Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af de nuvarande ränte-persediarne hade E. K. M:t, enligt det till länets deputerade afgifna förslaget, ansett spanmål, smör, fläsk, kolt, ved, hö och dagsverken samt dessutom penningar lämpligen kunna komma i fråga att såsom särskilde skattepersedlar bibehållas, äfvensom att oxe, får och lam borde till kött samt halm tili hö förvandlas. Deputerade bade förenat sig i den önskan, att persedlarne till den ränta, som fortfarande skulle bero af markegång, måtte bestämmas sålunda, att hälften utgjordes med spanmål, en fjerdedel med kött, en åttondedel med talg och en åttondedel med fläsk. Häruti hade E. K. Mås Befallningshafvande i länet instämt med det undantag, att E. K. Mås Befallningshafvande ansett smör såsom en förutvarande betydlig ränta böra qvarstå i stället för den af deputerade föreslagna persedel-räntan talg. E. K. M:t, sorn ansett den i länet för närvarande betydliga skattetiteln dagsverken böra bibehållas, äfvensom att så väl den nuvarande föga betydliga talgräntans förvandlande till hufvudränte-persedel, hvilket den ingenstädes vore, som den med de flesta län gemensamma smör-räntans utbytande mot annan skulle blifva olämpligt, bar uti den Nådiga Propositionen, med afseende på det af deputerade framställda förslag, som inskränkte antalet af räntepersedlar. och ökade spanmåls-räntans förutvarande, ej särdeles höga, belopp, behagat föreslå Rikets Ständer, bland annat, att, såsom hufvudränte-persedlar inom Kronobergs län, måtte bestämmas spanmål, smör, fläsk, kött och dagsverken samt oxe, ko, stut, får och lam förvandlas lill kött.
I fortsättning af hvad sista femårsberättelsen härom innehåller, tillägges att den tid af 5 år, hvarunder, såsom ett försök till ytterligare befrämjande af menighetens hälsovård och sundhets-polisens vidmakthållande, Provincial-Läkarne genom opåkallade reseturer blifvit satte i en tätare och mera verksam beröring med menigheterne tilländagick med 1841, och enligt då till Sockneslämmo-protokollen afgifne yttranden voro de fleste församlingar ej allenast belåtne med denna anstalt, utan önskade ock densammas fortfarande, dock så att reseturerne måtte, om möjligt vore, ske två och icke såsom förut, blott en gång om året. Jag har i anledning deraf och på flere andre skäl, till Eders Kongl. Majrts nådiga afgörande hemställt huruvida icke dylike sockneresor borde fortfara. På Läns-Lazarettets förbättring hafva under sistförflutne fem år ej obe - \ 28 tydlige kostnader blifvit gjorde. År 1840 anskaffades 60 stycken nya sängar med jerngaflar för 516 R:dr 5 sk. 2 r:st., och klädespersedlar inköptes för 347 R:dr 40 sk. 8 r:st.; varandes förrådet nu så tillräckligt att de fleste patienter vid inträdet inom Lazarettet kunna utbyta sina egne kläder, emot mera passande sjukdrägter. Påföljande året reparerades byggnaderne med en kostnad af 916 R:dr 25 sk. 4 r:st. och år 1842 inköptes nya chirurgiske instrumenter för 125 R:dr 32 sk. allt B:ko. På Lazarettet och Kurhuset hafva blifvit vårdade år 1838 348. , 1839 377. Inrättningen bibehåller således sitt förut, med afseende å patienternes ömma vård, rättvist förvärfvade förtroende, och det är med tillfredsställelse man kan tillägga, att ingen patient, som varit i verkligt behof af Lazarettsvård, och dertill blifvit anmäld, nekats att inkomma på Lazarettet.
Det föreslagna längdemåttet är således icke nytt, och samma förhållande är med rymdemålet; ty den gamla kannan är bibehållen. Händelsen gjorde, alt detta gick an, enär kannan innehåller jemt ioo cubiktum. Vigten är icke eller ny: kan man då billigtvis säga, att så mångå förhållanden äro brutne? Men nu har deremot af reservanten, 198 Den 3a Julii f. m. Herr af Forsell, blifvit föreslaget, att ett rymdemål af 4$ kannor skulle införas, oell alla de gamla uteslutas, hvarigenom äfven den gamla spanmålstunnan komme att borttagas. Jag öfverlemnar åt Ridderskapet oell Adela att dömma, om man dermed vinner det åsyftade ändamålej:, att bryta färre nu existerande förhållanden. Mig synes, att man heldre bör qvarblifva vid det gamla, och att en förvandling af allt varumått till likhet med det, som nu ej tillhör andra varor, än blott öl, dricka, kött, fisk, mjöl, i det närmaste tjära och beck, samt i vissa provincer jordfrugter, ej är ändamålsenlig. Spanmålstunnan är den, sorn mest begag^ nas; skall någon rubbning i densamma ske, så hemställer jag, om det icke är bäst att directe öfvergå till det system, hvilket man i alla fall uppställer i bakgrunden, såsom yttersta målet, Reservanten har ock sagt, att systemet är, äfven i afseende på rymdemålet, centecimalt, i stället för decimalt; men detta kommer egentligen deraf, att VettenskapsAcademien hade framställt 2 alternativa förslag, af hvilka det sednare, som af Rikets Ständer och, märkvärdigt nog, af BondeStåndet nästan utan debatt, vid sista Riksdagen antogs, ligger till grund för den nu ifrågavarande stadgan. Genom qvarblifna spår af dessa tvenne olika systemer, som öfverensstämde i våtvarumåttet, men skiljde sig i torrvarumåttet, synes det nu som Academien föreslagit centecimal-fördel - Den 3o J u I i i f. m. 199 ning i rymdemålet, hvilket dock vid närmare uppmärksamhet visar sig icke vara det förslagets rälta anda, som blef antagit.
Julii P. 1087, 1078, ii3o. — angående enskilte personers rättighet att utfärda Invisningar. Julii P. 1037. Aug. Nov. P. 4o, 117. Nov. 2 A. P. 141 • — angående vilkoren för inrättande af enskilte Banker eller Disconter. Oct. 2 A. P. 317. Nov. 2 A. P. 610. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående vilkoren för inrättandet af enskilte Banker eller Disconter. Oct. 3 A. P. 317. Nov. 2 A. P. 610. — öfver anmärkningar vid Utskottens Betänkande, rörande enskilte personers rättighet att utfärda invisningar, stälde till betalning af andre enskilte, m. m. Oct. 2 A. P. 317. Nov. P. 4°> 117> Nov. 2 A. P. i4i. — i anledning af väckte frågor om stadgande af liqvidationsgrund vid gäldande af skulder i Bancomynt. Nov. 2 A. P. 40,> 445, 463. 597 StatsBancosamt LagUtskottens Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: i anledning af en från BondeStåndet remitr terad motion om förnyad underdånig framställning till Kongl. Maj:t i afseende på frågan om enskilta Personers och Bolags rätt, att sins emellan inom Riket utställa Invisningar. Statsoch Bevillnings-Utskottens Betänkanden, Memorial och Protocolis-Utdrag: angående särskilt anslag till Taxeringskostnaders bestridande inom Norrbottens Län. Maji P. 539, 556, 710. — om aflöning för dem som med uppbörden i Städerne liafva befattning. Julii P. 1239. Aug. P. 116, 122. — om redovisning för de till Tryckningen af 1815 års bevillningshandlingar anslagne medel.
Menniska det mål satt till syfte, att förmedelst de trenne höjds-graderna uppstiga till Herrens närmaste närhet. Mellertid är äfven Menniskan född på den lägsta af de höjds-grader, till hvilka den himmelska verlden har urbilderna; och änskönt hon redan här kan lefva så mycket i den andliga graden, som hon verksamt älskar det Sanna och sina Medmenniskor, och så mycket i den himmelska, som hon verksamt älskar det Goda och Gud, lefver hon likväl, på denna sidan om döden, med sin jordiska tillvarelse alltjemnt inom Naturlighetens grad. Hon är der född med ett kynne, som närmast sammanhänger med de naturliga beståndsdelar, hvilka hon vid denna tillvarelses början hufvudsakligen erhållit medelst modren (liksom hon erhållit de andliga hufvudsakligen medelst fadern). Hon har fördenskull, i mensklighetens nuvarande skick, en stor kamp att genomkämpa. Ty från sin naturliga sida är hon öppen för onda inflytelser: emedan till den hör en benägenhet, att hängifva sig åt det yttre-sinnliga, det jordiskt utvändiga och förgängliga, samt förblifva deri; hvadan hon lätteligen kan finna beqvämast och angenämast, att för alltid inom blotta naturlighetens grad qvarstanna. Detta slags obenägenhet och tröghet för de högre graderne, oaktadt hennes väsendes anlag att sträfva dit uppåt, är hennes arfsynd. Hon kan dock genom sitt förstånd lika väl mottaga, som icke mottaga, de högre lifs-gradernes ljus (hvilket föröfrigt äfven utan hennes medvetande utöfvar sin inflytelse): men både det ena och det andra beror af hennes vilja, och allenast af den; som af ingenting annat, än sig sjelf, kan böjas och bestämmas. Vill denna, på fullt allvar, se hvad hon bör välja och göra: så beredes derigenom förståndet, att tjena henne såsom öga och vägvisare; liksom, i annat fall, en ond vilja alltid leder förståndet att tänka falskt och uppfinna skenskäl till de snöda böjelsernas urskuldande eller bemantlande.
– Vill Carnegie göra mig sällskap ut i staden? frågade John. David Carnegie, en rödkindade robust byggd ung man på ett par och tjugu år, vände sig knappt om för att svara. – Thank you, no time! – Kom! Var inte en sådan tvärvigg! Carnegie skakade på hufvudet, han var omöjlig att rubba från contoirsstolen. Hurraropen från den alldeles i närheten belägna teatern hördes allt tydligare. John ruskade Carnegie ganska omildt i axeln. – Kom med, jag vill det. – Men jag vill inte. Han gjorde sig med största lätthet fri från Johns tag och låtsade ej vidare om honom. John stampade i golfvet, men då han såg, att detta ej gjorde ringaste intryck på Carnegie, ryckte han till sig hatt och slängkappa och rusade ut genom dörren och ned på gatan. Medels knuffningar och armbågande lyckades han efter några minuter att komma fram till Stora Torget. Hela stadens och förstädernas befolkning var i rörelse. Stora Hamngatan myllrade af människor, men i synnerhet trängdes man väldeligen på Stora Torget, hvarifrån man bäst kunde se, när tåget från Sillegatan satte sig i rörelse. Rådhuset och Stadshuset vid Stora Torget voro eklärerade, men eljes intet enskildt hus, undantagandes det Hallska. Naturligtvis brunno de vanliga lyktorna i gathörnen, men dessa lyktor lyste så erbarmligt, att man var i ständig fara att träda miste och hufvudstupa ramla ner i kanalen. – Här är ju mörkt som i en säck. Om ändå alla husen varit illuminerade, sade en månglerska och fäktade med sitt nankinsparaply för att komma närmare processionsvägen, som hölls öppen af stadssoldaterna. – Hallen har illuminerat, han knusslar aldrig – – Är det rike Hallens hus det där? Jag har hört talas om rike Hallen, det är han, som äger Gunnebot, där alla gångstigar äro strödda med tjockaste guldsand, och som har en son, som sofver i silfvervagga. – Jag har hört så sägas. – Stå still, pojke, och trampa mig inte – Det var till John, hon talade. – Om det där är Hallens hus, så ha vi ingen glädje utaf det.
M. sjelf erkänt, att någon oreda finnes i dessa frågor, enär K. M. förklarat, ”att sådana hemman, till hvilka kyrkorna innehade städselrätt, ej kunde till skatte försäljas, eller kyrkorna från städselrätten skiljas, så framt ej visas kunde, att kyrkorna dispo tionsrätt sedan Danska tiden sig obehörigen tillegnat. Således måste väl kunna förutsättas, att ett sådant obehörigt tillegnande verkligen ägt rum, och Just.ombudsmannens berättelse vid förra riksdagen samt de då sammansätta Utsk:ns granskning af denna fråga hafva temligen tydligt visat, alt sådant skett. Styrelsen har dessutom sjelf vid af dömandel af enskilda, med denna fråga gemenskap ägande mål visat, att det finnes casus, då kyrkorna ej hafva äganderätten till dessa hemman. Det är visserligen sannt, att Regeringens beslut varit hvarandra motsatta, fastän i hvardera fallet samma handling eller Lunds landebok blifvit åberopad; men då måtte åtminstone i det ena fallet kyrkan obehörigen hafva tillegnat sig städselrätten. Det är just till följd af dessa stridiga beslut, fattade i administrativ väg, som denna tvistefråga uppkommit, enär sålunda i ena fallet samma bevisning i fråga om besittningsrätten blifvit ogillad, som i det andra fallet blifvit godkänd. Detta torde kunna gälla såsom ett skäl för påståendet, att undersökningen är af behofvet påkallad, oell denna fråga kan i det hela ej framställas af någon part, emedan åboen, endast då han vill lösa sitt hemman till skatte, kan i afseende derpå yrka undersökning. Deremot har jag, utgående från den synpunkt, att bland dessa kyrkohemman kunna finnas sådana, som kyrkorna obehörigen sedan Danska tiden sig tillegnat, ansett det vara R. St:s skyldighet att i und. anhålla om en sådan undersökning, hvarigenom utrönes, till huru stor del af dessa hemman kyrkorna och till huru stor del Kronan tillkommer rätt.
Konungs XIlI:cles första hälsning frän Thronen, offret af Dest dyrbara återstående dagar och Uttrycken af Dest ädla gruirdsatfer och outplånliga Fosterlands könsta. b-ppä Kongl. Majsts Nädkga k«llelse hafwa Wi sedermera biwistat Hans Kongl. Majus och Dest 'Högtälskeliga Gemäls, Hennes Kongl Maj:t Drottningens MVVI6 cttXKI.011^8 Höga Kröning i Hufwudstabens Skor-kyrka den 29 . Junii, ivid hwilket glada tillfälle, hwars högtidliga minne Wi genom en präglad Slädepenning welat förwara, Kongl. Maj:k jemwäl till Ost offentligen lein - Den 28 Zebruarll. iZsz ^emnat Dest Konunga-försakran. Den i derpå följande Julii hafwe Wi för den tro Kongl. Maj:! Ost swu it, gifwit Kongl. Majtt Wär heliga undersätliga Ed; och, pä Fädernes urgamla wis, hylla! en wördad Konung, som genom wälgerningar stall herrsta öfwer Osi och hwars förlängda lefnad stall för Hsi bliswa himmelens största wälgkrning. §- 5- Till det hemliga Utstött Kongl. Majit jemlikt Regeringsformen, af Osi astat, hade Kongl. Maju i Näder Sfwerlemnar urförlige samt af ätstillige Stats-handlingar beledsagade Berättelser, sä wäl om Sweriges förhällande till Utrikes Magter, under den sedan nästledne Riksdag förflutne tiderymd, som äfweu om det satt, hwaruppä Rikets utwärkes angelägenheter blist wik '.värvade under Kongl. Maj.tts Styrelse, säsom Niksförcständare; hwarjemte Kongl. Maj:l i Nä> der infordrat Hemliga Utskottets underdäniga råd i afseende pä walet af en Efterträdare till Swensta Kronan.
Gr. Mörner begärde votering om kontrapropos:ns innehåll; hvarefter och sedan IL o. Ad., på Hr Gr:ns o. Landtmilis framställning, till kontrapropos. vid voteringen om kontraproposms innehåll, antagit återremiss af mom:t, uppsattes och justerades Iöijande voteringspropos.: »J)en som vill, att, vid blifvande votering orri antagande af 2:dra mom:t i 2:dra §:n af Kiddarh -Utsk:ts förslag till ny Kiddarh.-ordning, med den af Frih. Klinckowström deri löreslagna förändring, kontraproposm skall innefatta bifall till nämnde mom. utan förändring, röstar Ja: Den det ej vill, röstar, Nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. till kontrapropos. vid ofvan-, nämnde votering återremiss af det ifrågavtde mom.-t.» Voteringen företogs och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 5(J. Nej — 66. Upplästes och godkändes följande voteringspropos. i hufvudsaken: - *6 Den 7 April f. ffi. »Dén Sorti bifaller 2:dra mom:t i 2:dra §:n af Riddarh.- Otsk:ts förslag til! ny Riddarh.-ordning med den förändring, att i stället för orden: »till Riddarh.-kassan 500 rdr, till adeliga Kadettskolefonden 250 rdr och till adeliga Jungfrustiftet likaledes 250 rdr, allt rmt» införas orden: »de i författningarne påbjudna introduktionsafgifter,» röstar .la: Ften det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. det ifrågav:de mom:t.» Vid denna voterings utgång befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 86. Biföllos. § 6. l:sta morn. Gr.
Reservation. l id 2:dra punkten, angående Stats-kontoret, af Herr Waern. ”1 anledning af den erhållna återremissen å 2:dra punkten af utlåtandet N:o 88? får jag vördsamt hemställa, 22 Stats-Utskottets Memorial, N:o 153. att Rikets Ständer, utan att antaga Kongl. Maj:ts nådiga proposition i hvad den angår Stats-kontorets lönereglering, måtte på de i berörde utlåtande och punkt anförde skäl medgifva, ätt Kongl. Maj:t af de pä allmänna indragnings-staten för närvarande till aflöning åt embetsoch tjenstemän vid Magasins-departementet anvisade 6,442 r:dr må ega all under den tid, nu fastställande statsreglering gäller, för de till Statskontorets handläggning hörande ärendens oafbrutna gång, använda 5,096 r:dr 32 sk. årligen, samt att för öfrigt må, såsom Utskottets förra, af 2:ne Riks-stånd godkända, förslag innehåller, för behofvet under nämnde tidrymd disponeras och utgå: Gamla Ordinarie anslaget R:dr 32,198 Anslaget för Karta Sigillata-kontoret 3,516 Ljuspenningar och remisslage 4,887 Provision 473 S:r 40,974 hvilken summa, med tillägg af berörde 5,096: 32 — utgör hvad som under nästa statsreglerings-period årligen erfordras, eller 46,170: 32 — Kommande, i följd häraf, att å allmänna indragnings-staten besparas 1,345: 16 — oberäknadt, att de af 7:de Hufvudtitelns besparingar och expensmedlen förut anordnade medel hädanefter upphöra att utgå; hvilket upplysningsvis här antecknas.” Slats-Utskottels Memorial, N;o 154, 23 N:o 154. Arik. till Exp. Etsk. d. 27 Maj 1851, kl. 10 f. m.
V 40 i 40 Bonde Ståndet. b. V b. 1 4 S 40 b. II T 41 b. V 41 å. 11 40 b. « 40 b. V 40 b. V 41 b. j 41 a. V 41 b. V 41 b. * 41 b. | 41 V 41 b. V 40 b. V 41 V 40 tt fr 40 b. t 41 C. Carlscronaj befästning; se Anslag för en gäng, e) „ dockbyggnad; se Anslag för en gång,/) „ Ekvirks-förradens inventering; se An slag för en gång, /), Anmälan 1?6. , Stads Pastorat, om ett räntefritt lån dertill ,,,,,,,, ovar på äterremiss ,,, Voterings-proposition , , , , Svar på återremiss >>,,, j, Vattenledning; se Anslag för en gång,/) „ om åtgärder till minskning i Stader s utgifter för Presterskapets aflöning , „ Stads Pastorat, fråga om understöd af 150 tunnor krono-spanmål för Pastoratet; se Hufvud-Titel Carlstads Läroverk, om utvidgning deraf; se Anslag för en gång, i) Carlstens befästning; se Anslag för en gång, e) Carlsunds enka, om inköp af henne tillhöriga böcker för Flottans behof; se Anmälan 200. Carolinska Institutet, om reparation af ett hus derstädes; se Anslag för en gång, i) Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet, angående; se Hufvud-Titel 2;dra, sid. 16, 17, Anslag 15. Casemi och stallbyggnader, Lif-Gardets till Häst, angående underhållet af samma byggnader; se Anslag 30, Anmälan 55, 209.
Bref innehåller, att en af Konungen tillförordnad Comité upplyst, det, enligt 1648 ars contract, ”allmogen i provinsen utaf skatteoch krono, för utskrifnings-penningar på manskapet, Konungsoch malskatten,’’ m. m. skulle betala, en del Härader 20, en del 18 och en del 15 daler silfvermynt af gården, och deremot ”för allt ofvantalte vara befriade” — samt att de åtnjutit denna frihet intill 1675, ”då utskrifningen blef satt på manskapet, sorn sedermera anno 1680 pä penninge-afgilt ankom och törst Lill 5 daler, sedan til! 4 daler och ändtligen till 3 daler värdi modereradt, men frälset till 2 daler, undantagandes veckodagsoch insockne-frälset, som derför alldeles har vant befriad t”; hvarjemte Commitlerade tillstyrkte utskrifnings-penningarnes nedsättande för skatteoch kronohemman och till och med upphörande för frälset; hvarvid Kongl. Maj:t dock, jern Le Utlåtande om de förra hemmanen, sig sålunda förklarade: ”än mindre skäl och orsak hafva Wi att bifalla Commissariernes mening derutinnan, att antingen utskrifnings-penningarne på Adelns gamla fia 1- segods måtte upphäfvas, eller ock till 1()-| öre på hvar person modereras, äfvensom de intet äro begripne under 1648 års contraet, ej eller äro de med större utskrifningspenningar besvärade, än deras grannar uti Skåne.” Tillika nedsatles utskrifnings-penningarne för allmogen af skatteoch kronohemman till 2 daler, så att de blefvo lika med dem, sorn erlades af frälsehemmanen, hvarförutan förordnades, att ulskrifniugarne helt och hållet skulle afskalfäs och i sLället nämnde penningar utgå, i enlighet med de 'Voterings-längder,” som efter mantalslängderne upprättades.
Och sedan man i denna stadga utsatt, att fattighjon ej få näpsas, som antingen neka till förseelser eller föregifva sig icke hafva fått nog fattigdel, så kan man Tara tamm el »gen \L.i, att dc iakttaga hvad oom Ben 5 tiugasli'*. m. 71 till deras befrielse hörer, och att fattigvårdsstyrelsen icke lärer underkasta sig besväret, att gå till Konungens Befallningshafvande eller Magistraten, för att få hålla dem i tillbörlig ordning. Att Styrelsen ej får aga andras fattige eller dem, som ej hafva fattigdel, lärer väl icke behöfvas utsatt, då något hvar tror sig kunna få gå frie för Fattigvårdsstyrelserne, hurudana de då än månde blifva. Att då barn kringstryka, som icke tillhöra Fattigvården, föräldrarne derföre böra plikta, samt att äldre, mantalsskrifne, som dermed beträdas, böra värfvas eller föras på arbetshus, tillhörer PoliceLagarne, så väl som sättet och ordningen för dessas häktande. Frågan om värfvade Soldaters permittering lärer icke eller vara af egenskap, att höra till Fattigförsörjningsanstalt. I ett särkildt LagUtskottets Betänkande förekommer hvad i sista p&ragraphen af denna artikel namnes, angående att böter alltid först böra förvandlas i arbete, och torde således här kunna uteslutas. 6:te och fijta Artikeln , angående den närmare styrelse öfver fattigvården, saint Rättegång i tiggerioch fattigvårds-mål, synes mig äfven vara öfverflödig; då det förra, eller styrelsen öfver Fattigvården, bäst lärer kunna nppdragas åt Församlingens egen omsorg, och någon Rät-; 78 Den g Augusti e. m, tegångs-ordning för tiggare som vilja pocka sig 4ill understöd, icke bör finnas.
I stället att en framtida utsigt om : ödig bärgning skulle i Hof-Rätterna qwarhälla den skickelige betjeningen och mana ynglingen att äfwen med upoffcing af sin enskilda förmögenhet, der arbeta under afbidan af tillfället till befordran, blifwer brist pä ämnen till HosRättöarbetets bestridande dagelig?» mer och mer synbar och oroande. Haglinge» som utan annar understöd, än det ett otillräckligt stipendium nägon gang gifwer, med ytter» sta sw ärighct uppehåller sig wid Akademien tills han hunnit undergå erforderlig examen, och derefter skyndar sig att blifwa inskrifwcn i Hof-Rätten, skall ivid nu wakande omständigheter sällan sinna hwar» ken möjlighet eller ändamäl att, länge saknande alla inkomster, med fortsatt arbete och handledning i Hof-Rätterna upoffra en tid, som i stället anwänd xä landet såsom skrifware eller sakdrifware, blir Den r Junit.' 44S för hans dageliga behof mera gagnelig, men der han mindre kan bliswa af sine förmän rätteligen känd, och der han ej altid kan aga de särskilda tillfällen till erhällande as widsträcktare erfarenhet och menniskokännedom, som erbjuda sig i en krets hwarcst mål och ärcnder af fa skiljaktig beskaffenhet och fran olika ställen sammanstöta samt af flera personer behandlas. —. Huru mänga merkell» ga förljenlier ha små icke pä detta fäkt blifwit undangömda och i hwad förlägenhet hasma icke Hof Ratterna härigenom pä sednare tider blifwit försatte, mid förordnande af Exira Domare pä landet och i städerna — dä Hof Rätts arbetet börjat studsa i brist af tillräckclig betjening och renskrifning, samt da ledige tjenster inom Hos-Räkterna skola tillsätta?. — Ju inskränktare antalet att mälla emellan blifwer, desto swärare ark mid walet följa den grannlagenhet och stränga granskning, som likwäl är af sä mycken inflytelse pä det allmänna och pä framtiden.