Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den främsta uppgiften för det Svenska folket torde således i den närv:de tidpunkten icke vara, att sönderbrvta denna grund för att till hvad pris som helst »bereda en ny tidsenligare form att sätta i den gamlas ställe», utan att undanrödja det bristfälliga och sålunda bereda väg för en ny sakernas ordning, när stunden är inne för så genomgripande förändring. Reservanterna förneka icke härmed önskligheten af en representationsförändring. De mena blott, att vägen dertill går säkrast genom de partiela förändringarne, eller — om tidsströmmen vore för stark att låta sig nöja med den långsammare utvecklingen — de vilja en mera genomgripande förändring i den rigtning, de historiska förhållandena inom vårt fädernesland utvisa. Ofvergången från ståndstill klassvals'-principen erbjuder sig härmed såsom den naturligaste, och utesluter ingalunda en förändring från obetingad sjelfskrifvenhet till en genom val modifierad, från ett på fyra kamrar fördeladt arbete till ett tvåkammarsystem. Klassvals-principens företräde framför de samfälda valens ligger deruti, att den å ena sidan i oinskränktaste mening, utan vilkor af census eller andra positiva qvalifikationer, lemnar vägen öppen för de hittills orepresenterade att vinna inträde i representationen, utan att beröfva någon af de hittills representerade valrätt och valbarhet, under det att den å andra sidan undviker de samfälda valens Seylla och Charybdis, der man antingen måste, såsom i det af K. M:t nådigst framlagda förslaget, binda representationsrätten vid penningen eller ock. öppna dörrarne för demokratiens alla vådor. Enkelheten vid tillämpningen af grundsatsen om samfälda val i jemförelse med svårigheterna vid klassvals principens tillämning kan icke bestridas. Men att på sådan grund antaga den förra och förkasta den sednare, lärer icke kunna anses välbetänkt. När det gäller ett folks framtid, torde det måhända löna mödan, alt åtminstone försöka lösa svårigheterna, och först sedan de visat sig oölvervinnerliga, öfvergå till hvad som erbjuder den största enkelheten, men tillika medför de större vådorna. H. II. 9 130 Den 20 Januari. Hvad beträffar de nyligen antagna kommunal-förfaltningarne, i hvilka K.
KammarColiegium insända uppgift på de hemman och lägenheter, hvilkas Ekeskog på förberörde sätt blifvit försåld, än äfven Jordegaren hos Härads-Skrifvaren uppvisa nyssnämnda bevis, hvarå så väl denna sednare som Lands-Contoret böra teckna: alt anotation i Jordeboken blifvit verkstäld. Stats-Utskottets Betänkande» 807 Hvad Herr Öfversten af Borneman föreslagit, angående premier för Ekplanteringar, verkstälde och behandlade elter meddeld föreskrift, och för en utmärkt vård om redan uppvuxen ung Ekeskog, gratificalioner för öfverlemnande lill Kronan af utmärkt stora och rara Ekpieeer, samt inrättande afupplags-ställen, der enskildta kunde med beqvämlighet få afyttra så kalladt Krummvirke af Ek, som vore till Flottorne användbart, anser XJ t .skottet böra, såsom ganska nyttigt och ändamålsenligt, befordras till verkställighet; hvarjemte Utskottet, lika med Herr af Borneman, finner den ifrågavarande fria dispositions-rätten öfver Ekeskogen icke kunna tillerkännas innehafvare af Krono-hemman och Boställen, enär de icke ega sjelfva jorden och således icke eller böra kunna förvärfva äganderätt till den derå växande Skog; utan tror Utskottet, att med sådane hemman och boställen bör förblifva, på sätt hittills varit stadgadt, endast med den förändring, alt mnehafvarne deraf, i afseende så vnl å betalningen för det virke sorn för Kronans räkning liugges, som nyssnämnde prasmier och gratificationer, komma i åtnjutande af samma förmåner, sorn Skattejordegaren beviljas; — men då Kronojord hädanefter inlöses till Skalle, bör Köparen tillerkännas fri dispositions - 8o8 Stats-, Utskottet B e t ii n k a n ti e n. rätt öfver Ekeskogen, mot det att han, enligt de här ofvan föreslagne grunder, derföre erlägger särskild lösen utöfver den vanliga Skatte-köpeskillingen för Jorden.
Flere hafva ansett meningen böra så förstås, att 5 proc.-beräkningen alltid skall ega rum, från den lägsta klassen till den högsta; så alt, om t. ex. en person eger en inkomst af 250 R:dr, sä skall han icke allenast skatta, efter 5 proc. för de 200 Ruhne, 10 R:dr, utan han skall derjemte betala för de 50 R:dr 2] R:dr, hvadan den skattdragande således för en sådan inkomst blir påförd en bevilln. af 12.] R:dr, följaktligen ett belopp, som icke finnes utsatt i sjelfva klassberäkningen. Andre ledamöter, som höra lill minoriteten, hafva deremot ansett 5 proc.-beräkningen icke förr böra vidtagas, än då den skattdragandes inkomst upgår Den 24 Maj e. m. 305 upgår till så högt belopp att 5 proc. af denna inkomst öfverstiga' den högsta klassens bevilln. inom hvarje af d.e uti ifrågavande §§ upräknade kategorier. Denna minoritet har således ansett, att, så länge inkomsten icke öfverstiger den högsta klassens, så skall man, utan afseende på det högre eller lägre beloppet, tillämpa någon af de i BeviIln:s-Förordn:n bestämda klass bestämmelserna. Denna minoritet har äfven ansett det vara med billighet förenligt, att, når inkomsten icke upgår till sä högt belopp, som man ansett böra skäligen draga bevilln. efter 5 proc.- beräkningen, då bestämma denna bevilln., såsom jag nyss nämnt, till en lägre summa, alldeles såsom Stockholms läns PröfningsKomité har gjort i de fall, hvilka Hr Hård har omförmält. Anledmn till denna skiljaktighet i åsigter torde höra un| danrödjas. Detta kan icke ske på annat sätt, än att meningen förtydligas, antingen så att vederbör:de beskattnings-myndigheter skola hafva till pligt att, utan afseende på klasserna, alltid bestämma bevillmn till 5 proc. efter inkomsten, eller också att samma myndigheter skola vara befriade från skyldigheten att beräkna 5 proc., intill dess löne-inkomsten upgår till del belopp, att 5 proc. öfverstiga den högsta klassbestämmelsen.
Det är ju aldeles omöjligt, att något öfverskott skall kunna uppkomma, då exporter af varor icke kunna realiseras, utan med importer af andra varor. Capitaler skola aldrig kunna bilda sig i Sverige, utan att representera motsvarande inhemsk skuld; ty myntmassan kan ej förökas. Med hvar dag skall Sedelstocken blifva otillräckligare, utan att denna otillräcklighet ined nya sedlar afhjelpes. Men jag återkommer från dessa allmänna reflexioner, till det egentliga ämnet. Samma framställning som Herr Friherre Björnstjerna till Höglofl. Ridderskapet och Adeln nu gjort har äfven redan inom beredningen förevarit; att man nemligen först borde öfverenskomma om grunden, och att den borde fullständigt läggas, innan byggnaden kunde uppföras; men en ledamot erinrade genast vid denna architectoniska uppställning, att ännu ett företräde i uppmärksamhet måste lemnäs åt 94 Den 7 April /. nri frågan: hvad män ämnade bygga? åt tomten och planen på det hela; ty eljest kunde grunden blifva antingen för liten eller för stor, och alltså äfven från ett sådant behandlingssätt uppkomma ett onödigt arbete. Det är för öfrigt inycket svårt att i ett sådant ämne gifva tillfredsställande svar på ilolerade frågor. Den som uppställer frågorne, måste sjelf i sammi systematiska tankegång äfven hafva för sig uppfattadt huru han hälst ville finna dem besvarade. Upplysande och nyttiga för Utskotten blifva visserligen Herr Friherre Björnstjern tias vigtiga frågor; men étt ännu större anspråk på Utskottens förbindelse skulle den värda Ledamoten förvärfva, om han till Utskottens vidare ledni-flg ville lemna dem 'del af 6tna egna tankar om de mäst tillfredsställande svaren. Jag är ganska öfvertygad ont nyttan deraf för Utskotten. Emedlertid vågar äfven jag för min del framställa några enkla svar, fattade tilläfventyrs från en origtig synpunkt, och som utgångne från en enskild öfvertygelse, endast såsom utbyte mot en annans, icke äga några derutöfver sträckta anspråk på en allmännare uppmärksamhet; men hvilka likväl tillika ådagalägga, huruledes frågör kunna gifva anledning till andre frågor. Höglofl.
Le i afseende pä Riksdagens snara afstutande, ansecndcs lirwäl Borgare-Sländet, i afseende pä tiden för noa rnotioner, böra förhällas enligt Rilsdagö-Ordningens 56 Z.; Af den 2r September: Bifall titt Borche-Ständets inbjudande, att Expeditions-Utskottet mätte anmodas expediera och i bestulet för denna Riksdag införa hwad under sista Riksdag blifwit tillgjordt i frägan om Skattemäns fria dispositionsrätt öfwer sina Hemmans ffog, m. m.; Bifall till Stats-Urffottets utlätande om wcdergällningar för Utskottens Secreterare, Canstier och Waktbetjening; Äterremisi af Occononli-L-Utskottets Memorial, angäende Gesällers hänförande under Tjenstehjcns-Sta'" an; Beslut, i anledning af Constitutions-Utskottets Memorial, att döchargen för Stats-Rädets Ledamöter, Föredragande och Konungens Rädgifware i Commando-mäl, bör i Riksdagsbestutet införas; Remisi till Bewillnings Utffottct af Konunacns Nädiga Proposition, angäende nägra ansökningar om eftergift af Bewillningcn; samt till Oeconomi^ Ut^ottet af Directeuren bci-j;.- Memorial, rörande Bohus-LänffaSlllfiffet; Prottcolls-Utdrag frän Bonde-Ständet. Af den 12 September: Beslut om b belällande af Bonde-StandetS Fullmägtige i Banqucn; Af Den 2§ September. 271 Af den iz September: Anmodan till Eppeditivns-Utffottet att uppsätta, förordnanden för Riksens Ständers Justiti-L-Ombudsman och desi Suppleant. Afflag ä Stats-Utffottets förklaring af Riksens Ständers wid sista Riksdag fattade beslut, i afseende pä Eldgarns-O, sä att
Stån ders sida åter, så enår de en gång valt en per» son, till hvilken de hafva och böra hafva förtroende, år det troligt, att han varder bibehållen, och det beror alltid på dem sjelfva att göra det. Exemplet, att den man, som nu senast lemnat JustitiaeOinbudsmansEmbetet, utöfvat det allt ifrån den tidepunkt, då Sverige erhöll nu varande StatsFörfattning, och intill dess han fyllt 70 år, tyckes bevisa, att tåta ombyten vid detta Embete icke torde vara att befara, samt att såmedelst ali fruktan för en mångd pensionärer i denna våg år mindre grundad. I stöd af hvad jag nu haft åran yttra, vågar jag tillstyrka bifall å förevarande motion, och anhåller att mitt anförande tnå få densamma till vederbörande Utskott åtfölja. Herr Pereswetoff Morath, Anders Wilhelm'. Jag delar ej med Herr von Hartmansdorff den öfvertygelse, att Riksens Ständer borde etablera den grundsats, att hvarje afgående JustitieeOmbudsinan vore berättigad till pension. 54 Den 25 Augusti e, m. Då jag emellertid ämnat tillstyrka remiss af förevarande motion, anhåller jag att få instämma i den af Grefve von Schwerin yttrade åsigt Om Friherre Mannerheims förtjenster behöfvrer ej vidlyftigt ordas å detta rum. År 180g blef hans bana inom detta Hus så tecknad, att den ej lärer kunnat blott efter i3 års förlopp glömmas. Jag tillstyrker derföre, att Ridderskapet och Adeln må remittera motionen till StatsUtskottet, och hoppas, att flere af Husets medlemmar instämma i denna mening. Friherre Wrangel: Jag medgifver, att jag visserligen finner det ganska brydsamt och betänkligt, att yttra mig i detta ämne, då jag möjeligen skulle kunna ådraga mig klander af mången ädelsinnad man, men då den förevarande motionen är stridande emot min öfvertygelse, går jag hellre detta klander till mötes, än jag skulle vilja genom min tystnad medgifva en sak, hvars princip jag ogillar. Friherre
— Nio 60. i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition angående utbyte af Militie-boställena Nio 1 Steglinge och Nio 8 54 — E — Plöninge emot sskatteköpta delar i Kronohemmanen Vestra och Östra Klappe i Malmöhus län. V. 175- Expeditioner till Kongl. Maj:t, liikets Ständers: — N:o 61. i anledning af ur 1855 verkställd revision af Statsverkets m. fl. fonders förvaltning. — N:o 62- i fråga om anslag till upprätthållande af den Arméen9 Pensionskassa åliggande pensionering. V. 329. — N:o 63. om medels anvisande för fortsättningen af arbetena å vestra och södra jernvägsstambanorna under innevarande år. — N:o 64. i fråga om anläggande af en elektrisk undervattenstelegraf mellan Skåne och ön Rugen. V. 329. — N:o 65. i anledning af väckt fråga om Styrelseoch Förvaltnings-verkens reorganisation. V. 329- — N:o 66. angående stapelrätts beviljande för staden Wadstena. V. 329- — N;o 67. angående beviljande af stapelrätt för staden Falkenberg. V. 329. — N:o 68. angående preskriptions-tid vid förestående allmän jordeboks-granskning. V. 422. — N:o 69- i fråga om eftergift af en Öfverste J. af Ekenstam i lifstiden ådömd ersättning, till följd af Tull-kassören G. E. Bergvalls balans. V. 422.
Bidderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af ett från Hedervärda Bonde-Ståndet ankommet Protokolls-utdrag N:o 481 1/2, innehållande inbjudning till Bidderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet att förena sig i det beslut, som Bonde-Ståndet fattat, angående Lag-Utskottets Utlåtande N:o 49, i fråga om oäkta barns arfsrätt efter deras moder, då icke andra barn finnas, länn Bidderskapet och Adeln, att sedan Lag-Utskottets berörde Utlåtande blifvit af Bidderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet afslaget, ifrågavarande inbjudning ej föranledde till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo ett meddeladt Utdrag af Höglolliga Bidderskapet och Adelns protokoll den 19 dennes, innefattande dels Bidderskapet och Adelns beslut, vid behandling af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 39, i anledning af väckt motion, angående bildande af en stam för örlogsflottans manskap, medelst eurolering af skärgårdsfolk, dels inbjudning till Med-Stånden att instämma i nämnde beslut, enligt hvilket Bikets Ständer skulle hos Kongl. Maj-.t i underdånighet hemställa, om icke, genom enrolering och öfning uti Kongl. Maj:ts Flotta af fiskare och skärgårdsfolk, för densamma kunde under 750 Prot.-Utdrag den 29 December 1857. fred bildas och i krig användas en tjenlig och föga kostsam förstärkning af dess stamtrupp. Med vidblifvande af förut fatladt beslut, lade Ståndet omförmälda Protokollsutdrag till handlingarne. Den 29 December. Frän Högloft. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Föredrogs och bifölls Banko-Utskottets den 28 dennes på bordet lagda Memorial N:o 69, med anmälan om Riks-Ståndens beslut, i anledning af Utlåtandet N:o 66. S. D.
Den 15 September. io,voo Tunnor i Götaborg, och att fri inför, sel af Bränwin till detze lika som öfrige Städer tillätas, sä sär Kongl. Directionen, i af» seende pä Hwad wid werkställigheten häraf s>> nes förekomma, wänligen förmäla, det Kongl. Directionen uti underdänigt Betänkande af ben 19 Julii nästl. anfört allt hwad detta ämne rörer. och kill närmare upplysning härom öf. werlemnaS härjemte wänligen asskrifter af detta underdäniga Betänkande, jemte ett af denna dag, rörande mera specielt Bränwins brännan, gen i Göteborg. Wid de uti 9:de Punkten af Riksens Ständer i underdänighet förestagne föreskrifter för Magazins. Inrättningens Styrelse, tror Kongl. Directionen sig böra wänligen meddela upplys, ning i följande omständigheter: 1:0 Riksens Ständer anse, att nägon upp. handling inom Landet i den ort der nutzwäpt inträffat, bör aldrig hädanefter fä ffe, hwadan den ätgärd i afseende pä upphandling för nöd. lidande, som enligt 1798 ärs föreskrift hittills älegat Landshöfdingarne inom de dem Nädrgst anförtrodde Län, kommer att färswinna. Sedan Kongl. Mast genom tillförordnade Committerade inhemtat berättelse om Magazins. Werkets tillständ samt de anstalter som den fö. regäende tiden blilwit widtagne till Landets und. sättning, bar Kongl. Maj t, wid öfwerwägande af detta högst wigtiga ämne uti Nädigt C rcu. laire af den 20 November 1798, täckts följande i Räder stadga och förordna. Dä Den iz September. 457 Dä Styrelsen och -Förwaltningen af All. wänna Magazins, Inrättningen blnwit en Di. rection uppdragen, och Kongl. Maj.t i sädant ändamäl pröfwat och utstakat de grunder och föreskrifter denna Direction borde till efterrättelse lända, har Kongl.
Men de elaka stadspojkarne bortryckte den öfver korgen fastsydda duken och läto hönsen flyga sin väg. Derpå gåfvo de mig åtskilliga klatschar och jagade sedan efter hönsen. Ett par äldre stadsbor, som gingo der förbi och åsågo detta nidingsdåd, skrattade blott deråt, hvilket ytterligare upprörde mig. (Ifrån denna stunden har jag alltid hyst ett berättigadt misstroende till stadsbornas ärliga afsigter mot landtbefolkningen.) Jag sprang in i huset, der min moder ingått, för att underrätta henne om hvad som inträffat. Hon blef naturligtvis på det högsta förbittrad öfver detta bofstreck och skyndade straxt ut för att söka infånga hönsen. Vi sprungo nu båda åt det håll, den vilda jagten gått, men hur vi än spejade, så kunde vi likväl ej upptäcka hvarken hönsen eller gossarne. Min ömma moder skakade af vrede, och hade hon vid detta tillfälle fått tag i lymlarne, så ville jag beklagat såväl dem sjelfva som deras piskor, ty min kära moder var sannerligen ej att leka med, när hon blef ond. Nu måste hon emellertid söka trösta sig, så godt hon kunde. Lyckligtvis var hon ju i tillfälle att bestrida de nödvändigaste utgifterna med de penningar, hon uppburit för smöret. Hennes första affär gällde pepparkakor och »polkagrisar» (karameller) hos en kakegumma på torget. Men hvarken kakor eller karameller, i hvilka jag eljest var så förtjust, förmådde återställa min förlorade stämning. Jag fann nu ej heller någon glädje i att se på stadens herrlighet, ehuru jag visst icke vill neka till, att tegelstenshusen och de då i mitt tycke så ofantligt stora grön-, guloch hvitmålade trähusen äfvensom den gamla ärevördiga bron öfver Ätran väckte min förundran. Hvad som dock så småningom tillvann sig mitt intresse, var den mängd vackra och nyttiga saker, som voro utstälda i bodfönstren. Bland dessa skyltföremål upptäckte vi snart äfven griffeltaflor, och då dröjde det naturligtvis ej länge, innan det vesentligaste stadsärendet var uträttadt. Jag glömde nu de öfverståndna vedervärdigheterna för glädjen att hafva fått min egen, efterlängtade, nya tafla.
BondeStdndet gillade Utlåtande anfört; men som detta sistnämnde Utlåtande tillika innehåller det förslag, att som onekligt vore, att de i flere delar af Riket oundviklige större Brobyggnader äro med betydliga kostnader förenade, R. St:r måtte bos K. M:t i underdthet anhålla, det Bropenningars upp - 338 Stats -Utskottets Lärande under längre eller kortare tid må, vid sådana tillfällen och uppå vederbörandes derom tillgörande Ansökningar, i Nåder medgifvas; och nu ifrågastäldte Brobyggnad deribland lärer kunna räknas; har ock Utskottet ansett förevarande fråga icke erfordra någon vidare R. St:r åtgärd. Utlåtande, i anledning af ytterligare vackt motion om utgående af Hr Majoren Grönhagens f. d. innehafde PageLön. (U.-A.) Under den 27 sisth November har II. R. o. A. till Utskottet remitterat ett så lydande Anförande: Alt öka deras antal, sorn vill bereda nya Utgifter för det allmänna, är visserligen icke min mening; men jag skall deremot alltid anse, som en helig pligt att påkalla rättvisans uppfyllande emot hvarje Medborgare. — Af denna sednare anledning har jag funnit mig uppmanad att väcka den motion: att då Högtsalig Konung Gustaf den III, glorvördig! i åminnelse, ovilkorligt ocli utan något^undantag i sitt Testamente förordnat och befallt, att de personer, hvilka vid Konungens död befunnos i H. M:ts enskildta Tjenst skulle äga och behålla de Löner, som de då innehade, och Ilr Majoren Gustaf Grönhagen då såsom Page åtnjöt en lön af i5o R:dr, hvilken han aldrig förverkat och aldrig blifvit honom fråndömd, fastän samma lön sedermera icke utgått, så yrkar jag, att Page - Betänk an den, N:o 374- 33cj Lönen ifrån oell med 1829 och allt framgent rnå Hr Grönhagen tillgodokomma.
Der - i2§4 Den 29 Mars. e. m. Delta förestagne stadgande grundar sig pä Högloft. Hemliga Utskottets wid 1800 ars Riksdag, i afseende pä sädane äldre ourredde Kronofordringar och pretentioner widtagne bestut och förordnande, hwaruU Stats-Utskottet icke funnit anledning tilstyrka någon förändring. Utr 8 Art., angående uptagandet af Inrikes Län, är föreslagit, at de inwisningar I^ever-rnteurerne komma at undfå för deras fordringar, äfwen mä anwändas uti Län, hwilka för Niksgäldsdontoirets räkning uptagas. Stats-Utffottek wil förmoda, at hwad StatsUtskotcet härutinnan föreslagit, stall wara fullkomligen öfwerensstammande med Riksens Högloft. Ständers afsigt. Hos de kenpeLive Riks-Ständen har den önskan enhälligt blifwit yttrad, at l-everanteureme ju förr dest heldre mätte förnöjas för deras fordringar, men tillika at Lsnguen i möjeligaste märto förskonas ifrän förskott hartil, sä at nödiga medel aldrahälst genom upläningar anskaffas. Om derföre de til I^eversnteurerne utgifne ob. liZgtioner eller inwisningar fä anwändas kil insättningar uti Län, synes andamälet uran omwäg kunna befordras, da afwen besparing winnes pä räntan för den del af I^verameurernss fordringar, hwilken lemnäs ät Staten såsom Län.
Bref, Landshöfdingen icke kunde anses ovilkorligen berättigad att, efter nytt arrende af Alnarps Kungsgård, hela inkomsten deraf åtnjuta, utan vore sådant af E. K. M:ts Nådiga pröfning beroende, hvarföre Kollegium, då, till följd af det i nvssberörda Nådiga Bref antagna låga värde å arrende-spanmålen, Landshöfdingen redan med nuvarande inkomst af Kungsgården och efter medium af markegångs-prisen för åren 1834—1853 Bill. till II. St. I -4fd. 33 258 Expedilions-Ulskoltets Förslag till underd. Skrifvelse N:o Hö. hade större inkomst af Kungsgården än den beräknare, samt öfverskottet skulle blifva än högre elter det föreslagna nya arrendet, underdånigst hemställt, om ej det i 1837 Ars Kongl. Bref af Kungsgården för Landshöfdingens aflöning beräknade belopp af 5,955 R:dr 26 sk. 8 r:st. banko finge af Landtbruks-instilutels styrelse till Landshöfdingen erläggas oell Kungsgården deremot ostvckad af styrelsen emottagas och begagnas, så framt icke E. K. M:t skulle, finna den lör Landshöfdingen år 1837 fastställda lön af 6,000 R:dr numera vara för låg och förthy böra förhöjas, i hvilken händelse styrelsens afgift jemväl borde ökas; dock kunde, enligt Kollegii lanke, hvad i förenämnda hänseenden blifvit yltradt icke gälla för nuvarande Landshöfding, sorn sjelf borde ega bestämma de vilkor, hvarunder han ville för sin tjenstetid från Kungsgården afstå.
M ö r k, söndersliten dag » — samt påföljande d a g: » Smärta o c h drömmar &gt; Den, s o m något känner till G o e t h e s karaktär, vet, hur betydelsefulla dessa få ord äro, ty o m hon o m gäller framför allt — &gt;den djupaste sorgen är s t u m ». Ä n n u flere år senare skrif var h a n: &gt; — med min syster afhöggs en af de starkaste rötter, s o m fasthöll mig vid j o r d e n, äfven grenarna därofvan måste nu förtorka ». Tydligtvis fanns det alltså en, för hvilken den olyckliga Cornelia varit oumbärlig under sin lefnad, en s o m många år senare grät v i d hennes graf — I dessa dagar, då lager o c h eterneller ånyo flätas kring h e n n e s odödlige b r o d e r s minne, hafva vi velat nedlägga en minneskrans äfven på Cornelias glömda graf. O m — s o m någon sagt — de blommor, s o m mest motsvara den aflidnes karaktär, borde smycka grafven, så skulle denna krans bindas af liljor o c h m ö r k a penséer, ty Cornelia Goethes själ ' var jungfruligt skär till det sista, m e n sorgsna, tunga tankar v o r o hennes ständiga ledsagare g e n o m lifvet. 1 fl / m * l± ... JÄRNVÄGSMÄNNEN PÅ HOLMENKOLLEN. — 7 — IDUN ström o c h Oxaal, den förre inklämd mellan ett par skäggiga figurer o c h den senare iklädd svart r o c k o c h högra armen hvilande på barriéren.