Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfvenledes skall, under byggnadstiden, pä enahanda sätt, utses ett ombud att i den årliga revisionen af kanaloch slussverkets räkenskaper deltaga; varande, enligt Rikets Ständers vid denna riksdag fattade beslut, den för ombyggnadsarbetets fullbordande först bestämda tid förlängd till slutet af år 1859. Sedan ombyggnaden af kanalen och slussverket blifvit fulländad, böra de i Riksgälds-kontoret deponerade aktierna i Strömsholms gamla slussverks-bolag till Siats-Utskottets Memorial, N:o 308. 13 det nya bolaget återställas eller förstöras; hvarförutan den, såsom lösen för de felande aktierna samt derå outtagna utdelningar, till Riksgälds-kontoret inbetalda oell derstädes innestående summa dä bör lill det nya bolaget utanordnas. På sätt i 5 §. af det för kanal-bolaget utfärdade privilegium föreskrifves, kommer, efter byggnadsarbetets utförande, att, till bildande af en fond för framtida större reparationer, afsättas utaf kanal-inkomsterna en viss ärlig summa, hvilken, jemlikt Rikets nu församlade Ständers medgifvande, får utgå med endast 3000 R:dr under den tid, som erfordras för amortering af det ytterligare bidrag, Kongl.Maj:t kan bolaget förunna, men sedermera bör utgöra det i åberopade privilegium bestämda belopp af 5000 R:dr; skolande låneoch säkerhets-handlingarne för de sålunda afsatta och utlånade medlen till Riksgälds-kontoret ingifvas samt under dess vård förblifva. Bevakningen af samma handlingar, likasom sjelfva utlåningen, kommer dock att af bolaget på eget ansvar, besörjas. Efter byggnadstidens förlopp samt från och med det år, då kanalen är fullt färdig och farbar, skall, — sedan de vilkor oell förbindelser, K.
Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framstäld proposition, blef denna punkt af Ridderskapet och Adeln bifallen. aguie Punkten. Krigs Hof Rättens Stat. Hvilken punkt, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls. Boule Punkten Spannmålsb er åkningen under Penningelönerne. Hvad Utskottet i denna punkt föreslagit, blef af Ridderskapet och Adeln godkändt. Angående StatsUtskottets i dess sednare Utlåtande meddeldte yttrande i afse - Den 8 October e. rn. ende å anmärkningen, att en ny Tabell öfver Tredje HufvudTiteln borde upprättas. Hvad Utskottet yttrat, ansågs icke erfordra någon åtgärd. Grefve Hamilton, Gustaf Wathier, uppläste följande: Då UtgiftsBetänkandet under Riksdagen utgjort det hufvudsakligaste föremålet för min ringa arbetsförmåga, men åtskilige hinder vållat, att jag först mot slutet fått tillfälle att öfvervara Ridderskapets och Adelns öfverläggningar rörande de vigtigaste HufvudTitlarne, anser jag mig nu, då desse öfverläggningar blifvit bragte lill slut, skyldig att i möjligaste korthet göra reda för mine åsigter i ämnet. Såsom Ledamot af StatsUtskottet bar jag gått ut från den synpunkt, att tillstyrka beviljandet af de anslag, hvilka för Statsmachinens oafbrutna gång ansetts erforderlige, likväl under det förutsatta vilkor, att Nationens directa bördor ej derigenom skulle ökas.
Och då Regeringen hade säkert fastställde summor att till StatsContoirets redovisning påräkna för Statens behofver, skulle allas interessen förenas, om allt hvad Bevillning heter ingeck till RiksgäldsContoret. Att det hade varit nyttigt, om Tullbevillningen fått ingå uti RiksgäldsContoret, visar erfarenheten. Då hade redan 18a5 funnits i RiksgäldsContoret öfverskotten för 1823 samt 1824, och man hade må hända då aldrig b eliof t utgifva en enda 3-procents-sedel, åtminstone högst få, och dessa kunde då blifvit betäckte med 1826 års öfverskott, i stället för att desse medel, efter ett års hvila, först inkommo 1827. Att det äfven vore nyttigt, om öfverskotten för 1827 och 1828 nu funnos i RiksgäldsContoret, torde lätt begripas; då förmodligen ej mindre än 1 million, men kanske 1,200,000 R:dr, då varit alt i närvarande ögonblick tillgå, för de uppgifna behofven; och jemväl af Stals - ✓ Den 29 December e. m. iG3 Utskottet kunnat beräknas. Jag tviflar visserligen ej att framdeles få en tillfredsställande utredning från StatsContoiret, men erfarenheten har vid andra tillfällen lärt oss, att tidsutdrägten håde skadar och väcker misstroende. Hr Hjertaj Gustaf: Jag skulle afskräckas för att i denna fråga uppträda, om jag kunde tro, att de denna dag framställde åsigter angående Revisionen af Statsverket, Räntekammarens underhållna inventering, samt Tullmedlens ingående till RiksgäldsContoiret, vore föranledd af annat än tjenstemannanit hos den Embetsman, som sig yttrat. Jag säger afskräckas! ty i annat fall vore det ett bevis, att en plati, ett verkligt system vore af Styrelsen antagit till att för Rikets Ständer undanhålla den granskningsoch dispositionsrätt de öfver skattebidragen äga att utöfva: och då vore tal öfverflödigt. Men Grundlagen bjuder alltför tydligt denna granskningsrätt af StatsVerkets tillstånclj styrelse och förvaltning, för att jag skulle befara, att en sådan plan kunde finnas.
St. väl insett, att ifrågavarande slag af brott kan ega så olika gradationer, att, i många fall, dödsstraffet vore i strid med den i öfrigt gällande lagstiftningen; men dess upphäfvande skulle deremot, för de svåraste fall, eller sådane förolämpanden, hvilka under hot och bitterhet yttras inför sjelfva Majestätet, eller direct angå detsamma, och innefatta de egenskaper, som i 5 Cap. i §. M. B. omförmälas, icke Öfverensstämma med andra bestraffningar i Lagen, hvaribland må anföras, att, enligt 18 Cap. 8 §. samma Balk, minsta våld å Embetsman i tjenste» straffas med lifvets förlust, och ryktens utspridande i argt uppsåt, som röra medborgares ära, efter omständigheterna, med det ansvar, sorn kommer dödsstraffet närmast, eller landsflykt, hvilken bestraffning jemväl, enligt Tryckfrihets-Föiordningen, eger rum för smädelse!’ emot främmande Öfverhet, framför hvilken landets egen dock synes böra vara af Lagen skyddad. På dessa skäl, och då R. St. dessutom ansett betänkligt, att ibland straffbestämmelserna för ifrågavarande brott upptaga äräns förlust, enär, derest förgripelsen är så nedrig och grof, att densamma förtjenar ärelöshet, dödsstraff då bör, med afseende på förbrytarens låga afsigter och samhällets anspråk, å honom ega tillämpning, men om åter brottet är af lindrigare art, ärans förlust, hvilken endast bör åtfölja en genom sina bevekelsegrunder verkligen vanhedrande handling, icke synes utgöra något lämpligt ansvar; hafva R. St. funnit sig icke utan förändring kunna antaga E. K. M:s högstberörde Nådiga Proposition. Men då R. St. tillika nogsamt insett, att dödsstraffets bibehållande, såsom enda påföljden af det brott, hvarom 5 Cap. 1 §.
Om beskattningen på sådant sätt blifvit ökad, och i förening dermed en rättvis pannerymds-tariff antagen, så skulle jag anse det vara möjligt att, till mindre känning för producenten, än consumenten, draga en dryg skatt af denna näringsgren; men att, såsom ni) skett, utan att beräkna andra resultat, äif skattebeloppet såsom inkomst för Slats-Cassan, fördubbla en erkändt billig beskattnings-tariff, och genom denna åtgärd göra den obillig, det har jag ej kunnat gilla, utan får deremot på det högsta reservera mig.” 20 Bevittna samt Allm. Besvoch Oecon.~Utsk. Utlåtande TT.-o 5. Förslag till Pannerymds-Tariff med afseende d bränvinsredskapens af verkningsförmåga. 55 » 0 1 SJ s c* w; cL n i Den pa nnerymd med olik vt redskap, hvartill hemnransvärde aerättigar. a te I H 3 5, tf> CA 0 O 3 irsta Classen, eller enkel redskap* a;dra Classen, som anses öka averkningen med 5o procent. s ; « g-« 0- cg 8 »' 3 S ra ^ 0 r $ C 0 Ut 5' £ zr~ ao ra 1 3 c,° ° 3^S 0 ö w £ 3 2 <ra> P£J c ; -+> v < M O CO VJ -j O u'f 3 6:te Classen, som anses öka afverkningen med 200 procent. 9:dé Classen, som anses öka averkningen med 5oo procent. lor bränvin, som ; kunna till verunder 6 månader. Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Ulsk. Utlåtande N.o 5. 3:o af Herr Hjerne: ”Jag reserverar mig emot de hufvudsakliga Asigter, som ledt sammansatta Utskotten vid de beslut, som delta Betänkande innehåller. Alla enskilda och corporalionsintressen måste gifva vika i striden med det allmännas, i synnerhet när det galler större samhällsfrågor.
Stanna, vid fråga om godkännande eller underkännande, tvä Ständ mot tvä, höra de tvenne underkännande Stånden vara pligtige att meddela Const.Utsk. skälen till sitt underkännande; och hör förslaget sedan, ätföljdt af dessa tvenne Stånds sålunda uppgifne skäl, hvila, för att af R. St. vid nästpåföljande riksdag slutligen afgöras. 3:o. Blifva icke minst tre godkännande Stånd, eller, för den händelse att endast tvä Stånd godkänna förslaget, dessa tvenne ense om deri yrkade förändringar, och kunna icke deras olika tankar i sådant afseende sammanjemkas, bör i förstärkt Const.- Utsk. frågan om förändring slitas, på sätt det nu ifrågavarande förslaget i slutet af 5 mom. innehåller. Den 5 April f. m. 77 Då jag tillämpar denna gemensamma tanke på redactionen af 81 §, skulle 1 och 2 mom. af Utsk:s nu framlagda förslag blifva oförändrade, men 4 mom. utgå och 3 mom. erhålla följande lydelse: Hvad Const.Utsk. till ändring i grundlagarne, sjelfmant eller uppå derom af riksdagsman väckt fråga, föreslår, kunna RiksSlm antingen underkänna, eller med eller utan förändring godkänna. Godkänna minst trenne Stånd förslaget, skall det, såsom af R. St. godkändt, hvila till nästpåföljande riksdag, och då af Ständerne afgöras. Underkänna minst trenne Stånd förslaget, förfalle detsamma. Godkännes förslaget af tvenne Stånd, men uuderkännes af tvenne, vare de sednare pligtige att meddela Const.Utsk. skälen till sitt underkännande, och hvite sedan förslaget, ålföljdt af de tvenne Ståndens sålunda uppgifna skäl för underkännandet, för alt af R. St. vid nästpåföljande riksdag slutligen afgöras. Godkännes förslaget med förändringar, blifva de, hvilka hvarje RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Const.- Utsk. hänvisade.
I afseende på så väl nyssnämnde tillägg för Kronans skadeslöshållande, som ock beträffande värde-beräkningen af MagazinsFondens Spanmålsförsträckningar, hafva Rikets Ständers Revisorer för bemödandet af förlusten å hela undsättnings-företaget, uppgjort ett omslut af förberörde General-Räkning, hvilket omslut, salunda uppställdt, att CreditivFondens belopp upptages i Contant och MagazinsFondens undsättningsbidrag in Natura, skall ådagalägga cn mindre förlust, än den General-Räkningen utvisar; enär Spanmålen, som för undsälfningshehofven tillhanda hållits, icke efter Revisorernes tanke bordt i Calcul till högre värde uppföras, än efter verkliga kostnads-beloppet, hvilket, hvad MagazinsFondens bidrag angår, förmodas betydligen understiga undsättningsprisen, hvarefter detta bidrag beräknats. C 4 ) Det beror af olilia åsikter, hvilken princip bör följas , för att utfinna det resultat man i detta fall vill hafva framställt. Hade MagazinsFondens försträckning' af Spanmål i Räkningupptagits efter verkligt kostnadsvärde, skulle Fonden fått vidkännas betydlig skada, då dess Spanmål, oberoende af undsättnings-anstalterne, kunnat försäljas till de efter 1828 års missväxt i Allmänna handeln gångbara pris, hvilka uppgingo till ungefärligen lika belopp med de bestämde undsättnings-prisen. För öfrigt, och om MagazinsFondens tillfälliga Spanmåls-bidrag icke varit att påräkna, utan annan Spanmål i det ställe för nödens aflijelpande måst anskaffas, är, genom den i Länen verkställde upphandling för CreditivFönds medel, ådagalagdt, att Spanmål icke då kunde uppköpas för mindre pris, än för ungefärligen lika med de hvartill Spanmålen sedermera åt undsättningstagare utlemnades. I följd häraf håller StatsContoret före, att ofvan i underdånighet omnämnde General-Räkning, enligt verkliga förhållandet, utreder med hvilka kostnader och förluster undsättningsföretaget varit förenadt, och kan lemna en vägledning för omdömet i afseende på dylika anstallters framtida vidtagande.
Menniskans förståndiga herravälde öfver naturen är här så allmänt, så fullkomligt, att Nordboen sluteligen längtar att återfinna den i sin frihet, sådan den herrskar i våra skogar och på våra berg. Här är en rikare vegetation. Gräset har en täthet, en färg, som gör godt i ögat att se på. Grönskan är så klar och herrlig, som du om våren endast ser den på de täcka ängar och vid den stilla flod, der du bor. – Då man nalkas London en mil nära på denna sidan (på den södra skall anblicken vara vackrare) förändras taflan. Vägen blir bredare, men sämre, häckarna stå tofviga och torra, marken ligger sank och på flera ställen obrukad. Man ser stora hus, men ock eländiga kojor, trasiga ungar, och hvad man förut ej i England sett, folk hvars hela gestalt brist och förderf genomträngt. Det är Londons dunstkrets – en varnande Deus Terminus af en verldens hufvudstad. Denna massa med sin dunstkrets utvidgas dagligen; ty London sväljer byar, såsom en munsbit, om de komma dess gap för nära. Inträdet är ej angenämt. Man far genom evigt långa gator, emellan hus, alla lika, alla mörka och nedrökta. Man intränger allt djupare i en atmosfer af stenkolsrök, i hvars skymning en oändlig folkmängd rör sig, förbi bodar, i pragt och mängd utan like. Med häpnad stöter man i denna trängsel af hus på S. Pauls kyrka, en hög colossal gestalt, som med harm tyckes se ned på det krämar-slägte, som köper och byter vid dess murar. – Yr i hufvudet befann jag mig sluteligen i mitt rum, – Brunets Hotel, Leicester Square, – allena med min kappsäck ; och tyckte mig instängd i en verld af tegelsten och ensam bland en million menniskor. Les extrêmes se touchent. Jag har aldrig haft lifligare begrepp om en ödemark än den stund jag först befann mig midt i den folkrikaste stad i Europa. Jag erfor för första gången rätt lifligt känslan af att vara främling. Hos vilden betyder ordet det samma som fiende. Men äfven detta är ett menskligt förhållande.
V i tänka oss färgen brun, blågrå eller svart, och börja så med kjolen. Denna göres heltkort, så att den lemnar foten fullkomligt fri. Vidden 2J ä 2 | meter. Den sneddas på vanligt sätt och fodras helst med flanell, i någon melerad färg; bjärta färger äro olämpliga. För att rynkor och veck ej skola falla sig klumpiga vid infällningen i linningen, utklippas vid dessa små kilar ur fodret, som sedan nätt hopsys; foderkjolen kommer då att sitta nästan slät omkring medjan. Nedomkring garneras kjolen med en decimeters bred skinneller plyschbård. Skulle en sådan kjol under nu rådande modeförhållanden, möjligen anses för kort, för promenaden ned till isen, så kan en rad stålringar fastsys rundtorn vid pass 1 | decimeter från linningen; ett band trades genom ringarne och utdrages på kjolen genom tvänne languetterade hål, anbragta i ett sidoveck. Bandets ändar hopsys, hvarigenom det blir lättare att finna och afknyta det. Härigenom kan kjolen dragas upp några tum. Kort måste den vara för att ej vara hinderlig vid åkningen. Koftan, ej allt för kort, är tillsittande i ryggen; framstyckena kunna vara halfvida, om så önskas, dock alltid så mycket svängda, att de gifva figuren ett smidigt utseende. Vackrast är kanske dock att bära koftan helt tillsittaude, men i hvarje fall bör den vara så rymlig, att ett klädningslif kan bäras under den. Koftan knäppes ända upp till halsen, förses med krage af samma sort som kjolgarneringen, hvaraf äfven sättes en kant nedomkring samt kring ärmarne, som bör sluta väl till handlederna. Förses vidare med en mindre bröstficka för näsduk SL och skridskonyckel. Jag antager nämligen att fjäderskridskor användas. Byxorna af tillsluten modell, under hvilka vanliga benkläder böra bäras, fodras äfven de med flanell; man undviker då de tunga och hindrande underkjolarne. Skulle dock någon anse sig ej kunna undvara ett dylikt plagg, så tag åtminstone blott en och en helt kort sådan samt fodra klädningskjolen med ett lättare tyg.
IV. B. 35. A. 112. — till magistratspersoner vid inventering af landtränterimedel, rörande. VI. B. 33. A. 397. Arfvoden, Notarie-, i Banko-Utskottet, angående, samt om lillökadt cancellibiträde. I. B. A. 67. — Notarieoch cancellist-, i Conslitutions-Ulskottet, angående. I. B. 274. A. 319. — Notarie-, om beräkning af, för de i Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet såsom notarier anställda cancellister. I. B. 622. II. A. 297. — för ökad cancellipersonal i Lag-Utskottet, angående. II. B. 180. A. 301. — för Lag-Utskottets Notarie, angående. VI. B. 103. A. 398. — angående årligt, för afslutande af Bankodiscontverkets räkenskaper. X. B. 93. A. 343. — för den i StatsUtskottet anställde kamererare. X. B. 458. A. 485. — för riksdagskostnadernas utbetalning samt utlemnande af skrifmaterialer med flera effecter för Riksståndens och Utskottens behof. X. B. 585. A. 591. — angående förhöjdt, åt föreståndaren för tryckeriafdelningen af Expeditions-Utskottets cancelli. X. B. 586. A. 596. — för msk rifning af Banko-Utskottets protocoller. X. B. 681. A. 683. — för Irenne nya ledamöter i Lagberedningen. Se Lagberedningen. Arrende, om nedsättning i, för lägenheten Stallmästaregården inom Solna ( 17 ) Solna socken oell Danderyds skeppslag af Stockholms län. VI. B. 435. A. 650. Arrende å Sundbyholms kungsgård, angående förlängning af. Se Löwenskjöld. — om nedsättning i, för Motala kronofiske och mjölqvarn. Se Motala.
Majus Nådiga Bref ,af den 25 Maj 1814 till Herrar Fullmägtigä af innehåll: att, uppå gjord underdånig anmälan, att Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse af den 11 Aug. 1813, (åberopad uti Drätsel-Commissionens svar af den 19 Januari 1814,^ rörande förbättring uti Hufvudstadens Mantals-Cornmissariers Löne-vilkor, blifvit så förstådd , att vederbörande innehållit den Stadens Cassa tillslagna andel i Bevillnings-Procenten af det sedermera uppburna beloppet , utan afseende å Riksens Ständers år 1812 fattade Beslut, hvarigenom en sådan rättighet endast för 1813 och de följande åren medgafs, Kongl. Majit godt funnit i Nåder förklara, att hvad uti ofvannämnda Kongl.. Majus Nådiga Skrifvelse förordnas om den Stockholms Stads Cassa tillfallande halfva procent af inom Staden inflytande BevillningsXJppbörd , icke bör eller kan tillämpas förr , än då, i kraft af 1812 års Bevillnings-Stadga , dens henne likmätigt, för år 1813, belöpande Bevillnirigs-afgift ingår; och att således hvad förut i Bevillning uppburits, ovilkorligen skall till jRiksgälds-Contoiret, utan afdrag eller innehållningar, oafkortad! aflemnas. Med 1054 Den 11 Juli. Med underdånigste anledning häraf, anmodade Herrar Fullmägtige, genom förnyad Skrifvelse af den 16 Juni förlidet år, Hans Excellence, Herr Grefven och Öfver-Ståthållaren foga den Embetes åtgärd , att ej allenast merberörde, uti i8to års Summariska räkning, afförde och då ännu oersatta summa af 2,352 K:dr 18 sk. 4 r.
En drottnings, ja! men ej en nära fränkas Som icke mera någon drottning är, Men är en älskad broders kära maka. (mildt). Som dock ej glömt att hon en gång var drottning Om också åt en kung som vann sin krona Med brodermord! MECHTHILD MAGNHILD. J ären grym, min fränka! MAGNHILD (vänder sig för att ga). (skyndar efter och fattar hennes hand). Förlåten mig! jag vet ej hvad jag säger, Ty sen J, fränka, man har sårat mig Och jag är hjertesjuk och djupt olycklig. MECHTHILD (kastar sig gråtande i hennes famn). (som förut, i det hon lutar hennes hufvud mot sitt bröst). Då finnes det en ting som herrligt tröstar! Och det är? MAGNHILD. MECHTHILD. MAGNHILD. MECHTHILD. Hjelp åt andra som ock lida. O ja, så är det! Att bedja hos min stränge make, för MAGNHILD Bistån derför mig Er broder, lagman Bengt, och Sigrid fagra. (skyndar ifrån henne, häftigt). För henne! Aldrig! Ingen hatar jag MECHTHILD. Så högt på jorden som den samvetslösa! Och hvarför haten J den arma så? 100 För det min svage broder hon förtrollat, Och röfvat ifrån mig min makes kärlek Med sina usla konster, tiggerskan! J gören henne orätt! Ädel dygd MAGNHILD. MECHTHILD MAGNHILD. (varmt). Med höfviskhet och fägring lär hon para! Hon må en engel vara, ja! ett helgon! Jag hatar henne dock, och aldrig lägger Om ock hon bad derom på sina knän! Må ingen annan vara lika hård MECHTHILD Jag goda ord för henne hos min broder, (med djup betoning). Då sjelf en gång J kunnen hjelp behöfva! Åttonde scenen. DE FÖRRE. HÄRVED. Är Jarlen här? HÄRVED (hastigt från fonden). MECHTHILD. HÄRVED. Nej frände! Hvad står på? En märklig sak. Dernere står ett bud
Man vet att en stor strid pågår om de rika skatter, som södra Sverige har i kol-lager m. m., och att man icke kunnat komma till något resultat af bristande vetenskapliga insigter. Jag anhåller att R. o. Ad. ville, i likhet med hvad Preste-St. gjort, lemna bifall till motionen. 566 Den 26 April t. m. Hr Rosensvärd, Johan Henrik: Då af Stats-Utsk:ts le damöter 3:ne yttrat sig för afslag å Utsk:ts hemställan och endast en dertill begärt bifall, ber jag att få säga några ord till densamrnas försvar. Man har sagt, att då Utsk:t icke vill bifalla en enskild motionärs framställning, anföres det vanliga skälet, att K. M. icke afgifvit Propos. i ämnet. Det är sannt, och jag antager, att då K. M. efter frågans pröfning icke funnit skäl att derom framställa förslag, har K. M. dertill haft giltig anledning. Man har sagt, att Upsala Akademi har en professor i geologi. Detta ämne är der förenadt med mineralogi, i Lund åter är mineralogi förenad med chemi, och jag vill icke undersöka huruvida detta är lämpligt eller icke, att en profession i geologi inrättas i Lund. En orsak, hvarför bifall till motionen nu skulle vara angeläget, lärer vara att lämplig person till denna profession nu skulle finnas. Jag betviflar icke, att så är förhållandet; men jag anser icke detta vara tillräckligt skäl till bifall. Jag är af den öfvertygelse, som jag flere gånger uttryckt, att stater för embetsverk icke böra ordnas, nya tjenster ej tillsättas eller löneförhöjningar beviljas på grund af serskilda motioner, utan att sådant endast bör ifrågakomma efter utredning, pröfning och framställning af embetsverkens och embetsmännens högsta chef, K. M:t. I öfverensstämmelse med dessa åsigter måste jag biträda Utsk:ts hemställan, och anhåller, att R, o. Ad. dertill ville lemna bifail. Hr Montgommerie-Cederhjelm:
Låt oss vänta en stund. Hon kommer säkert inte hit. HELKA. Kerttu, hvar är du? KERTTU. Släpp mig, Risto. Jag är viss på att hon kommer. Om ett par dar skall du få bud ifrån mig. Farväl till dess. RISTO. Är det riktigt säkert? KERTTU. Du kan lita på det. Nu kommer hon. RISTO. Adjö då så länge. Går. HELKA ser ut genom ladudörren. Hvarför dröjer du därute så länge? Kom nu och lägg dig att sofva. KERTTU. Mormor, hör. Älskar du mig, om också aldrig så litet? HELKA. Hvad nu, barn? Hvarför frågar du det så häftigt? Visst älskar jag dig. Du tillhör ju vår egen förtryckta stam, och du är ju mitt eget kött och blod. Ja, visst älskar jag dig. KERTTU. Då upptar du också min vän som din egen ibland er och anser honom liksom mig tillhöra vår slägt. Gör du det, mormor? HELKA. Menar du den mannen, som bedrog dig? KERTTU. Han gör det inte mer. HELKA. Och om jag inte skulle gå in på att ta honom med oss, hvad se'n, Kerttu? KERTTU. Då vandrar vi våra egna vägar. HELKA. Barn, barn, du är blind, men inte den mannen du kallar din vän. Kom nu in i ladan från den här nattkölden. Det är inte helsosamt att vaka om nätterna i ensamhet, Kerttu. Din mor hade den vanan, och det lindrade inte hennes hjertesorg. KERTTU. Svara mig först: Samtycker du eller ej? HELKA. Jag måste väl. Det hjelper ju inte med mindre. KERTTU. Tack, mormor. HELKA. Men kom också ihåg: Om han ännu en gång bedrar dig, så dödar jag honom. KERTTU. Om han ännu engång bedrar mig, så skall inte du döda honom, utan jag. Ridån faller. FJERDE AKTEN. Johannas och Ristos boningsrum. Till venster en väfstol med en under arbete varande klädningsväf uti. Till höger en vagga. Vid fondväggen till höger en bädd. Midt i fonden en dörr till farstun.