Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gripenstedt påstått, att det för banken blefve fördelaktigt att lemna omyntadt silfver i stället för myntadt, men just derföre att det omyntade silfret är en handelsvara och det således ej sällan inträffat och alltid måste inträffa, då silfret är efterfrågadt utrikes, att detsamma från banken reqvireras för att bereda uttagaren en handelsvinst, kan det omöjligen ligga i bankens intresse, att alltid och ovilkorligen hålla spekulanter denna vara tillhanda, som banken måhända sedermera måste återförskaffa sig, för myntningens upprätthållande, till vida högre pris än det, för hvilket det lemnat det omyntade silfret ifrån sig. 24 Den 4 Mers f. m. Jag skulle derföre hafva önskat att nuvarande stadgande angående utlemnande af plantsar fått förblifva oförändradt, särdeles som bestämmande af ett pris derå, grundadt på prisen utomlands, ingalunda blifver någon lätt sak. Hr von Koch, Nils Samuel: Man skulle kunna säga, att då alla talare kommit till det resultat att tillstyrka bifall till denna punkt af Banko-Utsk:ts Utlåt., så skulle det vara onödigt att yttra något vidare för den, som vill samma slut; men jag ber att för dem, som antingen icke afhört eller icke kunnat (öija de vidlyftigare och konstigare deduktionerna, med ett par ord få nämna ett enda enkelt skäl, som varit tillräckligt att bestämma mig och möjligen kan bestämma någon annan. Detta skäl är att ingen bank någonsin kan åläggas betala sina förbindelser på två sätt, både med myntad och omyntad metall, utan att blottställas för förluster, och när nu riksbanken förbundit sig att inlösa sina sedlar med myntadt silfver, så kan man icke ålägga den att äfven betala med plantsar. Det är visserligen sannt, att det ofta och troligen oftast kan vara fördelaktigt för banken att lemna ut plantsar, och då bör den också ega rättighet att göra det, men någon skyldighet bör det aldrig vara. Jag anhåller om bifall till ifrågav:de punkt af Utlåht. Frih. Gripenstedt:
H-vad först födoämnen beträffar, år brist på spannmål icke att befara, enär Gottland i vanliga år, utan afsaknad för egna innevånare, exporterar minst 10,000 tunnor deraf, hvilken production, derest de på ön befintliga Myr-jordar behörigen odlas, de då kunde uppdrifva till i5o,ooo tunnor och derutöfver; som nu, genom ett felaktigt skattläggnings-system, icke rendera Staten det allraminsta; äfven dessutom skulle i alla fall alltid resourserne af sig sjelfva danas, genom en fri handel; ©ch skulle äfven om brist på spannmål och victualier, medelst en alltmer tilltagande population yppas^ dessa behof ifrån Skåne och Småland ganska lått kunna afhjelpas, utan att behöfva importera det minsta deraf från utlänningen. Fisket har i sednare tider äfven varit tåinmeligen betydande, och skulle vinna ännu mera utvidgning och säkerhet om ordentliga Bolag danades, lörsedde med lämpliga Bolagsreglor, farkoster samt tjenlig redskap; och, ehuru på victualier icke ännu år tillräcklig tillgång, med undantag af Fårkött (som till och med redan utgör en exportartikel), skall detta behof, äfven om det icke alltid lika säkra fisket skulle i en framtid städse vara att påräkna, lätteligen förekommas då man töger i öfvervägande Gottlands vidsträckta rikhaltiga myror, som år 18ig, af den på Kongl. Maj:ts och Kronans bekostnad hitsånde sakkunnige Engelsmannen Steffens, befanns upptaga ett omfång af ej mindre ån 47,950 geometriska tunnlands arealinne, håll, ([att lörtiga en ansenlig mängd smärre, med ringa kostnad, ganska odlingsbara mvrjor3ar sora icke Ijlifvit upptagne i deana beråfc - Den 5 Martil. 5o3 liing)" hvilken ansenliga rymd äfven med de hästan likartade så kallade betesoch ängsmarker, i deras närvarande skick föga annat ån alldeles våxtlöse, kan minst fördubblas.
Djeknepenningarnes indragning skulle förlora, kan ju, såsom af ringa betydenhet, ersättas i annan väg, helst andre anslag till förmån för LäroVerken äro af behofvet påkallade. Jag tillstyrker derföre Djeknepenningarnes afskaffande, och ersättning till Consistorierne af Statsmedel. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde Proposition till bifall af StatsUtskotlets förevarande Utlåtande. Ropades Ja och Nej. Herr Bråkenhjelm , Pehr Reinhold: Jag anser Grefve Spens’s anmärkningar i denna fråga vara fullkomligt grundade, och tror mig af egen erfarenhet känna, att Djeknepenningarne böra och kunna afskaffas, äfven utan någon ersättning derföre till Consistorierne. Följakteligen anhåller jag om proposition till afslag å Utlåtandet, samt att Ridderskap!^ och Adeln måtte besluta Djeknepenningarnes upphörande. Herr Hjerta Gustaf: Jag för min del anser Djeknepenningarne ej kunna afskaffas Den 13 J n 1 i i f. m. 22 l utan ersättning till Consistorierne; men jag hemställer, om icke Ridderskapet och Adeln behagade förena sig i det beslut, att Djekliepenningarne skola upphöra, och ersättning för denna förlust tilldelas Consistorierne af Statsmedlen, till det belopp, hvartill inkomsten af Djeknepenningarne under de sista Tio åren per medium uppgått. Friherre Palmstjernaj, Carl Otto: I anledning af de anmärkningar, som blifvit gjorde, anhåller jag alt få fästa uppmärksambeten derpå, att enda egentliga vinsten af Djeknepenningarnes afskaffande skulle blifva en liten lättnad i Häradsskrifvarnes besvär vid Räkenskapernes upprättande; hvaremot en ny skatt af 5,8oo R:dr skulle genom Bevillning påläggas äfven sådane personer, som hittills icke deltagit i Djeknepenningarnes utgörande. Denna skatt är dessutom af föga betydenhet och tyngd för dem, som betala den.
Nummer-Lotteriets räkenskaper; N:o 33o, angående verkställd granskning af Kongl. Control-Verkets räkenskaper; N:o 331, angående verkställd revision af Kongl. iSundhets-Collegii räken» skaper; N:o 333, angående verkställd revision af Civil-Statens PensionsCassas räkenskaper; N:o 334, angående verkställd granskning af Arirmens Pensions-Cassa; N:o 335, angående verkställd revision af Salpeter-fonden; Nio 336, angående verkställd revision af anslaget för allmänna Garnisonssjukhuset i Stockholm; N:o 33y, angående verkställd granskning af räkenskapen öfver Carl Gustafs stads Gevärs-factori; N:o 339, angående verkställd granskning af redogörelsen fcr anslaget till Stockholms stora Barnhus; N:o 341, om verkställd granskning af redogörelsen öfver Finska ersältnings-medlen; N:o 34a, om verkställd granskning af Lappmarks Ecclesiastique-Verkets fond för år r83i. S. D. Högvördige Presle-Ståndets den 19 dennes på bordet lagde Protocolls-Utdrag af den 17 i denna månad, innehållande inbjudning till de respective Med-Stånden, att instämma i Ståndets beslut, det samtlige Utskotten, med undantag af ExpedilionsUt skottet, skulle förständigas, att, så fort sig göra låter och sist inom den i5 December, afskeda all sin CancelHé-betjening, utom Secreteraren och en IVotarie eller Cancellist; dock så, att om något Utskott, i anseende till mängden af återstående göromål1, skulle erfordra en talrikare Canceflie-betjening, anmälan derom hos Stånden må göras, blef, vid förnyad föredragning, af Ridderskapet och Adeln lagdt till handlingarne. S. D.
Den blott verkställande och förvaltande befattning, som, enligt förslagets 6:te§, blifvit Magistraten anvisad, är i min tanke hvarken förenlig med kommunens sanna fördel eller med Magistratens, af kommunallagstiftningen oberoende, egenskap att äfven vara en offentlig myndighet, hvilken inom Stads-kommunen har närmaste ansvaret för upprätthållande af det allmännas intresse. Magistrats-institutionen är föråldrad. Den tarfvar en fullständig omdaning, som likväl är förenad med stora svårigheter, hvilka komitén hvarken kunnat, eller enligt sin instruktion varit förpligtad att lösa. Så länge denna institution qvarstår, måste den likväl upprätthållas, i den mån sådant är förenligt med ordnandet af ett sannt kommunalväsende. Det är denna uppgift, jag icke anser komitén hafva lyckats att lösa. Magistratens nu egande pröfningsoch beslutanderätt har af komitén blifvit nära nog tillintetgjord. En inskränkning i densamma var oundviklig, så framt man ville till lif framkalla den ännu på de flesta ställen slumrande kommunai-andan. Men man hade bort vakta sig att i detta hänseende gå för långt, emedan man derigenom skadar sjelfva samhället. Då kommunen genom sina fullmägtige lättat ett beslut, som rörer dess hushållning och förvaltning, kan och bör det i allmänhet icke tillkomma Magistraten att derå vägra verkställighet, helst beslutet i vigtigare fall bör, enligt komiténs förslag, underställas högre myndighets pröfning. Men frågor gifvas dock af den egenskap att Magistraten bör ega rätt att dem pröfva och deröfver i första hand besluta. Det åligger nemligen Magistraten tillse att ordning och säkerhet upprätthållas, att brandväsendet hålles vid magt, att stadsskjutsen utgöres efter gifna föreskrifter, att stadens och det allmännas intresse iakttagas vid offentliga platsers ordnande, vid allmänna byggnaders uppförande, vid gators anläggning, med mera sådant. Huru låter sig detta förena med 6:te §:s ordalydelse, der beslutanderätten, utan undantag, är öfverlemnad åt allmänna rådstugan, stadsfullmägtige eller i vissa fall stadsnämnden, och der endast verkställighet och förvaltning blifvit uppdragen åt Magistraten?
"högsta civila myndighet' hör med uteslutande af de derefter uppräknade embetsmän läggas: eller den han i sitt ställe förordnar, hvarigenom det i sjelfva verket alltid skulle blifva högste einbetsmannen i orten, som bestämde brottets qvalification; af Herr Sven Heurlin från Kronobergs Län, att orden: "de, som dessas embeten företräda" äro tvätydige och, hvad Kronofogde beträffar, skulle kunna sträckas ända ned till Fjerdingsmannen; af Herr G. Edenhjelm, att, i fall vid tillfälle af uppror civila myndigheter icke framkomma inom den lid, som en militair-befälhafvare skäligen kan fordra, han små ega rättighet fullgöra de åligganden, som eljest till - höra Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 182, hora civil-myndighet och derefter bruka våld för alt dämpa oroliglieterne; af Herr Prosten ågrell, att för den händelse, då den civila emhetsmannen blifver nedgjord, innan han hinner låta höja varningstecken och kungöra varningen, saknas ett stadgande, hvilket borde innehålla, att hvar och en, utan ansvar, må vara tillåtet att fullgöra denna föreskrift; af Hans Excellence Herr Grefve G. Löwenhielm ytterligare, att föreskrift om varningstecken väl bör linnas, men att den ej bör innehålla, att ett sådant teckens höjande utgör ett nödvändigt vilkor för varningens lagliga fullständighet, enär varningstecken ofta ej kunna vara att tillgå på flere samtidigt oroliga punkter; af Herr Friherre G. Höije, Herr G.
St:s skrifvelse vid 1834 och 1835 årens riksdag, och de som påminna sig förhållandena vid den frågans afgörande då, torde icke kunna neka, att den väckte en temmeligen allmän uppmärksamhet, som den äfven förtjente. Såsom det hittills tillgått med tolagens bestämmande, har det ofta berott på en eller annan stad att begära tillökning deruti, hvilket fi 11. 51 402 Den 23 Januari. Konungen, om lian så funnit lämpligt, beviljat. Mig synes, alt Konungen, genom afgifvande af delina propus., afsagt sig rättighet att i denna fråga ensam besluta, då tolagen till allmän belåtenhet skulle bli bestämd och sladgad till det belopp, hvarmed den nu utgår. Delta är en åtgärd af Konungen, sorn efter min tanka förtjena? Ständernes tacksamhet och bör bemötas på ett annat sätt än SlalsUlsk:s ifrägavar. utlåt, utvisar. Jag yrkar ålerremiss, och önskar, att Ulsk. matte vid förnyad behandling af frågan komma till ett annat resultat, äu hvartill det kommit i förevarande betänk. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag tillstyrker bifall till Utsk:s betänk. Frågan bar ingalunda, på säll bär yttrats, blifvit knapphändigt behandlad och affärdad, oansett sjelfva utlåt. deröfver icke är vidlyftigt, och reservationer hafva >ej blifvit anmälda, derföre att Utskis öfvertygelse, efter fullständig utredning af ämnet, blef, att den förändring, som Konungen, med anleda, af Ständernes anhållan, föreslagit, icke skulle vara så alldeles lämplig; att den uppfyllde del ändamål, som åsyftades. Delta ändamål var allmän nylla och enkelhet för de trafikerande, i förening med städernes och landels gemensamma förmän.
I följd deraf finnér jag tydligen stadgadt i grundlagen, huru förhållas bör med det förslag, Frih. Rantzon till R. o. Ad. ingifvit, och att det ej kan, tvärtemot grundlagens lydelse, komma att utgöra något ämne för R. o. Ad:s öfverläggning. Dernäst oell hvad angår de andra förslagen, afse de väsendtliga rubbningar i hvad grundlagen hittills stadgat; och som, icke blott för grundlagsärender, utan för alla ärender, grundlagen stadgat, att en motion, sorn väckes i något RiksSt., skall till vederbörligt Utsk. remitteras, och således förklarat, att öfverläggning om motioner icke ina direete i ståndsförsamlingarna förekomma, synes tydligen, alt någon öfverläggning till beslut öfver dessa förslag så mycket mindre kan äga rum, som särskildt för grundlagsfrågor är stadgadt, att de icke blott skola i likhet med alla andra ämnen af Utsk. beredas, utan jemväl direete ingifva* till Constit.Utsk. Grundlagen innehåller således sådana stadganden, till följd hvaraf öfverläggning genast omedelbart rörande ett särskildt förslag till grundlagsförändring ickekan inom Ståndens plena förekomma, och om nu några andra förslag än, de, sorn förekomma i Utslås betänk, eller dermed hafva omedelbart sammanhang (jag tror, att icke mindre än 8 sådana blifvit framställda) bär skulle antagas., skulle sådant tydligen strida emot den ordning, grundlagen stadgat, såväl för ärenders. behandling i allmänhet, som i synnerhet i afseende på grundlagsförslag. Skulle också icke sådana tydliga och uttryckliga stadgunden finnas i Rcg.F, och Riksd.Qrdn., skulle jag dock hemställa, om det ej vöre nödvändigt att icke, i en stor församling som ett RiksSt., till omedelbart afgörande företaga en så vigtig fråga, sorn en ny motion om ändring i grundlagen. För öfrigt tror jäg, att ju mera vigtig! ärendet är, desto mera vigt bör man lägga på formens iakttagande. Jag kan således icke föreställa mig, att Hr Gr. o. Landtm, kan komma att göra någon annan proposition än den, som har gemenskap med Utsk:s förslag, hvilket följaktligen måste punktvis föredragas. Frih. Ehrenborgh:
För krigstid bör Staten hafva att påräkna biträde af Handelsfartygens Skeppare och Besättningar! en ny anledning för fordrad bättre bildning* Den enskilda vinst, Sorn genom fraktfer fei hålles, blifver till en dfel Statens. Samlar Borga* ren, han må vara Skeppsredare eller Handlande, förmögenhet genom Sjöfart och Handel, så gifver han Staten större bidrag till lättaride af dess bördor; blifver han fattig genom förlorade Skepp, då Sjöfolket varit okunnigt, ellet1 snarare mechaniskt än Vetenskapligt inlärdt, så förlorar Samhället dervid ansenligt. Må mig förlåtas en afvikelse: för undervisning i hvad som hörer till FabriqUer och Handtverkcrier är o till Techhologiska Institutet anslagne i2,ooö Rdr. PrisVärdt är detta, och äfven här en god föresyn. Billi till Ii.-St. Brot. 1828 och 1829, 4 Sarnli S sif A* 2 Bandi 15:de liäjt. k lo Bil, liU Statss. Oee.-Utsh. Bet. N:o in. Medel till dessa Navigations Scholors bekostande och underhåll föreslår jag böra directe tagas af Statsverket, och utgå af loide Hufvud-Titeln. Summan är obetydlig emot Statens både skyldighet till och vinst genom dessa Inrättningar. Härvid är det serdeles anmärkningsvärdt, att denna omkostnad är att anse för ett förskott, som snart och rakt återgäldas in 'natura till Staten, genom större skatter af större inkomster, derigenom att Sjöfarten främjas och utvidgas.
Huruvida min påminnelse om denna sak , verkeligen förtjenar de tillvitel-j ser, som af den ädle Grefven blifvit framställde, må andra afgöra; äfvensom, om man med iagtagande af rättvisa och billighet, kan före-i brå mig , att hafva försvarat en inskränkning uti Svensk mannarätt, som man, efter den värde talarens mening , en gång skulle finna an-! ledning att begråta , och jag tror mig trygfc kunna påstå , att den ädle Grefven mycket misstagit sig uti sine tillämpningar å mitt yttrande. Herr Grefve von Platen har sagt , att det ännu är ett oupplöst problem , huruvida Götha Canal kan komma att återbetala de sto<i ra kostnader, som å den blifvit använde, titan att vara Charlatan och utan frugtan , att vid detta tillfälle, sorn sådan blifva bedömd, tror jag mig bestämdt kunna påstå , att Götha Canal aldrig hvarken i ett eller annat afseende kan komma att till Staten återgälda de erhållne lånebidragen. Jag tror likväl, att dS man så långt framsläpt detta arbete , det icke nu vore lämpeligt, att alldeles afbryta det,1 och torde denna min mening äfven få lända till ett bevis , huru mycket man misstagit sig; då man gått mitt yttrande i förväg, och tilllagt mig att blott till en omväg för Canalarbetets inställande , hafva yrkat bidragens utgörande Riddy o. yld. Fröt. VII. Band.
Taxensoch Prnfnings-comite'erna hafva befriat dem, men Kronans embetsman hafva nödgats reservera sig deremot, och i högsta instansen hafva de blifvit enligt bevilln.förorda, ålagda att utgöra bevilln.- procenten, hvilket är ganska tryckande, då inrättningen ej utan enskilde personers åtgärder kan bära sig. Alt inrättningen varit af mycken vigt för Upsala stad, det kan jag intyga, och önskar deiföre på det lifligaste, att sådana inrätta:!' måtte blifva befriade från be v ilin. procentens utgörande. Frih. Ridderstolpe: Jag anhåller att få instämma med Hr Ribbing och voterar för betänk. N:o 12, i anledn. af hvad der förekommer om spisqvarteren. Det är bedröfligt alt lefva uti en lid och i ett land, der det bättre folket ej vill föregå den arbetande classen med goda exempel. Den som aflägger brännvinsbordet finner brännvinsflaskor uti sina gästers fickor i tambouren, men man får ej tröttna att söka bryta skalet, för att komma till kärnan. Jag vet föreningar, som åtaga sig att betala conlributionerna för de krögare, sorn skulle vilja afsäga sig utminuteringen af spirituosa. Om nu R. o. Ad. borttager bevillningen för spirituosa för livar och en, som endast håller porter och öl till salu, så föregår R. o. Ad. den öfriga delen af nationen med ett exempel, hvarigenom nationen kommer att finna sin representation vara af en tendens, som verkar till fördel för nykterheten. På dessa skäl tillstyrker jag bifall till betänk. N:o 12 uti hvad spisqvarter och värdshus utan spirituosa vidkommer. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh : Jag instämmer med Hr Ribbing och tror det vara nödvändigt att bibehålla detta exceptions-stadgande, om ej af något annat skäl, åtminstone för principens skull. Det må visserligen vara förhållandet, såsom Gr.
Ärfda-Balken och tillägg lill 7 § i 20 Gap. af samma Balk; dels ock väckt motion om inrättande af förmyndare-kamrar: Ståndet vidhöll sitt förut fattade beslut och gillade de föreslagne voterings-propositionerne. S. D. Föredrogos följande Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens memorial: N:o 56, i anledning af återremiss å utlåtandet, iV;o 10; N:o 57, i anledning af återremiss å utlåtandet, N:o iy; N:o 58, i anledning af återremiss å utlålandet, N-.o 18; iST:o 59, i anledning af återremiss å utlåtandet, N:o 2/; N:o 60, i anledning af återremiss å utlåtandet, j\:o 26; N:0 61, i anledning af återremiss å utlålandet, j\r:o \6 ; N:o 62, i anledning af återremiss å utlålandet, N-.o do; JN:o 63, i anledning af återremiss å utlålandet, N'~o 3i; N:o 64, i anledning af återremiss å utlåtandet, N-.o 33; ]N:o 65, i anledning af återremiss å utlåtandet, N-.o 36; N-.o 66, i anledning af återremiss å utlåtandet, N:o 41> N:o 67, i anledning af återremiss å utlåtandet, N:o 49- Lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets memorial, N:o 232, i anled - V, 'ot.-Utdrag, den iy Mars i8 f5. 725 ».ing af erhållen återremiss å utlåtandet, N:o ig f: Indes lill handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande memorial:
Tviflar man på opinionen, så tvekar jag ej ett ögonblick att yttra, att det vore samvetslöst, att pålägga folket en beskattning för blotta känslan af arbetets skönhet, hvilken jag delar, och icke bestrider. Om man samvetsgrant tänker på följderne, är det oförsvarligt, att i förväg bevilja detta Den i3 April. i85 förskott och besluta om anslag för Götha Canal, innan man ännu hunnit besvara Regeringens mera vigtiga framställningar om Statsanslag. Det är så oformligt, att jag ej skulle känna någon starkare förebråelse som Representant, än om jag hade, för de tvetydiga begreppens skuld om nationalära och nationalstolthet, med min röst bidragit tilt en beskattning, i hvilken jag tagit så liten del, att de minst skattande ofta deraf kände en drygare tyngd. Jag vill ej längre uppehålla Ridderskapet och Adeln, ehuru mycket jag kunde hafva att säga i detta ämne, och då jag vet, att det är möjligt, att jag kommer att befinna mig i minoriteten, tröstar jag mig dermed, att jag det oaktadt i detta, som i många andra ämnen, tillhör majoriteten af Nationen. Jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till bifall å Utskottens Utlåtande. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Herr Hjerta.' Jag anser mig nödsakad, att, i anledning af den siste Talarens yttranden, utreda några förhållanden, som annars kunde leda derhän, att tro, att de grunder, hvarpå jag stöder mig, voro obesinnade. Talaren har yttrat, att det skulle innebära en oformlighet, att gifva ett förskott, innan man beslutit, om man skall understödja Ganalen. Jag ber att få fästa uppmärksamheten å den ställning, i hvilken Bolaget och Rikets Ständer skulle finna sig i86 Den i3 April. till hvarandra.
S. D. Till Lag-Utskottet remitterades l:o. Herr Wahlboms motion N:o 22, angående förändring af 2:dra punkten uti 5 § af 24 kap. Rättegångs-balken; och 2:o. ett anförande i ämnet af Herr Björck. S. 1). Till Bevillnings-Utskottet remitterades Herr Grenanders Motion N:o 23, angående nederlagsrätt för staden Warberg. S. D. Till Stats-UIskottet remitterades Herr Grenanders Motion N:o 24, om anslag till uppförande af en ledfyr vid inloppet till Warbergs hamn. S. D. Till Stats-Utskollet remitterades Herr Grenanders Motion N:o 25, om anslag till en folkskolebyggnad uti Warberg. S. D. Till Stats-Utskotlet remitterades Herr Grenanders Motion N:o 26, angående en jernbana emellan Rörås, eller någon annan plats i den skogrikare delen af Elfsborgs län och Warberg, med sistnämnde stad till ändpunkt. S. D. Prot.-Utdrag den 19 November 1859. 57 S. D. Till Slats-Utskotlet remitterades l:o Herr Fridstedis motion N:o 27, angående pension lill Landshöfdingen m. m. Paul Sandelhjelms enka; och 2:o ett mundtligt anförande i ämnet af bemälde Herr Fridstedt. S. D. Till Stats-Utskoltet remitterades Herr Widells Motion N:o 29, angående pension för förre Öfverdykeri-kommissarien Olof Julius Weslbecks enka och oförsörjda dotter. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades Rikets Ständers åren 1857 och 1858 församlade Revisorers berättelser om granskning af: l:o Statsverkets samt andra af allmänna medel beslående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; 2:o Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning; och 3:o de under Kongl. Kommers-kollegium ställda fonder och medel, äfvensom Rikets Ständers innevarande år församlade Revisorers berättelse, angående Riksgälds-kontoret.