Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
” Således, då det är beslutadt, att dessa 200,000 r:dr icke kunna annat än i discontväg utlånas, om de ej användus till creditiv för hypotheksforeningar, är det nödvändigt att bibehålla det undantag, som i första mom. af lit. b förekommer. Ett dylikt undantag är, såsom Gr. Cronhjelm framställt, nödigt i afseende på capitalafbetalningarna å fastighetslånen, ty R. o. Ad:s beslut var ganska bestämdt, att dessa medel skola användas till cassacreditiv för hypotheksföreningar, men att, i händelse sådana föreningar ej bilda sig och begagna dessa tillgångar, skola lånen få bibehållas. Huruvida det 3 mom. hör omredigeras, på sätt Frih. Ehrenborgh föreslagit, lemnar jag derhän. Jag skulle tro, att det beslut, som R. o. Ad. i detta afseende behagar taga, kunde införas i 4 arlaf detta betänk.; men för mig är det likgiltigt, i fall 3 mom. undergår en sådan förändring, som Frill. Ehrenborgh tillstyrkt. Frih. Ehrenborgh: Den anmärkning, Hr Rosenblad gjort, är ganska riklig. Det hade undfallit mig, att sedan det beslut var taget, att, i händelse hypotheksföreningarna ej absorbera den för dem reserverade summa, skall den återgå till discontrörelsen. Hvad de öfriga tillgångarna för cassacreditiv angår, kunna vi lämpligare afgöra, huru de, i fall de dertill ej kunna användas, skola disponeras, när vi komma till frågan 0111 Bankens utlåning emot hypothek af actier och publika papper. Jag frångår således min anmärkning och instämmer i den redaction, Gr. Cronhjelm föreslagit. Gr.
Maj:ts befallningshafvande hade nu genomgått och, såsom han hoppades, fullständigt vederlagt alla de skäl, som af Rikets Ständer blifvit anförda emot lämpligheten och behofvet af berörde delning; och då det härom väckta förslag redan blifvit en gång af Kongl. Majit i nåder gilladt och godkändt, samt de, en stor del af Kongl. Maj:ts undersåter kännbart drabbande olägenheter, som derigenom skulle undanrödjas, under tiden alltjemnt ökat sig, i bredd med folkmängdens och embetsgöromålens högst betydliga tillväxt; så hade Kongl. Maj:ts befallningshafvande uuderdånigst hemställt, om icke Kongl. Majit fortfarande skulle i nåder finna både ortens och rikets sannskyldiga intresse påkalla en sådan delning, och, i följd deraf, täckas till Rikets S änder aflåta förnyad nådig proposition om anslag till de med en dylik förändring förenade statsutgifter. Utskottet har i noga öfvervägande tagit allt hvad sålunda rörande delta ärende förekommit, och icke kunnat undgå att finna detsamma förtjena synnerligt afseende. Olägénheterne i anledning af Calmar läns nuvarande indelning hafva redan tillvunnit sig Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet till den grad, att Kongl. Majit funnit skäl att om deras afhjelpande göra nådig framställning till Rikets Ständer under den 15 Januari 1840. Ehuru Rikets Ständer då ansågo, af anförda skäl, sig icke kunna den nådiga propositionen antaga, har likväl frågan icke derigenom råkat i förgätenhet eller blifvit lagd å sido, utan allt högre klagomål härom blifvit förda, så väl hos Kongl. Majit sorn Rikets Ständer af de Calmar läns invånare, hvilka af de nuvarande förhållandena känna största tyngden. Den närmare utredning af ärendet, som nu blifvit lemnad af Kongl. Majits befallningshafvande i Calmar län, och hvilken till största delen tillintetgör eller förringar vigten af dé skäl, sorn äro Allm. Eesv.- och Ekon.-Utshottets Betänkande, Bl.-o 100.
Ilan förlorar då all aktning för rättvisans handhafvande, emedan han saknar enhet och sammanhang uti lagskipningeu, och emedan han finnér den vara sådan, att den bereder en allmän osäkerhet för medborgares rättigheter. Vill man vara rätt upriktig, så måste man ock tillstå, att denna osäkerhet numera gått ända derhän, att knappast någon sak finnes, huru enkel den ock må vara, der man kan på förhand säga, huru beskaffad utgången skall blifva, i händelse rättegång derom upstår. Om den rältssökande rådfrågar någon samvetsgrann domare eller sakförare, så kan denne väl uplysa, hvad han anser klar lag derom stadga, men han måste dock nästan alltid tillägga, alt utgången likväl ej kan med säkerhet pä förhand beräknas, emedan den ofta är beroende deraf, huruvida i högsta instantien den ena eller andra ledamoten kommer att deltaga i beslutet; och då detta således ej sällan bestämmes af slumpen, betraktas rättstvister af mången såsom clt spel, hvars utgång beror på den större eller mindre lycka, sorn de deruti deltagande af den nyckfulla gudinnan för tillfället kunna påräkna. Med visshet torde det derföre kunna antagas, att mer än en, af det sätt hvarpå lagskipningen handhafves, dertill upmuntrad, och förlitande sig på sin lyckliga stjerna, fullföljer påståenden, om hvilkas lagstridighet han sjelf är öfvertygad. Om det, såsom jag tror, ej kan bestridas, att denna teckning af verkliga förhållandet är lika sann, som den är dyster, så torde det ock få medgifvas, att lagskipningens närvar, tillstånd är ingenting mindre än tillfredsställande; men om så är, torde det ock böra erkännas, att det nu vore hög tid för R. St:s Just.Ombudsm., att med allvar fästa R. Sirs upmärksamhet på detta utomordentligt maktpåliggande ämne och på angelägenheten af att vidtaga de åtgärder, som erfordras för att göra lagstiftarens ord till sanning, så att enhet och samverkan må blifva rådande i lagskipningen, samt all dom må komma att grundas på klar lag, och allmän säkerhet sålunda beredas för medborgares rättigheter.
En frisk vintermorgon, då solen strålar på en hvitblå himmel och snön ligger ren och hvit öfver slätten, veckande sig öfver backarne mjukt som ett sammetstäcke, och rimfrosten höljer landsvägspilarnes röda grenar med nålar och kulor af finaste filigran, gnistrande i solen; – en frisk vintermorgon, då slätten tyckes vidga sig och himmelen hvälfva sig mera hög och luftig än annars; – en frisk vintermorgon, då luftens klarhet och renhet och denna naturens förunderliga ro, i hvilken jublet tyst slumrar, dricker sig in i porerna, strömmar med blodet genom ådrorna, gör tankarne genomskinliga som glas och spänstiga som en stålfjeder samt känslorna ymniga och djupa; – en frisk vintermorgon, då sinnet är lätt och lynnet godt och man håller dubbelt af hvarje hus och hvarje menniska, som man ser, just derför att de synas så små i alltets oändlighet; – en frisk, frostig, strålande vacker vintermorgon, – sådan är Ernst Ahlgrens diktning. Det är det kraftiga och sunda, som gifver hennes författareindividualitet dess prägel, det tankeklara och viljestarka och känslodjupa. Lifvet ligger framför henne i en blottande skarp belysning, hon ser på det med den menniskas blick, som erfarit mycket, tänkt mångsidigt och känt djupt, och hon skildrar det framför allt enkelt och ärligt. Det är lifsmodet, glädjen öfver att lefva, som ligger djupast hos en sådan menniska. I lifvets arbete känner denna menniska sig lycklig, så munter och fri som simmaren i det salta, kyliga vattnet. Detta, att hafva något att göra, att spänna alla muskler och hålla hvarje hjernfiber beredd till verksamhet, kommer ögonen att stråla och näsborrarne att vidgas. Och när lidandena och motgångarne piska hennes själ liksom hagelskurar ett ansigte – och denna själ är så finkänslig och ömtålig som en späd, fin hy – så biter hon tänderna samman och sträfvar hårdnackadt framåt, utan en klagan, utan ett utrop af otålighet eller dåligt lynne, huru det än svider och bränner.
Fitinghoff, å 45,000 R:dr, för återuppförande af de genom vattenflöde år 1844 förstörda verkstäderna och öfriga byggnaderna vid Konradsfors bruk i Wermland, emot årlig inbetalning af 6 procent å den ursprungliga lånesumman, hvarvid beräknas 3 procents ränta å kapitalåterstoden ; utbetaldt år 1845 23,915: 97. 21,767: 76. för uppförande af saknade byggnader vid häradshöfdingebostället Målby i Vester-Fernebo socken af Westerås län, å 7,000 R:dr, att räntefritt innehafvas emot återbetalande af ^ årligen. Utbetaldt år 1864 7,000: - till staden Gustavias, af 1852 års der inträffade eldsvåda hemsökte innevånare, å 4,529 R:dr;' hvilket räntefria lån skall återbetalas genom erläggande hvarje år af ^ utaf dess ursprungliga belopp 845: 53. 381: Till staden Kristianstad, å 20,000 R:dr, efter 1847 års eldsvåda; hvarå 7 procent, med beräkning af 4 Transport: 1,642,516: 44. 1,648,070: 31. — 23 — Transport: 1,642,516: 44. 1,648,070: 31. procents ränta, skola vid slutet af hvarje år inbetalas.
En resolution mot den osedliga literaturen antogs, i hvilken bland annat yrkades att romaner skola granskas af tryckfrihetskomitéen iiinan de få tryckas. Af diskussionen framgick tydligt nog, att man till den osedliga literaturen räknade icke blott sådana literära alster, som äro egnade att egga sinligheten, utan äfven alla, i hvilka uttalas åsigter om könsförhållandena och äktenskapet, som ej låta förena sig med ortodoxernas s. k. kristliga verlds-åskådning. Slutligen kom frågan om “ vår tids hemliga ordensvä-sen “. Ehuru man i fråga om frimureriet pligtskyldigast erkände, att det ligger något lugnande i att veta att “ vår älskade konung “ är dess högste chef i vårt land, skulle man dock af diskussionen nästan kunnat tro, att de vördige faderna fruktade, att bakom dess mysterier lurar något slags kontrakt med den lede fienden, sådant som de i medeltiden så mycket omtalade. Ännu räddare var man för good-templarorden med dfcss folkliga tendenser ochv dess stora ” utbredning bland massorna. Den byråkratiska skuggrädslan visade sig här gå hand i hand med den s. k. kristna religiösa zelotism, som icke kan fördraga några organisationer, i hvilka ingår ett af den religiösa konfessionen oberoende broderskap mellan menniskor. Äfven goodtemplarordens storartade verksamhet för nykterheten kunde derför icke finna nåd för de församlade fäderna, så vältaligt och värm-hjertadt denna verksamhet än framhölls af flere bland konferensens médlemmar, bland andra af kyrkoherden d: r Staaff. Mötet afslutades med en predikan af professor Rudin, som på sitt vanliga varmhjertade och högstämda sätt skildrade motsatsen mellan sken och verklighet i fråga om religion och kristendom och framhöll, att den laglöshetens anda, om hvilken Kär så mycket talats, är en helt naturlig reaktion mot det lagens ok, som kyrkan i evangelii namn pålagt menniskorna.Ett literärt jätteverk. Skildradt af Helen Zimmern. (Öfvers. från författarinnans handskrift af 3 / — r.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 23 sistlidne Junii under Nio i85 afgifne, och den 9 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående anslåendet af ett Kongl. Majit och Kronan tilifallit Dana-arf till en Scholaafond i Vahlö Församling af Upsala Stift. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob: Jag känner endast saken af det nu upplästa Utlåtandet, de ifrågavarande personerne äro mig alldeles okände; men jag finner en orättvisa ligga deruti, att då Enkan kunnat med varm hand skänka all sin qvarlåtenskap åt de omyndiga fosterbarnen, Staten skall göra sin rätt gällande till denna qvarlåtenskap. Jag kan ej ingå i Utskottets åsigt, att 1000 Rldr skola tillfalla Scholaelnrättningen, och det öfriga Staten, emedan jag anser detta dubbla tagande från barnen vara en orättvisa, Jag anhåller i detta afseende om återremiss af Utlåtandet. Friherre Palmstjerna, Carl Otto: Här ar ej fråga om att beröfva de omyndige 282 Den 13 J u I i i e. m. barnen, hvad dem borde tillkomma. Utskottet har endast tillstyrkt, att det, som möjligen kan komma att tillfalla Kronan, skulle af Församlingen få användas. Tredje mans rätt är således ej derigenom förnärmad. Ändamålet, hvartill Utskottet föreslagit medlens användande, är en Scholaeinrättning inom samma Församling, der Dana-arfvet uppkommit, och förmögenheten, hvaraf det utgöres, blifvit samlad; och är det ett ändamål, som har synts Utskottet godt, hvarföre jag auhåller om bifall till Utlåtandet, Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie:
Majit har likaledes, med ledning af den berättelse 1861 års Stats-revisorer meddelat, rörande deras granskning af Statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1859 och i hufvudsaklig öfverensstämmmelse med Revisorernes afgifna förslag, hemställt, att Rikets Stäuder måtte bevilja årlig förhöjning såväl i förslags-anslaget till '‘Skrifmaterialier och expenser, ved, m. rn." med 22,434 Ridr 9 öre, som ock uti det till "Reseoch traktaments-p enning ar" uppförda förslags-anslag med 6,000 Ridr. Uti nu gällande Riks-stat upptages förstnämnda anslag till 27,565 Ridr 91 öre och det sednare till 9,000 Ridr, hvadan, genom bifall till nu ifrågaställda förhöjning, det förra skulle upptagas till 50,000 Ridr och det sednare till 15,000 Rdr; och enär, enligt hvad räkenskaperna gifva vid handen, bristerna å dessa anslag varit ganska stora och i medeltal under de fem år, som föregått nämnda revisionsförrättning, uppgått till de af E. K. Majit såsom tillökning i berörda anslag nu äskade belopp, hafva Rikets Ständer bifallit E. K. Majits berörda nådiga framställning, dock att, för jemnande af Hufvudtitelns slutsumma, anslaget till skrifmaterialier och expenser, ved m. m. varder bestämdt till 50,047 Ridr 16 öre. 50:o. Eör vinnande af en åskådlig och mera fullständig uppställning vid beräknande och bokföring af Statsverkets inkomster och utgifter, har E. K.
Banko, utan att någons eller någras billiga anspråk på bjelp och biträde, så vidt de varit kända, blifvit förbisedde eller lemnade åsido. Af de sålunda förvärfvade och för framtida behof reserverade medlen bar det lyckats mig att för Länet bilda en tillförene aldrig ägd Undsättningskassa, hvilken, jemlikt Eder Kongl. Majits dertill den 8 Januari 1853 lemnade nådiga tillstånd, under namn af Jemtlands Läns 1849 års Besparingsfond, allt framgent skall förvaltas af en i föreskrifven ordning organiserad Direktion; varande derjemte stadgadt, bland annat: att Direktionen skall åligga att, vid inträffande allmännare missväxt inom Länet, skyndsamt gå i författning om uppköp och anskaffande, emot det pris, som lägst kan betingas, af spanmål och mjöl i förhållande till för tillfället förevarande behof och fondens tillgångar: att de sålunda anskaffade effekterne skola tillhandahållas de behöfvande socluiarnes Fattigvårdsstyrelse!’, emot Socknarnes eller Fattigvårdsstyrelsen!^ afgifvande förbindelse att inom sex månader, högst ett år, utan ränta, till fonden i penningar efter inköpspriset återgälda det förskott sorn erhålles; samt att fonden eller hvad deraf icke är för behofvet användt bör, emot säkerhet, som Direktionen äger pröfva, i jemväl föreskrifven ordning göras fruktbar och inflytande räntor läggas till kapitalbeloppet, som aldrig får minskas. 12 Vid redogörelse-årets slut, den 1 sistlidne November, utgjorde behållningen af den nybildade fonden 6,989 R:dr 45 sk. 7 r:st. Banko. Härjeådalen och angränsande socknar hemsöktes jemväl år 1851 af en mer och mindre svår missväxt, hvarigenom befolkningen derstädes, särdeles inom vissa byalag, ånyo bragtes i stor förlägenhet för sin utkomst; och till afhjelpande af denna förlägenhet täcktes Eder Kongl. Maj:t äfven då anvisa särskilde undsättningsposter, dels utan och dels emot återbetalningsskyldighet, utgörande tillsammans 15,000 Riksdaler; varande den stadgade återbetalningsskyldigheten i föreskrifven ordning fullgjord.
Förordmn ang. inteckning i fast egendom d. 13 Juli 1818; och beslöt R. o. Ad., uppå af H. Exc. "jord framställning, att det nu föredragna mem:t skulle kommuniceras MedSt.-n och remitteras till LagUtskit. Anmäldes och lades på bordet följande från Bevillu.Utsk:t inkomne mein., nemi.: Om återlemnande af en utaf Johan Persson från Upsala län inom BondeSt:t väckt motion; N:o 4. Om återlemnande af en utaf C. G. Cederskog från Östergöthlands län inom BondeSt:t väckt motion; samt N:o 5. Om återlemnande af en utaf Hr Alfred Grenander inom BorgareSttt väckt motion. Föredrogs men begärdes på bordet ett från Vällofl. BorgareSt:t ankommet Prot.Utdrag för d. 30 sistl. Nov., innefattande inbjudning till MedStin att förena sig uti ett af BorgareStit fattadt beslut om RiksStåndens sammanträdande till gemensamma öfverläggningar ang. de hvilande grundlags-förslag, som afse tillökadt antal af StatsRådets Ledamöter och inrättande af ett nytt StatsDepartement. Gr. Taube, Henning Adolf, upläste följande motion: Hushållning kan i vissa fall blifva misshushållning, så för Staten som för den enskilde.
Landtm, tillkännagaf att, då 8 af de utaf R. o. Ad. utsedde Hrr Bänkmän blifvit valde lill Eleclorer, nytt val af bänkman vid början af nästa plenum komme alt företagas lill återbesättande af de sålunda uppkomne ledigheter, nemi. inom 6:te Bänkm:sAfd. efter N:o 255 Frih. Falkenberg, Conr. Gabr., inom 7:de Bänkm:s-Afd. efter N:o 331 Frih. Adlercreutz, Carl Gust., inom 12:te Bänkm:s-Afd. efter N:o 494 Hr Croneborg, Fullm. Hr Tersmeden, Nils Jacob, inom 13:de Bänkm:s-Afd. efter N:o 828 Hr Nisbeth, Carl Willi., inom 18:de Bänkm:s-Afd. efter N:o 1637 Hr Rudbeck, Charles Emil, inom 20:de Bänkm:s-Afd. efter N:o 1905 Hr von Rosen, Georg Ludv., samt inom 25:te Bänkm:s-Afd. eftero såväl N:o 2302 Hr Skogman, Carl David, som N:o 2320 Hr Akerman, Fredr. Frih. Hermelin, Aug. Söderling, uppläste följande: K. M:s nåd. förordning ang:de fattigvården i riket stadgar i 2:dra § 3 mom. att, lill minskning af kostnaderna för de fattiges underhåll och för att med större fördel kunna begagna sig af fattighjonens arbetsförmåga och anskaffa passande sysselsättning, särskilda faltigvårdssamhällen må förena sig om gemensamma arbetsinrättningar! Om äfven detta sätt, att skaffa arbetstillfällen, icke i allmänhet är att rekommendera, saknas likväl, åtminstone under vissa perioder och inom vissa kommuner, ganska ofta alla andra tillfällen att bereda sysselsättning åt arbetsföre fattige; hvarföre dylika inrättningar, hvaraf åtminstone en bör finnas i hvarje län, må af slaten på allt sätt uppmuntras. Med anledn. häraf vågar jag ödmjukeligen föreslå följande 2:ne motioner. 1. Att R.
Då Utskotten således äro af den tanka, att ifrågavarande enskilda banker i deras nuvarande skick icke lenina de för rättigheten till idkande af en så vidsträckt penningerweise nödiga garantier samt i följd häraf anse oktroyer för inrättande af dylika banker hädanefter icke böra beviljas, få Utskotten, som icke eller kunnat förbise nödvändigheten deraf, alt, till bedrifvande af den penningerörelse, privatbankerne utöfvat, andra, för ändamålet mera lämpliga, åtgärder vidtagas, på det omförmälda bankers verksamhet, då de för deni i nåder meddelte oktroyer löpa till ända, må, ulan mehn för det allmänna kunna upphöra, i öfverensstämmelse med dessa åsigter, vördsamt tillstyrka Rikets Ständer att, uti underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t anhålla, dels att Kongl. Maj.t täcktes låta i nåder utarbeta och för Rikets uästsammanträdande Ständer framlägga förslag om åtgärders vidtagande, hvarigenom penn in ge rör elsen i landet på säkrare och mera bestående grunder må kunna ordnas, att, vid de nu stadgade oktroy-tidernes slut, prival-bankerne, utan olägenhet för det allmänna, må kunna upphöra, dels ock att under tiden till nästa riksdag oktroyer för nya privatbanker icke må meddelas. Vidkommande slutligen motionärernes framställning i afseende på de s. k. hypolheks-föreningarne, hvilkas upphörande jemväl blifvit ifrågasatt; så och då inrättandet af dylika, till följd af enskildes omtanka och frivilliga öfverenskommelse ingångna, associationer, hvilkas verksamhet hvarken till syftemål eller omfång kan med privatbankernas jcmföras, icke för när*- Lagsami Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottens Betänkande, A’: o 18. varande bör genom någon ålgärd å lagstiftningens sida förekommas, hafva Utskotten ansett sig ega skäl hemställa, ahl motionen i denna del må lemnäs utan afseende. Stockholm den na Ma] 1848. Reservationer: Af Herr Grefve Gyldenstolpe, Anton: ”Då 72 §.
Diifsdag bringas tid merfflädighet. 3 detraftanbe af be j¥äl, ©tatö Äongl. 93ia;:t wid äfwen wib benna Diifsdag framfläda en fudflänbig deraf' ning få mål af ben fumnta, på farffilta fjufmubtitlar förbelab, font Äettgl. 5ftaj:t anfer för ©tats^utgifterna crforbras, font ocf af tidgångarne för beras deflribanbe. £f)uru Jfongl. 9Uaj:t föft forgfadigt unbwifa tidöfning i ©tatswcrfets årliga ut ?Olaj:t icfe fan unbgå att äfira beras uppförande på ©tat; harwid Äongl. 50laj:t fa inf¥ränft deras famfädta dclopp, att l;ela ©tate^cglertngen fan fullbor< bas t noin reitan får ftanöen ivaranbe tillgångar, utan förhöjning eller förändring i itu gållanbe grunder och be fia nini elfer får någon af be — 3 - utjfylber ©cl; afgiftft, forn till ©tatsvocrfet' eller Kifsgålds^Contod ret ingå ©tatswerfets färffilte utgiftstitlar fontina att förfi ftamfiädas od) regleras. iF ö t 0 t a fguftoulrtiteltt» $ongl. j£>of*@taterne. görjla ^tufwttbtitefns numaranbe anflag, enligt ben wib ftfla SKifsbag fafb liädbe ©tatSreglcring är 719,263 Dt:br 45 d* 3 rjl. meb 317 tunnor unber pettningelöner inbegripen fpantnål. Äongl. 9)laj:t föreflår att be på benna äpufwub s titel nu uppförde anflag: för 35rottningSf)olmS od> ©wartfjö ©lott .
Sammansatta Lag samt Allm. liesv.- och Ekon -Utsk. Betänkande N:o 5. 5 Lägenhet, som från hemman afsöndras, efter hvad i 1 § tillåtet är, skall, då upplåtelsen sker för alltid under full eganderätt, innehålla i Gefleborgs, Wester-Norrlands. Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län minst 16,8 qvadratrefvar (3 tunnland) och i öfriga delar af riket minst 11,2 qvadratrefvar (två tunnland) jord; men då jorden är belägen inom en half mil från stads eller köpings staket, eller upplåtelsen sker under besittning på viss tid, minst 2,8 qvadratrefvar (ett halft tunnland); skolande afsöndrad lägenhet till sina gränser noga bestämmas i en enda formlig, till afhägnad beqväm samt från hemmanets egen åbyggnad afskild lott. På sätt härofvan förmäles har C. J. Svensén från Calmar län föreslagit, att idkare af handelsoch handtverksrörelse på landet måtte tillåtas förvärfva egande* eller besittningsrätt af nödigt utmål till bostad och åbyggnader för rörelsens bedrifvande, utan afseende på belägenhet eller jordrymd; och har motionären, till stöd för befogenheten af en sådan rättighets meddelande, hänfört sig till stadgandet i 2 Kapitlet 10 § af 1827 års förordning. Berörda paragraf innehåller, att tuliqvarnar och särskildt skattlagda fisken, bruk, stampar eller andra vattenverk, fabriker, garfverier med flera dylika anläggningar må från hemman för alltid eller på viss tid afsöndras jemte nödigt utmål af jord intill desamma, äfvensom att den, som till an läggning af sådana verk och inrättningar vill från hemman afsöndra vattenfall med mark derintill, eller annan tdl sådan anläggning tjenlig lägenhet, jemväl dertill är berättigad. Detta stadgande alser likväl påtagligen endast sådana verk och inrättningar, för hvilkas bedrifvande ett visst utmål af mark är oundgängligen nödigt, och hvilka endast kunna på derför särskildt tjenliga platser, såsom invid vattenfall, anläggas.