Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ordinarie' statsanslag 60,350: — Extra dito 43,500: — Köpeskilling för f. d. landtstats-embetshuset i Christianstad 13,200: — Hyresmedel 328: 6. C i u • i ’ , i' -L. Balans till år 1861: Balans från år 1859: Skulder .aj...:QXaj* ‘I 14,187: M -ondeT .Igno7I -IÖ1 buriggyd yri ne ‘in sbnjriuiqqrj röd .08 'BBinfUri JoinJiienr Ädåigol ,0c. ;T10(S deiiiemni/Ir/if iloö nobovrA Byggnader och reparationer .. gsritmanfosg&tatagi In lili »arbid »lerÅ För Wadstena slotts yttre iståndsättande . 33,097:.,38. A statsanslaget till reparationer å Kronans hus och byggnader i landsorten afföres ett belopp af 20 R:dr 22 öre, utgöra-ride ersättning för en af extra ordinarie Konduktören F. Gr, A. Dahl, hvilkeq efter vederbörligt förordnande haft tillsyn och inseende Öfver répärätröh åf*Wköketfä"s|ött,J verkställa M (ram ;öch åter emellan ‘Wadstena o,ch liihköping i äridaniål ätt om slottstakets reparation rådgöra med den i sistnämnde stad boende byggiiädsehtreprenören.
förlorade, ty Föhn kommer snart att blåsa, det ADÈLE. hus då? Har du betalt brandförsäkringen på vårt fått sista hypotekslånet. Ja, det har jag gjort, eljes hade jag icke ADÈLE. Hur mycket är ograveradt ännu? En femtedel af brandförsäkringsvärdet. Men DURAND. du vet hur egendomarna föllo sedan järnvägen drogs österut, förbi våra portar. Desto kärkomnare då Adèle! ADÈLE. DURAND (strängt). (Paus.) Vill du släcka af i spisen? Omöjligt förr än kaffebrödet har kommit! Ja, det är här nu! DURAND. ADÈLE. Andra scenen. DE FÖRRA. PIERRE (med en korg). Intet bröd! Bara en räkning! Två, Tre! PIERRE. innan han fått betalt. Och så gick jag förbi Ja, bagarn sa', att hän inte lämnar mera ADÈLE (undersöker korgen). 6 slaktarn och kryddkrämarn, som stack åt mig de här räkningarna. (Går.) ADÈLE. oss! Men hvad är detta? (Öppnar ett paket.) Det är ljus som jag köpt till mässan öfver DUKAND. Å! Gud i himmelen, då är det slut med min älskade René. Det är nämligen hans dödsdag i dag. ADÈLE. Sådant har du råd att köpa! redan det förödmjukande att jag nödgas räcka fram handen när resande flytta ut... Unnar du få njuta min sorg, en gång om året! Att få ADÈLE. mig icke den enda tillfredsställelse jag äger, att lefva i minnet af det vackraste lifvet skänkt mig. Han skulle bara ha' lefvat nu, hade du fått DURAND. Af mina drickspengar, ja. Finner du icke DURAND. se hur vacker han var! sådan jag minns honom emellertid, var han icke som ni nu äro! ADÈLE. Mycket möjligt att din ironi innebär allvar... själf, när han kommer och skall dricka kaffe Vill du vara god och ta' emot herr Antonio 7 utan bröd! O! om mor hade lefvat, nu; hon hade då alltid förmågan att reda sig, där du stod handfallen! DURAND. ADÈLE. Din mor hade sina förtjänster! Fastän du bara såg fel! så skall jag tala vid honom!
Hr von fldiienhausens åsigt, ty efter den principen skulle grundlagens för» stånd och anda i åtskilliga delar tillintetgöras. Jag önskar att resultatet af öfverläggningen måtte blifva afslag på mclinnen. Hr von Hartmansdorff, Au g.: En värd talare har yttrat, att de skäl Frih. Cederström anfört, och på grund hvaraf han tillstyrkt afslag på min motion, icke blifvit vederlagda. Jag anhåller derföre att få försöka en sådan vederläggning och beder om ursägt, ifall jag dervid kommer att upprepa hvad andre redan nämnt. Man har sagt att verkan af 2:dra morn. i 49 §-n Riksd.Ordn. skulle hämmas, i händelse B. o. Ad. antoge mitt förslag. Det kan icke inträda; ty i den ordning målen uppföras på listan komma de också att föredragas. Då är det öppet för en hvar att ånyo begära mäler, på bordet, och för andra att sig derom förena. Följaktligen har hvarje ledamot det rådrum till målens öfvertankande, som grundlagen medgifver. Man har äfven anmärkt, att efter detta förslag skulle målens afgörande komma att afbrytas, hvilket både vore oriktigt och skadligt för deras behandling. Om R. o. Ad. hade antagit PresteSt:s inbjudning, så hade troligen handt, icke blott att målens föredragning blifvit afbruten, utan Ufven deras afgörande uppskjutet till nästa riksdag, emedan en kortare tid för riksdagens fortfarande förmodligen blifvit bestämd, än som behöfts till målens afslutande. Då klagade ingen öfver någon stridighet mot grundlagen, utan då var allt, godt och väl. Ku deremot, då åtgärder föreslås, som Uro af lindrigare beskaffenhet, då säges grundlagen vara i fara. Det påstås att mitt förslag skulle tillintetgöra hvad 47 §:n E-iksd.Ordn. stadgar om Talmansöfvertäggningarna. I händelse R. o. Ad. skulle finna för godt att antaga mitt förslag och då inbjuda de öfriga Stånden att sig deruti förena, på sätt Hr von Heland tillstyrkt, så är all farhåga i sådant hänseende undanröjd.
Nu väntade hon nog, att han skulle taga af åt köket. Ingrid såg, att hennes nåd ej vågade tro annat, än att han skulle gå köksvägen. Hörde hon nu, att det var stora trappan som knarrade? Hörde hon, att det var dörren till stora förstugan, som slogs upp? Hörde hon, med hvilken fart det bar af uppför trappan till öfvervåningen? Två, tre steg i taget? Hade hans mor nu hört det? Detta var inga släpande bondsteg, såsom då han gick ut. Det var nästan en skrämsel att höra honom komma upp mot salongsdörrn. De hade visst skrikit båda, om han kommit in. Men han vek af, gick öfver förstugan bort mot sina rum. Bergsrådinnan sjönk tillbaka i stolen, och ögonen slöto sig. Ingrid tänkte, att hennes nåd skulle hafva velat dö just då. Utan att öppna ögonen, sträckte hon ut handen. Ingrid smög sig fram och tog den, och hon drog henne intill sig. – Mignon, Mignon – sade hon – det var ändå det rätta namnet. – Nej – fortfor hon. – Vi få ej gråta nu. Vi få ej tala om detta nu. Tag dig en pall och sitt här vid brasan. Vi skola lugna oss, min lilla vän. Vi skola tala om något annat. Vi måste vara alldeles lugna, då han kommer. Hede kom in om en halftimme, då stod te på bordet, och det brände ljus i kronan. Han var verkligen omklädd, såg ut som en herreman. Ingrid och bergsrådinnan tryckte hvarandras händer mycket hårdt. De hade suttit och öfvat sig i att se honom komma. Det var omöjligt att tänka ut hvad han skulle säga eller göra, sade hennes nåd. Han var alltid oberäknelig. Men de två skulle i alla händelser vara lugna. Ingrid hade också verkligen blifvit lugn. En stor, stor känsla af sällhet hade gripit henne, och detta stillade hennes oro. Hon blef som en, den där färdas upp mot himmelens salighet. Hon hvilade sorglös i famnen på änglar, som buro henne uppåt, uppåt. Men hos Hede märktes ingen förvirring – Jag kommer endast in – sade han – för att säga, att jag fått en så svår hufvudvärk, att jag måste gå och lägga mig genast. Jag kände den redan nere på isen. Bergsrådinnan svarade ej något på detta.
Vid sådant förhål laude och då del måste vara af synnerlig vigt, att förvaltningen af denna välgörenhets-inrättning varder så ordnad, att allmänheten erhåller full visshet derom, alt de bidrag, hvilka så väl staten och Stockholms stad, som ock flere enskilde personer af nit för inrättningens bestånd och förkofran lill betydliga belopp dertill lemnat varda för det afsedda ändamålet på lämpligaste sätt använda, har Utskottet af hvad sålunda förekommit hemlat anledning tillstyrka Rikets Ständer att i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes utse och förordna någre erfarne män, för anställandet af noggrann undersökning rörande tillståndet inom Stockholms allmänna barnhus, med åliggande derjemte att föreslå de förbättringar, hvilka kunna, lill följd af förefdnna bristfä11 igheter, i elt eller annat hänseende vara af behofvet påkallade för ett ändamålsenligt och med tidens fordringar öfverensstämmande ordnande af förvaltningen i alla dess delar; samt alt Kongl. Majit, sedan eli sådant förslag inkommit och undergått behörig gransk - Allm. Besvärsnch Ekonomi-UtsltollrH Betänkande, ]Vo 27. 3 ning samt erhållit nådig fastställelse, i nåder behagade detsamma till verkställighet befordra. Stockholm den 28 Januari 1848. Häremot anmäldes följande reservation af Herr Grefve Gyldenstolpe, Anton'. ”1 ofvanstående betänkande har Utskottet föreslagit en noggrann undersökning af tillståndet inom Stockholms allmänna barnhus, för att derigenom framkalla ett ändamålsenligt och med tidens fordringar öfverensstämmande ordnande af förvaltningen i alla deés delar. Häraf har man alltså rätt att draga den slutsats, att Utskottet funnit den nu rådande förvaltningen icke ändamålsenligt ordnad. Men när och huru Utskottet kommit till någon visshet i delta afseende omtalas icke i betänkandet af det goda skäl, att, mig veterligen, Utskottet aldrig ingått i någon granskning af nämnde förvaltning, hvilken icke heller utgör föremål för Utskottets verksamhet. Hvarpå stödjer Utskottet då sin framställning?
Jag förnyar min anhållan, att R. o Ad. mätte afgöra frågan i conseqvens med beslutet om utmarks-skatten på Öland. Till förekommande af allt missförstånd torde jag särskildt få upplysa, att jag personligen hvarken har nytta eller skada af hvad beslut R. o. Ad. behagar härom fatta; men då jag har speciel kännedom 0111 det orimliga förhållandet med omförmälda intägtsskatter, har jag, såsom representant, ansett mig böra yttra mig i frågan. Frih. Cederström, Jacob: Den siste talaren har begärt, att R. o. Ad. måtte i fråga om skattläggningen af intogterna på Stöpen meddela samma beslut, som R. o. Ad. *34 Den i5 Augusti e. m. fallat i fråga om skattläggningen af Alfvaren på Öland. Frågan är dock ganska skiljaktig och alldeles icke af jemförlig natur med den förut afgjorda. Öland, hel och hållen, är af kronoparks-nalur eller ett Kronans gehäg, der icke något enda hemman haft ratt till bete utom sina egna gransel'. Stöpen åter är en allmänning, som i sednare tider blifvit Kronan fråndömd, men som likväl vid skogsransakningar på 1600-talet och äfven sedermera såsom allmänning varit disponerad till odlingar och intägter, hvilka intägter elter gällande skatlläggn:s-förfaltn:r ovillkorligen bort skattläggas och blifvit skattlagda lill ränta i förhållande lill deras godhet och vidd. Vid allmänningens förklarande för socknens allmänning hafva de af dessa intägter, sorn äro af så obetydlig beskaffenhet att besultenhet derå ej kan äga rum, blifvit socknen tillagda, och inneliafvarne mot ersättning för odlingskostnaderna och byggnaderna blifvit förklarade skyldige att afflytta, naturligtvis med skyldighet för socknen att, emot det intägtshafvarne utrymde deras lägenheter, ansvara Kronan för den derå utsatta lindriga skatt. Detta är ett bland villkoren, hvarunder sådana skogar i Westergöthland galt Kronan ifrån. jNu, mine herrar! är den skilnad emellan dessa intägter och ulmarkerna på Öland, alt här hafva hemmansägarne
Riksens Ständers underdåniga anhållan, icke allenast gtt, då den 3:dje-del af Söderhamns Donations-jord, hvilken före GevarsFactoriets flyttning till Eskilstuna eller Carl Gustafs Stad, varit emellan Factoriets Betjening och arbetare, i så kallade Roteskiften, fördelad, blifvit för Kronans räkning på Arrende-Auction utbjuden, och af Staden inropad, Kongl. Maj:t täcktes, med afseende å Stadens Borgerskaps tryckande belägenhet, bevilja afskrifning å den årliga arrendesummans erläggande till Statsverket; utan också att Kongl, Majit ville tillåta, det alla dessa Roteskifien, vid innehafvarnes afgång, eller arrendetidens tlut, måtte återgå till Stadens fria disposition. Föredr. den 28 October 18I7, sedan Krigs-och Kanunar-Collegierne samt StatsContoiret deras utlåtanden i unuerdåoighet afgifvit; och fann Kongl. Maj:t skäligt, att jfustitiaOmbudm. EmbetsBerättelser. 367 den af Riksens Rfänder i ofvanberörde måtto gjorde underdåniga anhållan i Nå* bifalla, med det vilkor, att, om i en framtid, Factoriet skulle till Söderhamn återflyttas, förenämnde 3:cijede 1 af Stadens jord, då må, såsom tillförene, emellan Factoriets Betjening och arbetare fördelas. Ij:o. Riksens Ständers underdåniga anhållan , att Kongl. Maj:t ville i Nåder vidtaga en sådan författning hvarigenom Inqvarteringsgifvare måtte blifva fullt ersatte för det underhåll , de lemna tågande Trupper, och betalningen, efter Markegångspris beräknad, utfalla.
Ridderskapet och Adeln. I öfverensstämmelse med hvad uti 3:dje punkten af nästförestående motion till en del blifvit föreslaget, har denne motionär hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj;t göra underdånig anhållan derom, alt den inskränkning till lägsta lönegraden, som för närvarande drabbar lärarne i lefvande språk och naturvetenskap vid elementar-läroverken, måtte upphöra, samt dessa få fortgå i lönetur lika med de öfrige lärarne vid de läroverk, der de äro anställde; men då häremot kunde invändas, att de gymnasiilärare, som för närvarande åtnjuta lönetur, i de konsistoriela göromålen hafva en tillökning i åligganden utöfver lärokallet, hvilken kräfde en tillökning i löneförmåner, har motionären tillika föreslagit: att såsom vilkor för åtnjutande af den här föreslagna löneturen, lärare i lefvande språk och naturvetenskap måtte åläggas ett så mycket större antal lärotimmar (antingen inom gymnasii-afdelningen eller skol-afdelningen) än de öfrige gymnasii-lärarne, som kan anses motsvara de konsistoriela göromålen; dock alt det finge stå hvarje redan anställd lärare i lefvande språk eller naturvetenskap fritt, att sjelf välja, antingen han, med bibehållande af sin nuvarande lönegrad oförändrad, vill undgå de ökade åligganden, som i sistnämnde moment stadgas, eller om han, emot åtagande af dessa, vill komma i åtnjutande af lönetur. 3:o af Herr Kontrakts-prösten Qviding inom Högvördiga Preste-Ståndet. Denne motionär har hufvudsakligen anfört, att de åtgärder, hvilka efter reformationen vidtogos i afseende på Undervisnings-väsendet i Sverige, utvisade, att den lärda skolan, uppvuxen på kyrkans grund, redan då afsågs äfven för statstjenstens högre behof, men att bildningen för det lägre borgerliga lifvets behof ännu icke ingick såsom något sjelfständigt föremål i den lärda skolans syfte. De båda bildnings-linierna voro således till en viss grad förenade i de gamla skolorna, men den lärda liniens bildnings-ämnen utgjorde de medel, hvarmed grunden Indes.
En sådan har nu Utskit föreslagit, nemi. det till Kronan numera inköpta Geterska huset på Riddarholmen. Man har motsatt sig detta förslag äfven på grund af de vidlyftiga byggnadsplauer, man ämnar utföra på Riddarholmen. Man ämnar rifva R. Strrs hus och i stället upbygga några palatser derstädes, anlägga en hamngata bakom Riddarh.-kyrkan, jenina Geijerska huset med marken för att bereda ett mera fristående läge åt nämnde kyrka, denna herrliga monumentala byggnad! Huruvida någon af Eder, M. Hrr! delar dessa storartade byggnadsplaner, vet jag ej, men jag tvifbir högeligen derpå; dessutom tål verkligen att reflektera öfver, om Riddarh.-kyrkan i sitt nuv:de skick är något så monumentalt »skönt», att allt sora finnes på Riddarholmen borde rifvas för att åt densamma bereda mer fristående plats. För min del tror jag man gör mer väsende af denna byggnad, än den verkligen förtjenar; åtminstone är jag öfvertygad om, att det Geijerska huset efter den förändring, det kommer att undergå, om verkligen riksarkivet dit blifver förfly ttadt, icke på något sätt kommer att vanpryda sin plats eller beröfva det närliggande monumentet något af dess glans. På grund af dessa skäl får jag tillstyrka bifall till Utsk:ts i detta afsrde framställda förslag, eller »att R. St:r, med bifall till hvad K. M:t i detta hänseende behagat föreslå, måtte på Riksg.- kont. till K. M:ts disposition anvisa de för verkställigheten deraf under nästa statsregleringsperiod erforderliga medel, nemi.dels 15,300 såsom hyresersättning till Stockholms stad, att med en tredjedel år„ ligen utgå, och dels en summa af 60,600 rdr, att i mån af behof användas för Geijerska husets tillbyggnad, ornering och anordnande till riksarkiv.» Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik: Som denna fråga redan är så godt sorn afgjord, tyckes det vara öfverflödigt att å densamma spilla många ord, men som jag vid remissen af den K.
Majtt borde anhälla, att berörde Formiilairer, mätte jemte Bewillnmgs, Förordningen komma till Allmänhetens kunskap; och ansng Ridderffapet och Adeln, när denna ändring i den underdåniga sknfwelsen af Expeditions-Utffottet iagtagas, intet hinder wara för Herr Landt »Marskalken, alt, utan widare justering i Riks, Standen, berörde underdåniga ffriswelse underteckna. bilt supra. klx krotocollo, 6. Lil ver stolpe. Utdrag af protocsllet, hållet hos HögwZrd. prest, Grandet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 17 Aug. 1812. SD^)a Expeditions-Utffottets Förslag till underdånig ffriswelse till KonglMast med Bewillnin. -s-Förordningarnc nu till justering upplästes, ans"g Piest Srändet fig böra instämma uti de tillägg, hwarmed Högloft. Nidderffapct 06) Adeln, enligt nu inkommit PeotocM-Utdrag, samma förftag bifallit. bit supra. Lx krotocollo, p bl. iblmc^uist. Utdrag af protocsllet, hållet hss HZgwArd. Prest - Stffnder, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 17 Aug. 1812. S. D. ^fter uppläsande af Conftitutkons, Utskottets Utlåtande, i fragan huru förhallas bör med enskild - Den 17 Augusti. 2697 skild Mans Mation om ändring i Grund, Lagen, fann Prest-Ståndet det böra hivila till nästa Riksdag. bit supra. Lx krotocollo, fs. bi. Almguist. Utdrag af wällsfl. Borgare - Ståndets protocoll, hållet wid Urtima Riksdagen i Örbro den 17 Aug. 1812.
»Stackars vildfogeln min,» upprepade han inom sig, och dolde sitt ansigte med en illustrerad, fransk journal ... ty Hedvig stackare brukade alltid, när de voro ensamma på tu man hand, anfalla det konventionella umgängeslifvets uppstyltade, fadda stelhet, men nu var hon sjelf vackert fast. Ha ... ha ... ha ... Tänk så många muntra ord, han skulle hviska i hennes fina öra nästa gång, de fingo rå om hvarandra i fred och ro, och de stodo bröst mot bröst, så många både skrattlustiga och rörda ord, om hur hon konverserade i det blå kabinettet, medan hennes Kurt satt ensam i läsrummet i en sugande längtan efter henne, som ej lemnade honom någon ro, med tidningen för ansigtet för att ej blifva sedd, men med öronen vidöppna för att girigt insupa hvarje tonfall i hennes stämma ... Men Hedvig såg icke det minsta hängfärdig ut, hon tycktes tvärtom mycket nöjd med sin verld, der hon satt mellan majorskan och friherrinnan, lekte med solfjäderns elfenbensblad och talade sakta, dämpadt i diskret salongston. Sakta, dämpadt! Kurt begrep icke, hvad hon gjort åt sin röst – hennes fasta, klara stämma med den sonora, starka klangen hade i qväll samma beslöjade ton, som de omgifvande damernas. Och Kurt darrade, der han satt. Han visste icke hvarföre. Samtalet fortsattes. Det rörde sig om ditt och datt, om allt och intet i den vanliga jargonen, en supés tomma charivari, innehållslösa hjernors tankeröra, tagen på kredit från alla håll och kanter, tanklöst pladdrande munnars tröttande abrakadabra. Men nu inföll en ny röst ... Den der hånfulla, litet brutala rösten ... Kände inte Kurt igen den? Låt se? »Nej, konsul Wern Er har man då inte sett på hela qvällen!» »Nej jag har dröjt mig qvar i rökrummet!» »Alltid i rökrummet!» »Det var en sådan intressant diskussion i gång der inne.» »Om hvad då, i fall en oinvigd törs fråga?» »Om arbetarfrågan!»
D. Föredrogs ån ro och bifölls Lag Utskottets Betänkande N:o 107, öfver väckta motioner, angående förändring af Högsta Domstolens organisation samt arbetsordningar för Högsta Domstolen, Hof-Rätterne och Justitiae-Revisioneu m,. m,/ S„ D. Föredrogos å nyo Banco-Utskottets Belänkanden och Memorial: N:o 2i, med berättelse om Banco-Fullraägtiges åtgärder och förvaltning på det liela efter nästförflulne Riksdag; Bifölls. N:o 22,. i anledning af väckt fråga, örn beläningsrält af Armeens aacordsfonds obligationer; Afslogs. , N;o 23, med förslag till sammanjämkning af Riks-Ståndens beslut, i Prat. Qtdr. d, i5 dug. 1834. 5 anledning af Utskottets under N:o 17 afgifna förnyade Utlåtande, angående Bankens öppnande till utvexling af silfver; • Den uti detta Memorial till 'Borgare-Ståndet gjorde inbjudning Lief cf Ståndet bifallen, J\T;o 24, angående bestämmande af viss praescriptionstid för uppvisande igBanken af alla äldre utelöpande in visningar och insättningsbevis, de der i Räkenskaperna år från år balanceras; Bifölls.- N:o 25, angående afskrifning af ett från Banken till nu mera aflidne Handlanden i Uddevalla Paul Wikström ulgifvet fastighetslån; ■Bifölls; o?/- och N:o 26, i anledning af Enkefru Ulrika Silfverstolpes ansökning, orri fortfarande understöd till hennes sons uppfostran; Bifölls. ° S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Oe onomie Utskottens Utlåtande N:o 18, i anledning af väckt motion om vissa bestämmelser, i afseende på Gevärstillverkningar ^för Kronans räkning.
Jäg anser en återremiss vid detta tillfälle icke nödig, utan tror, att man kan inskränka sig till denna åtgärd, om pluraliteten antager den, samt tillstyrker för min del deehargé för de öfrige till namnen icke upptagne Konungens Rådgifvare. Jag ser dervid icke något hinder, att, på sätt Grefve von Schwerin föreslagit, öfverlemna ConstitutiortsUtskottets Betänkande till Kongl. Majit, såsom en upplysande handling, rörande Dess Rådgifvare. Herr Cederschjöld, Pehr G tift af\ Ganska Väsendtligt skiljaktiga anser jag de pligter vara, sorn, i afseende på bedöniinandet af StatsRådsLedamöternes förhålianden, ålegat mig, i egenskap af UtskottsLedarnot, och de, hvilka åligga mig, såsom , Ledamot af ett Riksstånd. I Utskottet ansåg jag, hemligen till följe af 107 §. Regeringsformen, det vara min ovilkörliga pligt, att till Riksens Stari ders kännedom söka befordra allt hvad jag ansåg ft ridar,'de. nlot Rikets fan njkyldi%a nylla: men såsom Stånds Ledamot anset jag, till följe af sarinna §, det vara min pligt, att yrka anmälan om endiledigändr, endast så framt )ag Din io Julii e. m. 449 jag finnér Rikets veil det kräfva. Men af sådan beskaffenhet finnér jag ingen af de anmärkningar vara, hvilka af Utskottet blifvit frami ställde; och kan således icke tillstyrka, att någon af StatsRådets Ledamöter måtte blifva till endlledigande anmäld. Härifrån skulle jag visserligen undantaga den Stats-Secreterare, sorn den siste värde Talaren uppgifvit, om icke samma StatsSecreterare redan vore ställd under tilltal inför RiksRätt. Jag fruktar nemligen, att man genom dess anmälan till endtledigande liksom skulle ådagalägga någon tvekan, att han tilläfventyrs kunde undgå att dömmas tjensten förlustig; och denna tvekan kan jag för min del ej hysa.
Af berörde anmärkningar inhemtas, att åtskillige Ledamöter inom Högvördige Presle-Slåndet väl gillat, att en så beskaffad föreskrift, som den af Utskottet föreslagna, bor i nu upprättande Banco-Reglemente införas, men der jemte funnit det vara nödvändigt och passande, att Rikets Ständer omedelbart hos Kongl. Majtt underdånigst tillkännagifva hvad de i detta hänseende af honom önska och sig tillförse, hvadan desse Ledamöter yrkat ett sådant tillägg till Utskottets förut afgifne Memor ial, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse inför Kongl. Majit anmäla, att de gifvit sina Banco-Fullmägtige ett sådant uppdrag, som i Memorialet ornförmäles, samt anhålla, alt Kongl. Majtt täckes lemna det önskade biträdet, om oell när det af Fullmäktige begäres; hvarförutan någre Ledamöter inom Hedervärda Bonde-Ståndet yrkat Memorialets återremitterande, med anmodan lill Utskottet att bringa den föreslagna föreskriften i likhet med den, som Rikets Ständer förut vid de tillfällen, då utländska lån för Riksgälds-Co 11 lorets räkning blifvit beslutade, till Fullmägtige i nämnde Conior öfverlemna t. Hvaremot af åtskillige Ledamöter inom så väl Högvördige PresteStålidet sorn Hedervärda Bonde-Ståndet är vordet anmärkt, att hela förslaget Borde förfalla såsom obehöflig! och obehörigt, då man ieke kunde tän - Riåmig til! R. St. 6 Sami, 1 Af i, 3 Bandet sr.tc Häftet. 1 % Éaitco-XJitkotteti Ur litande Nio 144. ta sig, att Rikets Ständers Bank vore så utan credit, alt den ifrågasatta åhgården behöfdes eller att Kongl. Maj:t skulle vägra dess Nådiga biträde, i händelse svårighet för Banken skulle möta att å utländsk ort erhålla ett lån eller creditiv på 1 å 3 millioner H;dr, och denna svårighet kunde höfvas genom någon åtgärd från Kongl. Maj:ts sida.