Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Utskotten således skrida till redogörelse för de mot serskilda föreskrifter i Skiftes-stadgan gjorda anmärkningar samt för de till ändringar deruti framställda förslag, hafva Utskotten ansett lämpligast att dervid iakttaga samma ordning, sorn den, hvaruti desse föreskrifter i stadgan förekomma; hvadan Utskotten, på sätt vid föregående riksdagar tillgått, för hvarje § serskildt upptagit alla deremot framställda anmärkningar, och, i omedelbart sammanhang dermed, sina yttranden deröfver afgifvit; varande anmärkt mot 1 Cap. 2 §. Af Sven Jonsson från Jemtlands län: att den vidt utsträckta rättigheten att fordra skifte gåfve anledning dertill, att byalag, der grannar från urminnes tider sutit lugna och nöjda med deras efter hand upparbetade egolotter, till följd af en i byalaget inkommen delegares yrkande, måste vidkännas betydliga kostnader och utflyttningar; äfvensom att tvister emellan delegare dymedelst uppkommo, hvarigenom grannsämjan för en längre tid blefve störd. Då en inskränkning i rättigheten att begära skifte således, efter motionärens tanke, vore af nöden, har han föreslagit, att, derest icke minst en fjerdedel af byalaget är ense om behöfligheten af laga skifte, sådant icke må, emot de öfriges bestridande, ega rum. Den i förevarande § af Skiftes-stadgan uttalade grundsats: att den håfve vitsord, som skifta vill har, efter hvad Utskotten inhemtat, alltifrån denna stadgas utfärdande varit föremål för förnyade anmärkningar, hvilka likväl alltid blifvit underkända. Utskotten äro också rörande denna fråga af enahanda åsigter med dem, som vid föregående riksdagar gjort sig gällande, eller att denna princip, som redan finnes uttryckt i vår äldre lagstiftning, är den enda rätta, såsom fullkomligt instämmande med begreppet om hvar och ens fria och obehindrade egandeoch dispositions—rätt till den egendom, honom lagligen tillhörer.
I anledning af Herr Stråles anförande, får jag yttra, att jag icke tror cjet vara lämpligt eller riktigt att vid upprättande af en PensionsCassa, låta bero på enskilta medlemmars godtycke, 'om de vilja ingå i densamma, eller icke och i sednare fallet afvakta de 70 åren. Jag anser en sådan frihet skola hindra Inrättningens grundläggande, eller upplösa den, om hon vore stadgad. Det år be-f kant att i Arméens PensionsCassa år, med få undantag, hvarje Officer ålagd att dertill bidraga ehvad han icke åmnar tjena så långe, att hart kan komma i åtnjutande af Pension eller ej. Samma förhållande synes ock böra iakttagas inom Civila Embetsmanna-Corpsen. Hvad beträffar Tullpersonalens ostadiga belägenhet, så skulle jag förmoda, att den tillika med alla andras, som tjena på Constitutorialier, tages i betrak Ridd. o. Ad. Pr. IV, Band. 17. Den 12 Maji e, m, tande af Särskildta Utskottet, och framställes till Riksens Högloflige Ständers bepröfvande i sammanhang med öfriga till dess uppdrag hörande ämnen. Det år möjligt att Utskottet då föreslår allmänna tjenste-reglor, så vål för TullStaten som för andre Embetsmin i samma belägenhet och att derigenom kan förekommas den olyckan för dem och Staten att de framgent skulle blifva i ovisshet om pension. Jag får således åberopa hvad jag redan sagdt om dem , och anhålla, att saken måtte blifva Särskildta Utskottet meddelad. Herr Grefven och Landt Mar/kalken frå-' gade, om Ridderskapet och Adeln ansåg StaisUtskottets Utlåtande böra, i anledning af de utaf åtskillige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar till Utskottet återremitteras. Ropades Ja.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställda särskilda propos:r, afslog R. o. Ad. Utsk:ts inbjudning och godkände den föreslagna voter.-proposm. Föredrogs och företogs punktvis till afgörande Sammans. Bevilln. -, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts den 1 5 dennes bordlagde Utlåt. N:o 17, i ani. af dels gjorda anmärkningar mot vissa 216 Ilen 18 September. delar, dels ock RiksSt:ns skiljaktiga beslut i afside å andrei delar af Betänkit N:o 11, innefattande Utskits yttranden öfver väckta motioner om förändringar i K. Förordnin den 27 November 1857, angide vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. §§ 2, 11 och 15. Utskits yttranden lades tilj handlingarne. § 24. Gr. Sparre, Erik: Jag finner visserligen den af Frih. Leijonhufvud afgifna reservation ganska behjertansvärd, och det kan med skäl påstås, att frågan borde anses förfallen; men då denna åsigt icke vunnit gehör inom Utskit, och genom ett bifall till dess framställning all tvist undvikes, samt denna grannlaga fråga blir löst med alldeles samma resultat, som i reservationen åsyftas, anhåller jag om bifall dertill. Hr Hjärne, Harald: Jag har visserligen inom Utskit uttalat den åsigt, att denna fråga egentligen bör anses förfallen, och äfven uttryckt detta i min reservation; men för att gifva frågan en lösning, och för att undvika, att den skulle hänskjutas till förstärkt Bevilln.Utsk., anhåller jag att R. o. Ad. ville antaga inbjudningen, och tillika besluta en skrifvelse till K. M. af det innehåll, som jag i min reservation föreslagit. Hr Printzensköld, Carl: Man behöfver blott genomläsa Frih. Leijonbufvuds reservation för att finna, att denna fråga, såsom varande helt och hållet af ekonomisk natur och ingalunda hyrande till statsregleringen, omöjligt kan blifva föremål för votering i först.
Rosenblad bardock anfört ett skäl för den klandrade åtgärden, som icke är intaget i protocollet, utan således måste hafva utgjort det hemliga motivet för beslutet, det nemi., att de förskotter, som gjordes, skulle vara för alt relaxera jern till utskeppning, som eljest icke kunde lösas. Jag bör dervid anmärka, alt om Fullmäktige hade kunnat vara säkra på alt penningarne skulle så användas, så hade beslutet visserligen kunnat hafva något sken af skäl med sig; men hvad garanti ägde väl Fullmäktige, alt penningarne skulle blifva på detta sätt använda? Det fans åtminstone icke någon skriftlig förbindelse af Bankens contrahenter, att de skulle med de erhållna Den 22 Februari. 383 förskotten relaxera jern, utan lika väl skulle penningarne kunna blifvit använda alt uttaga silfver i Banken, då det hade ledt till raka motsatsen af det med operationen åsyftade ändamålet. Då likväl denna fråga redan är afgjord, skall jag icke vidare yttra mig derom, utan får endast anhålla om bifall å Utsk:s tillstyrkande. — Hr Westfelt har gjort anmärkn. vid de i betänk, förekommande uttryck, att Fullm. skulle befrias från all ansvarighet lill och med Juni månad detta år, ehuru betänk, vore daleradt d. 5 Febr. 1845. Om Hr Westfelt behagar vid uppställningen fästa litet noggrannare uppmärksamhet, så skall han finna, alt dessa ord äro citerade från ett under förra året afgifvet yttrande, och att uttrycket delta ur således är alldeles på sitt ställe. Hr Bildt, Knut: Jag får i anledn. af Hr Weslfells ytlran de förklara, hvad Hr Akerman också nyss yttrade, alt de af honom anmärkta ord äro citerade ur betänk, d. 1 Sept. 1844, och således torde denna anmärkn. förfalla. I afseende på hvad Hr Westfelt yttrat rör:de Tumba bruk, i hvilken punkt jemväl Hr Akerman reserverat sig emot Ulsk:s betänk., så nyttjar Utsk. det uttryck, att ”Ulsk. framdeles torde komma i tillfälle”, att häröfver afgifva ett förslag. Jag ber att man icke gör sig alltför stora förhoppningar, ty hela saken är ganska villkorlig.
Summa B:ko. ör Sekreteraren hos Fullmäktige . 2,200 — 400 — 2,600 — » Registratorn och Arkivarien 1,500: — 300: — 1,800: — » Kanslisten vid Fullmäktiges Expedition 500 — 100- — 600 — » Ombudsmannen 1,000 — 200: — 1,200: — » 3 Kommissarier, hvardera lika med Sekreteraren hos Fullmäktige, eller tillsammans 6,600 — 1,200 — 7,800 — » Notarien hos Kommissariatet 1,000 — 200 — 1,200 — » Kanslisten hos Kommissariatet 500 — 100 — 600 — » Kassa-bokhållaren 1,000 — 200 1,200 — » Kamreraren i Boksluts-kontoret . 1,500 — 300 — 1,800 — » Bokhållaren i dito 1,000 — 200 — 1,200 — » Kammarskrifvaren i dito 500 — 100 — 600 — Transport 17,300 — 3,300 — 20,600 — J{ Stals-Ulsliotlets Ullålande M 270. Löne-stat. Suppl.-stat. Summa B:ko. Transport 17,300: — 3,300: — 20,600: — för Kamreraren i Revisions-kontoret . 1,300: — 300: — 1,800: — » Konlors-skrifvaren 300: — 100: — 600: — » Vaktmästaren 400: — 30: — 430: — » 3 Kammardrängar, hvardera lön 350: — tillökning 50:
Enär mängden och beskaffenheten af de vissa landsstats-tjenstemän åliggande göromål samt följaktligen jemväl desse tjenstemäns anspråk på större eller mindre aflönings-förmåner i hufvudsaklig mån äro beroende af de beslut, som af Rikets Ständer kunna fattas, dels i anledning af Kongl. Maj:ts vid innevarande riksdag aflåtne nådiga proposition angående beskattningsväsendets samt uppbördsoch redogörelseverkets förenklande, dels i följd af de rörande dessa ämnen väckta enskilda motioner, har Utskottet, som uti sistnämnda frågor kommer att afgifva serskildt utlåtande, funnit sig för närvarande, och intilldess berörde frågor blifvit af Rikets Ständer handlagda och slutligen afgjorda, icke lämpligen böra ingå i pröfning af Kongl. Maj.ts nådiga förslag rörande landsstatens lönereglering, eller de i sammanhang dermed alternativt gjorda framställningar angående vissa lönetillökningar, utan får nu endast hänvisa till det yttrande i dessa ämnen, hvilket framdeles skall varda Rikets Ständers bepröfvande undersläldt; och har Utskottet emedlertid, uti härjemte bilagde tabell, upptagit anslagen för landsstaterna till enahanda belopp, som uti nu gällande riksstat finnas uppförda 8 Stats-Ulskottets Utlåtande, !Y:o 90. Gästgifvaren friheter. 8:0 Till understöd för gästgifveri-hållningen vid frälseskattehemmanet V» mantal Kappeled i Willstads socken af Westbo harad och Jönköpings län, dertill GG r:dr 32 sk. årligen måst, från och med år 1842, af extra utgifts-med ■ len anvisas, har Kongl.
Kungörelse om tullavgifter för åtskilliga järnoch manufakturtillverkningar, samt angående behöriga forsedlars företeende vid gränstullarna; Stockholm 2 maj 1804 Tullen för s k slädstänger skall vara samma som för stångjärn. Då tillverkningen av järnplåtar, takoch spjällplåtar samt brännstål på allt sätt måste uppmuntras, har ingen ändring i tullavgiften vid utförande av järnet gjorts. Dock skall betjäningen vid gränstullarna noga tillse att forsedlarna är korrekta. Stockholm den 2 maj 1804 FREDRIC RIDDERSTOLPE Kungörelse angående förbud mot utländska guldoch silverarbetens förseende med svensk kontrollstämpel; Stockholm den 4 juni 1804. Guldoch silverarbetare samt Juvelerarämbetet i staden har ansökt om ett förbud att kontrollstämpla utländska silveroch guldföremål med svenska stämplar. Man har märkt att personer i riket har företagit sig detta som ett ordentligt yrke och det skadar ju svenska juvelerare. Kungl Maj: t har samtyckt och efter en övergångsperiod av 90 dagar är det förbjudet. Stockholm den 4 juni 1804 J LILJENCRANTS Kungörelse angående lastningsorter, varifrån ungerskt vin får såsom utur första handen till Sverige införas; Stockholm 2 juli 1804 Den 13 mars togs frågan upp angående att fritt utan 25 % förhöjning av tullen få införa ungerska måltidsviner från Memel och Pillau. Då det visat sig att dessa hamnar inte alltid var lämpliga tillåts utförsel även från Stettin och Wollgast. Stockholm den 2 juli 1804 J LILJENCRANTS Kungörelse angående beräknandet i banco mynt av det förhöjda priset på de små almanackorna; Stockholm den 3 juli 1804 1797 fastställdes priset på de mindre almanackorna till 1 skilling och 4 runstycken. Genom vetenskapsakademiens kontrakt med boktryckare Johan Petter Lindh skall betalningen ske i bancomynt. Böter för den som begär högre pris. Stockholm den 3 juli 1804 C B ZIBET Kungörelse om utförsel av rå koboltmalm, samt vad därvid kommer att i akt tagas; Stockholm den 25 juli 1804 1743 tillkom ett förbud att utföra koboltmalm från Sverige.
Mig synes, alt den rättvisa, löntagaren i detta afseende fått tillgodonjuta , ej är mycket att prisa, och att Utsk. deraf borde haft tillräckliga skäl att, om ej regttet kommit i åtnjutande af hela det äskade beloppet i,3ai r:dr 3g sk., de 558 r:dr, som på anförda sätt blifvit regttet fråntagna, åtminstone bort återlemnas. Hvad åter angår den begärda tillökningen i gaget, så lära de vara få, som bestrida olämpligheten af, att åt trupper, uppsatta på samma sätt och garnisonerade tillsammans, lemna olika underhåll. Det inflytande sådant skall äga på rekryteringen, på tillgifvenheten för vapnet, på ,tjenstgöringen , samt på belåtenheten, är klart nog, och torde af Utsk. böra tagas i närmare öfvervägande. Hvad beträffar ”den vigt för försvaret”, som kunde uppkomma genom förläggandet till Norrland af en sqvadron af Kronprinsens Husar-reg:te; så, då detta endast anföres med afseende å en framdeles förestående förändring i försvarsverkets organisation, — en förändring som således är ställd på ännu aflägsnare tider, än Utsk:s öfriga, äfven af tidsförhållanden beroende, organisationsplaner, — skall |ag J afseende på detta ämne ej ingå i någon slags undersökning. /Vermlands Fältj ägare-regemente. Under 1834 å|S riksdag yttrade StatsUtsk., med anledn. af Hr Petres väckta motion om indragning af Wermlands Fältjägare-reg:te, att Utsk. ”noga öfvervägat, huruvida skäl 3io Den 7
Rdr 1 y sk. 6 rst. på Banco-Discontens hela fastställde fordran i lånoell borgensförbindelser 345o Rdr, samt att emot förre Lieutenanten P. af Trolle väl executiv handräckning i laga ordning sökts och erhållits, men utan alt den ringaste afbetalning å skulden derigenom kunnat beredas. Hvad åter angår senare aecordsanbudet, eller del af Enkan Norbergs Sysslomän framställde, har andre Ombudsmannen i Banco-Disconten, Häradshöfdingen Ljungberg meddelat de upplysningar: att förre Fält-Cancellisten Bergöö förlidet år i C höler a 11 afl idit, och derför in nan i flere månader liållits i bysättningshäkte, enär för gäldandet af hans genom Utslag den 11 Mars s83a fastställde Discont-skuld, 600 Rdr, icke funnits den ringaste tillgång; att lånebeloppet nu mera uti concursmålet efter honom bevakats, men att sannolikt icke någon utdelning derstädes Vöre att förvänta; att Cautionisterne före lånets förfallotid afträdl sin egendom till Borgenärernes förnöjande; att Bylins concurs ännu ej vore afdönad, men denne person utfattig, samt att Enkan Norbergs concursmål berodde på Kongl. Maj.ts Nådiga pröfning i anseende till den förmonsrätt, sorn blifvit en fordringsegare tillerkänd. J BancoUtskottets Memorial N'.o i38. 9 I betraktande af de sålunda upplyste förhållanden, finner Utskottet, lika med Baneo-Discont-Dircctionen, det vara med Verkets sanna fördel förenligt att antaga ofvanberörde 2:ne accordsanbnd, samt får alltså tillstyrka Rikets Högloft.
Om jag lyckats alt följa Hr Rosenblad i den invecklade deduction, han framställt, så har den innefattat ett svagt skäl för hans mening. Ilan har nemi. yttrat, alt det tillägg, som af oss blifvit hegardt, skulle leda derhän, att den fattige, som vore i en skrift förfördelad, ej skulle få denna skrift sequestrerad derföre, alt han ej skulle kunna anskaffa borgen. Jag har deremot den öfvertygelse, att om skriften verkligen är brottslig, skall det också finnas flera personer än domaren, sorn skola falla utslag i saken, hvilka hafva så mycket omdöme, alt de på förhand kunna inse, att skriften skall förklaras brottslig, och jag vill icke förutsätta möjligheten deraf, att en fattig person, som i tryck blifvit förfördelad, ej skulle kunna (inna en menniska med så mycket deltagande för detta olyckliga öde, att han ville lemna sitt namn för den ringa summa, som kunde komma i fråga. Om jag kunde förutsätta möjligheten af hvad Hr Rosenblad befarat, skulle jag instämma med honom ; men då jag ej kan det, fortfar jag att begära den ändring i XJtsk:s förslag, som af Hr Rosenblad blifvit bestridd. Hr Dalman: Hr Rosenblad måtte icke hafva nog stu - 100 Den 9 A p r i 1 e. m. deråt vår lag, då lian kunnat säga, att den här föreslagna förändrjngen i Utsk:s förslag skulle vara en afvikelse från allm. lagens stadganden. Allm. lagen stadgar i många fall, att borgen skall ställas för kostnad och skada; men den stadgar i intet fall, att det skall bero af en målsägande att lägga qvarstad på en arnian persons egendom, innan domaren pröfvat, om skäl dertill finnes, hvilket också i alla andra frågor, än tryckfr.mål, vore sä orimligt, att ingen lagstiftning i verlden kunde godkänna en sådan princip.
Kungsgård blifvit utarrenderad pä 30 år, räknade från miofastan 1832 till samma tid 1862, medelst kontrakt, enligt hvilket arrendatorn årligen skall till indelningshafvaren erlägga, för åtnjutande af arbetsskyldighelen från arbetshemmanen, 400 tunnor korn efter årlig markegång oell för sjelfva Kungsgården 1,000 tunnor, !, råg, korn och 1 bafra, hvaraf hälften enligt årlig mar kegång betalas oell hälften in natura levereras, och att genom Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837, angående regleringen af lönevilkoren vid Landshöfdinge-tjensterna i "Riket, lönen för Landshöfdingen i Malmöhus län blifvit bestämd till 6,000 B:dr b:ko, efter följande beräkning: jord lill residenset B:ko K:dr 44: 21, 4. den uti arrende-kontraktet bestämda afgäldeu för arbets-skvldigheten till Alnarp, 400 tunnor korn, å 4 R:dr 16 sk „ „ 1,733: 16. — arrende-afgiften för Kungsgården, 1,000 tunnor, å 6 R:dr för råg, 4 R:dr 16 sk. för korn och 2 R:dr 16 sk. lör bafra , „ 4,222: 10. 8. B:ko R:dr 6,000: dervid, bland annat, jemväl är vordet stadgadt, att
Fattighjon mantalsskrifves eller upptages i mantalslängden inom den församling, deraf detsamma njuter understöd. 8:o A sjukvårds-inrättning intagen, i allmänt häkte insatt eller i straffanstalt förvarad person mantalsskrifves fortfarande inom den församling, han sednast tillhört, § 9- J:o Ej md någon samtidigt vara mantalsskrifven pä mer än ett ställe: rhen <ker sådant och uppslår tvist derom, eller i allmänhet rörande någon persons Förslag till Förordning äng. mantalsoch skattskrifningarne. is rälla manlalsskrifningsort, underställes frågan derom Wår Befallningshafvandes pröfning. — Den som iir missnöjd med Wär Befallningshafvandes beslut, eger deröfver anföra besvär i Wär och Rikets Kammar-rätt inom tretio dagar efter erhållen del nf samma beslut. 2:o Intilldess dylik tvist blifvit slutligen afgjord, skall, då dubbel mantalsskrifning egt rum, den ort, der mantalsskrifning först skett, anses för den rätta, samt för öfrigt, då någon persons mantalsskrifoingsort är tvist underkastad, den ifrågavarande personen anses fortfarande tillhöra den församling, der han sednast varit mantalsskrifven, eller der han vistas, i fall han förut icke varit någorstädes mantalsskrifven. § io. i:o Sedan mantalsskrifningen blifvit fulländad och mantalslängden afslutad, bör original-exemplaret af denna längd undertecknas af Wår Befallningshafvande eller dess ombud, Häradsskrifvaren och Pastor eller den hans ställe vid förrättningen företräder, samt två fastighetsegare eller socknemän inom mantalsskrifningsdistriktet. 2:o Denna sålunda underskrifna mantalslängd skall, med dertill hörande uppgifter, äfvensom den i § 4 föreskrift)» förteckning, före slutet af nästföljande Mars månad aflemnas till vederbörande Pastor; och åligger det derefter honom alt å nästa söndag utlysa allmän sockenstämma för manlalslängdens granskning samt dervid äfven tillkännagifva, hvarest längden dessförinnan finnes att tillgå till genomseende af försainlingsboerne.
Om då domaren icke hinner afhöra dem alla på en dag, så blir det en besynnerlig liqvid han får att uppgöra med dem, som skola hafva ersättning för 1^ eller eller if dag o. s. v. Hans tid skall mycket borttagas för en sådan vidräkning med dem, hvilka icke hunnit höras första dagen. Att en domare genom correspondance skulle göra sig underrättad om hvad vittnen kunna hafva alt säga, ar lika opraktiskt, ty det tillkommer åklagaren att till v i 11— 17 11. 10 1'\ Den 16 November c. ni. ne åberopa de personer, hvilkas hörande han af förekomna anledningar anser skola leda tili upplysning i målet. Domaren åter tillkommer det att afhöra dessa personer, samt pröfva verkan af deras vittnesmål. Gr. Mörner, Carl Göran: Uti hvad jag ämnade anföra är jag till en stor del förekommen af Gr. Frölich. För mig återstår blott att tillägga några ord i afseende på Ilr Grefvens eget förslag, enligt hvilket det skulle förbjudas att få besvära sig öfver domstols beslut, hvarigenom ersättning blifvit vittnet tillagd. Naturligtvis skulle beslutet blifva af den lydelse, att den sakfällile i första rummet skulle godtgöra vittnet dess kostnad, hvilken, i brist af tillgång hos den sakfällde, skulle af Kronan ersättas. Öfver ett sådant beslut kan det icke förmenas den sakfällde, som blifvit betalningsskyldighet ålagd, att klaga. Att förmena Kronans ombud alt söka ändring deruti, vore lika betänkligt, särdeles då alla förslag gå 1 t på att icke gifva föreskrifter ronde ersättningens belopp, hvilket skulle bero på domarens godtfinnande. Utginge denna ersättning efter samma grunder, som uti resereglemente! äro bestämda, så hade domaren gifna moment att gå efter; men då det skall bero på domarens godtycke, så är det olämpligt att förklara, att godtycke skall vara lag. Man har velat föreslå inskränkning i afseende på rättigheten till ersättning sålunda, att om vittnet vore boende inom häradet, der det afhördes, skulle det icke vara till ersättning berältigadt, men väl om det bodde utom häradet, inom hvilket det kallades att vittna.
Den 10 Juni c. m. heter i åsigter, sorn Ulskrs betänk, företer, äfven härröra af citationer dels från motionerna och dels från föregående Ständers Ekon.Ulsk:s betänktn ; men sjelfva förslaget är Utskts, och det står Utsk. vid såsom dess åsigt, och jag kan för min del ej finna något opassande deri, alt man åberopat hvad motionärer anfört. Jag vill ej längre uppehålla tiden, helst jag i Utsk., då betänk, dit återkommer, får tillfälle alt söka göra mina åsigter gällande. Hr von Heyne, Georg: Jag förenar mig i Utskrs tillstyrkande att göra allt hvad möjligt är för att bringa entreprenader å bane vid gästgifvaregårdarna, utan att likväl medgifva, att det onus, som vidlåder de hemman, hvilka råka vara i grannskapet af gästgifvaregården, likasom dem, hvilka skola utgöra hållskjuts, kail anses hårdare än sådana onera, som utgöras partielt i andra fall, såsom t. ex. passevolance-afgiften för rotehållare. Jag skulle visserligen önska och hade enskildt stort skäl alt önska, att skjutsningsskyldigheten kunde skiljas från jordbruket, men jag inser icke, huru detta kunde låta sig göra annorlunda, än om, såsom Utsk. föreslagit, enskilda öfverenskommelse!- träffas om skjutsens öfverlagande på entreprenad. Dessa entreprenader tror jag skulle vinna mycken uppmuntran genom skjutslegans förhöjning till sk.; men jag kan för ingen del gilla Utsk:s åsigt, att skjutspenningarne borde blifva olika för dem, som medgifva entreprenad, och för dem, hvilka vilja bibehålla skjutsningen såsom förut. Man har här talat om de rättegångar, sorn skulle uppstå derigenom alt den skjutsande nödgades återbära -|:del af legan till entreprenören eller den lian ställt på vägen att passa på, när skjutskarlen kommer tillbaka. Jag fruktar, att den rättegången skulle vid hvarje tillfälle afgöras på landsvägen, kanske med förlust af näsa och öron eller andra lemmar. Jag anser, all delta vore en farlig sak att införa, och att derföre 24 sk:s skjutslega bör åtnjutas af alla.