Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den som bifaller EkonomiUtskottets under N:o 178 afgifne senare Utlåtande, om Den 8 Mars e. m. 8t om belåningsrättighet uti Publike Fonder å ritorr spannemål, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses EkonomiUtskottets berörde Utlåtande hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslaget. Herr Hjerta: Jag hemställer, att orden sorn tillstyrker belåning afj måtte tillsättas. Grefve Gyldenstolpe: Jag vet ej. hvarföre man i denna fråga skall följa annan praxis, än den, som varit följd i 16 månader, nemligen att blott utsätta rubriken på Utlåtandet. Den som kommer upp och ej känner dess innehåll, må derom fråga någon annan. Grefve von Fersen: Jag får förena mig med Herr Hjerta om det af honom föreslagne tillägg. De begärd te orden äro oskyldiga, emedan de blott utmärka hyad Utlåtandet innehåller. För dem, som hylla den mening Ja-proposilionen innefattar, måtte det för öfrigt ej förmenas att få tydligt uttryckt hvad de mena, då det deremot står Grefve Gyldenstolpe fritt, att i Nej-propositionen få uttryckt, hvad han åstundar. Jag förmodar, att den begärde tillsattsen ej lärer af Herr Grefven och LandtMarskalken förvägras. 65 H. 6 Den 8 Mars e. m. Grefve Gyldenstolpe: Mig skall saken vara likgiltig, så snart Ja-propositionen blir tydlig. Den som vet hvad Ja vill säga, vet ock hvad Nej betyder, och alla, som votera Nej, veta då hvad de votera om. Men det är ej derföre jag yttrat mig, utan för det alt jag ej inser något skäl, hvarföre man nu hör gå ifrån en praxis, som man följt i 16 månader. Herr Munck af Rosensköld: Mig synes, alt då Grefve Gyldenstolpe får sin Nejproposilion sådan han vill, måtte det vara tillåtet för dem, som rösta för den andra meningen, att få Ja-propositionen sådan de önska.
Den 17 November e m S. D. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärs och Oöconomie Utskottens den 4 dennes under JN:o 218 afgifne, samt den 7 derpå följde e. m. på bordet Iagde, förslag till jemnkning emellan de al Riks-Slånden fattade beslut öfver frågan om den af Kongl, Maj:t i Nåder proponerade författning om utrifning eller ändring af Vattenverk, som, genom updämning, skada jord eller hindra dess odling; Fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, under förbiifvande i öfrigt vid dess i detta mål förut fattade beslut, likväl nu förena sig med Högvördige Presle-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet deruti, att större Bruk och Bergverk samt större fabriks anläggningar må från författningens tillämpning undantages, Ut supra. Ilögloflige Ridderskapet och Adeln åtskildes Klockan e« (jvart till om aftonen. In Fidem Protocolli O. J. Lagerheim, ;j Den 19 November f. m* iU Onsdagen den 19 November. Plenum klockan 9 förmiddagen. Upplästes till justering och godkändes följande Expedilions-Utskoltets insände förslag till Riksens Ständers underdånige skiifvel§er till Kongl. Majit; N:o 32f). I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om Stals-Verkcts tillstånd och behof, i hvad den rörer Riks Statens 3:dje Hufvud-Titel. I anledning af förekommen fråga om rättigheten att utfärda Invisningar, ställde på enskild Man m. rn. Angående förändring i förfaltningarne om Afradsoch Kreno-Tionde Spannemålens, samt andra Indelta räntors utgörande, N:o 338. Rörande åtskillige förändringar i Brotttnåls-Lagarne. x|'> Do n November f. m F;'redrogos ånyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 12 dennes eftermiddagen på hördel lagde, Utlåtanden: Från Statsoch Bevillning* -Uts k o 11 e xi:
För en lid är det nemi. sant, att en sönderclelning af allt för stora possessioner kan göra alt ett land utvecklar stora krafter, men när åter dessa possessioner genom delning blifva så små att de icke gifva utkomst åt sina innehafvare, så går det baklänges. Detta har redan handt i Frankrike och man skulle icke så mycket höra 26S Den D December. talas om S:t Simonism, pauperism oell alta möjtiga ismer, om icke detta vore cn allt för bedröflig sanning. Detta förhållande har hildal ett stort antal alldeles utfattiga menniskor i landet, och det är de, som småningom skota öfversvämma heta Europa. Såsom eli skäl att antaga den föreslagna lagen har man anfört, att den store Napoleon hade antagit denna arfslag uti sin Gode. Na poleon hade icke fria händer. Denna lagstiftning fans före honom, och han hade icke varit nog mäktig att tillintetgöra arfslagarne i Frankrike, äfven om han hade velat det. Alt ifrågavar. lag finnes införd uti Gode Napoleon vittnar således alldeles icke om Napoleons bifall dertill, utan om hans vanmakt. Man har äfven föreställt oss, alt vi bort gå fram med tiden, Ja väl! jag vill också gå framåt, men jag vill ieke ramla för det. Jag vill veta huru jag går, och det är hvad man bör undersöka, innan man tager ut steget. Jag slutar med att förklara, att jag ämnar votera emot lagförslaget, och förenar mig till atla delar uti Frih. Palrnsljernas framställning. Gr. Posse, Erik Arvidsson: Jag har begärt ordet, för att gifva tillkänna, det jag instämmer i deras åsigt, som önska den lika arfsoch giftorätten, ehuru jag finner af förevar, disenssion, att jag kommer att stanna i minoriteten. Jag begagnar detta tillfälle för att fästa mig vid ett eller annat yttrande.
* Bref från en svensk delegerad vid K. f. U. K.:s världskonferens i Icondon. T I duns läsarinnor påminna sig kanhända en upp* sats om Kristliga föreningens af unga kvinnor verksamhet, hvilken i fjol inflöt i Idun och hvilken, som jag hoppas, i någon mån har väckt deras intresse för detta välsignelserika arbete? Jag tror därför också, att en kort skildring öfver den föreningens världskonferens, som härstädes ägt rum i dessa dagar, kan påräkna deras välvilliga uppmärksamhet. Den kallelse, som redan i våras utgick från kommittén för världsföreningen i London, blef mottagen med glädje, och icke mindre än 325 ombud från fem världsdelar och 23 olika länder hade infunnit sig. Vi voro ej mindre än 15 svenska delegerade. Alla voro inbjudna såsom gäster i engelska hem, och jag tror att vi alla från dessa hem medföra rika minnen af visad gästfrihet och godhet. Världsföreningens medlemmar bära så- som förbundstecken ett märke med orden: » I kärlek tjäne den ene den andre i; mig synes, att våra engelska systrar rätt uppfattat dessa ord och väl omsatt dem i praktisk tillämpning. Världskonferensen började tisdagen den 14:de juni kl. ' !„ &amp; e. m. med bibelläsning och bön. På aftonen ägde mottagning rum för alla delegerade hos Viscountess Portman i hennes med furstlig lyx inredda hem i Portman square. Man samlades i en stor salong i hvitt och guld med förtjusande takmålningar. Viscountess Portman tog — sedan vi alla blifvit presenterade — plate på en hög estrad, jämte representanter af hvarje nation, hvilka, sedan värdinnan hälsat alla välkomna och hållit ett kort tal, hvar och en på sitt lands språk framförde hälsningar till de församlade. Alla hälsades vid början och slutet af sitt uppträdande af kraftiga handklappningar. En lätt, men ytterst ' fin supé serverades vid niotiden, då man hade tillfälle göra bekantskap med K. F. U. K.-arbetare från alla länder. Bland de värdefullaste personligheter jag lärde känna var miss Lucy Moor, som var med redan år 1855, då de första medlemmarne under ganska stor misstro och många svårigheter började sitt arbete. Huru hon skulle känna det denna afton är lätt att förstå!
Dessutom skulle till utomordentliga behof rörande Sjöförsvaret begäras för åren 1858, 4859 och 4860: till fullföljande af iståndsättningen och vidmakthållandet af flottans krigsfartygs materiel 1,854,891: — „ angelägna byggnads-arbeten och anskaffningar vid flottans stationer 239,790: — „ den föreslagna nya bron emellan Skeppsoch Kyrkholmarne här i staden • 350,000: — 2,444,681: — att under omförmälda trenne år, med en tredjedel eller 814,893f R:dr årligen utgå, samt särskildt för år 1857: lill aflönings-förbättringar åt personalen vid de under Sjöförsvars-Departemenlet lydande stater och korpser, nalura-porlioneu för gemenskapen inbegripen 523,860: 70. Summa Extra Anslag R:dr 2,968,541: 70. hvar - Bil. N:o 4 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 4, om Statsverket 1856. 41 hvartill kommer det kreditiv på Riksgälds-Kontoret af 40,000 R:dr årligen, som af Rikets Ständer skulle för hvartdera af åren 1857, 1858, 1859 och 18G0 i Nåder äskas i och för upprätthållande af pensioneringen från Amiralilets-krigsmans-kassan, enligt de i sådant afseende förut närmare föreslagna förändrade grunder. 1 afseende pä fortfarandet af de anslag, sorn för Sjöförsvarets pensionsoch välgörenhets-inrättningar finnas å Riks-statens 9:de Ilufvudtitel uppförda, torde Eders Kongl. Maj:t, uppå vederbörande Departemenls-chefs underdåniga föredragning i Nåder besluta. Slutligen anhåller jag i underdånighet, att alla här ofvan af mig åberopade utredningar och förslag, för så vidt de vinna Eders Kongl. Majrts Nådiga gillande, må, till närmare upplysning om de begärda anslagen, varda till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnade.
Majit, att äfven dertill använda, hvad som på de öfriga UtgiftsTitlarne må kunna af Kongl. Majjts besparas; hafva de gjort allt hvad i omständigheternas skick varit för dem möjligt; enär de åter göra inskränkning i denna rätt, som ingen oordning medfört; så hafva de, så tilisägandes, iklädt sig eti större förbindelse till fullständiga anslag. Det är principen mera än dess verkan, på hvilken Jag vid detta tillfälle tillåter mig att fästa upp - 6? Den 4 April f. m. mSrksainhet. Jag tror att, vid de förhållanden hvaruti vi oss befinna, jemförde till för-* hållandet i andra Stater ligger det mera vigt deruppå, än vid första påseendet ville finnas, att allt hvad som icke uppenbarat en positiv skada, må fortgå i sitt gällande skick} och icke dragas till enstörre ordning i den döda formen, blott för forjmens egen skull, utan all vinst för saken. Vore förhållandet tvärtom mot hvad det är skulle jag ingalunda tillstyrka en förändring, ty saken är af ringa vigt, och den af Utskottet åberopade formen vore det då mera; nu åter, då denna dispositionsrätt existerar, och efter min tanke, på goda skäl icke blifvit återtagen tillika med den som gällde för öfverskotterne, anser jag angelägit att det förblifver vid hvad som är, hälst jag föreser, att StatsUtskottet skall finna mycken svårighet att gifva Förslag till 3rdje HufvudTitelns fyllande efter hvad af Konungen blifvit i nåder äskadt. I anledning af Revisorernes erinringar vid dispositionerna öfver 9tde HufvudTiteln, har StatsUtskottet förklarat, att enär Utskottet inhemtat, det äfven de sednare åren , af denna Titels anslagssumma, emot egentliga ändamålet med dess bestämmelse, en del blifvit använd till lån åt enskildta emot ränta, samt följden häraf varit, att Kongl. Maj:t och Kronan, om ock friad från förlust genom vidtagne försigtighetsmått vid utlåningen, blifvit invecklad i concourser, och dermed åtföljande långvariga räW
I den förra åter är det icke sällsynt, att ett hemman kan på flera olika ställen få sig påfördt hägnads-sträckor, sammanlagde vida längre än alla hemmanets gränsor sammanräknade, då det nemligen måste slängas icke allenast mot angrän - 9 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 30. angränsande delegare i byn, utan äfven på flere aflägse ställen gemensamt med ofrige hemmanen i skifteslaget deltaga uti rågångshägnader mot angränsande byar, af hvilken hägnad det ingen nytta lian Under sednast flydde århundraden, då man lät egorna lig«a i sitt gamla bruk, ulan synnerlig omvexling och man följaktligen sällan äskade någon ny stängsel, kändes föga olägenhet af berörde grund för slängselskvldigheten; men nu, då hvar och en vill hafva sina egor afstängde för nya odlingssätt samt byar dagligen skiftas och hemman klyfvas, uppslå derjemte genom vidlyftigheten och svårigheten af de uträkningar, som för verkställande af hägnads-delning efter nämnde grund måste göras, oberäkneliga stridigheter och oredor, hvilket nogsamt bevittnas af de talrika rällegångarne, rörande hägnads-skyldighetens fördelning samt de ständigt återkommande förslagen om ändringar i nu gällande stängsel-lag. Ehuru man för hägnads-skyldigheten förgäfves lärer söka en allmän gt und, som, med afseende på den olikhet i odling och öfrige förhållanden, som emellan Rikets serskilde provincer eger rum, icke någon gån<* i tilllämpningen leder till ojemnheter, förmoda dock Utskotten, att den nu föreslagna delningsgrunden i de flesta händelser hör blifva billig och icke uti någon gifva anledning till olägenheter, jemförliga med dem, som af den nu gällande varit en följd.
Min tanka är derföre, alt Utskotten under sådana omständigheter, innan de afgifvit det i Grundlagen anbefallda sammanjemkningsförslaget, först bordt tillkännagifva, att den af Ridderskapet och Adeln och Borgare-Ståndet hyllade åsigt om frihet i hränvinsbränningen var förfallen, samt på samma gång lemna dessa Stånd tillfälle att yttra sig i öfverensstämmelse dermed, och icke, såsom skett, genom en förtidig jemkningsåtgärd, innan ännu fullständiga beslut funnos till grund derför, afskära och, enligt min tanka, derigenom förnärma nyssnämda Stånds lagenliga rätt alt i alla delar af ämnet sig yttra och vid jemkningen hafva sin röst. Ytterligare mäste jag protestera mot det oformliga beslut, hvarigenom Utskotten ansett frågan om bränningstiden, genom ett Stånds yrkande alt häruti vidblifva det gamla, med Riksens Ständers rätt vara afgjord. I likhet med hvad som skett vid 8:de §., hade den bort hänskjutas till Stånden, med inbjudning alt förena sig om något af de olika alternativen”. Med Herr Gripenstedt förenade sig Herr Friherre Ridderstolpe och Herr von Heland. Af Herr von Rosen, Georg: ”Jag förenar mig i den af Herr Gripenstedt afgifne reservation, samt i den delen af Herr Grefve Hamil - 26 Bevillningssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mem.j N:o 12. tons sora har afseende på Utskottens förslag att till Förstärkt StatsUtskolls afgörande hänvisa frågan om Bevillningens för bränvinstillverkning utgående förskottsvis.” Häruti instämde Herrar Brunnius , Hjort och Lindström. Af Herr Contractsprosten Sangberg: ”Jag reserverar mig emot Utskottens genom votering fattade beslut, att förklara frågan om en annan bränvinsbränningstid än 6 månader såsom ekonomisk vara förfallen derföre att af tre stånd, som alla önskat förändring, tvänne fattat enahanda beslut.
SDlaj:t äffabe årliga be* (öbby för att anmänbaö till aflöning eller arfooben för meranämnbe ©tprelfe famt befi tjenjfebiträben få mät i hufmttbflabett, font i lanbd* orterna. 2öib förntwb bäfning af betta ärettbe och i betraftanbe af hmab i berörbe hänfeettbe blifmit i be flefte durobeiffa tänber åtgjorbt, l)ar $ottgl. 3)taj:t funnit omjtänbigfjeterna ej mebgifma att längre ttbb Reglemente btifmit utfärbabt för en ab interim orgaittferab 2öag Äoitgl. 9Äaj:td bidpojttion för mägarbeten, äro unberftöb i nåber be Utombefi l)ar Äoitgl. 9)taj:t, imber åren 1851—1855, från Rifd Sitet mebbetat anftag titt 4 mägarbeten, hvarigenom 4 mil 17,795 alnar mäg btifmit förbättrab etter antagb. Uti ffrifmelfe ben 2 ©eptember 1851 anmälbe Oiifetd ©tanber i Äcuing - unberbånighet, att, bå jerttmägard inrättanbe Ijärfläbed efter ett mät orb Rtfdbag ifrågafontne jernmäg medan örebro och dputtö laftagcplatd utjlrädted titt ftabcn köping, fjmarigeitont en fammanbinbning af Rifetd betpbtigajie ittfjöar, Söenertt od) SOiätaren, fitnbe tillmägabringad, od) bpntebelft beforbrad en t)afti Rifetd förnämfta bergdlager, Oiifetd ©tänber, imber förbehåll, att något bolag ide funned, forn fitnbe göra lagliga anfpråf på gntnb af ^ongl.
Säd inom Landet i synnerhet uti de Sädesrikare provincerne hör för Statens räkning framgent underhållas, då derigenom icke allenast utvägar skulle beredas för Landlmannen att alltid med visshet kunna påräkna afsättning å sin vara för ett skäligt medelvärde, utan ock tillgångar från det ena årets öfverflöd kunna sparas till undsättning och hjelp för behöfvande emot nadsatte pris under missväxtår, och således ej Mindre producentens än consumentens ömsesidiga fördelar på allt möjligt sätt befrämjas. Utskotten deremot, i den fasta öfvertygelse att Statens medtäflan eller inblandande uti Handelsföretag nödvändigt måste medföra ett mer eller mindre skadligt inflytande på 4:de Sami. 5 Band. 354 3 t a t s-U t slottet* BelSnka n d e ii. den enskilda industrien och dess verksamhet, samt derjemte ofelbart ådraga det Allmänna förluster, kunna vid ett sådant af erfarenheten nog dyrköpt ådagalagt förhållande, desloinindre hos Riksens Ständer understödja den föreslagne fortsättningen af Spannmåls uppköp för Statens räkning, som utan det att en slik handel efter mera allmänt fördelaktiga årsväxter och med en rättvis utsträckning till alla Lands-orter, der jordbrukare egde något öfverskott att aflåta, skulle medtaga och fästa så ansenliga fonder alt deras belopp på förhand icke en gång kunde bestämmas, erforderligt upplagsrum för den köpta säden på de fleste ställen äfven skulle saknas, så vida ej tillökte Magazins lägenheter genom köp efter nybyggnad med ytterligare kostnader hlefvo anskaffade; Hvarförutan det Handels-Syste'm uti hela sin vidd åler skulle framstå, hvars förderfliga följder allmänt blifvit insed de och dem Utskotten genom sitt afgifna Betänkande sökt för framtiden undanrödja.
— På sådant sätt finner jag denna vidgade beläriingsrätt ganska vådlig och långt ifrån att medföra någon landets båtnad, snarare likna en indirect beskattning, till llruks idkarens förmån, af Rikets öfrige innebyggare. Särdeles måste densamma blifva i hög grad menlig för vår utrikes handel. Den magt öfver Coursen, sorn genom denna beläningsrätt lemnäs åt exporteuren, och den tillfälliga temporaira stegring deraf, sorn onekligen blif - 74 Banco-JJtskottets Bettini anden - ver en följd af denna anstalt, skall förr eller sednare omintetgöra alla vidsträcktare handels» speculationer, som icke härmed ega ett orne» delbart sammanhang, och flera, skulle jag derföre tro, måste för denna onaturliga stockning af exporten falla ett offer. Ett stadigt utbyte af de varor, sorn å ena sidan från fremmande ort beliöfvas, och å andra inom landet produceras till öfverlopps eller liflighet i omsättningen, är efter min tanka handelns sanna lif och väsende. Må hända skall ock utländningen, då han ser de metalliske tillverkningarne härstädes icke oafbrutet föryttras , utan tidtals heldre uppläggas, än försäljas, oförmärkt vända sig från våra kuster och såsom redan skett, det än vidare hända, att han dels å annor ort söker det jern han behöfver, dels oek med mera sorgfällighet begagnar de metallstreck , som finnas i hans eget land. Härtill kan äfven läggas det skäl, som Höglofl. Utskottet ej länge sedan inför Riksens Ständer andragit, till afstyrkande af lån på Tackjern, att nemligen en dylik beläning å rå vara är hinderlig för dess vidare förädlande. Vårt Jern är visserligen icke nog förädladt, då det som Stångjern utskeppas, och för en stor verklig national-vinst vöre det visserligen att akta, om denna export-artikel afginge till utrikes ort mera förarbetad till finare smiden. Men för denna industri är väckelsen mindre så länge Stångjernet bibehålies vid ett oförändradt pris till utskeppning. Banco-Utskottcts Bettini anden. 75 I grund af hvad jag har anfört fean jag
Skulle för öfrigt några särskilda eller ömmande omständigheter sig förete i anseende till den, som utskrifvas bör, eller p. 20. någon, som ännu qvarstår i beväringspligten, önska att blifva från densamma fri, för att kuuna till främmande land utflytta, vill Kongl. Majit, i den ordning serskildt stadgadt är, för hvarje fall sitt nådiga beslut meddela; dock skall ingen, som eger tillgång, erhålla befrielse, med mindre han, så länge den i 9 § stadgade rättighet att medelst p. 24. afgifts erläggande vinna befrielse eger rum, sådan afgift erlägger, eller då denna rättighet upphört, genom legning sätter annan karl i sitt ställe. § B. Morn. 1. Ar någon utskrifningsskyldig af lyte, obotlig sjukdom, 3 § p. 18. eller kroppssvaghét icke' allenast till krigstjenst oförmögen, utan ock hindrad att vid den mönstringen föregående läkarebesigtning sig inställa, skall sådant vid mönstring styrkas med behörig läkares under edelig förpligtelse utfärdade betyg, hvilket den beväringsskyldige sjelf låter anskaffa. Kan han ej skaffa sådant läkarebetyg, vare honom tillåtet att styrka förhållandet med intyg af Pastor i församlingen och Kronofogden i orten. Beträdcs någon att hafva oriktigt betyg i tliy läll ut5 § p. 19. gifvit, skall han derför ansvara enligt lag och särskilda förordningar; och håfve den utskrifningsskeldige, som genom sådant oriktigt föregifvande sökt undandraga sig beväringspligten, förverkat rättighet att sig derifrån frigöra, vare sig genom afgifts erläggande eller genom legning. 29 <3 g s § ^ g> B o 22 ro 3 CT3 B ffi < 3 t B s* * ® 3 !L t? b " ■—i a 3 "3 ►tf X» 50 I-H «r+- CS% B B S:
Och -ännu hos nvg är lika liflig, i den öfvertygelse, att Brännvins tillverkningen, under förbehåll af Konungens högarätt till dess inskränkning och trängande behof, icke är i någon måtto äfventyr-; lig, vådan d< n nu utöfvas, o h för den öfverdiift, som möjligen på ett eller annat sälle in t affär, innefattar dess eget Correctiv, som snart vi-j Den 24 Märtii?. m. 435 sar dess verkan, alltsom Potatoes-planteringen förökar sig, på lika sätt, som det förut lönande Bränneriet i Carlskrona Stad måst nedläggas och store dylike Inrättningar i angränsande Calmare Län ansenligen inskränkas, sedan Brännings - friheten bli t vit Blekingska Allmogen förunnad och PotatoesCulturen i samma mohn tilltagit. Om åter Bränvins-tillverkningen nödvän, digt skall inskränkas, så kan j;»g icke finna att 90 kannors Pannor i allmänhet, elier rättare tvänne af dem, på ett och samma ställe äro de mäst skadliga, blott för det de äro för deras ägare förmånlige, i det de gifva en rtörre afkastning. än med mindre pannor. Och vi st icke är det rättvist att börja med deras afskaffande utan att vidröra de öfrige, ty efrer min tanka ligger sjelfva grunden till den ömniga Bränvms. tillverkningen i Progressiven på de smärre Pan.1 norpa. Ett hemman tili exempel af två till fyratusende Riksdalers värde kan hafva 10 Åboar , hvilka^ om också icke d ras ringa andelar gä öfver ett å tvåhundrade R dr hvardera, få nyttja en Panna på 2c' kannor och m< d samma Panna uppgå ända till 50 kannor hvaraf 500 kannors tillverknings-utrymme uppkommer på en till värd t sä ringa fastighet, under det att en innehafvare af ett eller flere hundrade tusende Riksdalers Egendom icke skulle få nyttja Pannerymd till 180 kannor, oägtadt han derföre skairar till Staten 270
Qurn-byggnaden anslagna fond icke mätte ligga ofruktbar intill dess dea erfordrades; hafvande Mynt-Verket derigenom i räntor erhållit omkring 2,000 R:dr, hvilka, i mon sera de influtit, för hvarje år i Myni-hufvudboken kommit fonden till godo; och skall behållningen i dessa obligationer för närvarandeutgöra endast 5,ooo R:dr, sam likväl, innan årets slut, måste användas till återstående kostnader i och för Quai-hyggnaden; oell lärer My.ut-Öfver-Sly.relsen icke allenast haft rättighet, utan lill och med skyldighet att, från uppbörden för de löpande utgifterna, afskilja så<» dana document, sorn dessa obligationer, hvilka i värde m ängfall dig t öfverstiga det belopp, Instruclionen för Mynt-Iuspectoren roedgifver, alf t di 8 Slals-och B anco-U t skottens Utlåtande N.o 5a. 'dennes vård öfverlemna, likasom alla löftesskrifter för uppbörden äfven öro under Öfver-Styrelsens egen vård.