Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med det dubbla ändamål, att förekomma å ena 6idan spanmålens vanvärde, och å den andra dyr tid, skulle detta Verk stå, med den stora Balancen i sin hand, för att köpa, så länge säden ärbjöds för ett visst bestämdt lågt Den 21 Februarii. 549 pris, och för att säljs, då den till en viss grad uppsteg deröfver. Båda ytterligheterne skulle härigenom undvikas; Landtmannen Vara säker om afsättning, och känna sitt minimum; den köpande tryggas mot hungersnöd, och veta ett maximum; och spelrum, emellan dessa fixerade puncter lemnäs åt de enskildta 6peculationerne. Under goda år, skulle vi fylla våra allmänna Magaziner, under de svåra, vara oberoende af Utländningen, kanske tjena honom med vårt öfverskott, och indraga i Landet hans guld, eller hans vexlar. Hvilken trygghet, hvilken vinst! Nu hör jag från alla sidor den frågan: hvar skall man få en fond, som mäktar bära detta företag, då Banke» ej bör anlitas, dess Sedelstock icke ökas? Jag svarar, att vahran sjelf kan ju vara fonden, och garanterade heviser öfver dess insättning vara betalningen. Allt pappersmynt bör ju vara beviser öfver en insatt vahra. Här finnes denna vahra i alldeles lika mängd med Attesterna öfver dess deposition. Dessa Attester kunde ju alltså, med både säkerhet och beqvämlighet, blifva ett conventionsmynt, emottagas i Kronans Uppbörd och circulera i allmänna rörelsen, intill dess en annan behöfde min deponerade vahra. Han uttog den då, och återlemnade Attesten, som med det samma vora realiserad. Vissa Brukspatroner tryckta anvisningar på Banken, gå ju redan man emellan. Utrikes lära välkände enskildta personers och privata Bankars Assignationer i 550 Dm a I Fehr ilar ii. hvarandra, vara än mer gängse; hvarföre skulle då icke Magazinslmättningens, eller om man så vill säga, ÅkerbruksBankens Attester kunna utgöra något motsvarande hos oss?
Den genom hvars första åtgärd eller försorg Tullförsnillade varor, vid inkommandet eller utgåendet upptäckas, så att verkligt heslag derå följer, är Beslagare, och skall, jemte rättighet, att, vid målets utförande biträdas af Krono-åklagare, derest han sådant äskar, njuta | af böterne., då sådane, enligt 1 Art., ega rum, samt lika stor andel i det behållna försälj nii^gs-beloppet, för det i beslag tagne godset, sedan alla utgifter afgått, ej mindre för godsets transporterande till Tull-Kammaren och förtullning, än öfrige omkostnader för godsets vård och försäljning. 2 och 3 Mom. utgå. \ 1 - a4^ Bevillnings-Utskottets 4 Mom. ändras: Göres Beslag å gods under 5o R:d., då böter för Tullförsnilluingsbrottet, likmätigt i Art., ej ega rum, njute Beslagaren hela behållna beloppet af Auctions-värdet. 3 §. i Mom. Om Styrman, som ej i Skepparens ställe är, Skeppsfolk, Passagerare eller andre, skola för Beslagare anses, bör den ene eller andre genast, så snart ske kan, och innan visitation eller lossning företages, angifva hvad Tullförsnilladt gods han vet vara om bord, eller åtminstone stället, der det i Fartyget finnes. 2 Mom. förändras så: Att, i stället för otillåtet gods, sättes oriktigt uppgifvet eller alldeles undandöljdt. 1 3 Mom. nyttjas ordet Tullförsnilladt i stället för otillåtet. 3 dr t. is§. 2. Mom. ändras så: Det förbrutna godset skall å tid och ställe, som afbemälde Pirection bestämmes, på offentelig auction åt den mestbjudande försäljas. 2 och 3 §§. försvinna. 4 §. undergår följande förändring i början: ”Beslagare ege så snart försäljningen §kett och penningar influtit, att genast utbekomma sin tillständiga andel,” m. m.
Hvad Kongl. Maj:ts ofvanberörde Nådiga Propositioner, de i RiksStånden afgifna yttranden och väckte motioner, de serskilde Committerades förslag samt Utskottet i öfrigt meddelade upplysningar innehålla, har Utskottet tagit i noga och sorgfälligt öfvervägande och går nu att i ett sammanhang inför Rikets Höglofl. Ständer framlägga de resultat, hvari Utskottet, vid pröfning af hvad sålunda angående tull-bevillningen hos Utskottet förekommit, stannat. Först anser Utskottet sig hafva att besvara den af Herr Cederschiöld, P. G., uppkastade fråga, huruvida icke all toll kunde afskaffas, och den inkomst för Staten, som derigenom behöfde påräknas, genom direct beskattning antingen endast på de Handlande eller helst på hela befolkninningen ersättas. För bedömmande af lämpligheten utaf detta förslag, torde det ej vara erforderligt att ingå i undersökning derom, huruvida, på sätt motionären förmenat, de inhemska näringarne skulle på ett slikt förfogande vinna. Ehvad_,nemligen desse deraf tillskyndas fördel eller förlust, qvarstår BevillningsUtskottets Betänkande, N:o 21. 71 dock alltid för närvarande behofvet för Staten af ett inkomst-belopp, svarande emot det, som medelst tullen inbringas, oell hvilket behof, så länge detsamma fortfar, mäste fyllas. Hvad Utskottet således egentligen härvid har att utreda, är om beloppets utgörande lämpligare bör ske med bibehållande af den indirecta tull-beskattningen, eller, med dennas afskaffande, medelst en i stället ökad direct beskattning på person. Fördelarne af det förra framför det senare hafva så ofta och så öfvertygande blifvit ådagalagda, att Utskottet, som redan förut under detta Riksmöte gifvitsin åsigt tillkänna i detta hänseende, då Utskottet föreslagit en betydlig minskning i den personella skydds-afgiften, anser sig destomindre kunna eller böra biträda motionärens förslag, som sådant skulle slå i uppenbar strid med hvad Utskottet sålunda redan hemställt.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 94, angående Assessoren Rudolphis sterbhusdelegares ansökning om utbekommande af en inom stadgad prtescriptionslid icke requirerad summa. Ridderskapet och Adeln har till Utskottet återremitterat utlåtandet N:o 94, angående Assessoren Rudolphis sterbhusdelegares underdåniga ansökning om utbekommande af i^3 R:dr 34 sk. 4 rist., utgörande aflönings - Sfatå-Utskottct» Utlåtande, JN:o 18i. 15 »edel, hvilka ej inom stadgad prsescriptionstid requirerats; men som, enligt ankomne Prolocolls-utdrag, berörde utlåtande blifvit af de öfrige 3:ne RiksStånden bifallet, har Utskottet, med stöd af 75 §. Riksdags-Ordningen, ansett återremissen ej kunna tili någon åtgärd föranleda. Stockholm den 3 Februari i845. Ank. till Exp. Ut*k. d. ♦ Febr, kl. 8 c. m. Utlåtande, f anledning af erhållen aterremiss å Utlåtandet, N:o 96. angående afskrifning utaf förskjutne medel till betalande af Siats-Tidningens skuld. (U. A.) Från Bonde-Ståndet har Utskottet erhållit återremiss å Betänkandet 96, angående afskrifning utaf förskjutna medel till betalande af StatsTidningens skuld; men sorn, enligt ankomne Protocolls-utdrag, berörde ■ llåtande blifvit af de öfrige 3:ne Riks-Stånden bifallet, bar Utskottet, med stöd af 75 §. Riksdags-Ordningen, ansett återremissen ej kunna tili någon åtgärd föranleda. Stockholm den 3 Februari i845. STOCKHOLM, Tryckt hos W. F. DALMAN, 1845.
nppii Airnutelen den blti, Sci enndra nzinn tartliar. och in !jen hcilrc ' fir Fvrrdn jag $niter m71t nen, den. jab d i ~. De muntra visorna riled deras mindre h a bondhumor larnnas At sitt varde. Visan om Ole Bull sjong han ined fijrkarlek. Den lir icke egentlig folkvisa utan torde hafva hiirflutit u r n&amp;on bombastisk klockare-skolliirares penna e l k mihanda leda sina anor f r h ~skddekonungen~ Ahlstrand bch lyder, soln foljer: $eel; hctn cid l~cirflctnde foes utrued strand, I. ' &amp; * trolla~zde stt.&amp;kea 211. strbn~hnr.lerw hand, Det djupast han hbrde i bat-ndonlens 6rost, For-klinpniie toner tcr. pcdornens rbst. I) &amp; +) Elfvorna (elfvarne) en ofta forekommande pluralisbilduing i verv hos allmogen, d L ordet forekommer i bestaind forin. S&amp; t. ex. gossorne i st. f. gossaxne. 13esiiket hos Pelle, Fors fijrmledde honom till iterbesok mot kontant erkansla, did hsns visor och polskor fnnno sin upptecknare. Vidare bekantskap gaf ock en inblick i hans lefnadsoden. Han ar smidlanding f r h det for sin f ' agring beiyktade Tjust. Att den kiye, liflige gnbben icke tillhor de troge ostgotarne markes nogsamt. Vid 12 l r s Blder kom ban till en blind fiolspelare, var hos honom i 9 seckor och fick sin forsta musikaliska utbildning, Denne hade blifvit blind genom. krafta i ansiktet, bar en skinnlapp som mask med glas for ogonen, ty han sidg skumt pii det ena ogat. Hah kunde endast fortka flytande foda genom ett ror ..
Uppläst och godkiindt hos Ridd. och Adeln den 13 Äng. 1837. Preste-St andel den 19 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, med anledning af de utaf Rikets Ständer vidtagna åtgärder, till undvikande af penninge-remisser med posterne emellan Slockholm och de orter, der Banken har Låne-konlor. * (Banko-Utskottets Memorial N:o 39.) S. A. K. Sedan, i följd al' Rikets Ständers vid sisi(orflutna Riksdag fattade beslut, en särskild anvisnings-rörelse till vidtagande med den 1 Oktober 1855, blifvit föranstaltad, i ändamål alt derigenom lemna en hvar tillfälle alt i Rikets Ständers Bank samt dess Lånekontor i Götheborg, Malmö och Wisby insätta penningar, Lill lyftning å uppgifven ort, hafva Rikets nu församlade Ständer, efter inhemtande huru och med hvilket resultat denna anstalt under liden varit begagnad, pröfvat skäligt, rörande delta ämne, besluta följande föreskrifter, nemligen: Till undvikande af penninge-försändningar med posterna emellan Stockholm och de orter, hvarest Banken har Låne-kontor, ege en hvar att i Rikets Ständers Bank samt Låne-konloren i Götheborg, Malmö och Wisby insätta penningar, alt lyftas å uppgifven ort; börande härvid hufvudsakligen iakttagas: a) Öfver insättning, som får verkställas å alla summor från och med Ett Hundra R:dr R:mt, utfärdas anvisning, innehållande att N. N. Bauk (Låne-kontor) af N. N. emottagit 00 R:dr 00 öre, att hos N. N. Bank (Låne-.konlor) emot qvitto å anvisningen, vid anfordran, utbetalas till N. N. eller den han dertill i sitt ställe befullmäktigad b)
Denna författning innehåller nemligen, bland annat, att »enär inventarier uti något sterbhus upprättas och qvarlåtenskapen kommer antingen att ärfvas ejler gå i gälds betalning, hvilket i begge händelserna är för vederbörande en lycka och förde], då skall af boets förmåga eller invenfariimassan gifvas till de tattiga en åttondedel för hundrade, eller 4 öre af hvarje hundrade Daler, hvilken contingent af dem, som inventeringen förrätta, straxt emottagas och till de fattigas föreståndare emot qvitto lefvereras skall.» I 1734 års lag, 17 Kap. 4 § Handels-Balken, blef denna afgift jemväl omförmäld och upptagen bland de der stadgade tysta förmånsrätter, med prioritet till och med framför tjenstehjonslöner. Väl var ifrågavarande |:dels procent derefter, enligt Kongl. Maj:ts förordnande den 18 November 1783, anslagen till understöd för allmänna arbetsinrättningar inom länen; men, jemlikt Kongl. Resolutionen på PresteStandets besvär den 20 November 1786, blef den sedermera, utan allt undantag och för alltid, till försatnlingarnes disposition öfverlemnad, för att, jemte öfriga inflytande fattigmedel, till uslingars hjelp och understöd inom socknarne nyttjas och bibehållas. Angående ordningen för afgiftens utbetalande, äfvensom liih. lill It. St. rrol. IS63 & 1863. r Saini. I Afd. 6 Haft. 2 Leg-Ulskotleis Btiänkandi N:o 18. kontrollen derå, äro föreskrifter meddelade i särskilda författningar, såsom Kongl. Resolutionen den 23 September 1741, Kongl. Brefvet den 29 April 1761 och Instruktionen för Justitie-kollegium och Förmyndare-kammaren den 12 December 1764.
Skälet var alt dess ordalydelse kunde så tolkas, ali den giftorätt, som redan efter 1734 års lag i 1 § finnes erkänd så snart man och qvinna äro sammanvigde, och som förut i § 2 var för frälseman och bonde bestämd till |, skulle anses frånkänd äfven dem, som voro gifta innan nya lagbestämmelsen hlef gällande. LagUtsk. tillstyrkte R. St., lill förekommande af all misstydning, ”att R. St. måtte besluta utfärdande af en författning, hvarigenom stadgas, att med giftorätten uti sådane äktenskap, som äro ingångne förr än den af K. M. och R. St. vid innevar. riksdag beslutade förändring af lagen rör:de arfsoch giftorätt blifvit till efterlefnad kungjord, skall förhållas efter hvad förut stadgadt var.” R. St. bifölio LagUtsk:s förslag, men beslutet hann icke att af Exped.Utsk. expedieras. Då det likväl sedan visat sig, att domare tolka lagen så, som skulle den redan före lagförändringen genom vigsel vunna gifto-rätt kunna gå förlorad genom makans frånfälle sedan nya lagstadgandet utfärdats, är del nödigt att åter väcka uppmärksamheten härpå, och jag anhåller derföre, att få såsom min motion åter tipp - 472 Den 23 December e. m. laga LagUtsk:s ofvan citerade lagförslag, anhållande alt densamma måtle blifva till LagUtsk. remitterad. Remillerades lill LagUlsk. Uppläsles en af Hr Rosenblad, Bernhard, ingifven sålydande motion: För en större del af medlersta Sveriges på olikartade produkter mest rika provinser är Götha kanal hufvudsakligaste förbindelsemedlet med rikets begge förnämsta afsätlningsorter. Men kanalens stora längd har gjort, alt afgifterne för begagnande af kanalfarteD, ehuru låga i förhållande till dennas miltal, dock betunga den del af rörelsen, som måste begagna hela eller större delen af kanalen, men kanalbolagets ställning tillåter icke detsamma att medgifva någon nedsättning i nu gällande afgifter, som kunde verka en kännbar minskning i dess inkomster. För att bereda denna, fordras statens mellankomst.
Dessutom bör beräknas att någon disponible styrka väl alltid bör finnas vid Fanorna — att man ej kan commendera Bevärings Manskap , utan att aflöna det att aflönin gen , äfven efter behofvets upphörande, må_ ste fortsättas minst til! fardag , så framt man vill vara rättvis, och ej uppfylla Landet med Lösdrifvare , som sakna all utväg till bergning , då de , efter att hafva blifvit ryckte från sitt Näringsfång, släppas på sjelffödan , närman ej mer behöfver dem samt att detta BeväringsManskap under sådan tjenstgöring också sliter Beklädning hvaraf allt följer, att vid detta systéme vore föga besparing att hoppas, men en ganska kännbar och nu okänd rubbning för Åkerbrukoch Näringar oundviklig. Den 2 januarii. Beträffande våra Förråder, må Förslagen tala, och hvad slutligen angår våra Fästningar, anser J3g ingen af dem fullständigt underhål len, ej heller någon af dem pa sitt rätta stal e belägen. Sverige kan, vid skeende anfall, ej genom egen kraft förblifva Sverige, utan att äga en Fästning i Centern af Riket , vid nå* gon punct, der de flesta och hufvudsakligaste varande eller blifvande Land - och Vattencommunicationer sammanstöta; — en Fästning, staik nog, att, så vidt konst och tapperhet förmå, utgöra ett säkert bolverk för våra Förråder , och en säker stödpunct för Arméens öperationerj ty en tapper Arméekan vält Sverige begrafva inbrutna Fiender , men kan ej hindra deras inbrott. Jag slutar nied förklarande af den tanka , att den kostsammaste af alla Arméer är den otillräckliga den nemligen, som ej uppfyller ändamålet, och detta uppfylles ej med en Ar. mée mindre än den vi äga. Detta gäller ej allenast om det Sjelfförsvar man omedelbart söker i egna stridskraften det gäller äfven om det man väntar af Förbund. Än slapp aldrig någon på fördelaktig fot in i ett Bolag, som ej medförde Capitaler, svarande mot den andel han påstod i Bolagets förmåner.
För att utan förlust kunna göra alla liqvider, och ej behöfva det besvärliga kopparmyntet, tillstyrker jag derföre bibehållande af -jLR:drs-styeken, men för öfrigt den förändring i Utskottens förslag, att, såsom jag förut nämnt, | R:drs-stycket utbytes mot i:dels. Herr Tham} Wolrath'. För att, så vidt möjligt är, få silfvermynt svarande emot alla gängse småsedlar, anhåller jag om proposition till bifall å Utskottens förslag, med tillägg af ^ R:drs-stycken, ty man får då mynt svarande mot de mäst gängse småsedlarne, nemligen 16 sk., 12 sk. och 8 sk. Banco samt 1 R:dr Riksgälds. Att 4*sk.- stycken äfven utmyntas, för att slippa de besvärliga löspengarne, finner jag för min del också billigt. Med tillägg af | Rrdrs - DenaiOctobere. m. 175 stycken anser jag således Utskottens förslag tillfredsställa allas fordringar. Herr Rosenbladj Bernhard: Det torde visserligen så vida vara tämmeligen likgiltigt, hvad beslut Ridderskapet och Adeln fattar, som denna fråga, hvilken icke rörer myntets skrot eller korn, är Konungens ensak; men, lika med Herr von Hartmansdorff och BorgareStåndet, anser jag för min del, att Ständerne höra i sin skrifvelse föreslå utmyntning af sådane stycken, hvilka motsvara de nu gängse sedlarne, äfvensom jag tror -Ardels Rrdrsstycken vara olämplige, emedan de blifva så små, att de knappt kunna handteras, hvarföre det torde vara bäst att vara af med desamma. Herr Cederschjöld: Äfven den minsta pjesen som här är i fråga, nemligen på 4 sk., blifver icke så liten, alt ju mindre finnas i andra länder. I ett grannrike nyttjas till och med föga större kopparmynt. Men förnämsta afseendet måste i alla fall fästas på nödvändigheten, att göra myntet sådant, att man kan komma ifrån hvarann uti liqvider; ty detta är väl ändamålet med allt mynt.
Prop. M 26. it en mindre omväg öfver Örebro, med Westergöthland, Götheborg, Wermland och Norrige; — att, om sjöarne Yngaren och Långhalsen, medelst en redan ifrågasatt båtled, förenas roed sjön Bäfven, hvars norra ända beröres af jernbanan, alla de inre, vid dessa sjöars stränder belägna fruktbaraste trakterna af provinsen sålunda sättas i förbindelse med jernbanan; — att, sedan Kommiltéen, för att i afseende på längd och anläggningskostnad kunna göra en jemförelse mellan de begge ifrågasatta bansträckningarna, låtit anställa undersökning samt upprätta förslag öfver en jernvägslinie, utgående från föreningsbanan med Örebro vid Hansta by i Vingåkers socken, med fortsättning derifrån genom södra delen af Nerike, dels öfver, dels längs efter och i närheten af dervarande höjdsträckning, öfver Hallsberg, Tomta, Wredestorp och söder om Porla till Skaraborgs läns gräns vid Hjulö, der banan från Götheborg tillstöter, hade genom denna undersökning blifvit utrönt att, om Vestra stambanan lägges i denna riktning, den kommer att mellan Stockholm och Hjulö få 22'A mils längd och genomgå Nerikes mindre fruktbara trakter samt aflägsnas från en stor del af provinsens bördigaste slättbygd, men likväl blifva 3'/2 mil kortare än om den lägges öfver Köping och Örebro till Hjulö, hvaremot åter Nordvestra stambanan blefve ‘/2 mil längre, emedan densamma, i riktning mot Christinehamn, skulle utgå från Hjulö öfver Nysund och icke från Svartå öfver Degerfors; varande anläggningskostnaden för denna 7% mil långa bana mellan Hansta och Hjulö uppskattad till 5,344,909 R:dr Riksmynt, eller 681,052 R:dr per mil, brantaste stupningen upptagen till 1 på 71, och alla lutningar tillsammans af 1 på 100 och deröfver beräknade att utgöra 18 procent af våglängden; — att, om till ofvannämnde summa lades den för banan från Stockholm öfver Kathrineholm till Hansta uppgifna kostnad, komme hela banlängden från Stockholm till Hjulö att medtaga 19,707,846 R:dr R:mt; och som kostnaden för banan från Stockholm öfver Köping och Örebro till Hjulö beräknats lill
Frih. Levonhufvud, Sten. Supleant: N:o 687, Hr von Post, Fullm. Hr Edelstam, Gustaf Jakob. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz, anförde skriftligen. Sedan K. M:s sist afgifna Nåd. Propos:r numera blifvit tryckta och til! Stånden utdelade, har tillfälle blifvit lemnadt att taga deras innehåll uti närmare skärskådande än fallet var vid ett blott och bart flyktigt genomläsande af de skriftliga exemplar som till StatsUtsk. remitterades. Af denna anledn. ber jag få yttra några ord ang:de innehållet af den Nåd. Propos:n N:o 76, som bar till föremål: »utbetalning af innehållen och till Statsverket indragen aflöning för de under krigs-åren 1806—1810 fångne Officerare och Underofficerare med vederlikar.» Visserligen är det förev:de ämnet af sådan beskaffenhet, att man måste förutsätta att inom detta Stånd det icke bör fattas målsmän för bevakandet af deras D e ii M Maj. 551 rätt, som under fullgörandet af krigarens pligter emot Konung och fosterland drabbals af det hårda öde, att, möjligen genom andra personers förvållande, råka i fiendtlig fångenskap; men då ingen annan rörande innehållet af berörde K. Propos. tagit till orda, må det tillgifvas mig om jag gör detsamma. Hvad först och främst giltigheten af de förenämnde personernes ersättningsanspråk angå, så synas de vara obestridliga. För att komma till denna slutsats, behöfver man blott bemärka hvad K. Brefvet d. 24 Okt. 1808 i detta afseende innehåller, nemi.: »att hvad som af (de krigsfångnes) lön innehölles, skulle, så snart ske kunde, efter fred och när Riket komme i bättre tillstånd, dem tillgodokomma.» Dessa äro kungsord och böra såsom sådana hafva helgd, oafsedt örn det först blir en annan Konung än den som dem uttalade, hos hvilken det bl ifver ifrågasatt att dem upfylla, Att vår närv:do Nåd.
Deremot och på det artillerikorpsens stamtrupp må kunna uppfylla sitt ändamål af en elitkorps, som kan tjena till föresyn för beväringen genom sin större krigsbildning, tillstyrker jag bifall till Militärbefälhafvarens hemställan om den emellan exercistiderna tjenstgörande styrkans tillökning med 26 man, eller från 34 till 60, och får derföre, med ledning af den utredning, Krigs-Kollegium lemnat öfver deraf uppkommande kostnader, i underdånighet föreslå, det Eders Kongl Maj:t täctes för detta ändamål hos Rikets Ständer begära följande anslag: till manskapets aflöning och brödkorn under den ökade tjenstgöringstiden 2,491 rdr 10 öre, med derunder beräknade 418 kubikfot 1 kanna spantnål; att tilläggas statsanslaget lör Gotlands Nationalbeväring; till bestridande af samma manskaps mathållningskostnad i rund summa 1,880 rdr; att tilläggas anslaget till mathållning vid garnisonsregementena; till beklädnads—slitningsersättning 1,497 rdr; att tilläggas anslaget till Försvarsverket i allmänhet lör Arméförvaltnin gens Intendents-Departcments räkning. Vidare och på de af Militärbefälhafvaren anförda skäl, hvilka vittna om det stora behofvet af en mera ändamålsenlig inqvartering för artilleristamtruppen, på samma gång de upplysa om den ringa utsigten att genom Wisby stads innevånare erhålla en tjenlig kasernbyggnad, och att dessa icke utan största olägenhet både för sig sjelfva och för truppen kunna lemna inqvartering i sina egna hus, tillstyrker jag i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t hos Rikets Ständer måtte äska, till uppförande på Artillerigården i Wisby af kasernbyggnad åt Gotlands Nationalbevärings artillerikorps’ stamtrupp, ett extra anslag af 44,300 rdr.
På Höglofl. Ridderskapet och Adelns vägnar: Fr. Cronstedt. J. W. Stjernstedt. Thure Cederström. G. H. Stråle. C. Kuylenstjerna. G. W. van Francken.. På Högv. Pre ste-s tån dets vägnar: Joh. Er. Forssell. Oscar Erli. Rabe. Anders Sandberg. J. M. Malmstedt. Esbj. Bergman. Carl Ählberg. På Vällofl. Borgare-ståndets vägnar: Joh. Vict. Åbom. Gustaf Nettelbladt. G. Volm. Sylvander. J. M. Ryding. J. Söderholm. Gustaf Rhodin. På Hederv. Bonde-ståndets vägnar: S. Heurlin. Anders Pehrsson. Olof Olsson. A. W. Uhr. Månsson. Lars Olsson. F. Richter. 99 Reservationer s af Hr Doktor Sandberg: Det har alltid varit min öfvertygelse, den jag vid alla tillfällen städse efter förmåga framhållit, att de sedvanliga af Banko-Utskott och Revisorer företagna iuspectionsresor till Tumba äro så beskaffade, att de förorsaka Bruket eller Banken dryga utgifter och likväl aldrig hafva medfört den nytta, som man föregifvit sig dermed åsyfta. Fördenskuld och med anledning af de betydliga utgifter, som för ett sådant ändamål finnas upptagna ej mindre än vid 2:ne olika tillfällen under ett och samma år 1860, hvars räkenskaper ligga under vår granskning, vågade jag vördsamt framställa det förslag, att nuvarande Herrar Revisorer ville uti deras af gifvande Berättelse fästa Rikets Högloft. Ständers uppmärksamhet på ett sådant missförhållande, och derjemte tillstyrka, att, för den händelse en noggrannare undersökning på stället vid någon aflägse allmän Inrättning antingen af Banko-Utslcott eller Revisorer ansåges oundvikligen nödvändig, en sådan borde företagas af Helegerade, förslagsvis till ett antal af Fyra, hvarigenom både ändamålet långt bättre skulle kunna vinnas och kostnaderna blifva obetydliga i jemförelse med hvad hittills egt rum.