Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Parterne äga välja &c. Då ytterligare blifvit anmärkt, att det i den nu antagna författningen rörande Jury stadgade röstningssättet kunde medföra betydliga svårigheter, har Utskottet velat Riksens Ständer föreslå en sådan förändring af 5 § 4 Morn., efter orden »icke åtskiljas innan», att det återstående af Momentet skulle utgå, och i dess ställe införas: densamma häröfver med Ja och Nej röstat. Till den åklagades fällande fordras minst två tredjedelar af rösterna; i annat fall vare han frikänd. Till befordrande af bättre ordning inom de stadgar, Tryckfrihets-Lagen innefattar, föreslår Utskottet, att det 8 Momentet i 5 § måtte flyttas imellan det 6 och det 7. Alla dessa särskildta förslag öfverlemnas härmed till Riksens Ständer, för att efter 56 § Regerings-Formen behandlas. Af de ifrån Ifögvördiga Preste-Ståndet remitterade anmärkningar hafva de, som i ofvanstående förslag ej äro upptagne, af Utskottet ej blifvit ansedde böra tillstyrkas. Sådana äro det föreslagna tillägget i 3 § 3 Momentet af orden: eller fängelse efter brottets svårare beskaffenhet, och i 4 § 12 Momentet om uteslutande af stadgandet om ersättning åt Bokhandlare för Böcker, som af Styrelsen blifvit confisquerade. I afse - 972 Riksdagen 1815. ende på dessa förslags uteslutande har Herr Prosten Doctor Falk deremot gjort sin reservation. Stockholm den 13 Julii 1815. På Ilöglofl. Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar Rudolf Cederström. På Högvörd. Preste-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Yällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar J. Wegelin. På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar And. J:son Hyckert. G. A. Silverstolpe. Härmed följa 9 bilagor (A—I). Bilaga A till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Ilöglofl. Ständers ConstitutionsUtskott den 16 April 1815.
Utdrag af Protokollet, hället hoS Bonde - Ständct dcn 29 Augusti 1809. S. D. Föredrogs Lag - Utskottets den 19 den, veafgifnr Betänkande, öfwer Kongl. Ma):tS nädiga Proposition, angående tillämpning i KrigStid af 57 och 58 §§ 14 Cap. uti 1798 ärs KrigS-Artiklar; wid öf» werwägande hwaraf Bolive - Ständct, uppä de af Ut» skottet anförde stäk, i underdånighet bifbll hwad högst» derörde nädiga Proposition Innefattar; och skulle be öfrige Respcctive Ständen genom Protocolls-Utdrag, härom wördsamt och wänligrn underrättas. (It suprs Kx krotocollcr 8. L. IrätzLrstb. Utdrag af Protokollet, hället hoS Bottde-Ständet ben 29 Augusti 1829. G. D. Bonde - Ständer lät sig föredragaBekvlllnlngS»Utskottets ben 25 i benna Mänad afgift ne Betänkande, huruwida be i 60 § af Regerings.formen upräknade Sjö. och Landt-Tull samt Accis» afgifterne, Post» Chanä Sigillatä och HuSbehofSbrännerimedlcn tilhbrde BewillningS» UtskottetS granskning; och prbfwade skäligt Utskottets fläste Ledamöter 1 detta ämne afgifne yttrande, pä be j Betänkande anförde skäl, att gilla och antaga; hwarom de öfrige respektive Ständcn, äfwcn som BewillningS-Utskottrt skulle wördsamt vch rvänligcn underrätta-. Lx krotocollo L. L.
På sätt jag nyss visade, så innehålla nemi. motiverna, att en garanti för 200 exemplars inlösed vöre hvad som behöfdes, och på grund deraf har Utsk. föreslagit, att lemna 400 R:dr B:ko om året för att, på sått Hr Törneblad nämnt, genom direkt anslag under - Den 18 Oktober f. m. 831 slötlja företaget. Att det icke går an att antaga förslaget i detta skick, torde icke behöfva mycket oraordas, men en talare har sagt, att saken Vöre hjelpt genom någon redaktions-förändring. För min del tror jag icke det går så lätt, som det kan synas den värde talaren, att upgöra vilkoren för ett sådant anslag. Det är oss alla bekant, huruledes Staten ofta understödjer utgifvandet af nyttiga arbeten, genom inköp af ett visst antal exemplar af desamma, men om sådant inköp sker utan något villkor, så sker det, sedan böken är utgifven, och då kan man, utan bestämmande af några vilkor, säga att man inköper så och så många exemplar af densamma. Om deremot anslaget gifves på förhand och innan man vet någonting annat om arbetet, än alt en bok skall komma att utgifvas, så mäste naturligtvis vid den garanti, som kan komma att beslutas, fästas bestämda vilkor, och att nu på stående fot upgöra dessa vilkor, skulle naturligtvis vara föga tjenligt. Om åter Utsk. genom denna återremiss återfår frågan, sä är det lätt för Utsk. att, på den lid, som återstår för Riksdagen, upgöra de vilkor, som Utsk. skulle kunna föreslå i och för den garanti, som Utsk., i följd af de motiver Utsk. här framställt, skulle vara sinnadt föreslå, att af Riddarh.-kassan lemnäs.
S, D, Upplästes Höglofl, Ridderskapets och Adelns ProtoColls-Utdrag af den 8 dennes, med åter - 354 Fröt, Utdr. d, la Decmbr, 1&23, remiss å Constitutions-Utskottets Memorial N:o 72, rörande de i Särskilda Utskottets förslag till ny re. glering af Styrelse-Verken förekommande Grund, lagsfragor; Och fann Borgare-Ståndet, med anled, ning af Riddeiskapets och Adelns inbjudning, för godt, att lika ined Ridderskapat och Adeln anmo. da Constitutions-Ulskottet att inom åtta dagar från förutnämnde dag med Utlåtande öfver återremisser, na inkomma. S, D. Stats1- Bevillning.?- Ekonomioch Särs kil, da Utskottens Betänkande N;o 641, om en ny Organisation af Tullverket, blef vid nu förnyad föredragning, forka stadt, sedan Borgare Ssåndet redan i denna fråga sig utlåtit genom sitt beslut öfver Särskilda Utskottets Betänkande rörande reglering af S yrelse-Verken i allmänhet. S. O. Bifölls Statsoch Ekonomi-Utskottens nu å nyo föredragna Urlåtande N:o 647, öfver en motion om åtgärder till Svenska Klädes Fabrikemes upphjeF pande.. frat, Utdf d, 10 Decemb, 1823, 35S Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S» T). Till afgörande föredrogs Stats - Bevillhingssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens under N:o 646 afgifde, den 8 dennes på bordet lagde ytterligare Utlåtande, om yrkadt upphäfvande af Gränse Tull-bevakningen emot Norrige m. m„ fann väl Bonde Ståndet, att, sedan öfrige Rasp.
Jemte det jag fullkomligen instämmer med Herr von Hartmansdorff, som jag ej finner vara vederlagd, helst det ej är skyldskapen, utan arftägten, som bestämmer arfvinges skyldighet, att svara för afliden mans gäld, vill jag tillika erinra, att det lagrum, Herr af Billbergh i denna sak åberopat, icke är hit lämpligt, eller kan tydas så, som Herr Billbergh gjort, enär lagens uttryckliga mening måste vara, att den, som tager arf, skall betala skulden efter den, som ärfves, utan afseende derpå, om denne af skulden haft fördel, eller icke. Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtskottets Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja. Den 3o Janua rii. 379 Föredrogos ånyo och biföllos följande StatsUtskottets den 10 dennes afgifne, samt den 21 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 17. Öfver väckt Motion, angående raserandet af en gammal Kyrkogård vid Landskrona Stad, samt dess ordnande till en allmän Trädgårdseller Promenad-plats. Angående de i Arme'en qvarstående Officerares tjenstgöringsskyldighet. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 10 dennes under N:o ig afgifne, och den 21 derpå följde på bordet lagde, Utlåtande, i fråga om Stipendiers inrättande för Arme'ens Officerare lill bevistandet af krig Utrikes. Grefve Brahe, Magnus, anförde skriftligen: Hindrad att vara närvarande, så väl då Motion väcktes om Stipendiers inrättande för Officerare för att i vetenskapligt och militairiskt ändamål resa utomlands, som då den remitterades, får jag nu begagna tillfället att tillstyrka ett för Armeen så nyttigt förslag.
33etråffanbe åter bet minbre Crebitioet, få enår, belS genom infPrånfning i £RiFSgålbS?(Eontoi? retS fittillS tiHåtne crebitio?rått på 33anfen, be§ tillgångar fjåbanefter forn? ma att tninjPaS, belS ocf, för iflånbfåttanbet af SRifetS forfmarSanflalter, ett ferfPilbt betpbligt anflag blifmit bemilfabt, Ijmarigenom anlebning år att fbrmoba, att bejjofmet af betta <£rebttt'öS begagnanbe, tov 2\ifcts forfwcu*, 23 minbre (Pall ifrågafomma, Ijafroa, i befraftanbe fillifa af ben cmftånbighet, att ett Crebitig, för uppfop af ©pannmål, i ben olovliga fånbelfe, att mi§? mårt något ar, innan SvifetS ©tånberS nafla fammanfomfl, intråffar, bltf? n>it, fåfom Kongl. «Ka/:t i S)e§ t Hl £)§ aflåtne SRåbiga ^ropofition, an? gåenbe f. b. 31IImanna 2Raga$inS?3nråttningenS flutliga utrebning, framftallt, ferfPilbt anm i fl, 2Bi anfett en nebfåttning i bet belopp, ^martill iftågama? ranbe (ErebitiP, febon år i8if, marit bemilfabt, funna ega rum ok berfore beflåmt betfamma, intill nåfla SRifSbog, till €n billion SR:br 33anco, fjmar?
Majits nådiga bref den 20 November 1816 fått sig ålagdt att ärligen utgifva till understöd för stadens uppfostringsoch läroverk, utom hvad af stadskassan för detta ändamål förut utgjordes; anförande kommissionen såsom skäl för denna yrkade befrielse, att berörda åläggande skett under vilkor af tolagens utgående till då faststäldt belopp, hvilket nu skulle blifvit betydligen nedsatt, samt att staden derförutan till läroverken bidroge vida mera än andra städer enligt författningarna och 1820 års skolordning vore ålagdt; 2:o det belopp af omkring 13,000 Rdr, som stadskassan skall nödgas årligen utgifva för kronouppbördsverket i hufvudstaden, i afseende hvarå Drätselkommissionen förmenat, att då förhållandet med Stockholm vore i så måtto annorlunda än med andra städer, att kronouppbördsverket i nämnda stad, med dess betydliga uppbörd, vore fullkomligen skiljdt från uppbörden af stadens enskilda medel, hvilka af serskildt aflönade uppbördsman och direktioner uppbures och förvaltades, det vore billist, att den af Stockholms stad enskildt bestridda kostnad för kronouppbörden hädanefter borde, så framt den icse helt och hållet kunde öfverflyttas från stadens på kronans stat, åtminstone genom ett ökadt bidrag från kronans sida, 3 efter behörig utredning, inskränkas till ett belopp, sorn icke öfverskrede de utgifter, hvarmed de öfriga städerna för enahanda ändamål jemförelsevis voro betungade; 3:o en del af kostnaden för underhållet af de i stadens häkten förvarade fångar, hvilken kostnad år 1843 uppgått till 13,379 Rdr 10 sk. 8 rst.; hemställande drätselkommissionen i underdånighet, huruvida stadens kostnad för fångars underhåll och värd icke rätteligen bordo inskränkas till sådana, hvilkas mål vore på stadens kämnerseller rådhusrätters ransakning och pröfning beroende, eller af den beskaffenhet, att de till dessa domstolar borde hänskjutas, och att staden deremot mätte uttryckligen befrias från underhåll af sådana fångar, hvilka i stadens häkten insattes, men vore af den egenskap, att de, enligt gällande författningar, borde på kronans bekostnad i allmänna häkten förvaras; 4:o den utgift, stadskassan, till följd af Kongl, landltullsoch accis-stadgan den 19 September 1776, vidkännts till uppgifvet belopp af omkring 2,000 Ildr årligen, för byggande och underhåll af Tullhusoch Tullbyggnader i staden, i afseende hvarå Drätselkommissionen underdånigst förmält, att, enär, enligt åberopade stadga, Stockholms stad, såsom ersättning för ofvanherörda byggnadsoch underhållsskyldighet,
Han kastade sig på en stol, och lät sin blick hvila på hvarje föremål, så välbekant och förtroget med hans eget jag. Detta rum, i hvilket han genomlefvat så många stunder, rika på smärtor och strider, hade blifvit dyrbart för honom, och nu fick det ändtligen bevittna, att en glänsande stråle af hopp och fröjd genombröt den långa, mörka natt, som omtöcknat den enslige invånarens hjerta. Mannerstedt uppstod och öppnade mekaniskt fiollådan, och då han nu kände sig ensam med sin smärtas och sin glädjes äldste förtrogne, saktade sig hans känslor och försmälte med tonerna, stilla, heligt och fridfullt. Det blef skymning. Mannerstedt svepte kappan omkring sig, och tog med högt klappande hjerta vägen till kommerserådets hus. Alla fönstren, som vände åt gatan, voro mörka; endast från kommerserådinnans sängkammare lyste ett ensligt ljus. Med en känsla, nästan liknande hemskhet, steg Mannerstedt uppför trappan. Den stora förstugan var icke som vanligt upplyst, utan mörker, tystnad och dysterhet rådde öfverallt, och väckte hos gästen ett obehagligt intryck. Han knackade på dörren till förmaket; intet vänligt: ”stig in!” hördes inifrån. Han vred på låset, och fann, till sin förskräckelse, att dörren var reglad. – ”Store Gud!” suckade han sakta, ”skall jag nödgas resa, utan att få taga afsked af henne! Det vore dock för hårdt!” – Efter att ett par minuter hafva öfverlagt hvad han borde göra, för att vinna sin önskan, gick han till andra sidan af bygningen, in i köket. Här träffade han endast en pojke, som af hushållerskan, fru Bern, begagnades såsom handtlangare och stekvändare. Betjenterna voro ute på språng för egen räkning; fru Bern var inne hos kommerserådinnan, och jungfrurna hade fått uppdrag att roa barnen tyst och stilla i deras rum. ”God afton, Sven!” sade Mannerstedt till gossen, som ifrigt var sysselsatt att blåsa upp elden under en thépanna. ”Är herrskapet hemma?” ”Ja, nog ä’ di hemma alltid,” svarade gossen; ”men frun är fasligt sjuk, och herrn får ingen störa.
Han förfogar öfver » Den lilla tokan! » Annie öppnade dören ypperlig basbariton, jämnt utbildad och förren. » Kom, barnet mitt, » sade hon. » Gamla träffligt skolad, och i föredragningskonst står han oupphunnen af alla de sångare man under de tant är ej alls farlig och tycker mycket om senare åren haft tillfälle höra härstädes. Ett så små snälla flickor. » förträffligt mezza-voce som hans torde höra till Nu k o m äfven Rosa in, och snart voro sällsyntheterna. Att sångaren med denna härbåda flickorna i färd med att hjälpa Annie liga, klangfulla stämma, med sitt varma, känsliga och rikt nyanserade föredrag skall vinna segrar att packa upp. Rummet genljöd af munutan tal, ligger för öppen dag. Ett ovanligt ståttra röster och klingande små skratt, så att ligt och tilltalande yttre minskar naturligtvis ej » gamla tant » borta vid fönstret alldeles totalintrycket. glömde bort att se på insjön, för att i stälProgrammet upptog ett par arior af Verdi och den ryske operakompositören Glinka, vidare en let blicka in i tre par strålande ögon. » Nej, hvilket muntert lif här är! » romans af Liszt, » Landsknektens visa » af Valentin, Don-Juan-serneaden af Tschakowsky samt Det var brukspatronen, som gick förbi Arlbergs » Med dina blå ögon », som måste omdet öppna fönstret och måste stanna för tagas, och Rubinsteins poetiska » Asra ». Utom programmet sjöng hr F. ett par finska folkvisor att se hvad som var på färde. och Lindblads bekanta » Brusande, vilda ström ». Han lade armarne på fönsterbrädet och Bifallet steg efter hvarje nummer och öfvergick såg in i rummet. slutligen till fullständig entusiasm, som tydligt » Jag kunde just tro det. Ni har fått de sade, att hr F. vid sin nästa konsert har att på- räkna en betydligt fulltaligare publik än vid denna båda små bråkmakarne hitin till er, fröken första konsert.
F. och 24 § R. O., derå Kongl. Maj:t uti Statsrådet den 9 Februari 1858 vägrat nådig sanktion, har Kongl. Majit uti Statsrådet den 3 Februari 1857 och 9 Februari 1858 gillat och antagit hvad Rikets Ständer för öfrigt i denna skrifvelse föreslagit; hvarom underrättelse blifvit Ständerna meddelad å Rikssalen den 5 Febr. 1857 och den 27 Febr. 1858. 3:o af den 28 Januari 1857, angående verkställd omröstning öfver Högsta Domsto lens ledamöter (11). 1857 den 12 F"ebruari i Statsrådet anmäld och lagd till handlingarna. 4:o af den 4 Februari 1857, angående val af Justitie-Ombudsman och dess suppleant (14). 1857 den 12 Februari i Statsrådet anmäld och lagd till handlingarna. 5:o af den 18 Februari 1857, angående Revisionssekreteraren m. m. J. A. Södergrens insättande i Justitie-Omhudsmans-embetet (20). 1857 den 27 Febr. i Statsrådet anmäld och lagd till handlingarna. 6:o af den 28 Febr. angående val af Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans suppleant (25). 1857 den 10 Mars i Statsrådet anmäld och lagd till handlingarna. 7:o af den 8 April 1857 i fråga om Krigshofrättens indragning (57). Efter det Högsta Domstolen och samtliga Hofrätterna varit hörda, har Kongl. Majit i Statsrådet den 1 Februari 1859 förklarat den underdåniga skrifvelsen ej föranleda någon åtgärd. 8:0 af den 28 Mars 1857 angående inteckning af aftal om nyttjanderätt till fastighet i stad (46). *) Det i slutet af hvarje rubrik utsatta siffertal visar skrifvelsens nummer i IO:de Samlingen af Bihanget till samtlige Riksståndens Protokoll vid 1856—1858 årens Riksdag. Bil. lill Ii. St. Just.
Utskottet har föreställt sig , att en ständig pensions-reglering ej kunde äga Den i September e. >n. *9 \ rum , men likväl hemstält, att Riksens Standar mätte hos Kongl. Majtt begära förslag till en dylik reglering. Detta inntbär , efter mitt begrepp, en motsägelse. Det sätt Utskottet antagit, att för hvarje gång bestämma pensions-staten , rynes gå derpå ut, att sedan deé blifvit kändt, hvilka personer, som tjenst en afliden Konung, Riksens Ständer skulle, efter serskild pröfning, säga och utmärka, hvilke af desse personer icke voro förtjente eller i behof af pension. Det måste nödvändigt blifva en obehaglig och i personliga förhållanden ingripanden förrättning, att undersöka om den och den Kammarherren eller Statsfrun har någon enskild förmögenhet, eller om den och den Hoflakejen eller Bakelse-tillverkersksn rir i behof af understöd o. s. v. Jag skulle deremot tro, det åligga Hofbetjening, likasom andre peosions-sökande, att bevisa sin torftighet och sina behof. I annat fall bör ej eller Staten medgifva dem pensioner; ty om det sker utan granskning och tillämpning af de för pensioners erhållande i allmänhet gällande reglor, så skall det oftare än nu kunna inträffa, att en Bakelse-tillverkerska får lika stor pension, som Staten eljest består Enkan efter en GeneralLieutenant, en Landshöfding eller andre höga Embetsman. Af dessa skäl anhåller jag om återremiss af StatsUtskottets betänkande, Hérr Hjerta, Guflaf: Jag har uti min vid StatsUtskottets betänkande bifogade reservation framställt de skäl, hvarföre jag ansett någon 7° De/j l September e., m. åtgärd icke böra föreslås, genom hvilken Riksens Ständer erkänn» sig vara skyldige, att pensionera Ho-Staten. Dermed har jag ingalunda menat, att Riksens Ständer icke borde kunna framdeles anslå pension åt en och annan Hofman, som med nit och trohet tjenat.
Till dessa militärisk» fördelar sälla sig de fysiska oell moraliska, som uppstå deraf, att ungdomen härdas genom de ansträngningar, som medfölja militära, öfningar, Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JS'? 32. 65 gar, samt i tid vänja sig vid ordning och punktlighet, hvilka egenskaper för hela lifvet äro af oersättligt värde. Tyvärr stå likväl ännu våra läroverk med hänsyn tili denna fråga på den låga ståndpunkt, att militärundervisningen svårligen later sig genomföras i den stora skala, som vore behöflig. Det ojemförligt större antalet gossar, närmare 200,000 besöka blott folkskolorna, och detta i en ålder, då militärundervisningen kan göra föga nytta, nemligen mellan 9 och 13 år. De uppoffringar Staten nödgas vidkännas, örn en aldrig så litet omfattande, men dock likartad åtgärd i alla folkskolor skulle vidtagas, äro sä stora att man verkligen kan sätta i fråga om kostnaden skulle motsvaras af nyttan. Aritages exempelvis att 50 öre bekostades för person, hvarigenom en utgift af 100,000 K:dr föranleddes, så kom blott 20 R:dr på hvarje folkskola, dä elevernas antal beräknades till 40 gossar (förutom lika mänga flickor). Så vigtig saken än är, torde man likväl få uppskjuta dess genomförande genom understöd från Statens sida till en framtid, dä folkskolorna få en ändrad organisation, hufvudsakligen i den rigtningen, att eleverna en längre tid, t. ex. åtminstone till 15 års ålder, der kunde qvarstanna. Detta hindrar dock ej att de kommuner, som uppfattade sakens vigt, redan nu kunde göra något till dess förberedande, hvar som helst torde man mot ringa ersättning kunna fä en indelt korporal till instruktör, och att anskaffa några trädkolfvar kan ej medföra hvarken större besvär eller stor kostnad. Antalet elever, som besöka öfriga allmänna läroverk, uppgår till omkring 10,000, hvaraf 7.000 i de högre (6, 7 ä 8 klassiga) samt 3,000 i de lägre (2, 3 a 5 klässiga och pedagogier).
Brot. 1853—1854, 3 Sami. 4 Baft. 3 i8 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. rande företagits, tillstyrkt detta embetsverks reglering med det för min skade anslaget; liar Utskottet funnit sig böra särskildt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på samma' anförande. Det innebär nemligen, att Rikets Ständer skulle hafva genom beslutet om indragning å anslaget till Bergskollegium, öfverskrida gränsen för sin grundlagsenliga verkningskrets och förnärmat Konungamakten; Konungens Rådgifvare? pligt att .vårda sig om Konungamaktens helgd skulle nu hafva uppfordrat föredraganden, att inför Konungen i Statsrådet uppträda med en ur Grundlagarna och Rikets Ständers fordna beslut hemtad bevisning, som skulle hos Konungen vid detta tillfälle emot Rikets Ständer framkalla ett ogillande, hvilket lik väl icke blefve det ogillande, som innefattas i meddelande af ett Irån Rikets Ständers mening afvikande beslut i ett till afgörande framstäldt ärende ocb som genom beslutets kungörande gåfve sig öppet, offentligt tillkänna, utan endast det tysta, hemliga missnöjet, som icke skulle hafva någon yLtre handling till följd.
Proposition, N:o 9. Statsråden: Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Pejron, Silfverstolpe, kV cerin Friherre Gjllengranat, Faxe, Fåhreeus. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Munthe uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts den 22 nästlidne Oktober fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Stände:-, angående medel till slutligt liqviderande af köpeskillingen fölen till ny lokal för myntoch kontrollverken inköpt egendom, äfvensom till betäckande af öfrige med dessa verks flyttning förenade kostnader; och behagade Kongl. Maj:t berörde förslag, sådant det linnes detta protokoll bilagdt, i nåder gilla samt förordna, att nådig proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo Carl von Schantz. JW 9. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Dec. kl. 7 e. m. KONGL. MAJiTS Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående nedsättning uti den af Stora Kopparbergs bergslag utgående kopparräntan från hvart io:de till hvart 3o:de skeppund af tillverkningen samt upphörande af allmogens inom åtskilliga socknar af Stora Kopparbergs län skjldighet att in natura till bergslaget leverera deras hemmansränteoch mantalseller qvarntulls-kol; gifven Stockholms Slott den m November tSfj Kongl. &laj:ts Nåd. Proposition, N:o 9. Sedan hos Kongl. Maj:t dels Stora Kopparbergs bergslag, genom grnfvorätten Deli direclionen för dess enskildla verk, uti en den S December 1837 ingifven skrift, på anförde skäl förnyat dess år 1829 gjorda, men då icke af Kongl.