Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anders. Åh, det är inte så svårt för er heller. Om ni mins, så sa' ni i förårs, då Rik-Ola i Gyllby kom hit och ville städje mej te dräng, att om jag inte flytta' ifrå er, utan hjelpte er på gammeldagera med torpe, så skull' jag få Anna te hustru, och ni skull' tale ve Patron på herrgåln, att jag feck öfverta torpe, när ni inte orka' med te sköte det länger. Jan. Ja, det sa' jag och det ska jag hålle ord med ock, om Gud vill. Anders. Nu har jag tjent i sju år för Anna, som det står i bibla om den gudsmannen Jakob, att han tjente i sju år för Rachel, och då tycker jag just, att jag kan få henne ock. (^med nedslagen ton^) Men det värste är, hon säjer, att hon blankt inte vill ha mej. Jan. Käre Anna, jag har allt räknat på, att du och Anders skulle bli ett hjonelag. Jag är gammel och skröplig och kan inte begäre, att Anders ska sköte alle torpersysslera för bare dränglöna. Derför vor' det så bra, om ni gifte er och satte er ner här, så kunde jag och Annika få stanne qvar när er och slippe gå ifrå torpe. Jag kan inte begripe, hvad du skull' ha imot Anders; han är ju en så bra och duktig karl, som nånsin kan finnes. Eller hvad? Anna. Jo, gubevars, jag vet inte många, som ä' så bra som han. Men inte kan jag hjelpa ändå, att jag inte orkar ha tycke för honom. Jan. Men du får lof tänke på att bli försörjd, Anna. Du är fattig och har inte råd att slå ifrå dej ett tåcke tillbud. Anna. Kära far, jag ska säja uppriktigt hur det är. Jag ... jag håller åf en ann'. Annika. En ann'? Åh det var för besynnerligt. Jag har allti tyckt, att du varit så styf och obstinat mot alle manfolka i sockna, som om du skull' ha satt dej i sinne att aldrig nånsin bli gift.
Angåf lide eli bestämdt anslag, att användas till åtgärder för betryggande af seglationen i Calmar sund och dess granskap, företrädesvis med afseende å de i samma sund belägna grunden "Dämman och Utgrunden De skäl och förhållanden, hvilka närmare finnas uppgifna uti herr Dahms under gårdagens aftonplenum, inom detta högtärade Stånd, afgifna motion, rörande fyr-och båkväsendet samt de särskilde upplysningar som mig härutinnan blifvit meddelade, föranlåta mig att vördsamt yrka: det Rikets Ständer måtte, i stället för de af herr Dahm, såsom förslagsanslag begärde Etthundrade tusende R:dr R:mt i och för förbättradt ordnande af åtgärderna för seglationens betryggande uti och i grannskapet af Kalmar sund, anvisa och till Kongl. Maj:ts disposition ställa ett bestämdt anslag stort 150,000 R:dr samt att, vid användandet af dessa medel, afseende företrädesvis mätte fästas å de i Kalmar sund belägne grunden »Dämman och Utgrundenv.. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 30 November 1862. Sn. Trägårdh. Af Herr Lundberg: Angående utsträckning af tiden för anmälan af vad mot Underrätts dom och. utslag. Då, sedan, genom Kongl. Förordningen den 21 December 1857, tiden för tillkännagifvande af åstundan att få till Kongl. Maj:ts pröfning öfverlemna Hofrätts dom eller utslag blifvit förändrad från sju till tjugu dagar, lika giltige skäl för förlängning af tiden för anmälan af vad emot Underrätts dom eller utslag torde förefinnas, helst en part stundom kan vara boende på lika stort afstånd från Underdomstolen som från Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
Seklers erfarenhet har visat, att afskräckande straff intet verkat, att med barbariska lagar brotten tilltaga. Straffet skall visserligen afskräcka, men det skall afskräcka derföre, alt det blir en rättvis påföljd för brottet, att förbi'ytelsen afskys och att straffet sättes i öfverensstämmelse med förbrytelsen. Derjemte bör det för förbrytaren icke utesluta möjligheten af förbättring. Lika litet som jag vill antaga endast förbältringstheorien i fråga örn straff, lika litet godkänner jag afskräckningstheorien, men deremot är rättvisa hvad jag framför allt önskar, och, för bedömandet af denna rättvisa, måste man rådfråga folkets begrepp och dess hederskänsla. Att Utsk. icke misstagit sig äfven hvad angår den delen af representationen', hos hvilken man kunde vänta, att begreppen om bibehållande af stränga och afskräckande straff skulle företrädesvis finnas; visar sig af det beslut BondeSt. för 2 dagar sedan i ämnet fattat. Jag tillåter mig att just i det afseende berätta hvad en ledamot af BondeSt. för 2 dagar sedan sade mig. Vid en öfverläggning i detta ämne yttrades af en talare, ali en Konung, som vi ännu minnas med glädje, Magnus Ladulås, icke genom flathet emot förbrytare utan genom stränga straff gaf helgd åt äganderätten i vårt land, och att vi borde vara icke mindre måne om denna eganderätt än en Magnus Ladulås. En ledamot af BondSt., som hörde detta yttrande, sade: ”hos mig upstår den banken, att Birger Jarl några år förut afskaffat jernbörden i vårt land, och om vi för 600 år sedan ansågo, efter den tidens åsigter, barbariska rättegångsbruk icke böra bibehållas, månne vi 600 år derefter icke skulle kommit derhän, att vi skola uphäfva och utesluta straff, som vanhedra menskligheten. ” Vi hafva sett, att dessa åsigter gjort sig gällande inom BondeSt., och då erfarenheten visat, att de ifrågavande straffen icke upfy 111 det dermed afsedda ändamål, skola vi då bibehålla dem?
Af Paul Andersson lian Jemtlands län, om ändring i Kongl. Kungörelsen den -18 Mars 184-3, i fråga om traktamentsersållning ät särskildt t. f. domare vid syner å militie-boställen. Då, jemlikt Kongl. Kungörelsen den 18 Mars 1845, särskild tillförordnad domare i och för syneförrättning å militie-boställen för närvarande icke tillgodonjutahögre traktamentsersättning än dervid biträdande nämndeman, eller 1 R:dr 50 öre R:mt, ehuru sådana förrättningar oftast äro vida besvärligare än andra domaregöromål, vågar jag härmed till Rikets Ständer hemställa, att 1 § i nämnda Kongl. Kungörelse mätte sålunda förändras: då antingen ordinarie eller för viss tid förordnad domare å landet samt ordinarie eller för viss tid tillförordnad auditör af laga förfall är förhindrad att å militieboställe förrätta afoch tillträdessyn, särskild anbefalld laga syn eller syn å karaktershus samt-, uppå derom skedd anmälan, vederbörande Hofrätt pröfvat nödigt för tillfället förordna extra domhafvande i och för uppgifven syneförrättning, vare sistnämnde förrättningsman berättigad att åtnjuta resekostnads-ersältuing och dagtraktamente till lika belopp, som är för häradshöfding i gällande resereglemente stadgadt. Om remiss tili behörigt Utskott anhålles. Stockholm den 50 November 1802. Paul Andersson, från Jemtlands lån. 788 Motioner i Bonde* Ståndet 1862. Af Henrik Hansson från Wester-Norrlands ian, oin anslag för väganlfåggning frän Sollefteå genom testligure delen af södra Ångermanland och öfver Jemtland mot Norska gränsen. Sedan vid i856 års riksdag ombudet för Hernösands stad väckt motion att på ali män bekostnad undersökning i afseende på vägoch sjökommunikation i der uppgifna rigtningar ifrån Sollefteå genom norra Jemtland till Norska gränsen måtte anställas, och förslag för denna väganläggnirig upprättas samt att Rikets Höglofliga Ständer mätte täckas hos Kongl.
Nathhorst, emot skyldighet att biträda Akademiens Direktör vid utöfningen af der* honom uppdragna tillsyn å Landtbruks-Institutet vid Degeberg och Agronomen Johnsons tillgöranden , äfvensom att i frågor rörande fårskötsel och ullkultur, de allmänna Ullkontorens organiserande, sortering och värdering af ull, samt förlullning af dylik från utrikes ort inkommande vara, med upplysningar och råd tillhandagå ej mindre Styresmannen för anstalterna till ullkulturens befrämjande, än ock Kommerse-Kollegium och Tullv&rket, hafva Revisorerne framställt den erinran , hurusom berörde arfvode dels blifvit meddeladt för ändamål, främmande för manufakturmedlens bestämmelse, dels under nuvarande förhållanden icke varit af verkligt behof för det allmänna påkalladt. _ 57 — I afseende på förenämnde fråga, får Kollegium endast i underdånighet åberopa innehållet af det Utlåtande Kollegium, efter erhållen nådig ..remiss å Direktörens för Landtbruks-Akademien, Herr f. d. StatsRådet Poppii, underdåniga hemställan om ifrågavarande arfvodes beviljande, under den 24 November 1841 i underdånighet afgifvit, uti hvilket Utlåtande, deraf transumt underdånigst bifogas, de skäl finnas upptagna, hvilka föranledt Kollegium att tillstyrka nådigt bifall till förberörde underdåniga hemställan. Revisorerne hafva slutligen anmält, hurusom, med afseende å de ökade tjenstegöromål, Borgmästaren i Eskilstuna fått vidkännas derigenom, att Carl Gustafs Stads Krono-Gevärsfaktori blifvit i polisärender och ordningsmål stäldt under Poliskammaren i Eskilstuna, Eders Kongl. Maj:t, enligt nådigt Bref af den 2c) September 1841 > bifallit, att den del af borgmästarelönen i Eskilstuna , sorn nu är anvisad å Extra Licentmedlen, eller, om dessa ej dertill lemna tillgång, å Manufakturmedlen, finge förhöjas från 25o till 583 R:dr 16 sk.
Efter att tidigt hafva visat prof på ovanliga matematiska anlag, — så berättas det, att hon, endast tolfårig, på egen hand uppgjort en i det stora hela riktig trigonometri såsom hjälp vid sina fysikaliska själfstudier, — mottog hon under sin första korta vistelse i Petersburg undervisning i matematik af en skicklig lärare och gjorde därunder förvånande framsteg. Hon var nu på det klara med sin kallelse, uppfylld af en enda, brännande önskan, att helt och hållet få egna sig åt detta ämnes studium, men föräldrarne nekade henne sitt samtycke och ville icke tillåta henne att lämna hemmet. Då ingick hon vid sexton års ålder giftermål med den unge ryske naturforskaren Woldemar Kovalevsky, undandrog sig därigenom föräldrarnes bestämmelserätt, och kuride fritt och obehindradt följa sin egen håg. Tillsammans med mannen reste hon då till Tyskland, inskrefs år 1869 vid universitetet i Heidelberg och vistades där i två år, mottagande undervisning af lärare sådana som Königsberger, Kirchhoff och Helmholtz. Därefter reste hon till Berlin för att fortsätta sin utbildning under Weierstrass ' ledning. Då hon såsom kvinna icke ägde rättighet att närvara vid de offentliga föreläsningarne, mottog hon af honom enskild undervisning, som fortsattes under fyra år. På sin lärares uppmaning insände hon därefter till universitetet i Göttingen tre afhandlingar, med den påföljd att hon utan någon muntlig pröfning utnämndes till doktor, en utmärkelse som vinner sin betydelse genom det sakförhållande, att hon icke endast var den första kvinliga doktor, som kreerades vid detta universitet, utan äfven den första doktor, som kreerades utan muntlig pröfning. Hon var då 21 år gammal. De närmast följande åren tillbragte hon jämte sin man i Ryssland, stundom äfven åtföljande honom på hans många resor. Hon började denna tid att mera uteslutande egna sig åt den matematiska fysiken, hvar-inom hon sedermera skulle vinna sina största lagrar, men sysselsatte sig äfven något med mannens vetenskap, paleontologien, och med literärt arbete. Så skall hon en tid hafva skrifvit teaterkritiker i en af mannen grundad tidning, samt äfven under pseudonym utgifvit en roman, vid namn » Privatdocenten^.
- Utskottet: Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående de, enligt Rikets Ständers vid 1823 års Riksdag gjorda underdåniga anhållan, upprättade Förslag till förnyade Post-Taxor för inrikes gående Bref. Från Välloflige Borgare-Ståndet. S, D. Remitterades till »StatsUtskottet: Oto Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 26 sistlidne November, angående anslag af nödige medel till fullbordande af de i Hufvudstaden anlagda CorrectionsInrättningar; 2:0 Herr Geze.lii Motion, om ny reglering och jemkning af Båtsmanshållet emellan aila Rikets Städer, och den anhållan, att Staden öregrund matte dervid befrias ifrån skyldigheten, att underhålla eller betala Vacance-Afgift för flere, ärt (vanne Ordinarie Båtsmän, tillika med Herr M»«- luns i ämnet afgifna yttrande; 'g:o Herr Hembergs Memorial, angående åtgärder, hvarigenom slutlig Utredning af Götha Canal, och Malmö f. d. DiscontVerk uppgitves kunna tillvägabringas; 4:0 Herr Arosenii, angående förslag, att Städernes Embetsosli Tjenstemän böra berättigas deltaga uli Civil-Statens Pensions ^Inrättning, afgifna Memorial, uti hvars innehåll Ståndets öfrige Herrar Ledamöter instämt, tillika med Herr Santessons muntliga yttrande i ämnet; 540 Herr Löfvenii Memorial, angående beräkning af Utskylder till Staden Nyköping af Uandshöfdinge -Residencehuset i nämnde Stad, Stats* och Banco - Utskotten: Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition af dets 26 sistlidne November, angåen le lane-understöd för åter-uppbyggande af Staden Borås. Statsoch BevillningsUtskotten 1 ii:o Kongl1 Majus Nådiga Skrifvelse af den s6 sistlidne November, angående upptät - Trot. Vi.dr. d. 4. Dec. i/ig. q • tade Förslag till förnyade Poet*
Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. Utsk:s tillstyrkande om det för Postverket beviljade anslags förhöjande med 100,000 r:dr. Sednare delen, ang:de den af Hr Grundelstjerna väckta motion om anvisande af ett förslagsanslag till bestridande af den tillökning i postföringskostnader, som genom förhöjd skjutslega kan uppkomma. Frih. Palmstjerna: Detta Hr Grundelstjernas förslag anser jag vara väl grundadt och tillstyrker derföre detsammas antagande, under anhållan om äterremiss å denna del af Utsk:s lielänk. Utsk. har ansett, alt om postförfaltningarne i allmänhet icke undergå någon förändring, sä skulle 125,000 r:dr af Postverkets inkomster kunna reserveras och öfverlemnas till statsverket, såsom en tillökning i dess intrader. Men om åter anlages, att någon förändring i afseende å postväsendet kommer att äga rum, vare sig i brefporto-taxans nedsättning, eller postskjutslegans förhöjning, sä blifva derigenom Postverkets inkomster ganska knappa, sedan nyssnämnde summa skall levereras till statsverket. Det är således nödvändigt, alt om; i följd af sådane förökade utgifter, 344 Den 25 October. Postverkets inkomster ej skulle blifva tillräcklige, medel matte till deras fyllande i Riksg.cont. vara att tillgå, eller att det må tillåtas Postverket att, i mån af de utgifter som ej kunna af inkomsterne bestridas, afkorta på de 125,000 r:dr, som böra till statsverket ingå. Hr Grundelstjerna: I händelse denna fråga nu skall komma under pröfning, så får jag upplysa, att StatsUtsk. stödt sitt afstyrkande derpå, att. de 25,000 ndrne, sora calculerats till förbättringar i postväsendet jemte de behållningar, sorn Postverket äger, skulle vara tillräcklige alt bestrida den förhöjning i postföringsomkostnaderne som genom den tillökta skjutslegan blef en följd.
En sådan pröfning kan ock homöopathien alltid uthärda och skall ofelbart derutinnan bestå, så vida så väl de, som begära, som de, hvilka verkställa pröfningen ömsesidigt klart uppfatta hvad som åsyftas, nemligen icke ett måhända ännu vanskligt vetenskapligt ådagaläggande af möjligheten huru det homöopatliiska läkesättet kan åstadkomma hvad som sker, utan ett, af fullt tillgängliga rön hemtadt, och på erfarenheten grundadt framläggande af hvad i verkligheten detta läkesätt redan länge har åstadkommit, kan åstadkomma och bör kunna åstadkomma här såsom annorstädes. Det är efter detta sednare, som den under allehanda sjukdomar lidande menskligheten frågar, på denna fråga väntar den svaret och i öfverensstämmelse med detta svar påräknar den med full rätt välvilliga och lämpliga anordningar äfven i vårt land. Nu är afsigten att med denna min vördsamma framställning föranleda Riks-Stånden att i alla dessa lidandes namn och för deras skull sålunda fråga och kräfva svar, på det omsider också här anordningar för ändamålet må kunna företagas, såsom flerestädes i ut landet längesedan och sednast i Danmark helt nyligen lärer halva skett. Jag hemställer derföre att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl, Maj:t, om efter vederbörandes hörande i nåder så skäligt pröfvas, täcktes låta uppgöra förslag till inrättande af en särskild så beskaffad medicinsk kuranstalt, helst och till en början i hufvudstadeu och ställd under Sundhcts-kollegii närmaste uppsigt, att sjuke må kunna uteslutande efter homöopatiska grundsatser der blifva behandlade samt, efter beräkning af de oundgängliga kostnader, som för en sådan anordning erfordras, om anslag dertill aflåta nådig Proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer.
Delning Sf Sockne,Allmänning är i Kongl. Skogs - Ordningen förut K6s Den 19 September förut mcbgifwcn. Men med Kronans Allmänningar', hwarä dc, som innom Häradet bo, äga Betts - och Utsyuiugsrätt, är förhällandct olika, och bör wara det. Om e» Allmänning, sä Vidsträckt den än mä wara, skall delas emellan alla Hemmansägare i Häradet , mäste hwarje Skogslott bliswa sä obetydlig, att Hemmanet eller Hemman Ldcl en, som erhållit denna lott, skulle deraf winna föga styrka och fördel, äfwcnsom dm orätkwisa derigenom ägde runi, akt skogrika Hemman blcfwo lika delaktige i Allmänningen, som dc, hwilka liha stogsbrist; en orätkwisa, hwilken aldrig begär vid utdelning af Skogsfö, nödenhkter frän kW sädan lägenhet, enär den ordning följes, som Kongl., Skogs-Ordningen förest, ifrver. En stor del af Skogen blefwe medtagen till stängning af de mänga Lotterna, samt till Rägators uppdragning dem emellan och de pH flere mils afstånd boende Lottägarne stallo swärligen kunna freda sin Skog frän deras, äwerkRliigs-tilltag, som bo inwid densamma. Erfarenheten har dessutom wisat, att trakter, fränwundne allmänna Skogar, innom fä är af deras enstildte Ägare blifvit ukhuggne, hvilket förödands behandlingssätt, förorsakadt genom den hos Allmogen rädande likgiltighet för framtida behof och retelse» af m winst för ögonblicket, än ptterligare styrkes af det utblottade tillstånd, hwarf Allmogens Skogar L allmänhet befinnas.
Memorial, i anledning af återr emis ser å Stals-Utpkottets Utlåtande N:o 20. (I. A.) Från samtlige Riks-Stånden har förberörde, i anledning af Kongl. Maj.ts Kådiga Proposilion i fråga om förmedling för lägenheter å förra kronoparken Strandskogen på Öland afgifna, Utlåtande blifvit till Siats-Utskottet återremitteradt, med anmärkningar, innehållande hufvudsakligen: att, i följd af Rikets Ständers vid ISIS års riksdag fattade beslut, skattläggning och försäljning af krouo-allmänningar väl, på enahanda sätt sorn i förevarande fall, företagits på de vilkor, att skalteköpe-skillingen skulle motsvara sex års grundränta, hvilken sednare genom öppen auktion bestämdes; men att, sedan vid 1823 års riksdag denna på felaktiga statsekonomiska grunder byggda beskattnings-method måst frånträdas, nedsättning i sålunda åsatt grundskatt, der denna varit för dryg, blifvit så väl å Öland som andra orter tid efter annan medgifven; alt det befarade prejudikatet af nu ifrågaställa skatte-nedsättning, såsom nu mera sällan tillämpligt, ingalunda vore vådligt, men att statsmagterne, som inledt enskilde personer i dylika skatteköp, emellertid egde förpliktelse att afhjelpa de olyckliga följderna deraf; att, då skattläggning icke blifvit i vanlig ordning verkställd, förmedling deraf ej heller kunde författningsenligt erhållas, utan måste på sätt nu skett sökas; alt grundskatterna, sorn alltid borde lämpas efter jordens förmåga att bära dem, här vore vida högre än efter ortens skaltläggningsmethod, samt om lägenheternas sednasle köpare äfven haft kännedom om grundräntans belopp de likväl kunnat vara i okunnighet om sättet, hvarpå densamma blifvit bestämd, och alltså ej haft aning derom, alt skatten stöde i missförhållande (ill nuvarande beskaffenheten af dessa lägenheter, hvilka,'såsom till största delen bestående af tlygsandsfält voro ytterst svaga, samt, derest nedsättningen ej beviljades, sannolikt fälle i ödesmål och blefve skattevrak, då innehafvarne komme alt allt för tungt belasta fattigvården; samt slutligen att en långt drifven jordstyckning ingalunda medfört de af Utskottet uppgifna följder, utan skulle
Skilnaden består endast deruti, att Couponernes värde måste vara mera vacklande, emedan räntansom å de egentliga Statsskulderna är uppförd i Budgetten, här icke är, eller troligen kan blifva, på något sätt garanterad. Och hvad säkerhet har man väl, att uti förevarande fall erbjuda derför, att t. ex. den privilegierade StatsBanken fullgör dessa nya enskilta förbindelser mera ordentligt än de gamla? Om nu Banken dömmes till utredning, månne icke de nya Actieägarne eller Coupons-innehafvarne då komma att concurrera med de verkliga Sedel-innehafvarne, och således förminska dessas rätt — och blifver det icke ytterst Rikets Ständers pligt, att i händelse af brist ersätta förlusten så väl å de Obligationer, som enligt deras förordnande utgifvits genom Deras BankoFullmäktige, som å dem, hvilka Deras RiksgäldsFullmäktige utfärdat? Den sista villan torde då blifva större, än den första. På dessa skäl afstyrker jag Herr Lefréns motion, med anhållan, att detta mitt yttrande må åtfölja remissen lill vederbörligt Utskott. 202 Den 20 November f. m. Herr Uggla„ Carl Wilhelm: Del nu föreslagna Coupons-systemet, har af den sista värde Talaren Herr Friherre Rantzou, blifvit så tillräckligen genom skäl förkastadt, att man nästan icke kan anföra något ytterligare i ämnet, emedan detsamma tyckes vara uttömdt. Likväl får jag betyga min aktning för den värde Motionären, Herr Lefren, hvilken, då hail varit en af realisationens ifrigaste befordrare, och nu ändtligen finner dess förderfliga följder, af patriotisk omtanka framlägger ett förslag, hvarigenom några af dessa olägenheter skulle undanrödjas.
dessa förhidlanden, slrnll ej kanna förestilla sig hur ringa den arbetslön ar som t. ex. de lrvinnor erh&amp;lla, hvillra arbeta för bodnr och f abrilranter. Har &amp; terst&amp;r för samhallet en oriittvisa att godtgöra. Hiir behöfver inannens riittslrai-isla viickas till full insikt om hela, grymheten af ett dylikt förfarande. Men detta torde ej gå Iatt, s&amp; lange det ar egenn yttan, som fiillei. det nfgiirande utslaget. ' Det har, tyvärr, bljfvit antaget som princip att underskatta lrvinnoarbetets viti.de, s&amp; att hiirifrh ej ens göres undantag, d&amp; staten är arbetsgifvnren. Att kvinnan iiger i&amp;iriförelsevis f &amp; behof mot inannen, är den slcenfagrs föiest~llning hvarmed inan söker lugna sitt samvete. Dikrför drifvos oclish d l t flera kvinliga offer att dragn de penninghungrandes GrotteIivarn. det därfor underligt, om den arbetssökande kvinnan ser sig om efter omrhden, diir hon kan f i bättre lön för ett mindre utpinande arbete. 0ch ' om hon förrattar detta sitt arbete på ett plikttroget och tillfredsst&amp; " lande satt, hvarför d&amp; vilja förmena henne det iinder föregifvsnde, attt det ej ligger inom det för hennes kön naturenliga. arbetsomriidet? Ihligkoinmns bör iihen, att den arbetande ogifta kvinnan ej sallan afven har nndra att sö j a för. An 81- det åldriga föradrar, %n yngre syskon att uppfostra, an &amp; ter brö-. af Tidskrift för Hemmet, sid. 67 och fö: ljmde. Se 1iihnhgra siffror som tala: för fina mansskjortor betalas 25, öre pr st. och för .enkla 10 öre pr st. eller 1: 50 B 2 kr.