Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad angår den omständigheten, att ett sådant förhållande ej borde verka retroactivt, så utber jag mig få fästa uppmärksamheten på, att det är händelsen med hvarje lag, som inskränker förut åtnjutna rättigheter och friheter, att de personer och classer, som träffas af en sådan lag, och finna förut åtnjutna förmåner derigenom inskränkta, ändock måste låta sig dermed nöja. Detta innefattar egentligen icke något retroactivt, såvida som det endast har afseende på de förhållanden, hvilka skola iakttagas efter lagens förändring och icke åsyftar att sträcka sig tillbaka till hvad under en föregående tid passerat. Jag vill upplysa detta med ett exempel. Om alla fideicommisse!- upphäfdes, och nu lefvande fideicommissariers barn, i följd deraf, skulle ärfva lika, så vore detta icke något retroactivt, oaktadt den varande fideicomrmssarien hade (vänne söner, af hvilka den ene skulle finna sin arfsrätt minskad och sålunda frånkänd en företrädesrätt, i hvilken han efter den gamla lagen skolat framdeles inträda, men Väl om det skulle sträckas derhän, att den varande fideicommissariens syskon komme och ville dela hans redan innehafvande egendom med honom. Undert. R i dd. Se c re t.: I anledn. af den uppläsning, som Gr. Horn begärt ur Ridd.Utskrs betänk, vid sista riksdagen samt Ridd.directtns berättelse i hvad denna fråga angår, får jag nu efterkomma Hr Grefvens åstundan. Ridd-direcCn yttrar i 4^de §:n följande: "Dessutom afgå, till "följd af det vid sista riksdag antagna förtydligande af 37 ! .^:i¥Reg.F:n, nedannämnda ätte-nunimer, hvilka, i osäkerhet "brrr.,rätta förståndet af samma §, sådan den var före nyssnämnda förändring, varit bland de lefvande ätterna qvarnstående, nemligen "F riherrar: "328. Frih. af Puke, "382. „ Sandels, "333. „ von Engeström, Deli au Maj. >79 ”337. Frih.
Jag måste nu lemna At läsaren att föreställa sig med hvilka älskvärda medel mannen ytterligare calmeras, hvilka ptvägar som tillgripas för att fylla programmet, när både älskarinnan i pjesen strejkar och den väntade Rumnielqvartetten sviker, samt hur det sista förtviflade försöket går öfver ända, tillika med både Stafva och Lisa, tills frun, slutligen lemnad ensam med sina krossade illusioner, utmattad nedsjunker i soffan. Här kommer hon slutligen till besinning, fir en ljus ide, den sista af de många, och utbrister: 90 Men säg! ' Värdinnans bryderi ', Det är ett förspel blott till festen. Och skall kalaset lyckadt bli Beror ej detta uppii gästen? Det blir en inakalös ide, Som mina planer omkring hvälfva, Att gästerna på min sup6 F i roa först och främst sig själfva. Jag öfverlåter åt hvar gäst Att vara älskvärd mot de andra, På så sätt roar man sig bäst, On? ej hvem kan värdinnan klandra! - Och skulle under qvallens gång, Nä ' n medlem inom societeten Oss bjuda på musik och sång, Jag tacka skall för älskvärdheten. ' Det roliga är slut. Men ej blott glada utan ocksi kloka vordna af " värdinnans bryderi ', roa gästerna sig sjalfva och hvarandra. De svartkläddas antal har stigit, bekantskaper stiftas eller förnyas, tomtarna drifva ännu här och der sitt muntra spel, och samtalens korus växer i mäktighet och lif, knappast häjdad af ett par briljanta pianostycken. Först vid den i hast uppdukade tesupen tempereras sorlet; senare, när de märkvärdiga borden, hvilka först tjenat som ' de tiljor, hvilka föreställa verlden ' och derefter till underlag för vår supe, försvunnit, ses talrika grupper af ungdorrl samlas i fonden af salen vinkande till sig en bekant ung sångare med mandolin i hand. Några knäppningar, och en efter annan ljiida italienska canzonetter och svenska visor genom salen, halft sjungna, halft reciterade, och lemna ett harmoniskt slutintryck af det roliga sarnqvämet hos de flesta af dess Deltagni-e. EI.
Då sådant uppskof dock föranledde icke allenast onödig tidsutdrägt med förrättningen, utan ock ökade kostnader för skifteslaget, genom traktamenten och reseersättningar till förrältningsmannen och tillslädeskommen god man, har motionären, i ändamål att undanrödja anledningar till dylika olägenheter, föreslagit det tillägg till stadgandet i denna §, alt förrättningsmannen ar berättigad alt, dä god man från landtmäteri-förrättning uteblijver, efter parternas hörande, tillkalla en ojäfvig och för redlighet känd, fastän ej å sockenstämma vald bofast man, för att vid Jörrättningsåtgärden såsom god man tills vidare biträda, sedan han dock inför protokollet, uti förrätt/tingsmännens och parternas närvaro, först aflagt Jöreskrifcen god mans cd, samt att den ufed lif ne gode ■ mannens försummelse sedermera bör till allmän åklagares laga beifran öfver lenin as; varande af motionären, till stöd för delta förslag, åberopad den rättighet, sorn domare och åtskilligt? 12 LagAllm. Bese.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 15. kommittéer ega, att då nämndemän eller ledamöter frän förrättningar uteblifva, andre tjenlige personer i deras ställe tillkalla. Vid betraktande af stadgandet uti 4 § af detta kapitel, hvilket innehåller; att god man, som i vederbörlig ordning erhållit kallelsebref, skall, om lian är af jäf eiler laga förfall hindrad, genast sända kallelsebrefvet till närmast boende god man, sorn i stället bör sig infinna, anse Utskotten något tvifvel icke böra uppstå derom, att den sistnämnde i slikt fall är skyldig, så vida han ej kan visa laga förfall, att, ehuru han icke fått tillgodonjuta den god man eljest tillkommande kallelsetid, å den i kallelsebrefvet utsatta tid å forrättningsstället tillstädeskomma, vid äfventyr att, om han sådant försummar, få vidkännas den uti 8 § för obehörigen uleblifven god man stadgade påföljd att ersätta genom hans uteblifvande uppkommen skada eller olägenhet.
Uti ifrågavarande Räkenskap, så vida någon räntebärande behållning af Lotterimedlen kommer att finnas. 3:0 Slutligen hafva Riksens Ständer inhetntat, att, uppå Lotteri-Directionens underdåniga hemställan, E. K. M., genom Nådigt bref af den 23 Januari 1819, i anseende till myntets fallna värde, funnit för godt förordna, att de uti 20 Art. af detta Lotteris, år 1771, fastställde plan, till belopp af 500 Daler Silfvermynt eller Underdåniga Skrifvelser. 207 83 R:dr 16 sk., för hvarje dragning bestämde brudgåfve-vinster, hvilka tillfalla fern af Allmogens Döttrar och af dem få uppbäras, när de träda i gifte, borde sålunda förhöjas, att j66 R:dr 32 sk. skulle, ifrån berörde års början, af Lotteriets vinst, vid hvarje dragning afsättas och Brudgåfvorne följakteligen ökas från 16 R:dr 32 sk. till 33 R:dr r6 sk.; Och ehuru, i betraktande af ändamålet med desse Brudgåfvors beviljande, då Lotteriet inrättades , att nemligen tjena till uppmuntran och befordrande af giftermål inom den obemedlade Folk - Classen, Riksens Ständer funnit den i Nåder beviljade tillökningen uti desse vinster föranledd af myntvärdets förändring, sedan den tid, desamma först fastställdes, hafva likväl Riksens Ständer, på den grund, att Lotteriets afkastning utgör en StatsWerkels ordinarie inkomst, som skulle minskas i den mån, omförmälde derutaf anslagne utgift blefve än vidare föihöjd, ansett sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att någon ytterligare så beskaffad disposition af desse medel icke måtte göras, med mindre Riksens Ständer Jernnäs tillfälle, att sig deröfver först i underdånighet yttra, i afseende på beräkningen af denna Stats-intrad och den dermed gemenskap egande ifrågaställde utgiftens belopp. Riksens
Län, har af honom reqvirerats och äfven blifvit från Landt-ränteriet ulbetaldt, utom hvad sålunda är bestämdt, traktamente al 1 R:dr 16 sk. 8,941: 32. — 8,960: 44. — 400: 400: 257: 36. - n ;on. on 376: 33. — o o — 227 — per dag, eller för tillsammans 74 dagar 98 R:dr 32 sk.; hvilket förhållande Revisorerne ansett sig höra härigenom anmärka. KonglLandtbruks-Akademien. Af räkenskaperna, som icke undergått någon granskning i Kongl. Kammar-Rätten, inhemtas följande: år 1844. år 1845. Debet. Balans frän föregående året: Inkomst: 2 Balans till påföljande året: Balans från föregående året: Utgift: Belöningar och uppmuntringar Jettoner Diverse utgifter Experimentalfältet Afskrifning af bevillning, skogsbe - sparingspremier och inventarier 73: 8. 9. 66: Balans till påföljande året: Den vid 1845 års slut utbalanserade behållningen består uti följande : Fordringar hos diverse verk och personer 8,895: 10. 9. Kongl. Akademiens inkomster och utgifter vid experimentalfältet hafva under dessa år ägt enahanda inbördes förhållande, som vid förra revisionen blifvit uppgifvet. Någon anmärkning vid räkenskaperna har icke förekommit, utan få Revisorerne jemväl nu vitsorda den utmärkta ordning och noggrannhet, hvarmed de äro uppgjorda. Kontant i Rikets Ständers Bank Utlånta kapitaler . Teknologisk* Institutet Dess räkenskaper, som i Kongl. Kammar-Rätten undergått granskning för år 1844 med och för år 1845 utan anmärkningar, framställa förhållandet sålunda: 229 — Debet. O ar 1844. år 1845. Balans från föregående äret: Uppbörd-. Statsanslag ... Stipendiemedel Af f. d. Credit. Balans till påföljande äret:
Med all den upmärksamhet som ämnets wigt förtjenar, hafwa Riksens Ständer öfwerwägat vndcrdänigst bifogade Me - 486 Den 14 April. Memorial och Förslag till minnande af en mera Allman Läkarewärd inom Fäderneslandet. — Dch dä detsamma synes innehälla de ticnligaste utwagar att inom ett widsiräckt och glest bebodt Land befordra en för alla lika nöd^ wändig hälsowärd, att afhjelpa de brister, som hittills misat sig i widtagne anstalter till farsoters och Veneriska smittans hämmande, samt att förse Arm-len med skicklige Läkare, fä Riksens Ständer under förhoppning, attdc lyckligaste följder härigenom kunna för Samhället beredas, hoS Eder Kongl. Maj t härmed i undcrdänighct anmäla hivad de till werkställighetcns befrämjande ansett nödigt, nemligen: r:a Att pä de skäl och pä det sätt förslaget innehäller, Lönerne för Provincial - Medic! mätte ökas samt Medicinal-Fonden förhöjas för att bliiwa tillräcklig till stiftande och underhäll af ett Institut i Stockholm för sädane Ynglingar, soln ej hafwa räd att till Medicinska gradens ernäende uppehälla sig wid Acadcmierne, till skicklige Läkares bildande för Armeen, till Stipendier för 50 Studerande wid Universiteterne och till fria Medicamenter för fattige sjuke. 2:0
„ Fyra Vaktmästare „ „ , „ 2: 50, hvilken aflöning beräknas för Sekreteraren och en Vaktmästare från och med den 7:de, för 1 Notarie och 1 Vaktmästare från och med den 3:dje, för 2 Notarier och 2 Vaktmästare från och med den ll:te samt för 1 Notarie från och med den 12:te November sistlidet år och för Kanslisterne från och med den 6:te påföljde December. (Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 1). Hos Expeditions-Utskottet: för Sekreteraren, arfvode i månaden R:dr Runt 400: — „ Föreståndaren för Utskottets Kanslis Tryckeri-afdelning, dagtraktamente „ „ 8: — „ En Notarie, dagtraktamente „ „ 0: 50. Tretton Kanslister, hvardera, dagtraktamente „ „ 4: 50. „ Tre Vaktmästare „ „ „„ 2: 50. och beräknas Sekreterarens arfvode samt Föreståndarens för Tryckeri-afdelning en och Vaktmästarnes dagtraktamenten från och med den 1 November sistlidet, och dagtraktamentet för Notarien från och med den 12:te Januari innevarande år, varande de öfriga dagtraktamentena ställda till Utskottets förfogande för att utgå i mån af behof och allt eftersom de tjenstemän, för hvilka desamma äro afsedda, i tjenstgöring inträdt. (Expeditions-Utskottets Memorial N:o 1). För de sålunda tili detta Utskotts disposition ställda aflöningsmedel bör, i likhet med hvad under 8 Stats-Utskottets Memorial N:o 110. flera föregående riksmöten iakttagits, särskild redovisning vid riksdagens slut till Riksgälds-kontoret afgifvas.
52 §, angående det för hamnbyggnaden vid Linköping under 1840 och 1841 års riksdag beviljade lån, är lika lydande med 47 § i 1848 års reglemente. 53 §, angående lånet för upprensningen af farleden i Söderhamns skärgård, in nehåller samma stadgande, som nyss åberopade reglementes 48 §. 54 §, angående de, sedan sistförlidne riksdag, utbetalda lån för hamnbyggnaderna vid städerna Westerås, Christinehamn och Wadstena, samt 55 §, angående länet för anläggningen af jernvägen emellan Christinehamn och Sjöändan, innefatta de, enligt nu gällande reglementes 79 och 83 §§, för samma lan föresknfna betalningsvilkor. 56 §, angående lånet för landsböfdinge-ackordernas inlösande, är hufvudsakligen lika lydande med hittills gällande reglementes 49 §. 57 §, angående de för slrömrensningar och vattenaftappningar utgifna lån, mot svarar samma reglementes 50 § och innehåller ett, pä stadgandet i 4:de mom. af dess 63 § grundadt, tillägg, att den vid uraktlåten betalning inom bestämd tid föreskrifna serskilda ränta å det förfallna beloppet icke bör beräknas och påföras för sådana län, som i sammanhang med allmänna utskylderna återbetalas. Stats-Ulskottels Memorial, N:o 308. 7 58 §, angående det för sjön Ökvattnets utdikning beviljade lån, grundar sig på Rikets Ständers beslut genom bifallandet af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 99. o Slutligen anser sig Utskottet böra anmäla, att det staden Amål, enligt 36 § i nu gällande reglemente, efter den i nämnde stad år 1846 inträffade eldsvåda, tillerkända förlagslån, redan blifvit till Riksgäldskontoret återbetaldt. Stockholm den 5 Augusti 1851. FÖRSLAG till Reglemente för Rikets Stunders Riksgälds-kontor.
Utskottets yttrande, nu ej kan anses angä nägon disposition af de ä denna eller sistledna Riksdag bewiljade allmänna medel, men endast äsyfta antingen stiftande af ny eller förklaring af gammal Lag. Men emedan en Lag angäende Konungens magt, att efterskänka Riksens Ständers Pen. ningewerks fordringar, i allmänhet icke syneö kunna innefattas under nägon af de i Regerings-Formens 88- Lsäsom till ett Lag-UtskottS handläggning börande, nämnda delar af Lagar och Författningar; altja och da Herr Borgmä. starens hufwudsakeliga yrkande och hemställan synes äsyfta en förklaring eller ett utrvidgande af de i Regerings. FormenS s-;. §. Konungen tillärkända jura majestatica, har Lag. Utskottet ansett 544 Den 9 Ockober. anlett sig icke tillkomma något hufwudsakeligt yttrande bäron:, afgrfma. Hwilket dock Riksens Högloft. Ständers pröfning wördlamt understäl. lesOrebro den 9 October 18ro. kä R.ic!cters!csper8 octr ^.äelnr I.ecl2mZterr v§§n2r ^ob. af p.orckin. Välloil. I^enkeo. k! NAZvAi-dize krrHe - 8t!näeti I^edamärerr /gimgvjff. kä lieäerväräs öon6e-Ar8ttäetr I-e^LmorerL vägnar ketsr fernström. (*) Joli. l4o!mdsr§85oo. O Nlrefler eZIjr ä- »s Lnnairutionr-Vtrkortet »sxifne 8^r!nk»«äsn Asver kZrerlixne k^r!näringLr uii 6ruoä-l.»A»roc, kvillc» lro s!r;lcilär ock i en^krnä» korm»r tr/ckle. Slut pä Andra Bandet.
Dessutom har just, genom dessa missvexter inom Europa de sednare åren, så väl den stora spanmålsproduktion som Amerika lemnar till Europa, som äfven Rysslands betydliga öfverskott af denna vara, funnit vägen till samma marknader, sä att de Svenska produktionerna icke kunde uthärda täflan med dem och deraf är en naturlig följd att icke samma höga priser kunna motses, som hittills varit gällande. Frih. Palmstjerna har redan fästat R. o. Ad:s uppmärksamhet på det förhållande alt under loppet af 1820—1830 en serie af år inträffade, under hvilka spanmålens medelpris bestämdt icke uppgick till 6 r:dr tunnan. Skulle vi nu här höja beräkningen utöfver hvad den troligen kommer att uppgå till och derigenom åstadkomma brist i riksg.-konf:s tillgångar vid en kommande riksdag, så tror jag att det vore i högsta grad farligt. Rättre synes väl vara att låta beräkningen möjligen gå något under hvad inkomsterna kunna gå till. Finnes vid början af nästa riksdag några tillgångar samlade i riksg.-kont., så tror jag det icke vara någon olycka deruti. Jag tillstyrker bifall till ifrägavar. mom. af första punkten. Hr von Hartmansdorff: Frih. Cederström har fästat Eder uppmärksamhet derpå, mine Hrr! att man genom tor låg beräkning af inkomsterna betager sig sjelf möjligheten att bevilja anslag, hvilka man anser nyttiga och nödiga. Jag vill dertill lägga att man, genom en för låg inkomstberäkning, kommer i fall man likväl besluter äskade anslags beviljande, att höja beräkningen af den allmänna bevillningen. Man svarar kanhända, må vara, men för all säkerhets skull bör man icke beräkna inkomsterna för högt. Jag aktar denna försigtighet, men skulle önska att hon bestämdes genom något annat än StatsUtsk:s godtycke eller R. St:s välbehag. Den ena gången finner StatsUtsk. försigtigheten fordra så och så mycket, under verkliga förhållandet, en annan gång åter något annat tal. Hvilketdera är då det rätta?
Till säkerhet för kontraktets uppfyllande å entreprenörernes sida, deponeras af dem hos Stats-verket ett lämpligt belopp i reda penningar, aktier eller andra antagliga räntebärande papper; hvilket depositum antingen förblifver i Statens vård, intilldess samtliga jernvägs-linierna äro fullbordade, eller ock åtei-slälles delvis till entreprenörerne, i den mån de särskilda afdelningarne, efter vederbörlig afsyning, varda för allmänna trafiken öppnade; kommande derefter sjelfva jernvägen att utgöra säkerhet för uppfyllandet af entreprenörernes förbindelser. Jernvägs-anläggningarne understödjas å Statens sida, genom dess utfärdade obligationer å en bestämd summa för hvarje af entreprenörerne utförd jernvägsmil; hvilka obligationer böra vara betalbara 25 år efter deras utfärdande och bära en ränta, tillräcklig att försäkra deras emottagande al pari å Londons Börs. Sagde obligationer utgifvas för hvarje särskild afdelning af jernvägslinierna, så snart arbetet derå blifvit påbörjadt, samt öfverlemnas lill vissa af Svenska Regeringen och entreprenörerne, till lika antal, utsedde Gode män, af hvilka obligationerna förvandlas i penningar, som på nedannämnde sätt till entreprenörerne utbetalas. Stats-Utskotleis Utlåtande, jy:o 273. 7 Den Ingeniör, hvilken af Kongl. Maj:t förordnas att å Statens vägnar kontrollera arbetets utförande, meddelar vid vissa perioder, som icke öfverstiga 3:ne månader, entreprenörerne skriftligt intyg för betalnings erhållande från den genom berörde obligationer bildade fond; börande denna betalning ske i sådana poster, som af bemälde Ingeniör finnas stå i billigt förhållande till arbetenas fortskridande samt hela det efter mi! beräknade belopp, hvilket af Staten medelst obligationerna förskjutits; hvarefter och sedan hvarje jernvägs-afdelning blifvit fullbordad och för trafiken öppnad, återstoden af den derför anslagna fond, uppå intyg af samme ingeniör, utgifves af Gode männen til! entreprenörerne.
På detta ämne vill Kongl. Maj:t ånyo fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, enär Kongl. Maj:t anser, att inteckningsrättens nuvarande osäkerhet utgör en af de väsendtligaste brister, Indika vidlåda våra creditlagar, och att densammas afhjelpande komme att i sin mon medföra ett ökadt välstånd. Vid öfvervägande af motiven för nu gällande föreskrifter , synes omsorgen angående Kronans, Kyrkors och allmänna Cassors säkerhet för fordringar hos uppbördsman och föreståndare, genom förmonsrätt i deras fasta egendom, vara af underordnad vigt, helst den för Kronan, Kyrkor och allmänna Inrättningar erforderliga säkerheten torde kunna lämpligare iagttagas Bih.. till fl. St. Prot. 1844. 7 Sami. 1 Afd. 6 Hdft. 1 2 Lag-Utskott ett Utlåtande, N:o 15. och bevaras, genom borgens affordrande eller genom mera noggrann tillsyn; och andra försigtighets-mått. Deremot finnes det förnämsta och nästan enda betydliga skäl, som för bibehållande af nämnde stadganden är att anföra, och hvilket äfven ligger till grund för Rikets Ständers ofvanberörde beslut, vara, att Staten bör med all möjlig omsorg, genom en klok lagstiftning, söka bevara de omyndigas rattr den de sjelfve icke äro i tillfälle att bevaka. Omförmälde grundsats är riktig och ädel; men, rätteligen uppfattad, fordrar den, att tillämpningen göres från synpunkten af det helas väl , samt utan orättvisa emot någon och under sorgfällig uppmärksamhet derpå , att icke, för de omyndige sjelfve, fördelarue må blifva mera skenbara, än verkliga.
Nämnds tillsättande blifvit gjord, utfärda stämning på egare och andra, som uppgifves i saken hafva del, samt, genom kungörelser, lemna ej allenast okände eller icke uppgifne rätlsegare, utan ock inteckningshafvare underrättelse om ärendets företagande. Då med denna föreskrift jemföres stadgandet i 5 §., att för uteblifven inteckningshafvare förslag till Nämnd alltid skall af Rätten göras, är uppenbart, att inteckningshafvare blifvit såsom part ansedd. Nu, ehuru Utskottet erkänner nödvändigheten att söka bevara inleckningshafvares rätt, tror likväl Utskottet deråt ej böra följa en sådan hans inblandning i saken, som den omförmälda. Rättigheten och skyldigheten att värja jord och lägenhet tillhör, enligt gällande lag, egare eller innehafvare af hans rätt, och någon talan i sådant fall är inteckningshafvare icke tillerkänd. Hans rätt är jemväl af en helt annan natur, än den förres; och någon afvikelse från hvad lagen i berörde hänseende i allmänhet bjuder, synes för nu ifrågaställde fall icke vara af nöden. Om emellertid inteckningshafvare tillerkännes denna rättighet, så borde egare af intecknad jord eller lägenhet ej eller vara berättigad att, utan den förres hörande och bifall, afsluta öfverenskommelse om jordens och lägenhetens afträdande och om beloppet af ersätt - 20 Lag-Utskottets Betänkandej N;0 56. ningen derför. Härutinnan gör dock det Nådiga förslaget en märkbar skillnad, ty, så vidt Utskottet kunnat finna, har, enligt detsamma, inteckningshafvare ej någon rätt i omförmälde hänseende i annan händelse, än att ersättningsfrågan skall af Nämnd bestämmas. Men efter Utskottets omdöme är, i alla händelser, inteckningshafvares rätt tillräckligen bevarad, då, med iakttagande af de grunder, som blifvit utstakade, mera än fullkomlig ersättning för jorden eller lägenheten, som afstås, alltid kommer att erhållas, och inteckningshufvaren tillförsäkras, att af ersättningen utfå den fordran, hvarför jorden eller lägenheten häftar.
Detta allt har Utskottet i öfvervägande tagit; och, då Utskottet ansett sig finna, så väl XagUtskottets Betänkandtn. att de omständigheter, hvilka i ofvanberorde matto blifvit anmärkte, äro uti Utskottets förut i förevarande fråga afgifne Eetänkande till det hufvudsakligaste upptagne och utredde, som ock att de skäl, som deruti blifvit till grund för det föreslagna stadgandet antagne och uppgifne, icke blifvit genom anmärkningarne vederlagde. samt Utskottet mx än vidare får tilllägga, att Utskottet desto mindre kan inse, det någon våda deraf skall uppstå, att, vid uppkommande tvister örn sådana Contracter, som röra leveranser till Arméens behof, desamma icke få afdötnas af de Embets-Verk, hvilka afslutat och upprättat Gontracterne, som denna våda, Utskottet veterligen, icke blifvit rönt under ,sistforflutna Krigsoroligheter i afseende & så beskaffade Contracter, sorn å Kongl. Maj;ts och Kronans vägnar blifvit ingangne med enskilde utaf de Auctoriteter, hvilka uti de dem med delde Instruc-tioner icke fått omförmälde profningsoch afgörande-rätt sig tillagd, kan Utskottet éj eller ånna anledning för sig att frångå dess förut aflemnade yttrande, hvartill Utskottet än mera hämtar styrka deraf, att dess Betänkande blifvit, enligt ankomna ProtocollsUtdrag, bifallet af Vällofliga Borgare-Ståndet och af Hedervärda Bonde-Ståndet den 7:de i denna månad. Till förnyad pröfning varder således detta vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 28 April 1818^ Banko - och Lag-Utskottens Betänkandet 503 N:r 105. Riksens Höglojl.