärdomsbetyg, än vid deras tjenstgöring inom församlingarne. Genom detta sitt yttrande har han indirekt uttalat hvad han direkt bordt säga; han har upträdt mot Konungens eget pracrogativ att bortgifva Irsta klassens regala pastorater, hvilka endast äro anslagna åt lärdomen. Utsk. har likasom halkat öfver sjelfva motionen och hakat sig fast vid 2:dra klassens pastorater. ' Medgifvas måste, alt det är, enl. nu gällande författningar, myckel svårt att vid tillsättandet af 2:dra klassens pastorater, å ena sidan kunna göra afseende på lärdomsmeriter, och å den andra på Ijensteår. Utsk. hade ingen rättighet att till följd af den väckta motionen vidröra den 2:dra klassens. Min öfvertygelse är, att så länge allt beror på pastoral-examen, så mäste man åtnöjas med de författningar, som finnas. Jag förenar mig med Hr Bråkenhjelm och yrkar afslag å betänk. Hr von Hartmansdorff: Det förslag till skrifvelse eller anhållan hos Konungen, hvilket Utsk. här framlagt, är af samma obestämda beskaffenhet, som vissa motioner af hvilka R. o. Ad. bar haft en under denna riksdag, genom hvilken motionären väl förklarar sig vara missnöjd med det förhållande som finnes, men dock icke vet eller upgifver, livad som skall sättas i stället, utan endast anhåller att det måtte röras i saken. Nu vill man att Den 5 Februari. 323 Sländerne skola förhålla sig på samma sålt och hos Konungen begära något dylikt; kan det vara lämpligt? Flere talare hafva visat oriktigheten deraf och jag instämmer med dem, under hopp och önskan alt Utsk. icke vidare måtte föreslå dylika skrifvelser till Konungen. Hr Bråkenhjel m:
Ofver-ståthållare-embetets kanslis tienstepersonal måtte tillökas med en kanslist, hvilken skulle tjenslgöra hos fogaten och tillika, när sådant påfordrades, vid sekreterare-expeditionen. b~) nuvarande Öfver-ståthållarens, Friherre Sprengtjinrtens skrifvelse af den 13 sisllidne April, innehållande dels att, om än framdeles, i följd af det ander byggnad varande cell-fängelsets i Stockholm tillkomst, samtöfver-ståtbållare-embetels kanslis och polis-kammarens förläggande i samma hus i fängelsets granskap, jemte en ny brottmåls-lags antagande, fogatensgöromål kunde så förminskas, att de jemte Under-ståthållarens åligganden kunde medhinnas af en person, sådant likväl för närvarande icke vore verkställbar^ hvarföre Öfver-ståthållaren anhölle, att båda tjenslerna tills vidare måtte bibehållas, dels att i öfrigt, i afseende å regleringen af tjenster och löner inom Öfver-ståthållare embetets kanslioch krono-uppbörds-afdeluingar , Öfver-ståthållaien icke funnit anledning förekomma till annan förändring i det dertill at hans företrädare afgifna förslag, än att då 12 exekulions-betjenter vore allt för otillräckliga för de oupphörligen tilltagande göromålens bestridande, samt exekutions-betjenternas sportler den sednare tiden betydligt minskats, i följd hvaraf biträde af extra ordinarie exekulions-betjenter ej eller kan såsom förut påräknas, lönerne för exekutionsbetjenterne mätte blifva sexton och bestämmas till IGf» Rdr 32 sk. c') Bemälde Öfver-ståthållares skrifvelse af samma dag, deruti, med redogörande för hvad, sorn blifvit tillgjort för beredandet rf ökade anslag af Stockholms stad , såsom bidrag till utgiflerne för poliskammaren utöfver nuvarande statsanslaget 15,000 Rdr, hvilket bidrag, deraf dock en stor del endast beviljats till 1848 års utgång, nu uppginge till 21,275 Rdr, utom aflöningen till 3:ne fiskaler, anslag lill expenser vid stads-fiskals-kontoret och hyra lör de rum, sorn äro poliskammaren upplåtne, tillsammans 3,147
Gå genast och slå ut gräddskålen på sopbacken, tag sedan min egen gamla silfvergräddskål och spring in till garfvarns midtöfver och bed min hederliga fru L. vara så god och sälja mig en jumfru grädde. Med förtjusning ilade Ellika att fullgöra sitt uppdrag och kom snart tillbaka med icke blott grädden, som hon höll högt och långt framför sig, så att ungafrun måtte se den från fönstret, utan äfven med en tallrik färska hvetebullar, som garfvarfrun, hvilken i dag hade bak, skickat sin gamla goda grannfru. – Här, matmor ... Nu kan det bli allvar med kalaset. Men knappt hade farmor hunnit njuta sin första kopp, än der hördes flygande steg utanföre, och nu visade sig fru Joachima med ansigtet så rödfärgadt som om hon varit ute i eld eller skarpaste nordanvind. – Hvad står här på? – Det skall jag säga dig, när jag druckit min andra kopp, svarade farmor med så afskräckande ton, att Joachima, icke mindre förvånad än farmor nyss blifvit vid den ovanliga artigheten, helt undersam satte sig, endast görande en betydelsefull rörelse med nacken. Då gumman slutat, vände hon sig till Ellika: – Tag bort det här, barn, och stanna derute tills du fått ditt! Det kan antagas att Ellika föredragit att blifva qvar inne, men då det ej lät sig göra, resignerade hon. – Kan jag nu ändtligen få veta meningen med svärmors så högst konstiga ton? – Det skall du få, svarade gumman med samma lugna, värdiga köld. Du har betett dig illa mot mig, min sonhustru ... Jag talar icke om de dagliga bekymmer, du under dessa år låtit mig utstå, bekymmer, som jag för min sons skull bär med tålamod. Men du har i dag, just under det din röst smekte mig, tillåtit dig en högst låg handling, en verklig gemenhet. Den grädde, du bar in till din svärmor, var af sådan beskaffenhet att du sjelf icke ville förtära den. Förstår du mig ... Den der elakheten skulle mycket misshaga Carl. Tror du ej det? – Kors, att svärmor kan sätta tro till den sqvallrande Ellikas talande tunga! Det är då alldeles rysligt. Och nu vill kanske svärmor på köpet ställa ondt till emellan mig och Carl?
Tisdagen den 25 September. ?lenum klockan half 11 förmiddagen. Tittkannagafs af Herr Baron och LandtMarflalken att 2:ne Ledamöter i Stats-Urflot. tet, Herr Hsm as», :'r>;c!ric. och Herr öere;- swlle, toi-w, bindrade af särskilta angelägcnbeter att wid Riksdagen qwarblifwa, affagt sig sine rum i bemälte Utflott, i anledning hwaraf Herr Landt-Marskalken anmodade Herrar Electorcrna att vesta Herrars platser, sä wäl som Friherre /Vu »isvä-lls, hwars afsägelse för fä danar sedan anmältes, genom nytt wal ffpndsamt uppfylla. Härefter företogs wal till Fullmägtiqe i Riksgälds-Contoiret, bwilket wa> klockan half 12 war fulländadt, dä följande Herrar befunnes hafwa genom flesta rösterna erhållit detta förtroende: Friher - L68 Den 2Z September. Friherre liljecrantz, stollsil willielm, Merjor -84. Herr Lvellenstjsrna, Uric Ibornas, Directeur ' 82. Herr Lilkveratotpe, I^irs, Major -84. Upplästes Förteckningen öfwer de frän de öfrige Respective Sländen ankomne ProtocollsUtdrag, innehällande: Protocolls-Utdrag frän Preste-Standet, af d. 14 September: Remist till Stats-Utskottet af Professorn Doctor ^imguist8 anförande, angäende plan till Krono-Domainernes ut-arrenderande helst i mindre lotter; Af den i8 September: Bifall till Stats-Utstottets Memorial om tractamenten och arfwoden för Riks-ZtändenS Secreterare, Canzlier och Waktbetjening. Af den 20 September:
Spö eller ris. Fängelse vid vatten och bröd. ! i c *1 fp 3' s « örsvarslöse. CL —5 SS ~i O o 5T cn XS © T So 3 CTS 9» Bysattc. cn C 3 Sjö ©: C/5 B’ SJ SJ *3 s£ 2 Om man jemför förhållandet under den tid, som denna berättelse omfattar, med det, som förekommit under de 5 år, som i sednaste berättelsen afses, visar det sig, att anlalet ransakningsfångar i medeltal varit lika under båda perioderne; att anlalel al straff-fångar varit betydligt mindre under den förstnämnde och att samma förhållande förekommer i afseende å häktade lösdrifvare och försvarslöse af mankönet, hvilken sistnämnde omständighet pål ärligen är en följd al den förändrade författning angående försvarslöse, som år 1847 af Eders Kongl. Majit i nåder utfärdades. Samma orsak har äfven sannolikt föranledi den minskning i antalet af transport-fångar, som under de sednare 3:lie åren inträffat. Särskildt förtjenar att anmärkas, huruledes år 1849 antalet al fångar var betydligt mindre än det föregående året, och äfven något ringare, än det påföljande året, utan att någon särskild orsak dertill kan uppgifvas. 15 Försvarslöse, som blifvit dömde till allmänt arbete, hafva utgjort: Män. Qvinnor. Enligt kansliets pass-journaler hafva pass, utom för resande, blifvit utfärdade: För personer, som afgått till andra För förorter att söka svarslöse, arbetsförtjenst. IVäringarne. Jordbrukets uti sednaste berättelsen anmärkte tillväxt har fortgått och fortgår ännu oafbrutet. Länets jordbrukare af ståndspersonsklassen egna i allmänhet synnerlig omsorg åt införandet och underhållandet af ändamålsenligt vexelbruk och förbättrad åkerbruksredskap. Der tillfällen till odlingar finnas, och sådane äro ganska talrika, blifva de allt mer och mer begagnade. Äfven allmogen följer numera, på många ställen, de exempel, som på nyssnämnde sätt gifvits, och egnar större omtanke, än tillförene, åt jordens ändamålsenliga skötsel.
Haga Lustflokt och Park med förut tillhörande samt i 1792 ars Bouppteckning bestrifne Bvggnader, jemte en är i8oz nybyggd Pavillon af Tegel pä fot af huggen Gråsten, 62 Alnar läng, med en Corps «f g wäningar, Zöz Aln bred, och ä ömse sidor styglar of 2 wäningar med Entresosterade rum vä ena sidan, innehällande denna Byggnad gy Boningsrum, utom 6 rum för Betjening i winden: widare «N uppsatt Espaliermur pä Grästeus grund af Te» L6o Den »4 November. gel, 190 Alnar läng, 5Z Aln hög och Z Aln tjock med Z Alns Pelare till drifning af Persicor, Apricoscr och Wkndrufwor, med Tak af Spän: a.ne skjul af korswirke med Brad Panel och Tak, det ena 44 alnar och det andra 19 alnar långt, 8 alnar breda, som med fenster och dörrar och öfriga tillbehör äro inredde till Stall för 27 Hästar, för den Kongl. Lifwagten: en ny Smedja äfwen uppbyggd af korst» wirke med Brad Panel och Tak, ?:ne Härdar och Kohlrum; samt ett flytande Badhus, tillsammans, med anledning af det förut ä delina Eaendom sälte wärde, nu wärdcradt till ^ 13000H s Ett är >820 af f. d. Konungen inköpt Wäningshus af Träd, med tillhörande smärre Byggnader pä UlricsdahlS Kongsgärds ägor, polska Udden kalladt, jemte mer stående Arrende rättighet af dertill hörande omräde till är 1824, wärde ansevi till 1000!^. Lruktbare Lapitaler och Lon tante penningar.
Ränta samt ^:del af den Summa som pä detta sätt warder trplänt, efter Sep ärs förlopp, wid hwarje ärs början utlottas, för at inom det löpande ärets siut til bäde Ränta ecb Capital inlösas; och borde desie Obligationer jamwäl wara befriade frän all Bewillning och Contribution bäde nu och framdeles. 2:0 At för dem äter, som pä besia wilkor, och uppä sädana Obligationer icke skulle finna sig uti at biträda Staten nied Län, den utwäg mätte öpnas, at, i likhet med hwad som sker i England wid Läns uptagande, genom bokförda Län eller sä kallade permanenta annuiteter insätta den Summa han will försträcka Staten. Beskaffenheten af desse Län i England är, at Läne-Capitalet Bokföres til et bewis för Borgenären, hwilken sjelf uti Lane-Boken inffrifwer sit namn och LäneSumman samt at han godkänner de af Parlamentet til säkerhet för ärliga Räntan, faststäldte Tapor; nägon StatsObligation härä utfärdas eller meddelas icke. Län - Den 1Z Augusti. 1013 Längifwaren eller hans rätts Innehafware kan aldrig upsäga eller äterfordra Länet, men Regeringen kan, om den kommer i tilfälle och finner Statens förmon deraf, upsäga Länet til äterbetalning och sämedelst äterwinna Dispositionen af den hppotiserade Taxan. Längifwaren har dock den rättighet at han kan transferera eller öfwerläta til en eller flere antingen hela sin rätt eller ock nägon del deraf, som dä pä samma sätt Bokföres; men Regeringen kan aldrig, förrän Capitalet är äterbetalt, rubba den pantförffrifne Taxan utan at en annan fullgiltig Hypotheque sättas i stället til Längifwarens säkerhet, som dä bör densamma pä manligt sätt ärkänna och godkänna. Om nu pä enahanda sätt härstädes ffulle uptagas
Creditivet i Banken too,oco E:dr var obegagnadt och dessutom en behållning af R:dr 68,822: 43: 6. Utelöpande Assignationer upp - gingo till 146,833: 18: 5. Utgifne Hvaraf Bankens vinstandel utgjorde - R;dr 12,555: 10:3 och 2 8 Riks. St. Revis or ev s Berättelseri och af återstoden jemte tillagd besparing fran förra året, utdelades till ActieAgarne 2 8 proc. på deras Capital med R:dr ?8|Ooo Hvarefter innestod för möjliga förluster R:dr i6,141: 29: 4. Vid öfverläggningar med Directionen, som, i stöd af Reglementet, ägt rum, hade Revisorerne till sorgfälligt öfvervägande förehaft så väl åtskillige försporde olägenheter af den vid nästföregångne Revision godkände Method, att tills vidare utgifva Lån uti Verkets 3-procents.obligationer, som ock rörande de Lån uppå stora Summor, hvartill omständigheterne från längre tid tillbaka föranledt, och dervid trott sig böra tillstyrka Directionen, att vidtaga sädane åtgärder, hvarigenom Utlåningarne uti 3-procents-obligationer måtte så skyndsamt indragas, som sig göra lät. Revisorerne voro förvissade, att, om sättet för verkställigheten häraf, till alla delar öfverlemnadeB åt Directionens omsorg, skulle så väl Bolagets, som Landsortens bästa säkrast vårdas; och förmente', att denna Operation skulle mycket underlättas derigenom, att de betydliga LåneSummor, som åtskilliga personer erhållit, så fort möjeligt vore , försattes uti ett med Reglementet enligt förhållande; hvaruppå Directionen redan med verksam, het syntes hafva varit betänkt.
Icke mä jag Slägga en Arrendator eller Frälse - Bonde ärlige afgiftcr i mon af Hemmanets afkomster, dock alldrig under ett witzt klimmmn. Hälftenbruk är wäl en afgift som rattar sig efter afkastningcn; men utan allt skags Ninimum. Att öka eller minska Arrendesumman ärligen i mon af ärswäxt, brukarens förmäga rc., och hwad som wore betänkeligast, kunna öka den utan gräns, mm e) fälla henne-under ett wiht, skulle wara att qwäfwa all industrie och innefatta dek wärsta prejeri ännu nägon undcrgätt. Nej —- bestämde ffyldighcter ge säkraste inkomsten, bereda minsta olägenhcterne och alstra mästa förtroendet. Denna regel stär osöränderligen fast, emellan alla ffattagandc och räntegifwande. — Statens fordran pä biträde mätte owedcrsägeligen wara enahanda hoS personer af mahanda och jemngod förmögenhet. Wore det billigt att belägga twänne Tjenstemän, som hade lika lön dch lika ffyldighcter med olika afgifter för det den e n - Z88 Den 2Z September. na huShällade bättre än ben andra? Ware det rätttvist att taga 4 procents ränta af den som hushällar illa och 8 af ben dristige? Sädant hander dä mer elter mindre omtanka i egne affairer kan ädraga den skattskyldig! en obillig eller befria honom frän en billig afgift. En sädan bestattningsgrund är icke rättvis.
Att Herrar Landsliöfdingars förra Femårsberättelser trycktes, och vid sista Riksdagen till Ståndens medlemmar allmänt utdelades, bör hafva verkat, att Herrar Landshöfdingar, såsom redelige Embetsman och under förutsättande af lika åtgärd, hafva beflitat sig om , att de nu till Regeringen aflemnade Femårsberättelser innehålla allt, som kan tillförlitligen upplysa Landets tillstånd, och medlen till förkofran; at.1 dessa Berättelser ostympade och oförändrade befordras - Den 18 November e. m. fordras till trycket och äfven nu till Representanterna med första möjliga utdelas, tror jag vara en önskan, som skall delas af hvarje upplysningens vän. Mig är sagdt, att Berättelserna skola vara öfverlemnade till Embetsmanna-åtgärd, att deraf författa Sammandrag, men om också meningen skulle vara, att låta trycka och utdela dessa sammandrag, kunna de dock, ehuru möjligen rigtiga i Statistiska afseenden, och hvad ziffror beträffar, alldrig återgifva läsaren de tankar och begrepp, som författande sjelfva hvar och en i afseende å sitt Län lagt i dagen om Landets brister eller förkofran, afeller tilltagande välståndm. m., äfven om dervid billigen förutsattes, att sammandragen blifva af bättre art, än dem man nyligen läst i Tidningen Riksdagsmannen, angående Stockholms Stad och Stockholms Län, hvilka, om de troget gifva den åsigt och anda, som sjelfva Berättelsen innehåller, skulle bevisa, att deruti endast blifvit hopade skefva omdömen och opåliteliga uppgifter, men innehålla hvarken Länstyrelsens egen åsigt, eller bevis att den sjelf ägt kunskap om Stad och Land. Hos Eders Excellence Högvälborne Herr Grefven och Landtmarskalken samt Höglofl.
Än berättade han i mystisk ton om hemligheter, som han ej ännu yppat, men kanske skulle yppa i sinom tid. Än föll han in i ett uttryckssätt, som tydligt visade, att han var genomträngd af föreställningen om sin gudomliga mission. Till sist skref han, att det var ett brott af honom att hafva omtalat, att han var frälsaren, och att Gud därför befallt honom att fara långt bort för att ännu en gång frestas i öknen af djäfvulen. Brefvet var undertecknadt »din namnlöse vän», och nedanför underskriften var i torr, affärsmässig ton bifogad den underrättelsen, att när detta bref kom mig tillhanda, skulle han hafva rest. Jag vet ej, hvilken fantastisk föreställning som omedvetet måtte hafva behärskat mig under hela denna tid, då Reinholds öde innehade det främsta rummet i mina tankar. Det man gärna vill, tror man gärna, heter det. Och det är ej omöjligt, att jag ledts af någon oklar föreställning om, att jag skulle kunna vinna Reinholds förtroende och småningom föra hans tankar in i en lugnare fåra. Jag tror till och med, att så var, och att jag blott af misslyckad blygsel hindrades att erkänna det för mig själf. Att jag under den föregående dagen lyckats förmå honom att äta och dricka, hade jag betraktat som ett godt tecken, och själfva hans bekännelse, hade förefallit mig innebära en vändning till det bättre, endast därigenom att han talade så uppriktigt och utförligt om sig själf. Det är möjligt, att jag drefs af en sådan föreställning att kunna gagna. Det är också möjligt, att jag behärskades af fruktan för det minne, som Reinholds öde – om det vore oåterkalleligt – skulle efterlämna i min själ. Jag vet det icke. Jag vet blott, att jag drefs af en illusion, och att jag ej insåg min vanmakt. Jag läste igenom brefvet upprepade gånger, och jag fick tämligen klart för mig, att han under hela den föregående dagen ansåg sig hafva varit frestad af djäfvulen, d. v. s. af mig. Det fanns nämligen ett ställe i brefvet, som jag vid första genomläsningen hade förbisett. Där stod, att jag omtöcknat honom med vin och starka drycker för att fresta honom att tala.