Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Utskottet, uti Memorial af den 2 Aprill, vördsamt anmält det tillstånd, uti hvilket Utskottet funnit hela frågan om denna angelägenhet, samt de åtgärder, hvilka allt sedan 1809 års Riksdag blifvit derutinnan vidtagne, hvaraf, enligt Utskottets tanka, lär inhemtas nödvändigheten af en särskilt Comités tillsättande, för att med vederbörlig noggrannhet och fullständighet utarbeta en detaljerad plan för den åsyftade bättre organisationen af Rikets Administrativa Verk» hvilket hvarken af Utskottet bör kunna väntas eller instämmer med dess af Riksens Höglofl. Ständer erhållna föreskrift; får Utskottet nu härmedelst öfverlemna de allmänna grunder, som UtskotBihaag till RiksSt. Prat. Sami. A.t 83. 84- 656 Serskildta Utskottets Betankandent tet, för sin del, tror tunna lemnäs den blifvande Comitén till ledning, med vördsam anhållan, att Riksens Högloft. Ständer, vid granskningen af detta visserligen ofullkomliga arbete, ville fästa uppmärksamhet på de svårigheter, som i så många afseenden mött e; mindre Utskottet, än da tillförene för samma ändamål tillförordnade eller hörde Autoriteter, och hvilka svårigheter ingalunda kunna undfalla den, som bemödar sig att af ärendet taga en närmare kännedom. Den första och, må hända, största be« tänklighet, som Utskottet haft att öfvervinna, beträffar gränsen för den nu ifrågavarande reform af Styrelseverken, Utskottet har haft att välja mellan tvänne alternativer: det ena, att, med hufvudsakligt bibehållande af hittills gillande former och methoder, endast söka utvägar att minska antalet af Embeten och Tjänster, hvarigenom tillfälle kunde blifva till Löners indragning åt Stats-Verketj det andra, att, med afseende på förändrade förhållanden och samtids samt efterverlds gemensamma kraf, föreslå en alldeles ny form, en hell och hållet förändrad organisation.
Vid det af Ilr von Hartmansdorff framställda förslaget, som nu skall utgöra egentliga föremålet för discussionen , anser jag mig böra dessutom anmärka, alt det alltför mycket binder händerna på de väljande. Jag önskar och jag hoppas, att hvar och en af detta Stånds ledamöter hyser den afsigt, alt i de blifvande representant-kamrarne alla opinionens särskilda skiftningar måtte varda, så vidt möjligt är, representerade. Skall nu likväl valet stängas inom district, så är det ju en alltför tänkbar möjlighet, att inom della district blir en viss politisk opinion öfvervägande, och i följd deraf en utmärkt skicklig och gagnande sakförare för den motsatta opinionen från delaktighet i representationen utesluten, endast derföre att lian vistas inom samma district. Jag skulle således vil16 H. 4 26 Den a November f. m. ja hemställa till motionären sjelf, om han verkligen kan förneka oriktigheten deraf, alt personer med den bestämda politiska karakter, som erfordras för alt vinna en allmän uppmärksamhet, oftast skola blifva uteslutne derföre att de händelsevis öro bosatte inom dislrict, der deras politiska tänkesätt möjligtvis strida mot den vid val tillfället allmännast rådande opinionen. Då jag, för mindel, anser det mest conservativa element, som för det närvar, kan inom Svenska representationen frambringas, just ligga i bestämda politiska karakterer, så önskar jag framför allt, alt den äldre kammaren malte hufvudsakligen bestå af sådana, och det är afven af denna orsak, som jag ansett det förslag, som Frih. Hamilton först framställde, nemi. att den yngre kammaren skulle välja den aldre med vid hvarje sammankomst, vara särdeles lämpligt. DA likväl R. o. Ad. underkänt detta förslag såsom Ståndets gemensamma lanke, så tror jag alt Ståndet icke bör vidare ingå i någon detalj rörande organisationen af den äldre kammaren. En särskild anledn., hvarföre jag anser Ståndet böra uraktlåta framställandet af några vidare detaljbestämmelser, hemtar jag äfvenledes deraf, alt så val PresteSt. som BorgareSt. i sina gemensamma tankar inskränkt sig till uttalande af de grundsatser, hvilka R. o. Ad. redan förklarat vara dess gemensamma (ankar, genom bifall till Frih.
Bonde-Ståndet hafva förändrat ordet landsväg till landvågen ; och som ordet landsväg i stället för landväg genom tryckfel influtit, bör så mycket hellre, i följd af nämnde Stånds beslut, Utskottens förslag i öfverensstämmelse dermed rättas. 57 §. Uti denna § har Höglofl. Ridderskapet och Ådeln antagit följande förändrade redaction: ”Allt hvad i denna Författning finnes stadgadt om utminutering af bränvin, galle äfven för Arrack, Conjac och Rumm, som i mindre qvantitet än £■ kanna försäljas;" hvaremot de trenne öfrige Stånden gillat Utskottens förslag; i följd hvaraf förstnämnde Stånds beslut vid denna §. förfaller. 58 §. Vällofi. Borgare-Ståndet har i 3 mom. i stället för orden; ”ställa 2:ne hemmansegares borgen eller annan säkerhet, hvarmed beslagaren sig åtnöjer,” antagit löljande lydelse: ”ställa borgen af tvänne personer, hvilkas vederhäftighet blifvit behörigen styrkt eller annan säkerhet.” Och har Hedervärda Bonde-Ståndet i 1 mom. ansett orden : ”samt Kronofjerdingsmän pä landet” böra utgå; och i ardra mom, förändrat orden: ”eller dennes på stället varande ombud,” till följande uttryck; ”eller i hans frånvaro någon af hans husfolk.” Då irsta och 2:dra momenten blifvit af trenne Stånd bifallne, anse Uskotten Hederv. Bonde-Ståndets serskilda mening böra förfalla, hvilket förhållande äfven eger rum med Vällofi. Borgare-Ståndets belsut vid 3:dje momentet, som af de trenne öfrige Stånden utan förändring blifvit antaget. 59 §. Högv. Preste-Ståndet har nedsatt de för beslagare, derest han nattetid företager visitation, utan att förbrytelse finnes vara begången, uti 2 mom. stadgade böter till 10 R:dr; men då de öfrige trenne Stånden bifallit Utskottens förslag, kommer Preste-Ståndets beslut att förfalla. 62 §.
Fr. i Band. 40 Den 21 Februarii, lönande, och möjligtvis capitalisten föranlåta®,' om ej att låna på billigare vilkor än hittils, åtminstone i handel eller manufacturier af alla slag göra sina capitaler fruktbärande och i detta fall blir Statens vinst gifven och rörelsen mera liflig än hittills. Jag vågar ock yttra en önskan till öfverflödets hämmande, ej en förbjuden införsel, som alltid har lurendrägerier i följe med sig* Utan ett förbud att förbruka allt hvad nu för* ut till införsel varit förbjudit, hvaremot fri införsel kunde kanske lemnäs på a dt ting, emot en mer eller mindre hög tull efter varans umbärlighet, och strängt straff, som utan nåd och barmhertighet Öfvergiek tulltörsnillaren och den tullbetjent som beträddes art genom efterlåtenhet på hvad tätt som hälst hafva till tullförsnillning medverkat. En fullkomlig näringsfrihet, lossad från allt skråtvång, är ock en sak, bidragande till mera lättad lefnadsförtjenst, hvarföre jag i allt hvad det vidkommer, förenar mig med de Herrar som derom redan väckt motioner. Detta mitt vördsamma anförande, hvilket med åsigter i olika ämnen likväl hafva samma syftning torde få åtfölja, de i desse afseenden, förr inlemnade memorialer och yttranden* till Statsoch OeconomieUtskottcn. Grefve Gyllenborg, Juhan Henning: Vid sista Riksdag har jag på då anförde grunder, tillstyrkt det Konungens Befallningshafvande borde föreskrifvas, att med undanH tag af sådane kungörelser, sorn angå tillkänri2gifvande af auctioner, efterlysningar efter förrymde personer m. m. till JustitiseCanzlerea och JustitiseOmbud^mannen hvarje månad insända ett exemplar af alla öfrige i utgående kungörelser sorn röra allmänna och enskiltes rättigheter och skyldigheter, i ändamål, att d« samma måge af JustitiacCanzelleren och Justitieombudsmannen granskas.
Hennes lif alltsedan kan sammanfattas i få, men betydelsefulla ord: hon var till sin död en älskad, en firad oeh beundrad, lycklig, dygdig ocb god kvinna — hvad behöfver mer sägas! Denna död inträffade i Marstrand d. 23 sistl. juni. I den stad, där hon födts och hvars främsta qvinliga stolthet och prydnad hon så länge var, väckte dödsbudet allmänt deltagande, och Göteborgs främste runoristare, den finkänslige och varmhjärtade gamle Axel Krook vittnade: Månget öga tåras vid detta dödsbud och månget hjärta känner smärtans kramp, ty den nu hädangångna var känd och älskad i vida kretsar, ingalunda minst i dem, där behofvet och nöden dväljas, hos de fattige, vare sig nere i samhällsdälderna eller högre upp på rangskalan, där nöden för visso mången gång är mycket tung ocb lidandet djupt, fast de helst dölja sig. » Gamla fru Wijk » var dock den, som ännu i lifvets vinter sökte upp dem, aftorkande mången tår, lindrande mången nöd. Men det var äfven en intelligent och finbildad åldrig dam, som lifligt följde med dagens företeelser på olika områden oeh gärna uttalade öfver dem sitt alltid klara ocli rediga omdöme, hvarför hon ock var en mycket intressant dame, till hvilken man gärna lyssnade, oeh genom hvars goda minne man kunde erfara nöjet af ej sällan spirituelt berättade hågkomster från långt tillbaka försvunna dagar, då kommersrådinnan Wijk ännu icke var enka, utan det ansedda kommersrådet och borgareståndets vid riksdagen talman Olof Wijks unga och sköna maka, som inom Göteborgs och Stockholms salonger var en stjärna, åt hvilken själfve Tegnér egnade sin hyllning.
Under mina utrikes resor har jag icke hört, att roan ömkat sig öfver denna lagstiftning, men väl att man funnit klandervärd! att den ej varit mera bestämd. Att stadga och säkerhet i tull-lagstiftningen bör införas, deruti instämmer jag fullkomligt med Hr Lefre'n; men fåfängt skall denna stadga ernås, innan vi godkänna ett systeme, som kan äga bestånd; ty så länge vi ej äga ett sådant, skola försöken att förändra aldrig upphöja. Delta allt oaktadt, yrkar jag icke för närvar, ett fullkomligt flitt handels-syslémes införande; men jag tror, alt Utsk. sträckt sina försigtighetsmått för långt. Jag häpnar icke för de af Utsk. föreslagna 4 år, som skola förflyta, innan ett friare handels-systeme skall börja, om, efter de 4 åren, de bättre grundsatserna verkligen blefvo tillämpade; men det är icke otidigt, att vi, innan dessa 4 år förflutit, hafva en ny riksdag, och då finner man åter ett längre uppskof nödigt, och så allt framgent. —Utsk. bar äfven föreslagit, att hittills förbjudna varor icke skola få införas i andra städer, än Stockholm, Götheborg och Malmö. Denna föreskrift har visserligen många och stora olägenheter med sig; men efter man tror, att den kan lugna näringsidkarne, vill jag ej orda om dessa olägenheter, utan blott önska att föreskriften ej måtte komma att räcka evinnerliga, att en tiderymd måtte utsättas, inom hvilken den skall upphöra att gälla, samt att man måtte inse att 3:ne städer är för litet. Jag hemställer om ej det är nödigt, att fri införsels-rätt finnes i de städei’, till hvilka utländningar komma när de anlända till Sverige; ty eljest kunde det hända, alt om en utländning kommer t. ex. till Helsingborg, medförande några alnar kläde eller annan obetydlighet, som räknas lill hittills förbjudna vard', så skall det skickas till Malmö för att få detsamma föxdtilladt. Vill man icke utsträcka tillåtelsen att införa varor till alla stapelstäder, som jag anser rättast vara, så hör antalet af städer, der förtullning får ske, ökas åtminstone med Helsingborg, Ystad, Calmar och Wisby.
Om till exempel handeln, efter en i naturlig, orubbad ordning skedd försäljning al exportoch import-artiklar, kunde lemna ett öfverskott af i§ million Specie, men Banken, så snart \ million vöre inlevererad, genast utställde ytterligare en million i sedlar, så skulle derigenom varuprisen höjas, exporten försvåras men importen underlättas, handelsvågen återbringas uti jemvigt, den ytterligare silfverleverancen uteblifva, och landet i låneväg hafva vunnit en sedelökning, som det lika väl lill nära samma belopp, genom förstärkning af Bankens metalliska fond, hade kunnat vinna, om Banco-Styrelsen förhållit sig mera passiv. Utskottets begagnade uttryck, att lånerörelsens minskning borde i sista rummet till proportionens återställande begagnas, är, i min tanka, så tvetydigt, att de lån, som i cassacreditivsväg blifvit utgifne, verkligen kunde, vid ett framtida proportionens fall till 1 emot 3, sättas i lika categori med den öfriga privilegierade lånerörelsen, hvaraf följden blefve, att Banken kunde ådraga sig och bibehålla en betydlig utländsk skuldsättning, för att kunna bedrifva denna nya, i min tanka, principlösa lånerörelse, hvartill medel genom Banco-vinstens reservation, och måhända äfven genom stadgandet i denna punkt, blifvit vunna. Under sådane förhållanden tror jag mig uppfylla en pligt såsom Utskotts-Ledamot, då jag, med hänvisande till hvad jag i sammanhang härmed, rörande realisationen, går att yttra, vågar en appell till Rikets Ständer, och såsom ett tillägg till denna u:te punkten föreslår, att den nuvarande sedelstocken endast genom silfverinvexling bör förökas, samt att den nuvarande Låne-rörelsens utvidgning ingalunda får i förening med utländsk skuldsättning verkställas, utöfver beloppet af de medel, som genom inflytande capitalafbetalningar och vinstmedel, samt endast i den ordning som här nedanföre bestämmes.
Efter alt hafva vidrört angelägenheten deraf, att, för ett land med den jemförelsevis glesa befolkning och ringa rörelse sorn Sveriges, jernbanorna blefve anlagda med en så lindrig utgift, som med deras bestånd kunde vara förenligt, såvida icke driftoch underhålls-koslnaden skulle öfverstiga bruttoinkomsten, och Staten sålunda få till dessa kostnaders betäckande vidkännas en årlig utgift utom ränta och amortering på kapitalet, anföra liikets Ständer lill en början att ett icke obetydligt antal jernvägar i andra länder funnes, hvilkas anläggningskostnad, oaktadt nästan öfverallt dyrare arbetslöner och högre pris på trävirke, icke vore större än, och någon gång understege kostuadsförslagen för Statens jernvägar och att äfven inom vårt land erfarenheten visat, alt enskilda bolag utfört jernbanor, som visserligen icke frän början varit anlagda till begagnande af lokomoliver, utan för hästkraft, men också icke kostat fullt en fjerdedel, pr mi! räknadt, af den uppgifna medelkostnaden för Statens lokomotivbanor och likväl redan under loppet af många år kunnat besörja ali den omgifvande ortens godstrafik, hvilket förhållande, jemte den omständigheten att sådana banor kunnat, med en föga betydande tillökning i utgift, förses med lokomotiver för alt motsvara den lillvexande Stats-Utskottets Memorial N:o 14. 3 trafikens behof, gåfve stöd åt den förmodan, alt behofvet motsvarande lokomotivbanor med tillhörande driflmateriel äfven för Statens räkning skulle kunna anläggas billigare än efter hittills framlagda kostnadsberäkningar. Angående jernvägars kostnad i andia länder får jag i underdånighet meddela, att kostnaden pr Svensk mil för banor med enkel och samma spårvidd, som de Svenska, stambanorna, i medeltal utgör: för de Preussiska jernvägarne omkring R:dr R:mt 1,400,000. „ „ Relgiska „ „ „ 1,377,000. „ „ Holländska „ ; . „ „ „ 2,092,000. samt att kostnaden lör de Engelska jernvägarne uppgår till ännu högre belopp.
Skrift, N:o P7S. Ail JY:o ij5. Uppl, 0. gödki hos Ridd. och Ädeln d. 25 Sept. 1829, Preäte-Ståiidet d. 28 — —- Borgare-Ståndet d. 28 Böiide-Ståndet d. 28 Rikets Ständers Underdåniga Skrif velse > i an~ ledning af verkställd granskning utaf de till Allmänna GarnizonsSjukhusbjggnaden anslagna medels förvaltning-. •S. Å. K, Sedan Rikets Stander år i8i2, för uppförande af ett GarnizonsSjukllits i Stockholm, beviljat 20,000 R;dr att å 8:de Hufvud-Titeln årligen till påföijandé Riksdagen utgå, och detta anslag oförändradt bibehållits vid i8ii>* i St 7 och i 818 arens Riksdagar ■, i följd hvaraf, från början af år 1812 till 1822 års slut» för ifrågavarande Inrättning blifvit utbetald en sammanlagd Summa af 220,000 Rd., solli varit Ställd under förvaltning af en dertill i Nåder utnämnd Comité * sä anhollö* hos E. K. M., Rikets vid 1828 års Riksdag församlade Stunder* Uti underdånig Skrifvelse af den 29 November* det täcktes E, K. M, så inskränka planen för byggnaden och på sädalit sätt reglera utgifterna dervid, att arbetet med det å Stat uppförda anslag af 20,000 R:dr om året i ytterligare fern. års tid måtte kunna fullbordas. Bilulng t. jlt S-.s Pratt lO:de Sami. 53 418 Exp. Utsi;. Förslag till und. Sh ijv. N:o 175. Öfver förvaltningen af de sedan sistförlidne Riksdag till GarnizonsSjukhusbyggnadens fullbordande utbetalde medel, har Rikets Ständers Stats-Utskott, vid innevarande Riksdag, behörig granskning verkställt, efter delfående hvaraf R.
Utskottet har tagit denna framställning i öfvervägande; och enär Rikets Ständer, genom beviljandet af högst betydliga anslag föranläggande af jernvägar i olika delar af liket, erkänt den stora nytta och gagn, i ekonomiskt och industrielt hänseende, som dessa kommunikationsmedel böra medföra för det allmänna, anser Utskottet det äfven vara Rikets Ständer värdigt att visa sin erkänsla emot den man, som i hämsta rummet fästat uppmärksamheten på möjligheten af jern vägs-anläggningars utförande inom Sverige, och sedermera genom outtröttliga bemödanden i hög grad bidragit att värka och lifva intresset för dessa gagneliga företag; och då tillika upplyst blifvit, all Grefve von Rosen, vid numera framskriden ålder, befinner sig i mindre Jvckliga ekonomiska omständigheter, får Utskottet, med afseende härå, och med hänsigt till de frikostiga understöd Rikets Ständer vid flera tillfällen tilldelat peisoner, som gjort sig förtjenle af det allmänna, tillstyrka, att Rikets Ständer, under förbehåll, alt de för ÖPversle-löjtnanlen, Giel ve ron Hosén utfärdade privilegier på jern vägsanläggningar inom Sverige anses förfallna, måtte å Allmänna Indragnings-stalen låta uppföra bemälde Grefve till åtnjutande för hans återstående lifstid af en årlig pension, stor 2,000 R:dr banko; dock att denna pension må utgöra ett honom personligen lillcrkändt understöd, hvarå fordringsegare ej hafva något anspråk. Stockholm den 14 November 1834. Stale-UttkoUett Utlåtande, N:o 358. 3 Reservation: Af Herr Bildt, D. G.: ”Ifrågavarande Utlåtande, genom hvilket Statsutskott et går alt föreslå Rikets
Den, som genom försummelse i den vård om egna eller andras kreatur honom åligger, eller på annat sätt vållar att kreatur olofligen på annans egor inkommer, höte från och med Fem till och med Femtio Riksdaler. Eryter eller nedkastar någon olofligen annans hägnad eller grind, bote från och med Fem till och med Etthundra Riksdaler och ansvare derjemte, efter thy ofvan är sagdt, om kreatur derigenom ololligen på annans egor inkommer. I alla dessa lali vare ock skyldighet att skadan ersätta. § 22. Försummar den, som hägnad s-skyldig är, att å tid som i 17 § sägs, hafva sin hägnad i gildt stånd och bättrar lian ej skyndsamt derå befunnen brist, då han derom tillsagd varder; slånde sjelf den skada, som å hans egor genom försummelsen vallas och ersatte all den skada och förlust, som deraf tillskyndas annan, emot hvilkens egor han pligtig var att hägnaden hålla, fiättrar han ej utan dröjsmål efter skedd tillsägelse, och vill granne, som af försummelsen lida kan, bristen sjelf Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition N:o 123. 9 sjelf bota eller bota låta; kalle då två ojäfvige män att syn hålla; och njute, sedan bristen af dem vitsordad är, utmätning för kostnaden, då han liter Kronofogde eller Magistrat derom till. Nöjes den, som hägnaden hålla skall, ej deråt, instämme sin talan till Rätten inom tre månader efter utmätningen. Komma, genom den hägnads-skyldiges underlåtenhet att hägnad göra eller bättra, hans egna kreatur på annans egor in, vare, ändå att han ej om bristen å hägnaden tillsagd var, lag som i 2 \ § 3 och 5 mom. skiljs. § 25. A tid, då grannar ej pligtige äro att hägnad i fredgildl skick hafva; vare den, sorn kreatur utsläpper, sjelf ansvarig för den ofred de å annans egor göra.
Stad och norra Helsingland, uti en till Kongl. Majit ställd och af Dess Befallningshafvande i Länet i underdånighet ingifven skrift, anhållit, att i Staden få anlägga ett Curhus, som skulle ställas under Lazaretts-Directionens inseende och styrelse samt af Länets Curhusfond beko. stas; varandes Nådigt bifall å samma ansökning, på anförde skäl, i underdånighet tillstyrkt ej 12 Stats■ samt Allm. Besv.ci.Occ.- Vtsk. Uti. N'.o 3ii mindre af Kongl. Majds Befallningshafvande, än af Lazaretts-Directionen, samt genom Nådig Remiss af den 13 Junii 1827 med Seraphi merOrdensGil let communicerad. I det utlåtande, som Seraphimer OrdensGillet derefter och under den 2 October nyssnämnde år, till underdånig åtlydnad af förrberörde Nådiga remisser, afgifvit, har OrdensGillet i underdånighet anfort, att då Curhuset i Gefle, i anseende till dess belägenhet nära södra gränsen af Länet, vore så aflägset för invånarne i norra delen deraf, att de icke, utan allt för stor kostnad och besvär, kunna ditsända derus patienter och inkomsten af Curhusmedlen, efter hvad Räkenskaperne utvisa, synes vara så tillräcklig, att åtminstone en ytterligare Cur-anstalt dermed bör kunna underhållas, Ordens-Gillet alltså i underdånighet hemställt, om icke, på sätt alla vederbörande tillstyrkt, en C urliusinrättning i Hudiksvalls Stad för den del af Länets invånare, som deraf kunna sig begagna, måtte få anläggas, och hvilken inrättning lämpligast kunde ställas under
Danska Regeringen, enligt afslutad convention, medgifne ersättning för underhållet af Fyrbåkarne på Skånska kusten, af 6,500 R:dr Specie; hvarjemte skulle komma att till denna anslags-titel öfverflyttas de från Flottans aflönings-stat afdragne 1,300 R:dr. Till den af Kongl. Maj:t sålunda föreslagne reglering, hvarigenom detta anslag skulle komma att utgöra 115,211 R:dr 32 sk., tillstyrker Utskottet Rikets Ständers bifall, äfvensom alt summan måtte såsom reservationsanslag anvisas. Uti en från Borgareståndet till Utskottet remitterad motion, har Herr E. D. Grape yrkat, alt den hittills af Gelle Handels-Societet bekostade Eggegrunds Fyr måtte blifva ställd under Lotsverkets inseende och lysnings» kostnaden af allmänna medel bestridas. Sedan Utskottet af Lots-Directeuren erhållit den upplysning, att ifrågavarande Fyr, på sätt motionären framställt, lika mycket, om ej mer, tjenar - Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 38. 9 nar till efterrättelse för den allmänna sjöfarten i Bottniska viken, än den är af nvtta för Gefle Stad enskildt, tillstyrker Utskottet, alt Rikets Ständer, för deras del, måtte medgifva, att underhållsoch lysningskostnaden för Eggegrunds Fyr må af allmänna medel bestridas. För tillfälliga behof har Kongl. Maj:t slutligen äskat följande, till denna Uufvud-lilel hänförliga, anslag, att under loppet af tre år med i;del om året utgå, nemligen: l:o För fortsättningen af Dockebyggnaden i Carlskrona 100,000 R:dr.