Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, hvad angår de i i;sta puncten omnämnde Embetsoch Tjenstemännen, det förekommer, att, enär Högstsalig Hennes Maj:C Enke-Drottningens Hof-Stat för kort tid sedan lärer vara reglerad, Embets. och Tjenstemän dervid torde hafva blifvit antagne, hvilka ej tillhörde den förut varande Kongl. Staten, samt det altså synes billigt, i jemförelse till dem, som förut längre tid varit i tjenst eller från Högstsalig Konungens Hof-Stat skola öfverg flyttas på Rikets Stat, att förhållandet med Tjensteoch Lefnadsår tages i beräkning, så att den skillnad i pensions-summorne som }iära£ rättvisligen bör blifva en följd varder iakttagen, så torde Riksens Högloft. Stander hos. Kongl. Majtt i underdånighet härom anmälan' göra med anhållan, det läcktes Kongl. Maj:t i Nader vid Regleringen af ifrågavarande Pen* sious-Stat härå fästa uppmärksamhet äfven i afseende på den lindring för Stats-Verket, sorn derigenom må kunna uppkomma. Och änsecStats-Utskottet i följd häraf den summa af 16,6G6 R:dr 32 sk., som Kongl. Maj.t i Nåder äskat, väl böra anslås att af den för Högstsa ig Henlä nes Majtt Enke Drottningen bestämde underhålls-summan uppföras å Indragnings - Staten soth tillgång för Pensionerne, men att hvad £1 hang till lUks-St, Prat. isiy. igis, 4:&< SaviU N:r 251- 272. a'oo2 Stats-Utskottets Betiinlaiiden. derutaf vid tillämpning af ofvanstående grunder ej ättiår , kommer att besparas. Hvad sltiteligen vidkommer Kongl.
sjelfva slumrat in i den sista långa sömnen, © c fi u a t m ocPi tiH a n n a aj; 3tna gåj; oot, besöker våra hviloställen och nedlägger på de gröna kullarne vårens första blommor Hon » Eo » at » j-efj; » i n HatEeH » l&gt;a » ta Hå^uot samt glömmer eller öfverskyler, hvad vi brupå Sen, Hon nu » » ira&gt;i3 » itt Hj-etta fiat. tit, men förvarar i kärleksfull hågkomst det goda, som möjligen rymts i vår ringa lifsgerning. A. B. (7 0cH Set^öt, m o 3 e t; o m 3ig otacH. V ä n s k a p. Oss sjelfva kunna vi förlåta mycket. Låtom oss betrakta andra såsom oss sjelfva och låtom dem vederfaras samma ynnest. F. Spielhagcn. jjenuiskoslägtet har under tidernas lopp till tankeoch handlingssätt undergått stora förändringar, af hvilka många ledt till något bättre och ädlare än det förutvarande; men erkännas måste dock, att våra förfader voro trofastare än vi äro, ty slöto de ett vänskapsförbund, så var det, i vanlir i i r t dun, erhålles t i t aratlaexemplar hela den tid, under hvilken abonnementet räcker. Aro de samlade abonnenterna färre än 5, torde prenumera-) är ett räkneexempel går ihop och resultatet stämmer, känner jag samma glädje, som när jag öppnar en nöt och finner en vacker, hel kärna i den », sade nyligen en tioårig matematiker, som hade en hel del räkneexempel att lösa. Alldeles rätt, min unge filosof! För oss vuxna är äfven hvarje riktigt facit i vårt lifsarbete en glädje och en uppmuntran, och smärtsamt är det, ja, ofta rent af ödesdigert, när räkningen icke stämmer. I smått som i stort böra vi alltid visa oss som försigtiga räknemästare och taga oss i akt för villfarelse och fel vid beräkningen, för att ej lifvet en vacker dag, innan vi veta ordet derom, med brutal hand skall draga ett tjockt streck öfver hela vårt räknestycke.
Maj:ts af Utskottet uti Utlåtandet JV2 153 afslyrkta framställning, att Rikets Ständer mätte till Kongl, iheaterns och holkapellets pensionskassor anvisa ett årligt bidrag af 3,000 R:dr åt dem hvardera, dels ock den af enskild motionär gjorda, men af Utskottet i samma utlåtande likaledes afstyrkta hemställan, att det pensionsunderstöd å 375 R:dr årligen, som vid 1853—1854 årens riksdag beviljades aflidne Konrektorn J. E Lyths enka, Chriatina Elisabelh Anna Lyth, måtte, sedan hon i Maj månad innevarande är aflidit, på dessa makars trenne efterlefvande oförsörjda barn öfverflytias, — det ålegat Utskottet att uppställa sådana voteringspropositioner, hvarigenom Bonde-Ståndets beslut i dessa frågor kunnat komma under omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, Ståndet ville Idla bero vid de af Utskottet, uti punkterna 1 och 15 sålunda nu framställda voteringspropositionerna. Hvad Utskottet i öfrigt yttrat och hemställt i punkterna 3, 7, 9 och 10 lades lill handlingarne, hvaremot Utskottets i punkten 11 gjorda hemställan, att Rikets Ständer må å allmänna indragningsstaten låta uppföra Professoren Sven Peller Ågrens enka, Märtha Christina Ågren, till åtnjutande för återstående lifstid af en årlig pension å 500 R:dr, afslogs af Ståndet, som vidhöll sitt i ämnet förut fattade beslut S. D. Föredrogos ånyo följande af Stats-Utskottet afgifna Utlåtanden:
Kungörelserna den 29 September 1853 och den 16 November 1854 vidtagits, icke motsvarar Iblkskolelärarnes behof och billiga anspråk. Svårigheten vid bestämmandet af minimi-aflöningen beror emellertid derpå, att afseende måste fästas ej blott på Iblkskolelärarnes behof, ulan jemväl på lörsamlingarnes förmåga att dem aflöna, i hvilket sistnämnda hänseende redan det nu stadgade beloppet för mången mindre församling varit nog högt. Om således en allmän förhöjning af minimibeloppet för aflöningen hvarken kan eller bör ifrågakomma, synes dock aflöningen böra göras i viss mån beroende af den tjenstgöring, man af folkskoleläraren fordrar. Härigenom kunde för mindre församlingar, i hvilka folkskoleläraren icke med undervisning sysselsattes mera än åtta månader på året, den nuvarande minimi-aflöningen qvarstå oförändrad, medan i sådana församlingar, der skollärarens tid mera lages i anspråk, både billigheten fordrar och församlingens förmåga antagligen medgifver, att högre aflöning bestämmes. Ett stadgande, som sålunda tillförsäkrade den med längre tjenstgöringstid betungade folkskoleläraren en förhöjd aflöning, torde för sig ega desto mera skäl, som erfarenheten hittills visat, att aflöningen i allmänhet af församlingarne icke bestämmes högre än författningen ovilkorligen fordrar; Rikets Ständer anhålla derföre i underdånighet, det E. K. Majit täcktes i nåder förordna, att den i Kongl. Stadgan om folkundervisningen i Riket den 18 Juni 1842 § 4 mom. I, sådant detta mom. lyder i Kongl. Kungörelsen den 16 November 1854, be stämda minsta lön för folkskolelärare skall ega tillämpning, då skollärarens tjenstgöring icke upptager mera än ålla månader årligen, men att för hvarje månad tjenstgöringen fortgår utöfver åtta månader, lönen ökas med två tunnor spanmål, att utgå efter samma grunder, som för den öfriga lönespanmålens utgörande finnas stadgade.
Jag yrkar det ånyo af samma skäl, som jag då anförde, nemi. att då Utsk. varit så frikostigt vid så många andra tillfällen, hvarvid jag icke alltid kunnat inse nyttan af föi emålet, så borde del också hafva någon consideralion med sådana företag, som bestämdt leda lill allmännytta; ty finnes väl någon, som icke har nytta deraf, att vägarne förbättras och blifva sådane att de kunna begagnas 12 månader af året, i stallet för 5 å 6, såsom händelsen är på många ställen? Hvad häradsoch sockenvägar angår, så delar jag öfvertygelse med Gr. Posse derom, att deras förbättring afven bör blifva föremål för allmänna anslag; men jag skulle tro, alt iståndsättandet och omläggningen af de större landsvägarna emellan residensstäderna företrädesvis bör afses, såvidt be - 5ao Den 39 Mars e. tn. hofvet det påkallar, eller iden nian att man åtminstone må slippa att nied lifsfara resa öfver backar och berg. Jag tillstyrker således bifall till hvad BorgareSl. beslutat. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Med Frih. Cederström instämmer jag deruti, att, i händelse anslag beviljas för anläggning af en väg emellan Ofveroch NederCalix socknar, sockenboerne böra förbinda sig att underhålla denna väg; men något tillagg derom behöfs icke, emedan SlatsUtsk. redan har föreslagit detta villkor. Hvad angår summan, som man ansett bör ökas med 5o,ooo r:dr, så erkänner jag, att denna tillökning kan blifva nö'dig, emedan det visserligen är af stort behof alt få våra vägar förbättrade; men då K. M. sjelf insett nödvändigheten af en förbättrad ordning med väganläggningen i Riket, och förklarat sig inse behofvet att öfverlemna denna administralionsdetalj åt en särskild förvaltning, så skulle jag tro, att, innan R. St. anvisa alltför stora anslag för detta ändamål, det vore nödigt att en sådan styrelse fått träda i verksamhet, och att ett förslag för detta ändamål kunde utarbetas, som, af Regeringen pröfvadt och granskadt, kunde framläggas för Representationen vid en kommande riksdag.
Hvaremot 3:ne serskilda till Pensionsoch Sparbanks-Cassan eller Ordres ställde Reverser å tillhopa R:dr 4,600 B:co Capital, finnas i Bankens förvar, såsom Hypotfieker öfverlåtne, Frågan förekommer utan tvifvel till slutligt afgörande vid denna Riksdag, hvarföre Banco-Fullmägtige ej bordt underlåta att för^ hållandet här korteligen upptaga, §< 7* Uti 1823 års Banco-Rc-glementes 4 Art, 4 Afd. i 8c 2 §§. medgifves, dels fortfarande oinskränkt rättighet till beläning af Guldoell Silfver-panter, med bestämmande af förhöjd t Låne-belopp till En R:dr Bancosedlar för Ett Lod arbetadt controlleradt Silfver, och dels, att ägare af i Banken beländt Guld och Silfver, hvarå Lånen förfalla, skola, sådant oaktadt, hafva sig öppet, att, under en lid af Sej? Månader efter lörfallodagen , genom liqvjderande af af Banco-Fullmägtige. 47 af Bankens fordran , med derå (ill betalningsdagen upplupen ränta, sine pantsatte persedlar återlösa, eller de derpå utgifne Lånen omsätta; hvarom, till påminnelse för Allmänheten, annonceras hvarje fjerdedels år, med specification på Ordnings-Numrorne och data af de Pantsedlar, för hvilka Lånen under nästförutgångne Trenne Månader förfallit. Vid ifrågavarande Låne-anstalt företer sig anledning till följande erindringar: 1:0 Belåningen å Guld har ej blifvit förhöjd i samma förhållande som å Silfver, och fortfar således ännu enligt den i Kongl. Majus Nådiga Kungörelse af den 29 September 1818 stadgade grund, ä 3 R:dr 40 sk. Bancosedlar för Ducaten, jemte motsvarande beräkning för controlleradt Guld af mindre finhet. I afseende på den reglering, som härutinnan må finnas lämpelig, torde uppmärksamhet böra fästas å äldre liders beläningsvärdgn, dä Lånen utgingo i redbart mynt.
Innan jag går till sjelfva saken, kan jag icke underlåta att uttala, att det på mig gjort ett sorgligt intryck att höra de anmärkningar, som här blifvit framstälda. Jag väntade mig, då Hr Brakel hade anmält sig att tala, och ännu mera, sedan Hr Skogman uppträdt, att endast få höra, hvad som rörde sjelfva saken, men jag fick i stället höra kritik af en skrift, hvilken, såsom bilaga, åtföljt K. M:ts förslag, en kritik, som öfvergått i polemik mellan två talare, af hvilka den ene sökt alla möjliga anledningar att nedsätta den andres arbete och gått så långt, att han fästat sig till och med vid ordställningen. Så vill jag minnas, alt här blifvit anmärkt, att författaren till förslaget nyttjat ordet yrkesskicklighet i stället för sjömannaskicklighet. Jag tror icke, alt Stats-Utsk:t får mycken ledning af sådane anmärkningar, och jag upprepar, att jag finner det sorgligt, att man i en så vigtig sak fäster sig vid sådane små omständigheter. 80 Den 11 Notember f. m. Hvad sjelfva saken angår, så går jag genast in på en af hufvudpunkterna, nemligen frågan 0111 den nuvarande flottans officerskorps’ delning i två korpser. Derför har Chefen för Sjöförsvarslie|>:t gifvit sådane skäl, att äfven den, sorn icke särdeles satt sig in i saken, bör deraf vara tillfredsstäld. Han har nemligen sagt, att man icke kan med samma summa öfva ett visst antal personer lika väl som hälften af dem. Dertill kommer ytterligare, att den menskliga förmågan har vissa glänser för möjligheten att lära, minnas och uppfatta; äro nu lördringarne större än att förmågan räcker, så blir det ingen fullständig kunskap, ännu mindre i detta fall, då det icke allenast är fråga om hvad man kan läsa och studera sig till, utan det är fråga om hvad som skall blifva vana.
Fru Hwaeser gör henne för mycken ära genom att göra henne » demonisk ». Bättre har fru Dorsch-Bosin träffat denna i. hennes händer fint tillspetsade rol. Nya teatern, som rör sig med en personal, hvilken pä det hela taget är den kungliga talscenens artistkår ej sä litet underlägsen, har dock denna hösten liksom ej sällan förut, genom sin gedigna och intressanta repertoar i främsta rummet påkallat teatervännernas uppmärksamhet. Efter Bruns uppbrott härifrån har man der bland annat fått se ytterligare ett Shakespearestycke samt ett stycke af Kielland och två af fru Edgren. » Så tuktas en argbigga » är ett inlägg i qvinnofrågan, som, betraktadt från vår tids ståndpunkt, faller under det befängdas kategori. Onekligt är att författaren här, med den öfverdrift, som är lustspelsdiktarens förmånsrätt, verkligen velat säga sin hjertans mening om qvinnans rättigheter och skyldigheter; — en mening, som litet hvar måste finna hårresande orättvis. Förmår man emellertid för en stund bortse från teorierna, verkar diktens robusta och urfriska humor, helst om den njutes emellan ett par af den moderna litteraturens tungsinta och ej sällan glåmigt pessimistiska verk, förfriskande och uppiggande som ett salt bad på slappa nerver. De båda hufvudrollefna, Petruccios och Katarinas, hade aldrig kunnat falla i lyckligare händer. Fru Ulff, hvars talang allt för ofta missbrukats i moderna kurtisan roller, har först i det klassiska lustspelet tillfälle att lägga sitt rätta temperament i dagen. Herr Hillberg, • vår mångsidigaste sceniska talang, återgaf den egendomlige variant af den vandrande riddaren, som kallas Petruccio, med en kläm och schwung, som lemnade intet öfrigt att önska. De båda konstnärernas samspel uppbars af en aban • don, som gaf intrycket af en lycklig improvisation.
A i stadens andra rote, äfvensom den mark, hvilken nedanför herget är belägen emot Hästbacken och Kungsgatan, norr om den färglagda delen å kartan, och invid berget begränsas af en rak linea, åt öster och vester utdragen från södra sidan af den plats, som utgjort förenämnda tomt N:o 102 litt.A, innan densamma med nyssberörda 2,603 qvadrat-alnar tillöktes; 2:o att staden, emot erhållande af den till reparation af Götha Artilleri-regementes föinärvarande inom förra bastionen Gustavus Magnus befintliga gymnastikbod anvisade summa 302 R:dr 4 sk. B:ko, flyttar denna bod till lilla ötterhällebcrget och uppförer densamma der i fullständigt skick på den plats, chefen för nämnda regemente anvisar; 3:o att kronans, till staden afträdda område användes förnämligast till byggnader och anläggningar, som underlätta och befordra handelsoch sjöfarts-rörelsen, samt dernäst till andra föremål, som äro för staden nödvändiga och gagnande; samt 4:o alt staden nu och framdeles, medelst inbetalning i Götheborgs Fortifikations-kassa, ersätter vederbörande den afgäld, som enligt nu gällande kontrakt utgår för vallhö eller bete å de under ifrågavarande afträdelse inbegripna vallstycken. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit och de till den nådiga propositionen hörande handlingar innehålla, hafva Rikets Ständer funnit, att upplåtelsen af den ifrågavarande jordrymden är af största vigt för staden Götheborgs handelsoch sjöfarts-rörelse, hvilken, i anseende till dess under sednare åren vunna tillväxt, erfordrar ett större utrymme, än som med den ursprungliga hamnbyggnadsplanén varit förenligt, för anläggande dels af quai-byggnad för fartygs anlöpande, dels af öppna platser och gator för varuforslingen och kommunikationen med det inre af staden, äfvensom för en af behofvet påkallad nybyggnad af tullkammare 116 Ex])editioni*(Jtsköttets Förslag till lind. Skrifvelse, N:o 66. och packhus invid lossnings-lokalen; att den nu begärda och af E.
Jag vill deremot erinra mig, att vid samma tillfälle äfven ganska många talare sökte vederlägga den uppgift, som Gr. Mörner nu omnämnt, och hänvisar i öfrigt till hvad Hr Palmcrantz i detta afseende yttrat. Jag betviflainästan, att någon försnillning i detta afseende bör kunna äga rum; och, instämmande med Hr von Hartmansdorff, i afseende å det äfventyxliga att vilja borttaga från domaren skyldigheten af att hålla allmogen chartor tillhanda vid tingsstället, förenar jag mig således med honom i begäran om afslag på denna punkt af betänkandet. Hr von Hohenhausen, Michael S i 1 v i u s: För min del vill jag på intet vis ingå i något bedömmande af huruvida försnillningar agt rum eller ej, ty detta är ett förhållande, som man gerna afhållen sig ifrån att vidröra. Om försnillningar äro möjliga, så är det redan ett skäl att söka åstadkomma en controll deremot. För min del tror jag ej, att de svårigheter, som man har förespeglat för verkställigheten af Utskrs förslag, skola komma att uppstå. Inom alla län finnas nödige chartoe-sig.-försäljare, och för dem blir det en stor fördel, att genom ombud få öfvertaga chartaeförsäljningen vid tingsställena. Alltså får jag för min del tillstyrka bifall till Utsk:s förslag i detta afseende. Gr. Mörner: Två talare hafva apostropherat mig, och jag skall helt kort upptaga deras yttranden lill vederläggning. De lära ej kunna vederlägga det factiska förhållandet, att åtminstone en häradshöfding har blifvit suspendeiad för sådana försnillningar. Jag skulle kunna anföra flera exempel, men jag vill afhålla mig derifrån, och hänvisar endast 56 Den 3 Mars f. m. till det prot., som sist fördes i delta mål, samt de deruti uppgifna facta.
Deremot tillhör det stenografen att ordagrannt upteckna hvad hvarje talare yttrar, och iifveu om han vid upsättningen ej kan återgifva det sagda i bättre form, än talaren sjelf framställt sina tankar, så äro dock dessa stenografens anteckningar en ledning för talaren att påminna sig, hvad han sagt, hvarefter han kan sjelf göra sitt yttrande fullständigare och gifva detsamma den form, hvari det bör inflyta i prot. — Jag tillstyrker bifall till Utsk:ts Betänk. Frih. Baab, Adam Christian: De skäl, som redan äro anförda för bifall till Utsk:ts hemställan, äro onekligen af-den be-> skaffenhet, att jag icke kan gä in på Hr Cederschiölds förslag, Förandet af verbalprot. vid våra öfverläggningar torde så mycket mera vara af vigt, som man vid ett följande plenum kan komma i tvist om de ordalag, som vid ett föregående blifvit begagnade, H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, erinrade Frih. Haab, att Frih. Sprengtporten förslag icke nu utgjorde föremål för öfverlnggningen. Frih. Baab: Jag får då endast i korthet instämma med de Hrr, som redan yrkat bifall till Utsk:ts Utlåt. Hr Cederschiöld, Gustaf: De skäl, som nu blifvit anförda emot mitt förslag, kan jag icke tillerkänna giltighet. Af de Hrr, som yttrat sig deröfver, är det också blott en, som sjelf har någon erfarenhet af prot.föring, nemi. Hr Printzensköld; man kan sål. ej undra, om föreställningarna ega en mindre riktig grund. Hr Printzensköld tog, för att vederlägga mig. ett exempel, som i st. borde hafva ledt honom till ett motsatt resultat, nemi. prot.- föringen vid domstolar. Hvad som här är af vigt, är, att hvars och ens yttrande blir riktigt upfattadt.; besluten öro vanligen på förhand skriftligen affattade, så att, äfven om prot. ej inuehölle något annat, så vore detta fullt tillräckligt.
Propositionens föremål intet sammanhang egande motion, som äfven kunnat serskildt väckas i den ordning 81 §. RegeringsFormen bestämmer, får Utskottet, sålunda af Grundlagen förhindradt att, till hufvudsaklig pröfning, upptaga den i anmärkningsform öfverlemnade frågan, endast vördsamhgen hemställa, det måtte Välloflige Borgare-Ståndet foga sig efter respective Med-Stånden, hvilka, jemlikt Utskottets tillstyrkande, godkänt ofvan högstberörda Proposition, för grundlagsenlig behandling. Stockholm den 97 Februarii iSfio. STOCKHOLM. Elmeus & Granbergs Tryckeri, iR3o. Constitut.- Utsi. Memorial, N:o y4* * N:o 74- Ankom till Exp. Utsk. ä. 13 Mars l83o. Memorial, angående en frän Ridderskåpet och Adeln remitterad anmärkningsanledning emot Föredraganden för Cololiial-Årendenas Departement. Genom Protocolls-Utdrag, den 5 dennes, har Ridderskapet och Adeln behagat till Constitutions-Utskottét remittera en emot Föredraganden för Colonial-Ärendenas Departement, Hans Excellence m. m. Herr Grefve af Wetterstedt framställd anmärkningsanledning, hvilken, enligt en remissen i försegladt convolnt åtföljahde Skrift, undertecknad F. L. Rosenqvist af Åkershult, egentligen åsyflar alt påkalla ansvar för contrasighationen af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Stats-Utskoltet, under den 20 November nästlidet år, rörande inkomsterna från Ön St; Barthelemy, enär samma Skrifvelse, oaktadt hvad den 18 April 1812 i Nåder förklarats, angående meddelandet vid hvarje Riksdag äf det som i Svenska Ullramarihska Besitta iiingars styrelse sig tilldragit, ingalunda i upplysningsväg svarat emot en billig för Bilt4 lill R.-St.
Utskits hemställan bifölls. §§ 70, 71 och 74. Utskits till de öfriga KiksStiu gjorda hemställanden lades till handlingarne. § 78. Med frångående af förut fattadt beslut, biföll It. o. Ad. Utskits hemställan. Hr Dalman, Wilh. Fredr.i Ehuru jag ej anser det vara hvarken lämpligt eller till något ändamål tjenande, att, vid ett tillfälle, sådant som detta, då huset räknar ett så ringa antal ledamöter, ingå i någon vidlyftigare behandling af ifrågavide Utlåt., så kan jag likväl ej underlåta anmärka, att Utskit vid förnyad pröfning af det återremitterade Betänkit Nio 33 uteglömt att besvara en i afside å detsamma förekommande återremiss nemi. vid den SQide pugktep.. Ett sådant besvarande har visserligen blifvit undertryckt äfven vid flera andra ggir, men vid den nu ifrågavtde förekommer det mig så mycket mer besynnerligt, som Gr. Sparre sjelf biträdt den af mig yrkade återremiss, emedan, som ha» sade, han ansåg det, vara nödigt att taga ärendet i noggrannare öfvervägande. Frågan rörer nemi. saknaden af all i denna lag stadgad föreskrift i afside å i konkurs bevakade obestämda fordriugsbelopp. Men detta är, enl. mitt förmenande, en fråga af aldra största vigt, såvida icke konkursens afslutande skall alltför länge fördröjas. Och Den 19 September f. m. 221 en föreskrift härom är destö mer af vigt som man antagit principen om borttagande af den offentliga stämningens preklusiva verkan. I den förut af mig Åberopade tryckta kritiken af komiterades förslag till ny konkurslag, har författaren förfäktat den åsigt, att inga obestämda fordringsbelopp få i konkursen bevakas, utau att fordringsegaren ovilkorligen mäste till siffran bestämma de summor han bevakar. En sådan föreskrift anser äfven jag vara ovilkorligen nödvändig äfven såsom vilkor för antagandet af de så kallade tvångsackorden. På grund häraf hemställer jag till Gr.
Om man vill uppdraga myrtnar inne i rum, tager man i mars eller april ett skott, afklippt tätt under ett bladpar, sätter det i en kruka med sandig, lös jord, täcker det med ett glas och ställer det i ett soligt fönster. Om det vårdas försiktigt och ej vattnas för mycket eller för litet, slår det snart rötter. För att göda jorden, lägger man litet hornspån i vattnet, hvarmed växten förses. Mycket tacksamma äro äfven myrtnarne, om man morgon och kväll spritar dem med rent, ljumt vatten. På detta sätt kan man till vintern redan ha en ganska försigkommen myrten. Torr rumsvärme tåla myrtnarne ej, utan blada då af och bli torra. Ett oeldadt rum, som är 3 till 5 grader varmt, eller en torr källare med samma värmegrad passar bäst för denna växt. Om vintern är vattningen mindre nödvändig. Den sker endast, då jorden ofvanpå är riktigt torr. På våren omplanteras myrtnarne och kunna då stå i det fria, i det de då sättas ned i en rabatt i halfskugga med den jordklump, som omger rötterna. Om man vill ha mycket fylliga exemplar, bör man icke förk o r t s, å följ. sida.) LEDIGA PLATSER. Förmånlig Värdinneplats. Såsom värdinna och för att öfvervaka ett hushåll önskas till den 15 maj ett bildadt, angenämt och framför allt i hushållet sparsamt fruntimmer. Moderlig, noggrann omvårdnad önskas för en l ' / 2 år gammal gosse. Svar åtföljdt af referenser jämte fotografi torde före den 30 d:s insändas till S. Gumaelii Annonsbyrå, märkt » Ung Enkling ». (G. 15479) [1819] E m o t fritt v i v r e kan en anspråkslös, bildad ung flicka få plats för att ha tillsyn öfver tre barn, det yngsta 2 ' / 2 år, samt vara behjälplig med söm och lättare göromål inom hus. Platsen kan tillträdas genast. Svar med porträtt och rekommendationer till » Stationsinspektoren », Björneborgs station. E n flicka af god familj, examinerad, undervisningsvan, önskar genast eller till instundande höst plats som lärarinna, barnvårdarinna, sällskap eller hjälp i hushållet.