Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ja, utmärkt duglig. Har han redan friat? Fru Bark. Nästan – tror jag. Men Berta kan visst inte besluta sig. Bark. Är flickan galen? Det är ju en riktig lycka att någon vill ha henne. Du måtte väl för all del inte låta henne gå och göra några dumheter. Fru Bark. Berta har sitt eget hufvud Bark. Ja, jag vet nog – tala inte om det. Jag begriper inte, hur hon blifvit sådan – med en mor, som är så sant kvinlig. Men det är som jag säger – faster Malla opp i dagen. Nå, hon tar väl sitt förnuft till fånga. Nu, min lilla gumma, skall du vara söt och taga fram det där depositionsbeviset Fru Bark. Ack, min käre gubbe – vår familj träffas af svåra olyckor. Om du visste, hvem som nu sitter därinne i Bertas rum och gråter – gråter så det gör ondt i hjärtat att höra henne! Bark. Hvad nu då? Fru Bark. Det är vår stackars Lissi. Hon kom till staden sent i går afton. Hennes man väntade henne inte och hon har gjort en upptäckt – en förskräcklig upptäckt. Bark. En upptäckt! Hvad vill det säga? Fru Bark. Den bittraste upptäckt för en hustru. Wilhelm har glömt henne under sitt lif här i Stockholm och inlåtit sig i ovärdiga förbindelser. Det stackars barnet är alldeles förkrossadt. Bark. Nå, det går väl öfver. Det är svinaktigt gjordt af Wilhelm och jag skall minsann lexa upp honom – men hvad är det för pjoller att taga så illa vid sig. Wilhelm är en glad själ – jag håller mycket af den pojken – men en lymmel är han Fru Bark. Lissi säger, att hon aldrig vill se honom mer – Bark. Åh, hvilket prat! Hvem skall då underhålla henne, tror hon? Nå, vi få tala om det där sedan. Jag skall säga Wilhelm sanningen och skall inte lägga fingrarna emellan, det skall bli säkert – men jag har brådtom nu – tag fram – Fru Bark. Men vill du inte hälsa på Lissi? Bark (tvekande). Jo – nog ville jag gärna se henne ett ögonblick, innan jag går ut – (närmar sig dörren till höger) gråter hon, sa’ du? Fru Bark.
I bägge dessa fall vare det för tjenstehjon, Husbondens, för landtbonde, torpare eller annat arbetsfolk Egendomens och dess Innehafvares, samt för indeldt Soldat eller Båtsman Rotens eller Rusthållets enskildta skyldighet att lemna en så beskaffad person, emot den tjenst och det arbete den för - J37 Betänkande om Fattigvården i Riket. mår uträtta, nödtorftig vård och understöd, i förstnämde fall intill denne persons död och i det sednare så länge behofvet fodrar, allt på det sätt och i den ordning, sorn i afseende på andre i lika belägenhet varande personer, enligt andra Artikeln 4 och 5 §. §, Församlingen eller Socknen åligger. §. 6. Noggranne Förteckningar på alla de Fastigheter, hvilka, enligt 3 §. i denna Artikel , åtföljas af Fattigvards-Skyldigheter, böra i Stockholm hos Ofver-Ståthållare-Ambetet , i öfriga Städer hos Magistraterne och på landet hos Fattigvårds-Styrelserne hållas tillhanda Fastighetsköpare och andre personer, som deraf åstunda del. §• 7- Då frågor särskildte Församlingar eller Socknar emellan om Skyldigheten till Fattigvård uppkomma, ansvare alltid hvardera Församlingen eller Socknen den andra äfven för hvad någon enskild person inom Församlingen åligger, och denne åter ansvare Församlingen, dit han eller hans fasta Egendom hörer. Skulle eljest hos någo.n sådan enskildt saknas förmåga till Fattigvårdspligtens fullgörande, då fylle Församlingens Fattigvård hvad som hrister och *öke sin ersättning bäst den gitter i Art. IV. Om Fattigvårdens Inkomster och de Till»kott, hvarigenom Församlingarnes Innevånare 138 Betänkande om Fattigvården i Riket’. böra bidraga till sådan Fattigvård, sorn någon Menighet åligger. §• i, Fattigvårdens vanliga inkomster äros 1:0 Alkastningen af Fattigkassornes förräntade medel: 2:o
Nu tyckas vi hafva fått en starkare lutning åt vester, och derföre hafva vi skaffat oss kapis, hvilkas nytta, ehuru icke färg, jag erkänner. Tillsammans hafva för landtförsvaret af dessa medel blifvit använda den betydliga summan 1,238,207: 14. 8. Nu öfvergår jag lill sjöförsvaret, der förhållandet är på samma sätt. Oaktadt de allierade flottorna icke gåfvo någon anledn. till att förmoda det neutraliteten, i händelse af behof, skulle kunna försvaras af den ringa styrka vi kunde åstadkomma, så är här likväl utgifter för floltans bemanning till neutralitetens uprätthållande. Bland annat finns här utgifter till båtsmansbeklädnad. Jag hade föreställt mig att till sådana saker voro årliga ordinarie anslag afsedda, och jag kan icke förstå huru man kan upföra det såsom nödigt till neutralitetens uprätthållande. Vidare är här en hel hop bomboch landstigningskanoner &c., och den 20 April 1857 är hos GeneralKrigsKommissariatet af hela summan endast en kontant behållning af 77,778: 1 5. 9. Men, mine Hrr, icke nog dermed, vi komma nu till användandet af ännu ett kreditiv, nemi. det som Grundlagen bestämmer, att R. St:r skola afsätta för oförutsedda händelser, och af detta kreditiv har blifvit lyftadt 1,500,000 Rdr P>ko. Här förekommer äfven fästningsbyggnader; å Fctifikations-afdelningen upgående till en summa af 26,463: 37. 4; å Artilleri-afdelningen bombkanoner för 44,000 Rdr, till anskaffning af 1,200 par pistoler 60,000 Rdr. Här framställer sig för mig den betraktelsen, att man gjort, mycket bättre om man i st. f. att bortplottra största delen pä detta sätt, tagit af de 2,500,000 Rdr Bko, som blifvit gifna till neutralitetens uprätthållande, och derför anskaffat 50 ä 60 tusen gevär.
Kongl. M»j:t behagade, jemlikt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befalla, att nådig skrifvelse i enlighet dermed skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo L. Chr. Päck. ■s Kongl. Majda Nådiga Skrifvelse, N.-o j3 N:o 73. Ank. till Exp. Utsk. den a3 Mars, kl. 7 e. m. Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskottj angående tillämpningen i vissa delar af sednast fastställda statsreglering; gifven Stockholms Slott den 3 Mars 1848. Vid pröfningen af det genom Kongl. Maj:ts och rikets Statskontor i föreskrifven ordning upprättade förslag till statsverkets allmänna utgiftsstat för innevarande år, har Kongl. Maj:ts uppmärksamhet blifvit fästadt å det förhållande, att, under det att de af Rikets sednast församlade Ständer aflålne underdåniga skrifvelser, angående de serskilda hufvudtitlarne, i allmänhet och i ett sammanhang upptaga samtlige å hvarje hufvudtitel uppförde anslagssummor, såsom beviljade att utgå intill "nästa” eller ”nästvidtagande statsreglering f vissa bland dessa summor, hörande till 6:te, 7:de, 8:de och 9:de hufvudtitlarne och uppgående till ett sammanräknadt belopp af 76,379 r:dr 28 sk. 8r:st, uti samma skrifvelser serskildt omförmälas, såsom anvisade ”till nästa riksdag/’ ett uttryck, som jemväl finnes begagnadt å den af Rikets Ständer öfverlemnade riksstaten, hvilken har till öfverskrift: ”Rikets Ständers riksstat för år 1845 och följande åren intill nästa riksdag/’ under det likväl samma stat uti den åtföijuide skrifvelsen benämnes ”riksstaten för åren 184$> 1846 och 1847 •”
Kollegium, vid medlet af sistlidne Juli månad, genom skrifvelse ifrån Borgare-Ståndets Kanslidirektion, hade fått emottaga officiel underrättelse derom, att fjerde bruks-distriktet ägde att utse en revisor till den i September månad blifvande revisionen öfver Stats-, Bankooch Riksgäldsverkens förvaltning; och emedan äfven denna särskilda valförrättning skulle kungöras inom 5 särskilda län, så kunde den icke utsättas till företagande förr, än vid pass en månad efter den dag, då tryckta kungörelsen derom hade härifrån hunnit afgå. Vidkommande åter särskildt den i 81 § af 1845 års Riksdagsbeslut intagna föreskriften om nästblifvande riksdagsmannaval verkställande inom en viss begränsad tid, och hvilken förut alldeles icke vanliga föreskrift det nu var fråga om att tillämpa; så håller Kongl. Kollegium för sin del före, att dervid i tillämpningen alltid måste substitueras orden; ”så vidt lagligen ske kan,” emedan det i samma § tillika heter, ”att det åligger vederbörande besörja det ”valen till riksdagsmän i laglig ordning verkställas.” Det är ock derföre, som här förtjenar att omnämnas, huru olika, i jemförelse med alla andra riksdagsmannaval, förhållandet är, med grundernes uppgörande för bergverksägarnes representationsrätt, samt distrikt-indelningen och valens utsättande och allmänna kungörande på en gång för hela riket; emedan endast derigenom kunna inses och bedömas de svårigheter, hvilka stundom mäste möta uppgöringen, å någon viss dertill förut bestämd tid, af den uti 14 § 6 mom. Riksdagsordningen, näst före hvarje riksdag anbefallde, bergsbrukens fördelning uti 5 särskilda närmast lika val-distrikt, efter sammanräknade värdet af rikets alla, till uppförande å vallängd kompetente prof vade, bruksoch bergverksägares eller interessenters särskildt under nästföregående året cistttdkomne tillverkningar af alla slag. Under sådane förhållanden och då, efter meddelandet af de ifrån Bergmästarne till Kongl. Kollegium ingående uppgifter till ledning för val-läng - Bil. till R. St. Justitie-ombudsmans
Säden uti dertill inrättade Torrkhus, sorti dock ej behöfva anläggas vid hvarje Magasin* titan blott vid ett oell annat af de större för» raden, derifrån dén totrkade Sädén synéS ktinna till de öfrige Upp'agen utspridas; dock som* Stats-Utskottet vetteriigt, någon ällmänt anVänd* bar inrättning för Sädes*torrkning ännu ej blifvit uppfunnen synes det särdeles angelägit Vara, att för Torrkintärtningen i stort sådäne Förslag genom Maga2ins Directionens fötänstaltande, efter dertill erhållande Nådigt uppdrag, blifva meddelade hvarigenom detta hufvudsakliga hinder för MagnZitis-Irträttningens fortgång och nyttiga fullbordan må varda undanröjt; llihang till lUks-3t. Prut. tglf.tgig. il 5 38 Förslag lill Allmänna Maga zint• Och hemställer Stats-Uiskottet derjemte om icke MagazinsDirectionen må äga rättighet att få disponera erforderlige medel till kostnaders bestridande så för ritningars och förslagers författande, sorn ock nödige försökers anställande, eller hvad mera till ändamålets vinnande lända kan. Allmänna grunder för UndsättningsSpannmåls utdelande. I>å Magazins - Inrättningen sålunda skall blifva i tillfälle, att för behofvets tider samla och förvara Spannmål så till brödföda som utsäde, foijer i ordningen att undersöka efter hvilka allmänna grunder undsättningar från Inrnrättningens Förråd, synes de behöfvande kunna tillhandahållas. Det är en afgjord och på erfarenheten grundnd sanning, att prDetentionerne i afseende på Undsättnings-Spannmåls utdelande, betydligen under de sednare åren tilltagit, och synes vara i ett vådligt stigande.
Ståndet vid första uppropet varit fåtaligt och der resultatet, om de då närvarande ensamme fått votera, hade blifvit fullkomligt sjelfständigt, men genom de under andra uppropet efterskickades och uppkonmes röster blifvit helt annorlunda. Jag vill ej vidare yttra mig i detta ämne. Vår närvarande ståndsrepresentation, såsom Ridd. o. Adel, kan hafva brister; men blefve den sådan, som Hr Bråkenhjelm föreslagit, skulle bristerna blifva vida betydligare. Hr Bråkenhjelm: Jag uppträder för att i största korthet vederlägga den talaren, som yttrat, att han icke insett något ändamål med min motion. Den, som vill tillsluta ögonen, kan göra det; men jag hvarken vill eller kan det. Bristen i vårt representationssätt anser jag så gifven och tydlig, isynnerhet hvad R. o. Ad:s representation beträffar, att jag icke ansett mig behöfva upplysa den. Vinsten återigen skulle hufvudsakligen bestå deri, att den s. k. Landtadel skulle uppkomma till riksdagarna, i fall val finge ske, och i det större afseende, som den valde representantens mening skulle vinna. Mången, som nu är berättigad till säte och slämma vid riksdagen, bryr sig icke om denna rätt, emedan lian har slumpen att tacka derför. Skulle deremot representanterna kallas genom medborgares aktning och förtroende, skulle de säkert infinna sig vid riksdagarna. Remitterades lill Ridd.Utskottet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Den i-5 April e. m. 177 Tisdagen den i5 April 1834- Plenum kl. 6 e. m. Justerades 8 prot.-utdr. för denna dag f. m. Upplästes och lades på bordet K. M:s denna dag f. m. af Dess HofCanceller aflemnade: 1:0 nåd. skrifvelse med öfverlemnande af Lag-committeens förslag till allmän civillag; 2:0 nåd. propos., angrde särskild vedergällning till Lagcömmitteens arbetande ledamöter efter numera fulländad! uppdrag.
Jag hemställer således, att Utskottets åsigt i denna del måtte bifallas. Den 3o O c t o b e r e. m. 4^9 Friherre Åkerhjelm: Jag har icke kunnat förändra min öfvertygelse, genom Herr afBillberghs utlåtande. Orsaken härtill är, att denna restitution omöjligen kan verkställas med den säkerhet, som för General» Tullstyrelsen är nödvändig, för att icke begå orättvisa, antingen mot Staten eller mot varuägaren. Jag kan åtminstone icke göra mig begrepp om, huru mari skall kunna följa en rudimaterias öde, och bestämma, till hvad belopp hon. ingår i den förädlade varan, när man icke sjelf är dess tillverkare. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 6 Junii e. m. 301 Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition, lill sjelfva meningen, vore fullkomligen lika med tredje punkten i förevarande Betänkande, samt dessutom icke allenast öfverensstämmande med den i ämnet förelupne discussion, utan ock vid det hos Hans Excellence hällne sammanträde, dervid en stor del af Ridderskapet och Adeln varit närvarande, blifvit aftald och öfverenskommen, ansåg Herr Grefven Hans Excellence hafva med fullt skäl framställt berörde proposition. Friherre Cederström j Ulricj anhöll om proposition till bifall af tredje punkten i Betänkandet, med tillägg af det förslag han för en stund sedan skrifteligen framställt. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att det representativa MyntCapitalet måtte till det belopp, som blir en följd af den nu föreslagne regleringen, intill nästa Riksdag oförändradt qvarblifva i rörelsen circulerande. Ropades starka Ja och Nejj samt Votering* Herr Påhlman: Jag får förnya min anhållan om proposition i enlighet med tredje punkten i Betänkandet; hälst den af Ers Excellence framställde proposition ingalunda, på sätt Herr Grefve Mörner yttrat, är lika med Betänkandet, utan tvärtom derifrån ganska skiljaktig.
Likadant är förhållandet med uppbörden och förvaltningen af Tullmedels, Passevolance-, Krigsmanshus-, Boställs, Ecclesiastique-, Hospitalsoch Lazarettsm. fl. medel. Antingen de betalas, enligt skattläggning, bevillning, öfverenskommelse med Kronan, eller till frivilligt belopp, efter råd och lägenhet, så erläggas de naturligtvis under den betalandes önskan och förutsättning, att de måtte komma det allmänna till nytta, och att de myndigheter, som skola vaka öfver Statens förvaltning och bästa i andra afseenden, äfven skola göra så i detta. En dylik önskan och förutsättning å den skattdragandes. eller frivilligt betalandes, sida, bör icke gäckas; och enda säkra medlet dertill, synes vara att framlägga redogörelsen för Folkets granskande Ombud. Om Tullverkets förvaltning icke fått gran; skås af Ständernas ombud, i anseende till den nära gemenskap, hon i flera delar äger med Rikets oeconomiska styrelse, så borde samma skäl hafva gällt, till att förmena Revisorerne granska Allmänna Magazins-Inrättningens tillstånd. Skulle vi väl då, hafva så väl som nu, genom deras berättelser kunnat inse dess brister, och varnas för deras följder? Till hvilka upptäckter och lärdomar torde icke en dylik gransk, ning af Tullverkets förvaltning föranleda? o. s. v. Anses de ifrågavarande Cassorna och In - a64 Den 3 Mars, rättningarne främmande för Stats Verket i fråga om redovisning så borde de äfven anses främmande för detsamma då de behöfva penningar. Men det är ickehändelsen. Hvarföre skulle icke Regeringen eljest begära ereditiver af Ständerne för deras räkning, som nyss skedt för ConvoyCommissariatet?
/ protocoll den 11 sistl. aug. 3 § som offentligen upplästes, blef, sedan Olof Olofsson i Jonsgård, ehuru ombeden att vidare fortfara med ordförande befattningen i Häggenås sockensällskap, enträget yrkade på entledigande derifrån, församlingen tillfrågad hvilken de önskade blifva utsedd i Ol. Olofssons ställe, då församlingens ledamöter med sitt enhälliga förtroende föllo på bönderna Erik Nathanaelsson i Stafsgård och Olof Hindriksson i Grötom, hvilka i ödmjukhet föreslås till ordförande i Olof Olofssons ställe och hvilka bägge icke allenast äro kände för kloka hushållare, utan ock för nit och drift, samt ett ordentligt uppförande. § 3. Waldes bönderne Erik Salmonsson i Häggesta och Pär Ersson i Jonsgård till föreståndare i distrikt-magazinet, i stället för Erik Olsson i Grötom och Ol. Hall i Häggesta, hvarom särskilt protocoll i magazinets handlingar. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid sockenstämman i Häggenås sockenstuga den 22 december 1833. S.D. Sedan socknemännen blifvit underrättad om ändamålet med detta sammanträde, nemligen hvad utväg skulle tagas med Erik Pärsson Sturks yngsta dotter, Karin Ersd:r, som nu är 5 år gammal och hvilken bond. Anders Andersson i Österåsen mer än ett år vårdat och födt samt försett med nödige kläder, men anser sig icke vidare kunna dermed fortfara, utan bidrag till det fattiga barnets underhåll, antingen af församlingen eller barnets fader?
Vänta lite – du får nog liksom vi andra öppna dem på vid gafvel, när inqvarteringarne börja att hagla, såvida icke fienden rent af inqvarterar sig sjelf: sådan våldgästning har man sett en gång förr.” ”Men har borgmästarn då inga underrättelser om försvar – ska inga trupper dragas hit?” ”Trupper – jag undrar just hvar de skulle komma ifrån, om icke den gode guden skickade ned dem från månen. Ligga icke bohuslänningarne på Marstrand och elfsborgarne på Varberg, och generalbefälhafvarn öfver kusten ligger gud vet hvar. Nej nej, hans maj:t har sopat med sig trupperna till Finland, der de uträtta ingenting, medan de kunde vara till nytta här hemma. De små resurserna vid Laholmen kunna nu aldrig komma i fråga.” ”Ja, utsigten är mörk, kusin Gustafva, men hur öfverhängande faran än syns, kan det ändå vara möjligt att det är ett skrämskott. Stå icke Sverge och Danmark i god vänskap!” ”Hvem Sverge står i vänskap med, kusin Greta, kan vara sak samma, då ryska kejsarrinnan skickar ut sina budkaflar; och nog vet kusin, som har apotekarn till svåger, så mycket om politiken att kusin känner det danskarne icke för egen del skulle falla Sverge i ryggen.” ”Vi lefva i tider, då ingen man eller qvinna kan vara okunnig. Jag har hört att danske kungen lofvat ryska kejsarinnan hjelp, men då svenskarne i Finland icke göra mycket väsen af sig, skulle hon väl icke behöfva att skicka danskar och norrmän på oss – har hon icke krigsfolk nog ändå.” ”Hon har turken att sköta, min kusin, och jag säger att vi få sköta oss sjelfva. Jag har mina källor, som kanske icke stå hvar och en till buds, och jag har hört en fågel sjunga en ful korpsång, som går på den melodien att de höga herrarne i Finland hålla på att lägga onda rådslag mot kungen Nu kom någon hastigt från kökssidan.
Det är visserligen numera en fiction, att de af Högste Domstolen utfärdade utslag och domar äro Konungens, ty i anseende till de i sednare tider alltmera hopade och i synnerhet i vårt land relatift alltför många regerings-ärendena, olifver det högst svårt, nästan omöjligt för Konungen alt personligen deltaga i lagskipningen. Ej heller öfverensstäramer sådant med de numera utbildade stats-lärorna. Men det är en vacker fiction, grundad i Svenska folkets urgamla vana att i dess Konung vörda den menskliga rättvisans urbild oell högste vårdare. Fara värdt vore det ock, att om folket framdeles icke finge i högste domaremagtens domslut vörda Konungens dom, skulle man söka att hos den personlige Konungen vinna lättelse i förment liden orätt. En ytterligare instance skulle så småningom kunna bilda sig. Åtminstone skulle Konungens dyrbara tid kunna upptagas af dylika, om än fruktlösa försök, alt lili honom vädja.” Häri instämde Doctorerne Elfström och Broman. Efter slutad discussion och behörigen gjord proposition blef det i 188 prot.-Utdrag, den q3 Se/1 em ber iS.f /■ Constitulions-Ulskollels memorial, N:o 5, under Litt. b. framställda, alternativa grundlags-ändringsförslag för kalladt. S. D. Föredrogs ånyo JU inanna Besvärsoch Ekonomi-VIskottets betänkande, N:o 7, i anledning af väckt motion om förbud för anläggande af hållstugor vid kyrkorna: Bifölls. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo nedannämnde Utskotts utlåtanden, betänkanden och memorial: l:o Banco-Utskottets, N:o 8, i anledning af Herr Friherre Alströmers, Jonas, motion, alt å det i Banken, för Östads Barnhus-inrättning, insatte capital-belopp måtte beräknas ränta, enligt den myntsort, uti hvilken detsamma i Banken deponerades :
Ad. vidblef äfven sitt i ämnet förut fattade beslut samt godkände voter:spropos:n. Vid förnyad föredragn. af Lagoch Oecon.Utsktns d. 1 i dennes f. ro. på bordet lagda betänk. N:o 33 i anledn. af väckta frågor, angrde näringsfriheten, blef det ånyo lagdt på bordet af Hr Stuart, Carl Gust., samt Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr. Lades till handlma Constit.Utskrs d. 11 dennes f. m. på bordet lagda memor. N:o 62 till PresteSt. om dess yttrande i frågan om behörigt Utsk. för upptagande af motioner, angtde riksdagens prorogation. Ånyo föredrogs och bifölls Oecon.IJtskts d. i5 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. Nto 139 i anledn. af väckt rno - Den 30 December e. m. 407 tion i fråga om de till K. M. vid sista riksdag framställda önskningsmål. Vid förnyad föredragning lades till handl:na Oecon.- TJtskrs d. i5 dennes e. m. på bordet lagda ytterligare utlåt. i anledn. af väckt motion om åtskilliga förändringar i arme'ens organisation och Rikets försvarsverk. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 1 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 355 i anledn. af K. M:s nåd. propos., angrde medel för undsättningar vid inträffande svårare missväxter. Frih. von Schulzenheim, Dav.: Jag tager mig friheten föreslå R. o. Ad. att uppskjuta detta måls afgörande, intilldess R. o. Ad. fattat sitt beslut öfver Bevilln.Utsk:s betänk., ang:de stora sjötullen, samt till dess underrättelse inkommit, huru de öfriga Stånden afgjort detta mål. Gr. von Fersen, Hans: Om jag icke missförstod Frih. v. Schulzenheims mening, önskade Hr Frih., att denna fråga skulle hvila, intilldess frågan om spannmålstullen är afgjord.
Skrifvelse, IV.-o 36y. försälja bränvin, utan att mat derjemte för den, det begär, finnes att tillgå, vara förfallne till enahanda ansvar, som för oloflig bränvinsförsäljning bär ofvan finnes stadgadt. §• 46. Under Sönoch Helgedagar må bränvin ej försäljas annorlunda, än i minut å Gästgifvaregårdar och andra tillåtna minuteringsställen, vid måltider; och må alla sådane ställen under Gudstjensterne vara tillstängde. Bryter någon häremot, plikte första gången Tjugu R:dr Banco. Sker sådan förbrytelse andra gången eller oftare, bote förbrytaren Fyratio R:dr Banco hvarje gång; och vare, med undantag af Gästgifvare, hvar och en annan, som tredje gången återkommer, näringsrättighelen för alltid förlustig. §• 47. Försäljer någon, som icke innehafver rättighet till bränvins-minuterings eller den, som dertill berättigad är, annorlunda än vid måltider åt spisande gäster, bränvin till en eller flere personer af den menighet, som är församlad vid Ting, Uppbördsstämmor, Mantalsskrifning, Mönstringar, Auctioner, Kronoskjutsningar, Skallgångar och andra sådane till större folksammankomster ledande förrättningar och anstalter, bote han första gången Tjugu R:dr och sedan dubbelt. Vid enahanda ansvar må ej eller under marknad bränvin i minut försäljas hos andra, än dem, som antingen ega rättighet att på stället utminutera bränvin, eller dertill hädanefter erhålla Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Länet, serskildt för^ hvarje marknad, meddelde tillståndsbref, och hvilkas antal alltid bör blifva så inskränkt, som behofvet möjligen medgifver. §. 48. Beträdes någon, under den tid, han är under tilltal för oloflig bränvinsförsäljning, med fortsättning af samma förbrytelse, skall han för hvarje gång plikta det belopp, som för den ololliga brån vins-försäljningen, efter dess serskilda art och beskaffenhet, blifvit bestämd. §. 49.