Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
§. iv. kevisorerne ma äfwen äga rättighet, at sjelfive hos wederbörande anmäla de förseelser som de under deras förrättning funnit sig befogade at emot Fullmägtige eller någon af Werkets Embetsmän och Betjening anmärka och anse af sadan beskaffenhet, at de styndsammeligen böra särskildt ätalas» H. ii. Hwad Riksdags-Ordningen i zo, 68/ 69 och 70 §. §. rörande Statskanco och RiksgäldsWerks l^evisoi-elne förestrifwer, samt hwad i särskildt utfärdade Answarighets-Lagar stadgas, ägg bemälte Kevi-,orer, at bokstasweligen följa och åtlyda. §. 12. I det öfriga tilförfe sig Riksens Ständer deras tilförordnade UovisorLis nitfulla bemödande, at i allt hwad Lancooch Riksgälds-Werken angä kan, befrämja deras bästa, bestånd och säkerhet, pa sätt som stall swara emot det förtroende de wunnil, samt göra dem förtjente til Riksens Ständers erkänsla och tacksamhet. Wördsamt öl^molial. Til Stats-Utskottet har blifwit följande: Kongl.
Då hon var färdigklädd i sin olivgröna sammetsklädning med håret uppsatt utan prydnader och kom in i den stora salongen, kom hennes man emot henne och räckte henne ett litet etui. Det innehöll en stjerna af briljanter att sätta i håret. Han förde sjelf etuiet tätt intill ögonen och sade medan han mönstrade smycket: »Det är gamla diamanter af renaste vatten. Juveleraren försäkrade mig, att de komma från en af landets förnämsta gamla familjer.» Han räckte etuiet emot Nina. »Kanske de förskrifva sig från en utmätning», sade Nina torrt. Hennes man skakade håret ur pannan och såg på henne med blixtrande ögon. »Hvad menar du?» frågade han uppbragt. »Jag tackar dig», svarade Nina, »men jag kommer aldrig att bära diamanter.» Hon rörde icke vid etuiet. »Jag skall aldrig heller göra dig besvär med att erbjuda dig några», svarade han och gick med stora steg in i sitt rum. Då han kom ut, voro redan de första gästerna komna. — Nina var som vanligt den älskvärdaste värdinna. Från den dagen var det länge ett tyst krig mellan Nina och hennes man. — Hon misstänkte honom i allt. Hon ansåg sig nästan lefva på stulna pengar och inskränkte sina egna utgifter till de allra obetydligaste. Den summa hennes man anslagit till henne på deras bröllopsdag gick nästan helt och hållet till de fattiga, med undantag af en viss del deraf, som Nina alltid använde till sina föräldrar. Curtmann såg länge med fiendtliga ögon på sin hustrus uppförande och vandel. Han förstod, att hon helt och hållet hade genomskådat honom och att han i henne hade en motståndare, som af all makt skulle motverka honom i allt, som hon icke ansåg som rätt och det var rent af komiskt, hvad hon kunde göra sig samvete af, menade han. Dock började han småningom förstå, att hans hustru, just sådan som hon var, kunde vara honom till en oförutsedd nytta. — Han var ju en mycket rik man. Han behöfde egentligen icke vidare spekulera på att förstora sin rikedom, men under kampen för denna rikedom hade han mist en fördel, en fördel, som var af stor betydelse. Han var icke populär.
Revisorerne anse det äfven vara med god ordning öfverensstämmande, att från hvarje Domkapitel till Kongl. Kammar-Rätten ingå årliga redovisningar öfver influtna och utbetalta stamboksoch kollektmedel. Elementarskolan i Stockholm, hvars räkenskaper som i Kongl. Kammar-Rätten för begge åren undergått granskning utan anmärkningar, utvisa: ©ebet. år 1840. år 1841. Balans från föregående året: Inkomst: Credit. L t gift: Balans till påföljande året: Vid denna räkenskap hafva Revisorerne ej funnit något att erinra. Bergsskolan i Fahlan. Dessa räkenskaper, som i Kongl. Kammar-Rätten för begge åren undergått granskning med anmärkningar, hafva från Revisorernes sida ej till någon anmärkning föranledt, och inhemtas ställningen af följande Tabell: 0 1 Debrt. vilie. »r ä§10. år 1841. ti alans från föregående äret: Inkomst: Ar t vodes dito ,)20o: 1,200: Credit. Utgift: Till Iiistrumenter, Malerialier, Byggnader och Reparationer m. m 1,676: 37. 7. 2,198:25. 2. „ Stipendier och Arfvoden m. m 556: 2. — 200: —- — „ Extra Lärare 392: 16, — 24'*24. x - Kongl, oell Hvitieldtska Stipendiefonden. Af dessa räkenskaper, som blifvit i Kongl. Kammar-Rätten granskade för år 1840 med och för år 1S41 utan anmärkningar, hafva Revisorerne inhemtat, att större summor, såsom t. ex. Stipendiefondens fordringar för afvelsgården Tofterstads arrende, från åren 1816 med 1820, 4>i56 R:dr 24 sk. samt i,o35
Majit då ville till Rikets näst sammanträdande Sländer i Nådig Proposition framställa förslag angående de vilkor, under hvilka å sådana orter förhanden varande affällingar må kunna tillålas att bilda egna församlingar och angående del förhållande till Svenska samhället, hvari medlemmar af sålunda uppkommande, i riket erkända dissenter-församlingar böra ställas; samt ändlligen 3:o att Kongl. Majit under liden ville genom tjenliga åtgärder söka i möjligaste mån förhindra den proselylverksamhet, som nu af frill och ohejdadt kringresande dissenter-einissarier i flera landsorter lärer bedrifvas. I den slutliga handläggningen af de sednare punkterna i Betänkandet bar jag icke deltagit. Af Herr Domprosten Björling, Herr Prosten Linn "(lahl och Herr Prosten Millén, hvilka i hufvudsaken biträdt Herr Domprosten Brings förslag, den förstnämnde dock endast hvad angår den första punkten i föreslående. Betänkande, med tillägg, beträffande frågan om konvenlikel-friheten, af följande yttrande: ”Lag-Ulskotlels ofvanstående förslag lill lag angående konventiklars hållande kan jag ej godkänna, emedan del till stor del medför samma olägenheter, som konvenlikel-plakalel af den 12 Januari 1726, i det att det sednares straffbestämmelser, böter och, i brist af tillgång ill deras betalning, fängelse, äro upptagna äfven i det förra. Föist och främst förutsätter ådömandet al dessa straff oltast en långvarigare rättegång, som skall gifva den anklagade tillfälle alt en längre tid få fortsätta sin skadliga lärareverksamhet. Vidare äro böter eller fängelse löga Lag-Utskottets Utlåtande I\7:o 64. 21 tjenliga slraff för öfverträdelser, som ofia härleda sig frän eli, om ock missförstådt, religiöst nit; och slutligen skola dessa straffbestämmelser hädanefter, lika väl som hittills, gifva anledning till ett eflerslräfvadt martyrskap och tdl skrik öfver intolerans, fanatism och förföljelse, hvarföre de ock skola, i likhet med hvad hittills skett, högst sällan användas och derigenom kraftigt bidraga till den närvarande oredans, förvirringens och laglöshetens lort lärande pä del kyrkliga området.
10 ä ra millioner äro fästade på enskildas reverser, 7 å 8 i discontrörelsen, dessutom 2 å 3 på jernbelåningar, hvilka alla icke kunna disponeras till annat föremål, utan att förorsaka en fullkomlig stagnation i ali rörelse. Här äro således nära 100 millioner fästade i den enskilda rörelsen, fullkomligt odisponibla till statslån. Förutan dessa 100 millioner finnas ej i Sverige andra capitaler än bancosedelstocken. Som denna är till -ytdel fästad i uppbörden för all slags beskattning och de 2 återstående tredjedelarna icke lemna öfriga mer än några få r;dr per individ till den dagliga rörelsens bedrifvande, inses deraf, att i Sverige ej finnas några capitaler tillgängliga för statens behof att få upplåna i nödens stund. Erfarenheten har nogsamt ådagalagt detta förhållande. Intet tillfälle var mera gjordt att stimulera Nationen till större uppoffringar, än år 180c), då en främmande här stod inom landet och då Regeringen tilt försvarets fortsättande, kort efter revolutionen, sökte ett patriotiskt lån och uppmanade hvarje Svensk att bidraga dertill. Den erbjöd t, o. ru. sex procts ränta och full säkerhet för capitalet. Den aS Augusti. Hvad erhöll den? Föga mer än 3oo,ooo r:dr inalles, och således ej fullt en veckas aflöning för arme' och flotta! Nationen hade redan gifvit hvad den kunde; den hade uppoffrat det dyrbaraste den ägde: sina söner. Men penningar behöfdes; och capitaler funnos icke, åtminstone icke disponibla. Huru annorlunda skulle icke förhållandet hafva varit, örn ett fondsystem förut varit grundlagdt i Sverige? De uti fastigheter nu t. ex. intecknade 74 millioner, öfvertagna af en allmän eller oek af särskilda hypotheksinrättningar, skulle i stället för dessa inteckningar, som ej äro användbara som penningar, lemnat i rörelsen en motsvarande summa af 74 millioner 5 proc. bärande obligationer, hvilka, ställda i fondsystem, skulle varit lika användbara som contanta penningar och i följd deraf disponibla till statslån. Jag skall taga mig friheten ytterligare illustrera denna sats med ett factiskt bevis.
Lilliehöök, för vattnets anhållande från ett odlingsbart fält å säteriet Odenstads ägor i Gillbergs härad och socken, å 870 R:dr, dito dito af 69 R:dr 28 sk. 10 r:st, jemte dito, för samma år, och 34 R:dr 38 sk. 5 r:st för år 1866, » deltagarne i aftappningen af en vattendränkt trakt, benämnd Slödjan, i Hugenäs socken af Näs härad, emot inbetalning af 5 procent årligen å ursprungliga lånebeloppet, 3,140 R:dr, dervid bör beräknas 3 procents ränta å kapital-återstoden; hvilken betalningsskyldighet vidtog år 1850, » Inspektoren P. Norbäck, för aftappningen af 4 myrer vid hemmanet Trangärdstorp i Grafva socken af Carlstads tingslag, emot årlig inbetalning af 8 procent å hela lånesumman, 670 R:dr, under lik år efter 1851 års slut, » strandägarne vid Hansjon inom Fryksände socken af Ofra Fryksdals tingslag, för denna sjös sänkning, emot dito dito, efter 1858 års slut, inom Örebro län: till deltagarne i sänkningen af Lindesby-sjön och upprensningen af Rastelfven inom Jernboås socken af Nora bergslag, emot dito dito, efter 1857 års slut, inom Westerås län: till förre ltyttmästaren C. W. Hammarsköld, för utdikningen af Hägervalls och Skarstads mossar, samt aftappningen af Mosjön, inom Skultuna socken af Norrbo härad, å 10,257 Ihdr; hvilket lån skall jemte kronoutskyldepna återbetalas genom erläggande af 820 R;dr 26 sk. 11 rst årligen för åren 1851 med 1864 samt 410 Möller, å Direktionens öfver Westmanlands Landtbruksskola vägnar, för utdikningen af myrer vid Julpa gård i Romfertuna socken af samma härad, å 3,116
Rikets Ständer hafva, med bifall till Utskottets hemställan uti Memorialet •AS 36, beslutat, att en serskild pensions-inrättning skall bildas för enkor och barn efter tjenstemän och betjente vid Banko-Diskonten, Låne-kontoren samt Tumba Bruk, äfvensom att, i följd deraf, den Fullmäktige hittills medgifna rättighet, att till behöfvande enkor och barn efter tjenstemän och betjente vid ofvan uppräknade Verk och inrättningar anordna gratifikationer, må, med utgången af innevarande år, upphöra; och som sålunda blifvit vunnet det genom föreskriften uti § 100 afsedda ändamål, hemställer Utskottet, 8 Banko—Utskottets Memorial, M 77. 12:o. att 100 må från Banko-Reglementet uteslutas. Stockholm den 14 Aug. 1851. M 77 Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Aug. 1851, kl. 11 f. m. Memorialangående foreskrifterne i 1, 5, 6 och 7 afdelningame utaf Banko-Reglementets Q:te Artikel. Jemte erinran, att, genom Rikets Ständers beslut, i anledning af de framställningar, som förekomma i Utskottets Memorial och Utlåtanden N:ris 24, 39 och 57, angående reglering af Bankens Låneoch Kreditiv-rörelse, de föreskrifter, hvilka Banko-Reglementets 6:te Artikels 2:dre, 3:dje och 4:de Afdelningar komma att innefatta, redan äro af Rikets Ständer gillade och fastställda, har Utskottet skolat anmäla, att det, vid anställd granskning af bestämmelserna i samma Artikels l:ste, 5:te, 6:te och 7:de Afdelningar, ansett sig böra föreslå nedan upptagna förän dringar. Enär de Kreditiv, som blifvit ställda till Riksgälds-kontorets disposition för utredningen dels af Götha Kanal Bolags f. d. Diskont-Verk och dels af Malmö f. d.
Genom detta fosterländska beslut bereddes möjlighet för en större allmänhet att i sin hemort, der lånesökandens oell borgesrnännens kredit, handstil och namntekning äro lättare och bättre kända, än på den ofta långt bort belägna centralpunkten för rikets penningerörelse, och oftast utan anlitande af kommissionär med de arfvoden och risker vid försändningar etc. som t liv åtfölja, kunna erhålla lån, hvars ordentliga inbetalande och förmågan härtill intresserar äfven ortens deltagare i filialbanken. Inseende detta och den fördel, som kunde dragas af delaktighet i en slik penningerörelse, hafva också Hera sådana bolag, med stöd, så väl af nämnda riksdagsbeslut som beslutet vid 1850—1858 årens riksdag, hvaraf följde Kongl. Majlis nådiga Kungörelse den 4 Maj 1858. bildat sig, och ingen bör förtänka dessa bolag alt de härvid förlitat sig på löften och sladganden i dessa offieiela handlingar. Som dock bidragen från Riksbanken till dessa bolag utdelats något ojenmt, och en del af dem icke på långt när fått, hvad de af nämnda skäl anse sig haft giltig grund påräkna, och dessa bolag härigenom äro urståndsätta att så gagna, hvar i sin ort, som de skulle kunna göra, om de erhålla bidrag, närmare förhållandet till den säkerhet för summan de till Riksbanken deponerat, än hittills skett, samt det i synnerhet äro filialbankerna i Orebro, Carlshamn, Wisby och Borås, som ännu äro i mistning af en större del utaf lofvade bidrag, hvarom närlagda bilaga, som torde till Utskottet få medfölja, lemnar närmare reda på, vågar jag härmed vördsamligeu föreslå: det Rikets nu församlade Ständer måtte, af Riksbankens tillgångar, anvisa, sorn försträckning åt filialbankerna i Orebro, Carlshamn, Wisby och Borås 256 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 17i. vid pass 750,000 R:dr R:mt, utgörande rest af hvad båda Statsmakterna garanterat under den 4 Maj 1858. Om remiss häraf anhålles.
Afskrifning, af ett Odlingslån 20. 55. „ af åtskilliga balancerade öfverräntor å lån, upptagna vid Bankodiskont-verket i Stockholm och Lånekon toret i Göteborg 68. 83. „ af 5 stycken lån, tillhörande publika pappersfonden . 68. „ af åtskilliga inom linien förda lån vid Diskont-verket i Stockholm och Lånekontoret i Götheborg 82. Allmänna Barnhuset i Stockholm: Se Barnhuset. Ansvarighetslag för Rikets Ständers Direktörer vid Lånekontoren . 80. Arfvode åt n. v. Registratorn vid Bankodiskont-verket 76. Aronsson, J. O., i Hult. Se: Eftergift. Assignering å Banken, förändrade föreskrifter, angående 44. 58 B. Banko-verket, dess organisation, angående 46. 62.74. Bankovinst, dess aflemnande från Banken i och för Statens allmänna behof 12. 27. Barnhuset, Allmänna i Stockholm, bidrag dertill från Banken 59. Bergelin, M. J. Se: Eftergift. Bergenstråle, Fd:o d:o. Berättelse, Banko-Fullmägtiges till Utskottet 2. Utskottets till Rikets Ständer 10. angående förrättad revision af Banko-diskont-verkets räkenskaper och förvaltning för år 1850 68. Brandchef, Bankens, angående förhöjd ersättning åt honom 17. Bäckström, J. Se: Eftergift. 99 99 2 C. Collin, J. F. Se: Eftergift. D. Decharge, åt Banko-fullmägtige för deras förvaltning 10. Decimalsystem, dess användande i afseende å så väl mynt, som mått-, måloch vigt-beräkningen • 70. Deposita, föreskrifter rörande i Banken qvarstående äldre dylika . 13.
Och fast han själf hade velat hvila sig efter alt sitt arbete, och själf gjort pojken till bokhållare, så tyckte gubben ändå inte om det. Det förargade också patronen, att pojken hade gått och bytt om namn och kallat sig för Höglund i stället för Andersson. Hette inte han själf Jönsson, fastän han rådde om hela boden och gården och hade pängar på bankerna! Skulle det då inte gå an för en så’n där pojkdrummel, som knappast var torr bakom öronen en gång, att behålla sitt ärliga namn. Och Jönsson sade ibland Andersson liksom af misstag. Ty han trodde, att det retade Karl Johan. Men Karl Johan var lika lugn och säker för det. Han svarade höfligt och undfallande som altid. Men när Jönsson vände sig bort, sköt Karl Johans öfverläpp fram, och han såg på den breda ryggen framför honom med en blick, så dolsk och hatfull, att hade Jönsson sett den, skulle han ha blifvit mörkrädd om kvällarna. Men Karl Johan själf kände sig uppe. Han hade stigit från dräng till herre, och han var klar med sig själf, att han skulle aldrig göra steget tillbaka från herre till dräng. Men den som står, skall se till, att han icke faller, och fördenskull blef han ödmjukare än förr, undfallande mer än någonsin, smalare mellan axlarna, böjligare, ännu mera stillsam, vänlig, höflig och mjuk. Ty Herren Gud står emot de högmodiga, men de ödmjuka gifver Han nåd. Det hände honom i själfva verket, att han någon gång inblandade ett bibelspråk eller en from vändning i sitt tal, så att Jönsson en dag förvånad utbrast: – Hvad fan nu då? Har Höglund blifvit läsare? Karl Johan såg förnumstigt upp från disken. och hans smala ögon blinkade. – Nej, sade han långsamt. Läsare är jag inte. Men det är nog bäst, att människan inte glömmer Gud i lifvet. Utan att någonsin tala om det, hade han verkligen börjat att läsa bibeln om aftnarna, när han blef ensam på sitt rum. Om det var den dåliga kristendomskunskapen, han ville komplettera, eller det var af verkligt behof, är osäkert. Men läste i bibeln, gjorde Karl Johan.
I anledning häraf får StatS-lTtsköttet anmäla, att till Flxercitiäfe Esqvadröners underhallandfe vid de södra CaValleri-Regernenterne firihas å Stat uppförde och bestådde årligen 22000 R:dr; Och då det ankommer på Kongl. Majus Nådiga pröfning Och Förordnande, huruvida ej detta Stats-anslag må kuhna genom fördelning äfven åt Cavallen Cöfpserne Vid Lif-Régementet Uppfylla behofvet derstädes uti förevarande hänseende, samt att i annat fäll Utaf» Tredje Hnfvud-TitUlns tillgångar låta härtill anordna nödige medel, såsom i Nåder godtfinnes; så an» l?C8 StatS'Utsiottets Betänkanden! ser Stats-Utskottet vid desse förhallanden nå» got ytterligare eller serskildt anslag för detta ändamål så mycket mindre kunna tillstyrkas , sorn Kongl, i dess Nådiga Proposition, rörande Militaire-angelägenheterne derom icke gjort framställning, samt Stats-Utskottet uti dess yttrande angående Tredje Hufvud-Titulns behof, föres'agit de tillökningar å medlen för FörsvarsVerket, sorn Statens tillgångar möjligen medgifva: Hvilket vördsarnligen öfverlemnas till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvand#. ; Stockholm den 7 Maji i8x8> N:r 21g. Riksens Höglofl. Ständers Stats-Utskotts Utlåtande öfver Herr Contre-Amiralen m. m. Schutzercrantz's Memorial angående någon förändring uti Staten f ör Kongl. Förvaltningen af Sjö-Årenderne. TT ■^*-os Höglofl. Ridderskapet och Adeln har Herr Contre Amiralen rn. rn. J. H. Schiltzercruntz föreslagit den förändring och jemnkning i Staten för Kongl.
Maj 1805 hade icke förutsett den händelse, att någon kunde med full egandf^rätt innehafva fast LagUisiqttets B'e. länk an dt 5 gendom, utan att ega någon skriftlig handling, som bekräftade denna rätt; men da tillämpningen af denna Författning uppdagat tillvarelsen af flera dylika fall, hade Domaren, inseende orimligheten deraf, att köpare af fast egendom ej skulle kunna inom mindre tid än tjugu år vinna säkerhet på sin besittning, tillgripit den af Herr Landegren klandrade utvägen, hvilken dock numera borde anses häfdvunnen såsom landssed.
Fru Wagner är nu i midten af 50-talet, men ser betydligt äldre ut (en något äldre syster är gift med Napoleon IILs siste inrikesminister Emil Olivier). Det snöhvita håret, öfver hvilket hon bär ett mörkt flor, som till hälften täcker ögonen för att skydda dem mot ljuset, den ståtliga, ehuru något lutande gestalten, alltid svartklädd, ger ett på samma gång utsökt förnämt och nästan sibylleaktigt intryck. Det märkvärdigaste är dock ansiktets uttryck. Hon har faderns skarpt skurna profil, den böjda näsan, den något breda, men superbt modellerade munnen. D e blå ögonen stråla (äfven sedan hennes syn de sista åren blifvit försvagad) af intelligens, och när hon talar, komma öfver hela hennes väsen en glans, en liffullhet, som i tusen skiftningar återspegla energien, vitaliteten och älskvärdheten i hennes begåfning. Det torde vara för Iduns läsarinnor bekant, att fru Wagner först var gift med Hans v. Btilow, som äkta man mindre behaglig än genial som pianist och dirigent. Om detta äktenskap, efter hvad det säges, ej kunde uppfylla minimalfordringarna på huslig sällhet, blef det nya äktenskapet i stället så mycket rikare härpå. Från det förra har hon medfört döttrarna Daniela, gift med konsthistorikern d:r Tode, Blandine med en italienare, grefve Gravina, och Isoide. Det senare skänkte henne sonen Siegfried och dottern Evchen. * * * Det skulle kunna skrifvas mycket om Cosima Wagners personliga betydelse för nutidens största konströrelse, och om huru hennes energiska ingripande efter mästarens död återförde festspelen på riktiga banor. Då detta emellertid skulle föra långt utom det tillmätta utrymmet, få i stället ofvanstående flyktiga anteckningar efter rent personliga intryck tjäna som ram till den bild, Idun i dag meddelar sina läsarinnor. Den är utförd efter den sista, nu snart tioåriga fotografi som finnes och ger ett icke dåligt begrepp om originalet, mera dock ej; men när det ej lyckats ens en Lenbachs pensel att åftergifva de underbara dragen, kan man rättvisligen knappast begära mera af fotografien. Farväl, sommar!
De officiella sammandragen öfver Rikets införsel och utförsel visa hvilken betydlig mängd af landtmanna-varor årligen hemtas utifrån, jemnförelsevis med dem, som åter utgå. Till vidlyftighets undvikande Den 15 December e. m. 171 skall jag taga dessa förhållanden endast för det sisla af de år, hvarom jag ägt fullständiga uppgifter från Tullverket, eller år 1826. Införsel. Utförsel. Varor. Tullv. Varor. Tully. Frö, Hamp T:r 122. 1,244. — Hö— — Lin Horn, oarbetadt • 3,44g. 47- Hudar och Skinn, oberedd a 653,194- 364- Humla L:p. .3,4.4- 68,719. Hår, Borst Skålp. 2,589. 2,499- i — Häst eller Tagel d:o 18,966. 7,087. > diverse 1,095. IOO. Kardborrar ... st. i ,689,200. 8,86S. Kreatur, lefvande • Kött, saltadt d:o 3,865. 56,028. Lin, obäckladt . d:o 31,135. 120,527. C-n VI CO 2,181. Metwurst Skålp. 2,o33. Ost, Parmesan och Rochefort . d:o 366. 366. Sötmjölks d:o .4,684. 3,651. Transport Oxtungor T:r 29 Senap, omalen Skålp. 2,821. Smör L:p. 102.646* Talg, oskird d:o 770. skird d:o 59,674* Ull, okammad gröfre . Skalp. 1,124,547* finare d:o 17,432. Ved, Björk, Famnar 18,706. annan. d:o 18,562.
Det enda Kongl. Maj:t för närvarande äskar, är, att Riksens Ständer låta anslagen för förra Kongl. Famillens underhåll förblifva oförändrade till nästa Riksdag, med rättighet för KonglMaj:t att disponera dem, i den mohn, som liquidationen på ett eller annat sätt blifver verkstäld. Då Kongl. Maj:t icke fordrar något vidare, och likväl hoppas kunna lyckas att ändamålet fullborda, tviflar Kongl, Maj:t ingalund* 1680 Slats-LJtskottets Betänkanden. att Riksens Ständer skola deruti igenkänna sam» ina Faderliga omtanka oeh bemödande, hvilka tillvägabragt de Resultat för öfrigt, sorn af redogörelsen för Krigsfonden närmare utvecklas. Man jemföre nu dessa förhållanden, af det sista krigets omkostnader, och Resultaten deraf, med de förra Krigens inflytande på Rikets Financer, och deras utslag för öfrigt: man erinre sig att, i stället för ökade Bevillningar till Krigs - skulders befallning de förflutne liderne, och samma förhållande äfven nu uti de fleste JEuropeiske Stater, blef bevillningen för Svenska Folket vid 1815 års Riksdag nedsatt’ på samma gäng som, i följd af ett lyckligen slutadt Krig, en Riks-Act bestglade Sveriges förening nied ett aktadt BrödraFulk; man erinra sig detta och hembäre Försynen tacksamhet derföre. * Det återstår nu för Kongl. Majit allenast gifva Riksens Städners Stats-Utskott tillkänna, att Kongl. Majit i Nåder anbefalt, ej mindre Committerade för allmänna medels förvaltning, än Krigs Commitéen, omedelbarligen lemna StatsUtskottet alla de upplysningar eller beräkningar, Stats-Utskottet, för desse angelagenheters utredning skulle anse sig vidare erfordra. Kongl. Majit förblifvei Riksens Ständers Stats-Utskott &c. CARL JOHAN. B. C. Qviding.’*.