Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
StatsRåden: Hans Excellence Hr Grefve Rosenblad. Hans Excellence Hr Grefve Mörner. Hans Excellence Hr Grefve Löwenhjelm, Friherre af Nordin. Schwan. HofCanzleren von Schulzenheim. StatsSecre terare n Skogman. Tjenstförrättande StatsSecreteraren för KrigsÄrendena Förste ExpeditionsSecreteraren Netzel. StatsRådet, Hans Excellence Herr Grefve Skjöldebrand anmältes vara genom sjukdom hindrad att i StatsRådet uppkomma. K. M:t behagade, enligt StatsRådets närvarande Ledamöters enhälliga underd. tillstyrkande, i Nåder Betänkanden, N:o 95. Sig finna oundgängligen nödigt att till andra liögst vigtiga och angelägna ändamål, än utomordentliga anstalter för Rikets försvar, nu disponera 364,oi5 R:dr 2 sk. af mindre Creditiv-summan: Och K. M:t hefallte, att Skrifvelse skulle, under denna dag, genom Handelsoch Finance-Expeditionen, till Fullmäktige i R. St:rs R:g:sContoir expedieras, med uppdrag att till handa hålla och, på StatsGontoirets requisition, utbetala förrberörde 364,ot5 RMr 2 sk. Ex Protocollo Wilh. Belgman.” I följd af K. StatsContoirets requisition, medelst Skrifvfelse af den 4 Mars, blefvo merberörde 364,oi5 R:dr 2 sk. anordnade och utbetalde; och inhemtades af denna StatsContoirets Skrifvelse, att medlen skulle användas till StatsVerkets godtgörande för 364,oi5 R:dr 2 sk. Banco, hvilka blifvit förskjutne, dels i och folden om LinieSkeppet Försigtigheten samt Fregatterne Gamilla och Euridice afslutade, men återgångne handel, dels ock, till förnöjande af Amerikanske Medborgares Fordringsanspråk hos Svenska StalsVerket.
Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande N:o 47. 3 remedium från 3- till €(. finsilfver på hvarje <M. myntsilfver rent af overkställbar. Sistnämnda remedium skulle äfven vara lägre, än något annat kändt myntverk, som fått sig finhets-remedium lagligen bestämdt, är underkastadt, så framt man nemligen fordrar, att silfverhalten i hvartenda myntstycke skall enligt gällande lag befinna sig inom gränsorna af 748 och 752 tusendels skålpund fint silfver på 1 skålpund myntsilfver. Utskottet, som, på grund af hvad Kongl. Myntverket sålunda anfört och yttrat, anser Herr Wallenberga förslag i punkterna l:o och 2:o icke böra af Rikets Ständer godkännas, har derjemte, beträffande motionens 3:djc punkt, funnit, att då alla rikets silfvermynt hafva samma halt och således intet slag deraf är att betrakta såsom skiljemynt, Utskottet äfvenledes saknar all anledning att tillstyrka bifall till den af motionären i sistberörda punkt gjorda framställning; Och Utskottet får fördenskull vördsamt hemställa: att Herr Wallen bergs ifrågavarande motion ej må till vidare åtgärd föranleda. Stockholm den 6 Oktober 1863. Reservation: af Herr Wallenberg: "Att uti föreställningssättet, längre än nödvändigt varit, söka bibehålla en myntenhet och en annan räkneenhet leder till den begreppsförvirring, som nu är rådande, att man anser sig hafva tvänne olika myntslag att betrakta. Detta är en qvarlefva från den olyckliga tidpunkt, då Rikets Ständers Bank tilltvang sig af sina fordringsegare ackord för sina utelöpande banksedlar. Hvarje åtgärd ledande till klarhet och redbarhet i afseende på landets mynt utöfvar ett välgörande inflytande på redbarheten i transaktionerne man och man emellan. Ar myntfoten osäker så inträder ett vacklande lätt uti affärsförhållandena.
A. anmälan om deras härom fattade beslut, uti skrifvelse den 7 Mars 1860, tillika anhöllo att, derest de privilegierade bergslagen derom skulle väcka fråga, Kongl. Majit behagade låta verkställa en utredning af dessa bergslags återstående privilegier samt derefter till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om och med hvilka vilkor befrielse från tackjernstiondes utgörande kunde blifva samma bergslag tillerkänd. Emellertid hade Kongl. Maj t, i sammanhang med utfärdandet af ofvannämnda nådiga Förordning den 20 September 1859, under samma dag anbefallt Kongl. Kommerskollegium att tili vinnande af ledning för bedömande af de verkningar, som denna nådiga Förordning kunde medföra, äfvensom af de åtgärder, hvilka tilläfventyrs kunde befinnas tjenliga vidtaga i fråga om förändring af bergsbruksrörelsens beskattning, sedan samma författning varit under ett år gällande, genom vederbörande Bergmästare inhemta och till Kongl. Majit afgifva underdånig berättelse om de förändringar i afseende å bergshandteringen, som författningen kunde anses hafva medfört, dels i allmänhet och dels inom de egentliga tackjernsbergslagen samt dervid jemväl efter omständigheterna och orternas särskilda förhållanden föreslå om och i hvad mån föreskrifter rörande tillämpning af det i författningen stadgade förbehåll i afseende å bergslagsfnheterna eller i öfrigt vore påkallade. Till fullgörande af denna nådiga befallning hade Kongl.
Församlingen väljer inom sig två revisorer och två suppleanter. (Förfarandet vid revisioner och besluts fattande i anledning af dervid gjorda anmärkningar beskrifves) Amtmannen skall tillika förelägga församlingen räkenskap öfver amtets vägkassa, med bilagor, för det förflutna arel. Sedan alla lill repartitions-plakatet hörande poster blifvit på ofvananförda satt afgjorda, skall ott tillräckligt antal exemplar af Allm. Bcsv. och Ekon. Ulsk:s Bd. M 127. 29 plakatet tryckas och sändas till samtliga förmanskaper samt anslås vid tingsställena. Ett exemplar deraf insändes till vederbörande regerings-departement. Så snart föregående ärenden aro tilländabragta, kunna förslag, som åsyfta amtskommunens gagn, framläggas af såväl amtmannen och fogdarne, som hvar och en af församlingens öfriga medlemmar. Hvarje derom fattadt beslut måste, för att ega giltighet, vara af amtmannen godkändt. Finner amtmannen ej för godt att fastställa beslutet, skall han genast till protokollet anföra sina skäl, då församlingen kan bestämma, att saken skall antingen föreläggas nästföljande möte, eller bänskjutas till regeringen, hvarvid de grunder, på hvilka församlingen anser beslutet hafva bort gillas, må i protokollet anföras. I sådant full skall en utskrift af protokollet tillika med de till ifrågavarande ärende hörande bilagor genom amtmannens försorg insändas till regeringen jemte hans eget utlåtande, hvarefter regeringen afgör, om beslutet skall gillas eller icke. När saken angår beviljande af aflöningar eller andra årliga utgiftsposter, nya företag, afyttring eller köp af egendom, eller afträdande af någon vederbörande kommun tillkommande rättighet, ege det vid samma molé derom fattade beslut ej laga kraft, så framt ej ?:delar af församlingens röstberättigade innevånare äro om beslutet ense. I annat läll uppskjutes afgörande! till nästföljande möte.
Lagerbjelke har anmärkt, att det högre vitesbeloppet endast vore utsatt för det fall att ordföranden i bev:s-beredning icke vidtoge erforderliga åtgärder för beredningens sammanträde; men att deremot den lägre ansvarsbestämmelsen af 30 rdr allenast afsåge det förhållande att ordföranden icke infunne sig å den af honom för nämnde sammanträde utsatta ort och tid; samt i öfrigt förklarat att mellan dessa båda förseelser vore en betydlig skilnad. Jag tror dock, att denna Gr:ns åsigt hvilar på ett förbiseende utaf hvad 37:de §:ns 2:dra mom. stadgar. Det heter nemi. Den 18 Maj f. m. 199 der: ”Beslut må icke af bev:s-beredningen kunna fattas med mindre ordföranden och minst två ledamöter äro närvarande». Alltså kan icke någon bev:s-beredning hållas, om icke ordföranden infinner sig; och i begge fallen, antingen ordföranden icke utsätter sammanträde eller icke infinner sig, uppstår alldeles samma påföljd eller att bev:s-beredningens verksamhet tillintetgöres. Att då på detta sätt skilja mellan bötesbeloppen, samt att TJtsk:t anser 30 rdr böter tillräckligt för den ena försummelsen, på samma gång Utsk:t belägger det andra fallet med dubbelt så stort vite, synes mig nog strängt och obilligt samt förtjena ändring. Beträffande derefter Grins anmärkning, att det icke skulle vara lämpligt, att ^utsätta någon ersättning af dagtraktamente för en ledamot, som blifvit tillfälligtvis inkallad, emedan en ordinarie ledamot af bev:s-beredningen icke får åtnjuta något sådant traktamente, får jag dock fästa uppmärksamheten deruppå, att, om jag icke alldeles missminner mig, så har tax:s-komités ledamot icke heller förut, enl. gamla bev:s-förordningen, fått något dagtraktamente; men då suppleant måste inkallas och särskildt biträdt, emedan den ordinarie icke fullgjort sina åligganden, har sådant traktamente blifvit denna suppleant tillerkändt. Jag anser således att äfven i detta fall Gr:ns anmärkning förfaller. Detta är en väsendtlig brist i förslaget, som måste på något sätt afhjelpas.
Hvad tusan är det där för en slamsmaja? Alla skratta och tissla. Flickorna dra sig, sins emellan hviskande, till venster. Kerttu står orörlig med knutna händer och ser skarpt omkring sig. JOHANNA. Välkommen, Kerttu. KERTTU. Nu blef det ett tisslande och tasslande i vinklar och vrår. GUSTAF. Hör du, Hopptossa, att bruden talar till dig. KERTTU. Mitt namn är Kerttu. JOHANNA. Välkommen till vårt bröllop, Kerttu. KERTTU. För att tjena till åtlöje för er? Med knutna händer. Välan, här är jag nu. Gör ert bästa. Försök om ni kan få mer af mig än hvad yxan får af stenen. TOPPO. Hvem är den där hundralappiga flickstackarn, som står där och visar tänder och stirrar så vildt? GUSTAF. Har du inte sett Hopptossan förr? Henne känner annars hela verlden. KERTTU. Ja, just henne, som ni i kapp hackat i småbitar och tuggat mellan era tänder. Har ni haft mycken nytta af ert arbete? Säg för ro skull. Synd fick ni fullt upp i hjertat af det, men det hade ni tillräckligt af förut. TOPPO. Kors för tusan, en sådan galla. Törs man alls närma sig den där, eller står det en eldslåga ut ur munnen på henne; flyger det gnistor ifrån tungan? JOHANNA. Gå din väg, Toppo. Ingen får ha Kerttu till narr, hon är bjuden till gäst såväl som alla andra. Vill du inte gå dit bort till de andra flickorna, Kerttu? KERTTU. Nej. JOHANNA. Jag svarar för att de ska bemöta dig väl, om du bara å din sida vill vara vänlig emot dem. KERTTU. Hellre böjer jag mig för skogens träd än för slynor; hellre förliks jag med ulfvar än med trollpackor. LAURA. Den skamlösa. KATRI. Hur vågar hon ? GUSTAF. Ska vi inte ta henne vid axlarna och ge henne samma skjuts ut som hon fick in? HEIKKI. Och med samma fart. JOHANNA. Var stilla. Ni får inte förbittra hennes sinne så där.
Förordningar, hvaraf ärligen tryckas mellan 5 a 6,000 exemplar, för att utdelas till de autoriteter, som erhålla utdelning af författningar, kunna upphöra, såsom öfverflödig, då Statstidningen kommer att årligen meddela ett alpbabetiskt register, som, fullständigare både till planen och innehållet än denna förteckning, upptager allt hvad som under äret utfärdatsj ätvenaom förteckningen pä Öfverståthållare» 1584 oell Ekon. Utsk. Betlhikanclen, Ämbetets Kungörelser, af hvilken lika många exemplar uppläggas, desto heldre bör indragas, sorn dess meddelande, utan att sjelfva Kungörelserna erhållas, är utan än' damål; och endast förorsakar kostnad för tryckningen, och besvär vid öfversändandet på posten. Utskottet är val icke i stånd, att kunna uppgifva det bestämda belopp, som härigenom skulle besparas och vinnas, men Utskottet tror sig böra temligen säkert beräkna, att en minskning till hälften af statens årliga kostnad för det så kallade årstrycket skulle på detta satt kunna åstadkommas» Af denna besparing, som Utskottet, i följd af sin nämnde beräkningsgrund upptager till ungefär 3,000 Rd. om året, enärj summan ena året kan vara större, ett annat mindre, anser Utskottet Statstidningen böra erhålla ett t/enligt bidrag, på det utgifvandet a£ densamma må kunna jemnt och ostördt fortgå, utan att vara för mycket beroende af de prenumererande. Det faller äfven af sig sjelft, att densamma, lika litet som årstrycket, kan grunda sin tillvarelse och bestånd endast på prenumerationsmedel, enär det ej är möjligt, att på förhand bestämma årgångens arktal och kostnad, hvilket såsom beroende på mängden af de expeditioner, som tryckas, ena året kan vara större, ett annat mindre, ej elier att derefter bestämma priset, utan detta mäste tagas på ett un - Besv. och Ekon. Utsk.
Ilr von Knorring har, i sin brinnande ifver för genomförandet af sin åsigt, försäkrat, att alla auktoriteter vore ense derom, att draga banan öster om Sigtunafjärden, och har, bland andra, åberopat General Akrell såsom den der uttalat sig för samma åsigt; men General Akrells yttrande rör ju egentligen sträckningen mellan Stockholm—Upsala; och således kan jag låta den egentliga striden melian Hr von Knorring oell mig, utan att jag derföre behöfver komma i kollision med General Akreils yttran - 224 Den 11 Maj f. m. de, helst som jag skulle tro att, vid särskilda tillfällen, på olika tider, äfven de som önska vägen vester om fjärden, konna för sina åsigter åberopa bemälde generals auktoritet, nu inskränka sig särskildt till den jemväl ifrågav:de bandelen mellan Upsala och Sala. Denna sista del torde ock verkligen, — och det med allt skäl, — vara mindre fördelaktigt känd. En allmänt värderad skriftställare, framlidne Professor Atterbom, som i sin biografiska uppsats öfver C. von Zeipel, författad för elfva år sedan och således före alla meningsstrider om jernvägars sträckning genom Upland, samt följaktligen alldeles opartisk i detta afseende, skildrat den nejd, som är belägen midt emellan Upsala och Sala, eller Järlåsa socken, hvilken han uppgifver sig under sin första mannaålder esomoftast hafva gästat, har tecknat denna bygds eller obygds skaplynne på ett satt, som synes mig karakteristiskt för en ganska stor del al sträckorna af land mellan ofvansagde städer. Han yttrar nemi. i några få rader, dem jag utbeder mig få inför R. o. Ad. citera från pag. 10 i bemälte skrift: »Den högländta och vilda skogstrakt, der Lingonbacka är beläget, på ett afstånd från Upsala af blott tre och en half mil, företer en omgifning af nästan polarkretslik natur.
Hof, och Hof - Stalls-Staters underhäll, blcf ä nyo föredragit och af Preste - Ständer enhälligt gilladt och gvdkändt; dock likwäl och som den reglering af berörde Stater, hwilken i ftlgd häraf blifwer nödwändig, swärligen lärer kunna med, hinnäs före den i:sta instundande October, jfrän hwilken dag StatS - Utskottet föreslagit, att den tid, htvarifrän Kongl. Majit mä af StatS-Werket fä Den 5 September. xvn upbära den projectcrade summan af 270,200 Riksdaler om äret mä beräknas; har Ständet ansedt sig bbra till de Respcctive Med, StändenS bepröfwande hentställa, om icke det borde till Kongl. MajrtS Eget Höga afgörande i unKrdänighel öfwerlemnas, att, k händelse Hans Kongs. Majit sä för godt finner, intill detta ärs flut utskjuta »verkställigheten af berörde reglering; hwilket genom Utdrag af Protocollet skulle till de Respcctive Med-Ständen samt StatS - Utskottet wördsamt och wänligen inberättas. 17t luxrs. Lx kro'ocoi!o I. 17. ^.Im^vik. Herr Gotlieb, Lori kreäric. DL frägan om Ridderskapeks och Adelns ätaganbe af inqwartering äfwcn i fredstider nu skall afgbraS, tror jag, i anledning af hwad här blifwit i detta ämne taladt och de Nej och Ja hwarmed flera propositioner blifwit bcswarade; denna fräga icke kunna afgbras utan genom votering.
— Alltså icke mera än Ett Tusende Riksdaler Riksgälds eller Sexhundrade SextioSex f R:dr B:co, det vill säga vida mindre än hälften af hvad jag enligt det Kongl. Brefvet kunnat vid detta Arbetets början, begära och erhålla — således alldeles icke åtminstone Sex Tusende Riksdaler Banco, sorn man velat insinuera hos Herr Nauckhoff, Jag uppfordrar derföre Herr Nauckhoff, att uppgifva källan, hvarifrån han hämtat detta rygle och jag utfäster mig att till Herr Nauck. hoffs disposition aflemna Sex Tusende Riksdaler Banco, i fall han kan leda i bevis, att jag å den mig för sistnämnde KröningsTafla anslagne Summan emottagit mera än ofvanberörde Ett Tusende Riksdaler Riksgälds; Norrkö - Den 27 Jannar ii. pings Resekostnaden oberäknad, utgörande circa Två hundrade femtio R:dr Riksgälds. Det torde anses öfverflödigt att erinra, det hvarje större Arbete, vare sig VettenskapsMannens eller Konstnärens, alltid börjar med Tankans uppfattande och Materialers samlande till uppställandet af ämnet och alldeles icke blott från den stund, då Författaren anförtror deras utveckling åt papperet eller duken. Således, långt ifrån, att genom mottagandet af en så ringa del af den mig anslagnc Summan, kunde stämplas med den, ibland Speculanter ej ovanliga egennytta, bedömdes mitt uppförande redan den tiden, såsom ett ojäfagtigt bevis på motsattscn, och jag är äfven lika förvissad att ingen, utom den mäst inskränkande Personalitet, härigenom lär vilja eller kunna påslå mig hafva erhållit annat än en nog obetydlig del af det billiga skadestånd, hvartill jag fulleligen gjordt mig berättigad, genom nära fyra Månaders vistelse uti Norrköping och flerårigt beredande af denna Tafla, genom Esquissers och Etuders utarbetande, fastän sjelfva Taflans verkställighet, utan milt förvållande, uteblifvit, och genom hvilket allt jag likväl fått vidkännas de ansenligaste uppoffringar af både tid och penningar.
Genom Nådig Remiss af den i5 sistlidne Februari, har Kongl. Majit, som i detta mål velat inhemta Rikets Siänders yttrande, innan Kongl. Maj:t deröfver fattar Dess Nådiga beslut, i sådant afseende till Stats-Utskottet öfverlemna! samtlige till målet hörande handlingar. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, har Utskottet, hvad först angår Heds och Gunnilbo socknar, ansett, att, då Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 3o November 1829, N;o 202, i fråga om upphörande af Skinskattebergs Bergslags-privilegier, innehåller, att, som de privilegier, hvarpå Bergslags-friheten sig från början grundat, icke kunnat företes och Rikets Ständers yttranden således voro föranledde af de handlingar, som kommit Rikets Ständer tillhanda, Rikets Stals-Utsliottcts Utlåtande, N:o 255. Ständer i underdånighet anhöllo, att, derest vederbörande framdeles skulle kunna framvisa sådana documenter, som bestyrka deras anspråk på Bergslags-frihetens fortsatta tillgodonjutande, förhållandet dermed först måtte undersökas, till utrönande, huruvida sådant kunde föranleda till någon ändring i hvad Rikets Ständer då i underdånighet tillstyrkte, samt vederbörande hemmans-egare uti Heds och Gunnilbo socknar på grund häraf, vid deri undersökning, som, i anledning af Rikets Ständers nyssnämnde skrifvelse, uti orten blifvit hållen, sökt styrka, att socknarne verkligen vore till bergslags-fri het berättigade, verkan af denna bevisning nu bör i betragtande tagas. Härvid förekommer visserligen, att sjelfva privilegierne icke, mera än tillförne, kunnat företes och att det åberopade Kongl. Brefvet den 20
K). angående upphäfvande af 2 Kap. 5 och 6 §§ Gi/termå/sba/ken. 17. angående utarbetande af förslag lill en ecklesiastik boställsordning. 18. angående verkställd omröstning öfver Högste Domstolens Ledamöter. 19. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående afskrifning af Statsverkets äldre -undsättningsfordringar inom Westerbottens och Norrbottens län. 20. d:o d:o, angående begäit anstånd med föreskrifne kapitaloch ränte inbetalningar å de till Norbergs jernvägsbolag af allmänna medel anvisade lån. 21. d:o d:o, angående en med konungariket Hannover afslulad traktat om upphörande af Stadeeller BrunshauserluHen. 22. angående riktningen af Södra Stambanan samt anvisande af en för skottssumma utaf 2,000,00O Rdr till arbetenas fortskvndande å densamma. 23. angående upphäfvande af föreskrifterna om den s. k. fält ig procentens utgående från sterbhus. 24. angående utarbetande af förslag till förändrade instruktioner för direk tioner och tjenstemän vid Lazarettet' och kurhus. 25. — —• angående val af Justitie-Ombudsman och dess Suppleant. 26. Förordnande för Advokatfiskalen m. m. N. A. Fröman alt vara Rikets Ständers Jas litte-o rn b u dsm an. 27. för Expeditions-Chefen m. in. A. Dreijer alt vara Rikets Ständers Ju stitie Ombudsmans Suppleant. 28. för Riksantiqvarien m. m. B. E. Hildebrand.; Assessoren m. m. C. G. C. Leijonhufvud; Professoren ni. m. L. .31 Enberg; Riks-Arkivarien m. m. J. J. Nordström; Bibliothekarie!! m. m. E. Rydqvist; samt Professoren m. m. N. H. Selander att vara Ledamöter i Komitéen för Tryckfrihetens vård. 29.
Från den tid, dä Lagcommitte'ens arbete tog sin början, har, dels af aktning för allmänhetens skäliga rätt, dels i ändamål att ej allenast gifva upplysning åt opinionerna i ämnet ? utan äfven framkalla kunniga och erfarna mäns an - D e a i x April. märkningar oell omdömen, den berömliga omsorg varit iakttagen, att, i den mån committeens arbete fortgått, detsamma blifvit från tryckpressen allmänheten meddeladt, äfvensom de af Hofrätterna insända, dels af underdomare och dels af Hofrätterna afgifna anmärkningar blifvit tryckta ; men ehuru Högsta Domstolens granskning af lagförslaget varit, efter hvad man sagt mig, redan förliden höst slutad, hafva likväl protocollen derom ännu icke från trycket utkommit; och sorn ej mindre conseqvensen, än äfven det större värde, som allmänheten gerna ger åt Högsta Domstolens granskning och omdöme, synes fordra, att berörde protocoll varda tryckta, får jag vördsamt föreslå, det R. St. ville i und. skrifvelse till K. M. begära, att anstalt derom må varda anbefalld. Jag anhåller, att denna motion må varda till behörigt TJtsk. remitterad. Vidare uppläste Frih. Boye följande anförande: Det stora och mödosamma arbete, som varit Lagcommitte'en anförtrodt och vid hvilket allmänna uppmärksamheten länge varit fästad, är nu af K. M. Ständerna meddeladt i förslaget till ny civillag. De fordringar, som 87 §. i Reg.F. bjuder åt lag-propositioner, hvilka kunna af den ena Statsmagten göras den andra, äi'0 så mycket mindre i allo uppfyllda i den K. skrifvelse, hvarmed lagförslaget bifogas, som K. M. icke deri gifvit något eget yttrande hvarken till'bifall eller ogillande af lagförslaget; hvarförutan Statsrådets medsända protocoll upplyser, att icke heller fråga der förevarit om lagförslagets innehåll. Denna särskilda omständighet förklarar sig likväl lätt, då man går tillbaka till sjelfva arbetets upphof.
Stotering unberFaffab ^orb, af ^ronoffatte od) grälfenätur, enligt StiffenS ©tdnbers beflut, borbe mara till ÄnecFte. od) 83dtSmanö&äaet tnbelab, men hemman od) hemmans, belar, eder 3orb lifmdl gifmas, forn dnnu ej Fommit att mibfdnnaS ett fdbant onus, utan att ndgot motfmaranbe bern dlagbt dr, (Fola befe, utan affecnte bcrpd, antingen be tillböra Sanb eder ©tab, för en fäban rotefribet, fd Idnge be ben åtnjuta, årligen betala Jolf StiFsbaler 23anco för beit hemman, och i lifa fötbäflanbe för minbre belar eder jjorfc. lotter; dfmenfom 9tegementS.£)fftcerS«©tabS 23offdtlen, fd Idnge be ej ut* göra epitet dotering, (Fola i Frigstib mibfdnnaS en lifa afgift; hmaremof 28 5frt. IL f. 5- 26—27. ©ditrier, SRfi 0$ 9?5r^ famt Sfri^e pribilegterabe Remman Dd& Sdqenbe. ter» fd mdl forn Sttilitare», SiPile» od) Secleftafliqtte-SofldlTen od) edgen» beter, famt Äyrfoberbarne pd Sött anffagne ©tombcmman, font dtagit ftg Spira dotering, ifrdn ofmanfidenbe SBemiflning unter frebétib frif&nnä#. §. 26. Strrenbaforer betala gent procent af ben tnfomff be dga, febarr arrenbefumman blifmit afbragen, bmilfen afgift bocf ej md bern påföra^ till tninbre belopp, dn en dttonbel af Säflighet#