Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser att man bör bifalla denna punkt, men sluta den med orden allmänna arbeten, så att alltsammans från och med orden ''utgörande efter beräkning,” till punktens slut, må utgå. Hr Westfelt, Nils: Då StatsUtsk. tillstyrkte denna summa af 48,216 r:dr b:co, trodde icke Utsk. att de Öfriga Stånden, icke ens R. o. Ad., skulle visa sig så frikostiga som besluten vitsorda, och detta förhållande föranleder mig alt begära afslag å denna punkt. Jag tror icke att dessa 48,216 r:dr äro behöfliga sedan så stora anslag äro gjorda, och skulle så vara, kan ersättning vid en blifvande riksdag komma i fråga. Hvad jag är öfvertygad om, det är, att dessa anslag icke ens till sitt halfva belopp komma att intill nästa riksdag utgå, ty innan så stora bolag, förslag och conlract blifvit ingångna och uppgjorda, som företag, hvartill dessa anslag skulle användas, påkalla, så hafva så väl detta som nästa år lupit till ända. Hr von Hartmansdorff: Jag beklagar att Frih. Sprengtporten, i detta fall, gått ifrån den mening, som han yttrat vid 5 punkten, då jag instämde med honom. Om 22 H. 69 546 Den sg Ma r s c. m. R. o. Ad. i vissa fall höjt anslagen öfver hvad Utsk. föreslagit, så hafva ock i andra fall de föreslagna anslagen blifvit alldeles bortprutade, såsom t. ex då 600,000 r:dr gmgo förlorade för Strömsholms canal. Jag instämmer för öfrigt med Hr Rosenblad, anhåljandes att R. o. Ad. ville bibehålla punkten ända till och med orden ”allmänna arbeten, ” hvarigenom man tillika bestämt procentförhållandet. Frih. Sprengtporten: Jag har visserligen icke frångått min mening om den 5 punkten, i hvilken Hr von Hartmansdorff behagade instämma.
Meningen var nemi att man skulle kunna till slägten återvinna den jord, sorn bl i I vi t utom slägten föryttrad; men icke att den ena slägtingeu skulle kunna börda den egendom, som genom en annan slägtings köp redan var i samma familjs ego. — Vi veta att lagkunskapen stod här i Sve rige mycket högt i 17:de århundradet, men efter denna tid och till följe af det förfall, hvari landet nedsjönk under Carl XlLs krig, förföll äfven jurisprudensen i Sverige, och de flertaliga förlattmr, som sedan utkommo, bära äfven vittne derom, ithy att de beklagligen ådagalägga ett fullkomligt missförstånd om hvad lagstiftarens mening förut var. Så t. ex. förordningen af 1702 om utvidgning af bördsrätten; så äfven det K. Brit at d. 17 Sept. 17 56, som, i strid med förut gällande åsigter, förklarade, att bördsrätt skulle ega rum äfven då jord var såld inom slägten. Hvad jag nu föreslagit, är således icke annat än en återgång till den tendens, som förr varit erkänd och rådande, och jag förmodar att det kommer att bära sig lika bra nu som då. — Man har äfven invändt: huru skall det gå, om en egendom säljes till tvenne personer, af hvilka 214 Den 14 J lin i. elen ena inom och den andra utom börden? — Det är ju ganska naturligt, att i sådant fall kan den ena delen bördas och den andra icke. Man har äfven sagt, att. nationer med verklig nationalitet icke hafva denna institution; men, oafsedt att detta påstående icke håller streck, så kan jag icke godkänna ett sådant bevisningssätt. Om vi gå till vårt brödrafolk, Norrmännen, så finna vi der en bördsrätt, som är mycket vidsträcktare än hos oss; den räcker hos dem i 5 år, men deremot hos oss i allmänhet blott ett,. Hvad andra länder beträffar, så veta vi att deras institutioner i detta afside aro högst olika. I England t. ex. gar jorden genom testamente från den ene till den andre.
Utlåtande i anledning af Riddarhus-Direktionens Riksdag s-berättelse. Hörsamt Memorial. Sedan Riddarhus-Utskottet fulländat granskningen såväl af Riddarlius-Direktionens Protokoll från 1853 års början till och med den 11 Oktober 1856 som ock af 1853, 1854 och 1855 årens afslutade hufvudböcker öfver Riddarhus-kassan, Wadstena Adliga Jungfru-stifts-kassa och Adliga Kadett-skolefondeo jemte alla öfriga under Direktionens styrelse ställde fonder, donationer och legater, äfvensom af kapitations-räkenskaperna för åren 1852, 1853, 1854, tillhör det Utskottet, till följd af 36 § Riddarhus-ordningen, att icke allenast att hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln anmäla resultatet af en sådan granskning, utan ock afgifva utlåtande i anledning af den, jemlikt 15 § af den för Riddarhus-Direktionen utfärdade instruktion, af Direktionen genom Utskottet aflemnade, till Höglofl. Ridderskapet och Adeln ställda berättelse öfver hvad som vid Riddarhusoch Stifts-ärendenas styrelse och förvaltning sedan sista Riksdag sig i allmänhet tilldragit. Utskottet har härvid ansett sig, i afseende på uppställningen, böra följa den ordning, som i Direktionens berättelse blifvit iakttagen; men då denna berättelse, jemte Utskottets betänkande, varder lill Höglofl. Ståndets ledamöter tryckt utdelad, har Utskottet trott sig böra endast i korthet under de särskilda paragraferne sammanföra berättelsens innehåll. 1 g Af denna g, som i allmänhet redogör för de under RiddarliusDirektionens förvaltning slående kassors och testamentsfonders ställning, inhemtas, vid tillika anställd granskning af dithörande räkenskaper, hufvudsakligen följande:
Försummas arbetets påbörjande inom den tid, nu sagd är, bafve inmutaren sin inmutnings-rätt förlorat, om annan sig dertill anmält innan arbetet börjadt varder. § 17- Under försöks-arbetet eller så länge ej ' visst utmål för grufanläggningen blifvit anvisadt och marken inlöst, som i 5 Kap. sägs, håfve inmutaren icke lof att, utan tillstånd af jordens innehafvare, å den inmutade 28 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 92. platsen uppföra andra bostäder, än för sig sjelf och eget husfolk. Sker annorledes, må innehafvare!! af jorden anlita närmaste Kronobetjent, för att få byggnaden på inmutarens bekostnad åter borttagen. § 18. Vill inmutaren, efter det grufarbetet blifvit börjadt, men före utmålsläggningen, sin grufanläggning öfvergifva och nedlägga, gifve det så väl egaren som innehafvare!! af jorden bevisligen tillkänna, och vare sedan ej skyldig att för längre tid än det då löpande året, betala afgift för den mark, han begagnat; godtgöredock den skada derå, sorn för framtiden kan hafva uppkommit efter thy i 13 § sagdt är. Öfvergifves grutaniäggniugen utan sådant tillkännagifvande, då må jordegaren eller den hans rätt innehar, när han vill, efLer det arbetet blifvit nedlagdt, åter sätta sig i besittning af den till grufanläggningen begagnade marken och utsöka den för dess försämring honom tillkommande skadeersättning; hvaremedlertid inmutaren, till dess denna ersättning blifvit erlagd, fortfarande skall ansvara för fulla beloppet af den årliga afgift, som för markens begagnande varit bestämd. 4 Kap. Om jordegare-andelen i grufvor. § 19.
Bankens behållningar å utrikes ort stiga tidtals till ganska betydliga summor, i följd af låns upptagande på utrikes ort, och det bör då vara för det allmänna mera nyttigt om Banken tillfredsställer börsernas behof af vexlar, än om fritt spelrum lemnäs åt spekulationerna i denna rigtning. Bankens vexelhandel frånträder derigenom icke sin egentliga egenskap att utgöra ett medel lör metalliska kassans förstärkning och något stegrande af kursen kan ej ifrågakomma i vidsträcktare mån, än som nu eger rum eller kursens hållande så låg att uttag af silfver, så vidt ske kan, förebygges. Under förutsättning af Rikets Ständers bifall till Utskottets framställning i Betänkandet N:o 44, punkterna l:o, 5:o och 12:o äro momenterna 5:o, 8:o, 9:o, 10:o och 12:o ändrade. Som det torde vara lämpligast att i Malmö, likasom i Götebo"g, utöfningen af de med vexelhandoln förenade bestyr uppdrages åt två eller tre der bosatta, sakkunnige och redbare män, af hvilka åtminstone en bör vara ledamot af Styrelsen öfver dervarande Lånekontor; så har Tale momentet blifvit uteslutet samt 6:te, 8:de, 9:de, 10:de och 12:te momenterna undergått deraf härflytande förändring. Jemte erinring att verkställande Dircktörerne upptagas i aflöningsstaten och att deras biträden komma att anställas vid Banko-fullmägtiges expedition, har Utskottet skolat upplysa att under moment 12:o inrymts allt hvad som angår arfvodesbestämningen i och för vexelhandoln och att följaktligen sednare delen af andra punkten i mom. 8:o blifvit dit hänförd. Särskildt stadgande om sättet för liqviden af vexlar, som köpas i Göteborg och Malmö, erfordras icke i Banko-reglementet. De nödiga bestämmelserna härutinnan tillhöra de instruktioner för ombuden och för Lånekontors-styrelserna, som Fullmägtige dels redan fastställt och dels vidare kunna komma att fastställa.
l18 han Ber lemnude henne, hlef Agneta skrämd af en markatta och I&amp;g i tre veckor till säqs smnt.gick illa med nll barn .. Cruns kom emellcnid Ltcr till Wismnr och, efter att viril en tid der, for han för nit ordna med sitt regementes inskeppande ifrin Stade, derifrh det skulle &amp; if \ rriöms till Göteborg. Den 10 nav. seglade hm jeY med sin familj ifrh Wirmar och kom redan den i 3 till Drlurön. efter att haft ett utmärkt p d t vllder pll sjön. m Hade jag d 8 stor orsak till att tacka min Gud, som s8 nMeligt har hört min bön och 18th mig komma med all hugnad hem igen med ni. k. man, och icke allena latit mig sil rik igen utan ock rikare än jag drog bort, i det att Gud har gifvit mig en mycket vacker ung son, medan jag har vant ute. Den 15 kom jag med min son och man till Stockholm och fann alla d e mina vid godt tillstand, Gttdskelof, undantagandes min k. mormor, som var både död och begrafven. Det gjorde mig mycket ondt, att jag icke ännu en g h g har fitt s e henne, iörrän hon dog. Den 16 var jag och hälsade y8 Drottningen. Den i g dmgo vi till Sätnna och vor0 der intill den 2 1 december, d 8 vi drogo till Tidön till min morfar och halsade honom, efter vi inte hade sett honom, sedan vi kommo hem. Vi togo vi; lilla son med osa och voro vid Tidön intill den 10 januari 1650, d 9 vi drogo hem till Sxtuna igen. och blefvo vi der den vintern. I %ir afbrytes dnghoken. Ctdmg ur Jobs bok och psaltaren följa jcmtc nlgra lösa papper med anteckningar af klnda hkta. Ett %r af intresse och innehllller beditelsen om hennes andra sons Ridelse i Stockholm den l o aupsti. Fru Ebba bjöds till fadder. och gossen killades Johan.
Hvad sålunda blifvit anfördt, har Utskottet tagit i öfvervägande; och får Utskottet, till ledning för omdömet uti förevarande fråga, upplysa, att uti Kongl. Förordningen den 21 Aug. 1786 föreskrifves, bland annat: ’’att vid förslagers upprättande till Kyrkoherde-beställningar det skall åligga Consistorium först och främst, att hafva afseende uppå de sökandes Gudsfruktan samt ett dygdigt och stadigt uppförande; att, i öfrigt iG Allm. Best-’- och Elon.-Utskottets Betänkande, N:o 70. endast förtjenst oell skicklighet skall gifva den ene företräde för den andre alt det hör skattas för skicklighet hos en sökande, att han eger lärdom oell de kunskaper, sorn Lii 1 sysslans fullkomliga bestridande erfordras, samt för förtjenst, att lian med kännedom, nit och försigtighet skött det kall, honom varit anförtrodt, och såmedelst gjort sig förtjent af vidare befordran; alt Consistorium skall noga utröna och domina till det företräde, som bör gifvas den ene eller den andre; men att, om en vida yngre, som beständigt haft tillfälle att obehindradt sköta sina studier, skulle uti kunskaper synas öfvergå en äldre, som väl också egde mogen lärdom och öfrige goda egenskaper, men hvilken varit föranlåten att använda sin tid på utöfningen af en mödosam tjenst, och således ej hunnit uppnå en likaså vidsträckt lärdom, den senares arbete och erfarenhet då skallså jemn föras med den förres beläsenhet, att å ena sidan ej saknas uppmuntran till nyttiga vetenskapers alfvarliga skötsel, men å den andra, ej eller skicklige män afskräckas från att ingå uti arbetsamma och mindre lönande beställningar vid undervisnings-verket och församligen; hvilket ofelbart hända skulle, om ej den enes nyttiga möda och besvär, äfvensom den andres berömliga flit och lärdom, finge bereda dess förtjenst och lycka”; och finnes derjemte uti ofvanberörde Kongl. Förordning följande stadganden: ”Ehuru Wår alfvarliga vil ja är, det icke allenast
Detta anser jag visserligen vara det riktigaste i frågan, men då man nu ser att det ej kan blifva R. Stis, utan att här nu är fråga, antingen att bibehålla nuvande stadganden eller och antaga det af BankoUtsk. föreslagna och af 2me Stånd bifallna, skulle jag tro lämpligast vara att med bibehållande af det nuvaride stadgandet, R. o. Ad. instämmer i BorgareStis beslut och ofördröjligen derom meddelar detsamma underrättelse, på det att BorgareSt. må vidblifva sitt beslut, hvaraf inträffar att 2 Stånd stadna emot 2, då frågan förfaller, och man vidblifver hvad som förut stadgadt varit. Jag hemställer alltså, det behagade R. o. Ad. med frångåehde af sitt beslut, instämma med BorgareSt. ronde ingressen uti 121 § i Bankoreglementet. R. o. Ad. beslöt att med frånträdande af sitt förut i ämnet fattade beslut, instämma i det beslut BorgareSt. derom fattat; hvarjemte R. o. Ad. i följd deraf och under förutsättning att BorgareSt. komme alt vidblifva sitt beslut, ansåg de af Utsk. framställde voler.proposir komma att förfalla. Frih. Palmstjerna; På det att BorgareSt. måtte få kän - 24 Den 30 Juli. nedom om det nu faltade beslutet oell således sakna anledn. att frångå sitt, hemställer jag om ej prot.utdr. i ämnet kunde expedieras för att under loppet af detta plenum afgå. r> Ånyo föredrogs BankoUlsk:s d. 26 och 29 dennes på bordet lagda mern. N:o 67, med förslag till åtskillige bestämmelser ronde Lånekont. i Wisby. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Då förslaget om ett Lånekonhs inrättande på Gottland här förevar, anfördes deremot hufvudsakligen den betänkligheten, att konstnaden för ett sådant kontor blefve väl stor, då densamma, med hvilken detsamma skulle röra sig, endast upgick till 200,000 r:dr.
Det är först om ett par dagar de lemna staden, och den som då förklarar sin mening, det är jag ... Nå, de gå förbi ... Ni vet, go herrar, jag är en så loyal undersåte som någon, men jag tycker att kungen ändå är bra mycket menniska för att bli dyrkad som en gud. Han kunde gerna klämt efter general Hjerta. Var det icke just han som lät den lilla truppen vid Qvistrum få sköta sig efter lägenhet?” ”Ja, skam för den, som begriper hvarken kriget eller politiken på den här fason! Apotekarn har rätt: general Hjerta, som med 8,000 man ligger i Venersborg och ...” ”Mina herrar”, afbröt stadsfiskalen, som nu kom inflygande genom apoteksdörren, ”här har kommit uppbrottsorder, så att redan i afton kunna alla våra gäster ha packat ihop sitt pick och pack. De börja redan springa härs och tvärs. Skynda er derföre hem, gode borgare, till era bodar, ifall ni väntar liqvid.” ”För min del”, utlät sig en dryg köpman, ”väntar jag ej mycket på sådant lappri, men väl på att få hamn och farvatten rena. Mina fartyg komma icke hem förr, och vintern hänger öfver oss!” ”Nånå”, menade tullinspektoren, ”här äro flera som icke kommit in än. Rutger Smith har gått på sådana långfrakter från Lisabon, att han väl icke kommer hem förrän fram i december, och då står det än hårdare.” ”Misstag!” ropade apotekaren. ”Svägerskan hade bref i går – han är snart hemma i dörrarna. Vi ha stillestånd nu och lära nog få det förlängdt till nästa sommar, d. v. s. att kriget är slut ...” ”... och att det i stället blir riksdag, då vi väl som vanligt få våra motioner afslagna. Det är då åtminstone så mycket att vår klubb icke dör af brist på lifnärande ämnen ... Ni reser väl ut, mina herrar, och se truppernas afmarsch?” ”Förstås – kriget skall väl icke gå tillbaka öfver gränsen”, menade apotekaren skrattande, ”utan att vi följa det ett stycke på väg och sedan dricka några glas för återkommen trefnad.”
»Hvem hade kunnat ana något sådant?» upprepade hon oupphörligt. Men allmänheten visste ingenting om fröken Rosendofts oro. Man talade endast om Oxygens utväljande. »Det är en heder för Göteborg,» hette det, »att i folkförsamlingen företrädas af en så berömd väderlekstillverkare.» »Han kan mången gång skaffa oss vind i seglen.» »När man har honom bland sig, vet man hvarifrån vinden blåser.» »Men nog var det skada, att den vackra Aromasia skulle på ett så sorgligt sätt sluta sina dagar. Hon var verkligen vacker.» »Utmärkt vacker!» »Och en skicklig finansdoktor var hon. Man kunde nog haft nytta af henne.» »Men med luktkonsten är det väl nu slut. Hvem skulle hädan efter våga gå på en luktkonsert?» »Någon sådan olycka kan hjärnorgeln aldrig åstadkomma.» »Har ni hört, att man nu mer skeppar ut stenkol från Kina?» »Prat! Hvarifrån skulle Kina taga stenkol?» »De äro konstgjorda naturligtvis. Det lär vara en hos handelshuset Tsi-ho-ka-ka-lo i Peking anstäld kemist som till punkt och pricka gjort efter våra halländska kol.» »En sådan filur! Jag har lust att sätta mig i förbindelse med honom.» »Om vi skulle bilda ett bolag?» Så där talade man i kristallpalatset på stora Otterhällan. De flästa tycktes vara nöjda med valets utgång, på samma gång som åt minstone många bland dem beklagade den vackra Aromasias förskräckliga slut. Men så for man åter till sina kontorsgöromål, och på aftonen gjorde man utflykter till Trollhättan och till Pater-Nosterskären samt med undervattensvagnarne ned till Okeanos trädgårdar, där det å nyo var stor fest. Man invigde den nya skandinavisk-skotska tunnelns första halfmil hvilken fullbordats på orimligt kort tid. »Inom några månader ha vi hela arbetet färdigt,» sade Giro, »men vilja innan dess börja den europeisktamerikanska tunneln.» »Och så fara på upptäcktsresor till jordens medelpunkt,» tillade någon. »Naturligtvis,» bekräftade Giro. »Jag har redan bildat ett bolag för den stora jord-medelpunkts-banan. Några aktier finnas ännu att tillgå.» Aktierna köptes med begärlighet.
Årliga räntan till Hans Majit Konungen Kapitalafbetalningar och räntor å län Räntor å Carl XIHis hemgiftskapital, Göta och Södertelje kanalers reparationsfond, ekeskogsmedlen, Lappmarks ecklesiastikfond, Borgerskapets Enkhus’ fordran samt skulden till Hebbeska fideikommiss-innehafvaren Afsatt fond för afskedade folkskolelärares pensionering jemte dertill ytterliga anslagna medel af besparingarne å folkskoie anslagen Utbetalningar af undsättningsmedlen 101,>140: — 78,060: — 79,000: — 55,000: — Riksmynt. med afdrag af hvad deraf utgått för ett vägarbete Återstod af ännu icke utbetalda anslag och lån, beviljade vid föregående riksdagar 9,221,247: 57. med afdrag för följande, dels till afskrifning föreslagna, dels till annat ändamål anvisade belopp, nemligen: af anslag för reparation i Riksarkivets hus 2,609: — » » » lifgifvande af läroböcker 750: — » anslaget till löneförbättring vid stadspedagogien^! 30,000: — » » » aflöning åt Antiqvitets-intendenten... i,000: — a anslagen till folkundervisningen (afskrifna) 73,353: 72. » » n dito (öfverförda till pensionsfonden för folkskolelärare) 78,060: — » anslaget till kostnader vid Hamburger-expositionen 5,080: 86. lånet för godtgörande af kostnader vid laga skifte 150,000: — utaf länet lör Borås—Herrljunga jernväg 666: 67. 341,511: 25.
* Dessa rader, skrifna den 7 Thermidor 1794, är det sista som flutit ur Chéniers penna. Dikten är en verklig profetia. Innan han hunnit skrifva ned sista rimmet inträdde fångvaktaren och ropade upp hans namn. Guillotinen väntade. Eduard Engel, den tyske literaturhistorikern, kallar med rätta denna dikt » det hemskaste stycke tillfallighetspoesi, som litteraturhistorien känner ». Till belysning af Den unga fangen må nämnas att den var riktad till en ung Mille de Coigny, hvilken satt fängslad samtidigt med Chénier. Den unga damen undgick emellertid sin diktares öde. Hon frigafs.Rouget de Lisle och Marseljäsen. I Marseljäsen — skrifver Lamartine i sin » Histoire des Girondins » — ljuder ett eko af segerhymn och dödsskri; ärorik såsom den förra, dyster som det senare, återger den modet åt fäderneslandet och bleker kinden på medborgare. Dess ursprung är följande: Vid ifrågavarande tid låg en ung artilleriofficer i garnison i Strassburg. Hans namn var Rouget de Usle. Han härstammade ifrån Juraområdet, ett landskap för både dröm-merier och kraftyttringar, såsom fallet alltid är med bergstrakter. Denne unge man älskade kriget som soldat och revolutionen som tänkare; genom poem och musik förkortade han de långa timmarne i garnisonslifvet. Eftersökt för sin talang håde som musiker och skald, umgicks han förtroligt hos familjen Dietrick. Husfadern var en fosterlandsälskande elsassare, maire i Strassburg; hans hustru och husets unga flickor delade den patriotiska hänförelse för revolutionen, som vibrerade framför allt vid gränsen, liksom en person i fara mest skälfver i armar och ben. De tyckte om den unge officern, och de gåfvo inspiration åt hans poesi och musik. De gåfvo mandom åt hans späda tankar, de voro förtrogna med de första yttringarna af hans snille. Det var på vintern 1792. Hungersnöden herskade i Strassburg. Familjen Dietrick var fattig, dess bord tarfligt, men gästfritt för Rouget de Lisle. Den unge officern tog plats der både föroch eftermiddag som en son eller bror.
Djärft Emilie Björnberg har själf ej alltid dansat på rosor, äfven för henne skymtar ålderdomen fram m e d krämpor af besvärligheter; men ännu, hoppas vi, skall ett nytt tusental bland våra småttingar af henne bibringas skick och polityr, och då mammorna och vi lånade all vårens glans åt vår framtidssyn. Sänkte öfver vägen, min och hans, dagrarna i skyn. Därför stal naturen afundsam bort min ljusa fröjd, Bar min älskling ofvan molnens kam emot solens höjd. *) Detaljnotiser om fröken Björnbergs författarskap finner man i Sigrid Lejonhufvuds och Sigrid Brithellis » Kvinnan i svenska litteraturen », Klemmings » Sveriges dramatiska litteratur » samt Bernhard Lundstedts » Sveriges periodiska litteratur ». Samla, samla hvad på jord du vel uta f glans och prakt! Samla gods och guld i myckenhet genom vidgad makt! IDUN 1897 Ack, hvad är dei? Bubbla bjärt och och en handfull stoft, Öfver kärlek sållar sol och blom trolska drömmars doft. tom; Undra icke, att min blick är matt; kindens rundning mist alla rosor. ser du, kvalets natt blekte dem till sist. Lifvets muskel slår ej längre nu. — Toifla ej och le! — Kanske, har du aldrig varit, du i Getsemane? Sök, o sök min ande, vän som gick vid hans kära namn; kanske nalkas han ett ögonblick uti vingehamn. Återger mig hvad han ägde då, hvarje hjarteslag: speglar uti mina ögon blå sina anletsdrag. Nej, han kommer icke. Stig min sång öfver forsens dån! Glöm vid bruset, glöm ännu en gång bleka villors hån! Längtan, du, som ännu lifsvarm gror, hägra och försvinn! Arens rimfrost lagt sitt hvita flor öfver sargadt sinn. Helene Malmqvisl. - * Debet oeh kredit i nervernas hushållning. Bearbetning för Idun af Mathilda Lang / et. V årt nervsystem är visserligen e j, synnerligast hvad dess näring beträffar, oberoende af den öfriga kroppen, men det äger dock en viss själfständighet, som tillå- ter det att sätta sig öfver åtskilliga den öfriga kroppens lidanden.