Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet får här allenast i korthet anmäla, att det hos sig stadgat dessa meningar på de grunder, att, efter en noga pröfning, ingen anledning förefunnits, det någon förändring i Sveriges enskilda lagar vid detta tillfälle kunde behöfva äga rum; att Utskottet betraktat, det den grundsats, att försvåra förändringar i Grundlagen för Statens borgerliga förening, på intet sätt kan vara användbar på stadganden rörande tvänne Staters inbördes politiska förbindelse; att det funnit en borgen för orubbligheten af hvardera Statens enskilda Grundlagar ligga deri, att de ej måtte bero af den förening emellan tvänne sjelfständiga Stater, som alltid är mei'a tillfällig än en hel Nations, genom samhällscontractet: grunder, hvilka inför Utskottet blifvit tydligen utvecklade i det Dictamen till Utskottets Protocoll af Herr Silverstolpe, A. G., hvilket Con - Rilaga A till Mern. N:o 2. 765 stitutions-Utskottet härjemte, såsom innefattande utförligare skäl till dess tillstyrkande, Infogar och till Riksens Ständer vördsamt öfverlemnar. Stockholm den 25 April 1815. På Höglofh Ridderskapet och Adelns vägnar Rudolf Cederström. På Idögv. Preste-Ståndets vägnar C. v. Rosenstein. På Vällofl. Borgare-Ståndets vägnar J. Wegelin. På Hederv. Bonde-Ståndets vägnar A. J:son Hyckert. G. A. Silverstolpe. Härmed följa 5 bilagor (A—E). Bilaga A till Mern. Dictamen af Axel Gabriel Silverstolpe.*) Af lika vigt med de frågor, af hvilka sjelfva sambandet mellan Sverige och Norrige beror, och måhända af on ännu större, är den frågan, så i afseende på närvarande som kommande tider, huruvida den delen af det i både Sveriges och Norriges Grundlagar stadgade behandlingssätt af Constitutions-frågor, att de, efter beredning vid EN Riksdag., böra hvila till en annan, är till ofvanberörde frågor lämplig? *) Tryckt i Bihang till riksståndens protokoll II: 498 o. följ.
De voro fula, tunga och icke, som de äldre ibland vilja påstå, utesluobekväma, formerna voro lika klumpiga som tande hos de » galna ästetiska lärdomarne ». Nog stillösa, medan de snidade och fastlimmade, ha de en del på sitt samvete. Så har krafvet genombrutna bladverksrosetter, hvarmed man på » genomförd stil » och det öfvermod, hvarälskade att » pryda » soffor skåp och atenienner, med möbelsnickare och furnissörer, tack vare icke voro någon fägnad för ögat och ofelbart lärdomen från slöjdskolan, uppträda gentemot slogos af vid flyttning och städning. Det är obeslutna och osjälfständiga kunder, gifvit oss också sanne, att de gamla naturalistiskt storbl. a. alla de många möblemangerna i stiltrogen blommiga mattorna, på hvilka man skulle trampa tysk renässans, mörka, dystra, trefnadslösa — midt i kalken på hvita liljor och anilinröda lika fiendtliga mot all individualitet, allt uttryck rosor, voro både förnuftsvidriga och fula. Och af den beboendes personlighet som ovilliga att det kan icke heller nekas, att de gamla heli sin närhet tåla några af dc graciösa småting gröna och mörkbruna ripseller lastingsgardifrån lättare och gladare stilarter, hvilka dock nerna — alltid af samma färg som möbelöfibland, som presenter om ej annat, hitta vägen verdraget! — bommade för fönstret, utan att till de strängaste interiörer. — gifva oss någon ersättning i form af mjukt färgHärmed vill jag ej hafva sagt, att jag förspel eller tilltalande draperier. Men menar någon att möblera sitt förmak i tysk det, som kommit i stället, är det så fasligt mycket renässans, om han finner, att det öfverensstämbättre? Man kunde nästan ha rättighet att mer med hans smak och lynne. Ej heller förvänta det, när man betänker, huru mycket — biser jag, att hela den tyska renässansen för i populära föredrag, böcker sådana som Falkes, » de framskjutne » numera är en öfvervunnen konstindustrimrjséer, fackskolor, handarbetsoch ståndpunkt.
Jag tror, att det mest praktiska vore, att icke anslå så mycket som fordras, emedan saken då skulle framtvingas; men om det ej blir gällande, och man ej kan nedsätta summan till 25,ooo R:dr, anhåller jag, att i den propo* sition, som kommer att framställas till bifall å Utskottets förslag, det beslut måtte förenas, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t begära en noggrann eftersyn af Kronans byggnader, så att de stora, kostsamma och på en gång skeende, reparationer må kunna undvikas, och att Kongl. Maj:t täcktes Nådigst låta med uppmärksamhet följa öfverIntendentsEmbetets förvaltningssätt vid så väl planernes uppgörande, som tillsynen med reparationer och byggnader, samt förse detsamma med en instruction. Om skrifvelsen blefve på detta sätt, och icke såsom StatsUtskottet föreslagit, hvilket äfven anhåller om instruction för ÖfverlntendentsEmbetet, men tillägger, att den må blifva sådan, att origtiga beräkningar, och i följd deraf missledning vid Byggnadsarbetens företagande, icke så ofta må äga rum; ett tillägg, som jag ej finner vara passande; så tror jag, att Styrelsens uppmärksamhet derigenom väcktes på saken, och äfven att det gamla an45 H. 6* H Den 12 O c t o b e r e. m. slaget Liefve tillräckligt. Jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition å hvad jag föreslagit. Friherre Cederström, Jacob: ÖfverlntendentsEmhetet har visserligen tillsyn öfver reparationer, men icke förr än de anmälas såsom behöfliga af det Verk, till hvilket byggnaden hörer, och hvilket det åligger att anmäla sådana bristfälligheter. Årliga syner utan anledning skulle medföra kostnader utan behof, ocn det är ej troligt, att EmbetsVerken underlåta att anmäla de behöfliga reparationerne. Att det föreslagne anslaget är för högt, betviflar jag, med hänsigt till den mängd af hus, som här linnas, och det förfallna skick, hvaruti de äro; deribland Operahuset och LandtmateriContoret. Jag skulle således förmoda, att ingen nedsättning kan äga rum.
St. ville bevilja det anslag, som universitetens consistorieloch canceller begärt, men i 'ovisshet huru de öfriga Stånden i denna fråga beslutat, och på det icke någon skiljaktighet må uppkomma, som kunde beröfva universiteten de ringare anslag, som de eljest möjligen erhölle, tillstyrker jag, att 11. o. Ad. måtte bifalla förslaget så som det i sednare utlåt. N:o 218 är jemkadt. Utskottets i utlåt. N:o 218 afgifna förslag i afseende på detta moment blef af R. o. Ad. bifallet. Momentet litt. b). Hr von Hartmansdorff: Professorernes löner vid de båda universiteten äro, enl. sista löneregler:n, bestämda till det belopp, att de i Upsala kunna öfverhufvud beräknas till nära 1800 r:dr och i Lund till något mindre eller omkring 1700 r:dr. Orsaken till skilnaden består deruti, att spanmål är tagen till grund för beräkningen, nemi. 3oo tunnor för hvarje professors lön. Som spanmålen är i Skåne af ringare pris än i Upland, så har skilnaden deraf uppkommit. Professorerne i Theol, faculteterna hafva dock mera på begge ställen, eller omkring 2000 r:dr och domproslarne mest. Om man nu besinnar att en professor, såsom sådan, erhållit den högsta befattning han under vanliga förhållanden kan i samhället undfå; så finner man huru ringa utsigterna äro för en vetenskapsidkare inom detta land, och Den i a Augusti c. ra. 4o5 alt man sålunda icke gifven åt vetlenskapen den uppmuntran som vederbör. Samhället kan följaktligen icke med säkerhet påräkna att män, utrustade med utmärkta själsförmögenheter, skola egna sig åt en så otacksam hana. I andra länder äro professorerne vida bättre lönade. Jag vill ej gå längre med mina exempel än lill Norrige.
«Ja–a,» drog gubben misstroget på det, «ännu har man inte sett till, att du begagnat dig af din examen.» «Derför är det inte sagdt, att jag inte gör det, när det verkligen kniper.» Farbror Tuve satt en stund och rörde i snusen, tog en nypa försigtigt mellan fingerspetsarne, böjde sig sirligt fram och verkstälde förrättningen med omständlig grundlighet. Skakade de kvarblifna kornen af fingerändarne, borstade kläderna med handen samt begynte åter spela med silfverdosan. «Du har redt det dåligt åt dig, Truls,» sade han. I det samma kom kusinen in med kaffet. Gubben hemtade fram cigarrer och punsch, drog upp, slog i och dref korken omsorgsfullt i igen, såsom han hade för vana. Derpå hemtade han vidare fram till sig sjelf en flaska portvin, – farbror Tuve hade dålig mage och tordes intet annat dricka –, samt upprepade proceduren. Den unga flickan hade under tiden ordnat kaffesakerna; hon bjöd sitt var så god, såg på sin far, såg på kusinen, märkte att något stod på, såg helt rådvill och olycklig ut samt gick skyndsamt ut igen. Ingendera af de begge männen hade sagt ett ord. De stötte glasen samman och drucko hvarandra tigande till. Gubben gjorde sig ett ärende in i sängkammaren, kom tillbaka med en ännu mera bekymrad och missnöjd min, gick ett par slag af och an på sina mjuka lädertofflor och satte sig igen. «Det vore väl en bagatell för farbror att hjelpa mig, om farbror ville,» knöt Truls till igen. Det ryckte nästan omärkligt till i den andre, snusdosan blef hvilande orörlig i hans hand, han lyfte på hufvudet och såg bortåt förbi brorsonen. «En bagatell,» sade han ironiskt och bestraffande. «Du kallar det en bagatell. Har du då någon säkerhet att bjuda på, att du någonsin kan betala de pengarne tillbaka?» «Det gäller ju bara att komma ut öfver det värsta. Det är ju rakt inte omöjligt, att det hela sedan ordnar sig.
Hvad Utskottet yttrat, sid. 6, i anledning af Grefve LagerbjeUtes och Riksdagsfullmäktigen Anders Perssons motioner gillades, moment, litt. a, b, c, d, e, f, g, h, i och k biföllos, tvänne näst efter mom. k följande yttranden, sid. 10, godkändes, och vid den gjorda anmälan, sid. 11, lät Ståndet b^ro. 4:de och 5:te punkterna. Biföllos. 6: te punkten. Arfvodet för Kommendanten i Stockholm, enligt mom. litt b, nedsattes ifrån de af Utskottet föreslagna 2,555 Ridr till 1,800 Ridr Riksmynt; och i öfrigt gillades 6:te punkten, endast med den förändring, som i dertill hörande tabell af nämnda särskilda beslut föranledes. 7:de punkten. Bifölls. 8:de punkten. Biföllos. 17ide punkten. Utskottets tillstyrkan bifölls, med den förändring, att anslaget för Indelta Arméens vapenöfningar, 506,000 Ridr Riksmynt, icke finge betraktas såsom förslagsanslag, utan såsom reservations-anslag; och vid det yttrande, som slutar nämnda punkt, lät Ståndet bero. 1 Side och 19ide punkterna. Biföllos. 2 Oide punkten. Morn., litt. c, första yttrandet, återremitterades, och i öfrigt gillades denna punkt, jemte tabellen Nio 10, med iakttagande af den förändring, som kan af nämnde återremiss föranledas. Återremitterades i den del, som motsvarar mom. litt. c, första yttrandet, i föregående punkt, och i öfrigt gillades denna punkt, jemte tabellen Nio 11, dock med iakttagande af den förändring, som kan följa af berörde återremiss. 22:dra punkten. Tillstyrkandet, sid. 21, bifölls, äfvensom Ståndet lät bero vid den skedda anmälan näst derefter. 23:dje, 24:de, 25:te, 26:e och 27ide punkterna. Biföllos. Bik. till R. St.
Röstegande, som laga förfall styrker, ege i försegladt omslag röst-sedel insända; dock må detta omslag icke brytas, derest det icke är försedt med tydlig, af insändaren sjelf undertecknad, så lydande påskrift: ”JJndertecknads röst till elektors-valef i N. N, den (datum och årtal)” och denna påskrifts rik - Konslilutions-Utskottets Memorial, N:o 7. 41 riktighet är af tvänne godkände män bestyrkt. Röstsedel, som lyder på annat tal af män, än väljas skall, eller innehåller benämning, som oriktig eller tvetydig är, eller uppgifver person, som ej valbar är, vare ogild. § 18. Vill röstegande under valet emot annans behörighet att rösta göra anmärkning, som vid granskningsstämma icke förekommit; varde anmärkningen framställd, då den uppropas, hvilkens behörighet ifrågasättes, och pröfve val-förrättarne anmärkningen, innan valet fortgår. Annan anmärkning emot röstlängd må vid val-förrättningen icke upptagas. § 19. Efter slutad omröstning skola rösterna sammanräknas, och den eller de, som de fleste erhållit, till elektorer nämnas. Hafva flera undfått lika röstetal och är valet derigenom oafgjordt, blifve dem emellan gpnom lottning skiljdt. Sedan elektorer valde äro, skola, vid samma tillfälle och på samma sätt, lika många suppleanter utses. § 20. Fullmakter för elektorer och suppleanter skola vid valförrättningens slut genast utfärdas af sådan lydelse: “Vid i dag anstäldt val till elektor (elektorer) för N. N. socken (stad), att deltaga i riksdagsmanna-val för nästinstundande lagtima riksdag, har till elektor (förste suppleant, andre suppleant o. s. v.) blifvit utsedd N. N.; hvarå detta, i öfverensstämmelse med valprotokollet, till bevis och fullmakt länder. (Ort och tid).“ Fullmakterna skola af val-förrättarne undertecknas och de valde ofördröjligen tillställas.
Fordrar man betalning för gäld, den man vet gulden vara, eller nekar man emot bättre vetande sin hand och förskrifning eller till pantsatt, lant, legdt eller inlagdt gods, eller hvad eljest det är, som hörer annan till och man i besittning häfver; eller återfordrar man det gods, som blifvit till annan utlegdt eller förtrodt eller lemnadt såsom pant eller lån, ändå att man det veterligen återbekommit; eller tager man svikligen åter det gods, man i pant till annan lemnat elier denne eljest under panträtt innehafver; straffes med böter. Äro omständigheterna synnerligen försvårande; då må till fängelse dömas. Lag samma vare, der man säljer eller annorledes mot vedergällning föryttrar ondt för godt, mängdt för omängdt eller det, hvaruti man vet fel vara, utan att sådant uppenbara; eller säljer, städjer eller leger tvem ett, eller tager städja såsom tjenstehjon hos två husbönder för samma tid. 4 4 §, Går fullmäktig i sak, den honom betrodd är, svikligen hufvudmannens vederpart tillhanda, vare sig med skrifts uppsättande, eller med råd eller skäl, eller eljest till hufvudmannens skada främjar sin eller andras nytta, eller begår syssloman vid annat uppdrags utförande trolöshet emot hufvudman; vare lag som i 13 § sägs; och vare fullmäktig, som med sådant brott beträdes, dömd ovärdig att vidare föra andras talan inlör Rätta. Förleder man i sviklig afsigt annan till oskälig rättegång; straffes med böter. '15 §. Får någon med spådom, signeri eller annan vidskepelse, att dermed bedrägeri öfva eller vinning sig förskaffa; straffes med böter eller fängelse i högst ett år. 16 §. Sätter man olofligen å tillverkning, som till salu hålles, annans märke, än rätte tillverkarens; straffes med böter eller fängelse, efter ty i 13 § stadgas. Är för brott, som sagdt är, tillverkningens förlust för visst fall särskildt stad gad; gälle ock det till efterrättelse. 4 7 §.
M:t behagat, uti dess i förevarande fråga till Rikets Ständers Stats-utskott aflålna proposition i nåder meddela, hurusom E. K. M:t väl ansett med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att den sökta förändringen i salpeterhjelpens utgörande inom de Småländska länen varder beviljad, så att denna ränta derstädes på lika sätt, som i allmänhet inom öfriga delar af riket eger rum, må med penningar efter kronovärdie Iiqvideras, men att vid fråga om dylik förändring förekomme, det en beydlig del af nämnda ränta ingår uti Inningsoch andra anslag, samt att således förändringen icke rättvisligen kunde äga rum, utan att de, som innehafva dessa anslag, undfinge ersättning för derigenom uppkommande minskning uti anvisade och påräknade inkomster, hvadan E. K. M:t nådigt föreslagit, att för tillvägabringandet, ifrån och med innevarande år, af förutnämnda förändring uti sättet för salpeterhjelpens beräknande i de 3:ne Småländska länen, Rikets Ständer måtte anvisa erforderligt anslag för att dermed godtgöra den minskning uti indelda löner och anslag till serskilda inrättningar och fonder, som derigenom uppkomme. Hvad aler beträffade beloppet af detta anslag, så, enär de uppgjorda beräkningarne icke lemnade så fullständiga upplysningar, att, på grund deraf, kunde definitivt bestämmas, hvad hvar och en bör undfå, samt de, hvilkas rätt derunder beror, jemväl borde lemnäs ti 11 Tälle att, för bevakande deraf, sig yttra, innan ersättningssumman fastställes, men emedlertid af berörda uträkningar kunde bedömas, att den genom ifrågaställda förändring uppkommande minskning uti sådana räntor, som utgå till löntagare eller serskilda inrättningar, och hvarför ersättning borde meddelas, beräknad efter medium af sednaste 10 år, utgör 10 å 11,000 r:dr årligen, har E. K. M.t funnit skäligt nadigst föreslå, att för omförmälda ändamål måtte för närvarande anvisas ett förs lags-anslag af elfvatusen riksdaler årligen, Expeditions-Utskottets Förslag till und.
N:o 44 tillstyrkta 57 §, antages den af Frih. Palmstjerna, Carl Otto, föreslagna §, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer ifrågavarande § att erhålla den af Frih. Raab föreslagna lydelse. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 23. Nej — 11. II. R. o. Ad. åtskildes kl. $ till 12 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Fredagen den 18 April 1845. Plenum kl. 9 f. m. Justerades pleniprot. för d. 13 sisth Mars f. och e. m. Frih. Cederström, Jacob: Med anledn. af det beslut, R. o. Ad. i sista plenum fattade ronde Bankens skyldighet att öfvertaga den lånerörelse, som privatbankerna för närvarande verkställa, i händelse dessa komma att upphöra, och att Banken skulle i proportion förstärkd sin metalliska cassa, för att svara för den ökade sedelemission, som deraf blefve en nödvändig följd, anhål - 496 Den 18 April f. m. ler jag att få väcka fråga om att för Banken inrätta utländsk vexelcredit, samt att dervid få föreslå ordalydelsen af de contracter, som i sådant afseende kunde komma att inrättas, under villkor att K. kungör, af d. 7 Aug. 181(5, sora ändrar vexelstädgan, må blifva upphäfd, emedan den eljest skulle lägga ett oöfverstigligt hinder för conlracters upprättande om sådana utländska crediters begagnande, enär der stadgas, alt vexel, dragen utifrån pä här i Riket vistande man, ovillkorligen skull vara ställd på tre dagars sigt, eller fjorton dagar ifrån utgifvandet. Delta går icke tillsammans med ett vexelcontract, som måste ömsesidigt vara stäldt på lika, lid. Till sådana contract får jag vördsamt aflemna följande förslag: § L.
Så vidt jag kunnat fatta, afser den K. proposm att använda de besparingar banken gjort under sista riksdags-intervallen (utöfver sin grundfond af 10 millioner r:dr) lill slatshehofvens fyllande, och det är ett förslag, som jag icke kan annat än gilla. Denna åsigt instämmer äfven med 1668 års banklag, som föreskrifver att bankens öfverflödiga besparingar skulle användas ”ad publicos usus”. Vid 1834 års riksdag stadgades den grundsats i detta afseende, att man anvisade anslagen på den behållna räntevinslen i st. f., såsom förut, på den blifvande inkomsten. Då utgjorde grundfonden endast 4,400,000 r:dr; den har sedermera Den 27 November. 41 ytterligare blifvit förböjd, så att banken nu äger i säkra fordringar och tillgångar ett öfverskott utöfver dess skulder af 10 millioner r:dr b:co, innan något får af R. St. disponeras. Men då den nu uppnått denna gräns, är det billigt alt vinsten å denna statens räntegifvande egendom användes till statsbehofvens afhjelpande. Det är visserligen sannt ali den räntevinst, sorn den K. proposm afser att använda, icke för tillfället är disponibel, enär den till största delen blifvit använd till inköp af silfver, samt af räntebärande obligationer, hvarförutan stort belopp af sedlar i stället blifvit i rörelsen utsläppt.
De olika förslagen dertill anvisa hufvudsakligen löljande utvägar: inrättande af ett nytt Stals-departement med egen chef, som skulle löredraga i undervisningsärenden inför Konungen i Stats-Råd; utvidgande af nuvarande Ecklesiastik-departementet genom anställandet af en särskild byrå-chef jemte underlydande tjenstemän, som skulle sysselsätta sig ensamt med beredandet af ifrågavarande mål; inrättande af ett kollegium, hvilket skulle hafva dels förvaltningen af samtliga elementarläroverken sig uppdragen, dels domsrätt i andra instansen i alla dithörande mål; och slutligen tillsättande af en öfverinspektor med vidsträckt mvudighet och skyldighet att personligen egna en ständig tillsyn å meranämnda läroverk. Ehuru Utskottet, för alt kunna bedöma företrädet af det ena eller andra af dessa förslag, icke är i tillfälle att förskalfa sig derför erforderliga Upplysningar, anser Utskottet likväl älven ifrågavarande ämne i dess allmänna omfattning böra blifva ett föremål för den underdåniga skrilvelse, som, enligt Utskott tels åsigt, bör, i den form Utskottet här nedan uti 3:e punkten föreslår, lill Kongl. Maj:t aflålas. Kunde en öfverstyrelse öfver elementarläroverken sålunda tillvägabringas, blefve en sådan lokalstyrelse, som Herr Sommelius föreslår, icke allenast öfverflödig, utan måhända lill och med hinderlig för en ändamålsenlig och likartad förvaltning och vård; och då för öfrigt lärjungarnas föräldrar och målsmän, hvilka skulle blifva valmän för ali utse den blifvande lokalstyrelsen, och hvilka till största delen vanligen äro boende på landet inom ett vidsträckt område, svårligen skulle kunna utgöra ett lämpligt val-kollegium, löranlåtes Utskottet afstyrka bifall till llerr Sommelii förslag i sistberörda hänseende. Allm, Bcsv.- och EJcon.-UtsJcottcts Betänkande K:o 118. 35
Adeln inlemnade Memorial, hvilket i sammanhang med 1822'års Revisions-Beråttelse blef till Stats-Utskottet d. 4 sistlidne April remitteradt. Åhkont den 4 Junit iS23. Bilaga L i 11. U. Utlåtande, i anledning af Riksens Högloft Stånders Revisorers, år 1822, gjorde hemställan , rörande betalningssättet vid skeende försäljningar af Persedlar och Effecter för Allmänna Magazins-Inrättningens räkning Dä försäljning af Spannmål eller andra Persedlar och Effecter, tillhörige Allmänna Magazins - Inrättningen , finnas antingen nödige eller förmånlige, anser Stats-Utskottet dervid alltid böra fästas vilkoret af contant betalning, emedan längre eller kortare rådrum med betalningens erläggande möjligen kan, ej allenast åstadkomma osäkerhet och tids utdrägt, utan ock föranleda till långvariga Rättegångar, då medlen skola indrifvas. Härifrån lärer dock det undantag hädanefter, liksom tillförene, böra medgifvas, att för undsättnings-behöfvande, som i nödens stund anlita Allmänna MagazinsInråttningens förråd, men för tillfället sakna alla utvägar till Spannmålens liqvi - Ståts-Utskottets Betänkandeti. xo85 dcrande, ett lämpligt anstånd i sådane fall må bifallas, emot det, att undsåttningstagare skola stalla såker och vederhäftig, af vederbörande auctoritet godkänd proprie borgen, för betalnings skyldighetens ofelbara fullgörande. Om Riksens Högloft Ständer godkänna hvad Stats-Utskottet nu föreslagit, låra ock Riksens Hoglofl. Ständer, genom underdånig skrifvelse, anhålla, om Kongl. Maj:ts Nådiga Bifall, att vederbörande härom må till efterrättelse föreståndigas. Stockholm den 26 Maji 1823. Ankom den 4 Junii 1823. Bilaga Litt. W. Utlåtande, i anledning af Riksens Hoglofl. Stånders Revisorers, år 1822, gjorde anmärkning , vid inköpet af Eldqvarnen i Stockholm.