Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Chefen för Finans-departementet, Herr Statsrådet Friherre Gripenstedt anhöll i underdånighet att få underställa Kongl. Maj:ts nådiga ompröfvande de delar af Statsregleringen vid nu instundande Riksdag, hvilka tillhöra nämnda Departements föredragning; hvarvid först förekom beräkningen af Statsverkets tillgångar för de behof, som borde fyllas vid ifrågavarande statsreglering. I sådant afseende anmälde Herr Departements-chefen underdånigst, hurusom i den af Statskontoret under den 26 nästlidne Juli afgifna berättelse om Statsverkets förvaltning, tillstånd och behof, hvilken berättelse i hvad densamma rörde beräknandet af anslagen å Riksstatens 2:dra, i:de, 5:te, 6:te och 8:de hufvudtitlar blifvit vederbörande Statsdepartements-chefer särskildt delgifven, Statsverkets tillgångar voro, dels med ledning af räkenskaper och handlingar för åren 1861 —1863, dels på grund af särskilda förhållanden, uppgifna på följande sätt, nemligen: Ordinarie inkomster. 1:o) Ordinarie räntan, hvaraf den indelta anparten, sorn vid 1863 års Statsreglering upptogs till 2,709,400 R:dr, nu — efter afräkning derifrån af numera till Statsverket inflytande räntor, hvilka förut varit i Stat uppförda, till belopp dels af 1,304 R:dr 99 öre för Förste Landtmätaren i Westmanlands län, dels af 3,197 R:dr 81 öre för Landshöfdingebeställningen i Wester-Norrlands län, dels af 10 R:dr 50 öre Bih. till R. St. Proposition N:o 1 om Statsverket 1865. utgörande s. k. limstenspenningar för Asp-, Brattforss-, Bohl-, Bjurbäcks-, Kohl-, Stenbrooch Hadenskogs-hyttorna i Filipstads Bergslag under anslaget till bergsbrukets befrämjande samt dels af 4,119 R:dr under anslaget till Jägeri-staten — funnits utgöra 2,703,767
Höghet KronPrinsen till Ordförande i Regeringen; och af 6 särskilta från StatsUiskottet inkomne Memorial, N:ris 9, 10, 5 li, 12, 27 och 28, rörande anledrtingar till fyra anmärkningar emot Föredraganden af KrigsÄrenden och tvänne anmärkningar emot Föredraganden af Handelsoch FinanceÄrenden; Stats Utskottet: Af Kongl. Maj;ts Nådiga Propositioner, an^ gående Schlegelska Köpegodsen i Halland; Trippiska Köpegodsen dersammastädes; fortfarande af Provisori-ka LåneStyrelsen på Öland, ändring i de nu gällande föreskrifter om ArrendeSpanmålens utgörande af Kungsgårdar samt derunder lydande Hemman och lågenheter; anslag å Stat för en särskild ProvincFILåkare i Herjeådalen ; fortfarande af det ConvoijCommisariatet vid sista Riksdagen beviljade Crediliv; Recognitions-skogarne; anslag för VeterinaiiInrättningen i Hnfvudstaden, och om nedsättning i den årliga Saltpetergården; af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående granskning af Tullverkets räkenskaper, såsom ock råkenskaperne för vissa under Krigs.
S t, böra, sedan StatsUtsk. öfver R i k s g.-C o n t: s tillstånd och behof sig utlåtit, tillskjuta de medel, som finnas oumbärliga för betalande, till ränta och capital, af den Rikets gäld, nämnde Co n tor ombesörjer, så att Rikets credit varder bibehållen och vår - Den t Mars f. m. 55 dad, Rikets nu församlade Ständer måste således ovilkorligen anslå erforderliga medel för de capitaloch ränteafbetalningar å Riksg. Cont:s nuvarande skulder, sorn inom 5 år härefter, eller före nästinträffande Lagtima Riksdag, skola verkställas. Innan beloppet af ifrågavarande afbetalningar och de tillgångar, sorn dertill erfordras, blifvit bestämdt uppgifvet, äro R. St. naturligtvis icke i tillfälle att bedöma, huruvida de kunna bifalla för andra föremål äskade utgifter, utan att äfventyra en derigenom möjligen uppkommande nödvändighet att föröka Svenska Folkets redan förut nog tryckande skattebördor. Jag anser mig derföre, med begagnande af min motionsrätt, böra vördsamt föreslå: Att StatsIJtsk. ofördröjligen, och innan Utsk:t afgifver sina betänkanden rörande regleringen af RiksStaten och dermed gemenskap ägande frågor, måtte fullgöra sitt åliggande enligt 53 §. Reg.-F. att utreda och för R. St. uppgifva Riksg.-verkets tillstånd och b e h o f.
Vid efterseende har likväl sedermera befunnits, att Hr Cederschjöld icke uppgifvit förslag till någon viss införseltull å fältskärsinstrumenter, utan, på sätt jag nyss haft äran anföra, endast anmärkt, att den först föreslagna tullen till 25 proc. af värdet vore för hög. Det synes emedlertid närmast instämma med Ilr Cederschjölds mening, att införseltullen å fältskärsinstrumenter bestämmes, i likhet med tullen för mathematiska och optiska instrumenter, till 5 proc. af värdet. Jag hemställer således, om icke beslutet lämpligast må justeras till den lydelse, att införseltullen å fältskärsinstrumenter blifvit af R. o. Ad. bestämd till 5 proc. af värdet, samt anhåller om Hr Gr. o. Landtmrs propos. härå till Ståndet. Den andia omständigheten är, att R. o. Ad., på Gr. Posses förslag, beslutade, att 1 och 2 §§ i underrättelserna till tulltaxan skulle oförändradt bibehållas i enlighet med den redaction, Utsk. i betänk. Nro 29 föreslagit i stället för Utskrs förslag i sednare utlåt., att begge dessa §§ skulle sammanslås till en enda, af följande lydelse: alla varor må från utrikes orter till Sverige införas och från Sverige till utrikes orter utföras emot den i tariffen stadgade tull; och anledn. till denna af Gr. Posse föreslagna förändring var R. o. Adrs förut fattade beslut, 368 Dea 20 December f. m. att tackjern skulle vara till utförsel förbjudet. Men nu befinnas de ifrågavar. 2:ne §:na, enligt Utsk:s första förslag, vara af följande innehåll: 1 Alla varor må från utrikes orter till Sverige införas, med undantag af dem, som äro med orden förb. till införs. utmärkta. 2 $• Alla varor må från Sverige till utrikes orter utföras mot den i tariffen stadgade tull. Enär R. o. Ad. icke bestämt förbud för införsel af någon vara, men väl för utförsel af tackjern, synes emedlertid sistnämnda redaction icke vara fullt lämplig eller öfverensstämmande med R. o.
Men som Lantagarne, efter den nu fastställde grunden för Bewillnings-afgiftens utgörande, således - -752 Den l8 Augusti. des förskjuta hwad Längifwarne rätteligen åligger aik betala; Alltså bär det ock wara Läntagarnes owillkorliga ratt att, utan afseende bade pa den Bewillnings-procent de erlägga, och pa ken högre eller lägre Ranta de arv skyldige gälda, afdraga wid Ränte-Liqviden för läntagne Capital, Längifwarens Bewillnings-afgift med Fem för Hundrade af Ränte. beloppet; Kommande ett sädant afgrag att äga rum a alla löpande Räntor fran den i Januarii i8lz, men ej pa dem som till innewarande ars stut förfalla, om ock deröfwer först inpå nästkommande ar skulle liqvideraS; och hwilket afdrag Borgenär icke iar wagra. wid påföljd att anses lika med den, som tager högre Ränta än Sex för Hundrade. Ifrån detta Stadgande undantagas icke heller Publike Castor, hwilka för deras utlanta medel njuta Sex procents Ranta ärligen, hwaraf följer att afdrag a Interesse-beloppet för Gäldenär i dylika Castor äga rum, utom hwad Disconterna anga, der Län blott gilwas pä kortare rid och hwaraf Räntan destutom förut erlägaeö. Publike Castor, som ärnöia sig med ringare ränta än Sex procent, äro här undantagne. z Mom. Wid Tull,Arrende, Discontsoch öfrige Allmänna Actie-W-rk b^alas Bewilining med Fem procent af dea utdelning ftin icke öfwerstiger Sex procent; Men för uwad derutöfwer utbelaS, betalas Tio procent i Bewilining: Götha Canal, Discont-Werk likwäl, enligt dest af Kongl. Majtts och Riksens Stander undfängne Privilegier, härifrån undantaget. Insatte Capital i Trollhätte Gamla Slutzwerks, byggnad, för hwilka Tolf procent af Kongl. Den i8 Augusti.
För att nu betrakta saken rätt alfvarsarnt, och med fästadt afseende på Fäderneslandets bästa, hvilket jag på mycket goda grunder förutsätter hos hvarje Medlem af dessa sammansatta Utskott, så antagom, att den så nyttig ansedda frågan om allmän Näringsfrihet bifalles, och öfvervägom följderne: — i:mo Hvarje Stads Handtverkare, flyttar på Landet. Icke befriad från sina borgerliga utlagor; seende Landt - Handtverkaren med lätthet och redbar vinst kunna undersälja honom, följer han naturligtvis den kloka hushålls - principen: att taga den första skadan, sä val som den sista. Han begär en plats på Landet, för hvilken han skall göra dagsverken: för att föda sig och sin famille underkastar han sig alt. Han blir Torpare — Hans yrke saknar lif — Han blir Tiggare. Lngoch Besvurs-Vtskottens Betänk and en. 351 2 :do Landtbrukaren vill fuska i Handtverket. Han gör Skor åt andra — så att barnen gå barfota; Han syr kläder efter sitt begrepp och gamla vana. Ingen af dem öfverraknar om ett arbete, som blott då och då idkas, lönar ljuset, hvilket han förr hade för intet, då barnen spingade stickor af de lxtar, sorn afskuros dalian vid spiselden iståndsatte sin gårdsredskap. Han gör klockor, så att han ej märker» huru tiden och förgängelsen förtärer denna gårdsredskap. Alla hans grannar falla på samma tanka att förtjena. Ingen har lärt handtvärket efter reglor, — ingen idkar det efter prof. De arbeta hvar i sin väg. Ät hvem? Ät Landtboen ! Han arbetar sjelf åt Stadsboen ! Hvar finnes han ? 3:0 En rik Säteri-ägare uppgör en plan att af sitt gods göra en Stad; Han di t k a Ilar Handtverkare af alla Classer. De äro alla hans Torpare. Ingen äger förmåga till förlag. Han lemnar det. Hos hvem stannar vinsten? Och för hvem arbeta dessa Handtverkare? Enligt hvad i ett allmänt
Utaf Masugnarne erlägges Tionde-Tackjern när de äro i gång, med 1 Skeppd. i dygnet, med undantag af Harnäs Masugn, som icke betalar mer än | Skeppd., hvilken af. gift under de 5 åren 1828-1832, utgjort för Söderforss Masugn io,o5i Rrdr 44 sk., 8 rrst, för Österby 5,126 Rrdr 32 sk. 2 rrst, för Wesslands 3,789 Rrdr 12 sk., för Hyttö 4,069 Rrdr 5 sk., för Gimo 2036 Rrdr 37 sk. 4 rrst, för Tobo 2727 R^dr 3a sk., för Ullforss 2,167 ® s^’» Strömsbergs 2,026 R:dr 36 sk., för Carlholms 2,807 R:dr 16 sk., för Ililleboda 1,615 R:dr 18 sk. 8 rst. och för Harnäs 8,794 R:dr 11 sk, 3 r:st, således tillhopa 40.212 R:dr ii sk. 1 r:st eller årligen per medium 8,042 R:dr2i sk. 5 r:st Banco. Här utöfver betalas ännu allmän Bevillning^ till det belopp Tabellen upptager* Öjrige Näringarne å Landsbygden äro i3 st, Tegel-Bruk, 1 Stamp-Yerk och ett Pappers-Bruk. Årliga tillverkningen vid Tegel-Bruken har varit omkring 700,000 st. Muroch Tak-Tegel, hvilka mest försäljas i Stockholm och Upsala samt förbrukas å Landet, Tillverknings-beloppet af Pappers Bruket, Lingonbacka, är uppgifvet till 1,990 Ris papper af olika slag. Vid Tegel-Bruken skola tillsammans i3 ständige arbetare och vid Pappersbruket 10 sådane, utom Lumpsamlare, sysslosättas. De öfriga förut i Länet befintliga, mindre betydliga, Fabriker, äro nedlagda. Såsom Bi-Näringar må nämnas; 1:0 10 st.
Tjenstehjon, om skyldighet för dem att uti sparbank insätta en del af dess aflöning — 8 4 — b. 25 Jan. b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 25 Jan. » uppmuntran åt dem för trogen tjenst — 8 S — b. 25 Jan. b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 25 Jan. » om förändring i flyttningstiden för dem — 7 g 24 — b. 20 Aug. b. 20 Aug. b. 20 Aug. b. 20 Aug. » om upphörande af husbondes b. 22 Aug. rätt att dem aga — 7 g 51 — b. 22 Aug. å. 22 Aug. b. 22 Aug. Svar på återremiss — 7 g 48 — a. a. 4 Sept. a. a. 5 Sept. a. a. 4 Sept. a. a. 4 Sept. Tjenstehjons-böcker, om införande deraf — 7 g 50 — b. 21 Aug. b. 22 Aug. b. 21 Aug. b. 21 Aug. Tjensteoch Embets-män, civile, om reglering af deras löner — 8 24 — b. S Febr. b. 5 Febr. b. 5 Febr. b. 5 Febr. Tjenstårs-beräkningen, presterliga, b. 25 Jan. upphörande af förhöjning deri — 8 9 — b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 29 Jan. Kanalbolags berättigande att skatteköpa gamla slussar å. 2 Juli vid Lilla Edet 5 4 1 171 — å. 28 Juni å. 28 Juni å. 2 Juli Svar på återremiss — 4 1 295 — b. 15 Aug. b. 14 Aug. a. 15 Aug. a. 16 Aug. 193 Trosspassevolansmedels utbyte mot stats-anslag, se Stats-anslag, pag. 8.
Geijer vackt motion, angående upphörande, eller nedsättning tili hälften af »len personella bevillningen, dels de yttranden, som, i anledning af berörde motion, blifvit af flere Ståndets öfrige Herrar Ledamöter lemnade. S. D. Föredrogs Stats-Ulskottels Memorial, N:o 4, med återlemnande af en utaf Höglofl. Ridderskapet och Adeln, till Stalssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterad, af Herr Arvid Ribbing väckt, motion, att Rikets Ständer måtte framställa underdånig önskan, att Kongl. Maj:t, vid afgifvande af Dess Nådiga Proposition, som Rikets Ständer, vid denna eller nästa Riksdag, hafva att förvänta, i Nåder täcktes underrätta Rikets Ständer hvad såväl i Lagoch Ordnings-stiflning från Kongl. Majlis sida, som i verkställighet från presterskapets blifvit för folk-skolorna åtgjordl. Med gillande af Stats-Utskottets åsigt, att motionen ej tillhörer nämnde Utskotts handläggning, förklarade Ståndet sig anse berörde motion betra af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlas. S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Uiskottets Memorial af den 5 dennes, om antagande, utöfver hvad Riksdagsordningen medgifver, af en Canzlist, med åtnjutande af enahanda aflöning, som för öfrige Canzlisterne kan varda bestämd S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades en af Herr Gustafsson väckt motion, hvaruti föreslås, att, vid alla undervisnings-verk och folk-skolor, i Städer och på landet, undervisning måtte meddelas icke allenast i gymnastiska öfningar och fäktning, utan ock uti dermed i sammanhang stående dagliga vapenöfningar. S. D. Till Bevillnings-Utskotlet remitterades en af Herr E G. Lindström väckt motion, om förändring uti nu gällande föreskrifter, angående villkoren för tillverkning och försäljning af bränvin; i hvilken fråga Herrar Paul Berg, P. H. Lindström, Gillberg, Lindblad, med flere, sig förenat.
Men om man genomläser stycket finner man lätt att dessa ord äro tillsatser af någon afskrifvare och ej höra till den ursprungliga texten, ty denna är berättande, såsom synes af följande exempel: kroppen græd oc lod saa ynkelig siden sporde han, hwad thet war m. m. Sielen swarede atther saa wær wiss ieg wil ei lenger staa. Redan Rydquist (s. o. s. 228), som läst den svenska texten, yttrar, att den ”ej är uppställd i samtal.” Denna text är sedan utgifven i disputationsform af J. H. Schröder. 1842, med titel: ”Contentio inter animam et corpus” Lekare hade samma bemärkelse som det gamla franska lecéor eller lechéor; Med. lat. leccator eller lecator hade jemte betydelsen af en läckermun äfven den af en pratmakare och gyckelspelare samt utmärkte i allmänhet något vekligt, lättsinnigt och föraktligt. Loddare begagnades som synonymt med lekare och har jemförlighet med det gamla tyska ludrer (gycklare) och med. lat. ludator. Göcklare är till ljud som betydelse beslägtadt med joculator, juglator. Gärande anses angifva den särskilta egenskapen af skådespelare och härledes från gära, Isl. gæri, detsamma som göra, lat. agere; gärande sålunda aktör. Se Rydquist, s. o. s. 180, 181, 177. Af de i denna afhandling gjorda undersökningar hafva vi i det följande mycket begagnat oss. Geijer, s. o. II. 1. s. 380. Grundtvigs öfversättning af Saxos ”Danmarks Krönike.” (Kbhvn 1855). s. 239. Jfr Saxo, Hist. Dan. Rydquist, s. o. s. 200. Se ofvan s. 60. Keyser, s. o. s. 245. Sverres saga. Se Rydquist, s. o. s. 182. Grimm, Rechts-Alterth. s. 677—78.
Den 22 December e. m. har, enligt all anlcdn., skulden blifvit betald, efter flere, mindre nödvändiga löneförhöjningar m. m. ägt ruin, och af denna anledn. vågar jag vördsamt anhålla, det kurhus-afgiften måtle blifva nedsatL till dess förra belopp, eller högst 6 sk. b:co af hvarje mantalsskrifven person. Remitterades lill Bevilln.Ulsk. Hr af lia r mens, Henr. Ollo: Då R. o. Ad:s Eleclorer behagat utse mig att i Frih. Tersmedens ställe 8 dagar fylla bans plats i StatsUisk., men jag dessförinnan var utsedd till ständig suppleant i samma Ulsk., så får jag afsäga mig förtroendet att pä 8 dagar i Frih. Tersmedens ställe inträda såsom ledamot i StalsUtsk. med anhållan att få bibehålla den suppleanlplals som förut var mig anförtrodd. Hr Ridderstad, Carl Fredr., anförde skriftligen: En stor rörelse i den Europeiska lagstiftningen och på samma gång en gärd af politisk rättvisa går för närvar, genom flera af Europas folk lill förmån för Judarne. I Rom, kalholicismens och fördomarnes hittills varande hufvudstad, bar roan, för icke längre tid tillbaka än i Augusti månad detta år, sellden christna och den judiska befolkningen räcka hvarandra banden till förbrödring och jemlikhet. I Livorno hafva invånarne uti en till regeringen ställd skrift förklarat Israeliternes borgerliga och politiska emancipation, som en handling af mensklighet och rättvisa, som icke kunde annat än leda till statens sanna bästa. I Preussen bar regeringen sjelf föreslagit beviljandet åt Judarne, icke blott af alla öfriga förmåner som en christen undersåte åtnjuter, utan äfven med vissa inskränkningar, tillträde lill statens embeten, till akademiska lärostolar m. m.
— Jag erinrade härvid, fast utanverkan, att detta kunde åstadkomma en betydlig och skad lig tidsutdrägt, om, hvar och en som behagar, kunde saklöst få dröja meri sin ankomst till skrifningen inpå tredje timman efter den tid, dåden enligt kungörelse, borde börjas, samt att ett såt dant fördröjande kunde hafva den ledsamma följd, •att då ?;ne Mantalsskrifningar inom samma di-> strict vorct utsatta och kungjorda att hållas, på en ach samma dag, hvilket årligen sker, pch , för att vinna tiden, måste ske inom Köp-, parbergs Uän, med små och intill hvarandra gränsande Socknar, den sista skrifningen för dagen blefve så betydligen fördröjd , att den ej skulle kunna hållas förr än fram på följande natt. Anledningen till alla dessa grälsamheter och betänkligheter härleder sig från ett Memorial, hvaruti blifvit sagdt , att man , pär chican , vid fn Mantalsskrifning later den plikta, som, fastän närvarande å Skaftskrifnings-stället, likväl råkade att vara Utur skattskrifnings-rummet da den till skrifning uppropades. — Men det må val icke vara rätt att förkasta en gifven god lag eller re* gel derföre, att den en gång illa, yppä ett fört ■vandt sätt, blifvit använd. Bevillnings-Utskatiets Betänkanden. 377 Jag har uti min hemort, Kronoberg» Län, öfvervarit mer.än 20 Mantals-skyifningar och kan intyga, att det alltid vid dessa tillfallen gatt Stilla’, beskedligt och ordentligt till. Mantalsskrifvären , jemte öfrige för tillfället vederbörande Ämbetsmän , äfvensom den sarnmanlysta menigheten , hafva på utsatt tid kommit tillstädes. Allmänheten försummar sig aldrig vid sådana tillfällen, ty de hafva lärt att varti u,nderdäniga för Herrans skull. Om derföre någon vid dessa skrifoingar -genom försummelse gjort sig skyldig till Böter, liar det gemenligen varit en HeiremaneP Ståndsperson , kanske äfven riågongång en Prest ; men man har icke ens fordrat
Majit genom Dess Högsta Domstol utfärdade LagFörklaringar, nemligen af den 1 April 1813 öfver 14. §. i 2irsta Cap. af Kongl, förnyade Landttullsoch Accis-Stadgan den 19 September 1776, och af den 25 Januari innevarande år öfver 25 Cap. 5. §. RättegångsBalken, jemförd med 3?:de Puncten af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, hade Utskottet ansett sig böra till RikJ sens Ständer hemställa, att berörde Förklaring gar må såsom ständige Lagar antagas. Sedan, uppå gjord underdånig hemställan af Justitieombudsmannen om utfärdande afen Kungörelse till Förklaring af 4. §. i Kongl. SkogsOrdningen den 1 Augusti 1805, rörån-’ de lösen för Resolutioner i SkogsUtsynings-' mål, Kongl. Maj:t uti nådig skrifvelse af den 11 sistlidne Januari förklarat sig icke anse en sådan Kungörelses utfärdande nödig, sedan Kongl. Majit genom nödigt Circulairebref till samtlige Landshöfdingarne den 4 October 18 r + redan förordnat, det lösen för dylika Resolutioner icke får af vedefbörande fordras eller uppbärasj och SkogsOrdningen för öfrigt fö* 166 Den 29 Mars. reskrifver huru med utsyningar bör tillgå; hade Utskottet allenast tillstyrkt, det högstberörde nådiga Förklaring måtte genom Kungörelse till allmän kännedom lemnäs. Slutligen hade Utskottet tillkännagifvit sig icke hafva någon åtgärd att vidtaga i afseende på JustitiaeOmbudsmannens anmälan, rörande förhållandet nied Lagskipningen i Riket, samt de från CantzliExpeditionerna afgifne förteckningar öfver de från Riksens Ständer till Kongl. Majds nådiga handläggning öfverletnnade mål. Detta Betänkande Jades på bordet.
Då först fick hon se Alberts lilla kort, och hennes lynne, gladt och muntert stämdt förut, fick nu en ändå högre lyftning. Hon ropade in både Carolina och sin kammarjungfru, sägande till den förra: »Nu skall du väl få taga lite mera hand om »lillan» och sköta henne bäst du kan, ty nu börjar hon blifva mindre kinkig. Hon skriker väl litet i början, men det sade din förra matmoder, som nyss gick sin väg, går snart öfver, om du är snäll och god mot henne. Hon sade äfven att »lillan» nu bör hafva skorpvälling, och att du kan koka en förträfflig sådan, och att »lillan» kommer att hålla utaf dig, om du börjar med att gifva henne någon mat. Koka nu sådan välling medan jag går här inne och kläder mig, och kom sedan in.» Till sin kammarjungfru sade hon: »Kära Annette, lägg uti en hårtång, du måste bränna mitt hår något litet, för att lockarne äro alldeles spik-raka; tag sedan hit en af mina sidenrockar, en fin vacker krage, snörlif och allt, ty jag vill kläda mig helt ordentligt nu hädanefter!» Under tiden såg hon med glädje bort åt Milla, som låg helt stilla i sin vagga och lekte med sin silfverskallra, som Arabella räckt till henne. När Elina var klädd, tyckte hon sig se ut som en helt annan menniska. Hon kände sig ju äfven så glad. Alberts lilla kort, och Arabellas beskrifning öfver Albert, hvaraf hon nu ändteligen fann att han lika mycket älskade henne, fast han sörjde öfver hennes förändring, hade gifvit hennes hjerta fullkomlig tröst. Hon kände sig innerligen tacksam mot Arabella på samma gång som hon på intet sätt förkastade allt hvad den uppriktigt välvilliga Mariana uppmanat henne till. Tvärtom! just nu bevisade
Maj:ts nådiga proposition i ämnet, anförts, att år 1844 en del allmoge väl begärt, att från skattekols-levereringen in natura befrias, men en del åter önskat dermed fortfara, hafva St. Schedvi och Thorsångs Socknemän, såsom egande största anledningen till missbelåtenhet med nuvarande beskattningssättet, inbjudit de öfrige socknarne inom koldistriktet till gemensam talan härutinnan; och hafva sålunda, utom ofvannärnnde sex socknar, de skattskyldige inom Vika socken med Hosjö kapellslag, Sundborns, Husby, Gagnefs, St. Tuna och Gustafs socknar förklarat sig instämma i den underdåniga ansökningen, med dervid af Vika, Sundborns och Gagnefs socknemän gjordt tillägg, att de önskade, likasom Åhls socknemän begärt, med penningar, ej med spanmal, afbörda sig kolskatten, hvarförutan bergsfrälse-jordegarne inom Vika socken framställt den önskan att, om fri dispositionsrätt till skogarne ej kunde i allo medgifvas, dylik rätt måtte erhållas åtminstone i afseende å skogarnes afkastning i allt öfrigt utom kolhandeln. — Leksands och Åhls socknemän hafva deremot gjort förbehåll om allmogens bibehållande vid den, utaf Rikets Ständer medgifna, lindringen i personella bevillningen; hvaremot allmogen i Svärdsjö och Rjursås socknar förklarat sig ej biträda den gj.orda ansökningen, utan önskar, fortfarande, afbörda sig kolskatterne in natura. — Sökanderna hafva emedlertid i underdånighet begärt, att sistnämnde 2:ne socknars vägran ej måtte hindra frågans behandling till de öfrige skattskyldiges bästa, och att för båda dessa socknar antingen kolprestationen in natura må qvarstå, eller desse socknemän, som af kol-levereringens upphörande säkerligen hemtade stora fördelar i stället för befarad skada och förlust, tillförbindas att foga sig efter de öfriges åstundan.