Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inträffar detta sistnämnda eller äro svårigheterne alltför stora, så är det fara värdt, att, enär något domslut måste öfver den tilltalade meddelas, men ingen kan besegra oöfvervinnerliga svårigheter, domaren nödgas laga sitt parti, 308 Ben 28 April. sorn man säger, d. v. s. (lomma cfler sin subjectiva uppfattning, hvilket är nära liktydigt med att dömma efter hugskott elier godtycke. Ja, godtycke blir del, man må nu gifva deråt hvilka vackra namn som helst. Skall domaren sitta och reda ut hvarje tänkbar omständighet i clt mål, och icke nöja sig med alt endast fä sjelfva factum klart och fullständigt constateradt, ulan äfven forska efter alla biomständigheter, hvarom han kan göra sig föreställning, så, långt ifrån att det nya systemet skall, pä sätt en annan talare, Ilr Dalman, antydt, leda till en förkortning af rättegången, skall det, enligt min tanka, leda till vida större vidlyftighet, ty domaren skall nästan för hvarje mål nödgas skrifva en hel bok ronde undersökningen, och det blifver ändå en ganska otillförlitlig bok, enär det blir en bok till en stor del uppfylld med dikter, uppspunne af den tilltalade eller hans sakförare. Den makt, som genom laliludssystemets införande lemnäs i domarens händer är en farlig makt, icke allenast för parterne utan äfven för domaren sjelf. Hans anseende kan icke allenast nedsättas, utan helt och hållet försvinna. Det är för denna påföljd af det ifrågavarande stadgandet, som jag i synnerhet hyser fruktan. Då domaren, efter noggrann pröfning, döminer efter en gifven och bestämd lag, kan han ej beskyllas för att hafva lindrat straffet för den ene och skärpt detsamma för den andre; men då han tillämpar en lag med stort spatium för hans pröfniugsrätt, äfven med deu största samvetsgrannhet, och efter den utredning han kunnat åstadkomma, blir möjligen ändå hans straffmätning obillig.
Men härpå svarar jag, att den summa, som skulle till bolaget utlånas, eller 2-t milhr ltdr, icke nr sä stor, att den behölde föranleda till ett nytt låns upta gande, emedan Riksg:sKont:s kassabebållningar under den nu ingångne statsreglerings-perioden enligt all sannolikhet blifva så stora, att Kontoret, då lånet utgår successive, ganska väl kan förskottera summorna till nästa Riksdag, då Kontoret kommer att uptaga ett nytt lån lör Statens jern viigsbvggnader och då detta nya lån skulle ökas med de 2j milhr, som blifvit till bolaget utlånta. Man kan visserligen säga, att Staten icke nu kan veta, hvad penningarne komma att kosta om 3 år, och att således, då bolaget skulle få penningarne på samma vilkor som Staten finge dem, något lån ej kunde lemnäs förr än dessa vilkor blefve kända. Men det torde viii icke kunna förutsättas, att penninge-ställningen om treune år skall vara sämre än nu, så att Staten komme att få betala penningarne dyrare än bolaget. Jag tror således, att om man beviljar Borås-bolaget det begärda beloppet på samma vilkor, sorn Staten gifver för sitt län, skall man hafva löst frågan på ett billigt och riktigt sätt, och anhåller, på grund af hvad jag nu anfört och under åberopande för öfrigt af min reservation, att punkten måtte blifva till StatsUtsk. återremitterad. Gr. Hamilton, Malcolm: Jag var icke närv:de i Utsk. då denna fråga afgjordes, men vid dess behandling på Afdelningen var jag af olika tanke med Hr Bildt och ansåg, att lånet icke kunde beviljas. Denna min åsigt grundade sig endast på öfvertygelse!] derom, att Statens tillgångar icke medgåfve användandet af en så betydlig summa såsom understöd till ett enskildt företag. Det är visserligen sannt, att efter en i Utsk. upgjord beräkning skulle Statsverket halva ett öfverskott af omkring mill. Rdr, men då hela den summa, som under nu ingångne statsregleringsperiod skall utgå, upgår ända till 40 mill., är det gifvet, att en missräkning på en eller annan mill. ganska lätt kan upstå.
Ledamöterna rösta utan afseende på sina kommittenters önskan; de representera Provinsen och icke endast det distrikt, som valt dem. Ingen Ledamot af Rådet kan deltaga i öfverläggning rörande ett ämne, hvaraf han eller någon som med honom är i skyldskap eller svågerlag i 4:de led, kan vänta omedelbar nytta eller skada (intérfet personel direct). Öm Rådels befogenhet. (Des attributions du Conseil). Rådet upprättar förslag (présente les candidats) för tillsättande af Ledamöter vid appellations-domstolarne, af Ordförande och vice Ordförande i domstolarne af första instansen, allt i enlighet med artikeln XCIX i konstitutionen och organiska lagen om domstols-inrättningen (loi d’organisation judiciaire). Rådet har beslutande rätt i alla angelägenheter som röra provinsen, samt utnämner alla Provinsens tjenstemän, endast med undantag af dem, hvilkas antagande Rådet uppdrager åt Utskottet. 62 liilaga lill Allm, licsv.- och Eleon.-Ulsle:ls Bcl. Hvarje år afslutar Rådet räkenskapen öfver det föregående årets inkomster och utgifter samt fastställer utgiftsbudgeten för det följande året och beviljar derför erforderliga medel. Alla Provinsens inkomster och utgifter skola uppföras å förslaget och i räkenskaperna. Ingen utgift kan öfverflyttas från en hufvudlitel (section) till en annan, eller från en post (article) lill en annan i förslaget, utan Rådets bemyndigande och konungens bifall dertill. LXVIIJ. Under månaden näst efter sessionens afslutande skola summariska räkningar öfver inkomster och utgifter, behörigen afslutade, införas i Författnings-samlingen (Memorial administratif) samt nedläggas i de båda kamrarnes' arkiver. Lag samma vare om förslagens offentlig görande och nedläggande i arkiverna i den månad, som följer näst efter deras antagande. Räkenskaperna skola för allmänheten vara tillgängliga i Provinsens kansli under en månad, räknad från deras afslutande. Härom skall allmänheten erhålla underrättelse genom Författningssamlingen och en af Provinsens tidningar. Rådet åligger att årligen uppföra på förslaget öfver utgifter alla dem lagarne ålägga Provinsen alt vidkännas och synnerligast följande: l:o.
Majit, i anledning af ofvanberörde underdåniga memorial, den 15 November innevarande år fattat nådigt beslut, hvarigenom anmärkta frankerings-tvång kommer att upphöra; och torde vid sådant förhållande denna anmärkning få förfalla. § is (1857 års Rev.-ber. pag. 17. Utlåt. pag. 326. 1858 » » » 39. » » 229.) I afseende å Kongl. Post-verket hafva Revisorerne vidare andragit följande: a) Siats-Utskottet,i Ullålande M 15- a) Beträffande de ofta inträffade poströfverierna, att 4833 års Revisorer yttrat, bland annat, ali, de ansågo det vara af vigt, det kraftiga åtgärder för framtiden vidloges, hvilka i nämnde hänseende medförde mera trygghet för såväl det allmänna som den enskilde, än dittills egt rum.
Bättre vore väl att vidblifva hvad BorgareSt. beslutat, och antaga 4° proc.; ty derigenom skulle två Stånds beslut härutinnan sammanstämma, och då kan det vid slutliga sammanjemkningen komma till något resultat. Dessutom måste man väl erkänna, att hufvudsaken i denna fråga är, att vexlingen alltid blir försäkrad; och jag skulle jemväl tro, att när vi,framdeles komma till contiollerna, så måste det bestämmas, att i den mån cassan blir medtagen genom utvexlingar, så måste den ökas genom nya insatser, så framt den ej kan genom andra utvägar af directionen fyllas. Jag begär således propos. på instämmande i BorgareStts beslut i fråga 0111 första mom. af denna §, och visserligen instämmer jag med Hr Lefre'n deruti, att den af honom föreslagna redaction, hvarigenom det skulle komma att heta Rikets mynt, i stället för reda penningar, är bättre än BorgareStts, som lyder sålunda — ”reda penningar, som för Rikets mynt gälla,” ty orden ”reda penningar” kunna vara öfverflödiga, om man der följer Hr Lefrens förslag, och sätter helt simpelt — ”utgöras af Rikets mynt.” Den ao Februari f. m. 5o3 Hr von Hohenhausen: För min del stall jag äfven gerna förena mig i den redaclion, sorn Frih. Cederström här sednast framställt, oph sorn af Hr Lefren förut var begärd, emedan uttrycket "Rikets mynt" är kortare och klarare, än hvad BorgareSt. antagit. Af Hr Gripenstedt har blifvit ganska riktigt framstäldt förhällandet med bankerna, och att den garanti, som man fordrar, är af dubbel beskaffenhet, nemi. dels att banken skall kunna göra rätt för sig innan den kommit i concurstillstånd, och dels att den skall kunna göra rätt för sig sedan den råkat i el t sådant tillstånd. Begge dessa ändamål kunna vinnas, såvida nödiga controller på det ena så viii soni på det andra vidtagas och handhafvas.
» Man får göra sig en sådan glad stund som denna allt ibland, annars skulle man gå åt i den här lilla hålan, » förklarade emellertid konsuln, i det han tände sin cigarr, sträckte ut benen och lutade sig tillbaka i schagg-emman. » Men händer här då intet? » sade ingeniören. » Aldrig 1 » försäkrade de öfriga med en mun. » Kommer ingen teatertrupp någonsin hit? » » Jo, men en sådan ger högst två föreställningar, af brist på publik. Sedan afdunstar direktören, och sujetterna ställa till ett slags plockmatiné, som man besöker någorlunda talrikt — af barmhärtighet mot sig själf, för att få dem ur staden och slippa deras vigilans. » Ingeniören skra e. » Har man inga baler här, inga soaréer, inga unga och vackra damer? » De sista orden framhviskades, alldenstund för tillfället ingen kund mer än kotteriet själf t var inne, så att fröken hade intet annat att göra än fördjupa sig i en bok, som hon ock gjorde. » Det var magert, allt det där, » yttrade ingeniörn och strök beklagande sina långa mustascher. » Och jag, som måste dröja här i hela tre månader! Lyckligtvis har jag då er, mina herrar, annars såge det illa ut för mig, en något bortskämd främling. » » Af damerna bortskämd, » gissade den nattbleke och grinade artigt, såj att två halfätna framtänder framträdde. » Ah, jag berl » afböjde, icke så litet smickrad, ingeniören. » Men jag måste dock göra några visiter; komma mig in så smått i societeten. å propos: finns här inga original? Dem brukar man ännu kunna träffa på i småstä- der; och de kunna ibland vara intressanta nog! » » Där går ett! » upplyste plötsligt postmästarn vid en blick utåt gatan. » Är inte hon originel, så vete tusan hvem som är det. » Ingeniören sprang upp och tittade ut genom fönstret, förbi hvilket just passerade med en viss utmanande hållning och en skarpt skuren profil en 50-årig » skönhet » i en dräkt, som djärft trotsade dagens mod.
Utaf den del af räntan sorn återstår elter afdrag af de i testamentet bestämda lilstidspensionerna och 90 R:dr, hvilka såsom arfvode tillagts Riddarhus-Sekreteraren, Kamreraren och Fiskalen med den fördelning, att Sekreteraren erhållit 30, Kamreraren 40 och Fiskalen 20 R:dr, hafva tre gratifikationer å stadgadt belopp blifvit bildade och för ansökning kungjorda samt bortgifna åt tre af - komlingar utaf Direktören af Sandeberg; och har i enlighet med testaments-exsekutorernes tillksnnagifna önskan, testators dödsdag, den 8 Oktober, blifvit bestämd för pensionernas och gratifikationernas utbetalning. På sätt Direktionen i sin till 1853 och 1854 årens Riksdag afgifna Berättelse omförmält, hade Öfver-Intendenten Fredrik Samuel Silfverstolpe, som i slutet af år 1851 allidit, och hans efterlemnade hustru Fredrika Silfverstolpe, lödd Mannerheim, genom testamentarisk disposition den 13 April sistnämnde år till Wadstena Adeliga Jungfru-Stift skänkt ett kapital af 1000 K:dr Banko, att utgå så snart den af dessa makar som öfverlefde den andra, allidit, samt rörande denna donation hufvudsakligen förordnat, att af den årliga räntan 33 R:dr 16 sk. Banko skulle användas till förökande af antalet pensioner inom Stiftet och 11 K:dr 32 sk. samma mynt till bildande af en fond för underhållandet af ett grafhus, som testamentgifvarne uppbyggt på kyrkogården i Röö socken af Erkestiltet; att den till sistberörda ändamål anslagna summan borde årligen besparas och lörökas, till dess behof af gralhusets reparerande uppkomme, då Direktionen, efter derom af vederbörande pastorsembete leinnad underrättelse och uppgift å skadornas allmänna beskaffenhet, borde genom någon tillförlitlig verkgesäll eller murmästare från hufvudstaden låta besigtiga byggnaden och derest sådant ansåges nödigt, densamma iståndsätta; samt att nyckeln till gralhuset skulle hos
StatsUtsk. afgaf i denna fråga, var alldeles i enlighet med denna princip, emedan Utsk. då afslyrkte något anslags beviljande. Men vid en återremiss från tre Stånd bar StatsUtsk. fattat en annan åsigt, och tillstyrkt ett anslag. Jag skulle tro, att då 3:ne Ständ återremitterat detta första betänk, med förklarande, det de ansåge liehofvet påkalla en förbättring uti kronofogdarnes och häradsskrifvarnes lönevillkor, uttrycker, äfven detta, att dessa 3 Stånd ansett en sådan förbättring hafva varit af högsta behof påkallad. Att dessa: tjenstemäns löner äro försmå, det tror jag dock att hvar och en måste medgifva, isynnerhet hvad beträffar häradsskrifvarne, hvilkas löner inom det län, der jag är i tillfälle att bedömma förhållandet, icke uppgå till 400 r:dr. Hvad äter angår påståendet om lättheten för dem att på annat sätt förtjena hvad de behöfva, så är förhållandet sådant, att deras tjenst är så trägen, att icke många tillfällen till biförtjenster kan af dem begagnas. Jag kan äfven förklara, att enligt den 10-åriga erfarenhet jag haft, har visst icke dessa personer samlat någon förmögenhet, och jag tror, alt om inom den ort, der jag är bekant, någon kunnat göra det, så befinna sig likväl de fleste i ytterst dåliga omständigheter. Jag tillstyrker således bifall på den utaf Hr von Hohenhausen och flera andre talare gjorde framställning, att det tillstyrkta anslaget mätte höjas till 10,000 r:dr. Hr von Hohenhausen: Jag vill ingalunda bestrida, att på vissa orter kronofogdarne äfvensom häradsskrifvarne äro väl lönte, alt på en del orter det kan vara tillfälle för dem till biförtjenst, samt alt deras tjenst medgifva dem tid att dertill egna sig; deremot linnas andra orter, der intet af dessa förhållanden äger rum. Det anslag, som här är hegardt, är icke att fördela öfver hufvud, utan att utdela der lönen är otillräcklig.
Kammar-rätten granskade för år 1850 med och för år 1851 utan anmärkningar, samt utvisa: (se bilagan Litt. N.) §. 1. Till följd af föreskriften uti Kongl, brefvet den 27 Augusti 1831, skulle i fondernas hufvudböcker inom linien, såsom tillgång, balanseras värdet a de hus och byggnader samt effekter, hvilka är 1830 blifvit Irån gamla till nya mötespassevolåns-fonden öfverlemnade och, sedan sistnämnde fond med år 1840 upphört att bestrida utgifterna för indelta arméens underhåll? öfverlåtits till indelta arméens nya — 56 — mötesfond; och utgjorde värdet å hus och byggnader — Rdr 88,684: 20. 8. å sjukhusoch magasins-inventariepersedlar - „ 26,402: 13. 2. Dessa byggnader och effekter, hvilka i föreskrifven ordning varit upptagna i 1849 års räkenskaper, omförmälas icke i 1850 och 1851 års redogörelser, ehuru någon föreskrift om deras uteslutande ej, Revisorerne veterligen, blifvit meddelad; hvilket Revisorerne ansett sig böra omförmäla. §• 2. Genom nådigt bref den 17 April 1850, har Kongl. Majit anbefallt uppförandet i Malmö af en särskild ridhusbyggnad för kavalleribefälets behof, hvartill kostnaden borde af de förenade mötespassevolans-fonderna bestridas; och inhemtas af det för denna utgift i räkenskaperna upplagda särskilda konto, att ridhuset år 1851 blifvit fullbordadt, samt att kostnaderna för detsamma uppgått till 11,569 Rdr 40 sk. 6 r:st., hvaraf 11,000 Rdr äro år 1850 anordnade samt återstoden, 569 Rdr 40 sk. 6 r:st., enligt uppgift, skall under år 1852 blifva liqviderad. §. 3.
Ständers Stats-Utstotts den 22 dennes uplästa Memorial, angäendc de mid Riksdagar wanliga Klubbar och Tafflar, nu a nyo föredrogs blef detsamma af Preste - Ständct bifallit, under förkla, rande , att Ständet ansag rättigheten till Taffels underhäll pä Stats-Werketö bekostnad icke böra wara mera wid, sträckt för Hcdcrwarda Bonde - Ståndet an för de öfrige Riks-Ständen och att således endast dest Talman jemte Herr Landt marskalken och de öfrige Talrmänncn mä wid kommande Riksdag Taffelpenningar upbäravt suprs. S. D. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utstötts förleden gärdag uplästa Memorial, i anledning af Landshöfdingen och Riddaten st Lebenbvms ansökning om er, ford.rkige Embctsoch Boningsrum, blef afPreste-Stättdet bifallit, med tillagd enstan, att i händelse något Kongl. Maj:t och Kronan tillhörigt samt till ändamrlet tjenlig^ Hus icke genast kunde till Landshöfding - Rcsidencc uvlatas, hushyra emedlertid mätte till ett sadant belopp bcstä^, att pastande Embetsoch Boningsrum derfche möjligen mätte kunna erhällas, vt suxrs. S. D. Gillade Preste - Ständct Stats -Utskottets för, ledne gärchag uppläste förnyade utlätande, angäcnde före^ stagne Söncfvrbättringar för atffillige penningc-löntagandtz sä Militaire som Civile Stater och Embetsmän, med tillagg, att till Kongl. Mast i underdånighet skulle öswcrlemnas, att r den män lillgängarne sadant mcdgifwa samt Efter billighet och behof jämka och anflä Löneförbätti ingar sä wal för Corpser som öfrige EmbetSmanna grader, hwilka hafwa penninge - löner, vt supra.
''Ongelse vid vgtten 00b brod räkngs sälecies gtt, mot k^rg dgggr 8vgrg böter eller srenningevärde till 00b med Ao,r§/. 7t/cr/.7r ^Vac/r^cr äVcc/' a ^?r^sscr/e/r, ^V.'o A. A mecl lis, 6oler; oell std se^ermero, mecl tillökning i strotket ok en clog i sencter uncler cle näst clerjlä köljoncls ätto clogorno» eller till oell mecl tolk clogors töngelse, mot dvorje clog svoro k^ro cloier; uncler cle onclro ätto clogorne eller till oell mecl tjugu öogors fängelse, mot dvorje clog kem claier, somt uncler <le tredje oel, sisto ätt-, clogorno, eller till oell mecl tjuguätto clogors fängelse, mot dvorje clog sex claier. Oj ilör nägon 6ömos till longelse vict votten oell dröcl ^ä längre ticl än en mänocl, eller tjuguätto ctsgor, oell ej winclre ticl än k^ro clogor." <):o Oenom 8Iiri5vel86 clen 9 sistliclne 8e^temdor, om 8tg6ggn6e ott: "6ä doter tor säclon stölcl., 80m enligt Oog ^>88^'' i tvä-döte, emot onnon tjufnoö, skolo till fängelse vict votten oell dröcl körvoncllos, 8t6Iclen8 enklo värcle först dör körcluddlos oell clet sälunöo u^pkowmoncte luddig deloppet tjeno till gruncl kor kängelseticlens destömmoncle, sätt i 5 Lo^i. ^ H.
Fogden att yttra sin tanka om de rätta gångbara priserna., eller att, om han blifver af en annan mening än Sockne Fullmägtige, densam-* Den 5 Juli. 663 densamma, särskildt författad, till Konungens Befallningshafvande och Markegångs-Taxeringsinännen insända, för att vid Markegångs-sättningen , äfven så väl som Torgprisen, i öfvervägande tagas; och fastän Betänkandet ej innehåller , hvarken att något Pastorats Fullrnägtige skulle få skrifteligeu till Kronofogden insända sin uppgift om priserna uti dess hemort, eller att Pris-Courantens för Häradet uppgörande icke skulle hindras och uppehållas af en eller annan Soekne-Fullrriägtigs uteblifvande , Utskottet anser dessa omständigheter vara alldeles enliga med de uti Betänkandet ådagalagde grundsatser, men tror, för sin del, att ett bestämdt utmärkande deraf uti den utkommande Författningen kan vara öfverflödigt. Med föranledande af hvad Herr Prosten Wikblad uti Högvördiga Prest-Ståndet yttrat, anser Utskottet sig nu böra föreslå, att pris på all slags blandsäd, som i Fänet brukas, må utsättas uti Markegångs Taxorna. Vidkommande sedermera anmarkningarne 1 afseende på Utskottets Utlåtanden, angående Rentegifvares och Rentetagares rättigheter och skyldigheter, samt deribland de af Herr Professoren Forsell gjorda erinringar, får Utskottet vördsamligen upplysa , att det af Herr Professoren klandrade ordasättet Svea och Götha Riken, å ena, samt Westerbotten och Wester-Norrland, å andra sidan, när fråga förkommer om skillnad i vägens längd för Afradsoch KronotiondeSpannmålens forslande, icke härleder sig från något af Utskottet begånget misstag,- utan igenfin nes - 664 Den 5 Juli. nes ordagrant uti Kongl. Förordningen den ss Juli 1803, deraf Utskottet uti denna omständighet tillstyrkt stadfästelse och genom Utskottets Utlåtande har således Gefleborgs
Detta för dessa officerare olyckliga misstag är emellertid orsaken, hvarföre artilleriet kunnat hållas komplett under följden af några år. Af hvad jag nu haft äran anföra, synes, att artilleriets ställning, för närvarande är sådan, genom det stora antalet vakanta officers-beställningar, att, om hjelp ej, härför snart mellankommer, det med stora steg nalkas sin totala upplösning. Äfvensom att botemedlet mot denna, för det allmänna vådliga, undergång af artillerivapnet, hvarken kan vara eller egentligen är något annat, än att, genom förbättrade lönevilkor, bereda en hjelplig utkomst för dess befäl Det återstår således nu att Stats-Vtskotlets Utlåtande, M 83. Undersöka, huruvida hvad Utskottet härutinnan föreslagit ar för ändamålets vinnande tillräckligt. Hvad först regements-officerarne beträffar, yttrar Utskottet, att det »anser den föreslagna löneförhöjningen i det högre befälets löner icke vara af behofvet oundgängeligen påkalladt» och har således ej ansett sig, ej en gång i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit föreslagit, böra för dem föreslå någon löneförhöjning. Om det ock skulle vara en sanning, att det högre befälet i allmänhet är jemförelsevis bättre lönadt än det lägre, så är dock, om man fäster sig vid de omkostnader, som alltid äro förenade med en högre rang och gör ett billigt afseende derpå att en lång tjenstemannabana och större duglighet böra förtjena någon pekuniär uppmuntran, detta ingalunda är förhållandet vid artilleriet. Af den, min reservation, under Litt. A, bifogade, af regementsskrifvaren vid Svea artilleri-regemente upprättade uppgift på officerarnes vid delta regemente behållne löne-inkomster, inhemtas alt regements-chefen äger i behållning 3,382 R:dr 16 sk. 10 rst. —• Artilleri-kommittén har härutinnan föreslagit en tillökning af 560 R:dr och Kongl. Maj:t en af 200 R:dr. Enligt kommitténs förslag skulle chefen således erhålla i behållning 3,942 R:dr 16. 10.
Ett exemplar af tidningen »Gottlands Tidning» för den 5 Juni 1862, hvaruti finnes intagen en af TO innevånane på ön till Konungens Befallningshafvande derstädes ställd skritt, innefattande klagomål öfver åtskilliga af dåvarande t. f. Militär-befälhafvare vidtagna åtgärder, som förmenades dels stå i strid med gällande militärkonvention och dels eljest leda till onödigt besvär för allmogen; 3:o Afskrift af Konungens bemälde Befallningshafvandes den 17 September 1862 aflåtna skrifvelse till Militär-befälbafvaren på Gottland, hvari, med förmälan, att Konungens Befallningshafvande, som ansett den i ofvanberörda skrift anförda klagan afse ett ämne, hvarmed det ej tillhörde Konungens Befallningshafvande att taga befattning, öfverleinnat skriften, jemte ett af t. f. Militär-befä 1- hafvaren deröfver afgifvet yttrande, till Kongl. Maj:t, för den händelse Kongl. Maj:t skulle i nåder finna densamma till någon åtgärd föranleda, men att Kongl. Maj:t genom nådigt Bref förklarat, att. då det tillhörde Länsstyrelsen och Militärbefälet på Gottland att tillse, det de för nationalbeväringen derstädes gällande författningar eller meddelade nådiga föreskrifter behörigen iakttoges, samt ifrågavarande skrift icke vät e lill Houg/. AJaj:t stiilld, så blefve densamma, såsom icke för närvarande påkallande någon Kongl.