Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
# Banko-Utskottet: af Johan Jacob Rutberg frän Norrbottens län, om utgifvande från Ranken af 10,000 R:dr till aflidne kaptenen P. Skottes sterbhusdelägare, med bilaga; Lag-Utskottet: l:o af E. M. Falk från Skaraborgs län, om skärpning af brottmåls-lagarne; 2:o af Samme man. angående upphäfvande af Kongl. Brefvet den 4 Maj 1759; 3:o af Anders Jonsson från Skaraborgs län, rörande skyldigheten att bygga och underhålla pastors-boställen; 4:o af Ola Måmson från Skåne, om förvandling af böter för försummad lagfart; 5:o af Samme man, om ändring uti 31 § af adliga privilegierna den 16 Oktober 1723, angående frälsemans rätt tiil andel i treskiftes böter; 6:o af Georg Nyqvist från Wermlands län, om ändring i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1853, rörande hemmansklyfning och afsöndring af jord från hemman; samt 7:o af Samme man om ändring uti 4 § 19 kap. Arfda-balken och Kongl. Förordningen den 7 Juni 1749. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l;o af E. M. Falk från Skaraborgs län, om nedsättning i Biskoparnes löneinkomster; 2:o af Johannes Nilsson från Malmöhus län, om ökad godtgörelse för postföringen; 3:o af Nils Larsson från Jemtlands län, om transito-handel Sverige och Norrige emellan; 4:o af Olaus Börjesson och Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, om ändring i landsskyldens utgörande tili presterskapet inom nämnde län; 5:o af Erik Eriksson från Gefleborgs län, om förändrad instruktion förpostmästare; 6:o af Pehr Byström från Jemtland, om förhöjning i postskjutslegan; 7:o af Georg Nyqvist från Wermlands län, rörande beväringen uti Norrsysslets fögderi af samma län; samt 8:o af Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, om bestämmelser, huru förhållas bör med preste-enkesäten inom samma län.
Jag tillstyrker derföre Ridderskapet och Adeln att låta sa kerna förblifva uti sitt orubbade skick i den na del, derigenom att inga högre anslag be Bil till Ilichl. o. Ad. Prof. VIII Band. 8 Den 12 September f. m. viljas, än som kunna utgöras genom d® gamla utvägarne i bevillningsväg. Bilagor till Pleni-Protocollet för flen 12 September, eftermiddagen. Herr von Francken, Jag får vördsammast underställa Högvälborne Herr Grelven och LaodtMarskalkcn samt Höglofl Ridderskapet och Adeln om ej nu ifrågavsrande i3:de punkt borde slutas med ordet Eficter, samt sista meningen: utnjuer hvad hi/t ils. per mediuip i f rån och med iSvj till och med 1S2-Z, varit vanligt, alldeles bortgå, då derigenom de 1,200,000 R:dr, som äro anslagne till jemiån kunde blifva beräknade utöfver de i föregående punkt nämnde 30 Millioner, och tillfäll® derigenom lämnas til! större fastighetslån. jagjmsér ganska väl,att en lörökad och Deri 12 September f. m, 115 följakteligen försämrad Sedelstock, som endast uppehåller några få individuer, onekeligen för det hela allmänna medför skadliga följder; jag inser äfven, att en för långt utsträckt
Under denna förutsättning har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att ett belopp af 1,700,000 R:dr R:mt, motsvarande ungefärligen | af den för anläggningen beräknade kostnadssumman, må i egenskap af lån anvisas till det bolag, som, under föieskrifna vilkor, åtager sig företagets utförande. Räntan å det låneunder 7 D o O stöd, hvilket sålunda skulle komma att beviljas, har, med fästadt afseende å räntevilkoren för andra till kommunikations-anstalternas förbättring under sednare åren utbekomna lån, och då de ökade trafikinkomster, som efter Boråsbanans öppnande antagligen komma Statens vestra stambana tillgodo, icke kunna af de uppgifter, hvilka blifvit Utskottet meddelade, med någon större tillförlitlighet till sitt belopp uppskattas, och således Statens fördel i detta hänseende icke för närvarande kan fullt säkert bedömas, Utskottet ej ansett skäligen kunna bestämmas lägre än till 4 för hundra om året, så att, med tillägg af amorteringsprocent, den årliga inbetalningen skulle komma ätt utgöra 5 procent på det ursprungliga kapitalet. Vidkommande såväl lånevilkoren i öfrigt, som öfrige med 30 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. låneunderstödets tillgodonjutande förenade åligganden, äfvensom bolaget tillkommande förmåner, torde hufvudsakligen enahanda stadganden böra meddelas, som blifvit bestämde i afseende på det lån, hvilket vid 1853 —1854 års riksdag beviljades för Gefle-Dalajernvägen, dock att, enär de medel, som för ifrågavarande statsbidrags meddelande erfordras, komma att genom upplåning för Statens räkning anskaffas, och Statsverket måste derå vidkännas ränteutbetalning i vanlig ordning, någon räntefrihet under byggnadstiden icke lärer finnas böra beviljas för det lånebidrag, hvarom nu är fråga; hvaremot befrielse från kapitalinbetalning under nämnde tid billigtvis torde få, efter vanligheten, tillgodonjutas.
Till förmån för enkor efter i fattigdom aflidne Underofficerare, Korpraler och Soldater af Kongl. Westmanlands Regemente, hvarunder äfven begripes provinsens konskriptionseller förstärkningsmanskap, så ock förafskedade sjuka eller blesserade Underofficerare, Korpraler och Soldater vid samma Korps, hvilkas tillstånd kunna jemföras med ofvannämnde fattiga enkors, testamenterade framlidne Häradsskrifvaren Näf en fond, hvilken för ändamålet blef användbar med Augusti månad 1815. Enligt det upprättade reglementet utgå pensionerna uti 2:ne hufvudklasser, den ena Underofficersoch den andra Korpralsoch Soldatklassen. Inom den förra finnas 2:ne afdelningar, den ena med 1 pensionsrum och den andra med 2; inom den senare åter finnas tre afdelningar, den första med 8, den andra med 12 och den tredje med 23 pensionsrum. Från början utgingo pensionerna i Underofficers-klassens första afdelning med 30 och i den andra med 20 R:dr, samt i Korpralsoch Soldatklassens första afdelning med 12, i den andra med 8 och i den tredje med 6 R:dr Banko årligen. Nu utgå de med respektive 90, 60, 36, 26 och 18 R:dr R:mt årligen och åtnjutas af 19 mansoch 27 qvinspersoner. Direktionen öfver denna inrättning utgöres af Landshöfdingen i Westmanlands län, Chefen för Westmanlands Regemente, Förste Majoren, alla åtta Kompani-Cheferna, en Underofficer, en 56 Westmanlands län. Nödhjelpsoch Pensionskassor. Korpral och en Soldat. Redogörare och protokollsförare är Regementsskrifvaren. Vid 1860 års slut var fonden 13,482 R:dr 28 öre R:mt, förutom utarrenderad, fonden tillhörande jord. o Ar 1855 ställde dåvarande Regements-Chefen, numera General-Majoren m. m.
Stå vi inför våra barn till svars med att låta det så förblifva? Nej något måste göras för att minska de andliga .faror, i hvilka de härigenom kastas ut. Och det är i den fasta öfvertygelsen, att Dr. Fehrs ord härvidlag peka i den rätta riktningen för en sådan maktpåliggande reform, som vi hänvisa våra läsare till ett allvarligt begrundande af hans tal. Vi kunna förstå att under de stormlöpningar, som i dessa dagar från alla håll göras mot vår religion och vår kyrka, mången kan frestas att med misstro se hvarje reformkraf på detta område. Man fruktar, att medgifvande i ett skall leda till kapitulation i det hela, och riktar därför hela sin sträfvan på att i allo stanna vid status quo. Men denna rädslans konservatism är ej af den rätta arten. Verkligt konservativ, sannt324 kristendomsundervisningen i våra skolor. bevarande, är endast den sträfvan, som med vaken blick för tidens kraf söker därefter reformera, d. v. s. gifva nya former åt det eviga innehållet, för att på sådant sätt bevara detta oskadadt och oantastadt. Detta är icke köpslagande eftergifter åt tidsandan, utan det är det enda sätt, hvarpå det eviga bland oss dödliga kan hållas vid lif under skilda tider med skilda kraf. Må därför äfven på det religiösa området vår kärlek till det gamla ej vara blind utan framsynt, ej räddhågad utan modigt förtröstansfull. Segern skall till sist blifva vår, så visst som sanningen är på vår sida! Thomas Otrygg.En Kär i fält. Det förhåller sig med de underordnade truppafdelningarna liksom med de enskilda delarna i en stor maskin; i och för sig själfva äro de af ganska liten betydelse, det är först, då de på ett lämpligt sätt blifva förenade i större grupper, och då de sammanslutas till ett enda helt, som de utveckla ali sin kraft. Vid denna sammanslutning är det dock icke nog med, att alla de olika slagen af trupper eller af maskindelar finnas till, utan man måste ock för att ernå den största möjliga kraft förena dem i rätta förhållanden och i lämpliga grupper. Det är sålunda långt ifrån likgiltigt, huru en här sammansättes i fält.
Men då Utlkottet nu mindre har till föremål att beftämma hvad forn egentligen kan blifva brukbart, är att uppgifva till nogare pröfning de åtfkilliga omfiändigbéter forn kunna komma i fråga, tror Utlkottet fig tillika böra nämna den af en bland dels Ledamöter uppgifne utväg, att genom viffa FÖrflags - Liftors uppfattande, förekomma de märkligafle milstag vid valen, utan att derföre aflägsna de väljande ifrån en direct åtgärd vid valet af fina Ombud. Hos en Nation forn hittills till florie delen directe valt fina befullmägtigade, torde det vara af något värde, att, få mycket forn möjligt, bibehålla en närmare relation emellan] de väljande och den valde och det torde derföre böra lemnäs åt alimanna omdömet, att en gång i en framtid beflämma, hvilketdera valfättet bör äga företrädet, antingen det Igenom Electorer, eller det igenom Fö r f 1 a g s - Li ftors uppfattande till de väljandes efterrättelfe. Till det fenare/kulle då iordras , att närmare beftämma deras quabficationer forn /kulle uppfatta fådanc För/lags-Liftor, antingen detta uppdrag /kulle bero af en vifs grad förmögenhet eller förtroende. Svårigheten torde vara , att utröna detta fenare utan en fär/kilt till detta ändamål anftäld val. förrättning, och att fördubbla de/Ta vore åter att fela emot den här fram/öre ftadgade princip, att få mycket forn möjligt undvika flora folkfamlingars oftare påkallande. Lättrft blir utan tvifvel, att låta förmögenheten tillika med vi/Ta tjenfte-befattningar tjena till grund för beftämmandet af dem forn /kulle uppgöra Förflags - Liflorne* Men frågan vore, huruvida detta blefve för Allmänheten lika tillfredsftällande. Det är förft efter ett noga öfvervägande af de/fa fvårigheter forn man bör finna om icke valfättet igenom Electorer torde böra äga företrädet. Efter valfättet kommer närmaft frågan om villkoren för att kunna väljas
Men här .är det icke fråga om någon förklaring ahg:de orsaken, hvarföre medlen ej influtit, utan om det enkla faktum, att de icke influtit. Då det sednare är konstateradt, har Hr Printzensköld icke någon rätt att utbekomma aklorals-proc. af medlen. Sådan år åtminstone min oförgripliga mening. Man har sagt, alt K. M:s beslut icke skulle uttrycka en sådan mening, utan endast utmärka, det K. M. ansåg Sig förhindrad att bifalla Hr Printzenskölds ansökning, derföre att han till sitt förfogande icke hade några medel, hvarifrån ersätlnings-beloppet kunde utgå. Men jag frågar den talare, som gifvit K. M:s beslut en sådan tydning, hvarifrån han hemtat anledn. dertill? Så vidt jag minnes den Kongl. Resolutionens ordalydelse, så finnes deri ingenting, som kan gifva anledn. till en sådan tolkning. Utslaget innehåller endast, det K. M. icke funnit skäl att Advokat-Fiskal Printzenskölds ansökning i Nåder bifalla. Hade meningen varit sådan, som den värde talaren antydt, så hade, på sätt en annan talare ganska riktigt anmärkt, K. M. utan tvifvel anmält saken hos R. St. för att af dem erhålla tillgång till de medel, som icke funnos till K, M:s disposition. Dessutom finnas verkligen, åtminstone enl. min åsigt, sådana medel till K. M:s disposition, ifall K. M. godkänt rättsanspråket. För min enskilda del får jag förklara, att jag, långt ifrån alt missunna Hr Printzensköld den fördel, han genom anspråkets godkännande vunne, tvertom skulle glädja mig deråt; men jag får icke sträcka min enskilda välvilja för Hr Printzensköld så långt, att jag, såsom representant, eller såsom Konungens Rådgifvare, behandlar frågan på sätt en talare uttryckt sig, endast som gentleman.
Hade en framställning i sådan syftning lemnats utan afseende och vid den derefter inträffade voteringen den meningen segrat, som innefattas iRidderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndets beslut, vill det synas mig att ingen annan utväg kommit att återstå, än att tulltaxan skulle promulgeras med underskrift af Talmännen; och enahanda måste väl resultatet nu blifva, om Utskottets i dess Memorial N:o 12 uttalade åsigt skulle vinna Ständernas godkännande. Men huruvida detta är rätt eller tjenligt, öfverlemnar jag till deras bedömande, hvilka till ett sådant beslut bidragit. Om de två Stånd, hvilka afslagit Utskottets hemställan, icke åsyftat att omöjliggöra hvarje skrifvelse från Ständerna till Konungen uti ifrågavarande ämne, utan blott velat hafva en skrifvelse af annan lydelse än den af Utskottet föreslagna, så hade de säkerligen begagnat en af de två utvägar, hvilka äro dem genom 49 § 3 mom. Riksdags-ordningen anvisade, nemligen antingen att, sedan bestämdt förslag till ändring af Utskottets förslag blifvit uppgjordt, detsamma genast antaga eller ock att till Utskottet återremittera frågan med de anmärkningar, som blifvit vid Utskottets förslag framställda. Då nu emellertid ingendera utvägen blifvit begagnad och då ej heller Utskottet, såsom dess pligt, enligt mitt förmenande, varit, sökt, så långt i dess förmåga stått, förekomma de förvecklingar som hota att uppstå, anser jag mig böra vördsamt föreslå Rikets Ständer, att förena sig derom, att den underdåniga skrifvelsen angående tulltaxan endast m å innehålla att den af Rikets Ständer beslutade tulltaxa jemte underrättelserna till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas för att i behörig ordning utfärdas." I förestående reservation instämmer Kongl. Hofpredikanten E. R. Wahren berg. Kyrkoherden Wennerström anmäler, att han vid beslutets fattande icke varit närvarande. Stockholm, tryckt hos H. Nisbeth, 1866. Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 19. i N:o 19.
Då denna Bevillnings-stadga första gången skall lända lill efterrättelse, bör af Konungens Befallningshafvande i kungörelsen tillkännagifvas, ali den minimi-tarifF för bemmansvärdet i hvarje Län, Rikets Ständer år 1823 fastställde, nu å nvo stadfästad, och vid Bevillnings-stadgan fogad, skall lända till efterrättelse och i intet fall får understigas, samt alt Comileerne ega rättighet, att, när behofvet det verkligen fordrar, med iagttagande deraf, att hemmanen icke uppskattas under deras rättmätiga värde, göra den nedsättning, samma tariff medgifver, förnämligast till jemnkning i värdet hemman emellan; men äfven i händelse en socken, härad eller län skulle af en sådan nedsättning, efter Comiteernas pröfning, vara i verkligt behof. § 51. Å nästa Söndag derefter skola allmänna sockenstämmor utlysas, lill o r I *■ val af ledamöter uti Taxerings-Comiteen. § 52. Till ledamot deruti är Pastor alltid sjelfskrifven, och väljes dessutom, å utlyst sockenstämma, bland besutne personer inom pastoratet, högst Tolf ledamöter, nemligen Sex af Ridderskapet och Adeln eller Ståndspersoner samt Sex af Bonde-Ståndet; dock kunna Taxerings-Comiteer, om så åstunclas, bestå af ett mindre antal ledamöter, likväl, Pastor oberäknad, ej under Åtta, hvaraf Fyra af Ridderskapet och Adeln eller Ståndspersoner, samt Fyra Bönder, med det undanlag, som 57 § omförmäler. Skulle Pastor af ålder, sjuklighet, eller annat laga förfall, vara hindrad att i Taxerings-Comiteen deltaga, skall han utse någon bland församlingens Presterskap, som han linner mest tjenlig alt sitt ställe företräda, dock emot dem emellan öfverenskommen ersättning för resekostnaden. Bil.Jill Bcc.-UtskolteU Betänkande, JVI 11. 47 § 53.
N.-o 28. sltall vara befriadt från Bevillning^ erläggande; men då Utskottet förbli fv i t vid sitt förra Beslut, att denna summa skall nedsättas till 5o R:dr, finner jag mig desto mera befogad, att förnya min förra Reservation i denna fråga, som jag anser den liögst obetydliga tillökningen i Bevillningen, som härigenom skulle kunna vinnas, på intet sätt svara emot de sannolika följderna: att det motverkar gifmildheten ; att den, som erhåller en gåfva, uppgående i värde till 5o å 3oo R:dr, får obetydligt i behåll, då derifrån skall afgå, utom Bevaknings-omkostnaderna, 6 procents Bevillning; och att detta skall, i betydlig nion, öka en mängd Embetsmäns besvär, då alla de formaliteter, medelst borgens anskaffande och bevakande, uppgifters meddelande m. m, som Kongl. Förordningen den 11 December 1811 föreskrif.ver, jemväl skola iakttagas för Gåfvor och Testamenten af så ringa värden,” ”Min vördsamma anhållan är således, att Rikets Höglofl. Ständer behagade antaga och fastställa hvad uti dessa Bevillningsfrågor är stadgadt uti i8a3 års BevillningsFörordning, såsom, efter min tanka, fullkomligen grundadt på rättvisa och billighet, ” Bil. till Bevillnings-Utskottets Uti. N.o 38 77 Härmed förenade sig Herrar Uggla, G. G. , af Geijerstam , O., Nordenankar , G.j Wirgin, C.j och af Billberghj J. P. Herr Dom-Prosten Fellenius instämde i hvad denna Reservation afsåg 6:te och 8:de Grunderne om Bevillning af Löne-inkomster samt Testamenten, och Hr Kleman ansåg äfven , att det i nu gällande Bevillnings-Förordning stadgade minimum för Bevillning af Lön borde bibehållas. Herr Uggla, G. G., var, under åberopande af sin, Betänkandet N:o 7 bilagde Reservation, skiljaktig från Beslutet alt beskatta den synbara förmögenheten.
Här står dessutom tydligen att »medlen skola gäldas, änskönt de icke blifvit för det uppgifna ändamålet använde.» Jag bestrider icke alt satsen kan vara riktig; men då man på andra ställen ansett nödigt att uttala orden »god tro», böra väl dessa i främsta rummet stå här, der ett så kategoriskt stadgande blifvit infördt. Dessutom borde väl rpderiet sättas i tillfälle att tillse att skeppare icke går öfver gränserna af sin befogenhet, och således är det ett fel alt icke här löreskrilves något om skpppares skyldighet alt underrätta sitt rederi om hvad han gör. Ett sådant stadgande finnes också i den Tyska lagen. Jag vet icke rätt, om det är på sin plats att framställa en anmärkning mot §§:nas ordning, nu, sedan 40:de, 4lista, 4-:dra och jemväl 39:de §§:na blifvit godkände, och inskränker mig derför till att fortfarande yrka återremiss. 332 Den 1C September e. m. Hr Rabenius: Jag vill blott nämna att jag tror Gr. Sparre hafva begått ett misstag. Jag sade icke att lian skulle bevisa alt han varit i god tro, utan endast att lian skulle bevisa att pengarne blifvit lör ändamålet använde. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till oell dels återremiss af den lörev:de §:n, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall lill densamma, hvartill svarades flere ja jemte några nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med flere nej jemte några ja; hvarefter propos. på bifall till §:n förnyades samt besvaradas med flere ja, jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Olivecrona begärde votering. Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den som bifaller 42:dra §:n i Särskilda Utsk:ts förslag till sjölag, röstar Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. §:n».
Förhållandet skulle förblifva enahanda med hvad RegeringsFormen och Riksdagsordningen bjuda — och målet hvila til sluteligt Den 4 Augusti 1812 341 afgörande till nästa Riksdag. Begge alternativerne skulle med sine motiver utredas och til Ständernes pröfning hemställas. Af det uttryck i 38 §, at begge meningarne såsom alternativer, skola i förslaget intagas, har jag hört någon yttra, at som ej förslag vore för den ena meningen, så skulle ej någon expedition kunna till Ständerne härom afgå. Propositionen var stäld på »Ja eller Nej». Med Ja afslogs all förändring af 37 § Reg.Form. Med Nej antogs de af Herrar Hallenst jerna och Rothlieb f öreslagne förändringar i denna §. Derföre at Utskottet icke sjelf formerat något förslag eller Propositionen ej innehöll detta ord, har förmodel. den tanka upstått, at här ej var något förslag. Men rådfrågar man Grundlagens bokstaf var här just sådant förslag, som desse föreskrifter gifva detta namn. Både 84 § Reg.Formen och 29 Riksdagsordningen nämna Författares skrifter i dessa ämnen förslag til förändring eller förklaring af Grundlagarne, sorn Utskottet af en Riksdagsman emottagit. Så hade nu skedt: Utskottet hade emott. agit af Herrar Hallenst jerna och Rothlieb sådane förslag. De af dem föreslagne förändringar uptogos gemensamt i Contra Propositionen och de som gillade dem svarade Nej; det vil säga, at 2 :ne Stånd ansågo dem som förslag till Grundlagens förändring af 37 § R.F. Då voteringen utföll sådan, sorn dena vore min taneka, at Utskottets Betänckande innehöll å ena sidan skälen för bibehållandet af § och å den andra för de upgifne förändringar på lika sätt, som Utskottet förhöll sig i frågan om Jury. Utskottet kan väl icke vara sig olikt? Skulle nu åter antagas för Grundsats i Utskottet att när 2 Stånd stadna mot 2 Constitutions frågor förfalla, kunde följden blifva at sällan eller aldrig någon förändring 1 Grundlagarne vore värkställbar.
Ständer för detta ändamål; Men Utskottet tilistyrkte dock, att för den redan framflutne tiden af detta år och då den ifrågakomne reduetion af-Theatren samt dess organiserande på sådant sätt, alt den må bära sig sjelf, icke kunde förr än med nästa är till vägabringas, en Summa af 30,500 Thdr eller lika belopp, sorn förut varit utaf Intraderne från Ön St. Barthelemy af Kpngl. Majtt i Nåder beviljade att årligen utgå, matte för detta år af Statens Öfverskotls medel anslås, under vilkor att Sta-' ten sedermera skulle vara fri från all vidare förbindelse än att bestå de för Dramatiske Spectaclets underhållande å Stat uppförde 4,500 Rtdr jemte 1,400 R.-dr till Ved årligen. Theatrens förste Direcieur Herr ÖfversteKannnar-Junkaren m. m. Grefve G. Löwenhjelm har häruppå, under åberopande af hvad Herr Grefven förut andragit och upplyst om Theatrens ändamål och angelägenheten af dess bibehållande samt det derpå beroende behofvet af fortfarande bidrag af Allmänna medel, ytterligare framställt de skäl, på hvilka Riksens 1*34 Stats-Ulskoitets Betänkanden. Ständer syntes tillhöra att finna någon utväg för ifrågavarande Nationela Inrättnings understödjande; Hvarvid Herr Grefven anfört bland annat huruledes Riksens Ständer vid sista Riksdagen, då Theatreris behof anmältes, hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställde, att nödige medel dertill måtte bestas; att, sedan Kongl. Majit i Nåder, i anledning häraf, täckts utaf Irikomsterne från St.