Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lärare i hvad sorn tillhörer Grufvubrytning, Grufvumätning, Grufvuoch Bruks byggnad, eller den Mechaniska delen af yrket, äfvensom at t Scholan* Elever icke ega tillfälle att genomgå en Cours iExperimentalPhysik och ExperimentalChemi; alltså och då dessa brister nödvändigt mäste motverka ändamålet med en bildnings* anstalt, hvaraf fördelarne icke ensamt böra anses inskränkte till Bergshandteringen, utan derjemte bidraga till det Allmännas och hela landets nytta, i samma mon, som upplysning och arbets-skicklighet derifrån spridas äfven till andra näringsgrenar, hvilka blott, som följd af grundliga kunskaper hos deras idkare, kunna upphinna en högre grad af fullkomlighet; hafva Utskotten funnit sig vördsamt böra tillstyrka ett ökadt anslag ä Stat för Fahlu Bergs-Schola af 1000 R\dr ärligen, susom lön för en ständig Lärare i Mathematik och Physik; hvaremot Utskotten förmoda, att, genom en omtänksam hushållning med de till Scfaolans underhållande i öfrigt anvisade serskilde fonder, medel icke torde komma att saknas för en småningom skeende anskaffning af de Instrumenter och Apparater, sorn för en Experimental-Cours i sislberörde Vetenskaper erfordras. Statssamv-Allm. Besv o,Otc.- Utsk.Utl. N-o 20, 35 Hvad serskildt beträffar Herr Grefve Hamiltons hemställan om anslag till Tio Stipendier för samma Schola, kunna Utskotten, i saknad af någon motiverad framställning om nödvändigheten af flere Stipendier för oftaberörde Schola, än dem hon, i förhållan» de till sin nuvarande omfattning, redan eger att disponera, icke tillstyrka Rikets Högloft Ständers bifall till hvad af herr Grefve Hamilton föreslaget blifvit. Ank. till Exp.«Utsk. d. 29 April 182g. Utlåtande, i anledning af flere väckte Motioner om behofvet af nya Provincial-Läkares tillsättande i åtskillige delar af Riket.
Utskottet tillika mätte taga i betraktande så val den dryga sädesskatt, sorn för ifrågavarande skogstrakt årligen till Kongl. Majit och Kronan skall utgifvas, sorn äfven den öfverdrifna löseskilling;, som - derför måste erläggas. Af högstberörde Kongl. Bref har Utskottet inhemtat, att , sedan Kongl. Majit, uti Nådigt Bref af den 22 Januarii 1829, förordnat, att den så kallade Immetorps Allmänning skulle undergå den behandling, som, rörande Kronoskogarne i allmänhet, genom Kongl. Kammar-Collegii Circulaire-Bref af den 14 April 1824, blifvit föreskrifven, dervid så väl de i Kongl. Brefvet den 21 September 1818 om förmälde anspråk på utsyning till storverksträd och kolning å denna Allmänning, som de vidare yrkanden vederbörande kunde, i afseende derpå, framställa, borde komma under behörig granskning och öfvervägande; och Landshöfdinge-Embetet i Örebro Län, till följd häraf, med biträde af Hof-Jägmästaren och Riddaren af Ström j jemte utsedde gode, män och öfrige vederbörande, den 2 och 3 Augusti i83o förrättat besigtning och undersökning å denna Krono-allmänning, samt, efter pröfning af de vid förrättningen anmälde anspråk på fortfarande understöd ifrån eller delaktighet uti densamma, sitt förslag till framtida. användandet deraf. till Kongl. Kammar-Collegium afgifvit; så har be - 8 Stati-Vtskottet! Vt\ K:o 186. malde Kongl. Collegium, uti skrifvelse af den io November sistberörde Sr, nämnde förslag, med de deröfver ifrän ålskillige Grufveoch Ilylte-egare samt kol-lag inkomne anmärkningar, heledsagadt af Collegii underdåniga utlåtande, till Kongl. Majus Nådiga granskning öfverlemnat.
Då hörde han den mörke mannens röst, som sade: – Singoalla, riddaren är här. Du behöfver icke längre bida döden. Och till riddaren sade mannen, fattande hans arm: – Tveka icke, utan fullborda hvad du börjat! Hon känner ärendet, i hvilket du kommer. Sorgbarn hann att anmäla dig, innan han slöt sina ögon. Du kommer för att hämnas den oförrätt Singoalla tillfogat dig genom att göra dig till sina ögons ljus och sitt hjertas åtrå och sitt löftes make och sin sons fader. Hon har grymt förolämpat dig med kärlek och trohet. Skräddarne i Greiffenhagen SKRÄDDARNE I GREIFFENHAGEH Julberättelse från trettioåriga kriget Af J. O. ÅBERG Stockholm, F. & G. Beijers förlag. 1891. Martin Luther, en af sin tids mäktigaste snillen, hade skakat påfvedömet djupt i dess grundvalar. Hans efterföljare blefvo efter hand flere, och inom kort voro de så manstarke, att de vågade bjuda österrikiske kejsaren, den katolska lärans förkämpe i Tyskland, spetsen. Det var i Böhmen, i dess hufvudstad Prag, der ännu minnesmärken efter svenskarne och Königsmark finnas, som lågan först bröt ut. Det var der, som de bömiske herrarne, ännu tiilgifne den lära, som Johan Huss, Luthers föregångare, predikat, och bland desse Mathias von Thurn, en sedermera under Gustaf Adolfs krigståg särdeles ryktbar svensk krigare, med våld drefvo kejsarens utskickade ur samlingssalarne. Därifrån spridde sig också blixtsnabbt den låga, som sedan under mera än ett fjerdedels sekel förhärjade Germaniena jord och förminskade dess befolkning i betydlig grad. Krigets lycka skiftade beständigt. An hade katolikerna, än protestanterna öfvervigten, men mest likväl de först nämnde genom sine ypperliga fältherrar Tilly och Wallenstein. Så beslöt ändtligen Danmarks krigiske monark att ila de förtryckta protestanterna till hjelp. Viljan var god, men förmågan sträckte sig icke just långt, ty genom slaget vid Lutter am Barenberge slutade hans korta fälttåg.
I afseende på Magazins - utgifterne, hafva de ej hittills, emot antagen och i Nåder gillad Räkenskaps-forrn, kunnat annorlunda fördelas, än sop skedt är. 6:0 De häruti omnämrjde förluster äro ej eller en följd af Inrättningens förvaltning. 7:0 och 8:0 Åberopas, till undvikande af vidlyftighet, Utskottets Betänkande, deruti äfven närnnes, att Commerce - Rådet Björnbergs Skuld löper med Sex Procents Ränta. Sedan Stats - Utskottet nu i korthet upplyst, att hvad som blifvit i fråga satt ingalunda är af den egenskap, att Magazins - Birectionen derföre tillvitas kan, anser Utskottet någon vidare förklaring icke behöflig i afseende på hvad den värda Bedamoten funnit anmärkningsvärd t i Utskottets yttrande örn förökad Fön för Uppbörds - Staten. Hvilket allt Riksens Höglofl. Ständer vördsammast underställess och hvarvid bifogas någre Fedamuters yttrade 19 H Stäts-Utskottets Betänk anden. $erskildte tanka i fråga derom, huruvida Riksens Ständers Revisorer skola äga förordna, att någon del af Magazios - Inrättningens Creditif bör i förekommande möjligt fall indragas. Stockholm den a 3 Junii 1818. Utdrag af Vrotocollet hitli t uti Riksens häglof. Ständers Stuts - Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 23 Juni i 1818. D. Då Stats-Utskottet nu heslöf det Utlåtande, som skulle afgifvas ofver de anmärkningar, hvilka inom samtlige Respective Riks-Stånden blifvit gjorde vid Utskottets Berättelse öfver verkställd granskning af Magäzins - Inrättningens förvaltning samt Förslag till denna Inrättnings nya organisation, uppläste Herr-Borgmästaren E i strand följande: ”Jag kan för min del icke frångå den tanka, Höglofl. Stats - Utskottet i sitt förra Betänkande yttrat och jag i Höglofl. Afdelningen äfven nu fortsatt, att nemi.
491 ga i upparbetande och underhållande af så väl Allmänna som andra nödige Landsvägar; Utskottet förklarat sig, uppå anförde skäl, icke kunna å detta yrkande tillstyrka bifall. 4:0 Af den 26 sistledne Januarii, i anledning af Herr Prosten Öhrvalls innom Högvördige Preste-Ståndet väckte fråga, om förändring i Författningarnes stadgande, om Församlingames skyldighet att vårda de fattige, deruti Utskottet, på de grunder Kongl. Kungörelsen den 5 December 1788 innefattar, förklarat sig ej finna skäl att å Motionen tillstyrka bifall; dock har Utskottet i sammanhang härmed hemställt, om icke en underdånig önskan kunde hos Kongl. Maj:t af Riksens Ständer framföras, det den omständigheten, att Soldater af Garnizons-Regementerne, hvilka lidit vanhedrande Straff, ej måtte derefter förpassas till deras födelsebygd, äfven måtte i nåder afses vid de anstalter, som redan äro vidtagne eller framdeles kunna komma att vidtagas till förekommande af den skada, som af försvarslöse och vanfräjdade personer kan Samhället tillfogas. 5":0 Af den 10 i denna viånad, angående Riksdagsmannen Abraham Jönssons från Östergöthland , uti afgifvet Memorial gjorde hemställan, att en sådan Reglering, Län, Härader och Socknar emellan innom Riket måtte företagas, att Socknarne fingo tillhöra ett, men icke flere Län och Härader, samt att Allmogen och andra Hemmans ägare icke måtte betungas med oinskränktare Bro« och Väg-underhållning, än 492 Den 17 Februarii. innom det Härad hvartill Hemmanet hörer5 men Utskottet har på upptagne grunder ansett sig icke böra å Förslaget tillstyrka bifall. 6:0 den 10 i denna månad, angående Herr H. W. Eckhoffs uti Valloflige Borgare.
Hartmansdorffs förslag måste jag anmärka, att det icke står i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s på f. m. fattade beslut, enär lian sagt, att vården om allm. ordningen skulle tillhöra departementet för näringarna; ty enligt det redan fattade beslutet skall det tillhöra Konungen ensamt att fördela ärenderna emellan departementscheferna, och vi hafva endast att bestämma antalet af departementerna under en generel benämning för hvarje. Frih. Ehrenborgh: Sedan R. o. Ad. redan beslutat att ej ingå i några bestämmelser om de ärender, som skola tillhöra hvarje departement, tror äfven jag, alt vi nu endast hafva att tillse, huruvida de ifrågavar. departementerna skola blifva två eller tre; och den enda fråga, sorn bör afgöras, lärer således vara, örn Ståndet godkänner eller afslår det framställda förslaget att bestämma de ifrågavar. departementeruas antal till trenne, Hr Lefre'n: Sedan Hr Gr. o, Landtm, förklarat, att frågan om de tre departementerna blifvit afslagen, är det ganska riktigt, att man, på sätt H1' vHartmansdorff begärt, nu kommer till frågan om namnet. Men till ledning härvid anhåller jag, att R. o. Ad:s på f, m, fattade beslut måtte uppläsas. Underteckn. Ridd.Secret. uppläste det af R, o. Ad, på f. m. fattade beslut, att uti grundlagen må bestämmas endast de allm. föremålen för de särskilda departementerna; men att det må öfverlemnas till K. M. att genom särskilda, utfärdande kungörelser bestämma den närmare fördelningen af göromalen departementerna emellan. Den 6 October t. m. Hr Lefren: Det är således de allm. föremålen för de begge nu ifråga var. departementerna, sorn böra bestämmas; och mig synes, att Hr v. Hartmansdorff ganska riktigt bestämt dem, nemi. för näringarna och drätseln. Hr Dalman:
Reseoch traktaments-koslnader för städernes magistratspersoner och borgare vid besiglningar. Förslagsanslag Ackords-förskotter och ersättningar (anslaget upphör) Skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Krigs-kollegium m. fl. Verk . U5UUU KJAi cmn 4,500 2,627 45,000 43 8 Skrifmaterialier och expenser för Departementets Kansli-expedition. Förslagsanslag Extra utgifter . Skrifvelse, N:o 169. 395 slaget till oförutsedda utgifter ej härtill lemnade tillgång, samt vid sistlidne riksdag jemväl bifallit, att underhållet af de kommenderingar utur indelta arméen, som i nåder beordrades till garnisons-tjenstgöring på fästningar och gränsorter, likaledes finge af berörde besparingar bekostas, har E. K. M:t behagat föreslå, att ifrågavarande reservationer varda än vidare för samma ändamål anlitade; hvarjemte E. K. M:t, som, enligt nådigt tillkännagivande, stundom funnit Sig, i anseende till högt uppstegrade priser å de i soldatportionen ingående proviant-artiklar, föranlåten att, pä det manskapet ej malte blottställas för brist på nödigt underhåll, ej endast för de i Stockholm förlagde regemcnter, utan äfven för de i landsorts-städerne garnisonerade trupper, i nåder bevilja, efter omständigheterna lämpade tillökningar utöfver hvad af Rikets Ständer blifvit i sådant afseende anslaget, begärt Rikets Ständers medgifvande,att, när E. K. M:t framdeles kan finna nödigt att tilldela värfvadt manskap någon förhöjning i bidraget till natura-portionen, incrberörde reservationer, för så vidt andra medel ej finnas för det yppade behofvet att disponera, måtte jemväl för sådant behof få användas, under det af Rikets Ständer, i fråga om de deraf för lifgardcs-regementernes mathållning utgående understöd, gjorda förbehåll; och hafva Rikets Ständer på de af E. R.
Måntro ni ha tillräckligt mat? sade Bertha och nosade i en af korgarne, hvarvid hon behändigt smugglade dit ett pakett. Gå din väg, snålbytta! skrattade Bella. Den som är nyfiken får ingenting. Det var sjutton! Och jag är redan alldeles tom i magen! Ni få bära hem mig på bår, det få ni till straff. Man slog sig ned i gräset på utbredda sjalar och insörplade med obeskriflig njutning den vårfylda luften. Här och der i skuggan lågo smutshvita snöfläckar, våra tvättfat, som Hanna kallade dem, och små rännilar silade sig fram utmed sluttningen och skuro fina ränder i sanden på landsvägen. Bella var en af de tjenande systrarna. Hon sysslade glad och ifrig med kaffet, då och då utbytande en hastig glad blick med Hanna, som halflåg i gräset och tuggade på några torra strån. Hör du, Hanna, sade Lilli, som satt bredvid henne, och följde Bella med ögonen, är det sant, att Bella är din bästa vän? Hanna kände ett visst obehag vid frågan. Hvarför använder du det uttrycket, Lilli? sade hon nästan häftigt. Jag tycker ej om det. Det har blifvit så missbrukadt och är så utslitet, att det ej säger någonting alls. Bella och jag äro vänner helt enkelt. Den högre eller lägre graden af vår vänskap kommer ingen annan vid. Lilli såg litet afsnäst ut, och det gjorde Hanna ondt. Har du ej märkt, sade hon vänligare, huru litet uttrycket „bästa vän“ i våra dagar betyder? Ja, inföll Bertha, som satt i närheten, jag hatar det uttrycket. Jag var en gång Molly P s „bästa vän“ i hela tre veckor, tills hon fick hem en kusin från Schweitz, som öfvertog rollen. Och det var det allra bästa för mig, ty jag gick redan och begynte bli hypokondrisk af alla de ömma namn, smekningar och presenter hon lyckliggjorde mig med. Nu nicka vi nätt och jemt åt hvarandra, när vi mötas. Lilli hade blifvit tankfull. Hon kom att tänka på, att hon aldrig sett Bella och Hanna kyssas. Så underligt! Men sjelf hade hon till vana att i tid och otid slösa med sina kyssar. Det var ändå i grunden bra onödigt.
Kongl, Maj:!, sorn i Räder finnér vigten deraf, att icke allenast söka för närvarande bilägga den söndring emellan Preslerskapet och allmogen på Gottland, hvilken förenämnde allöningsfråga vållat, ulan äfven att för framtiden förekomma dylika tvisters förnyande, men, vid det inträffade förhållande, att hvarken Pi esterskapet eller allmogen velat antaga hvarandras anbud till förening örn Presträttigheternes utgörande, och Prester fckunpl. l',«V» rrfc { « '*' 1 1 1 11 _ * ... uii, >111 utun arendes bringan de lill annat slut, än det, som domstolar och embetsverk i hvarje serskild sak kunna åstadkomma, fordras åtgärder, sorn ej af Kongl. Mäjjt allena bero; vill af sådan anledning öfyer de grunder, hvarpå Kammar-Coilegu KonSl. Majus ISkdisa Proposition Nio Co. förslag hvilaiv hafva i Nåder inhemtat Rikets nu församlade Ständers mening ; i hvilket ändamål alla ofvan uppräknade lill Kongl. Majit inkonaiM skri!ter och handlingar härjemte i Nåder meddelas, Kong!. Majit förbi ifver Rikets Ständers Siats-Utskott, med ali Kongl. Nåd och Ynnest sladse välbevågen. Gifven sorn ofvan. CARL JOHAN, Aug. von Hartmansdorff, N:o Co Ankom till Rxp. Utsk. den 4 Sepfi KONGL, MAJ:TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, om beviljandet af ett creditiv för bestridandet af de kostnader, som genom, farsoten Cholera föranledas i Gifven Stockholms Slott den 2 September i83 j. Då anstalter till Cholera-farsotens afhållnnde från Riket behöfdes år i83i, fanns, till dithörande kostnaders bestridande, ingen annan utväg, än att begagna den hälft af mindre credilivet, eller \f% million Rdr, hvilken Rikets sist församlade
Kungörelse af den 28 Augusti 1834- Inom Bevillnings-Utskottet hade nemligen, vid behandlingen af frågan om Salu-accisen, tvänne moLsatta meningar sökt göra sig gällande, den ena: alt då berörde Författning medgaf Landtmannen att i städerne afyttra ej allenast sine jordalster, utan äfven sille egne och grannars tillverkningar "af hvad namn som helst,” så borde ock denna allmänna tillåtelse anses innebära rättighet till försäljning af bröd, dricka och kött; samt den andra: alt, enär ifrågavarande Författning tillika åberopade ”gällande Författningar,” så kunde det förbud emot försäljning af bröd och dricka samt af kött, ”utöfver" en viss bestämd qvantitet, som innefattades uti Kongl. Förordningen den 22 December i832, icke betraktas annorlunda, an såsom ännu gällande. Och som det vore af mycken vigt, att Landtman, som ville begagna sig af den tillåtelse Kongl. Förordningen af den 28 Augusti i834 förunnade, icke måtte äfventyra att, af felaktigt begrepp om denna Författnings rätta mening, omedvetande begå förbrytelse emot 1832 års Förordning och det förbud, som deri stadgades, föreslog Motionairen: att Rikets Ständer ville, uti underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t, anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta utfärda en förklaring, som bestämmer om och i hvad nion det, till följd af Kongl. Kungörelsen den 28 Augusti 1834, må vara Landtmän tillåtet att i Städerne afyttra bröd, dricka och kött, äfven i mindre qvantitet. Hiluing till R. St. Vid ärendets föredragning lill remiss hafva flere Ledamöter af Högloft. Ridderskapet och Adeln sig yttrat samt beslridt allt afseende å motionen.
B-co, för hwilken Riksens Ständer meddelat deras willkorliga garanti, hafwa Riksens Ständer besiutik, att denna stuld, enligt ordalydelsen af sjeffwa garantien, sa till Capital, som derä beräknade räntor, genast ma utplänas, och frän Riksgälds-Contoireks Räkenstaper afföras. Dernest, och l anseende till Rikets Capital, gäld i Holland, Brabant och Genua, för derstädes upptagne Län, hafwa Riksens Ständer beflutit, att twa tredjedelar af denna Capikalgäld, sädan denswar wid jnncwarande Riksdags början, utan att häruti innebegripaS de af Swensta Medborgare tkll inlösen anmälde 418 Obligationer uti Utländske och Vrabantste Länen jemte dera beräknade Jntereflen, nu genast alldeles förswinna; den återstående tredjedelen mä wäl tills widare uti RiksgaldS-Contoireks Räkenstaper upptagas, dock öfwerlemnas till Eders KonglMajus afgörande, att, om och enär Eder Kongl. Maj:t skulle finna det nödigt nägot anspråk pä berörde tredjedel erkänna eller ock förklara densamma alldeles förfallen och till intet gjord, pa lika sätt, som i afseende pa de twa tredjedelarna af räntorna förut är beflutadk Widare angäende stulderne till Awerhoffsta Sterbhuset i Hamburg, utgörande, 650,422 R;dr Hamb. B:co i Capital, utom dera beräknade Jntereflen och omkostnader, hafwa Riksens Ständer af förekomna serskildta skäl beflutat, att defla Capitalffulder af 652,40» R:dr Hamb.
»Sin lycka gifver han mig», försäkrade Torsten, hvarefter Gudmund bad honom sitta upp bakom sig på hästen. Sedan bar det af bort till ån. Vid dess strand stod ett hus, hvari de bytte om kläder. De klädde både sig och hästarne. Dessa nya kläder voro af sådan art, att vatten ej fäste på dem. Och vattnet i ån var så kallt, att det strax gaf kallbrand, om man blott fuktades en smula däraf. Därpå redo de öfver ån, och hästarne vadade kraftigt fram. Men plötsligt snafvade Gudmunds, så att vattnet stänkte upp på Torstens tå, och genast fick den kallbrand. När man kommit upp ur ån, högg Torsten den skadade tån af sig; och man förundrade sig högeligen öfver hans manlighet. Och medan de fortsatte ridten, sade han dem, att de vid framkomsten ej behöfde gömma undan honom; »ty jag kan med trolldomsmedel ställa så till, att ingen ser mig.» Detta tyckte Gudmund vara en god konst. När de kommo fram till borgen, trädde alla hans förut nämde svenner emot honom, och då dessa fingo se Torsten den hushöge, gåfvo de upp ett gapskratt. Då gjorde han sig osynlig med dvärgens sten, men Gudmund sade dem, hvem han var, samt befallte dem att ej drifva något gyckel med detta människobarn. Därefter redo de tillsammans in i borgen, där de hörde allsköns strängaspel ljuda. Kung Gerröd kom ut emot dem och hälsade dem vänligt, och män kommo fram, som togo deras hästar och ledde dem till stallet. Gudmund ledsagades till konungens sal, där det skönaste gästabud strax tog sin början, och männen voro stojande glada. Till sist lade konung Gerröd en purpurkappa öfver Gudmunds axlar och gaf honom konungsnamn, grep därpå hornet och drack honom till. Gudmund tog mot det och tackade, hvarefter han steg upp på bänken midt emot konungens högsäte och gaf det löftet, att han ej skulle tjäna eller lyda någon annan konung, så länge Gerröd lefde. På en af bänkarne satt emellertid en man vid namn Jökul, som började känna sig afundsjuk för den heder, som visades Gudmund, och han tog en benknota och slungade den hän mot dennes flock.
Värfning i qvarteren förbjudes. §• 27- Vid påföljd efter Lag, vare det inqvarterad förbjudet alt, utan behörig tillåtelse, till sin enskilda tjenst eller nytta, under hvad förevändning som helst, begagna inqvarterings-gifvares kreatur, åkdon, båtar eller andre tillhörigheter, eller, att dess tjenstefolk med budskickningar eller arbete besvära. §. 28. Jagt och fiskande samt skogshygge på Kronans, Stadens eller enskildes egor, utan egarens medgifvande, samt allt ofredande af trädgårdar, åkrar, ängar och utmark förbjudes, vid äfventyr af plikt, enligt Lag och Författningar, samt skadans ersättning, på sätt i Krigs-lagen förordnas. §■ 29. Yid ansvar, som Lag förmår, må ej eller inqvarterad i staden eller på landet uppköpa några matvaror eller andre persedlar, för att dem åter lill afsalu hålla. §. 3o. Hvad befäl och vederlikar, till eget nödigt underhåll, af sine värdar efter frivillig öfverenskommelse under tåg erhålla, skall genast till aftaldt pris betalas; och må icke någon tvinga värd att, antingen anskaffa sådane matvaror eller andre persedlar, dem han sjelf icke eger, eller att afstå, hvad han i anseende till eget behof förmäler sig ej kunna aflåta; hvar och en inqvarterad jemväl förbjudet att, i qvarteret emottaga eller herbergera någon gäst, så framt det icke sker med värdens fria bifall. Den häremot bryter, skall, efter sakens beskaffenhet, straffas, enligt Krigs-lagen, eller plikta såsom för våldgästning efter Lag. §• 3i. All värfning i qvarteren, under hvad förevändning eller på hvad sätt som helst, vare strängligen förbjuden. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut skott ens Utlåtande, Nio i. 31 §. 3a.
Stats-Utffottct erindrade sig huru som det i alla tider warit en erkänd och af erfarenheten bestyrkt sanning, at ingen ting mera bidrager til rättwisans owäldigare skipande , en jämnare gäng af ärendernas lopp och et samwetsgrannare och driftigare upfyllande af Ämbetsmanna-ffyldigheter, än at Ämbetsoch Tjenstemanna-staten befinner sig i sädana wil - Den 8 Julik. 65 kor, at den icke af tryckande närings-omsorger nödgas söka andra bi-utwägar til erhällande af en tarflig bergning, och såmedelst til en Statens och det allmannas stada dragas ifrän dest egenteliga bestämmelse Om denna sanning gäller, i afseende pä Ämbetsoch Tjenstemän i alla grader, sä ansäg Högloft. Utstottet den dock ofelbart blifwa af ännu mera wigt. när fräga är om Rikets Högste Ämbetsmän, som innehafwa ds mest answarsfullch och för Riket och Staten magtpäliggande Ämbeten, sa at för dem bestämmas sädane lönings-förmäner, som, med afseende ä^ Statens tilgängar och lämpade ef^ ter desta Ämbetens wärdighet och ätföljande lefnadssätt, sätta dem i tilständ at kunna pä et sädant sätt upfylla de dem alagde wigtiga kall, at Kongl. Maj:ts och Rikets gagn och bästa samt hwar mans rätt och säkerhet warda wid alla tilfällen i möjligaste matto ge» nom deras ätgärd befrämjade. Och da detta dubbla ändamäl med, emot Närwarattde kiders dyrhet, för mycket inskränkte lönings-wilkor, efter Högloft. Utskottets tänka, hwarken skulle kunna winnås eller upfyllas; sä hade Högloft. Utstottet trott sig böra förestä en sädan aflöning, som wore instämmande med Högloft.