Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stockholms Slott d. 2g November 1808." ^otenblaä - Herrar Fullmäglige bewiljade en summa af Zsc>,ooo Rv. specie, med wilkor atr delta Län till större eller mindre del skulle, uppä skeende anmälan, äkerbetalas, i den mohn, Eontoireks omständigheter kunde sädant fordra, och att emellan hwarje afbeta!- ning, Conkoiret skulle fä sig till godo beräkna rän» ta efter fem för hundrade om äret uppä den innestäende summan. De Den -.8 Novenwek. De öfwer dessa twenne ifrän Riksgälds Contoir tet utlämnade Län, hos Herrar Fullmägtige hällne Protokoll, tillika med Herrar Fullmägtigcs, under den 24 November afläme underdäniga Skrifwelse warda härhos (Sub Lik» K» L. Ä M.) lill närmare uplysning bifogade» Utom Hmad Herrar Fullmägtiges Protokoll innehålla, hofwa Herrar Fullmägtige uti deras RiksLags-Relation anfört följande: Ziltan att inga uti pröfning af Le orsaker/ "som föranledt till kriget, torde allmänt niedglfwas"att Riket pä flere sidor war hotadt med siendteligt "anfall, och Finland till större delen uti fiendtligt "wald; och dä Konungen icke ägde medöl till desi "frälsning, torde lika säkert kunna flutas, akt kri"get i denna ställning klef Rikets, och alt der meidel brusto, Riket äläg, att, sä midt möjeligt war "sädant afhjelpa. Fullmägtige uti Riksgälds-Cou "koiret kunde, i den stund Kongl. Maj:t äskade "Lontoirets pennings biträdeej uttänka någon annian för Riket mindre känbar utwäg till peNningars "anskaffande, än att begagna den af Banque:: orca» " iferade summa af Credit-sedlarne.
Nej, ehvad man än bjöde mig, detta lif ville jag inte byta bort, inte mot en konungs spira. KERTTU. Mormor, jag följer er. O, nu dagas ett nytt lif. Och dessa barn? Ä' de era? Kom i min famn, ni små, kom. Jag håller så mycket af er, så riktigt, riktigt mycket. Får kusin alltid bära er i sin famn på färderna och sköta och vårda er? Säg, får hon? BARNEN. Ja, ja. KERTTU. Och dessemellan ska vi leka blindbock och kurra gömma och sista paret ut. Och så skall kusin också lära er att dansa. Åh, vi ska få så roligt, så rysligt roligt. Men fryser du inte, stackars liten, då du är så bar om halsen? Se här skall du få se. Nu skall kusin knyta en halsduk om dig. Se så, nu blir barnet snart varmt. Hvad heter du, min lilla unge? FLICKAN. Ilona, liksom mor. KERTTU. Jaså, du heter som mor. Och du, min lilla gosse, du heter väl som far? GOSSEN. Nej, jag har mitt eget namn: Herman Gabriel. KERTTU. Vi ska säkert bli goda vänner, Herman. Tror du inte det? HERMAN. Jo, det tror jag. Och jag kan redan laga potatislåda, men det kan inte Ilona. Hur skulle också flickorna kunna förstå sig på sådant? KERTTU. Så-å potatislåda Lösgör sig från barnen och stiger upp orolig. Hur kunde jag glömma det. Mormor, du är ju gammal och erfaren. Du känner säkert många läkemedel. Skulle du inte kunna laga en sådan salva för ögonen, som hindrar en från att bli blind. Jag kastade i dag sand i ögonen på en karl, och man säger att han kommer att bli blind af det. Tänk dig, blind, blind för hela lifvet. Och jag, eländiga, gjorde honom så olycklig. Mormor, om det är dig möjligt, så bota hans ögon. Annars får jag aldrig ro mera. HELKA. Hvarför kastade du sand i hans ögon, barn? KERTTU. Därför att jag är så ondsint, mormor. Jag hatade honom alldeles ursinnigt och ville störta honom i förderfvet. Hade jag haft ett vapen, så skulle jag säkert ha dödat honom.
i fråga om de gamla böckerna – de böcker, af hvilka forna tiders människor värkligen lefvat, böcker, som blifvit blod af deras blod, hvilka äfven vi hafva godt af att tillegna oss, i hvilka vi ännu kunna vara vissa att finna ett stort näringsvärde! Frågan om hvad vi läsa och huru vi läsa är en lika viktig fråga för vår själ, som frågan hvad vi äta och huru vi äta är för vår kropp! Hvarje människa vet nu att, om hon vill bevara sin hälsa och sin arbetskraft, då måste hon erhålla kraftig hvila, en efter sin smak lämpad och omväxlande samt riklig föda. Hon vet äfven, att hon bör äta den långsamt. Hon inser också, att hon icke har råd att bruka stora mängder af födoämnen med ringa näringsvärde. Och hon undviker de rätter, som hon funnit icke passa henne, liksom hon aktar sig för en allt för stor enformighet, hvilken borttager matlusten. Slutligen vet hon att det är lika farligt att föräta sig som att svälta och att en måttfull, men riklig njutning af födan är det för hennes välbefinnande bästa! Alldeles samma regler gälla för själens näring genom böcker! I första rummet bör således den läsande besinna, om de böcker han läser värkligen kunna främja hans själs växt och utveckling. Detta kan ske på många sätt. En bok kan vidga vår tanke, en annan värma vårt hjärta; en kan gifva tillfredsställelse åt vår kunskapshåg, en annan åt vårt skönhetssinne. Många undra huru de skola finna dessa böcker, så att deras läsning ej blir som ett lotterispel, vid hvilket man lika gärna kan draga en nit som en vinst! Men man kan lära sig själf så småningom att välja, och bäst lär man sig detta genom att tränga riktigt djupt in i några af litteraturens erkända mästervärk. Då får man en måttstock, som man sedan kan bruka vid sitt val af andra böcker. Ty den, som en gång fått syn på det yppersta, han nöjes icke lätt med det svaga, ej ens med det halfgoda. Den kraftigaste andliga näringen är den, som ger oss människolifvet och människosjälen i deras omedelbara värklighet. Detta göra för det första de stora diktarna, de stora historieskrifvarna, tänkarna och granskarna.
S. D. Till Stats-Utskoltet remitterades ncdannämnda, af Herr Brun biträdda, motioner, väckta: af Herr Dahm, JM 89, angående pemionsrätt för Lazaretts-läkare; och af Herr Cygnaeus, JM 103, om antingen anläggning för Statens räkning af kanaler förbi Hedens och Ede forsar i Lule eif, eller ock anslag till utförande af nämnda förslag. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades motioner, väckta: af Herr Rinman, JM 86, angående upphäfvande af 3 § i 12 Kap. Kyrkolagen; samt af Herr Blanche, JM lil, om afskaffande af prygelstrafFet; med hvilken sednare remiss följer ett muntligt anförande af Herr Blanche. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades motioner, väckta: af Herr Hierta, JM 81, om upphörande af ali utanläsning i skolorna af den Lindblomska förklaringen öfver Luthers katekes. Med samma remiss följa särskilda af Herrar Henschen och Hierta afgifna yttranden; af Herr Hierta, JM 82, om förändring i städernas auktions-reglementen; af Herr Dahm, JM 90, om bestämmande af studentexamen eller deremot svarande afgångsexamen från högre elementar läroverk såsom vilkor för inträde vid krigsskolan å Carlberg; af Herr Eneqvist, JM 95, angående vissa ändringar i gällande resereglemente; samt af Herr Henschen, JM 100, angående särskild utredning och meddelande af föreskrifter i fråga om användande af kroppslig aga vid skolungdomens undervisning. 5(5 Prot.-Utdrag elen 26 November 1862. S. D. Remitterades till Stals-Utskottet Herr Rinmans motion, JV2 87, om förhöjning af den Post-direktören i Slockholm S. A. Broman vid afskedstagande till kommande pension. Från Hederv. B onde-Ståndet.
Man har vidare sagt att dessa discussioner komma ändock till allmänhetens kunskap genom Ståndens prot:r; men för det första läsas icke dessa prot:r af allmänheten, för det andra äro de icke för densamma tillgängliga utan ett högt pris, och för det tredje utkomma de så sent, att intresset för deras innehåll redan hunnit svalna. Detta veta vi sjelfva, då vi .helt nyligen, vid denna Riksdags början, fått de prot:r, som afhandla hvad som skedde vid förra Riksdagen. Huru är det då möjligt att på detta sätt låta Ståndens förhandlingar komma till allmänhetens kunskap. Allmänheten fordrar dessutom att genast få veta hvad som händer här, och sådant kan icke ske derigenom att man hänvisar till prot:n. Man säger ytterligare, att tidningarne icke skulle vilja underkasta sig de vilkor, som erfordrades för referaternas införande. Då denna fråga förekom på den afdeln:g inom Utsk., der jag är ledamot, försökte vi att deråt gifva den möjligaste fullständiga utredning, och en af oss åtog sig till den ändan att i förev.-de hänseende förfråga sig hos utgifvarne af de största tidningarne i Stockholm. Denne ledamot förklarade att han, efter samtal med åtskilliga redaktörer, såsom Aftonbladets och Svenska Tidningens, samt förfrågan, huruvida utrymmet i deras tidningar medgåfvo att fullständigt införa de i fråga v:de referaterna, fått till svar, att allt hvad som lemnades skulle införas. Hvad Posttidningen beträffar, kunde den, till följd af sitt ringare omfång, icke begagna sig af detta sätt att tillhandagå allmänheten med uplysningar; men utgifvaren förklarade dock, att om referaterna först lemnades till 448 Den 6 December e. m. Aftonbladet, som har den största uplagan, och de der genast blefve satta och tryckta, samt Svenska tidningen omedelbart derpå finge ett aftryck häraf, kunde Posttidningen sedermera få dem så tidigt att åtminstone ett sammandrag deraf kunde i bladet införas. Man ser häraf att Redaktionerna gerna vilja göra allt för att i detta fall gå allmänhetens önskningar till mötes, och då man från deras sida icke mötes af annat än beredvillighet, bör äfven representationen å sin sida vara lika beredvillig alt tillfredsställa detta allmänhetens behof, att få veta hvad som inom Stånden tilldrager sig.
Något correctiv häremot tro Utskotten likväl icke böra sökas i Författningar eller påbud, utan i en högre allmän upplysning, som lärer nationen alt uppskatta medborgares värde efter måttet af deras snille och verksamhet, deras redbarhet i tankeoch handlingssätt; men icke efter en mer eller mindre yppig och praktfull lefnad, och som vid vissa namn, stånd eller embeten ej fäster lefnads-åligganden, hvilka med individernes oeconomiska ställning icke äro förenlige; men deremot är det otvifvelaktig!, att exempel af sparsamhet och klok hushållning från styrelsen och från de högre och förmögnare samhälls-medlemmarne skulle betydligt och kraftigt inverka på de öfrige. Att medelst förbud emot förbrukning af till införsel otillåtne varor motarbeta en tilltagande yppighet, anse Utskotten nästan overkställbar^ i anseende till svårigheten så väl för den enskilde att göra sig förvissad, huruvida varan är inelier utländsk, som för åklagareoch doraaremagten att derom med säkerhet sig utlåta; hvarförutan kittslige åklagare i ett sådant förbud skulle kunna finna anledning till åtal af serdeles obehaglig och sårande egenskap. Lika om ej större svårigheter skulle möta försöket, att genom tvångsåtgärder tillhålla inhemska industriidkare att, vid försäljning af deras tillverkningar, åtnöjas med hvad man kallar måttlig vinst. Prisen å dessa så väl som å andra varor måste regleras af täflan emellan till verkarne, af större eller mindre tillgång på varor och rå-ämnen dertill, samt af consumenternes godtfinnande; och taxor för handel och näringar, der dessa ej hafva uteslutande rättigheter sig tilldelte, låta ej tänka sig, utan såsom hinder för deras utveckling och förkofran. Beträffande åter så väl förbud emot införsel af luxe-arliklar, som den af någre Motionairer yrkade bevillning för begagnande af så kallade öfverflödsvaror, äfvensom hvad angår tullbeslämrnelserne Lill skydd för inhemska näringar; så har Bevillnings-Utskottet redan underställt Hevilla,- saint Allm. Eesv.- och Occon.-Utsk. Utlåtande N.o 12. 5 Rikets Höglofl.
Notarius Publicus i Stockholm Svante Jakob Callerholm måtte från och med år 1867 under sin återstående lifstid erhålla en årlig pension af 400 R:dr R:mt; till stöd för hvilken framställning motionären åberopat ej mindre det berömvärda sätt, hvarpå Callerholm skött den magtpåliggande befattningen såsom notarius publicus, än äfven den förtjcnstfulla verksamhet, Callerholm dels såsom originalförfattare och dels såsom öfversättare af så väl vetenskapliga som andra arbeten utur främmande länders litteratur ådagalagt, hvarförutan motionären vidare andragif, hurusom Callerholm, hvilken redan uppnått 69 års ålder, numera i anseende till förlorad synförmåga vore alldeles ur stånd att till sitt lifsuppehälle något förvärfva, samt att han under sin verksamma tid, oaktadt sträng hushållning i förening med den berömvärdaste flit, likväl icke kunnat samla något för sin ålderdom, hvadan den af Stockholms Stadsfullmägtige honom beviljado pension af 600 R:dr nu mera vore för hans torftiga bergning otillräcklig; och får Utskottet med fästadt afseende ej mindre å de icke obetydliga förtjenster Callerholm under en mångårig litterär verksamhet inlagt, än ock å den bekymmersamma ställning, hvari Callerholm numera blifvit försatt, tillstyrka, att en årlig pension till belopp af 400 R:dr måtte för f. d. Notarius Publicus Svante Jakob Callerholm å Allmänna Indragningsstateu uppföras. 34:o. Herr Treffenberg, N. C., har uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad motion (N:o 87), af anförda orsaker, hemställt, dels att storskiftesoch afvittringslandtmätare måtto komma i åtnjutaudc af åtminstone samma pensionsvilkor, som alla andra Statens tjenstemän, och sålunda, då de voro lagligen berättigade till pension, erhålla en sådan å rikets Allmänna Indragningsstat till lika belopp med innehafvande årslön, derest denna ej öfverstego 3.000 R:dr; dels ock att pensionen för andre landtmätarne måtte bestämmas till 2.000
För min del anser jag, att StatsUtsk. vid denna riksdag icke bör ingå i någon revision af statsverkets räkenskaper under nuvarande omständigheter, utan alt Ständerne måtte utsätta den först inträffande revisionen till d. 15 Sept. innevarande år, och den derpå följande till d. 15 Sept. 1847; anhållandes om remiss å denna min motion till StatsUtsk. Denna motion remitterades lill StatsUtsk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan numera Statsoch BancoUtskms särskildt afgifne utlåt:n ang:de förvaltningen af Banken och Riksg.cont. varit under pröfning och blifvit afgjorde, något hinder ej syntes mola för anställande af val till såväl Fullm. i Banken och Riksg.cont., samt deras suppleanter, som directeurer och suppleanter vid Lånecontm i Malmö och Götheborg; samt att H. Ex. fördenskull, i öfverensstämmelse med hvad som öfverenskommils uti en i förrgår hållen talmansconference, finge hemställa, om R. o. Ad. ville utsätta dessa val att förrättas nästa Måndag d. 3 Mars. Ropades ja. Hr Bildt, Knut: Sedan R. o. Ad. beslulit val af directeurer vid Lånecontm i Götliehorg och Malmö, anhåller jag att uppmärksamhet måtte fästas vid det förhållande, som anroärkes i 398 Den 26 Februari. BancoUtsk:s utlåt. N:o 27, § 24, att af de directenrer, som sednast valdes, ålskillige icke vore boende inom städerne Götheborg, eller Malmö, hvilket förhållande medförde svårighet i afseende på vården öfver nycklarn till lånecontms cassör, och att man således vid detta val bör taga i betraktande huruvida de personer, sorn till directeurer utväljas, äro boende uti eller i nära grannskap lili förutnämnde städer.
BondeStåndet den mening blifvit uppstäld, att det horde vara Parternes rätt att, i en dem enskildt rörande sak, sjelfve utse sine Skiljesmän, samt att genom inflytelsen af frcmmand* 1134 LngUtskottets BeiUnkaniitn, erganer, Författningens afsigter kunde blifra både motverkade och erhålla eu allt för stor utsträckning, i den mån som Konungens Befallningshafvande å olika ställen kunde mer och mindre gynna principerne för tvångsrätten; äfvensom af en annan Ledamot inom samma Stånd den lankan blifvit yttrad, att adjungerandet af andre Gode Män först då borde komma i fråga , när det af pär tern es egne Gode Män gemensamt med Landtmätaren afgifne Utlåtande icke af Parterne godkändes; men då de skäl sam Utskotten för sitt förslag anfört härigenom icke blifvit vederlagd© och hvarken den farhåga man röjdt för en emot Författningens anda stridande rigtning, sorn genom mellankomsten af Gode Män, dem Konungens Befallningshafvande utsett kunde gifvas åt begagnandet af den i Författningen stadgade tvångsrätt, synes ega någon giltig grund, enär Landlmätarens och Gode Mannens Utlåtande icke innefattar ett Domslut, hvari ändring ej kan sökas, ej eller förordnandet af ifrågavarande Gode Män, först vid den händelse, att parterne ej åtnöjas med det beslut, som af Landtmätaren och de af dem sjelfva valde Gode Män meddelas, är förenligt med den i Utskottens Betänkande uttryckta afsigten med deras, anlitande, nemligen, att åt undersökningen, hvari ofta tredje mans obevakade rätt ingår, bereda ali möjlig fullständighet och noggrannhet; så finna Utskotten på dessa nu til - LagUtskoticts Betänkande».' H35 lagde skäl sig icke kunna öfvergifva det gjorde men klandrade förslaget.
Den borgen, det åligger desse embetsman att ställa, uppgår endast till 1,500 r:dr. Flere månader förgå emellan första uppbördsstämman och redovisnings-dagen (den 1 Maj). Om medel under denna tid förskingras, hvilkendera drabbar förlusten, kronan, regementerna, eller båda gemensamt? Att regementerna alltid derpå blifva lidande, torde kunna lagas för afgjordt. Debiteringen och uppbörden af militie-statens kronoutskylder verkställdes i fordna tider af kronofogdarne, men öfverflyttades, i anseende till dermed förknippade svårigheter, på regements-skrifvarne. Utsk. föreslår nu att detta besvär åter må påläggas de förre, Många hinder möta i detta afseende. Vid bestämmandet t. ex. af den bevillning, som af militie-löntagare bör erläggas, måste afdrag göras å den del af lönen, som motsvarar ackordsräntan, hvilkens belopp, i mån af inträffade successioner, förändras för de olika löntagarne. Bestämmelsen deraf, och af åtskilliga dylika förhållanden, kan svårligen af någon annan än regementsskrifvaren uppgöras.” ”Hvad dessa sednare, eller regementsskrifvarne beträffar, kunna de, äfven om uppbörden fråntoges dem, icke undvaras. Lika med kronofogdarne. äro de författningsenligt skyldige att ställa Deni Augusti. 7 1,500 r:drs borgen; men derjemte är hvarje regements-chef berättigad, att af regements-skrifvaren fordra serskild borgen för uppbörden till arméens pensionsoch enkekassor samt ackords-amorterings-fonden; en rättighet, hvilken äfven, så vidt mig veterligtär, allestädes begagnas och till vida högre belopp än 1,500 r:dr. Säkerheten för regementerna är alltså betydligt större, om uppbörden verkställes af deras egna redogörare, än om den anförtros åt kronofogdarne, oberäknadt den kontroll, som af regemenlerne» lönings-direktioner utöfvas å den förre.” O ”Åtskilliga andra olägenheter för vederbönde löntagare uppstå äfven af den föreslagna förändringen.
Det sålunda afgifna förslaget, hvilket icke veterligen undergått den granskning för dess fulländande, hvarom Committerade hemställt, innehåller hufvudsakligen, att menigheterne skulle tillkomma beslutande-rättigheten i de dem åliggande angelägenheterne, och utöfva den å socknestämma, utan väsendtlig förändring af hvad, som förut varit iagttaget, vidare än hvad beträffar den redan omförmäldte föreskriften om delagtigheten i socknestämmans öfverläggningar och röstberäkningen dervid; men förde egentliga förvällnings-bestyren är föreslagen en Sockne-Nämnd för hvarje Socken eller Pastorat å landet, hvartill Ordförande och Ledamöter väljas af menigheten, utom det att Kyrkoherden skulle vara sjelfskrifven Ledamot och äfven Ordförande i vissa ärender; hvarjemte för en allmännare omfattning af mera vidsträckta samhälls-intressen och en sammanhållande tillsyn å förvaltningen inom de serskildta inskränktare samfunden, är föreslagen en Läns-Nämnd för hvarje Län, bestående af Landshöfdingen, såsom Ordförande, samt visse embetsman och valde Menighets-Ombud, såsom Ledamöter. Enligt hvad redan är anmärkt, upptager det af Committerade för KyrkoLagens öfverseende utarbetade förslaget hufvudsakligen endast ecclesiastika C Bagsomt Allm.
— N:o 94. i anledning af återremiss af Utskottets Utlåtande N:o 81, angående förändringar i Kongl. Förordningen om Prestval den 1 April 1843. VI. B. 410. VII. 48. A. 82. N:o 95. i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande för befordrande af slöjder och binäringar bos allmogen m. m. VII. B. 133. VIII. 32. A. 56. N;o 96. i fråga om beredandet af ändamålsenlig kommunikation emellan Gottland och öfriga Sverige. VII. B. 133. VIII. 32, 56. A. 57. E. 153. N:o 97. i anledning af väckt motion om förändrad beräkning af Konsulad-afgifler m. ra. VII. B. 133. VIII. 32. A. 57. U. 359. A. 378 N:o 98. i anledning af erhållna återremisser utaf Utlåtandet N:o 43 öfver väckt motion ont upphörande af mätarepenningar för stenkol, som till riket införas. VII. B. 134. VIII. A. 32. E. 153. j\;0 99. i anledning af erhållna återremisser utaf Betänkandet N:n 54, rörande väckt motion om Stapelstadsrätt för Skellefteå. VII. B. 134. VIII. A. 32. N:o 100. i anledning af erhållne återremisser utaf Betänkan det Nso 69, rörande föreslagne ändringar i Kongl. Förordningen om Sockenstämmor i Riket af den 29 Augusti 1843. VII. B. 134. VIII. A. 32. N:o 101. i anledning af återremiss utaf Utlåtandet N:o 87. VII. B. 134. A. 33. j\i:0 102. i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 39 angående Fjerdingsmansbefattningen.
Då protokolls-sekreteraren Heurlin tillförene fått, under den tid han bestridt sekreterarebefattningen hos bemälda kommitté, uppbära arfvode, svarande emot hvad han, i följd af nämnda tjenstgöring, måst af sin protokollssekreterarelön afstå, samt detta förhållande blifvit af Rikets Ständer, enligt hvad deras underdåniga skrifvelse den 26 Mars 1845 utvisar, lemnadt utan anmärkning, hafva Rikets Ständer förordnat, att jemväl nu förevarande lika beskaffade löneersättning, 400 ralr, skall genom beloppets afförande å statsverks-inkomsternas öfverskott varda godtgjord. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Till ledamoten i kyrkolags-kommittéen, professoren doktor Thomander, reseoch traktamentskostnads-ersättning, enligt högstberörda Kongl, bref af den 29 September 1843, 117 rxlr. Enär för bestridande af utgifter utaf förenämnda beskaffenhet serskilda medel icke blifvit anvisade, hafva Rikets Ständer beslutat, att, i öfverenstämmelse med hvad uti dylika fall tillförene egt rum, omförmälda 117 rxlr skola i liq viden med Riksgälds-kontoret å merberörda öfverskott afföras. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 27 Maj 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den a4 Maj 1848. Preste-slåndet den 24 Borgare-ståndet den 27 — —■ Bonde-ståndet den 27 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i anledning af gransk ningen utaf de under Kommers-kollegii förvaltning ställde fonder och medel. (Stats-utsk. Uti., N:o 161.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer till pröfning förehaft hvad deras åren 1845 och 1847 församlade revisorer, vid granskning af de under Kommers-kollegium ställda fonder och medel, i åtskilliga omständigheter anmärkt och hemställt, hafva Rikets Ständer deröfver fattat följande beslut, som hos E. K.