Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Berörde tid medför dock den olägenhet, att allt s. k. arbetsfolk, eller sådane, sorn emot daglön arbeta hos andra, då i allmänhet sakna arbetsförtjenst och således hafva svårt att förvärfva sitt uppehälle, än mindre utgöra sina utskylder, då dessa deremot, utfordrade annan tid på året, vida lättare skulle kunna gäldas; hvarjemte en mängd personer bortflyttat ifrån de ställen, der de blifvit skattskrifne. I städerna är ock samma uppbördstermin äfven för andra personer i allmänhet obeqväm, emedan handel och rörelse då till stor del ligga nere, samt löpande liqvider för det föregrde året då skola uppgöras. Då förhållandena äro så skiljaktiga, vore det, efter min tanka, riktigare att hafva olika, derefter lämpade uppbördstider, än att, genom bestämmandet af en enda, underkasta både Staten och de skattskyldige deraf följande olägenheter. Derigenom vunnes ock den fördel, att icke hela kronouppbörden på en gång komme att indrifvas och dragas utur rörelsen, samt att en del deraf kunde tidigare blifva disponibel. För städerna behöfdes ändock icke mera än en uppbördstermin, och intet hinder möter att derföre bestämma en annan tid än å landet. För landsbygden skulle deremot 2:ne uppbördsterminer blifva af nöden. Jag hemställer således vördsamt, att uppbördsstämman uti städerna mätte hällas uti September månad för det löpande äret, samt att ä landet, vid samma tid, förrättas en särskild uppbördsstämma, hvarvid alla personer, som icke innehafva jordegendom, skola sina utskylder erlägga; hvaremot nu stadgade uppbördstid bibehålies för uppbörden af jordägande eller brukande personers utlagor. För uppbördsmän å landet skulle väl härigenom uppkomma ett ökadt besvär; men det blefve, efter min öfvertygelse, fullt godtgjordt genom utskyldernas lättare indrifvande och undvikandet af en mängd nu nödiga handräckningsoch afkortnings-åtgärder; och om hvad jag i öfrigt nu föreslår vinner bifall, skulle äfven derigenom beredas betydlig lindring i göromål, säkerligen fullt motsvarande besväret med den ena uppbördsstämman.
Memorialmed förslag till votering s-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande 18:de och 20:de punkterna i Stats-Utskottets Utlåtande 120. (R. A.) För utförande af föreslagen hamnbyggnad vid staden Amål hade Utskottet i I8:de punkten af nämnde Utlåtande hemställt, att en summa af 16,000 R:dr B:mt måtte till Kongl. Majtts disposition anvisas, att utgå såsom lån, under de vilkor, som för andra, til! dylika företag under innevarande riksdag beviljade medel, blefve af Rikets Ständer föreskrifna. Denna Utskottets hemställan har bifallits af Presteoch Ronde-Ståndeo; hvaremot Ridderskapet oeh Adeln samt BorgareStåndet, hvilka likaledes för ifrågavarande företag anvisat en summa af 16,000 R:dr R:mt, för sin del beslutat att detta statsbidrag må, i enlighet med hvad Kongl. Maj:ts i ämnet afiåtna nådiga Proposition innehåller, utgå till hälften såsom anslag och till hälften i egenskap af lån. Då 2:ne Riks-Stånd sålunda i denna fråga stadnat mot två, och således, jemlikt 69 § Regerings-formen och 73 § Riksdagsordningen, för dess afgörande omröstning mäste anställas i förstärkt Stats-Utskott, får Utskottet föreslå löljande voterings-proposition: Den, som vill att, på sätt Stats-Utskottet föreslagit, Rikets Stunder för ifrågavarande företags utförande till Kongl. Maj:ts disposition anvisa en summa af 16,000 R:dr R:mt, att utgå såsom lån, under de vilkor, som för andra till dylika företag under innevarande riksdag anvisade medel blifvit af Rikets Ständer föreskrifna, röstar Ja; llih. till it. St. Deri det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, i enlighet med Kongl. Maj-.ts nådiga Proposition, beslutat att för sagde företag anvisa en summa af 16,000 R:dr R:mt, att utgå till hälften såsom anslag och tili hälften i egenskap af lån.
Det jemnknings-förslag i som i afseende på sjelfva Tull-Tariffen och deruti af varh-värde föreslagna Tull-proceilt, Utskottet till Riks-Stånden ingifvit; har bos Höglofl. Ridderskapet och Adeln , Högv. Preste-Ståndet, samt Hederv. Bonde-Ståndet till alla delar vunnit bifall, men sorn Vällöfl. BorgareStåndet i afseende på eil del varu-artiklar, ändrat den åsatte Tull-procenten, får Utskottet i afseende härpå till omröstning föreslå följande *7 Propos. Den som bifaller, att Tull-Bevillning skall älla varor åsättas, jemnlikt den upprättade Tariffen, samt Utskottets sednare jemnknings - i6 Bevillning -Utskottets förslag, roterar Ja; Den det ej rill, voterar Nej; » Vinner Nej; så kommer genom särskilda omröstningar att afgöras, huruvida Tullen må, enligt Vällofl. Borgare-Ståndets förslag, å en del varor höjas eller sänkas. Höelofl. Förstärkta Stats-Utskottets bifall O till den sednare meningen, lär medföra följande Voterings-Propositioner. 8 Propos. Den som vill att Tull-Bevillning å inkommande Caffeböner skall bestämmas till n5 procent, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej : Vinner Nej; kommer Tullen att å Caffeböner utsättas till 20 procent. g Propos. Den som vill att Tull-Bevillning å inkommande Confiturer skall bestämmas till 3o procent, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej; kommer Tullen att å Confiturer utsättas till 5o procent. ro Bctänkanden. i - 10 Propos. Den som vill, att Tull-Bevillning å inkommande Cabeljo skall bestammas till io procent, voterar Ja; Den det ej vill, voterar frej; Vinner Nej, kommer Tullen att å Cabeljo utsättas till i5 ‘ procent. 11 Propos.
Decharge. thek för inköp af godkända religiösa och historiska skrifter saint af populära arbeten i naturkunnighet o. d. så kunde årsafgiften blifva mindre behöflig och boksamlingen i följd deraf ännu mera allmänt begagnad; dock vill det synas Ilevisorerne som borde inköpet af de nya böckerna ställas under vederbörlig kontroll. § 91. I enlighet med föreskriften i § 7 af Revisorernes Instruktion äro af denna berättelse två exemplar utskrifna, af Revisorerne undertecknade samt öfverlemnade, det ena under försegling till Riddarhus-arkivet och det andra till Banko-FulImägtige, för att till trycket befordras och, så fort sig göra låter, till allmänhetens kännedom med officiella tidningarne utdelas. § 92. För de i denna berättelse förekommande zifferuppgifters öfver' ensstämmelse med räkenskaperne och med de till Revisorerne aflemnade räkenskaps-sammandrag ansvarar den Sekreterare, som under granskningen af Banko-Verket Revisorerne biträdt. Af den verkställda grankningen hafva Revisorerne med tillfredsställelse erfarit, att Fullmägtige vid Banko-Verkets styrelse och förvaltning iakttagit derför gifna föreskrifter saint med nit och skicklighet fullgjort det af Rikets Ständer dem lemnade vigtiga och ansvarsfulla uppdrag; oehs få Revisorerne alltså hos Rikets Ständer tillstyrka, att Fullmägtige måtte meddelas full decharge för Banken» förvaltning till och med 1860 års utgång, äfvensom för de beslut och åtgärder, Fullmägtige intill den 16 Augusti detta 91 år vidtagit och hvarför redovisning innefattas i Fullmägtiges protokoll. Stockholm den 14 Oktober 1861. På Höglofl. Ridderskapet och Adelns vägnar: Fr. Cronstedt. J. W. Stjernstedt. Thure Cederström. G. FL. Stråle. C. Kuylenstjerna. G. W. von Franchen. På Högv. Preste-ståndets vägnar: Joli. Er. Forssell. Oscar Erli. Rabe. Anders Sandberg. J. M. Malmstedt. Esbj. Bergman. Carl Ählberg. På Vällofl. Borgare-ståndets vägnar: Joh. Vict. Åbom.
Gästgifveri-, hålloch reservskjuts. Stora Kopparbergs län. Tab. Nso 9. S j 8 a r t. Hand lande. Han dia n d e. Fartyg och båtar, begagnade till Med inoch utländska varor. Med landtmannavaror. Med egna tillverkningar. Qvinnor, enligt 4:de § afl HandelsOrdningen. Grosshandlare. Minuthandlare. Idkande bade grossoch minuthandel. Enligt 3:e § mom. 1 af HandelsOrdningen. Qvinnor, enligt 4:de § af HandelsOrdningen. inrikes sjöfart. utrikes sjöfart. Antal. Lästetal. Besättning. Antal. Lästetal. Besättning. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. cr O: t Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. 1 ! Husbönder. Betjening. Skeppare. Sjöfolk. co cd p CD Sjöfolk. Af de i kol. 15 för städerne upptagne äro 13 handtverkare, hvilka i öppna salubodar försälja sina tillverkningar. De båtar, som, på sätt i berättelsen omförmäles, aro tillhörige och begagnade af innevånare i Falun, hafva här icke blifvit införde, då deras lästetal icke är kändt och ständig besättning icke Sr å desamma anställd. Tab. Hemman och lägenheter af alla slag, med specificerad hemmansnatur enligt nya jordeboksordningen. Hemman. Antal Tomter. Jordar. Uppskattningsvärd e Mantal. bd cr p p U UppskattTomter och jordlägenheter af alla slag, i hvarje stad. Antal B oq cr S. W O K sista året R:dr Rmt. O p-? £ B O: 3 CD Ut Q. C o 3 r* 5 05 O -i U O "a o CD CR O p: CTQ P ningsvärde sista året. i cr CD cr *-< CR O cr* CD cr *-< CR t>r CD t-j B oq B o O B ^ El cn B | p-g “SK CD g 3 p p Af hus och Af jordar. Summa.
Ståndet, som ogillade Utskottets yttrande, beslöt för sin del, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, att Kapten-löjtnanten vid Kongl. Maj:ts flotta Carl Edvard Törnebohm, må å allmänna indragniugsstaten tilläggas en årlig pension af 600 R:dr. Punkterna 29 till och med 34. Biföllos. Med afslag å Utskottets hemställan, biföll Ståndet för sin del Kongl. Maj:ts nådiga framställning rörande pension för proviantmästaren vid slottsmagasinet i Stockholm, Kaptenen m m. Per Adolph Borgh. Utskottets hemställan afstogs, och biföll Ståndet för sin del Kongl. Maj:ls nådiga förslag, rörande pensions-för'höjning åt Kammarrätts-rådet m. m. Carl Printzensköld. Punkterna 37 till och med 43. liiföllos. Lades till handlingarna. Punkterna 45 till och med 75. Hiföllos. Med afslag å Utskottets hemställan, beslöt Ståndet för sin del, att Kyrkoherden m. m>, Professor Sven P. Ågrens efterlemnade enka, Märtha Christina Ågren, må tilldelas en årlig pension af 500 R:dr, att å allmänna Indragnings-staten uppföras Punkterna 77, 78, 79 och 80. liiföllos. Utskottets yttrande ogillades af Ståndet, som för sin del be - 614 Prot.-Utdrag den 28 September 186'3. slöt, att Regements-läkaren, Doktor Gustaf Wilhelm Beckers efterlrmnade enka, må å allmänna Indragnings-staten uppföras, till erhållande af 300 Riksdalers årlig pension. Biföllus. Ståndet, som afslog Utskottets hemställan, beslöt för sin del höja den åt Protokolls-sekreteraren Per Aron Borgs enka, Chrisitna Magdalena Borg, född Ekman, beviljade pension till 900 R:dr. Punkterna 85 till och med 93. Biföllos. Lades till handlingarne. Bifölls.
I den händelse summan, om hvars utkräfvande fråga uppstår, befinnes vara obetydlig, blir den ersättning, som här är beviljad, icke af något stort belopp; men derigenom att denna är i författningen bestämd, förekommes all Den 5 December. 169 att en expeditionshafvande i landscaneelliet lian tillegna sig en alltför stor del af den summa han skall indrifva. Är summan deremot af meia betydenhet, så har fordringsägaren sig öppet lemnadt att, genom antagande af ombud vid landscaneelliet, inspara den koslnad, hvarmed den stadgade procenten skulle öfverskjuta det arfvode han nödgades till enskildt ombud utbetala. Det är således icke något tvång för honom att anlita promotorials-utvägén. Det är en rättighet att begagna den, och anser fordringsägaren betalningen för dryg, så antager han ett enskildt ombud, men för små fordringsposter, sorn vanligen förekomma, är det visserligen en vinst att hafva arfvodet på förhand i författningen bestämdt. På denna grund vågar jag anhålla om bifall till betänkandet. Frih. Cederström, Anders: Äfven jag instämmer i den anmärkn., som af Frih. Cederström, Jacob, är gjord. Jag kan icke inse något skäl, hvarföre exprditionshafvanden i det ena eller andra fallet skall hafva ersättning för något annat, lin för de utgifter han nödgas göra för sjelfva expeditionen. Men jag inser ganska väl obilligheten deraf, att Cn expeditionshafvande skulle, efter detta förslag, i det ena fallet kunna få en stor summa för indrifningen af ett större capital, hvarvid han icke haft större besvär än för indrifningen af ett ringare, och deremot i andia fallet, derest han icke ägde att beräkna mer än ^ för ioo, möjligen få en så ringa ersättning, att den icke motsvarade hans utgifter. Jag kan således icke anse det föreslagna sättet riktigt, ulan blott och bart föranledande till oreda. Följden deraf skulle blifva, att alla de fordringsägare, som hade större summor att indrifva, skaffade sig enskilda commissionärer på stället, dä de icke behöfde betala den föreslagna pioeenten.
Men den nya enlrepreneuren gjorde ef.er några månaders förlopp bankrutt, och Academien förlorade såväl på bono .> som hans eautiönister. Följden bl ef, att den förre enlrepreneuren, fadren till den Hilvar. återtogs, men mot förhöjda betalningsvillkor. För att undvika en sådau händelse och förlust andra gängen, föredrog nuvar. Gouverneursembclet att tilldela enlrepreneuren en gratification, till någon ersättning för hans lidna förlust, än alt genom ny enlreprenadauclion möjligen vara tvungen öka ulgifterne. Ilr von Hartmansdorff: Jag linner Utsk:s förslag oriktigt både i sak och form. I sak, derigenom att om man i delta läll skulle hafva förhållit sig eller den strängare grundsats, som Gr. Spens förordat, hade följden troligen blifvit, all den iIrågavar. enlrepreneuren icke kunnat med entreprenaden fortfara och alt Academien, vid den nya enlreprenadauclionen, fält betala så mycket mera; ty efterträdaren skulle naturligen blifvit vis af företrädarens skada och således tagit lill sitt anbud så högt, att en lika olycka med den, som drabbat företrädaren, icke skulle träffa efterträdaren. Det hade dä blifvit Academien elier Kronan, som fått sitta emellan. Klokheten lärer således vara den grundsats, som här ä Kronans sida bör iakttagas; ty den vinner sill ändamål, utan all behöfva derföre betala mera. I hänseende lill formen är den sådan, att när Ständerna icke finna sig belåtna med någon åtgärd af Konungens rådgifvare, vare sig i fråga om gratificationer eller afskrifuingar, SlatsUtsk. dä gör siu anmärkn. i form af anmärkn.anledn. emot rådgifvarne, och skickar densamma till Constit.Utsk., pä sätt StatsUtsk. vid denria riksdag gjort vid några fall, saint alt ConslUtsk. yttrar sig öfver Konungens rådgifvares förhållande.
Men det är ju der, fortfor han, vändande sig till sin son, det är ju der som dina föreläsningar hållas, Fichtre ... det måtte ej vara så helt med din utomordentliga flit. Jag steg ned för trapporna och lemnade detta uppträde, som föreföll mig vara en temligen lofvande inledning till mitt besök i studentqvarteren. Det latinska landet. Qvartier Latin eller – såsom det numera kallas på den ständigt omvexlande, nyckfulla och bizarra jargon, som utgör artisternas, tidningsskrifvarnes, studenternas och rumlarnas egendomliga språk – le pays latin utgör i Paris en stad för sig med sina egna seder och traditioner, sin egen promenadplats, sin egen teater, sina egna baler och kaféer och etablissemanger af alla slag, hvilka ega en karakter helt olika den, som de visa i de öfriga delarne af Paris. Förvånande förefaller det att denna stadsdel, hvars befolkning är den mest bullersamma, oroliga och sjudande, synes allvarsam, gammalmodig och nästan dyster. Butikerna äro temligen blygsamma: de utveckla icke den lyx i förgyllningar, speglar och stora kristallglas, som råder på boulevarderna och i passagerna; sjelfva varorna tyckas vara enklare och mindre beräknade på öfverflödets än de verkliga behofvens tillfredsställande. Men också ser man sällan någon elegant dam stiga ur sitt ekipasch för att inträda i Quartier Latin’s magasiner: vanligen är det någon grisett, som, efter att länge och med giriga blickar ha betraktat grannlåterna i fönstren, tvekande stiger in för att göra sina små uppköp. På gatorna är rörelsen liflig nog, men tyckes hvarken vittna om en ifrig affärs-verksamhet eller om lysande nöjen och festligheter. Toaletterna blända på intet vis: de flesta tyckas förskrifva sig från magasinerna med fixa priser. Fiakern är allmännare än kupéen, och man ser oftare en enorm omnibus långsamt rulla fram än någon privat vagn dragen af eldiga hästar. Husen se mörka och otrefliga ut. Hur stora och höga de än i allmänhet äro, kan man dock af fönsternas olika dekorering se att de ej innesluta några större våningar, utan äro fördelade i en mängd smålägenheter af ett eller två rum, som särskilt uthyras.
Rikets sist församlade Ständer, hos hvilka denna fråga, på grund af Nådig Proposition från Kongl. Maj:t, före - iG Lä"- samt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N:o 32. varit, hafva ej allenast i sjelfva principen erkänt behofvet af en allmännare frihet i inrikes handeln och näringarne, än äfven, för att deråt bereda lif och verksamhet, till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och fastställelse öfverlemnat serskilde Förslag till Handelsoch Handtverks-Ordningar, hvilka finnas införde i II/'hanget till RiksStåndens Protoco/lj 10 Sami. 2 Bandet, p. 3gg. Då Kongl. Maj:t sedermera häröfver icke fattat Dess Nådiga Beslut, har vid denna Riksdag fråga blifvit väckt, att förnyad underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t mätte ske om utfärdande af de föreslagne Handelsoch Handtverks-Ordningar till allmän efterrättelse, hvilket likväl Utskotten uti serskildt denna dag afgifvet Betänkande afstyrkt; men enär de grunder, hvarå desse Lagförslag hvila, äro med Utskottens åsigter öfverensstämmande, hafva Utskotten, under förutsättning att Kongl. Maj:t täckes i Nåder bifalla i8a3 års Ständers nyssnämnde underdåniga anhållan, derifrån hemtat ledning för de yttranden, Utskotten nu gå att afgifva: Hvad således forst angår Herr Lefrens yrkande, alt fullständig frihet i inrikes Handeln och Näringarne måtte införas, så förmoda Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. IV:o 3i). ty förmoda Utskotten, att Motionens syftning i denna del varder uppfylld, så vida Kongl. Maj:t i Nåder täckes bifalla de vid 1823 års Riksdag uppgjorde Förslagen till Handelsoch Jlandtverks-Ordningar; och Utskotten anse sig icke kunna tillstyrka Näringsfrihetens utsträckning i allmänhet utöfver de deri föreslagna gränsor.
I Landsorterne och hwarie LänS Landt, Nän, teri, kommer Stämpladt Papper, under lika till, syn och Controll, som pa Kronans Uppbörd i all, manhet förestrifwes att hällas i beredskap, samt till den ändan att af den tillförordnade Commissarien ditsändas. Landshöfdingen eller den i hans ställe är när, »varande wid Taxeringarne, bör innan Committeen äle Den r8 Augusti. gorr 25. Charle-Sigillare-Contoirek skall stadse hafwa i beredskap sädan myckenhet Stämpladt Papper af alla de särskildta valeurer, som i r §. uppräknade aro, att requisitioner derä frän Försäljningsnränneu samt Lands, Contoiren blifwa genast expedierade. I Stockholm skola, genom Öfwer - Stäthällar rens försorg, minst frenne särstildte Försäljnings, Contoir inrättas, ett i Staden, samt ett ä hwardera Malmen, hwilka Contoir böra hällas öppne lill Charle-försäljning alla Söknedagar ifrän klockan Tio till Ett förmiddagen och fran klockan Fyra till Sex eftermiddagen, emot åtnjutande af neoanstäende Provision. I alla öfrige Städer antager Landshöfdingen nödige Försaljningsmän med enahanda förbindelse och willkor. Uri Landsorterne och hwarje Läns Landt -Ränteri sommer Stämpla! t Papper under lika tillsyn och Controll, som pä Kronans Uppbörd i allmänhet förestrjswen är eller förestrifwen warder, att hällas i för, räd och beredskap, samt till den ändan att af den till, sirordnade Commistarien dirsändas, pä hwad sätt som med största säkerhet ste kan. Landshöfdingen, eller Len i hans ställe är närs warande wid Härads-Taxeringarne, bör, innan Commilteen ätstiljes, utse och förordna en eller lwonne Försäljningsman i hwarje Taxerings-Distrikt, hwilke . För - S9>2
I fråga om sträckningen af denna bana, som skulle komma att gå midt igenom Södermanland och Östergötland samt nordvestra delen af Småland och beröra städerna Norrköping och Linköping, äfven om Göta kanal, samt medelst en kortare bibana jemväl sammanbindas med den till Jönköping föreslagna utgrening af södra stambanan, har Kongl. Majit godkänt Jernvägs-kommitléens förslag, med endast den förändring, alt, till följd af vestra stambanans anläggning söder om Mälaren, denna bana skulle komma Bih. tilt R. St. Pro t. 1856 ii 1857. i Sami. 1 Afd. 28 Haft. 5 34 Siats-Utskottets Ut/ålande N:o 62. att upptaga jernvägen mellan hufvudsladen och Katrineholm, samt den östra banan således utgå från sistnämnde ställe. I likhet med hvad i afseende på utgreningsbanan från Axamo till Jönköping blifvit föreslaget, har Jernvägs-kommiltéen jemväl hemställt och Kongl. Maj:t äfven gillat, att bibanan mellan Tenhult och denna stad måtte blifva en statsbana. f) Sammanbindnings-banor. Utaf de 3:ne föreningseller sammanbindnings-banor, Jernvägs-koiumiltéen föreslagit, nemligen: en öfver Qvicksunu i Mälaren, mellan de afKommiltéen föreslagna stambanor i Södermanland och Westmanland, en mellan 2:ne andra punkter eller Katrineholm och Orebro vid samma stambanor och en mellan Orebro och Askersund eller den vestra stambanan och Wettern, har Kongl. Maj:!, ansett frågan om den förstnämnda desto hellre för närvarande böra förfalla, som, enligt det af Kongl. Majit godkända jernvägs-system, riktningen af den norr 0111 Mälaren belägna stambana, till hvilken denna sammanbindningsbana skulle ledas, ännu icke kunde bestämmas. Genom stambanans fortsättning vesterut frän Katrineholm lill Hallsberg i Nerike och sammanträffande derstädes med en lill Orebro ledande jernväg, på sätt Ofverste Ericsons af Kongl. Majit antagna förslag innehöll, knmme sammanbindnings-banan mellan Katrineholm och Orebro att icke blifva behöflig. Kongl.
Efter detta undanrödjande af följderna, behagar Hr Justitieombudsmannen, med åberopande af sitt anmärkningsmemorial, antaga, att de rådgifvande åtgärderna härvid åsyfta en Rikets skuldsättning, och på denna grund uppställer han sitt påstående mot de rådgifvande af Embetets förlust och skadeersättning. 314 Det är i sanning en betänklig lära, Hr Justitieombudsmannen bär framställer, att en antagen, det vill säga verklig eller förment, åsyftning i ett råd slag skulle kunna vara föremålet och grunden för ett åtal efter Regeringsformens 106 §. Då denna § läses, utan annan åsyftning än den, att honom rätt uppfatta och tillämpa såsom samma Grundlags 83 § föreskrifver, finner man deri, att det endast är: när uppenbar/ig handling mot Regeringsformens tydliga föreskrift, eller tillstyrkande af öfverträdelse deraf eller af andra Rikets gällande lagar, eller underlåtande att göra föreställningar emot s&idane öfverträdelserJ eller deras vällande och befrämjande genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, genom rådslagen egt rum, som åtal inför RiksRätt mot Riksstyrelsens ansvarige Rådgifvare grundlagsenligen kunna anställas och utföras. För att således göra svarande parten vid detta tillfälle saker till öfverträdelse af 76 § Regeringsformen, som förbjuder Rikets skuldsättning utan Rikets Ständers samtycke, måste Hr Justitieombudsmannen bevisa, att något af de här ofvan upprepade felstegen vid rådslagen blifvit begånget. Detta har han dock icke gittat göra och lärer derföre ej böra förvänta någon sådan påföljd, som hans här ofvan citerade påstående utmärker. Beträffande sjelfva saken förekommer dervid, att någon upplåning af Staten eller' för dess räkning till betäckande af Kongl. Theaterns skulder ingalunda egt rum. Den reglering om dessa skulder, som Theaterförvaltningen ensamt besörjt, var icke heller någon ny skuld för detta verk, utan en omsättning af dess varande skulder, och åtgärden, att af Statsmedel, som i RiksStaten till extra utgifter i allmänhet och utan bestämmande af föremål äro anslagne, lemna Theatern ett temporärt understöd, var blott ett underlättande af denna omsättning och alldeles icke något öfvertagande af Theaterns skuld.