Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mirza Riza Khan måste begränsa sig till endast några rader, emedan det på den lilla solfjädern endast fanns föga utrymme. Hans dikt blef en fin artighet för kvinnan och lyder i svensk dräkt sålunda: (Forts.) För konferensen här jag högt förklara må: Den enda väg, som är att finna för att den sanna freden nå, den måste sökas hos en kvinna. Ty kvinnan är det som oss ned i lidelsernas strider tvingar, och kvinnan som oss gifver fred och själen ljusa vingar —. TULL VAR ÄRADE LÄSEKRETS rikta vi en vörd * - sam uppmaning att ihågkomma Idun med insändande af fotografier och teckningar, som kunna vara af intresse för vår illustrationsafdelning. Alla hafda kostnader ersätta vi naturligtvis tacksammast. B e g ä r p r o f v e r på våra nyheter i svart, hvitt eller kulört från 55 öre till 15 kr. pr meter. ss&amp;ansi De utvalda sidentygerna sändas till Sverige endast d i - är det bästa! Hofj Tandläkare W i b o m, Östermalmstorg 1. W. W i d f o n d (Pris för födelse-, förlofningsoch vigselannonser kr. 1:50; dödsannonser kr. Drottningg. — Rikstel. 2754 OBS.l Garanti för hållbarhet. institut för En dotter. Stockholm den 6 augusti 1899. Alma Ehkngrbn, O t t o Ehrngebn. född Kolmodin. Tandläkare TOM von HALL. — Hvard. Helgd. Allm. Kurs 0 H antagas fortfarande elever, damer och herrar i skilda kurser. Undervisning i anatomi, fysiologi och sjukdomslära meddelas af läkare och medicine amanuenser. Fullständig undervisning i elektriska och den nya lättoch tystgående dubbelaxlade handvibratorns användning för sjuka. Kapten W. Amans symaskinskoppling till Direktör G. H. Liedbecks vibrator säljes äfven vid C. H. Liedbecks institut. Rikstel. 4165. Allm. Tel. 8087. till privatpersoner tulloch fraktfritt till hemmet. Schweizer k Co., Luzern (Schweiz). Sidentygs-Export. (C) i Sjukgymnastik och Massage från 15 Okt. H. okt. Prospekt gratis. Professor G.
Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konunga-Ätt, hvilken Arlsrätten till Riket uppdragen är, på manliga sidan ulginge., sainmankalle Stats-Rådet inom den i nästföregående § stadgade tid, efter den sisla af nämnde ätt regerande Konungens död, Riksförsamlingen. Riksförsamlingen skall dä eli nytt Konungahus utkora, med bibehållande al Rikets Grundlagar. Canstilutions-Ut$kottets Memorial, JYi 2. 15 § 54. Om, emot förmodan, Stats-Rådet underläte att, R-F. § 9i y , _ ~ I vn. /•/» n . .. I n, s*.. ' R. () If. i de fall, föregående 5o, 52 och 53 §§ omförmäla, Riksförsam R‘ ° ^ ‘°' lingen genast sammankalla, åligge det ovillkorligen Andra Kammarens ledamöter att opåminte, A den i nästföljande § utsatta tid, till Riksdagen sig inställa, och Rikets flof-Rätter att anbefalla dem, sorn vid Riksdagsmannaval, samt Dom-Capitlen dem, som vid Val mannaval, enligt vallagen äga ordet föra, att sådana val genast utsätta, på det Riksförsamlingen må kunna sammankomma, att sin och Rikets rätt iakttaga och skydda. § 55. Då Konung, omyndig Konungs förmyndare elRF§ si. ler fnterims-Styrelse sammankallar till Urtima Riksdag, för persien.’S*>U hvilken nytt, allmänt val till Riksförsamlingens Första KuniRO. $9 och. mare ej äger rum, bör sammanträdet icke utsättas tidigare, tiodea."11 're” än efter Trettionde dagen frän den, dä kallelsen i huf vudstadens kyrkor kungöres. Sådan Riksdag, som i 5o, 5l, 52 och 53 §§ omtalas, bör ej kallas till någon dag tidigare, än den Femtionde, ej heller till någon senare, än den Sextionde efter den, då kallelsen i hufvudstadens kyrkor kungöres.
Jag har nu äfven hört uppgifter här meddelas, hvilka ej lära varit Stats Utsk. delgifna. Hvad beträffar de åsigler, hvilka här nu sökt göra sig gällande, en tillökning i Sta tsUtskrs förslag* eller dess bibehållande, eller slutligen t. o. 111. en minskning deraf; sä har jag, såsom enskild representant, blott en utväg alt bestämma hvilken af dessa åsigler, jag anser vara riktig eller oriktig, nemi. att efterse hvad följden skulle Den iS Mars. 87 blifva af det ena eller andra beslutet. Låt oss antaga, att bifall skulle lemnäs af R. o. Ad. till den begäran, som af Hr Silfverstolpe oell Hr Le Iren blifvit gjord, och alt deraf skulle följa, att Riket blefve forsed t nied ett stone antal gevär, än som brhöfdes. Man bade då nedlagt e 11 capital på förädlingen af eli råämne, som finues inom Riket, och derjemte bade arbetare varit sysselsatte med ett arbete, hvilket är ganska nyttigt, eller åtminstone i en framtid kan blifva det. Jag vet knappt något land, som är naturligare för gevärslillverkningeu, än Sverige. Sjelfva erfarenheten vitsordar äfven delta, då det gifves en ort inom Riket, der allmogen sjelf, såsom en binäring, sysselsätter sig med delta yrke. Det är just naturen af näringarna, att de ii 10 starka i samina mån, som de kunna idkas af allmogen, oell detta är äfven naturen af ifrågavar. näring. Jag känner ej proportionen af den tillverkning, som på delta säll åstadkommes, och den öfriga gevärstillverkningen i Riket, men jag tror, alt den förra utgör lialfparlen af liela tillverkningen.
Hr Frih. o. Landtm, har redan frågat Ståndet, om Ståndet vill till kontra-propos. antaga Frih. Stjernstedts förslag. Således måste det alltid komma att stå i ja-propos. vid en blifvande votering. Gr. Mörner: I anledn. af Hr von Hartmansdorffs gjorda anmärkn. tager jag mig friheten att uttrycka den åsigt, att just med den ordning han föreslagit skulle andras meningar undertryckas, emedan, om man säger: antager R. o. Ad. den meningen till kontra4 H. 24 370 Den 12 Mars f. m. propos. eller icke, så lärer icke något annat förslag lill kontrapropos. komma under pröfning. Om man deremot antager den ordning, som Hr Frih. o. Landtm, föreslagit, så kunna alla förslagen komma under öfverläggning. Hr von Hartmansdorff: Det är ju ganska klart, att orade flesta af Ståndets ledamöter vilja hafva den kontra-propos., som Frih. Stjernstedt föreslagit, sä är det den, som blir antagen. Om deremot de flesta ledamöter icke godkänna Frih. Stjernsledts propos., utan vilja hafva den, som kommer i femte rummet, så är det icke möjligt att komma till denna propos. med den upställning, som här är föreslagen, då man blott upställer 2:ne meningar såsom motsatser till hvarandra; ty derigenom skola alla öfriga uteslutas. Frih. Raab: Af alla de 5 meningar, som varit framställda un der öfverläggningen, äro nu 3:ne genomgångne. 2:ne återstå, nemi. Hr Prinlzenskölds och Hr von Hartmansdorffs. Frågan är nu alt utröna, hvilken af dessa 2:ne meningar, antingen Hr Prinlzenskölds eller von Hartmansdorffs skall blifva kontra-propos. till Frih. Stjernstedts. Om Hr Frih. o. Landtm, behagar derå göra propos., så vinna vi lid, och ingens mening blir undertryckt. Frih. Cederström, Rud.: Då jag icke i denna fråga har gifvit
Vid förnyad föredragning lades lill handlingarne Banco-Utskottets Memorial, N:o ioi, med öfverlemnande af uppgift på de ärenden, livilka ännu återstå till Banco-Utskottets behandling S. D. Nu föredrogos å nyo och bifollos ExpeditionsUtskottets Memorial, N:o 20 och 21, med dervid fogade tre serskilda förslag till underdåniga skrifvelser, angående dels sportlarnes upphörande inom Kongl. Maj:ts Cancellie, dels ändring i 17 Cap. 4 och 5 §. ÄrfdaBalken m. m. S. D. Föredrogs ytterligare och gillades Banco-Ut ikottets Betänkan - 40 Fröt. Vt dr. den 23 Febr. i835. de, N:o 97, i anledning af Herr Grefre Frölichs motion, angående dels inskränkning i utgifning af smärre sedlar från Banken, dels inlösen förr skottsvis genom Banken af Provincialoch Actie-Bankers, smärre sedlar. Ir Från Hög’lofl. Ridderskapet och S. D. Afslogs Baned-Utskottets den ra dennes på bordet lagde Betänkande, N S. D. Lades till handlingarne Förstärkta Stats-Utskottets den 16 demies på bordet lagde Memorial, JN:o 4°9> angående verkställd omröstning öfver åtskillige frågor, rörande Stora Sjölulls-Bevillningen. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut skottets den 16 dennes på bordet lagde Utlåtande, N:o i45, i anledning af väckt motion, om tillägg och förändring i nu gällande Quarantaines-Författningar, samt om inrättande
Stael von igols te in hördes häremot protegera, men afbröts, dä mänga började r^la pä en gäng och med rop om proposition instämma i Friherre Legerströms yttrande. Herr kotlilieb, Larl kreäric. Med ankedning af hwad sä wäl Herr Grefwen och Landtmarffalken, som flere wärda Ledamöter anfört, ocy hwaruti jag fullkomligen instämmer, synes mig den af Herr (^llensvaan gjorda motion, angäende behörigheten afMitise-Ombudsmans-waltt, wara af DM 2 Mars. rz fädan beskaffenhet, ae ben icke kan läggas pä bors det; ar lägga en sak pä bordet mäste förutsätta, ar ven kan uptagas tilöfwerläggning, ochdäifräga warande motion, utan at wara fotad pä antageliga stal, och utan at äga något stöd af Grundlagarne, innefattar klander emot et af Riksens Ständer gemensamt taget besiut, innefattar en obehörig beskyllning emot Riksens Ständers med deras egen magt försedde LleÄorer, at ej hafwa iakttagit hwad Grundlagarne föreffrifwa, tror jag at densamma aldrig kan til pröfning företagas och således ej ever läggas pä bordet. Jag anhällee derföre ödmjukeligen, det Herr Grefwen och Landtmarffalken behagar förklara, at nägon ventilation om denna ftäga icke sar äga rum, och tillika xro. xonera at alt hwad soM deröfwer blifwit talar, mä utur Ridderffapets och Adelns krotocoUer sörswinna Herr Grefwen och Landtmarskalkem Denna fräga gar derpä ut, ar kullkasta et Riksens Ständers lagliga beslut. Den ma wäl qwarblifwa i ?roroco!let, men den kan ej läggas pä bordet eller af mig tillatas, at komma under pröfning. Grefwe I.ötvenbj6lm, Larl.
St:s Bank; men att för öfrigt deras sedlars gångbarhet må bero af allmänna förtroendet; 8:0 att räntan må förskottsvis utgå och bestämmas till högst 5 proc. vid discontering af reverser, 4 proc. vid panlbeJåning, och 6 proc. för de summor, som på cassa-creditivräkning uttagas; 9:0 att R. St:s ombud skall äga att deltaga uti årsrevisionerna. Angående Bankernas förhållande till R. St:s Bank och allmänheten, anhåller jag, att BancoUtsk. måtte anmodas inkomma med förslag. Om en sådan plan antages och till hela sin vidd lyckas, skall ett oberäkneligt stöd gifvas åt realisationen derigenom, att Banken sättes i tillfälle att indraga omkring 3,200,000 R:dr af sin lånerörelse och att realisera en stor del af sina fordringar i fastigheter, samt derigenom, att Rikets silfverfond vinner en ytterligare förstärkning af omkring 1 millions sedelvärde, i fall teckningen ungefärligen motsvarar de nuvarande FilialContoren. För näringarna måste det vara tillfredsställande att se penningerörelsen fördelad och nya lånetillgångar öppnade, om Slatsbanken behöfver draga sig tillbaka. För stiftare af Hypotheksföreningar öppnas en utsigt att, i samma mån som flera Privatbanks-associationer på samma grunder uppstå, finna afsättning för sina obligationer, emedan dessa utgöra Privatbankernas naturliga grundfond. Landets creditförhållande och myntets värde blir icke ensamt beroende af Statsbankens operationer och rubbningar i sedelmyntets vaide, emedan ett rättsenligt handlingssätt från dess sida mäste blifva vilkoret för dess fortfarande lif vid sidan af Banker, som ställas under allmän lag. För Bankerna sjelfva synas icke utsigterna vara små, i fall en lånerörelse, som hittills inbringat en nettobehållning af omkring 140,000 R:dr årligen, kan drifvas på ett insatt capital af något öfver 1 million; och det synes icke obilligt, att bankrörelsen ålägges en lämplig beskattning. Jag hade önskat att i ännu större scala tillämpa detta system och kunna föreslå ännu flera förändringar uti Rikets Bankreglering; men tiden säges ännu icke vara inne för mera djupt ingripande reformer.
E behagat yttra, endast för at öka den olyckligs Konungens brottsliga förfarande under Riksstyrelsen, utan har jag twärtonr den säkra öfwertygelsen, det Konungen hafträttigbek åtgöra ändring i detta beslut, om hinder skulle möta wid den fastställde l<ea1i8LNOU8-Uriuci^n, dä 5:ne Riks-Ständ updragir Konungen en fäoan magt. Swärigbeter pppadeö ock snart, at kunna werkställa en snar -<eLli8-l ion, genom allmännarösten, at undersätarne intet kunde betala hela förmogenhets-afgiften, hwarföre Konungen med sin Oonsc-jlle tog det wisa bcstut, sedan Riksens Ständers Fullmägtige bade i Uanguou och Rlksgälds-i-onroiint derom blifwit underrättade, at, i anseende til de mindre förmögne undersätares lisa, eftergifwa hälften af förmägenbetsafgiften, och ar euguen istället skulle förskjuta hwad som kunde brista til l<esij8^cionnn8 snara werkställande. Da nu denna Op^r^rlon intet haft menliga följder för Sanguen, och af alla Ständ och frän alla landsorter i Riket infunno sig i hufwudstaden, och högtidligen aflade nnderdäniga tacksägelser til Konungen för dest härutinnan tagne författning, och chm jag rätt erindrar mig, sä war Herr brow^oe 8ebutr^enbeim sjelf wid detta tilfälle en af Ridderskåpets ocho Adelns frän Upsala el ler Westeräs Län, som i detta afseende upwaktade Konungen; sä forskär jag intet, huru det är möjligt, at nu kunna tadla denna Konungens behandling.
Balans till påföljande år: Vid dessa räkenskaper hafva Revisorerne icke funnit något att erinra. Iiimlagd till braiMlväsemlet och ysire lyshalimingen a Kongl, slottet. Räkenskaperna, för båda åren granskade i Kongl. Kammar-rätten, utan anmärkning, hafva ej heller föranledt till någon erinran från Revisorernes sida, och utvisa följande förhållanden: — 182 — Ar 1854, Ar 1855. Debet. Balan* från föregående år: Balans till påföljande år: Balans från föregående år: Skuld 3,302: 3,302: Utgifter: Balans till påföljande år: Summa 9,910: 4. 7. 10,102: Kuttra anslagen till Stockholms och OripsliolBHs slott. Vid 1853—1854 årens riksdag beviljade Rikets Ständer serkilda anslag för verkställande af arbeten till ofvannämnde Kongl, slotts betryggande mot eldfara; och hafva Revisorcrne af räkenskaperna Öfver berörde anslag, hvilka ännu icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, inhémtat följande: — 183 — Debet. Uppbörd: Anslag för {Stockholms slott 9,000: — Dito för' Gripsholms slott 7,500: Summa 16,500: — —■ Utgifter: Öfverskott af anslaget, att vid framtida behof användas till enahanda arbeten, 1,492: 37. 8. Summa 16,500: Vid dessa räkenskaper hafva Revisorerne icke funnit annat att erinra, än hvad här nedan vid Gripsholms slotts räkenskaper omförmäles, rörande bestridandet af en utgift till reseoch traktaments-kostnader. Urottnliigiiolms och Svartsjö it onsl. lustslott. Räkenskaperna, som undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten för år 1854 utan, och för år 1855 med anmärkning, utvisa: Debet. Balans från föregående år: Balans från föregående år: Utgifter:
Men han lär dem på samma gång att uppnåendet af de verkligt stora resultaten fordrar oaflåtligt K. Juvelerare A I D E R S O I 1 Jakobstorgr 1 1898 arbete och oegennyttigt arbete; han gifver dem i sitt lif tillämpningen af ett af sina valspråk: » Ingen dag spårlös ». Må Sveriges söner och döttrar in i sena tider bevara minnet af den väldige byggmästaren som älskat sitt fosterland så högt och verkat så stort för detsamma, och må de söka att hvar och en på sitt område likna honom. T y det är mer än tacksamhet, den må vara aldrig så djupt känd, som en nation är skyldig sina store män. På henne ligger äfven ett djupt ansvar att hägna om och vårda dem och deras verk, arbeta med dem, jämna deras väg så vidt möjligt är, taga i med dem, så att deras krafter ej sprängas på jätteföretagen, låta dem känna, att de lyckats bibringa sin samtid väckande impulser. Intet torde för stora andar kännas så tungt att strida emot som andras likgiltighet och dådlöshet. Doktor Hazelius har nog från de första åren af sin verksamhet åtskilligt att förmäla om en sådan kamp. Hans eldhåg bestod emellertid profvet, och det lyckades honom att samla omkring sig en skara män och kvinnor — en skara som med hvarje år blir allt tätare — af hvilka han rönt liflig sympati och erhållit kraftig hjälp vid arbetet på sin stora uppgift. Om han ej varit så stark, hade vi kanske nu stått inför uppfyllelsen af den olycksbådande profetian: » Den dag kan gry, då allt vårt guld ej räcker att forma bilden af en svunnen tid. » Skulle ej Sveriges kvinnor och ungdom kunna och vilja ge Artur Hazelius till jubileumsgåfva det löftet att hvar och en efter råd och lägenhet göra något för att bibehålla och föröka det stora arf han skänkt vårt folk? Sveriges bomärke har Topelius kallat detta arf. Skall icke doktor Hazelius under kommande dagar kunna trygga sig vid den vissheten, att det finns en dådlysten och viljekraftig ungdomsskara, som med honom och efter honom värnar och hägnar om detta Sveriges bomärke? Må i vår stolthet öfver ägandet och vår. tacksamhet mot gifvaren blanda sig en förpliktande känsla af ansvar, hur arfvet kommer att förvaltas!
Hr Hjärne har likväl i ett föregående plenum, så vidt jag icke missminner mig, yrkat, att 2:dra och 3:dje HufvudTitlarne skulle blifva föremål för gemensam öfverläggning, oaktadt dessa på samma sätt som 4:de HufvudTiteln innefatta flera V. 11. 5 Den 4 April f. m olika ämnen. Hvad angår Hr Hjärnes nu väckta förslag, så vili jag upskjuta att yttra mig deröfver, då det af en ledamot har blifvit begärdt på bordet. Hr Gr. o. Landtm, förklarade att Hr Hjärnes motion, enl. derom gjord begäran, komme att hvila på bordet. Föredrogs ånyo BankoUtslcs d. 18 sisth Mars och d. 1 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 21. i ani. af väckte motioner om utgifvando från Banken af 20,002 Rdr bko, jemte ränta, till Kapitenen E. Skottes sterbhusdelegare. Hr af Geijerstam, Garl: Jag får anhålla att Hr Riddarh.- Sekret:n behagade uplysa, om några underrättelser ankommit huru de öfriga Stånden afgjort detta mål. I ani. häraf uplyste undert. Riddarh Sekret., att protrs-utdrag ankommit, som utvisade att Presteoch BondeSttn afslagit BankoUtsk:s förevarrde Utlåt., och att BorgareSt. beslutat, att en ersättning af Bankens medel må med 10,000 Rdr bko till Kapitenen Skottes sterbhusdelegare utgå med vilkor, att allt vidare anspråk emot Banken af bemälde sterbhusdelegare frånträdes, samt tillika godkänt den vid slutet af Utlåt: gjorda hemställan, med tillämpning af den summa, Ståndet, på sätt ofvan säges, bifallet. Hr af Geijerstam: Detta ärende har vid frenne Riksda gar varit i fråga och vid alla tre har jag haft tillfälle att inom Utsk. öfvervara detsamma.
Kungörelsen derom, af den 31 Julii 1818 , nu bör en gång om året hos Försåljningsmännen förråttas, måtte komma att ske 2:ne gånger hvarje år, nemligen vid Jami och December månaders utgång samt att redovisning för de, under då sistförflutne lialfåret, uppburne medel, skall inom den r$ i nästa månaden derefter verkställas, vid förut stadgade påföljder för underlåtenhet deraf; sås har Eders Kongl. Maj:t, uti nådig Remiss af den 17 sistlidne Januarii , behagat anbefalla Kammar-Collegium och Stats-Contoiret, att med underdånigt utlåtande häröfver ofördröjligen inkomma. I anledning häraf få Collegium och StatsrContoiret underdånigst anföra, att då Chartse-Sigillatae-medlen, enligt Co. § i Regeringsformen den 6 Junii iSog, utgöra Bevillning, lärer frågan om det af Revisorerne föreslagne tillägg i Författningen derom egentligen böra förekomma vid Riksdag; dock anse Collegium och StatsContoiret sig harvid, i afseende på den af Revisorerne åsyftade närmare contioll och skynd - Revisorers Berättelse, 4 i sammare leverering af denna Stats-intrad, hvilken contant ingår till Forsåljningsmånnen , af ståxnpladt Papper, genast vid detsammas utlemnande, bora i underdånighet tillstyrka den af Revisorerne foreslagne föreskrift, om redovisningens verkställande 2:ne gånger om året. Den Kongl. Remissen återfoljer och Kammar - Collegium och Stats-Contoiret framhärda med djupaste vördnad, nit och trohet Stormågtigste Allernådigste Konung Ederg Kongl. Majts undcrdänigste, tropligtigste Tjenare och Undersåter. På Eders Kongl. Maj:ts och Rikets KammarCollegii vagnar: SAL. LÖFVENSKIÖLD. E. Rolén. L. 0. Fagersten. P. U. Reuter. På Eders Kongl. Maj:ts och Rikets StatsContoirs vajnar: ~G.
Antalet af barn, som sedan skolans början erhållit undervisning, utgör: vid skolan i Laxsjön, Lappska barn ... 73 » » » Svenska » ... 75 j^g vid Söndags-skolan i Fölinge 33 » » i Ottsjön 52 » » i Tufvaltnet 12 245 barn. Ehuru Lapparnes bildning befinnes på en låg ståndpunkt, är sedligheten hland dem i allmänhet oklanderlig och synes vara tilltagande; men med deras ekonomiska ställning har snarare ett motsatt förhållande inlrädt. Sådant härrör till en del af inkräktningar medelst Nybygges-anläggningar å, och invid deras områden, hvilka först efter föregången afvittring kunnat till sina rätta gränsor bestämmas. Jag har här ofvan i denna berättelse antydt, hurusom i en icke särdeles aflägsen tidpunkt tillkommit åtskillige mindre väl beräknade 30 bosättningar, till hvilka jag hufvudsakligast vill hänföra sådane, hvarigenom intrång skett å Lapparnes renbetestrakter. Af desse bosättningar äro visserligen en del utdömde och andra åter till sine gränsor betydligen inskränkte; men några qvarstå; och har det förekommit betänkligt utrifva sådane, derå odlarne blifvit likasom inledda att nedlägga sin lefnads hela verksamhet, utan att de deraf, genom ett slikt förfogande, skolat få skörda annan frukt, än att på sin ålderdom sakna tak öfver hufvudet och beröfvas tillfället till en möjlig, om än torftig bergning, utom det att sjelfva tillstånds-resolutionerne i visse fall befunnits sådane, att någon åtgärd af nämnde beskaffenhet ej kunnat ifrågakomma. Anmärkningsvärdt är likväl, att fattigdomen befinnes vara störst bland Herjeådals-Lapparne inom Hede pastorat, der någon afvittring ej ännu skett. Någon mantalsskrifning bland Lapparne, eller, som de sjelfve kalla sig, Fjellmännen, äger ej rum; men presterskapet förer särskilde anteckningar olver födde och döde, äfvensom husförhörsoch kommunion-böcker.
Men nu var jag under kaptenens hägn, och han unnade mig – såsom han sade – en ’”liten muntration” i sällskap med fru Larssons dotter, mamsell Eleonora. För sin egen del tänkte han säkerligen på någon muntration, der mamsell Eleonoras mamma kredensade glaset. Då vi kommo upp på tresnibben, upptäckte jag icke någon menniska, förutom en gammal piga, sysselsatt med att rensa fisk. Hon hade emellertid den artigheten att lemna torsken, försäkrande att hon bara skulle gå förut och varsko frun. ”Mamsell är väl till finnandes hemma, kära Lura?” frågade kaptenen. ”Jo, nog är hon hemma alltid,” förklarades med en halfs förlägen dragning på rösten, ”men hon kommer väl inte ut, förrän frun vaknat och öppnat dörren.” ”Jag undrade på så mycken stränghet i sederna, men förnam sedermera att det tillhörde gudmors principer att, såvida några resande funnos i ”stugan” under hennes middagssömn, alltid ha nyckeln till dotterns kammardörr gömd under hufvudgärden. Då vi inträdde i den så kallade stugan eller salen, funnos endast ett par främmande personer derinne, två skeppare, en på hvardera sidan om bordet, med korten mellan fingrarne och ”panacén” jemte kritstycket bredvid sig. Rätt snart presenterade sig emellertid värdinnan fru Larsson sjelf med en stor halmhatt ofvanpå en duk, virad kring pannan, och ytterligare iklädd en ljus frisrock, med stora lösväskor nedhängande i hvar sitt snöre från armvecket. Kortstöflar och en mellan rockslagen framstickande blårosig näsduk fulländade drägten. Fru Larsson var i öfrigt en storväxt qvinna, som, oaktadt sin besynnerliga utstyrsel, icke alls hade något afskräckande eller obehagligt med sig. Mig bemötte hon med tillvinnande hjertlighet; och framtagande från en af de stora lösväskorna en ganska gedigen nyckel, bad hon mig göra sig sällskap, så skulle jag få se huru hennes dotter hade det. Det var en liten nätt och prydlig kammare, med betsad soffa och byrå och full af kolorerade kopparstick på väggarne, som husets dotter bebodde.