Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Crusenstolpe har en längre tid varit svensk-norsk generalkonsul i Algier. Han har der lemnat efter sig den mest hedrande hågkomst och de lifligaste sympatier, hvarför alla skola med oss instämma i lyckönskningar öfver den smickrande utmärkelse, som kommit honom till godo af franska regeringen.konsul icke hugnats med något vedermäle från denna nations stjernhimmel, har gifvit anledning till ftinderingar. Att G. såsom äfven representant för Norges intressen icke heller dervid försummade sina åligganden, veta vi med visshet; ipen deremot är intet tvifvel underkastadt, att hans sympatier för norska folkets utpräglade “ norskhet " mot svenskarne, och för det invecklade maskineri, på hvilket deras förening baserats, voro ej af någon öfverdrifven värme. I det norska folkets lifsfråga, hvilken som bäst pågår i närvarande tid, med fart framslungad genom tidströmmens mägtiga öfversvämningar som trotsa alla motsvarande fördämningar — i denna fråga öfverensstämde de begge bröderna Grusenstolpe fullkomligt. Icke så, att de underskattade ett sjelfständigt folks energiska sträf-vanden till samhällsutveckling i alla riktningar för dess egen del, utan tvärtom erkände hvad man var skyldig sådana bemödanden. Men det var från svensk synpunkt de skärskådade sådana motsträfviga förhållanden, hvilka skulle in-tvingas i samma klafve, och haltande åt begge sidor fortsätta sin tillvaro. Senare tiders händelser hafva bevisat riktigheten af dessa åsigter. Utan att vilja uppehålla oss onödigtvis vid ultraskandinavernas rop på 1840- och 50-talet, om enhetsprincipens genomförande bland alla tre Skandinaviens folk, och hvarmed verkliga brottsjöar af smälek öfveröstes förf. af “ Ställningar och förhållanden " såsom ensam förfäktare af motsatt åsigt, erinra vi huruledes Aftonbladets utgifvare, Aug. Sohlman, malicöst påstod, att förf. satt ensam i sin julle, vinddrifven, utan förmåga att komma iland. Vi vilja endast uppmärksamma, att detta lika.
Tinn åtgärd i ämne-t nödig, än att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Landshöfdingarne i de Län, der stridighet om planpenningars utgörande ännu kunde uppslå, måtte anbefallas att, i likhet med hvad genom Kongl. Brefvet den i3 0ctober 1812 blifvit i Nåder föreskrifvet, söka befordra frivilliga öfverenskommelser emellan Stamoch Utrotarne om de i fråga ställde förmonernes utgörande efter ortens förhållanden och Contracter m. m., eller, der öfverenskommelser icke kunde träffas, det måtte i Nåder påbjudas, att, vid Soldatens eller Båtsmannens afgång, den jord, Torpet innehafver utöfver kneckte Contractet, bör utläggas och till hemmansegarens disposition återgå, då all fråga om planpenningar utöfver kneckte Contractet komme att alldeles förfalla. Utskottet får nu vidare vördsamt upplysa, alt Kongl. Maj:t, vid öfvervägandet af Rikets Ständers sistomförmälda underdåniga skrifvelse och anhållan, täckts genom aflåtne Nådiga Bref till så väl Krigsoch Kammar-Collegierne, som vederbörande Dess Befallningshafvande af den i5 Mars 1826 i Nåder förordna, att samma Befallningshafvande egde, på sätt Rikets Ständer föreslagit, och i likhet med hvad den i3 October 1812 blifvit i Nåder föreskrifvet, sö - Besv. och Oeeon. Ut sk. ka befordra frivilliga öfverenskommelse!’om förmonernes utgörande lill Soldaten efter ortens förhållanden och Contracter m. m.; men att deremot, beträffande den gjorda hemställan om påbjudande, att, der överenskommelser icke kunde träffas, vid Soldats eller Båtsmans afgång, Torpets utöfver
Palmstjerna, Carl Otto, Frih. Raab, Adam Christian m. fl. ledamöter ånyo på bordet nedannämnde d. 29 sist!. Mars första gången bordlagde betanien: Bevilln.- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms betänk. n:o 2, i anledn. af väckte motioner om bestämmande af medelporto samt införande, i sammanhang dermed, af åtskilliga andra förändringar i afseende å inrikes brefvexling; och LagUlsk:s betänk. n:o 13, i anledn. af väckt fråga, ang:de dels förändring i ordningen för val till HäradsNämnd, dels ock minskning i det antal Nämndemän, som fordras för fullsuten rätt. Föredrogs Hr Aminoff, Joli. Fredr., d. 29 sisth Mars på bordet lagda motion om val af Suppleanter för R. o. Ad:s Revisorer öfver Stats-, Bankooch Riksg:s-verkens tillstånd styrelse och förvaltning. Gr. Lagerbjelke Guslaf: Bland ledamöterna i en SiatsRevision måste naturligtvis den främste vara passande till Ordf. Man har äfven antagit, ehuru det icke finnes särskildt i lag stadgadt, att ibland Revisorerna af R. o. Ad. bör finnas en sjöman och en af indelta arméens Officerare. Om nu R. o. Ad. valde Suppleanter på förhand och således utan att veta hvilken af de ordinarie Revisorerne, som möjligen komme att ersättas genom dessa Suppleanter så måste naturligtvis Suppleanterne vara qvalificerade att antingen blifva Ordf. eller silla i st. f. sjömannen eller landt-Officeren ifall det blifver någon af dem som afginge. Nu och då Suppleanterna inträda i den ordning' de fått flesta rösterna, kan man väl ställa så till alt en och samma person vore passande att inträda både i st. f. Qrdf:n och sjömannen, men alt på samma gång vara sjö- och landt-Officer det är omöjligt.
Expeditions-Uts kottets Förslay till undevi!. Har någon blifvit med falskt mynt eller falsk penningesedel bedragen ocb, ändå att han sådant märkt, sedan det mynt eller den sedel till annan utgifvit eller sökt utgifva, dömes till långelse eller straffarbete i högst två år. 18 §. Har någon, antingen i uppsåt att begå förfalskning eller missbruk al stämplar eller mårken, som i 7 eller 9 § omförmälas, eller att eftergöra eller förfalska mynt eller penningosedel, eller, med vetskap om annans uppsåt till sådant brott, förfärdigat eller anskaffat stamp, märkjern, form eller annat verktyg, hvarmed förfalskningen verkställas skulle, och kommer ej brottet till fullbordan; varde ändock dömd till straffarbete i högst två år eller fängelse i högst sex månader. Har någon utan behörigt uppdrag förfärdigat sådana stampar, märkjern, formar eller verktyg, som i föregående moment omtalas; varde, ändå att han om uppsåt eller vetskap, som der sägs, ej öfvertygad varder, straffad med böter, högst etthundra Riksdaler. Har man, i fäll som i denna § sägas, af egen drift det förfärdigade eller anskaffade förstört eller obrukbart gjort; vare från straff fri. 19 §. Nu komma stampar, märkjern, formar eller verktyg, som i 18 § omförmälas och äkta äro, någon lofligen tillhanda: hörer honom ej till att dem vårda, bör han dem till Konungens Befallningshafvande eller i annan allmän vård aflemna: gör han det ej och varda de af annan, utan hans vetskap och vilja, missbrukade; straffes med böter, högst etthundra Riksdaler. Samma lag vare. om den, som efter behörigt uppdrag förfärdigat slika verktyg, underlåter att dem aflemna till vederbörande, som dem beställt, eller dess kända bud, eller annorledes dem missvårdar, och missbruk deraf sker. 20 §. Med falska stampar, märkjern, formar eller andra till förfalskning ämnade verktyg, så ock med hvad genom förfalskning tillkommit, skall så förfaras, att missbruk deraf ej ske kan. 21 §.
Hon kunde ej intressera sig därför, men ville ej heller träda in i detta nyskapade hem för en af hennes närmaste vänner med likgiltighet, därför stannade hon på tröskeln, medan de öfriga af sällskapet gingo in för att bese rummen. Känslan af det tillfälliga och i längden ohållbara i hennes belägenhet var i en sådan tillväxt, att hon begynte släppa alla anknytningspunkter till Stockholm, försummade sina vänner, drog sig tillbaka från sällskapslifvet, vårdslösade mer än någonsin sitt hem och sina toiletter. Till och med det själfulla och antändande i hennes konversation hade mycket förlorat sig. Carl Wilhelm Scheele CARL WILHELM SCHEELE ETT MINNESBLAD PÅ HUNDRADE ÅRSDAGEN AF HANS DÖD AF CLEVE PROFESSOR VID UPSALA UNIVERSITET. KÖPING M. BARKÉNS FÖRLAGSBOKHANDEL (C.A. HERMANSSON) STOCKHOLM TRYCKT I CENTRAL-TRYCKERIET 1886. Illustration: CARL WILHELM SCHEELE. I Den politiska stormakt, som Sveriges tappre söner, djerfve härförare, vise statsmän och store konungar skapat, slutade sin korta tillvaro. Lemlästadt och blödande ur djupa sår fostrade vårt land en skara af store män, som plötsligt höjde det till en stormakt af annan art, en stormakt inom vetenskapens och forskningens områden. Till dem hörde den nyare naturforskningens fader Linné, den namnkunnige kemikern Bergman, mineralogen och kemikern Wallerius, fysikern Wilcke, mineralogiens reformator Cronstedt, för att ej nämna flere, hvilka alltid skola i tacksamt minne förvaras, så länge forskning och vetenskap äras. I detta diadem af lysande namn, som sprida sin glans öfver vårt land, intager Scheeles en af de mest framstående platserna, ty hans rykte var blott Linnés underlägset.
När den stelaste etikett gjorde drottningens umgänge enformigt, tvunget, glädjetomt, tröttande, så var i hertiginnans luftkrets allting omvexlande, okonstladt, muntert, underhållande. Kastar man nu tillika drottningens födelseår 1746 i ena vågskålen och hertiginnans 1759 i den andra, är, af allt detta, lätt att inse, hvarföre nöjena och kärleken bättre skulle trifvas hos den tretton år yngre furstinnan, än hos den äldre, fastän dennas skönhet ostridigt var både större och mera regelbunden. Gustaf III, småaktigt nogräknad och ytterligt ömtålig i allt, som rörde det yttre skenet af konungadömets höghet, befallte Badin, att, begagnande sin rättighet till oanmäldt inträde hos alla medlemmarna af konungaslägten, taga noga reda på allt hvad som tilldroge sig inom hertiginnans hof och derom meddela konungen en fullständig underrättelse. Det skedde. Morianens beskrifning, huruledes hertiginnan rasade med sina sällskapsfruntimmer som ett glädtigt barn ur hopen, äggade Gustafs nyfikenhet, att sjelf öfvertyga sig om förhållandet. En vacker dag, när Badin anmälte, att munterheten hunnit sin höjd inne hos hertiginnan, skyndade konungen till hennes sida i slottet (densamma, som under konung Bernadottes regering bebos af kronprinsessan) och tog Schröderheim med sig, hvilken just då inställt sig att föredraga några mål. Hertiginnan och hennes fruntimmer voro som bäst sysselsatta att leka blindbock, då konungen inträdde. Öfverraskad och förlägen af det icke påräknade besöket, skulle hans svägerska skynda sig undan i ett annat rum, för att ordna sin klädsel, som under leken råkat i olag; men hon snafvade och föll framstupa på golfvet. – «Hvad skall detta heta, mina fruntimmer?« – utbrast Gustaf, skiftande färg af förtrytelse. – «Är Hennes Kongl. Höghet ej bättre uppvaktad, än att ett sådant ofall kan inträffa?« Hertiginnan reste sig upp, flat och skygg för konungens misshag.
För att nu återkomma till den 75 §:n, innehåller den stadgandcn, dels hvilka ärender, sedan de af IL St. blifvit afgjorda, erfordra Konungens sanktion dels hvilka mål skola anses förfallne då 2 Stånd stanna emot 2. Men dervid har man för alla de mål, som inbegripas under 66, 69—72 §§:ne Reg.F. gjort undantag från berörde stadgande att till afgörandet af ärender i allmänhet erfordras jemte Konungens samtycke 3 Stånds beslut äfvensom att frågan förfaller då 2 Ständ stanna emot 2. Det är derföre också icke på grund af denna §, som förevar:de ämne kan anses erfordra Konungens sanktion utan på grund af 59 § Reg.F. Pä grund af denna sistnämnde § har denna fråga fått den särskilda natur att både vara statsregleringsfråga samt dertill vara underkastad K. M:s pröfningsrätt. Dä frågan om Konungens sanktionsrätt sålunda blifvit vederbörligen afskiljd, återstår icke annat än att tillse, i hvilken § grundlagen uppställt normen för behandlingen af drätsel-ärender, såsom Hr Lefrén kallar förevande frågor. Jag tror mig hafva visat att det icke kan vara hvarken den 87 elier 89 eller någon annan §, än den 69:c!e. Om man nu skulle anse denna § icke lemna tillräckliga garantier för afgörandet i ett förstärkt Utsk. af t. ex. den vigliga frågan om ett förändradl sätt för tiondens utgörande, sä är detta visserligen ganska bedröfligt, men man mäste väl ändå lyda grundlagens bud, sådane de äro. Ar man icke nöjd med den garanti grundlagen lemnar för riksdagsärenders afgörande, så har man sig öppet alt söka få förändrade Den 25 September. 453 föreskrifter antagne, men icke bör man söka vinna sitt syftemål genom att icke tillämpa gällande grundlagssladganden.
Institutet för Lliiida, Döfstumm» och Swagsinta, om friwillige sammanstött till en fond för Iun. K05. 6n. — frägan härom remitterad till Statsutskottet, Iun. 878. 894- Iul. 50. 419. desi yttrande Oct. 4276. — oM en ärlig inkomst dertill genom förhöjd tullafgift pä nägon inkommande öfwerflödswara Aug. ngi. Oreon. Utst. Olov. 58. — Bewillnings-Utstottets yttrande Febr. 426. Instruktion, för Bewillnings-Utstottct angäcndc. Masi 172.203. — för Stats-Utstottet angäende, Maji roy. 22Z. Iun. 623. 897. — för Banco - Utskottet Maji gy. 210. — för Riksens Ständers Justitie Ombudsman; se Iusiitie - Ombudsman. — för Riksens Ständers Ombud wid uppteckningen af f. o. Konungens egendom Sept. s8. 48?. 497. 595. — för de Revisorer som af Riksens Ständer förordnas till öfwcrsecnde af allmänna medlens förwaltning sedan l8<oc> ärS Riksdag, Oct. 4326. — för Riddar - Register. 6) hus Directionen, Olov. 1432. Dec. ny. 186. Apr. 577. — för Rcvisorcrne öfwer Stats-. Apr. 62r. 715. 82g. — för Fullmägtige i Riksgälds-Contorct; se Riksgälds , Lontsrets Reglemente. — för Tryckfriheks-Lornitsn angäende, Oct. 4776. — angående för Riksens Ständers FllllMägtigc m. st. hwilke i frågor om eftergift af ädömde ersättningar böra warda hörde, Oct. 4662.
N:o 9, i anledn. af återremiss å skrifvelse-förslaget N:o 136, och förslaget N:o S till § i Riksdags-beslutet. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. nära 4 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Fredagen den 15 Augusti 1851. Plenum kl. 5 e. m. Justerades 6 prot:s-utdr. för gårdagens plenum samt nedannämnde från Exped.Utsk. inkomne förslag till R. St:s underd. skrifvelser till K. M. N:o 166, ang:de det Rotehållarne inom Norrbottens län tillkommande belopp af rotefrihets-afgift för nya hemman inom samma län; N:o 167, ang:de restitution af bevillning för den utaf konungariket Norriges bidrag till konvoy-kassan utgående aflöning; och 234 Den 15 Augusti. N:o 169, ang:de de i R.F:s 63 § föreskrifne kreditivsummor. Vidare justerades följande af Exped.Utsk. afgifne förslag till §§ i Riksdags-beslutet: N:o 9, ang:de de i 63 § R.
Register. 27 Särskildta Utskottets Memorial, ang. den öfverkLgade förlägenheten i allmänna rörelsen m. m., IV. 789. ang. afskaffande af Guld och Silfver på Ci vil. och Militaire Uniformer m. m., IV. 1299. ang. en friare Kolhandel, V. 85* ang. förstärkning af Götha Canal-Disconts rörelse capital, för att, emot vissa vilkor, bi» träda med Lån till Landtbrukare, V. 86- ang. upphäfvande af Kongl. Brefvet den 26 Juli 1807,0m confiscerade varors försäljning till qvarblifvanae i Riket, V. 87. __ — äng. Åkerbruks Disconters inrättande m. m., v. 89- äng. Författningars vidtagande till inhemska Industriens upphjelpande m. m., V. 91. ang. Sjöhandelns upphörande, V. 509. ang. fri utförsel af Skånska Naturoch Konst-alster, V523. ang. frågan om ett förnyadt Reglemente för Judiska Nationen, V. 533. ang. medel till Penninge bristens afhjelpande m. m., V672. ang. inskränkning i Halländska och Bohus ländska Allmogens Seglations frihet, V. 933. ang. Hampplanteringens befrämjande, V. 941- — ang. förbud emot bruk af öfverflödigt Silfver, V. 1136. ang. utbetalning af den till Urskottets Secre terare, Canzlioch Vaktbetjening anslagna aflöning, V. 1x81. ang. de Oeconomiska ärender, som, i hän delse af Riksens Ständers bifall, böra till Kongl. Maj ts Nådiga pröfning öfverlemuas, V. 1567. ang. förlägenheten i allmänna rörelsen ,~V. 1593. — äng. en allmän Magazins-inrättning i Riket, V. 4 Afd. 159. Ser - Register.
(Motsvarar '2ulra Moni. af §. tga.) Straffräntan beräknas, på sätt hittills skett, med Tre procent utöfver Ordinarie räntan för de Lån, som ej sednast fjorton dagar efter förfallotiden blifvit inbetaldte^ eller genom omsättning liqviderade, ide fall, der den sistnämnde får äga rum; kommande dock beräkningen af straffränta för Lån, som från och med den 1 Juli detta år till betalning förralla, att upphöra 3:ne månader efter Lånets förfallodag, eller, i händelse Låntagaren dessförinnan råkar i concurstillstånd, å den dag, då concursen anses börjad. 2:o. För alla de Lån, som äro förfallne, då nyssberörde förändring vidtager, skal! straffräntas beräknande genast upphöra, så vida sådan ränta upplupit för trenne månader eller derutöfver efter förfallodagen, men i annat fall å den tid, som i Däst förestående Moment är vorden bestämd. 3:o. (Motsvarar 'aldra Mora. af §. ig3.) Invisningshafvare, Förskrifnings-eller Vexel-utgifvare, Acceptant, Endossent eller Löftesman må äfven kunna antagas från andra Låne-Districter etc. särskildt är bestämdt. 4:o. (Motsvarar usta morn. a f §. ig5.) Alla Reversal, ehvad de utgifvas för nya Lån eller omsättning af redan erhållne, skola ovilkorligen, så vidt icke Låntagare eller Löftesman äro af Directionen för vederhäftighet kände, vara försedde med officiella intyg derom, utfärdade af antingen Länsstyrelsen eller Domhafvande!) i Orten, eller Magistraten, eller å Embetets vägnar af Borgmästaren i den Stad, der de äro boende. Skulle Lånsökande •— ingångne förbindelser. Bih. lill li. St. För de Actier och Publika Papper, hvilka, enligt nedanstående §., få i Discontväg såsom hypothek antagas, är bibehållen den hittills för enahanda ändamål anvisade fond af 5oo,ooo R:dr Banco. I afseende på dispositionen • •— kunna dessa proportioner förändra. 6:0.
Härtill svarade Ola Månsson, att ifrågavarande liqvid ägt rum i Ola Månssons hemvist i slutet af Juli eller början af Augusti månad 1858, i närvaro af Ola Wahl qvist i Onslunda; att Wigren dervid icke beklagat sig öfver något dröjsmål med utbekommande af lånet, och att Wigren sedermera utgifvit det i Kongl. Hofrätten företedda qvitto, att han bekommit lånesumman. Vidare yttrade Advokat-Fiskaien: om Wigren verkligen saknat anledning till missnöje med Ola Månssons åtgärder i afseende å Wigrens lån, huru ville Ola Månsson finna någon förklaringsgrund för tillkomsten af hans berörda skrift till Lånekontoret eller, om den skulle vara i Wigrens namn falskeligen författad, hvilken kunde i sådant fall vara att misstänka eller möjligen att tilltala? Utan tvifvel hade Ola Månsson, med kännedom om tillvaron af denna handling, låtit sig högst angeläget vara, då han nyligen besökte sin hemort, att söka utforska sanningen i denna honom så nära rörande sak och derutinnan äfven inhämtat upplysningar af Wigren, likasom Ola Månsson, beträffande enahanda honom gjorda beskyllning i afseende på Gumme Perssons i Onslunda lån, vid sitt nämnda besök icke underlåtit att affordra denne förklaring. Och det vore alltså nu lika angeläget för Ola Månsson att, till sitt rättfärdigande, för Domaren framlägga denna sanning och dessa upplysningar, sådana han dem erfarit. 43 I anledning häraf afgaf Ola Månsson det svar, att Wigren i ämnet tillspord för Ola Månsson uppgifvit, att han visserligen författat en sådan skrift som den ifrågavarande, utan att han dock erinrade sig tiden derför eller ens trodde, att den vore daterad, samt att emedan Wigren icke velat lemna en af hans löftesmän Ola Persson i Onslunda af denne fordrad andel af lånesumman, för honom icke allenast föregifvit, att Wigren icke utbekommit penningarne, utan ock till stöd för denna uppgift förevisat berörda skrift med förklarande, att så snart penningarne utfölle, Ola Persson skulle erhålla andel deri, Wigren förmodade, att Ola Persson samma skrift till Malmö insändt.
Till« styrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile frågan till nästa Riksdag, dd Riksens Ständer skola sitt beslut derom jutta. Afstyrker [jskottet Konungens proposition, dd tild Riksens Ständer genast kunna antingen denna proposition af sid eller ock afgöra, att de vilja öfver densamma d nästföljande Riks - *86 Den 27 Jånuarii. dag besluta-, Gällande i detta fall tre Stånda rnening, och, örn två. Ständ stanna emot ted, deras sorn beslutet uppskjutit, Meri icke må under någon förevånd. -ig Riksens Ständer förr ån d nästa Riksdag propositionen till bifall upptaga. Samtycka då alla RiksStånden tili /Konungens Förslag, begåre de dag, alt pä RiksSftlen få Riksens Ständers bifall dertill afgifva. Antaga icke Riks Stånden samfält Konungens proposition, vara dea af slagen, och aflepine Riksens Ständer sitt af slag med skålen dertill skriftligen till Konungen genom deras Jalman. Om vid Riksdag, då Grundlagsfrågor lagligen kunna af göras, ytterligare uppskof föreslås, md det ej ega runi utan Konungens och alla f yra RiksStdndens sammanstämmande beslut. Conclusinnen af allt detta blir då, att motionen in Pleno ej får upptagas. Den serskildta erindran, sorn Herr Morath oell Friherre Cederström gjort , om nödvändigheten att Tryckfrihetslagen tår ett tillägg, till skydd för Riksdagsmannen som talat, framställer också ett skäl till den tanka, att motionen tillhör ConstitutionsUtskottet. Till de Herrar sorn varit af den tanka, att ett sådant tillägg icke är af nöden, öfverleninar jag, om de icke gått län gre, än Friherre Åkerhjelm sjelf. Hans munteliga yttrande i dag ger förhoppning, att han dock afser ett hägn för Riksdagsmannen; och jag föreställer tuig icke att Ståndet skulle viljaställa sin talande Ledamot utom Lagen; sorn Den Januarii. doct b7ir fallet, om icte någon lag tili beT skydd stiftas. Herr Grefven och Landt Marskalken frågade , om Ridderskapet och Adeln ansåg öfyerläggningen fulländad. Ropades Ja.
Jag torde äfven böra på förhand besvara några bland de lättast förutsedda invändningarne mot mina anmärkmr. Man skall ulan tvifvel säga: ”att en del af de brister som nu blifvit klandrade, också finnas i 1734 års lag.” Ja väl, det är mig bekant; men man stiftar icke en ny, för att göra honom sämre eller lika dålig med den man vill förbättra. ”Vi äga likväl ett stort behof af en ny sådan lag” skall man ytterligare andraga, och man skall skjuta skulden för de ökade brotten på den nu gällandes ofullkomlighet. Om jag än skill - Den 18 December f, m. 253 le gifva ett obetingarlt bifall lill dessa 2:ne satser, hvilket likväl ieke kan lemnäs, föijer ej af dem att det onda kan hjelpas genom ett dubbelt värre: att ordning vinnes genom oreda, aktning genom föraktade straff, och fruktan genom en mildhet, hvars mindre grader ända hittills endast ökat fräckheten och hånet. Möjligtvis skall roan derjemte kunna uppleta några misstag i dessa nu framställda uppgifter och omdömen. Om än så befinnes, stå dock tillräckliga bevis qvar, både af dem som icke lära kunna kullkastas och af dera jag icke hunnit andraga, för denna lags alltför många och stora brister; och ett nytt skulle tillkomma, i afseende på hans otydlighet, då liera högst omdöraesägande Ilrr och män, som hedrat mitt arbete med sin granskning, instämt i dessa utlydningar. Då jag nu slutat detta oangenäma företag, Och då min blick faller på namnförtecknigen af de flere utmärkta män som i lagens författande mer eller mindre deltagit, skulle jag förvånas att en dylik produkt af dem blifvit lemnad, om jag ej kunde förmoda att i detta, liksom i allt samarbete, blott en vilja varit den styrande. Bland dessa 9 personer har icke funnits någon andelig man, liksom religionen ej skulle, äfven i lagstiftning, utgöra 'den grund, hvarpå allt ytterst hvilar. Moral och seder hafva ock, såsom vi sett, blifvit bevakade derefter.