Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då inkomst-beskattning skäligen icke bör ifrågakomma för den, som blott eger så små tillgångar, att de oundgängligen erfordras till lifvets nödtorftiga uppehälle, har Utskottet vid öfverläggningen rörande frågan om det högsta belopp, sorn, till följd deraf, må bestämmas såsom gräns för det icke beskattningsbara området, bort mot hvarandra noga afväga så väl Statens behof af inkomst, som de skattskyldiges förmåga alt utgöra de stadgade bidragen. Hvar denna gräns än må bestämmas har ölvergången synts Utskottet alltid blifva i mer eller mindre mån märkbar och ojemn, älven om, såsom uti 8 § af Kommitterades förslag, blifvit iakttaget, man skulle försöka alt på en omväg gradvis och småningom närma sig densamma, så att t. ex. al inkomst, som icke öfverstege 1,000 Rdr, 400 Rdr skulle vara fria från bevillning. Den jemnlikhet, som i delta afseende bör eftersträfvas, skulle tvifvelsutan säkrast ernås, genom stadgande att ett visst belopp för de nödvändigaste lefnadsbehofvens fyllande alltid finge från all beskattningsbar inkomst aldragas. Men då Utskottet befarar att, så väl derigenom, som genom det af Kommitterade framställda förslag, en icke obetydlig minskning i Statens påräknade inkomster af bevillningen skulle uppkomma, i synnerhet örn, såsom det är att förmoda, bevillningsprocenten derjemte vid innevarande riksmöte komme att nedsättas, har Utskottet ansett sig icke kunna föreslå utsträckningen af undantaget längre, än att bevillning för inkomst af kapital eller arbete icke skall ega rum, när alla de utaf kapital eller arbete uppkomna årsinkomster sammanräknade icke öfverstiga 400 Rdr.
Konungen afslog dem alla; för teckningen af den sålunda emot Underhusets önskan bibshållne Minister, under hvilken Brtfanieo. mångdubbelt steg i välstånd, och räddande sin och Europas frihet lyckligt uthärdade kampen mot Revolutionära enthu»iasmens och militaira despotismens hela kraf. ter, behöfver jag blott nämna dess Chef Wileam Pitt den yngre. Jag öfvergår nu till sjelfva anmärkningspunkterne. Den första äger till föremål tillstyrkande af 3;ne tidningars indragning i stöd af 4 §. § Morn. i TryckfrihetsFörordningen, Mina tankar rörande sjelfva Lagbudet och dess Den 10 Julli f. m. tillämpning har jag vid ett annat tillfälle yttradt. Nu vill jag endast hemställa till hvarjes lugna omdöme, huruvida användandet på enskildta fall af ett Lagens stadgande kan hänföras till allmänna mätt och fleg, och jag frågat hvarje läsare af våra Dagblad, om detta användande hämmat Dagbladens fria granskning af Regeringens åtgärder? 2:dra och 3:dje Anmärkningspunkterne omfatta tillstyrkandet af en förklaring utaf en Kongl. Resolution sorn berättigade en enskildt raan 6Öka laga åtgärd i anledning af ett enligt hans påstående brutit contract, och att bestämma anslagen för en utaf enskildt man stiftad SöndagsSkola. Om dessa begge anmärkningar yttrar Utskottet sjelf, att deras tillämpning till 107 §. såsom varande mer enskildta mål. visserligen är mindre adcequat, men att då Utskottet ansett sig hvarken böra hänföra den under 106 §• eller låta dem stadna inom sitt Protocoll, så har det ej trott någon annan utväg än den nu begagnade återstå. Denna slutsats för att tillvägabringa tillämpning af en jjj. i Grundlagen, man sjelf anser mindre tillämplig, kan jag ingalunda anse öfverensstämmande med RegeriogsFormens 83 §., som bjuder att Grundlagarne efter ordalydelsen skola tillämpas.
R;dr, och för hvilken blifvit hegardt ett lån motsvarande §:delar deraf eller 216,000 R:dr, hade Utskottet, utan att förhöja lånesumman, ansett sig böra hemställa, att bland andra vilkor borde, såsom ofvan är nämndt, stadgas, att bolaget skulle genom arbetskontraktet förbinda sig att genast vid jernvägens första anläggning utföra terrasseringsarbeten och brobyggnader så, att banan framdeles kunde förändras till en lokomotivbana af minst 3,5 fots spårvidd Dä detta vilkor vore allt för betungande, och dä fråga derjemte uppstått att förändra planen så, att, i stället för den föreslagna hästbanan, komme att anläggas en för lokomotiv afsedd jernbana om 3,5 fots spårvidd, har med återremisserna åsyftats att bereda vederbörande tillfälle att låta upprätta och inkomma med kostnadsförslag för en sådan bana, hvilken ansetts i alla hänseenden mera svara emot och uppfylla behofvet, än den först påtänkta hästbanan. Till Utskottet har ock sedermera blifvit inlemnad dels en af representanten för Wexiö stad, Herr B. Ekerot, till Utskottet ställd skrift, dervid fogats ett af Herr Majoren C. Adelsköld afgifvet utlåtande jemte alternativa kostnadsförslag, utvisande dels att den för hästbanan beräknade kostnadssurnma, 324,000 R:dr, skulle vara för låg och att densamma borde förhöjas till 470,000 R.dr, dels att kostnaden för anläggning af en för ångkraft afsedd jernväg af 3,5 fots spårvidd, med tillhörande rörlig materiel, uppginge till 650,000 R:dr;^ och har Herr Majoren Adelsköld, på anförda skäl, högeligen tillstyrkt, att den ifrågavarande jernvägen mellan Wexiö och Alfvestad genast från början måtte anläggas för lokomotiv-kraft, hvartill likväl erfordrades ett större länebidrag, än hvad Stats-Utskottet, på grund af den förut uppgjorda planen, ansett sig böra föreslå.
Höjderna omvexla med större och mindre bergsträckningar eller kullar och platåformig mark, varande stundom myrländ, stundom momark öfverallt korsad af mindre vattendrag, jordmånen i allmänhet sand, dels mjurar, dels mosand och grus, mera sällan lera. Skogen består af tall och gran, stundom hvar för sig, stundom blandad. Löfskog, björk och grå al, den enda sorn egendomligen finnes i skogarne, förekommer icke till sådan myckenhet, att någon beräkning deraf kan göras. Visserligen synes i ett bälte af landet, paralelt med kusten, granen vara rådande, hvilket förhållande jemväl äger rurn längst in åt fjellsocknarne, mellan hvilka bälten åter tallen synes öfvervägande, men öfverhufvud taget kunna dock tall och gran anses vara lika rådande, om än förekommande delvis mera hvar för sig, delvis blandade. I allmänhet kan skogen uppskattas till 100- å 120-årig, naturligtvis med blandning af alla åldrar. Inåt fjellsocknarne förekommer talrikast blandningen med 200- å 300-årig, och bland denna äldsta skog är tallen rådande. Växtligheten i skogen är i allmänhet god, d. v. s. i förhållande till markens beskaffenhet, ty ehuru 200-årig växt-omloppstid är det minsta, som här kan beräknas för timmerskogs-afverkning, är detta beroende på markens mer eller mindre sterila beskaffenhet, men vid jemförelse emellan gjorda skogstaxerings-resultater här och uppgjorda växtlighetstabeller för Westernorrlands län. Skogsafverkning. 17 södra och mellersta Sverige, visar skogsväxtligheten på lika mark här fullt ut, om ej bättre resultat, så att det nordliga läget icke inverkar menligt på skogsväxten, emedan de visserligen korta, men dock varma somrarne i Norrland äro ovanligt drifvande, och skogsväxtligheten således är beroende af skogens läge öfver hafvet och icke på dess latitud. o Skogsbeståndet eller jemnväxten är mycket olika. A kronomarkerne, prestbordsoch nybygges-skogarne, å hvilka begge sistnämnde endast afverkning till husbehof anses hafva skett, hafva de, mest för längre tid sedan, timade skogseldarne orsakat rubbning i skogsbeståndet.
Revisorers Berättelse. nens lopp blifvit förvissad det Directionen i möj. ligaste måtto rättat de vid förra Revisionen anmärkta missbruk, och i öfrigt under den tid, som rut varit underkastad Revisorernes granskning, icke gifvit anledning till någon påminnelse, CornmisSarien trott sig icke kunna eller böra vägra, att, lika med de private Revisorerne , hemställa, att Bolaget måtte meddela Directionen frisägelse från ansvar för den Styrelse, sorn utgjort föremålet för denna Revisions uppmärksamhet, hvilken de charge likväl, efter dess tanka, ej kunde tagas 1 vidsträcktare mening, än att rättigheten för Bolaget och äfven för Banken, så vidt den betraktas som Delägare i DiscontVerkets revenue, att åtala Directionens förvaltning, derigenom upphört, BancoUtskottet afgaf derefter sin förklaring öfver de från Respect. Stånden inkomne Anmärkningar, jemte bifogadt Transsumt af Revisionshandlingarne, så vidt de rörde Directionens båda omförmälda åtgärders förblef 1 öfrigt vid dess förut gjorda hemställan, att ämnet måtte ifrån Riksens Ständer till Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet och ompröfning öfvérlemnas, och förklarade dess öfvertygelse vara, att den meddelte dechärgen Öfver 1 8 1 4 års Förvaltning , som ej kunde tagas i vidsträcktare mening än ofvan förmäles, således ej innefattade något hinder, att ställa Directionen till ansvar enligt allmän Bag, derest Lagbrott kunde densamma öfverbevisa*, samt hemställde slutligen, på anförde skäl, att ett Extra Creditiv på 100,000 R:dr mot 6 procents Ränta , måtte till nödigt understöd för 3 Må Sihang till Rikt St Fröt, 1817 »cA l8l8» 2: dra Sami, N:0 5, 6'« Riks. St, Revisorers Berättelser: MånadsLånens indragning, Malmö DiscontVerk heviljas. Sedan de Respective Silnden, i anledning häraf, slädnät uti skiljaktiga Beslut iså måtto, alt Högloft.
Skulle man vidtaga den åtgärd, att frånskilja tulloch hall-slämplarne och inskicka dem till någon auetoritet, så tror jag icke att det skulle medföra någon god verkan. Hvad här blifvit anlördt derom, att den största säkerheten skulle vara att chartans belopp endast antecknas å handlingen, har af så mänga talare blifvit vederlagdt, alt det icke torde vara nödigt derom säga något mera. Men derjemte har blifvit påstått, alt hvarje handling bör charleras, dii den upprättas. Jag anser, att Slaten icke har rättighet till chartae-afgiften, förr än Staten med handlingen vidtager någon åtgärd, antingen genom att stadfästa den, eiler afgöra en tvist, eller något dylikt. Afven liar det blifvit y II ra dt, att likasom man tillförene hade tillgång på lotteri-collectörer, sä borde man äfven nu kunna få eliar t* - försäljningsman. Skillnaden är likväl högst betydlig; ty de sednare behöfvas, icke blott i stiiderne, utan äfven på landet i hvarje härad, och der låter det sig icke så lätt göra. — För min del är jag förvissad, att om R. St. nu också skulle instämma uti Frih. Oxensljernas reservation, så kommer man alt vid nästa riksdag återgå lill dea princip jag yrkar, nemi. att chartonia skola åtfölja handlingarne. H. Ex. Or Gr. Löwenhjelm: Den siste talaren har ansett afgjordt, alt handlingarne aldrig borde charteras genast, utan ti H. 17 130 Den 8 Janusri e m. äga frihet att blifva ocharterade ända till dess de presenteras inför rätta. Della är likväl just grundprincipen, på hvilken hela frågan hvilar. I alla de länder, der man vet att värdera chartae-sigillatse-afgiften såsom en indirect beskattning, hr den icke optativ utan obligatorisk; ty hvarje handling skall vara skrifven å stämpladt papper för att vara gällande. I dessa länder anser man den indirecta beskattningen vara nyttigast, derföre all den i allmänhet aldrig faller pä någon annan person än den, sorn har något intresse alt försvara.
Stockholm den 11 April 1863. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 6 Maj 1863. Presle-Slåndet den 9 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 16 Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, i fråga om upplåtelse till Wenersborgs stad af en Kronan tillhörig tomt derstädes. (Slats-Utskoltets Utlåtande N:o 93.) S. A. K. Af en från E. K. Maj:t under den 6 nästlidne Februari lill Rikets Ständer aflåten nådig Proposition hafva Rikets Ständer inhemta!, att, sedan Tullförvaltaren G. S. Karström hos Drätselkammaren i staden Wenersborg anmält behofvet af annan lokal för tullkammare samt vågoch packhus derstädes i stället för den nuvarande, hvilken vore för ändamålet otillräcklig och mindre lämplig samt i sådant hänseende hemställt, att staden måtte söka alt af en, Landshöfdingen i Elfsborgs län anslagen, tomt i qvarteret Blomman fä köpa eller arrendera å vestra delen, som vore obebvggd, en i alla afseenden tjenlig plats utmed hamnen för uppförande af andra tullkammarelägenheler; så, och efter det Drätselkammaren förklarat sig anse 100 fot i längd och 50 fot i bredd, eller 50 qvadratstänger, al tomterna Aris 416 och 417 i nämnda qvarter, böra från Kongl. Majit och Kronan för ändamålet inköpas, helst några andra fjenligä tomtplatser icke funnes att tillgå, hade, efter stadens innevånares hörande och å deras vägnar, Magistraten i Wenersborg hos E. K. Majit i underdånighet anhållit om nådigt tillstånd att få inköpa ifrågavarande tomtdelar.
— Dito för bristande prostetunna i Westra Fernbo kontrakt — 10: 6. — 24: 36. — Dito för indragna s. k. Kronan ådömda rättegångskostnader- 48: 32. — Extra roterings-kostnader i Skåne 134: 46. 9. Arfvode till protokollsföranden vid revisionen af de akademiska konstitutionerna 260: Återbäring af Kronan tillfallet dana-arf 367: 35. 8. Kommittéen för hospitals-väsendets ordnande 932: Transportkostnader för bergskrut till bergslagerna 1,811: 27. 9. Kostnader för omarbetning af odugligt krut . 8,312: 35. 4. Revisorerne hafva vid dessa anordningar icke funnit något att erinra, men få, i afseende å den i tabellen först upptagna post, Lotsverket tillkommande andel i sjöfall Ismedlen, utgörande den lotsoch fyr-inrättningen tillfallande lott af dessa medel, upplysa, att de årliga inkomsterna af Landsorts fyrbåk, jemlikt Kongl, brefvet den 5 September 1848, föranledt af 1845 års Stats-revisorers framställning, skola från General-tullstyrelsen till stats-verket ingå, hvarföre ifrågavarande belopp, som således ök^at statsinkomsterna, måst af öfverskotten å dem utanordnas. 3. — 18 — Beträffande redovisningen för karta-sigillata-uppbörden, har Kongl. Maj:t, genom nådigt reskript den 19 Oktober 1850, kungjordt af Kongl. Stats-kontoret den 11 påföljde November, i nåder förordnat: att general-räkningen deröfver för länen skulle för år 1850 och framgent, samtidigt med länets ränteriräkning, direkte till Kongl. Kammar-rätten insändas; att, hvad hufvudstaden anginge, Kongl. Stats-kontoret, efter emottagandet af försäljningsmännens redogörelser, ägde deröfver låta upprätta en särskild general-räkning, hvilken sedermera, tillika med nyssberörda redogörelser och den, som Karta-sigillata-kassören afgifver, jemväl vid förutnämnde tid borde till Kongl.
Riksdagsordningen, som synes medgifva, att frågor om grundlags-förändringar, hvilka visserligen kunna förfalla, icke böra, när två Stånd stannat mot två i beslutet, huruvida förslagen skola såsom hvilande vara eller icke vara till, dragas under omröstning i det Förstärkta Constitutions-Utskottet, finner Utskottet återremissen af dess memorial N:o 22 icke föranleda någon annan åtgärd, än en vördsam hemställan till Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Hederv. Bonde-Ståndet, att efter de öfriga Stånden, hvilka de föreslagna tilläggen till 72 §. Regerings-Formen såsom hvilande antagit, sig foga; anseende, i vidrigt fall, Utskottet frågan om dessa tillägg hafva förfallit. Stockholm den 27 Februari 1845. Reservationer. Af vice Talmannen Herr Brinck: "Ifrågavarande memorial synes mig nära nog utgöra en slags reservation emot sjelfva den deri innehållne slutmening, hvadan någon vederläggning af de i densamma uttryckta åsigter just icke förefaller serdeles af behofvet påkallad. Men jag har dock vid detta tillfälle icke ansett mig böra med tystnad förbigå denna Utskottets åtgärd, hvarigenom det ostridigt trädt utom gränsen för sin constitutionella magtulöfning och tillåtit sig en tolkning af grundlagen, hvilken är alltför fri, att kunna ens benämnas noggran, än mindre bokstaflig. Alla sedan år 1809 inträffade Riksdagars opinion har, med ett enda undantag för 1840 års, deri förenat sig, att ett af Constitutions-Utskottet tillstyrkt grundlags-ändrings-förslag icke skulle kunna förfalla, äfven om det vid första Riksdagen för dess behandling möttes af alla Fyra Ståndens samfällda ogillande.
Hr Nordenanckar: jag skall gerna begifva mig till Hr Stuarts mening, emedan frågan synes mig temligen likgiltig; men jag kan icke på samma sätt sora han förstå uttrycket bankens rörelse, ty så länge banken har utelöpande sedlar, anser jag dess rörelse fortfara. Hr Lefre',n! Jag anhåller, att Gr. Frölich täcktes ursägta mig för det jag, med anledning af här vanligt bruk, vågar till honom adressera en anhållan, att han matte afstå från en votering, sorn, att döma af det muntliga svaret på proposm, ej torde utfalla enligt hans önskan. Jag tror* att Riddarhuset skulle hålla Hr Gr. räkning för ett sådant medgifvande. Gr. Frölich: Då jag förut från samma håll i förmiddags fått en uppmaning att icke vara för mycket tenace, som härflutit af vänskapsfullhet emot mig, anser jag mig böra gå Hr Lefre'ns önskan till mötes. Jag får blott gifva tillkänna, att jag tror mina motståndare behandla denna salt alltför theoretiskt; de hade troligen förfarit mera practiskt, om de sett, huru det går till alt stifta en bank. Jag ber jemväl att få nämna, alt ett af mina motiver, då jag begärde votering, var, att jag trodde, det R. o. Ad. skulle komma att åtskiljas i allon, sedan förevar. § blifvit afgjord,- helst den nästföljande § är den vigtigaste i bela lagen. Då jag likväl nu höft, att detta ej lärer vara Hr Gr. o. Landtm:s afsigt, får jag, jemte det jag afstår från den votering, jag begärt, förklara, det jag tillika nödgas aflägsna mig derföre, att mina physiska krafter ej tillåta mig att längre deltaga i öfverläggningen. Frih. Boye: Jag vågar till Hr Gr. o. Landtm, vördsammast öfverlemna, om icke Hr Gr. o. Landtm, skulle täckas, dels med afseende på vigten af nästföljande § och dels i anseende till Ståndets fåtalighet, tillåta, att R. o. Ad. nu finge skiljas åt och lemna profniegen af nästa 5 till morgon» »dagen.
Tryckfrihets-förordningen, som förbjuder anläggandet af boktryckeri annorstädes än i stad eller på ett afstånd derifrån af högst en half mil, måtte upphäfvas, såsom innefattande ett band på en så vigtig häfstång för spridandet af en allmännare bildning, som boktryckerikonstens utöfvande, samt tillika en inskränkBilu till R. St. Brot. 1865 & 1866. 3 Sami. 11 Haft 1 2 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 13. ning i näringsfriheten; att utvidgad frihet för boktryckeriers anläggande efter all anledning måste framkalla utgifvandet i landsorterna af en mängd nya tidningar, hvilka borde förväntas komma att i icke oväsendtlig mån befordra ett lifligare intresse för och en närmare kännedom om så väl de allmänna frågorna, som de mera lokala, samt tillika underlätta meddelandena i afseende å dessa, hvilka genom de nya kommunalförfattningarna fått ökad vigt; att behofvet af särskilda boktryckerier redan gifvit sig tillkänna inom flera delar af riket, i köpingar eller andra orter med talrikare befolkning, ofta lika stor eller större än i åtskilliga af våra städer och med icke mindre affärsrörelse, samt slutligen att, då anläggandet af boktryckeri icke kan löna sig annorstädes, än der befolkningen är så talrik, att det kan påräkna tillräcklig sysselsättning, borde ock, vid sådant förhållande, de nödiga kontrollerna mot pressens missbruk kunna utöfvas i en dylik ort utan större svårighet, än i städer med icke talrikare befolkning. Då den föreslagna grundlagsförändringen sålunda funnits påkallad, ej mindre af tillämpningen utaf så vigtiga grundsatser, som befordrandet af en allmännare bildning och befrämjandet af näringsfriheten, än ock af billigt afseende å ett inom flera landsorter redan sig yppadt behof, har Konstitutions-Utskottet funnit sig böra tillstyrka densamma i den omfattning, att boktryckeri må kunna anläggas hvar som helst inom eller utom stad, hvilket i sjelfva verket ej utgör annat än en fullföljd af den grundsats, som är uttalad i första stycket af 1 § 5 mom.
LU. s. R:dr. öre. 8 8 1 16 14 5 4 10 10 10 14 9 2 5 71 40 21 205 83 51 49 72 39 Summa 8 8 1 16 24 10 14 17 32 340| 60 Vidkommande det ifrågasatta utbytet af förenämnda inkomster mot kontant anslag, bade Kammar-kollegium, under åberopande deraf, att klockarebolen äro anslagna till boställen och aflöning för klockare; att de förhållanden, på grund hvaraf inkomsterna fått och ännu få af skolorna uppbäras, långt före detta upphört; att helgonskylden, hvilken på enahanda grund skolorna tillkommit, redan blifvit med statsanslag ersatt; att klockarepensionerna härleda sig från ett frivilligt medgifvande af de vid deras första uppkomst varande klockare; att de alltid måste innefatta en obillighet, att den ene tjenstemannen skall af den hans syssla anslagna inkomst afstå något för att aflöna en annan, hvilken obillighet i förevarande fall vore så mycket större, som inkomsterna vid klockareljensterna i allmänhet inom Lunds Stift vore mindre betydliga; samt att ett sådant aflöningssätt för skolorna, som det nu ifrågavarande, icke kan Stats-Ulshottets Utlåtande JV$ 195. 19 annat än å ena sidan föranleda tvister och rättegångar och å den andra medföra både mera osäkerhet om skolornas verkliga inkomster och ett mera inveckladt räkenskapssätt, än som med en annan aflöningsmethod skulle ifrågakomma; i underdånighet tillstyrkt, att nådig Proposition måtte till Rikets Ständer aflåtas om anvisande al statsanslag till ersättning åt skolorna för ej mindre landtgillena af klockarebolet än äfven klockarepensionerna.
Lån på löpande förskrifning d:o » aktier och publika papper . d:o » vågförda effekter Å beviljade kassakreditiv R:dr 1,495,500, lyftade Utlåning med omsättningsrätt J ' o1' * Vid Lane-Kontoret i Malmö. Diskonterade veilar Lån på löpande förskrifning d:o • aktier och publika papper Å beviljade kassakreditiv, R:dr 882,700, lyftade Utlåning med omsättningsrätt Utestående. Vid Lane-Kontoret i Wisby. Diskonterade vexlar Lån på löpande förskrifning „ Kreditiv åt Riksgälds-Kontoret, Kongl. Kom merse-kollegium och Jern-kontoret 4,650,000: Revisor emes Berätt. äng. Bankov6rleet. Transport 13,650,0o0: 42 Transport 13,650,000 till Utlåning mot pant af fast egendom 8,417,500 „ Handelsoch Näringsdiskont-rörelsen 12,215,000 „ Utlåningsrörelsen med omsättningsrätt 10,083,000 R:dr 44,365,500 Handelsoch Närings-diskontrörelsens förlag uppgår enligt 151 § i Banko-reglementet till allenast 11,325,000 Skilnaden . 890,000 12,215,000 utgöres af förstärkningsmedel från Reservfonden till Låne-Kontoret i Götheborg 650,000 d:o i Malmö 190,000 - 890,000: - „ d:o i Wisby 50,000: § 40. Lån på äldre Under år 1860 är af lån på äldre Lånebanko-obligationer till obUgationer. Banken inbetal dt ett belopp af 357 R:dr 81 öre, så att Bankens fordran för dylika lån, vid nämnde års slut, utgjorde 22,743 R:dr 6 öre. § 41. utlåning mot
H u r u hade jag ej i ord som i bild, i uppoffringar som i konstnärliga sträfvanden, oaflåtligt — under jag vet ej huru lång tidrymd, ty allt som då upptog mig, stod till sin betydelse för mig öfver tiden — • sökt gifva ett, o m än aldrig så svagt uttryck åt de rörelser o c h de hjärtats egenskaper, som hans — ring, likt en ny Aladins lampa, framtrollat, under det jag lefvat i tankarne m e d h o n o m. F ö r en ogillande blick af h o n o m tyckte jag att själfva blommorna på marken skulle vissna. O c h nu detta, som ville upp i IDUN 1895 dagen, dessa idéer, denna min nya tankeriktning, oaktadt öfver hans ansikte därvid lägrade sig ett stilla missmod. H a n förmenade, o c h detta långt ifrån oriktigt, att mina poetiska arbeten på den senaste tiden låtit min penna glida öfver på ett fridlyst område. E t t publicerande af dylika diktalster — o c h ditåt lutade det — vore (frånsedt livad värde de kunde hafva ur ästetisk synpunkt) ett angrepp m o t hvad lifvet bjuder bäst o c h dyrbarast, ett profanerande. D e t var för oss ett ovillkorligt upprepande af Kirkegaards » enten — eller ». J a g lefde i en ständigt tillväxande ångest, så m y c k e t smärtsammare som mitt eget hjärta härvid både var min bittra anklagare o c h ur viss synpunkt på samma gång hans försvarare. O m han blott, i stället för att då endast vilja se en begynnande fåfänga eller ett öfverskridande af heliga råmärken i de väckelser jag fått mottaga, sett litet » genom fingrarne » m e d min — hur skall jag säga — nya kallelse; om blott kring hans läppar i betraktande däraf spelat någonting liknande ett l e e n d e; då skulle hans ogillande helt säkert ej stött mig tillbaka, såsom n u var fallet. H a n visste j u, att diktargåfvan låg i släkten.