Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direct ledande till målet, nemligen till verkställigheten af en för 4 år sedan redan besluten lag, synes mig vara, om R. St. skulle behaga instämma uti den af K.M., uti den andra af Dess till R. St. aflåtna Skrifvelse!', framställda tanka om Bankens öppnande till vexling d. i instund. Juli; och jag underställer R. o. Ad:s bepröfvande, att till BancoUtsk. låta afgå dess anmaning: att, med förbigående tills vidare af alla öfriga, Bankens blifvande organisation rörande frågor, skyndsamligen inkomma med utlåtande och proposition till R. St. till bifall åt K. M:s förslag, att Banken varder d. i Juli i834 öppnad till utvexling af silfver. Uti ofvan åberopade andra Nåd. Skrifvelse lyda orden sålunda: ”Bankens öppnande till utvexling af silfver, sednast d. 1 nästk. Juli, efter det lag för Banken fastställd blifvit.” Lag för Banken stiftades redan d. 1 Mars i83o; ingen yttrade då, att denna lag icke erbjöd garanti tillfyllest för en bättre tingens ordning, än som tillförne ägt rum. 7 §. af berörde lag åsyftar endast stadgars och reglementens bringande i öfverensstämmelse med de i denna lag fastställda grunder, icke en ny, än icke föreslagen, än icke fastställd lag. Konungens här närvarande Rådgifvare torde finna nödigt, för tillvägabringandet af det förtroende, som fordrats, att här förklara, huruvida K. M:s afgifna yttrande om Bankens öppnande till vexling d. 1 Juli är vilkorligt gifvet, d. v. s. än ytterligare beroende af den nu af Konungen föreslagna banklags antagande. I sådan händelse måste jag fästa R. o. Ad:s och samtliga Ståndens uppmärksamhet på ordalydelsen uti förklarandet af d. 18 Mars 1818, enligt hvilket återkallandet af 1818 års moratorium är R. St:s ensak, äfvensom derå, att, då det tillhörde R.
Län; ett förhållande, som under nu pågående granskning af förstnämnde landsbok det ankommer på Provins-Räkenskapskontoret att anmärka, så har bemälte Kontor upplyst, att åtskillige af Kammar-Rätten till betalande fastställda, med 32 R:dr 42 sk. 8 rst. uti 1844 års landsbok debiterade och såsom utestående balanserade anmärkningsmedel icke finnas vara uti ingående balansen al 1845 års landsbok upptagna, men att medlen emedlertid blifvit under loppet af sistberörde år till Landtränteriet inlevererade och redovisade. De i nåder remitterade handlingarne varda härjemte i underdånighet återställda; och Kammar-Rätten framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Aller nådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts Underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåtare, Aug von HARTMANSDORFF. O. A. Tauvon. C. E. Ålander. A. Wilh. Edman. J. A. Björkman. S. M. Tham. Stockolm den 25 Februari 1848. C. J. Fahnehjelm. — 430 — Utredning öfver de uti Östergörlands Läns Landsböcker för åren och Landt-Ränteriets äldre förskotter Debet. Af dessa afföras uti 1846 års balans-conto, såsom kontant återbetalda 1815 och förra åren, 1,184: 24. 11. samt uti 1818 års Ränteri-räkning, såsom af Kongl. Stats-Kontoret till afskrifning beviljade: 1818 den 31 December ... 25: 3. — „ „ _ ... 12,824:10. 6.
Björnstjernas anmärkn. att de förmögnare af R. o. Ad. enligt Hr von Franckens förslag skulle komma att betala mera till Riddarhis reparation, än de öfriga ehuru alla såsom representanter ega lika rättigheter, så får jag erinra om något, som händer både oss och öfriga nationers medlemmar, nemi. att hvar och en får i förhållande till sin förmögenhet bidraga till fyllande af statens tarfvor, under det vi såsom medlemmar af staten ega lika rättigheter. Frih. Job. Gustaf Paykull: Jag hyser icke den tanke att E. o. Ad. kan i sin Eiddarh.Ordn. införa hvilken beskattning som helst. 12 § Riksd.Ordn. säger: att Eiddarh.Ordn. skall vara i öfverensstämmelse med Grundiagarne, och 79 g i Riksd.Ordn. säger: att ingen af R. o. Ad., som, enligt Riddarh.Ordn., till säte och stämma berättigad är, icke eller någon lagligen kallad eller vald Riksdagsman före annat stånd, må kunna, af hvad anledn. som helst, förmenas att Riksdagen bevista. Dessutom skulle i så fall R. o. Ad. kunna pålägga så stor afgift att en stor del blefve uteslutna från all möjlighet att vinna inträde här. Ett sådant stadgande står enligt mitt begrepp i strid med 79 § RiksdagsOrdn. och jag får derföre afstyrka detsamma. Hr von Franckens förslag synes mig mycket bättre, men procentens storlek blir alltid beroende af det behof, som skall fyllas, och derföre torde man först böra utröna bebofvets storlek innan man bestämmer något med afseende på procenten. Jag yrkar derföre återremiss, på det Riddarh.Utsk. måtte komma i tillfälle, att uträkna huru stor procent, som är af nöden, för att fylla behofvet. Sedan R. o. Ad. då fattat sitt beslut i ämnet, kan Hr von Francken, om han så finnér för godt, väcka sin andra motion, på det att beslutet må till sin verkan erhålla fullt laglig kraft. Gr. Lagerbjelke:
Commitéen andrager sig hafva önskat, att ett tillräckligt antal Gymnasier och Scholor kunde inom Fäderneslandet stiftas, samt att desse, äfven i ekonomiskt afseende, kunde iiirättas på en Scala, som medgaf att göra dem emot ändamålet fullt svarande. I denna afsigt har Commitéen uppgjort det i underdånighet bilagde Förslaget N:o i , hvilket Commitéen önskar måtte vinna Eders Kongl Majrts Nådiga uppmärksamhet och höga bifall, hälst det behof, som genom dess antagande skulle uppkomma, ehuru det synes stort, likväl torde kunna anses måtteligt, i jemförelse med det stora ändamålet, en fullständig anstallt för en vigtig del af den allmänna uppfostran; Lärande vid sådane ämnen tillgångarne böra mindre afses, än behofvet och den verkeliga nyttan. Emedlertid, då detta, Förslag oberäkoadt hvad för Stockholms Stads Läro-verk erfordras, slutas med ett behof, endast till Lärarnes Lönar, öfver närvarande tillgångar af 8,083 Tunnor 39 K:pr Spannemål, sedan afven alla penninge - 9? 8 Stats-Utskottets Betänkanden. tillgångar till Löner blifvit beräknade i Span» nerriål samt använde, och man kanhända icke vågar hoppas, att utvägar kunna finnas till fy 1 - lande af en sådan brist, har Cornrnitéen måst åtnöja sig, att med mindre fullständighet i planen föreslå sådane nya Schöl® Inrättningar, samt sådane Utvidgningar och förändringar af de redan existerande, som Cornmireen ansett vara af den mäst otvifvelaktiga och tryckande nödvändighet, och i denna afsigt har Co mm i» téen uppgjort det mer inskränkta under N:o 3 i underdånighet bifogade Förslag.
” Om Ständerne vid denna riksdag kunna göra ingenting till lindring i det beklagliga våld, som tryckfrihetens missbrukande utöfvar, så må de åtminstone icke visa den efterlåtenhet att stadga oskäliga straff för dem, som möjligen af misstag kunna vilja gå för långt i hämmandet af dessa missbruk. R. o. Ad. biföll 4 §:n) med den förändring, att de sista orden — ’’och varde ej vidare i Rikets tjenst nyttjad” — skulle utur §:n utgå. 5 §:n. På begäran af Hr von Hartmansdorff upplästes Hr Lagergrens vid betänk. N:o 127 och utlåt. N:o 17g i anledn. af denna § afgifna reservationer. På samme ledamots begäran upplästes äfven PresteSl:s beslut röride denna §, innehållande att §:n blifvit bifallen med följande förändringar: 1:0 att de i 1 mom. i slutet förekommande orden”utan att kunna deruti åter insättas eller lill annat embete inom Statsrådet förordnas” — skulle utgå; 2:0 att 2 morn., hvilket börjar med orden — ”S l a t s råd s I ed a m o l, som i a n d r a” e t c. och slutar med "1 cap. 12 §:n R ä 11 e g.ba 1 k e n,” helt och hållet skulle borttagas. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att R. o. a3 II. 43 338 Den 5 April. Ad. äfven här mätte instämma i samma beslut, som PresteSt. fattat. Detta består nemi. deruti, att ur i mom. utesluta det tillägg, som LagUtsk. gjort, oell hvarigenom det jemväl i förevar, morn. höjt ansvaret för Statsrådsledamöter, på samma sätt som i den föreg:de §:n, der denna förhöjning ogillades. Den skyldige skulle icke blott mista embetet, utan dessutom ej heller kunna till något annat embete inom Statsrådet förordnas. Förhållandet med lagstadgandena i denna § är af den beskaffenhet, att misstag om meningen lätteligen kan begås.
Skön var han inte, om han också var tapper som en gud, och utan att vilja säga något oartigt mot hjältekungen, tillstår jag gärna, att jag för min del bestämdt skulle föredraga en annan Carl! På ena sidan om rökrummet ligger Prinsens skrifrum, i hvilket vi blott gjorde en hastig visit. Jag tyckte det såg ut som ett vanligt ovanligt trefligt herrum med ett stort, skönt skrifbord, mycket papper och böcker, une chaise-longue tres longue samt taflor på väggarna. Bland växa till på längden, gör för öfrigt ett mycket elegant intryck. Den förgyllda möbeln är, som du kan se på afbildningen, » i tidig roccocostil » (kan du ej se det, så får du tro mig • — liksom jag trodde en viss annan auktoritet!). Tyget med crémefärgad botten och blommor ser gladt ut mot guldet och«väggarnas, om en vacker vinterhimmel påminnande blå. Den förtjusande väfda tapet, som hänger till hö- ger öfver soffan, de båda vackra gamla speglarna mellan fönstren i förening med möblernas ganska reguliera placering bidraga säkert^att ge salongen ett visst förnämt tycke, som man eljes sällan återfin Fyrkantiga salongen ner i moderna praktvåuingar. Jag är gammalmodig, jag, ma chére, och tycker ej, att trefnåden i ett rum ligger i soffor, stolar och bord, som stå om hvarandra som på en auktionslokal eller som om de hört och förstått ropet: elden är lös! och nu vore på väg att rädda sig hvar och en åt sitt håll. Därför var jag nöjd här. Jag njöt ock af att se många verkligt vackra och dyrbara gamla saker, som utan att göra väsen af sig stodo här och där och fröjdade mitt öga. Så, utom allt annat, en praktfull vas af Berlin-porslin från förra århundradet, som enligt uppgift en gång tillhört Prinsessan Sophia-Albertina och nu, sedan den vandrat omkring på auktionernas allfartsväg, åter hamnat här. Om jag vågade, vore jag frestad att till samma, det gamlas älskvärda kategori, räkna en liten förtjusande tafla med några gula Chrysanthemum i en vas, målad och skänkt af Prins Eugen.
Då StatsUtslcottet häruppå ytterligare före. haft detta ämne, har Utskottet inhämtat, att, ehuru någre af Wadstena Borgerskap nu yttrat den önskan, att undvika KIosterKyrkans emottagande, vore sådant likväl ej instämmande med Stadsboernes allmänna tanka eller verkliga båtnad; Och, enär Församlingarnes gemensamma underdåniga ansökning, som föranledt till Kongl, Majtts Nådiga Remiss af frågan, grundade sig på Socknestämmobeslut samt detta icke undergått någon förändring; så, och då icke blott Wadstena Stads, utan äfven den dermed förenade S:t Pehrs LandsFörsamlings Ledamöter deltagit i berörde beslut och ansökning, har StatsUtskottet; trott den från någre Stadens Invånare anmäldt® serskildte önskan icke kunna föranleda dertill, tttt apse frågan na var« kammen i annat skick, 666 StatsUtsftottets Betänkanden, än då Utskottet afgaf dess förra yttrande. Men, hvad de gjorde anjnärkningarne beträffar, finner Utskottet sig icke kunna förändra dess gifne Utlåtande eller tillstyrka anslående af ofvannämnde summa, enär Statens säkerhet synes fordra, att orden ligr Cornrad! med Försa ml ingarne orri XlosterKyrkans framtida underhållande först varder uprättadt och godkändt: Flvilkef Utskottet, till besvarande af återremmisserne, får vördsamligen anföra, Stockholm den $ Aprill 1818, N:r I55. Riksens Högloft. Ständers Stats Utn skotts Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Dess yttrande öfver Herr Adler bet hs Förslag om bidrag af Allmänne medel till kostnaderne vid Isländske Handskrifters öfversättande på Svenska Språket.
För öfrigt sjöng allt hvad lif och anda egde af fattigmansbarnen, hvilka hade sin egen ring, så att bergen gåfvo eko och majstångens äggskals-halsband darrade på sin löfbarm. En bohuslänsk majstång på denna tid, åtminstone inom vår trakt, var en stolt dam, af omkring sex alnars längd, i ett slags styf kjortel, bildad af breda nyknoppade granrisgrenar. Man skulle kunna ha liknat henne vid en lifslefvande dryad-gran, med toppen förvandlad i hufvud samt derefter i proportion hals, armar och lif af björklöf. Det stora på lärft målade ansigtet var tillstyrdt såsom på en docka och hjessan prydd med linlockar och blomsterkrona. För öfrigt gingo blomstergirlanger i vågor öfver både kjol och armar. Majbrudens egentliga tärnor bestodo af stadens ”hemma-döttrar”, d. v. s. alla dess skeppareoch handtverksdöttrar, som icke behöfde tjena hos andra för sitt bröd. Det var de som, sedan ”gossarne” från fjället eller öarne hemskaffat de gröfre materialierna, bundo kransarne och klädde bruden. Naturligt var derföre att de hade äran att dansa i samma ring med stadens alla andra ogifta damer ur den så kallade högre klassen. Senare på natten illustrerades festen af kanonskott och på holmarne brinnande tjärtunnor, hvilkas lysande sken återflammade öfver det dunkelblå vattnet, kring hvilket ungdomen då svärmade. Den stora kedjepolskan jemte åtskilliga friska tremansskicks-dansar i torgets hörn hade just börjat, då kapten Rutger ankom och kastade glansen af sin förmildrade blick – ty han var ingalunda känslolös för fruntimmer – utåt den lefvande blomsterkedjan. Men icke förr hade denna revy börjat än han spratt till, liksom hade han erhållit en pil i sjelfva hjertat. Han skuggade ögonen med handen. Hvem var hon, hvarifrån kom hon, denna tjusande syn, den sköna herrliga flickan i skarlakansröda kjorteln, med den runda mjuka midjan så behagligt insnörd i brokatlifvet, öppet öfver korsetten?
Åtgärden syftar, efter min åsigt af saken, till det goda ändamål att befria ett framdeles blifvande Ståts-Utskott ifrån åliggandet att vidtaga den. 12 Statsi s. Allm, Besv. o, Oec. Uisk, Ull, N o 59. Ankom till Exped, Utskottet den 30 Julli iSSg. Ytterligare Utlåtande, med anledning af erhållne återremisserå Utskottens Betänkande, N:o<23’, om uppmuntran till J.E.Ekenvtark, dess Hustru och tvänne Systrar för af dem införda förbättringar i väfnadskonsten.
Deras ansigten voro i motsats till de förres ganska bleka. Feta, njutningslystna turkar gingo bredvid levantiner, som voro klädda i fez, kvinligt rundskuren jacka, pösande vidbyxor och europeiska resorkängor – en ful drägt som gaf en könlös pregel åt hvar och en som bar den. I vimlet af alla dessa egendomliga typer och lysande kostymer framrullade en ensam fint lackerad parisisk täckvagn. Framför de präktiga svarta hästarne, som kördes af en neger, sprungo fyra unga araber, barbenta, med hvita fladdrande ärmar, rikt guldstickade sammetsjackor och käppar i händerna. Ur vagnsfönstret framtittade ett förtjusande kvinnohufvud, lätt beslöjadt af ett tunt hvitt flor, som kokett viradt kring håret och nedre delen af ansigtet, lemnade de svarta ögonen och ögonbrynen blottade. Det är med det inre Österlandets städer som med ruinerna: modernt och gammalt blandas om hvartannat. Det är i Orienten som om grafvarna hade öppnat sig. Forntiden vandrar lugnt sida vid sida med vår samtid, medan husen och moskéerna, följande menniskornas föredöme, höfligt lemna plats åt urgamla ringmurar, halfstörtade basilikor och romerska triumfbågar. Intet är ordnadt; allt växer i brokig frihet som blomstren i en förvildad örtagård. Den sprättige korinthiska kolonnen kan med sitt friserade hufvud resa sig inne i en moské och en herrlig dorisk kapitäl tjena till altarbord i ett katolskt kapell. Som hvita spöken stodo kvinnorna kring limonadförsäljarens bod i fotsida dok och med blommiga, ogenomträngligt täta flor för ansigtet. Limonadförsäljaren anropade sina kunder i halfsjungande ton, och hans limonad var kyld med snö från Libanon. Att läppja på den var som att höra en ny sanning: man kände först en kåre utefter ryggen, men sedan ville man ha ännu mer. I en sidogränd hängde slagtaren upp ett lefvande svart får i porten och skar halsen af det i ett enda snitt.
Grefwe körner af luna, t^arl, Lenera!-lieutenant >212 N:o 99. Friherre hamilton, Larl, OfwersteKammarherre 212 N.o 818. Herr Keen8tjerna, Fnllm. Friherre bjerta, ftreclric, Klakör -272 N:v 29. Friherre lagerbielke, /kxel, Najor 2ir N:o 1870. Herr von kappob, Fullm. Herr 8Hlverstolpe, lreärie, Kammarherre - 27-1 N:o 7940. Herr lersmeclen, breäric, Vicekresi^snt -210 N:o 1979., Herr krakel. Fullm. Friherre?0S8L, Larl, Ofwerste 20g Sjette Band. N:o l Nw 4 Den i Mars. N:g 2204. Herr 6skm af colguhoun, Larl, Ofwerste » » 203 N:o 105. Herr kalkenderA, welker Olok Oottlricd, KammarIunkare -207 Supplsanter. Herr ceäerstöclt, ^obn, BergsRäd 205 N:o 9r. Grefwe KallmZ, Fullmägtig Friherre cederström, Uudolkz Amiral 202 Högloft. Ridderffapet och Adeln atffiljdes kl. -r z e. m. lii fidem krotocolli' 6. Silverstolpe. Fredagen dm 2 Mars. klenum kl. 9 förmiddagen Grefwe Amilton, ^xel, anmälte, ak 44 §. i Riksdags-Ordningen lemnade Riksens Stander rätt, ar föreskrifva Utskotten witz rid, inom hwilken deras arbeten borde wara färdiga och til klena inlemnade.
» 2 » Nickel&gt; &gt; 75 öre Urnycklar, Medaljonger. Glasögon, Pince-nez. Thermometrar. Marinoch Teater-Kikare. Inga permar expedieras, utan att beloppet först insändts antingen medels poslanvisning eller ock i sparmärken (e j frimärken!). Efter erfarenheten från förra året, vilja vi enträget uppmana Iduns läsarinnor att med första insända sina rekvisitioner, på det de må vara säkra om att ej komma, sedan upplagan, som på förhand bestämmes, är slutsåld. Dem af Iduns läsarinnor, som sakna n:r 7 och 9 för detta år, meddelas, att dessa nummer komma att nytryckas på nyåret, för så vidt minst 100 anmälningar härom, åtföljda af reqvisilion på permar, ingå. För öfrigt kunna öfriga nummer af årgången erhållas till komplettering mot insändande af 15 öre i frimärken pr nummer. Permar Ull Idun kunna ock användas till ©1&gt;S.! C. F. LAURIN ' S SÖNER Moderna Sals-ur från 55 kronor, SJrIi a is t \ cl. Skulle någon af Iduns läsarinnor vilja godhetsfullt, gifva mig upplysning om, hur man billigast, men också trefligt, bor göra en gungstolsdyna? De mest brukliga äro så dyrbara. Villrådig. Kan någon af Iduns välvilliga läsare gifva mig upplysning om det finnes nå- gon pensionsoch hjelpförening i Sverige för qvinnor, der man genom insättningar i en lifränteeller kapitalförsäkringsanstalt skaffar sig en inkomst för ålderdomen. Tacksam för svar Arbetcrska. N:r 3 4 4 - Jag blefve innerligt tacksara om någon af Iduns läsarinnor ville underrätta mig om, hur man tillagar pudding af fiskmjöl? Emmiha., Svar. Bläckfläckar å golf borttagas med tennsalt. Saltet lägges i ett glas eller dylikt och litet ljumt vatten påfylles. Sedan lägges massan på fläcken, der den bör ligga några timmar. Derefier bortsköljes tennsaltet väl med varmt vatten.
– Er ställning är ohållbar redan nu! Rädda er! Välj att blifva fattig! Till den fattige kan man ropa: »mördare!», »inbrottstjuf!» – Jag tror ni redan nu rycker till af rädsla. – Så sluta då en gång! – Strax! Klockan är mycket och jag måste visa mig på teatern. Jag vill blott komma till ett resultat för att veta, om jag i morgon skall börja mina operationer för eller emot er. – I morgon? Ni har brådt om, herr konsul! Jag håller alltid hvad jag har lofvat en bundsförvandt, det borde ni veta. Och jag uppskjuter aldrig en hämnd, det kommer ni att få veta. Så vida ni icke uppfyller hvad jag begär af er. Vi hafva talat länge nog om onödiga ting. Derför rakt på saken! Väljer ni fattigdomen eller tager ni femtiotusen kronor kontant, så fort min plan realiserats? Dessutom eger ni rättighet att inkassera utestående fordringar för fabriken. Ni kan således påräkna omkring sjuttiofemtusen kronor. Jag skall rekommendera er till en framstående firma i Tyskland och inom några år kan ni vara millionär. Ty jag antager, att ni för att blifva fri från alla obehagliga efterräkningar föredrager att bosätta er i utlandet. Mins ni den gamla Arnold Lindqvist? Brauner drog ut skrifbordslådan och tog efter en stunds letande fram en gammal tidning. – Se här, sade han och vecklade upp bladet, här ser ni hur väl jag redan för fem år sedan tänkte på er framtid. Många i våra omständigheter bruka i sitt eget namn företaga affärsspekulationer i samma stil som dem vi haft och sedan ändra namnet. I nio fall af tio har detta visat sig vara dumt. Jag har föreställt mig att omvända förhållandet vore säkrare. Det är på tid, att ni återvänder till Europa från Buenos Ayres. Hvar ni än slår er ned utom Sverige, så kan ni med denna tidningsnotis och ert ingeniörsbetyg bevisa att ni är Arnold Lindqvist. Och Danielsson är då för alltid borta. – Hvad nu sjelfva planen beträffar, så hörde ni sjelf huru enkel och säker den var för oss båda. – Ett brott! – Än sedan då!
Om likväl den förmögne näringsidkareitskulle kunna reda sig utan detta kreditmedel; så är dock obestridligt, att deruti är för den obemedlade, för den, sorn med blott arbetskraften till kapital, bör - 12 Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 54 jar en industri, förvarad en utväg till vinnande af den hjelp, sorn är nödig för framgången af hans företag, som har sin grund i både rättvisa och billighet. Det mer eller mindre vidsträckta begagnandet af en lag lärer i allt fall ej kunna läggas till grund för bedömandet af lagens rältsenlighet; och minst torde man ifrån eli tillfälligt förhållande kunna hemta stöd till densammas ©behöflighet. Man har emellertid hufvudsakligen bestridt den föreslagna lagstiftningsåtgärden, af farhåga, att den skulle gifva anledning till missbruk, vådliga för den allmänna krediten, och följaktligen verka skadligt på samhället; men, vid betraktande af skälen för denna farhåga, synes den ej förtjena åsyftadt afseende. Först och främst har man härvid utgått från antagandet, alt nu gällande lagstiftning om förlag fallit i glömska; men att häri ligger ett misstag, en obekantskap med förhållanderna, inses ej allenast af hvad ofvan är nämndt, utan äfven deraf, att det just varit i senare tider uppkomna tvister angående förlagsrätt och derunder yppade brister i lagstiftningen derom, som gifvit anledning lill det förslag, som Kongl. Maj.-t framlagt till förbättring af samma lagstiftning; och redan häraf finnes, att man i verkningarna af 1835 års åberopade författning ej eger stöd för ifrågavarande farhåga. Denna författning utgjorde icke en utbildning af varande lagstiftning, utan en helt och hållet ny, byggd på grundsatser, okända i och oförenliga med våra lagar. Det var delta lagstiftningens afsteg, som alstrade missbruken.
Videen, kommande Riksdag äga Sländerue i alla fall .rättighet, om de så för godt finna att pållägga Ångfartyg större afgifter, och jag skulle förmoda, att maia lättare förenais häruti än uti den begäran att den ifrågavarande nedsåtningen skulle vara på så lång tid sorn 10 år, hälst det är Devi 17 Nu venaber e. m. möjligt, att sådaiie förKätringar å Ångfartyg kunna åstadkommas, samt sådane förmoner kunna deni i allmänhet beredas, att en dylik nedsättning, sorn dea löresläg.ne uti afgiftérne icke vore behöflig Friherre C'eder ström: Jag anser mig äfven böra upplysa, att Herr Lenning i Borgare-Ståndet vackt en ny motion, deruti lian yrkat, att för inomskärs seglande fartyg Lotsoch Båk-afgifterne hora nedsättas. Och som denna motion blifvit till Utskotten remitterad, kommo Utskotten att sig deröfver utlåta, . sedan upplysning från Lots-Contoiret förut blifvit infordrad och erhållits. — Skulle nu Utskotten anse någon nedsätning i dessa afgifter kunna äga rum för Fartyg i allmänhet, så är det ju gifvit, att Ångfartygens afgifter så mycket mer blifva nedsatte, som de endast betala hälften mot andre Fartyg. Detta bar ela den fördel med sig, att förra Betänkandet endast utsatte premier för de närvarande Ångfartyg men den nu föreslagae nedsättning skulle äfven blifva eii uppmuntran för anläggande af flei e dylika. Herr Riben: Just af samma skäl, sorn Herr Munck af Rosenskjöld anfört forsin begäran, alt beslutet i detta ämne endast skulle blifva gällande till nästa Riksdag, eller att Riksens Ständer då kunna förän - 3*0 Den 17 No>emb«r e. m. dra föreskriflrne härom, får jag anhålla om bifall å Utskottens förvarande Tillåtande, emedan deruti ingen viss lid är bestämd, under hvilkennedsättning i afgrfterne får äga’rum, utan der står lills vidare.