Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på den anmärkmn, som en talare framställt, alt icke något giltigt skäl funnes att ställa Glasmästare under kategorien af handtverk och förelägga dem praestandum af mästare-prof, då Urmakaren icke hade ett sådant åliggande, så får jag förklara, att om deruti är ett fel, då har den nya författningen deruti ingen del; ty äfven innan denna författning utfärdades var urmakare-yrket icke skrå-handtverk. Det finnes många handtverk, om man dertill skall hänföra alla sådane, som bedrifvas för hand, hvilka i följd af en högre utveckling och hvarjehanda upflnningar äro handtverk i dag, men icke i morgon, d. v. s. vid hvilkas utöfvande i anseende till den upnådda mekaniska konstfärdigheten, man kan i mer eller mindre mån undgå att begagna handkraft. Sålunda är man i England kommen derhän Den 18 Juni e. m. 115 ali äfven för klädespersedlars förfärdigande användes mekaniska hjelpmedel. Afser ordet handtverk i Utsk:s förslag icke uteslutande de fordna skrå-handtverken, sä ville jag till de värde ledamöterne af Utsk. ställa den frågan, hvar gränsen är för handtverk? Det är af det anförda klart, att om författningen skulle utkomma i enlighet med förslaget, så blir ingen rätt klok på hvad som skall förstås med handtverk eller icke. Uti K. Commerce-colhii år 1839 tryckta ofliciela handlingar äro upgifne som handtverk, utom skrä-haudlverk, Vindragare, Notfiskare, jemte många Hera, som, ehuru icke lydande under skrå, dock voro förenade i s. k. embeten. Månne det är meningen att äfven alla sådane yrken under förslagets kategori af handtverk skulle vara inbegripne? Man hör ofta och med skäl klagas öfver vacklande i ekonomiska lagstiftningen.
Vid förnyad föredragning af så val Allmänna Besvärsoch OcconomieUtskottets den 28 sistlidne April afgifna, samt den 19 dennes på bordet lagda ytterligare Utlåtande, i anledning af de hos PrestStåndet gjorda anmärkningar vid Utskottets den 13 sistlidne Mars meddeldta Betänkande, angående föreslagen ändring uti Tjenstehjons Flyttningstid, som be Den 25 Maji. 285 malte Utskotts den 15 uti innevarande månad aflåtna, samt den 2 i derpå följande förmiddagen på bordet lagda förnyade Utlåtande öfver de nos BondeStåndet gjorda anmärkningar vid Utskottets den 17 sisthdne April meddelta Betänkande i anledning af väckta Motioner om ändringar eller föibättringar uti Skjutsväsendet samt derom nu gällande Författningar, fann Ridderskapet ocb Adeln, att enär Utskottets först afgitna Betänkande redan blifvit af Ridderskap, ^ och Adeln bifallit, Utskottets nu ifrågavarande Utlåtande endast borde läggas tili Handlingarne. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Bea svärs och OeconomieUtskottets den 28 sistlidne April afgifne samt den 19 dennes på bordet lagda 2.'ne ytterligare Utlåtanden, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorda anmärkningar vid Utskottets förut meddelta Betänkanden: 1:0 Angående jemkning uti BåtsmansRoteringen i Halland, 2.‘o Om yrkad förhöjd Tull-afgift på BoktryckeriStilar, som införskrifva®; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde 2:ne Betänkanden redan blifvit af de öfriga g:ne Respective RiksStån* 2 86 Den 25 Maji. den bifallne, dervid för sin'del nu mera låta bero. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 25 Maji 1818.
Dock, ej endast i bildlig mening gälla dessa betraktelser. I skolan få vi lära räkna, vi få mycken öfning deri och få använda vår konst på vexlande uppgifter; men huru många lärjungar, som dock i sina afgångsbetyg från skolan ega vackra vitsord för skicklighet i räkning, måste ej i lifvet betala dyra lärpenningar, bereda sig sjelfva och andra sorg, derför att de i rätta ögonblicket ej ha kunnat draga sig till minnes och begagna sig af sin räknekonst. Man kunde tycka det vara ett helt enkelt tankeexperiment att ställa inkoraster och utgifter upp emot hvar andra, att draga den riktiga slutsatsen derur och inrätta sig derefter, och ändock lär det väl icke höra till de sällsynta undantagen, att hushållspenningarne för veckan äro förbrukade, innan två tredjedelar af den samma gått förbi. Man har begått ett divisionsfel, men upprepar sig ett sådant fel beständigt, så rifver det ett gapande hål i budgeten. Att ställa upp ett hushålls budget är en konst, i hvilken erfarna husmödrar i tid borde inviga sina döttrar. Men härtill räcka ej de fyra enkla räknesätten, här kräfves ock läran om proportioner eller förhållanden. Qvinnor, som ej äro väl hemma häri, kunna bli orsak till husets tillbakagång och slutliga ruin. Det gäller alltså att finna de rätta proportionstalen. Öfverst stå hushållningens hufvudposter: kost, bostad, undervisning. De utgifter, som göras för dessa, äro af produktivt värde. En väl född menniska är ej blott mera arbetsduglig än en illa född; hon motstår äfven bättre alla faror och angrepp, som utifrån hota helsan. Derför är det ock det dåraktigaste ord, man kan höra af folk, som för att tillfredsställa sin fåfänga nöja sig med otillräcklig föda: » ingen ser mig i magen " ». Och deremot är ordspråket: » bättre bagaren än apotekaren » ett sannt varningens ord, som man ej bör glömma. Att öfva sparsamhet på bekostnad af familjens tillräckliga föda är ett mycket svårt räknefel, och i detta hänseende får man ock noga skilja på mättnad och tillräcklig näring.
— N:o 47. angående befrämjande af skogsplantering å de så kallade Svältorna i Elfsborgs län. IV. 211- — Nio 48- i fråga om förvärfvande för Statens räkning af förra allmänningen Trenningshult m. m. IV. 211- — N:o 49. angående ändring i föreskriften rörande bref-befordring medelst lösväska. — N:o 50- angående föreskrifters meddelande vid vägning af spanmål. IV. 211- — Nio 51. angående reglering af utgifterne under Riks-Statens Första Hufvud-Titel. — Nio 52. angående en afslutad Traktat om upphörande af Öresundska tullen, m. m. IV. 494 — N:o 53- angående grunderna för val af Revisorer till granskning af Banco-Diskonteus räkenskaper. V. 175 — Nio 54- angående ändring i ansvars-bestämmelsen för uraktlåtenhet att öppna dam-lucka. V. 175. — K:o 55. angående tiden för revisions-skillings nedsättande. V. 175. — N:o 56. om beredande af religionsoch sedlighets-vård åt den vid större arbeten använda personal. V. 175- — Nio 57. i fråga om Krigs-Hofrättens indragning. V. 175- — Nio 58. angående det Rikets Ständer meddelade Förslag till förnyad förordning, rörande Sveriges och Norriges ömsesidiga handel och sjöfart. V. 175. — Nio 59. i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition, angående upplåtelse af vissa delar af Jönköpings f. d. fästningsområde till Jönköpings stads disposition för ny tomtreglering derstädes. V. 175.
Rikets Ständer hafva tagit detta ärende i öfvervägande, och sorn alla sedan 1818 års Riksdag utfärdade Tjensteförordnandeu vid General-Assistance-Contoret vaiit ställde att gälla endast tills vidare och med uttryckligt förbehåll, alt när som hälst kunna jemte lönerne indragas; alltså och då Rikets Ständer vid sisth Riksdag på sådan grund och enär det redan vore stadgadt, att vederbörande Tjenstemän och Vaktbetjente, hvilka vid Inrättningens upplösning icke kunde komma i åtnjutande af expectance-löner, skulle undfå gratificationer, svarande emot ett halft års lön, ock afslagit så val nu varande sökandes, som flere andre Tjenstemäns vid berörde Inrättning då gjorda underdåniga anhållan att varda med expectance-löner hugnade; hafva Rikets Ständer nu, lika liteL som tillförene, funnit skäl att sökandernes ofvanomförmälde anhållan bifalla, Expeditions-UIskotUts Förslag lill und. Skrifvelse N-0 296. 54g Hvilket Rikets Ständer, till svar å E. K. M:s högstberörde Nådiga Remiss, skolat härmed i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 Februarii 1835. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 19 Febr. i835. Preste-Slåndet den 19 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 21 Rikets Ständers underd. Skrifvelse j med öfverlemnande af förslag till förnyad Författning om stämplade pappersaf giften. (Bevilln.-Utsk. N:o 346.) S. A. K. Till E. K. M. få Rikets Ständer härjemte i underdånighet öfverlemna det förslag till förnyad Författning om stämplade pappers-afgiftens beräkning och utgörande ifrån och med nästkommande år 1836, sora Rikets Ständer, i anledning af 60 §. Regerings-Formen, upprättat och fastställt.
Maj:t endast, då brist på lifsförnödenheter kunde befaras, på kort tid kunna förbjuda dessas utförsel; — att tullen å så välinsom utgående varor ej i något fall bör öfverstiga 20 procent af varans värde; — samt att tullen å Finska varor måtte så förhöjas, att de olägenheter, som genom sista handelstraetalen med Ryssland uppkommit, derigenom motverkas. I anledning af hvad sålunda blifvit framstäldt, anser Utskottet sig endast böra meddela det yttrande, atl Utskottet vid den förnyade granskning af detalj-bestämmelserna i Taxe-förslaget, som, i följd af återremissen, egt rum, tagit dessa omständigheter i öfvervägande och deråt lemnat den uppmärksamhet och det afseende, som med de för tull-reglering i all mänhet gällande grunder varit förenligt. 4:o Ilos Ridderskapet och Adeln samt B or gar cSt ändei: att, i händelse Utskottets förslag, att hittills till införsel förbudna varor ej skulle få införtullas förr än från och med i844* en serskild förteckning å alla sådane varor borde uppgöras och att alla de i 1835 års Tull-Taxa serskildt såsom tillåtne upptagne, men i Utskottets förslag under sådane, som i nämnde Taxa äro till införsel förbudne, inbegripne varor borde serskildt specificeras och åsättas lämplig lull, enär eljest dessa förut tillåtne varor skulle lomma att intill 1844 blifva till införsel förbudne; — att de i gällande Taxa under serskilde rubriker förekommande apolheks-varor jemväl borde specificeras och ej, på sätt som skett, under sistnämnde allmänna rubrik inbegripas; samt att några i Utskottets förslag uteslutne artiklar, nemligen tallkottar och tallstrunt, pipor, tobaksaf lera, och vågbalancer, 4 Bevillnings-Utskottets UtlåtandeIV:o 30. borde deri införas, de begge förstnämnde, med bibehållande af nu gällande tull, och den sistnämnde artikeln med en införsels-afgift af i5 procent.
Vid det föreg:de tillfälle, hvarom Hr Hjärne erinrat, var förhållandet sådant, alt ett föreslaget motiv råkat inflyta i ett StatsUtsk:s då föredragna betänk., hvilket motiv jag ansåg till innehållet mindre riktigt i sig sjelf och hvars uteslutande syntes desto mera önskvärd!, som de öfrige anförde skälen visserligen vore ganska tillräckliga. Emedlertid hade den rättelse, som hos R. o. Ad. i berörde hänseende begärdes och medgafs, förmodligen äfven befunnits nödig vid ärendets pröfning uti de öfriga Stånden; således var det tydligt att Exped.Utsk., vid dess upställning af förslag till skrifvelse i ämnet, egde att iakttaga de ordalag, hvarom anvisning redan var leranad. Här åter är ett i någon män annorlunda modifieradt förhållande. Jag hade trott, att då R. St. enl. gällande Riksd.Ordn. ega ett Exped.Utsk., enkom tillsatt för att föreslå en tjenlig upslällning af nödiga skrifvelseförslag, så kan icke meningen vara att Exped.- Utsk. skall afskrifva hvad de andra Utsk:n behagat föreslå. Det är icke nog med alt rätta ett eller annat osvenskt ord till svenska, eller alt reda en eller annan sig insmygande tvetydighet i ordalagen. Skrifvelserna skulle, derest ej betydande förkortningar vore tillåtne, växa till en så oerhörd vidd, att hvarken Ständerna uthärdade alt höra på deras upläsande, ej heller K. M. hade tid att deraf taga kännedom. Derföre är det nödvändigt att afskilja allt hvad till saken icke hörer. Att i delta, så väl som i alla dylika hänseenden, iakttaga den sorgfälligaste pröfning, tillhör nu Exped.- Ulsk:s ledamöter. Det är denna sorgfällig# pröfning, som reservanterna velat iakttaga, i det de trott sig böra utelemna några ord, de der syntes dem ej blott öfverflödiga, men äfven mindre väl använda. Vi kunna visserligen misstaga oss i detta fall; men det har skett af nit i tillämpningen af en i sig sjelf säkerligen ganska riktig grundsatis, som jag här ofvan har anlydt.
(Motsvarar 170 § i 1841 års Reglemente ) De med Riksgälds-Contorets dagliga förvaltning förenade göromål och åligganden besörjas, under Fullmägtiges öfverinseende och med redovisningsskyldighet inför dem, af Tre Commissarier, Vid Cansligöromålen biträdas Commissarierne af En Referendarie eller Secreterare, och En Canslist. Efter nuvarande Referendariens afgång, indrages Referendarie-tjensten samt tillsattes i stället den Notarie-syssla, som är å Aflönings-Staten uppförd. Till Commissariernes biträde vid uppbörden af Riksgälds-Contorets inkomster och verkställigheten af dess utbetalningar, är hos Ccmmissariatet anställd En Bokhållare (Cassa-Bokhållaren) Riksgälds-Contorets Hufvudbok föres och afslutas i det Commissariatet underlydande Boksluts-Contor, hvarest äfven öfriga räkenskapsgöromål hufvudsakligen förrättas; bestående detta Contor af 12 Bör till Slätt-Vitkolltts Memorial, N:o 313. En Kamererare, £n Bokhållare, En Kammarskrifvare och En Contorsskrifvare, hvilken sistnämnde dessutom skall tjenstgör®, der Commissariatet finner hans biträde erforderligt. Granskningen af Riksgälds-Contorets räkenskaper, likasom för öfrigt förefallande revisions-arbete, med undantag af den Commissarierne sjelfve åliggande grauskningsskyldighet, hesörjes, i Revisions-Contoret, af En Kamererare, och En Revisor-, kommande dock Revisorstjensten att vid nuvarande innehafvares afgång, indragas. § 31. (Lika lydande med 171 $ i 1841 Srs Reglemente.) Riksgälds-Contorets rätt och talan i de rättegångsoch utsökningsärenden, som röra detta Verk, bevakas och utföras af En Ombudsman. § 32. (Lika lydande med 172 § i 1841 Srs Reglemente.) Väkthet jeningen utgöres af En Vaktmästare, !
Derunder begagnar han tillfället till att göra filosofiska räsonnemanger om hvad som sysselsatte hans tankar, att fundera öfver den på modet varande kemin, hvarpå vi förut anfört exempel, slutligen att meddela biografiska notiser och en och annan målning, efter hvars och ens förhållanden. Sålunda omtalas vid Björnklos graf på flytande vers, huru han blef sänd till kejsar Ferdinandus till Regensburg och efter dennes död till riksdagen i Frankfurt vid Leopolds val, huru han som sändebud hos fransmännen parerade deras sluga statskonst och vid hemkomsten blef hofkansler. I en gammal krigsöfverstes sorgverser skildras lifligt, huru fienden var mer skrämd för honom än »haren, när han hör at trumman taar på gåå», huru han stod stadigt, när »eld-mortlar högt mäd tunga stenar spelte», och »rytterit brööt in på skarpa piqvers hegn», »at hijt et hufvud flög, thijt armar eller been», huru han tåligt trotsat hunger, törst, köld och hetta, regn, dagg, slagg, hagel och snö, men ej varit så rik på ord som den, som vid ölkannan och tobakspipan bestämmer, huruvida en general gjort rätt eller icke, fastän han sjelf i fält ej ens sett en död hund. Om en assessor omtalas bland mycken patos, att han var af urgammal frälseoch prestslägt, att hans farfarsfar var den förste luterske prest i Vadstena, att fadern ville ha äfven honom till prest, hur han gjorde motstånd, kom till Gestrikland, blef rådman och borgmästare o. s. v. Dessa uppgifter hade väl den aflidnes anförvandter helt menlöst velat få in i de bestälda verserna. En köpman får det berömmet efter sig, att han, en simpel bondson, som älskade handel, dock var »ingen jude ell' korne-buuk», som fröjdade sig åt missväxtårens högre spanmålspriser och bedrog folk på jern och kläde. Mest betecknande härvidlag äro dock de på sin tid bekanta verserna om Truls Kåhre, utrikes-resanden.
Beträffande åter det vilkorligt yrkade förbudet, med mera, fortfar Utskottet att hysa öfvertygelse!! derom, att landets närvarande behof af Hästar icke kan af inhemsk afvel uppfyllas, att det kraftigaste medlet mot den utländska Häst-importen utgöres af goda anstalter ej mindre från det allmännas, än från de enskildes sida, till inhemska hästracernes förbättrande, och att, när den tidpunkt hunnits, då, genom verkningarne af dylika anstalter, landet icke mer har behof af Hästar från främmande orter, åtgärder i direct prohibitiv väg, i händelse de funnes nödiga, kunna med säkrare fördel vidtagas, än om nu i förtid skulle bestämmas någon praescriptions-termin, hvilken, örn den fastställdes under fem år, säkerligen vore för korrt, och, sträckt derutöfver, lämpligare kan blifva föremål för kommande Ständers pröfning. På grund af allt detta, och under åfae* Allm. Besv.- och Oec.-Ulsh. Utlåtande N.o 1S2. 27 ropande, ej mindre af Utskottets under N:o io3 afgifna, af trenne Riks-Stånd bifallna Betänkande, rörande klander i afseende på vederbörandes val emellan remonter af inhemsk eller af utländsk race, än det serskilda, under denna dag afgående Utlåtande, i anledning af Grefve v. Perseus nya motioner, dels angående föreslagen lättnad vid remonterings-skyldighetens fullgörande, dels rörande utländska Hästars införande, vidhåller nu Utskottet vördsamligen dess i Betänkandet N:o ioi motiverade afstyrkande af all åtgärd i anledning af Pehr Pehr ssons från Jönköpings och Pehr Pehrssotis från Christianstads Län gjorda, förr omförmälda, motioner. En Ledamots reservation i ämnet bifogas. Stockholm den n September 1829. Reservation af Nils Månsson från Malmöhus Län, som åberopade dess emot Utskottets förra Betänkande i ämnet anmälda Reservation. a8 Allm. Besv.- och Occ.-Utsk. Utlåtande N.-o i53.
Under Ridderstapets och Adelns bifall till den uti Utskottets betänkande om Statswerkets tillständ och behof förestagna fastställelse ä Ståts-Regleringen samt ä den wid-sistledne Riksdag antagne finance-plan, skulle wäl stadfästandet af den förra Bcwillnings-summan naturligen synas wara inbegripit; men da denna fräga rörer Nationens dyrbaraste rättighet, beskattningen, torde jag fä genom särskild proposition hemställa om Ridderstapet och Adeln behagar stadfästa Bewillninqs-summan till lika belopp, som wid sistledne Riksdag; nemligen 2,500,006 Riksdaler. Bifölls. Herr Baron och Landt-Marstälken Lillkännagaf sig nu i ögonblicket hakwa erhållit den underrättelse, att Hans Kongl, Höghet KrdnPrinsen stulle den 25 September anträda reRidd. sch Ad. pror. 4Z/.4S. san ZZ4 Den 4 October, san frän Paris, men att han ej troddes kun, na inträffa i Swerige förr än närmare flutet af denna mänad. Änyo föredrogs Stats-Utskottets den 2 dennes pä bordet lagda betänkande, i anledning af Konungens Nädiga Proposition,angäende de pä AllmännaJndragnings-Staten uppförde extra löner och pensioner, m. m. Grefwe ^törner, -^clolk Oörsn, bad tillen början om ursäkt för det han i dag sä ofta genom yttranden wägade trötta Ridderffapet och Adeln, och uppläste derefter följande: Wid det nu upplästa betänkande, rörande Bencficiioch Benädnings-Staten, kan jag ej nnderläta att för min del anföra nägra betänkligheter, utan att derföre yrka äterremist om Ridderffapet och Adeln finner sig det oaktadt benägen att lemna Förslaget sitt odelade bifall. Sällan har en Regent med mera foglighet och mätta behandlat ett ärende; sällan har, i min tanka, han funnit det mindre enligt sin billiga wäntan beswarat, än i närvarande fräga om Beneficiioch Benädnings-Staten.
Öfriga i lhks-staten under Andra Hufvudtiteln upptagna anslag föreslår Kongl. Majit må oförändrade bibehållas. göra således hvaremot anslaget till Justitie-Revisionsexpeditionen minskats med 3,794: 253: 50. 50. så att den verkliga tillökningen blifver Hufvudtitelns slutsumma, som nu utgör 3,539: 2,126,630: — skulle alltså blifva Ruut Ridr 2,130,169: För uppförande af liinsfängelser efter cell-systemet i de län, der sådana ännu icke blifvit fullbordade eller päbegynte, äskar Kongl. Majit, med åberopande af hvad bilagde Protokoll öfver Justitie-Departements-ärenden rörande detta ämne innehålla, att Rikets Ständer måtte anvisa ett särskildt anslag af Rimt Ridr 300,000: — att under åren 4861 och 1862 utgå med 180,000 Ridr hvar dera året. Enligt ofvanåberopade Protokoll för Justitie-Departementsärenden äskar Kongl. Majit att, för uppförande af bristande byggnader å det åt Häradshöfdingen, Kammarjunkaren Knut Wilhelm Sandels anslagna boställe, måtte åt Sandels beviljas ett räntefritt lån af 7,000: att af boställshafvaren återbetalas med .2'ö:dei om året, från och med år 1864 till dess bela beloppet varder guldet. Hufvudsummorne för föremål inom denna Hufvudtitel skulle sålunda blifva: för ständiga utgifter årligen .. Knnt Ridr 2,130,169: — deraf förslags-anslag 1,398,916 Ridr 32 öre. för tillfälliga utgifter under 2 år Ridr 500,000: — för tillfälliga utgifter på en gång ... » 7,000: — 3()7 000. Tredje iiufvutUileln, innefattande anslagen för Utrikes Departementet. De vid sednaste statsreglering för detta Departement bestämda anslag utgöra tillsammans 479,200 Ridr årligen.
Hela det omlöpande bytesmedlet utgöres således af 60 å 70 millioner. Detta bytesmedel utgör dock icke mer än ^‘(jdel af alla de medel till öfverflyltande af capitaler, som England äger, hvaraf måste följa, alt det är en ringa sak att kunna upprätthålla myntvärdet pä circa 20 millioner Bank-no ter med en sådan massa af guld, dels liggande i Bankens hvalf (hvilken dock ofta nedsjunker till \ million), dels circulerande uti rörelsen till ett sammanlagdt belopp af omkring 40,000,000. Derjemte finnes det alltid i London en stor massa af omyntadt silfver, hvars belopp ingen menniska kan calculera, men som Engelska köpmän tvingas alt införa, när de icke hafva andra varor att importera, som gifva någon vinst. Der går det således någorlunda, men ej alltid an att bibehålla myntvärdet i stadga och oförändradt genom guldutvexling; hvaremot erfarenheten har sagt oss, att detta icke här kan lyckas.^ Jag tycker mig läsa på Hurnes anleten, att J hågen mig: Ar det så, att vi icke kunna lyckas att upprätthålla myntet genom silfvervexling, hvad kan då upprätthålla myntvärdet? Jag skulle nödgas ingå i en utveckling af mitt eget förslag, för att kunna besvara den frågan, och det torde Harne icke önska, utan jag bör nu eudast yttra mig kritiskt öfver det till öfverläggning framställda förslaget. Jag har endast velat fästa uppmärksamheten på den förvillelse, som ligger deruti, alt man tror sig kunna befästa sedelmyntets värde, genom att bålla visst pris på varan silfver, som hos oss icke verkligen är mynt, oaktadt man här icke kan lyckas dermed annorlunda, än att fä ett fast pris pä silfver lill förmån för lurendrejare. Om vi nu skulle ur en helt annan synpunkt för ett ögonblick undersöka burn det kunde vara möjligt, alt det skuldsättningssystem, som bär i Sverige råder, har blifvit sådant,- så må vi icke tro, mine Hrr, att det endast varit enskildes och Regeringens misshushållning, som vållat detta.
Förslag är framstäldt i Memorialet JV2 10 om ändring i 56 § Riksdagsordningen, angående inskränkning i tiden för motioners väckande, samt i Memorialet M 23, om ändring i 109 § Regerings-formen och 80 § Riksdagsordningen, angående uppskof i riksdag; men då dessa förslag innehålla sådana bestämmelser, att de icke kunna stå tillsammans med den ändring uti samma §§, som innefattas i Memorialen N:is 53 och 61, om riksdags hållande hvarje år; så hemställer Utskottet, det måtte Rikets Ständer förklara att, i händelse det i Memorialen N:is 53 och 61 framställda förslaget, om riksdags hållande hvarje år, varder till grundlag antaget, de uti Memorialen Niis 10 och 23 innefattade grundlags-ändrings-förslag förfallit. Så väl det i Memorialet JVs 53 framställda förslaget till ändring i 11 § Riksdagsordningen, som det i Memorialet JVs. 52 om nytt moment i 16 § Riksdagsordningen, är upprättadt under förutsättning att Ridderskapet och Adelns nuvarande representations-sätt komme att fortfara; men nu är i Memorialet JU?. 35 föreslaget att Bih. till R. St. Ridderskapet och Adeln skulle genom valda ombud representeras. Ett bifall till sistnämnda förslag påkallar derföre en jemkning i förstnämnda tvänne lagrums lydelse; och föreslår Utskottet, det måtte Rikets Ständer besluta: a) att, i händelse förslagen i Memorialen N:is 35 och 53 varda till grundlag antagna, 11 § Riksdags-ordningen erhåller denna lydelse: 1:0 Val till Riksdagsmän ske för tre år, räknade från den 15 Januari, och gälla för alla under tiden infallande Lagtima och Urtima riksdagar. Dessa val höra verkställas inom September månads utgång föregående året. Afgår Riksdagsman innan tiden, /ör hvilken han blifvit vald, lillända lupit, verkställes ofördröjligen nytt val för den återstående tiden. 2:0