Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstolens lagförklaring, än genom Ständernas afslag å en Konglig Proposition vid Riksdagarne. Det sistnämnde inträffar dock i all undersåtlighet vid hvarje Riksdag. När Konungen begär anslag till ett föremål, som uppgifves vara högt och allmänt nyttigt och Ständerna genom sitt Stats-Utskolt förklara, att det icke så är; när Konungen föreslår en allmän Lag eller Lagförändring såsom nödig och nyttig, och Ständerna genom sitt Lag-Utskott afslå densamma; icke anser då någon Majestätets helgd trädas för nära. Mycket mindre kan della inträffa, om ett beslut ogillas, hvaruti man vet, att Konungen kanske har ingen del, enär Han i målet blott egt tvänne röster. Vidkommande Herr Biskop Agardlis anmärkning, att Högste Domstolens utslag i allt fall kunna gälla såsom en slags lagförklaring, så bör jag erinra, alt prcejudicat icke äro Lag; samt att äfven inom sjelfva Högste Domstolen olika åsigter af en författning kunna af olika Ledamöter hysas och således olika utslag äfven af denna Domstol i likartade mål stundom sökas. Sådant undvikes, om en allmänt gällande förldaring är utfärdad.” Professor Thomander”Sista talaren har velat hemta stöd för sin åsigt från anställd jemförelse mellan Kongl. Majrls Propositioner och de lagförklaringar, som af Ilögste Domstolen utfärdas. Men det torde dock icke dröja länge, förr än han skall med mig förena sig derom, alt Konungens Propositioner i lagfrågor föredragas i Stats-Rådet. och afgöras, enligt den för ärendens behandling derstädes fastställda ordning, men alt det är ett helt annat förhållande med lagförklaringar, som behandlas i Ilögste Prot.-Utdrag, den 21 September i844- 173 Domstolen, der Konungens 2:r.e röster äro personliga. Om nu en lagförklaring, i beslut hvarom Konungen med Sina 2:ne röster deltagit, ulfärdas, men Rikets Ständer sedermera densamma ogilla, så inträffar verkligen det factum, som jag nyss antydt, nemligen att Rikets Ständer säga: det Konungen gjort orätt.
Dä kill fullgörande af detta uppdrag 864 Den 15 Januarir. Utskottet efter erkällne widare upplysningar samma ärende kill ffärskädande förehast, har Utskottet derwid inhämtat, alt när, l följd al de hos Haglöf!. R'dderskapet och Adeli, mot berörde omwbetode Förstag sramstälde anmärkningar i ätffilltga purcier, of b-ffafte"het att till JemkningvUnkottels ätgärd föranleda, de öfriga trunne Rtks<? länden med Högloft. Riddc-ss-p t och Adela i om örlnä de enahanda Remitz sta iö^enadt, pä sätt k>c i ämnet meddei, ta P?otocvl1sU'draq rnnehälla, hade liklvät meranämd? Jnstruction redan hiifmir godkänd och antagen af HSawörkiaa PecsteSränVet och Wällofl. Bo'gareStändet blott med ermdra -, att ut! 14 §. vrdet ärligen dehöngen skulle 1 fipta s-mt al Hcderwärda BondeS-ändek m-d willtor af sn anmärkntngseätt wid nästkommande Riksdag, och jemte lvchehällatt det kör IustlmOmbu dsmannen eriorderliao antal Biträdande och Betjent? 1248 uttryckelrgen hestä.nmes. W>d sadanr förlMande och dä Utskottet jemwäl be>>öst'.inde den ak Trenne RiksSländ ut! Jnstruclionens 14 §. yrkade rättelse, äger anledning
- Arliga Stats bristen gör wäl efter StatsUkffottelS projecteTransport. 29,716 Z2 - Transport. 1,969,977 Den 7 December Transport 29.716 Z2 — 1,969,577 rade Stater 470.658. x. Z. men dä ofwannämndc Ränte medel, som der» uti äro inncbegrip, ne asdragas äter, star « » 440,941 24. z Suna N:dr. 472,658. 8. Z Och som under loppet as 5 är en betyde, lig besparing kan wantas genom Personers afgång, som stä pä Indragnings Skak, sa afföres ytterligare per medjiim 20,658 8.Z> Da återstoden som ulfö re S blifwer Enligt KonglMajus Nådiga proposition att lil! DesensionS.Wer ket erhälla 1,000,000 R:dr. är, ligen, har Utskottet tillstyrkt at, jämte de i Stakerne cmflagm 600,020. ärligen as Vewjllnin gen ma tilläggas , - » - Summa z66 Dett 7 Decembek. Anmärknittgar void förestående Bilaga Ltrr. Ehuru Bewillnings, Summan icke förestäs till mer än 2,;OO,c>20 R:d sa blifwer ingen brist enligt detta projeck, ty r:o Minffas Rän-^ tan pä största länet till Banquen efter ärliga afbetalning»!» ne. 2:0 MinffaS ärligen Räntan L Riksgälds-Conloiret M» rikes gäld, eller om inga afbetalningar derä göres, räntan uppä Leverantcurer» nes fordringar. z:o Tillkommer Riks» gälds - ContoiretS öfrige tillgångar utom Vewillningen» De ärligen inflytande Varancé medel enligt Bilagan Likt. I, sä att ej allenast deficit fullkomligen bctäckes med - Zl9,Z77 - ' Summa R:dr 2,819,37?"
Gift dig med Per i Skärhult, i fall det inte kan bli te’ nå’t med Hans Massen. — Hans Massen var en gammal enkeman, som satt med ett stort hemman, men ingen menniska ville komma in der, för han hade sex de ledaste ungar, och sjelf såg han ut som Blaren i kille. — Nej, då tar jag hellre Per, sa’ jag. — Ja, då kan vi ju gå hän och titta på stället om söndag, sa’ far. — Ja, det tyckte jag med. Och så om söndan, så tog’ vi våra bästa klä’r på, och så gick vi dit. Per han visste att vi skulle komma, förstås. Jösses, hvad han hade grant! Der var skurade golf och hvit duk på bordet, och han hade kaffe på spisen, och han bjöd på uppdukad mat, — sofvel så mycket vi ville äta! Och sen bjöd han på körsebärsvin, och supar spenderade han på far, och det ville aldrig ta slut. Jösses, hva’ han persvaderade! Och som han bockade och gick på! Det var värre än om han varit den finaste köpsta’karl. Det var så en visste inte på hvilket ben en skulle stå. Jag var så gloende röd i synen, så jag måtte kunnat ta eld. Och Per det var då den schangtilaste karl jag sett i alla mina lefvedar. — Jaggu kommer du bra te’t, gräbba, sa’ far, när Per gick ut ett tag. Och det gjorde jag också, tyckte jag. Men det var bara skuld och djefvelskap. — Inte kunde en nosa sig till det! Det såg så välmående ut allting, så far började rent dra öronen åt sig. — Jösses, karl, det var fasligt så fint du har! sa’ han, Karna hon är inte nå’n så rik tös, så hon kan tänka på att komma in i ett så’nt hemman, om det är så, att du inte har skuld. — Jag ser inte på riedomar, sa’ Per och slo’ ut me’ näfven precis som en komediantare. Får jag bara den jag vill ha, så bryr jag mig skitt om riedomen ... Jo gu’ ja! För det var bara de usla styfrarna, han ville ha!
Detta senare är, i förbigående sagdt, något, som man endast allt för ofta skyndar att förbise vid kritiken af grefve Posses politiska bana, och det ehuru han fedan under reformdebatten på riddar-huset förklarade sig både hoppas och tro på en framtid för de allmänna valen utan ståndseller klassfördelning. Anledningen, hvarför grefve Posse slöt sig till landt-mannamajoriteten, får väl således icke antagas hafva varit någon annan än den, att han såg ett visst berättigande i, att denna majoritets intressen fingo komma till sitt fulla uttryck, sedan nu händelsernas utveckling en gång lagt makten i samma majoritets händer. Frågan om all jords lika beskattning var icke någon ny uppfinning af honom i syfte att dermed försätta en misshaglig ministér i trångmål. Vi få tillfälle att längre fram återkomma till den frågans historia, som för öfrigt kan följas till baka ända till omkring medlet af förra århundradet, men vilja endast i förbigående hafva här anmärkt detta såsom bevis på att uppslaget till nya stora reformer redan låg färdigt, sedan vägen för derasgenomförande väl en gång blifvit banad i och med representationsförändringen. Enligt all sannolikhet var det öfvertygelsen om att dessa reformer nu med nödvändighet måste genomföras lika som ock att det i yrkandet på dem låg ett visst oemotsägligt berättigande, som först kom grefve Posse att öfvertaga ledningen af landtmannapartiet. Hade man sagt a, finge man nu också säga b. Representationsreformen kunde icke vara sitt eget mål, lika litet som det nya representationssättet finge betraktas blott såsom ett nytt käril, i hvilket man allt framgent kunde hålla på med att gjuta det gamla vinet. Förändringen var icke blott en förändring af formerna, söm dess tillskyndare inom det tredje ståndet i sin fromma enfald förestält sig; den var ännu mera, och måste på grund af sakens egen natur så blifva, utgångspunkten för en hel genomgripande omdaning af vissa samhällsförhållanden i deras allmänna utsträckning. Tydligt var imellertid, att vid första försök till en sådan omdanings genomförande måste en konflikt uppstå med de samhällsklasser, hvilka trott sig allt hädanefter skola komma att sitta såsom beati possidentes.
Under de här utförda 2,160 tunnland åker och äng innefattas äfven 374 tunnland odlad fast jord, som afsöndrad från angränsande byar besittes under stadsboernes ständiga äganderätt, men är icke satt till hemmantal, hvarifrån den ock är frikallad, genom Kongl. Brefvet den 2 Mars 1833, utan utgöres derföre endast Vretskatt, jemlikt 1604 års taxering, med 254 daler 4 öre silfvermynt eller 18: 44. 6. Skattlagda Skatte-fisken Tull-Mjöl-qvarnar med tillsammans 11 par stenar Husbehofs-Såg-qvarn Tegelbruk Sockerbruket, nedlagdt och anvandt till annat behof . Oljeslageri Tobaksoch Cigarr-fabriker Segelduks-fabriker Skeppsvarf Drällsnch Damast-fabrik Kort-fabrik Kemisk fabrik Stadens bidrag utgöra dessutom Summa Söderhamns stad. Hus och tomter Jord, hvaraf cirka 300 tunnland eller 5|£ mantal donerad samt 300 tunnland fast eller sjelfägande Tull-Mjöl-qvarn med 4 par stenar Stadens öfriga statsbidrag . Summa Hudiksvalls stad. | Hus, Tomter, Jord, hvaraf den odlade eller ängsmarken innehåller cirka 192 tunnland donationsoch 244 tunnland fast jord, 3 st. qvarnar med tillsammans 7 pär stenar m. m. St. T1 O: Efter Andra Artikeln. Embete och tjenst. Jord, Hus, Tomter, Verk och Inrättningar. Borgerlig näring. Personer, ej hörande till viss näring. Klereciets underhåll. L M LAGERHEIM J. G. Strandberg Berättelse öfver Gefleborgs län för uren 1843—18-17. F e 111 å r §-T abell f o r Landet inom Gefleborgs filial, upprättad år 1848. Ktings-ladugård i Gestrikland, upplåten till Landshöfdinge-boställe Frälse-Säteri i d:o Frälse-hemman
bo, blicka kamp mången Möter liknar tomtar sinne med hopp, jordestig en fröjd, Hem, Om vandringslopp id, och strid; plågsam helga utan I det egna Stads till dig vår Stads till dig vårt flärd hemmets Filip stund grund. värld! tanke går, hjärta trår. Tammelin. Hemlängtan. Lundström. |in läsarinna, har du en gång riktigt på l allvar pröfvat, hvad denna underliga, obeskrifliga känsla, som kallas hemlängtan, egentligen vill säga? Du befinner dig kanske just på den plats på jorden, som du i din fantasis mest inspirerade ögonblick lifligast önskat att besöka, på Paris ' boulevarder eller i Rivierans trollska nejder, bland Romas ödemurar eller på Napolis strand, och du vill nu i fulla drag njuta af lyckan att ändtligen hafva hunnit din längtans mål. Och omkring dig har du allt, hvad da nå- gonsin skulle kunna önska dig. På hotellet stå hoptals bugande tjänsteandar, som i hopp om rikliga drickspängar icke tyckas hafva nå- gon annan fröjd här i världen än att tillfredsställa din minsta nyck, table d ' höten är utmärkt, vinerna äro superba, vädret det mest tjusande — du skulle med bästa vilja icke kunnat uttänka något gynnsammare, då du här hemma drömde om att få skåda den sköna, rika, vimlande världen. Och dock — - dock lägger sig plötsligt en slöja öfver din ljusa glädje, en tyngande börda trycker med ens ditt sinne, och en enda malörtsdroppe förgiftar i ett ögonblick din njutnings bägare. Du vill slita slöjan, kasta af tyngden, icke känna malörten, men det går ej. Ty det är en af de mäktigaste bland makter, som plötsligt med starka band omsnärjt ditt sinne — det är hemlängtan. Du vredgas öfver din egen svaghet att icke kunna behärska dina känslor, du kallar dig själf ett barn, en stackare, du vill intala dig, att du aldrig haft så grundadt skäl att vara nöjd och att njuta som just nu, och dock — - dock borrar sig den där gnagande känslan allt djupare och djupare in i ditt hjärta.
(Svar på frågan 149.) För växter i boningsrum kan man bereda gödselvatten på följande enkla och billiga sätt. I en liten påse af ej allt för tätt tyg läggas t. ex. 2 delar sot — tillvaratages vid sotning och förvaras för kommande behof — och 1 del benmjöl eller hornspån. Påsen hopbi ndes och lägges i ett kärl med kallt vatten, der den får ligga ett par dagar, då den borttages och vattnet är färdigt att nyttjas. Genom att taga jemförelsevis mycket fasta beståndsdelar i förhållande till vattenmängden, erhålles ett mer eller mindre koncentreradt gödselvatten, hvaraf tages i mån af behof och blandas till det vatten, hvarmed växterna vattnas, så att det samma får en ljusgul färg, uugefår som färgen på vanligt öl. Detta gödselvatten kan på en sval plats förvaras ett par veckor. Efter längre tids förlopp blir det dock illaluktande, synnerligast i slutet kärl. Man må städse tillse, att ej gödselvatlnet blir för starkt, då det lätt kan skada eller rent af döda växterna. Icke heller alla växter fordra eller ens fördraga sådant. Att t. ex. vattna en Azalea eller Camelia med ett starkt gödselvatten vore just ej att tillråda. De krukväxter, som mest äro i behof af gödselvattning äro: törnrosor, fuchsier, pelargoner, chrysanthemum eller s. k. vinteraster (novemberblomma), balsaminer, toffelblomster (Calceolaria), tuppkam (Celosia) och åtskilliga andra, hvilka någon tid före och under blomningen böra erhålla en eller par gödselvattningar i veckan. Barrväxter (Cypress, Thuja, Cryptomeria m. fl.) få ej alls vattnas med gödselvatten. Utom ofvannämda sätt att förskaffa sina blommor flytande gödning, finnes i handeln att tillgå åtskilliga preparater, åtföljda af bruksanvisning, för beredande af sådan, såsom: Professor Bergstrands » Blomstergödning för krukväxter », Naumanns kemiska blomstergödning och det i n:r 39 af Idun omnämda » Dahls blomstergödning » i små askar å 50 öre.
»Det är tråkigt att vår bröllopspresent skulle bli så tarflig», sade hon i en dryg ton, som var nära slägt med nedlåtenhet. »Det är den vackraste sockerskål jag sett», sade Marianne med sin vanliga vänlighet, »och bilden som bär upp den passar alldeles till borduppsatsen.» »Det var just den vi ville haft», inföll svägerskan, »men så kom mor oss i förväg!» Börje stod vid sidan, teg och sökte låta bli att se förargad ut. Han blef ursinnig bara han hörde denna långsamma, liksom framkrystade röst. Efter lyckönskningarne gick man till festmåltiden. Naturligtvis var det mycket vin och många skålar. Walter glänste med ett humoristiskt tal till tärnorna, hvilket väckte lifligt bifall. Det var hans »maiden-speech», och föräldrarne höllo på att gråta af stolthet, så fulländadt slipadt och fint var det. Karl betjenade ömsom alla unga flickor med den mest ostentiösa artighet, och ömsom drog han sig undan i den tätaste klungan af herrar, slukande i sig på tvären hvad han fick tag i af de läckra rätterna. Haqvin gick omkring i en ny frack och såg besvärad ut. Någon gång kunde han smyga bort till Börje och anförtro honom en hviskad anmärkning. Det var någonting alldeles kamratlikt mellan dem två, och Haqvin tycktes i dag beundra Börje mer än någonsin; det låg riktig ömhet i hans blick. Vid femtiden skulle brudparet resa, och strax innan drog Marianne sig tillbaka för att utbyta sin brudskrud mot en vanlig resdrägt. Ögonblicket före afresan samlades hennes syskon och föräldrar i ett af sidorummen, för att ostörda af de främmande säga henne sitt farväl. Fadern, som hela tiden varit den mest strålande glada värd, bytte hastigt om ansigte; det slog honom som en alldeles oväntad nyhet, att Marianne skulle lemna dem nu. Med ens fördunklades hans glädje, och saknaden kom i stället. Det var honom omöjligt att återhålla sina tårar. Klara och snabba runno de utför hans kinder, ned i de mjuka, mörkgrå mustascherna, utan att förvrida en min.
Jag vet ej, om jag är lycklig nog, att i medlidsamma känslor för denna klass kunna mäta mig med honom; men del vet jag att det icke obetydliga antal af denna klass, som jag begagnat och ännu begagnar, har jag städse behandlat så, att jag aldrig varit blottställd för deras missnöje, men väl vid mer än ett tillfälle rönt prof på tänkesätt hos dem af alldeles motsatt beskaffenhet. Jag kan likväl icke häraf låta mig förledas till den föreställningen, att en öfverdrifven nedsättning uti priserna på födoämnen utgör för arbetaren någon lycksalighet; ty mycken folkkännedom behöfver man ej för att inse, att om landtmannens produkter falla till vanvärde, och han således får snart sagdt ingenting för hvad han har att aflåta, så skall också i samma mån möjligheten honom betagas, icke blott alt, lill utvidgning af sitt landtbruk, begagna det större antal arbetare, han eljest skulle önskat, enär det låga priset å hans produkter ej lemnar honom nödig tillgång till dagsverkslönernas betalning, utan äfven att blifva afnämare hos handtverkaren och fabrikanten, hvilka derigenom i sin ordning beröfvas utväg att förse sina arbetare med tillräcklig sysselsättning. I båda fallen blir det arbetaren, som skadan egentligen drabbar derigenom, att han kommer alt sakna tillfälle till arbetsförtjenst och med detsamma äfven tillgång alt förskaffa sig sina lifsförnödenheter, för huru godt pris de ock må kunna erhållas. Dessutom, betraktar man saken från moralisk synpunkt, kommer man väl då till det resultat, att utomordentligt låga priser å födoämnen äro för arbetaren af verklig nytta? Har erfarenheten visat, att han, mindre än andra samhällsklasser, låtit det felet komma sig till last, att, när tillfällen sig erbjuda, utbyta en jemnare verksamhet, mot det behag, som ett mera makligt lefnadssätt erbjuder? Jag tror det icke; och ingen, som älskar sanningen, skall kunna förneka, att ett alldeles motsatt förhållande blifvit 318 Den 2 Juni e. m. af alla tiders erfarenhet bekräfladt. Månne väl då ett öfver hofvar) nedtryckt pris å lefnadsartiklar är så serdeles önskvärdt för arbetarens egen skuld?
Beiv. och Occon.-l tshottetis 3 härmed;, hvad som iakttagas må mot intrång af fattiga och mindre arbetsföra personers obehöriga inflyttning från en lill annan socken, samt ansvarighet, så väl för den fattige som med bettlande beträdes , som för den socken, hvars fattighjon, tiggande, annan ort besvära, med de flera vigtiga punkter, som vid granskning af detta vigtiga ämne kunna komma i fråga. Till Högvördige Preste-Ståndet: 3:o af Heri' Contracls-Proslen J. J. Nibelius, sorn yrkat, att till Kongl. Kungörelsen af den 5 December iy88 det tillägg boixle göras, att hvarje församling må ega rättighet att yttra sig öfver stat-torpares inflyttning. Motionairen söker visa, att det ligger i sakens natur, att en stat-lorpare eller stat-dräng under vanliga förhallanden ej skall kunna försörja sig, hustru och barn, enär det underhåll, sorn till föda och lön bestås åt statdrängen ej är större än kostnaden för en vanlig tjenste-dräng, och således ej beräknadt högre än för en enda persons bergning, framställer vidare, hulu äfven erfarenheten vittnar om det armod, sorn råder inom stat-lorparehushållen, samt huru merendels en eller flere personer af ett sådant hushåll blifva fattigvården till last. Då det således, enligt Motionairens öfvertygelse, ej beror af tillfälliga omständigheter, utan i sjelfva stat-torparens vilkor en gifven orsak ligger dertill, att antingen han eller hans hustru eller hans barn sannolikt skola blifva föremål för fattigförsörjningen, och då hvarje församling genom
Uti öfrige delarne af länet finnas ej några större bergsträckor, men deremot enstaka bergen Kinnekulle i Kinne och Kinnefjerdings härader, hvil ken höjer sig 794- fot öfver den nedom belägna Wenern och 941 fot öfver hafsytan, Mösseberg i Gudhems och Wilske härader samt Hunneoch Halleberg på gränsen mot Elfsborgs län. Vester om Billingen och de dermed sammanhängande bergshöjder nära städerne Lidköping, Skara och Fahlköping öppnar sig den stora slältbyggden, som upptager mer än J af länet; men äfven emellan bergstrakterna finnas stora slätter, så att man, vid ett allmänt omdöme, kan hänföra halfva länet till slättland och halfva lill skogsbygd. Hemmantalet och folkmängden äro dock nära dubbelt så stora på det förra som på den sednare. I afseende på åtgärder för landets förbättring förtjena att anmärkas följande större arbelsförelag: l:o Tidaåns sänkning genom en kanal öfver Koltholmsnäset, nära Ullerfvads kyrka, samt afskaktning af en der utskjutande udde. Kostnadsförslag med ritning och plan derför blefvo ilen 11 Mars 1843 af Eders Kongl. Maj:t fastställde, jemte det intressenterne beviljades låneunderstöd till belopp af 4,126 R:dr 5 24 sk. banko, motsvarande halfvakostnadssumrnan. Genom detta arbete, hvilket den 31 October 1846 blifvit afsjnadt och godkiindt, hafva 2,244 tunnland sank mark, som förut lemnat ett magert starrhö, det man, särdeles under våtår, ej utan största svårighet kunnat berga, blifvit för det mesta förvandlade till så fast ängsmark, att till och med en del kan odlas, sedan marken hunnit ännu mer sätta sig. 2:o Sjön Långens sänkning genom Kräftåens upprensning och en kanalledning. Delta arbete har till en del haft sammanhang med det förra, emedan berörde kanal utgår i Tidaån circa i mil ofvanför Kottholmsnäset.
Det förhåller sig härmed, som när man vill bevisa, att Götha Canal aldrig borde hafva påbörjats, nu är det för sent, och man måste brin^ ga den till slut., / Det må äfven tillåtas mig erinra, i anledledning af ett yttrande, som undfallit Herr Grefve von Platen, att jag tror det vara åtminstone lika så lämpligt, att en af Styrelsens organer begagnar sin Riksdagsmannarätt, och strider för Nationens financiella intresse, som att ConstitutionsUtskottets Ordförande begagnar sin, och strider för de ansvarige Rådgifvares. Ehuru jag ej finner Betänkandet i alla detaljer öfverensstämmande med mina åsigter, yrkar jag dock för ett större ändamåls skull, än framgången af min mening i alla delar, att Betänkandet måtte bifallas. Herr Rosenblad ■ Man har satt i fråga nyttan af återrerniss. Enligt 56 §. Regerings, Formen , måste vi antingen återremittera detta Betänkande, sorn nu första gången kommit från Utskotten , eller underkasta oss ovilkorligt deras afgörande. Deremot sedan Betänkandet, efter en återrerniss, återkommit, kunna vi besluta, efter som vi sjelfva finna nyttigast och rättvisast. Ben 14 Jul ii c. ni. I sjelfva ärnnet skall jag ingen ting tillägg ga. Jag liar kanske nog ofta och nog långt tröttat Bidderskapet och Adelil med anföranden ; men jag hav ansett det vara min pligt, att icke urakt° lata något i min förmåga för att suka tillvägabringa resultater, hvilka rpin öfvertygelse visade mig såsom våra heligaste åligganden mot det ädla Folk, vi iiafva den äran representera. Jag underkastar mig nu pluralitetens afgörande, under, den varmaste önskan , att det beslut, sorn korn,* iner att fattas 4 matte bereda närvarande och korn. mande slägters trygghet och välstånd. Friherre Lagerbjelke:
Företogs till pröfning Lag-Utskottets den 9 sistledne Martii afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagrie Utlåtande, innefaitande svar på Återremiss fran Rtdderskapet och Adeln, af Utskottets den 23 sistledne Januarii meddeldte Betänkande; angående åtgärders vidtagande till Sjö-Lagens öfverseende. Herr Anckarsparre, Ingemar August, uppläste följande: Lag-Utskottet har ej ansett det tillhöra sig att lemna någon åtgärd till de af mig gjorde Anmärkningar vid dess Betänkande, i frågan om Sjö-Lagens förbättrande, hvilka Anmärkningar Höglofl. Ridderskapet och Adeln benaget behagade anse ledande till Betänkandets återremiss. Den undersökning jag vördsamt föreslagit till upplysnings vinnande huru långt 266 Den 4 April. inan hunnit med Lagarnes öfverseende och förbättrande, förmodar jag just tillhöra det Utskott, som af Rikets Lagstiftare har sig uppdragit alia med Lagverket sammanhang ägande Mål. Att ställa ofvannämnde öfverseende och förbättrande på till och med hvad Lag-Utskottet nog olämpligt kallar beting , anser jag vara nödigt derföre att det är högst vigtigt för det Allmänna, att snart få se och erfara de lyckliga följderna af detta grannlaga Arbete, för hvilket en större drift så mycket mindre kan vara menlig, som man väl aldrig kan vänta sig Riksens Ständers godkännande af arbetet, om det i något fall blifvit vårdslöst behandlat. De öfrige 3:110 RiksStänden hafva bifallit Utskottets Betänkande; det afgör väl verkan af Ridderskapets och Adelns beslut, enen bör ej leda detsamma, emedan hvars och ens öfvertygelse bör yttras oagtadt andras stridiga mening. Höglofl.