Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad keträlfar lilla kreditivet sä, med fästsdt afseende a vigten oek nödvändigketen deraf att L:g:sKontoiret ma kunna ä egen Kredit upptaga desse medel ock till undvikande as ali ytterligare förlust för Lanken i detta känseende fä? jag föreslå att L:g:skontoiret ma berättigas att till säkerket för de län, kvilka, i ock för utbetalningar ä killa Kreditivet kunna upptagas, k^poticera tullinedlen till ett belopp af 5 proclts ränta ock 5 proc:ts afbetalning ärligen. io6 Ktatsock Lanco-Dtskottens LanrliekcäLet ^segarc/tr DvaL keträtkar fnägan om stei ketalningen af Le sä kallaLe Ktona ook Idilia LneLitkven instämmer jag till alla Lelar uti cist sk Kammank. LosenkIaL osli Öfverste Lefren asgifne )>tranLe, ock anser jag, lika mscl län Kammanlienren, att L:g:sLontvirets temponaina 6>ecktiv ä Lanken konLt, ock utan någon menli» päfäljL kunnat utsattas till fullt 1,000,000 L-Ln; men i asseenLe äten pä använLanLet al Lanken? nänke-revenuen kan ja» ej unLgä, att fullkomligt instämma uti Len af Ike Lnik. LeutensckölL ^ttnaLs åsigt. » Liskopen T^/^se/rus/ Uti Len as Lammark. Lo-^ senklacl asgifne reservation san jag mi^ sonens ej minnie i afseende pä atenketalningen af cle i 63 §. Leg.- Lonmen vmnämncle LreLitiven, än oek i fnäga om keloppet a clet temponaina LreLitiv ä Lanken, kvilket lön ii^viLen as Ktatsknist8umman ock L:g:sLontoi, ets egne kekos klisvit lillstvrkt.
Det öfverensstämmer hufvudsakligen med det sätt, som, efter hvad ofvan är uppgifvet, för närvarande följes vid tillsättning af gode män; och någon vidare förändring deruti, än den Utskottet nu antydt, fordras ej för utbildningen af ifrågaställde institution, af hvilken man, med afseende å de föreskrifter, Utskottet i öfrigt föreslagit angående dess organisation och verksamhet, synes kunna förvänta den säkerhet och oväld, alt den kommer att ega parters förtroende. För dessa serskilda föreskrifter är någon vidare motionering ej erforderlig. En ligt hvad nänindt blifvit, är Utskottets förslag lämpadt till öfverensstämmelse med 1845 års förrberörda lag och är således bygdt på i lagstiftningen redan antagna grunder. Utskottet tillstyrker således vördsamt, alt Rikets Ständer mätte besluta en lag angående serskild Nämnd af följande innehåll: §. 1. Pr Öfvar Rätten någon skyldig att skadestånd gälda, och finnas ej bestämda grunder, hvarefter beloppet af det skadestånd mätas kan; då skall serskild Nämnd det utstaka; gifve dock parten förut upp, till hvad belopp han det askar. Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 21. 5 §. 2. Serskilda Nämnden skall sättas vid den Under-Rätt, som i saken dömt, sedan laga kraft egande dom fallit, hvari stadgadt är, alt skadeståndet gäldas skall. §• 3. Till serskilda Nämnden skall hvardera garten välja två män. Rätten nävmne ock tre män, bland hvilka par terne gemensamt välja en; sämjas de ej om valet bör hvardera parten utesluta en man, dock utan att för uteslutningen uppgifva skäl; och varde den tredje ansedd såsom vore han af parterne gemensamt vald. De fern, som så utsedde blifvit, skola Nämnden utgöra. §• 4. Nu äro å någondera sidan flere, som i saken del hafva; kunna de ej sämjas om val af två män till Nämnden, välje hvardera en man; och vare, der antalel då går öfver två, genom lottning bestämdt hvilka skola i Nämnden sitta.
Då de förslag till svenska arméens organisation, som af kommitterade i underdånighet framläggas, grundar sig på att alltid en del af krigsmakten, antagen till 50,000 man, skall kunna hastigt sättas i fält, och just deruti organisationens förnämsta styrka ligger, är det ock nödvändigt, att icke allenast beväringssoldaternes alla klasser, utan äfven åtminstone en klass af det öfriga beväringsmanskapet, den som senast undergått två års vapenöfningar, må kunna utan omgång och tidsutdrägt uppbådas, så att under alla omständigheter arméen kan öfvergå på fullständig kiigsfot och försvaret icke utsättas för de menliga följderna af en från början bruten organisation. Då kommitterade nu angifvit de hufvudsakliga brister, som enligt deras åsigt, vidlåda redovisningen öfver beväringsmanskapet, hafva de likväl icke ansett sig tillkomma att uppgöra ett fullständigt förslag i detta afseende, hvilket, då det skulle grundas hufvudsakligen på civila och möjligen till en del kommunala myndigheters verksamhet, fordrar andra insigter, än, hos militäre embetsmän kan förutsättas.
Thet lijder ått aftonen och magen är tom, Ty måste iagh i tijdh see mig om Hwar iagh i affton kan få migh maat. Jagh haffwer nu lyckttat thz skinkefaat Som Cyboræa migh gaff i gåår, Nu weet iagh ey hwad rådh iagh fåår. Skam är altijd lijta på een Men fasta orkar intet käringen. Så will iagh vthgåå och snacka med nogrom Som een aftonmåltidh kan på migh wåga. Men sij Cyboræa komer här ått Thet betydher jw migh nogot gott. Cyboræa. Hel säl Magila, huru står thz till Jagh medh edher något snacka will. Magila. Gudh signe edher, mijn käre moor Som migh om edhart snack betroor. Jag haffwer i dagh så illa warit till fridz, Jagh haffwer widh allan maat ledz, Ty årkar iagh ock nu eij wara inne Och gick therföre uth i thetta sinne. Cyboræa. Fölgher migh heem, mijn man gick bort Och är ey till heemwäntande kort, Endoch han kan edher wäll hoss oss lijdha Och seer gärna i kommen vnder tijdhen. Magila. Gudh signe edher, honom och så Och låte edher bådhe altijdh wäl gå, Här i staden haffwer iag ingen tillita Näst Gudh vtan edher om supa och bijta. Cyboræa. Sägher migh thz iagh edher spör, Edher alt gott iagh therföre gör, Huru iagh skal thz weta fåå Om iagh haffwande wara må. Magila. Att thz måtte wara till lycka och frögdh Giffwe Gudh i himmelzhögd. Ther till iagh edher een drick will gifwa J skolen ther om wäl wisse bliffwa. Cyboræa. Haffwer iagh något som ther til kan tiäna? Magila.
C. bilagde tränsurat af berörde Be; tänkande utvisar Då nu Statsoch BanisoXTtskötterss gemensamma åsigtér i berörde hänseenden, blifvit af EiksStånden delade, så att den i slutliga sammandraget af samma Betänkande upptagne första punkt, som innehåller: ”utvexling af verkligt mynt, till inlösen af Rikets Ständers Bancosedlar ina icke nu företagas,” är af samtelige RiksStånden gillad; äfvensom Rikets Ständer, enligt det af Utskotten uppgjorde jemnkningsförslag, godkändt tredje punkten, så lydande: '”det skall vara en och hvar tillåtet, att i Eanquen, emot myntbara metaller, tillvexla sig Bancosedlar, beräknade till det förhållande sorn ÉancoFuilmägtige för hvarje år efter särskildt föreskrifne grunder bestämma, dock likväl icke under 120 sk. och icke öfver 128 sk,;5;> så synes det Utskottet, sorn det kunde tagas för afgjordt, att någon reglementarisk föreskrift, ledande till rubbning och tipphäfvande af dessa stadgade grunder, icke jmä nu efteråt af Rikets Ständer meddelas. I '‘Herr Hjertås förslag innefattas likväl påtaglig gen en sådan rubbning; ty skillnaden emellan den af några värde Ledamöter inom RiksStånden yrkade inoch utvexling efter stadgad cours, deposit-iniättni.ng, eller hvad annan benämning som må begagnas, och den af Herr Hjerta föreslagna beläning på silfver eller utländska myntsorter, sam vid anfordra!! kunna lyftas, är, så vidt Utskottet kunnat utröna, ingen annan, .än att det ena kallas de - ibifico-Vtskötteti Betänkändeti. 44/ position, det andra pant, och alt det ena räknas i Specie El:dr, roen det andra i lodtal silfver, reducerade till Riksdaler Specie.
Jag äger hvarken Assignationer eller Obligationer och ifrar ej för enskild vinning, men jag äger känsla af heder och billighet, och jag nitälskar för den tankan: att utom allmänt väl, finnes intet enskilt. Det är möjligt, att man skall ogilla och misstyda mina åsigter, men det skall icke ett ögonblick rubba mitt lugn3 jag har följt min öfvertygelse, jag har talat för Nationens ära och Medborgares inbördes förtroende. Herr von Schantz, Jfvar Fredric Gabriel, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: Då jag med Höglofl. Stafsoch BancoUtskotten delar enahanda tanka, om nödvändigt heten, att, för det allmänna bästa skull, Staten bör öfvertaga utredningen af FilialDisconterne, såsom Kjelfve oförmögne att fullgöra sina förbindelser och så alldeles utan Credit, att utredning på egen hand blefve dem omöjlig an - 54 Den 17 Martil, f. m. norlanda , än med den oberäkneligaste förlust för det Allmänna och Enskilta, tror jag likväl att verkställigheten at utredningen kan , utan Banquens eller Statens förlust, ske på ett sätt, som blir mera nyttigt för det Allmänna och mägtigt att häfva den svara olägenhet, som af Disconternes oförmögenhet i allmänna rörelsen redan så känbart inträffat, samt förekomma de framtida foljderne deraf. Utaf de, Högloflige Utskottens Betänkande följaktiga Caiculer finnes , att Malmö och Götha CanalDisconters Skulder, genom Assignationer och TreprocentsLån , utgöra tillsammans omkring 4,700,000, hvilka i en hast blifvit satta utur allmänna Rörelsen, och när man härtill lägger Götheborgs Disconts lika beskaffade SkuldSumma , r,183,000, utgör detta en PenningeSumma, hvilken, oaktadt dess egenskap af privat Skuld, likväl varit i allmänna Rörelsen lika gångbart med BancoSedeln, alltid gör en betydlig saknad af Penninge-tillgång i det Allmänna.
Denna punkt bifölls af Ridderskapet och Adelli, 2i:sta Punkten. Ridderskapet och Adeln ansåg denna punkt icke erfordra någon åtgärd. Upplästes till justering ExpeditionsUtskottets under N:o 276 aflåtne förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majit angående förändring af 4 §• i 17 Cap. ÄrfdaBalken, samt upphäfvande af gamma Capitels 5 §. Wexv von Hartmansdorffj, August: Emot det beslut', som innefattas i ExpeditionsUtskottets nu uppläste förslag till underdånig skrifvelse, kan jag ej hafva något att erinra, enär det förmodligen är öfverensstämmande med hvad RiksStåndens pluralitet beslutat; men framställningssättet finner jag ganska olämpligt, då det uttryck blifvit begagnadt, att ”de författningar i ämnet, som ''hittills i vårt land varit gällande, icke äro ''förenliga med förnuftets fordringar;” hvarföre jag anhåller, att ExpedilionsUtskottets 1 förslag måtte återremitteras, för att i den-* «a del rättas till lämpligare ordalag. Den 17 December c. rn. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg ExpeditionsUtskottets berörde förslag böra, på grund af Herr von Harlmansdorffs dervid gjorde anmärkning, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja, Upplästes till justering och godkändes följande från ExpedilionsUtskottet inkompe förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse!’ till Kongl, Maj:t: N:o 278. Angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Första HufvudT itel, N:o 280. Angående förslag till Lag för Åhörare, som bevista RiksStåndens öfverläggnjngar, N:o 281. I anledning afKongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående tillägg uti 25 §. RättegångsBalken.
Backmans svarta ögon lyste, ty han älskade striden för stridens egen skull och tyckte om att ligga i fejd mot halfva världen och att uttänka vilda och förflugna planer och att hvälfva det ena projektet efter det andra i sitt oroliga hufvud. I sitt slag var Pehr Backman en lika stor fantast som någonsin John Hall själf. Men John Hall hade ej hört på hvad Backman senast yttrat. Han satt försänkt i sina tankar och lekte med portnyckeln till det Hallska palatset, som ej längre var hans. Plötsligen reste han upp hufvudet, och hans ögon återfingo ungdomselden, då han sade: – Vet Pehr Backman, hvad jag tänker på! Jag tänker, att lidandet är en ränta, som naturen noggrant betalar oss. Jag bör nu redan ha förtärt kapitalet och kan med ett förnyadt hopp emotse lyckligare tider. Förr eller senare skall min rättvisa sak hemgå med seger! Och då skall också det ske, på hvilket jag nu tänker. Jag är glad, att jag medtagit denna nyckel, mycket glad, mycket glad! Och John Hall lade ner hufvudet på armarne, som han stödde mot bordet och bröt ut i djupa snyftningar. En lyckad och en misslyckad kupp. Auktionen på de ansenligaste af de Hallska egendomarne skulle äga rum i Christinehamn den 15 mars 1810. Hvar man gick på Christinehamns storgata, som var öfverfylld af folk, ty man var midt inan i brinnande Fastingsmarknad, mötte man personer, hvilka höllo ett tryckt pappersblad i handen. Herr Backman från Götheborg hade låtit utdela detta tryckta blad, ej allenast bland det Hallska husets fordringsägare, utan äfven bland öfriga marknadsbesökande. Det innehöll en protest mot egendomarnes försäljning, som John Hall författat. Man läste protesten, som hos alla uppväckte den största medkänsla, och man och man emellan spåddes, att Björnberg skulle få resa hem igen till Götheborg med lång näsa. Men ingen kunde i alla fall förutsäga hur det skulle gå, ty ingen visste, hvilka nya sattyg det ohängda commercerådet skulle sätta i scen. Protesten lydde: »Till Wermelands redliga innebyggare! Goda medbröder! Säkert ömmen
Det som redan är fattadt och äfven här kan komma att fattas ang:de penningars förspillande på sådane försök, må anses som ett sätt, hvarigenom Ständerne för framtiden afvänjas att allt - Den 19 April e. m. t>33 alltför hastigt tro på hvar och en, sorn uppgifver sig hafva förborgade kunskaper alt meddela. Jag ångrar alt någonsin hafva trott på Hr Akerberg, men jag är nu bättre underrättad, och har fördenskull ansett mig skyldig att för mitt Stånds medlemmar säga hvad som vederfarits mig, samt följaktligen afstyrka andra att vara lika lättrogna som jag sjelf varit. Frih. Cederström, Jacob: Jag delar öfvertygelse med dem, som icke vilja utsätta något premium lill befordrande af fabrication af falska sedlar, för att derigenom framkalla försök att erhålla eli hällre sedelmynt;• men annat är utsättande af ett premium för sedlars efterapning eller förfalskning, och annat en uppgift om en fabricalion, som försvårar möjligheten till förfalskning. Jag medgifver visserligen, att det är möjligt alt Hr Akerberg är en charlatan, som ingenting vet, som söker skaffa sig penningar af 11. St. Bank, för att deraf lefva ett eller annat år, men omöjligt är icke eller, alt mannen Akerberg äger en kunskap om sedlars förfärdigande, som kunde blifva nyttig att begagna. Ulsk. har föreslagit, att 1000 r:dr skulle honom lemnäs till inköp af en machin för delta ändamål. Jag känner ej hvad slags machin han uppgifvit sig behöfva, och kan icke bedomina om nämnde summa är förliten eller förstör, kail icke eller bedömma huruvida den erforderlige machiuen är af beskaffenhet att kunna tillverkas i Sverige, eller om densamma utifrån skall införskaffas, uppgifter hvilka voro nytligc att äga, för att sätta BancoUlsk. oell Fullmäktige i Banken i tillfälle att inse hvad härunder ligger; men om dessa meddelas, då är det skäl ali anställa försöket.
SSåra pcmftäflanbcn, onffntngar, ocf) förffag genom fötfanbe ttnberbåtttga ffrtftoeffer, nemligen: l:o nf bett 22 februari 1854, angåenbc änbrtttg t fättet för fofffMcsafgtfs tenö öfmerlemttaitbe tilt ffofftprelferna; 2:o nf famtna bag, attgåenbe rcOtftoit af föreffrifterna t affccitbe på eber ocf; bcraö anmättbanbe; 3:o nf bett 16 99?arö fniumn nr, attgåenbe mebbefattbe af ftapelfiabörätt för föpingeu ©öbcrpuftöiuif; 4:o nf fnnttnn bng, attgåenbe upppäfmanbe af 23 §. t åloitgf. g-tff’erts@tabs gait beit 29 Suni 1832; 3:o nf bett 29 Silare fnttttna nr, t fråga om upppäfmattbe af införfcl SHaj:tö itåbtga ttffftånb, hnftaö ittrifeö; 10:0 nf bett 7 Suni fnutntn nr, om utgtfmanbe af ett fautmaitbrag utaf ftabs ganbett rörattbe fttnbljetétvårbeu; S6 9ttf3bagö 23t;ggtttttgas23afs fen, t fråga otti ffpfbtgfjet att ttttberf)dlfa en bef f)tt3 t prefigdrb; l8:o af fantma bag, attgdenbe fratnttba tnrättanbc af en ©tuettff Stf tift förefommanbe af oloflig ttt 40:o of bett 5 december fontina or, t fråga ont föräitbrabe förefFrtfter t af
15 att förevarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. b) att till löneförbättring åt Trädgårdsmästaren vid botaniska trädgården måtte anvisas ett belopp af 825 R:dr. För ådagaläggande af bebofvel utaf denna anslagstillökning är hufvudsakligen anfördt, att Trädgårdsmästarens nuvarande aflöning hittills utgått med endast 675 R:dr, men att det vore alldeles nödvändigt alt öka densamma, så framt fullt skicklig person skulle kunna erhållas vid återbesättande af denna befattning, hvilken nyligen blifvit ledig; och vore delta desto heldre angeläget, som jemväl den botaniska trädgårdens flyttning nu förestode; samt alt en lön af 1,500 R:dr, hvilken vore lägre än den som bestodes trädgårdsmästarne vid de flesta större botaniska trädgårdar i riket, ingalunda kunde anses för hög med afseende å de anspråk på kunskaper och duglighet, som skäligen kunde och borde ställas på den blifvande närmaste föreståndaren för den botaniska anläggningen vid ett universitet. Utskottet, som inhemtat, alt om ifrågavarande lön förhöjes i enlighet med Kongl. Maj:ls nådiga förslag, densamma kommer alt uppgå till enahanda belopp, som Trädgårdsmästaren vid botaniska trädgården i Upsala såsom aflöning åtnjuter, bar, vid sådant förhållande och då den ifrågaställa tillökningen äfven synes vara af behofvet påkallad, funnit sig böra hemställa, att den för ofvanberörda ändamål erforderliga summan, 825 R:dr, måtte af Rikets Ständer anvisas. 18:o.
Jag får underställa Herr Grefven ochLandtMarskalken sapit Högloflige Ridderskapet och i . 3Den 25 Augusti /. tn„ Adeln, om icke de böra komma under samma cathegorie, samt om icke målningar utan glas och ram må blifva tullfria, men de, sorn åro försedde med glas och ram, beläggas med någon billig tull efter garniturets värde. Herr Munck af Rofenjkjold, Eberhard’. Om jag hade varit närvarande, då frågan om tullen å konststycken förevar, hade jag gjort samma anmärkning vid deras tullfrihet, som jag nu gör vid Grefve Cronhjelms framställning rörande målningar, att nemligen man icke bör lemna mera tullfrihet åt illa gjorde målningar» ån åt vålgjorde stöflor, och att det år icke mindre skål, att icke befria fiån afgift ett dåligt så kalladt konststycke, ån ett vål förfårdigadt handtverks-arbete. Om tullfrihet skall lemnäs å konststycken, böra de vara verkeliga konststycken, men, så mycket jag förstår, förtjena de, Sorn hit införas, sällan detta namn. Som nu det i alla fall svårligen kan bestämmas, når de åro verkeliga konststycken, så år det ej skål, att för dem stadga en ovilkorlig tullfrihet. Grefve Cronhjelm: Om det år en ostridig sanning, att flere amatörer finnas af stöflor, ån sf konststycken, och att få andre införskrifva konststycken, ån de sora veta värdera dem, så tror jag mig icke häfva saknat anledning tili min framställning. Herr Munck af Rofenjkjold: Jag skall visserligen för min del bifalla Grefve Cronhjelm» förslag, i fall »ådane konststycken erhål - 9*n a$ Augusti f. m. 1 la kånnares intyg, att de verkeligen åro det. Men jag får påminna, att de fleste målningar, byster, och andra så kallade konststycken, införas af Italienare och kringvandrande försäljare, utan något afseende på någon fullåndad konst, samt blott för vinst, och ju mindre konst ligger i arbetet, ju större vinst för såljaren.
Anslagens fortfarande är bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch BorgareStånden, dock af de första 2:ne Stånden utan det föreslagna vilkoret, hvaremot Bonde-Ståndet beslutat, att förutnämnde anslag skall försvinna, och det senare, med uteslutande af Dramatiska Spectaklet, nedsättas till i,5oo R:dr, äfvensom att lill Kongl. Maj:t skulle frambäras underdånig anhållan, att hinder för enskilda Theatrars anläggande i Hufvudstaden, på sätt Utskottet yttrat, icke måtte ega rum. Då frågan om berörde vilkor skall, vid de omförmälde, af trenne Riks-Stånd beviljade anslagen, fästas, således bör blifva föremål för votering i Förstärkt Stats-Utskott, föreslås följande proposition: Den, som, med gillande af Stats-Utskottets hemställan, ansett, att vid de för Dramatiska Spektaklet beviljade anslag bör fästas det vilkor, att Stats-Utskottets Memorial, N.o 3o1. 43 liinder för enskilda Thealrars anläggande i hufvudstaden, med iagttagande likväl af de reglementariska föreskrifter, Kongl. Maj:t kan finna af nöden, icke vidare måtte ega rum, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer sådant vilkor vid anslagens fortfarande icke att fästas. Utskottets hemställan angående underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, om förenandet af de å serskilda ställen befintliga samlingar och Bibliotheker, har blifvit bifallen af Borgareoch Bonde-Stånden; men afslagen af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet; vid hvilket förhållande, och då den icke afser en Stats-reglerings-fråga, Utskottet anser densamma förfallen.
Svaret derpå måste alltid blifva, att lagstiftningen icke velat genom Ingifvande af behörigheten till åtals anställande bereda vidsträcktare utväg att låta sådana underrättelser vinna offentlighet och icke tillåta, att det sker på förtalets smygväg. Med hvarje ändring i lagens föreskrifter om friheten till åtal för brott vidgas eller sammandrages gränsen för samhällsmedlemmarnes frihet i afseende på enskilda beskyllningar om brott. Det lagbud, som särskildt afhandlar frågan om denna sednare frihet, har inom sig ständig enhet och konseqvens. Men — blefve lagbudet strängare, mera fordrande, än att, med afseende å re dan anmärkta fallenhet i menniskolynnet och de talrikt frestande anledningarne i dagliga sammanlefnaden, lagbudets hörsammande kan i allmänhet förväntas? Jag erkänner villigt, att häruti ligger någon betänklighet, just hvad som utgör det för lagstiftningen svårlösta i ämnet. Dock —, om lagbudet verkligen icke fordrar annat, än hvad till skydd mot skadegörelse å enskild persons goda namn och rykte förnuftsenligt kan påbjudas och hvad som kan åtlydas af hvar och en under allvarligt bemödande att, med aktning för annans lagbestämda rätt, hejda en böjelse, som icke får frigifvas, må strängheten finnas. Lagbudet har för straffet en latitud, som medgifver lindrig påföljd, der blott obetänksamheten felat. Lagens stränghet i detta ämne saknar visst icke eller giltig anledning i samtidens före teelser inom det område, som nu är i fråga, der föremålen visat sig långt mörkare, än vid den tid, Lagkomittén aflät sitt förslag. Ilvad angår tillmälen af den beskaffenhet, som är omförmäld i 8 § af förevarande Kapitel, nemligen om gerning eller last, som ej efter lag är straffbar, biträder jag den af Justitierådet Bolin yttrade åsigt om olämpligheten deraf, att sådana för allmänna lagen främmande enskilda förhållanden, hvilka här afses, skulle öfverlemnas till föremål för vittnesförhör eller annan undersökning vid domstol.