Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var således endast för att promenera hon for, och under denna färd var det något rätt besynnerligt, som hände, hvilket åter kom mig att tänka på det der brefvet. Vi foro till Aukwoodhouse, och mrs befalde mig att taga af vid byn och fara strandvägen till vestra ändan af parken och stanna der. Jag tyckte, det var besynnerligt, ty denna väg begagnas aldrig, den är mycket längre; och någon stor vagn hade väl aldrig förr rullat der i hafssanden mellan klipporna, den är imellertid jemn som ett golf vid ebbtiden åtminstone, då man kan fara längre ned, så att nog kunde jag köra den mycket väl. Jag gjorde således, som hon befalt, och då hon stigit ur och gått in genom den lilla grinden, som både hon och jag kände väl till, så vände jag om hästarne och höll stilla i skuggan vid backen. Jag fick likväl sitta der bra länge, och det kan väl hända, att jag lurade till ett ögonblick, men jag vaknade hastigt vid att vagnen skakades litet, liksom om någon stigit upp på fotsteget. Jag trodde först, att det var mrs, som återkommit, men jag fann genast mitt misstag: det var en storväxt qvinna i brokiga och besynnerliga kläder, sådana som zigenerskor bruka bära, och en sådan var hon också, det var lätt att se, ty hon hade en korg på armen med litet småsaker uti, och var svart och gnistrande i ögonen, som sådana alltid äro. Nu hade vi alla på godset fått för oss, att det var zigenare eller dylikt kringstrykande följe, som mördat och plundrat vår husbonde, och det var väl också mycket troligare, än att han af våda skulle stängt in sig, som vi nu veta, och derför så kände jag mig genast argsint emot qvinnan och ropade barskt: ”hvad vill ni der i vagnen? Jag tyckte också, att det såg ut, som om hon hade god lust att lägga sig till mrs’ dyrbara schal, som låg qvar, och derför ville jag skrämma henne. — Vill ni icke köpa ringar och örhängen och annat smått åt er käraste? — sade hon smilande och öppnade sin korg till svar, under det hon klef ned på vägen igen och såg sig omkring.
Bet., N:o i55* kets förkofran, sorn med Stats-Verkets li 11— gängar kunna förenlige finnas, måtte varda tillvägabragte, har Utskottet skolat vördsamt hemställa, alt, som erfarenheten tillräckligt bestyrkt, huruledes inom åtskillige af Rikets Provincer mången Jordbrukare vanvårdat sin jord, oftast af bristande kännedom i de första elementerne för dess rätta behandling och bunden vid vanor och fördomar, hvilkas skadlighet han saknat förmåga att inse, Undervisnings-anstalter alltså, der Jordbrukets hufvudreglor practiskt finge inhemtas, måtte blifva organiserade inom de Provincer, hvarest en så beskaffad undervisning kunde i synnerhet finnas vara al behofvet påkallad; Och som Rikets Jlögloflige Ständer i deras, under den 3o:de sistiidne Julii, aflåtne underdåniga svar å Kongl. Majzts Nådiga Proposition om ökadt anslag till understöd för utflyttningar och vid egoskiften, med anmälan, alt på Nionde Hufvud-Titeln en tillökning blifvit beviljad till belopp af Tjugusju Tusende Riksdaler, för understöd vid egoskiften samt till foitskyndande utaf Afvittrings-Verket i Rikets Norra Provincer, förenat den underdåniga anhållan, alt Kongl. Maj:t, vid fördelningen af Hufvud-Titelns tillgångar, i Nåder täcktes företrädesvis afse Jordbrukets förbättring; så skulle de kostnader, hvartill Utskottets nu uppgifna förslag må föranleda Ailm. Betv.- och Oecon.-Vtslt. Bet. N:o i55. 7 och hvilka icke bora blifva betydliga, kunna, utan att bereda Staten någon ytterliga . ! J O re utgift, betäckas genom medel, som pä det äldre anslaget af mera nä mnde IiufvudTilel anvisas.
Men värdes eftersinna, min Herre, hvad folket skulle döma om en flicka, som rymt från det s tälle Ni sj elf lämnat, för at bo hos en af edra sl ägting ar. Ännu h ar ej Fabriken så förnedrat mig, at jag kan glöm 51 glömma, hvad jag är skyldig Ryktet. Mit Kön beror så mycket däraf, och den Qvinnan är ej rätt dyg dig, som ej så vidt det står i hennes mag t söker bibehåll a dygdens anseende. CEDERBERG. Edra granlag a och ädla tänkesätt förtjusa mig äfven så högt, som er skönhet. Men man bör ej så fästa sig vid Ryktet, at man glömmer sin egen sällhet och värdet af et godt samvetes vittnes börd. Här bl ottställer Ni ju dagligen er dygd, för at bibeh ålla dygdens anseende, och Ni betänker ej förlåt min uprik tighet! at äfven den hjeltemodigaste dygd ej al tid håller profvet mot tiden. Jag har ju sagt Er, at jag svarar för alt. Mit upförande skall rättfärdiga oss bägge och hvad Lättsinnigheten eller Nedrigheten dömer, bör ingen klok fråga efter. CLARA. Ack! hur gerna j ag ville följa ert råd, men _ CEDERBERG. Hvad är det då, som hindrar Er; ack säg! Fruktar Ni det minsta af mig? Är Ni mindre trygg i det hus, där Medlidandet och Vänskapen skall omfamna Er; än där Listen och Hatet och Hämden och den lastf ulla Kärleken förfölja Er? CLA Nej, tro mig ej vara nog bro ttslig, at våga frukta något af Er; men CEDERBERG. Jag äl skar Er äfven, Clara; men ej på det nedriga sätt, som denne Oskuldens tyrann. Min k ärlek är så ren som er själ . Förklara mig nu tilbaka, om Ni känner någon ömhet för mig. Förklara mig det, jag ber, med samma förtjusande öppenhjertighet, som Ni röj t i hela ert upförande. Mit hjerta skall känna en slags vällust i sjelfva afslaget f rån er mun. CLARA.
Maj:ts nådiga Proposition, med förslag till Förordning, angående mord, dråp och annan misshandel, dels ock enskilda motioner i enahanda ämne. Härvid förekommo: Anmälanden, sid. t och 2, och § 1 af Författnings-förslaget: en inbjudning, sidan 2, till Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet. Lades till handlingarna. 544 § 2. Godkändes, enligt Lag-Utskottets Betänkande, N:o 20. §§ 3—5. Den gjorda hemställan, sidan 5, i hvad den angick Borgare-Slåndet, bifölls. § 8. En inbjudning till Ridderskapet och Adeln, samt Preste-Slåndet lades lill handlingarna. % 41. Förslaget, enligt Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 59, bifölls. § 12. Inbjudningen till Borgare-Slåndet bifölls. % 15. Förslaget, enligt Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 59, gillades. % 20. En inbjudning till Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet. Lades till handlingarna. §§ 24, 25 och 26. Förslaget, enligt Lag-Uiskottets Utlåtande, N:o 59, godkändes. § 50. Inbjudningen till Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet. Lades till handlingarna. 8157. Godkändes, enligt Lag-Utskottets Betänkande, N:o 20. § 58. En inbjudning till Borgare-Ståndet antogs. § 41. En inbjudning till Presteoch Bonde-Stånden lades till handlingarna, § 51—54. Den gjorda hemställan, sid. 15, bifölls. §§57 och 75 samt Ingressen. Hvad uti Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 59, hemställes, antogs. Hvad uti della sednare Utlåtande vid slutet anmäles, Lades till handlingarna.
Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande, och dervid, lika med Motionairen , visserligen funnit , att missbruk och underslef af den art, Motionairen omförrnält, kunna, till förfång för borgenärers rätt samt hinder öch uppehåll vid utmätningar, föröfvas , äfvensom Utskottet ansett lagstiftningen böra söka motarbeta dylika företag samt bereda utväg att deni upptäcka och beifra. Men Utskottet , efter hvars omdöme något uttryckligt förbud mot digtade köpe-afhandlingar och svekfulla aftal till förnärmande eller up - LagUtskottets Betänkande N:ö 4i 3 pehållande af fordringsegards rätt icke är af nöden , enär allt svek emot borgenärer af lagen ogillas, kan hvarken tillstyrka det yrkade stadgandet, att köpare af lös egedom skall vara skyldig att det köpta godset ifrån säljaren genast afhemta, eller understödja förslaget om Köparens och säljarens ovilkorliga förpligtande att med ed bestyrka köpets verklighet-, ty det förra skulle, innebära inskränkning i den frihet , hvar och en bör ega , att efter behag förfara med siri egendom , och således att kunna , huru lärtge och på hvad vilkor han för godt finner, lata köpt egendom förblifva i säljarens vård; och det senare vore stridande mot lagens allmänna grundsatts i fråga om edgång i egen sak, nemligen, att sådan edgång ej må åläggas t annat fall , än då antingen ett vittnes intygande eller bindande omständigheter och liknelser äro för handen. Deremot och då bestämdt ansvar ej är stadgadt för den händelse , sou) bär är i fråga , eller att gäldenär svikligen uppgifver annan såsom egare till gods, hvaraf gäldenären är i besittning , och lagen , ehuru den i 7:de Gap. 3 §.
Hedervärda Bonde-Ståndet, Riksdags-Fullmät* tigen Johan Larsson Wiklund fran Vesterbotten anfort, att då det nu vore Allmogen endast tillåtit, att få antaga visse sockne-handtverkare, såsom Skräddare, Skomakare och Smeder, men andre handtverkare jemväl skulle å Landet behöfvas, såsom Murmästare, Snickare, Svarfvare, Repslagare, Garfvare, Urmakare, Färgare, Sadelmakare, Borstbindare med flere, det måtte hvarje Socken förklaras berättigad, att af nämnde handtverkare antaga så mångå, sorn nödige funnos, samt i öfrigt hvar och en , hvilken lärt något handtverk, äga att fritt, och utan hinder af nu gällande Författningar, få begagna sin arbetsförmåga, dock utan att inrätta ordentliga verkstäder eller Fabriker; Hvaremot åter, hos Vällofliga Borgare-Ståndet, Riksdags-Fullmägtigen för Landskrona Stad, Herr L. Edelberg, med anförande af de olägenheter, som däraf skulle uppkomma, att Landtmannen inblandade sig i de yrken, hvilka egentligen tillhörde skattdragande Borgare, föreslagit, att billiga och rättvisa gränsor må utstakas emellan Stadsoch Landtmanna-handteringar, Ehuru desse frenne sistornförmäldte Memorialer blifvit endast till Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottet remitterade, hafva dock Utskotten ansett nödigt, att, då desse innefatta så beskaffade förslag, som dels äro aldeles enahanda, dels äga en nära och oskiljagtig gemenskap med dem, som äro framstälde uti de tvänne föregående till Utskottens gemensamma behandling hänskjutne, alla desse i ett sammanhang till pröfning företaga. Lagoch Besvärs-Utskottens Betänkanden.
Men engelskan lefde i stor ängslan för att någon skulle upptäcka, att hon hade stulit Aracœlis Kristusbild. Därför erkände hon för ingen, att den bild hon hade, var den verkliga. »Det är en eftergjord bild,» sade hon, »den är så lik den verkliga, som den kan vara, men den är endast eftergjord.» Nu hände sig, att hon hade en liten italiensk tjänsteflicka. En dag då denna gick genom rummet, stannade hon framför bilden och talade till honom: »Du stackars Kristusbarn, som ej är något Kristusbarn,» sade hon, »om du blott visste hur det rätta barnet ligger i sin prakt i grottan i Aracœli och hur Maria och San Giuseppe och herdarne ligga på knä för honom! Och om du visste huru barnen ställa sig på en liten predikstol midt framför honom och hur de niga och kyssa på fingrarna åt honom och predika för honom det vackraste de kunna!» Några dagar därefter kom den lilla tjänsteflickan åter och talade med bilden: »Du stackars Kristusbild, som ej är någon Kristusbild,» sade hon, »vet du, att i dag har jag varit uppe i Aracœli och sett hur det rätta barnet blef buret i procession. De höllo en tronhimmel öfver honom, och allt folket föll på knä, och de sjöngo och spelade för honom. Aldrig får du vara med om något så härligt!» Och märk, att några dagar senare kom den lilla tjänsteflickan igen och talade till bilden: »Vet du Kristusbarn, som ej är ett riktigt Kristusbarn, att det är bättre för dig att stå, där du står. Ty det rätta barnet kallas till de sjuka, och det åker till dem i sin guldsmidda vagn, men det kan ej hjälpa dem, utan de dö i förtviflan. Och man börjar säga, att Aracœlis heliga barn har förlorat sin kraft att göra godt och att böner och tårar ej röra det. Det är bättre för dig, att du står, där du står, än att bli anropad och ej kunna hjälpa. Men nästa natt skedde ett underverk. Hänemot midnatt ringde det mycket starkt på klosterporten i Aracœli. Och då portvakten ej nog snart skyndade till för att öppna, började det bulta. Det bultade skarpt som med klingande metall, och det hördes genom hela klostret.
Friherre Cederström, Jacob; Då jag med det Högvördiga PrestStåndet delar nitet för Religionens helgd och Tryckfrihetens upprätt, hållande, tror jag likväl, att sedan Höglofl. Ridderskapet och Adeln blifvit genom HofCanzleren underrättadt, att det mål, hvarom nu är fråga, blifvit hänvisadt till laga handläggning af vederbörande Embetsman, lärer Den 8 Juni. 157 det tjenligaste beslut, som häröfver kan fattas, vara ett instämmande uti hvad Herr Hertzen, hjelm föreslagit; och jag får således af Herr Grefven och LandtMarskalken deröfver begära proposition till bifall. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken'. Efter den af Herr HofCanzleren Friherre Wetterstedt meddelade upplysning, torde Höglofl. Ridderskapet och Adeln, under erkännande af det Högvördiga PrestStåndets varma nit för Religionens helgd, likväl anse någon åtgärd i detta ämne icke vara att vidtaga. Ropades ett starkt ffctL Grefve von Lantingshausen önskade här-J vid det tillägg, att Titeln å den ofvanberör-1 de Skriften mätte af Ridderskapet och Adeln ogillas. Herr LandtMarskalken gjorde härpå proposition till bifall, hvilken med Nej besvarades. Härefter författades och justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Hög« loff. Ridderskapet och Adeln den g Juni 1815- S. D. Upplästes det Högvördiga PrestStåndets ProtocollsUtdrag af den 29 Maj, rörande den af trycket utgifna Skriften under 15$ Den S Juni. e. til. Titel: Fjerde Äcten eif Baron Ludvig Hoyer Pinör* Historia m. m*, jemte den dervid bilagda underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj t; och sedan härvid af Herr HofCanzleren min.
»Var det han, som fick stryk?» frågade Gustaf. »Hvad befalls?» sa jag. »En han får alldrig stryk!» »Det vore tusan!» sa Willy. »Tänk bara på målar Hallin hemma!» »Det förstås», sa jag, »men tror ni, att det är något lätt arbete för henne, lilla pyret, att trumfa på honom, stora, starka jätten?» »Jaså, på det viset taget!» skrattade Villy. »Ja, där ser ni», sa jag triumferande. »Äfven i de undantagsfall där han får stryk, så är det ändå alltid hon, som får stryk, på den grund, att hon alltid måste sätta efter mera krafter än han.» »Åh, de kan slåss på många vis», sa Gustaf. »Hvad menar du, gubben?» frågade jag saktmodigt. »Med nya kappor, till exempel», sa Willy hastigt. »Och, och – hårfrisörer se’n», sa Gustaf. »Ni skämtare där»! sa jag och hotade dem med fingret. Vi hade stannat framför en port, som såg ut som en upprest saffranskringla bestänkt med lingonsaft. »Morisk stil», sa Willy. »Ja, morerna var några baddare», sa jag för att visa, att jag inte var alldeles bortkommen i historien. Under tiden köpte Gustaf biljetter, och så var vi inne i Tivoli. »Ack, du Ruffen, så roligt!» sa jag och tryckte hans arm intill mig. »Trodde just det skulle roa dig att se på djuren!» småmyste han. Om det roade mig. Jag blef alldeles kär i elefanten och tokig i lejonparet. Men ingenting gick ändå upp mot utsikten. Se det kallar jag något! Holmarna, broarna, vattnet, som var både rödt och blått, Söder med husen liksom fasthängande vid bärgen. själfva staden och Ja, alltihopa var så vackert, att tårarna promt ville fram i ögonen. När jag får se något så där riktigt härligt, så är det som om hela hjärtat fyllde sig som en svamp, och skulle jag då inte få gråta en liten skvätt, tror jag bestämdt jag dog där jag stod. »Nej, men se då, Willy», sa jag. »Och stå inte där som en stock!»
Man har visserligen också bär velat förespegla, alt del skulle orsaka stor svaghet och föranleda nästan så godt Som immoralitet, om mannen kunde beräkna att få någon större förmögenhet med sin hustru; men jag vädjar åter lill de alne Stånd, hvars barn ärfva lika. Månne man der någonsin märkt mindre moralitet, derföre att de döttrar, som bortgiftas, ärfva lika med sina bröder, och derigenom tillföra sina män en större förmögenhet, än de annars skulle gjort? I afseende på sjelfva frågans behandling kan jag deremot icke undgå att tänka något på uppskof i denna sak; och då Frih. Boye yttrat, att han trodde opinionerna i detta fall vara mera emot än för Utsk:s förslag, andre åter sagt, att opinionerna voro mera för än eniot, så skulle jag tycka, att man kunde få en ganska god utredning af ämnet, öm till K. M. framställdes den önskan, alt samtlige domare i landet måtte inkomma med anmälanden, huruvida antalet af de testamenten, sorn grunda sig på i3 FJ. 12 9° Den 2 September e. m. en önskan att bereda lika arfsföljd, bar under loppet af de sista 20 åren betydligen ökats eller icke; ty funne mau att, inom R. o. Ad. och BondeSt. isynnerhet, samt äfven inom BorgareSt., då fråga varit om arf efter lands rätt, der egendomen varit belägen på landet, antalet af dessa testamenten hade mycket ökat sig, så kunde man vara någorlunda säker pä, att nationens allmänna kän sla talade för den lika arfsrätten, och borde det då vara rälta tiden att vidtaga en sådan förändring. Hvad slutligen beträffar, att en värd talare yttrat att prester och borgare, när de fingo den lika arfsrätten, icke skulle velat hafva den såsom ett uttryck af deras naturliga känsla såsom föräldrar, så är derom, såvidt jag vet, i historien ingenting upplyst, utan det kunde äfven såväl hända, alt de ansett barnen böra ärfva lika, som att de ansett dem böra ärfva olika. Frih. Cederström, Thure: tinder mitt förra an förande hade jag tillfälle ätt framställa några anmärkntr, sorn jag trodde borde föranleda återremiss.
Alt alla innehafvare af i sednare tider anslagna eller inköpta pastorsoch komministers-boställen väl behöfde en förbättring af sina inkomster förnekades icke heller af någon, som egde närmare kännedom om deras klena lönevilkor; och då det vore en god början lill dessa tjenstemäns löneförbättring, om samma befrielse från skatt och tionde till Kronan, som åtnjutes af alla äldre prestgårdar, äfven förunnades de yngre, har motionären således hemställt, det Rikets Ständer måtte medgifva, hvad Kongl. Maj:t redan år 1817 till Rikets Ständers behjertande i nåder framställde, nemligen att alla för Presterskapets aflöning i sednare tider tillkomna, anslagna eller inköpta, hemman och lägenheter, af hvad jordnatur som helst, äfvensom alla hädanefter tillkommande prestgårdar, vare sig för Kyrkoherdar, Komministrar eller Kapell-predikanter, måtte förunnas samma friheter och förmåner, som alla af ålder varande dylika boställen enligt författningarne tillkomma.
Uppliist hos samtelig» Riks-Standen den 29 Juli. Stormägtigste Allernådigste Konung! Enär till Riksens Ständer en framställning blifvit gjord, syftande att ådagalägga, det en utöfver verkliga behofvet utsträckt importliandel skall förorsakat olägenheter i penninge rörelsen, och att till hjelpetnedel deremot hufvudsakligen torde höra, att genom förbud hindra införande utifrån af hvad inom Riket kan produceras och införseln deraf således umbäras, i hvilket afseende och då den sista prolongationen af de uti Freds Tractaten med Ryssland bestämda handelsförbindelser med Finland med nästa dr upphöra, t iden nu skulle vara inne, att i handeln med Finland göra nödiga inskränkningar; hafva Riksens Ständer stadnät i det beslut, att öfverlemna regleringen häraf till Eders Kongl. Maj:t, som, vid den förestående nya Handels-Tractatens ingående med Hans Majit Ryska Kejsaren , ej lärer underlåta, att ingå sådana öfverenskoinmeiser så väl i detta, som alla andra oeconomiska ämnen, sorn Rikets sanskyldiga bästa kräfver och politiska relationer möjligen medgifva. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stor - 480 Den 29 Juliu Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majus unda dånigste, tropligtigste tjenare och undersäter På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets Uppläst hos Samteliga Riks*Stånden den 29 Juli. Stormägtigste Allernådigste Konung! Då Riksens Ständer ansett af vigt alla an? stalter, hvarigenom tillfälle heredes eller ökas att närmare känna hvarje Eandsorts kraf och behof, och Riksens Ständer sjelfva ledas till föreslående af nyttiga författningar, hafva Riksens Ständer besiutit , att till Eders Kongl. Majus
Första och andra punkterna, sidd. 51 och 52, äfvensom mom. litt. G, sid. 52, hvilka återremitterades; och Prof,.-Utdrag den 7 Oktober *857. 565 4:o. Tillstyrkandet, sidd. 19 och 20, i anledning hvaraf Ståndet beslöt, att högst 250,000 R:dr Riksmynt, motsvarande ungefärligen den personliga skyddsafgiftens halfva belopp, må till folkundervisningens befrämjande användas. Den 7 Oktober. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Sammansatta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 30 sistlidne September och den 3 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 19, i anledning af väckte motioner dels om den personliga skydds-afgiftens anvisande till folk-undervisningens befrämjande, dels ock om ordnandet af folkskole-väsendet samt om löne-förhöjning för folkskole-lärare och seminarie-föreståndare m. m., blef förevarande Betänkande af Ridderskapet och Adeln bifallet, med de förändringar eller undantag, att: l:o. uti Utskottets hemställan rörande punkten litt. A, orden: ”emot det att de å Riks-statens Åttonde Hufvud-titel för närvarande uppförda anslag till folkundervisningens befrämjande, tillsammans 61,650 R:dr Riksmynt, komma att indragas” uleslötos; 2:o. uti Utskottets förslag rörande punkterna litt. B och C, dels de i 2:dra momentet förekommande orden: ”efter derom bos Kongl. Maj:t gjord underdånig anhållan”, utbyttes emot orden: '”efter Kongl. Maj.is Nådiga pröfning”, dels ock dc i 3:dje momentet förekommande orden: ”minst dubbla beloppet” utbyttes emot orden: "‘"'högst dubbla beloppet” och 3:o. i fråga om punkten litt.
Bresilja, malen eller raspad. i83o års Tull-Taxa bestämmer tullen derföre till 9 r:st och Tull-Comiteen har deruti icke föreslagit någon ändring; men då inom landet färg-rasperier finnas, har Utskottet ansett billigt, alt genom en något högre tull lemna dessa behörigt skydd, samt derföre tillstyrkt, att för raspad eller malen Bresilja införsel-tullen må höjas till 1 sk. U., — Rödfärg, som enligt nu gällande Taxa är till införsel förbjuden, har Tull-Comiteen åsatt en tull af 1 R:dr 16 sk. tunnan; men då denna vara, till erforderlig både godhet och mängd, inom Landet tillverkas, bar Utskottet ansett densamma ännu vidare böra till införsel förbjudas. Glas: under denna rubrik finnes i gamla Taxan en anmärkning, som TullComiteen i hufvudsaken behållit, den nemligen, alt för bouteiller, burkar och flaskor, uti hvilka Vin, Bränvin, Liqueurer eller Dricka inkomma, tullen borde beräknas till | eller ? af hvad för tomma sådane glas erlägges. Utskottet, som likväl icke kunnat inse något gällande skäl för en sådan lindring i tullafgifterne, har derföre föreslagit, att ifrågavarande bouteiller m. m., böra förtullas lika med tomma. — Glas, — optiska, monterade, Glasögon och Lorgnetter, äro nu belagde med en införsel-tull af 25 procent af värdet, och Tull-Comitéen har deruti icke föreslagit någon förändring; men då Fabriker för tillverkning, och i synnerhet monterande af sådane glas uppstått inom Riket och fordra skydd för vidare förkofran, har Utskottet ansett tullen å ifrågavarande artikel böra höjas lill 331 procent. Likaledes har Utskottet ansett, att Glas, optiska, andra slag, kunde tåla att draga in Bih. lill R. St. Prot. l83^., S.-te Sami. Irsta Afd, 12'te Häftet. 5 34 Bevillnings-Utskottets Bet.