Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Billigheten al det ifrågavarande förslaget framstår ännu tydligare vid jemförelse med den aflöning, som bestås på andra civila embetsmannabanor, af hvilka de flesta erfordra vida kortare studii-kurs och ingalunda kräfva trägnare eller mera ansträngande tjenstgöring. De fleste andra civile tjenstemän kunna ock 46 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. vid mera framskriden ålder hoppas erhålla befordran till bättre aflönade befattningar, men för skollärare finnes ej tillfälle till sådant avancement, sedan utsigten till indrägtiga belatlningar inom kyrkan, hvilka tillförene ofta tillfallit utmärktare skollärare, numera, genom den förändrade tjensteårsberäkningen, gått för dem förlorad. Men ej blott från synpunkten af lärarnes billiga anspråk, utan äfven för skolans egen skuld är någon löneförbättring åt lärare af behof påkallad, enär orsaken till den rådande svårigheten alt med fullt qvalificerade personer besätta lärareplatserna till stor del måste sökas deri, att denna bana, i jemförelse med andra lefnadsyrken, företer så föga lockande utsigter för framtiden. Och då denna svårighet visat sig så stor, att ofia läraretjenster, af brist på kompetente sökande, måst flera gånger förklaras lediga och redan öfver 60 ordinarie platser blifvit besatta med ograduerade lärare, synes den föreslagna förhöjningen, hvilken beräknats föranleda en statsutgift af 25,000 R:dr årligen, ej vara för högt tilltagen. I öfverensstämmelse med nu yttrade åsigter får Utskottet således hemställa, alt Rikets Ständer för lärare vid elementarläroverken bestämma ytterligare en lönegrad, så att efter tjugu års, för nit och skicklighet vitsordad tjenstgöring, Lektorer erhålla i lön 4,000 R:dr, samt Adjunkter och Kolleger 3,000 R:dr, med vilkor likväl att uppflytlning i denna lönegrad först med nästa statsregleringsperiod vidtager och att i nämnde lönegrad uppflyttas endast de, som då varit ordinarie
Item hafva sednare än 1812 de bestraffningar Hr Knorring anförer, icke utan lagbrott kunnat äga rum. Redan i det af mig nämnda reglementet af 1801 var exercis-prygel afskaffadt. Jag upprepar att äfven denna reform behöfver mogna. Att vi gå deråt, synes af den t i 11 - ryggalagda vägen. Kär jag begynte tjena, utdeltes prygel villkorligen äfven af corporaler. Majorer bestraffade extrajudicialiter minsta fel — såsom en fläck på bantleret — med 6 par spö att i vaktrummet undergås. Detta upphörde 1784. Ja! ända till 1809 ägde cheferne för Lif-gardet till häst, och nu var. Kronprinsens Husar-regtte, i stöd af dessa corpsers särskilda capitulationer, att, utan annan formalitet, än majors-förhör, låta straffa med 28 par spö, 7 hvarf gatulopp, eller 20 dygns vatten och bröd. — Sedan vi framgått den långa vägen ifrån detta lag-tillstånd till det närvar., är mera än sannolikt, alt vi framgå den återstående vägen till afskaffande af allt kroppsstraff. Men, måtte äfven denna reform mogna till conseqvens med allt kringstående. — Detta är det enda jag åsyftat med milt deltagande i denna debatt, hvilken, i hvad på mig ankommer, härmed slutas. Den i4;Mars. Hr Ribbing, Bengt: Jag kan icke fördölja, att det upprört mig på det högsta att höra upprepas de ohyggligheter, som för mångå år sedan passerat inom militären. Jag kom sjelf i tjenst 1808, och kanner ganska väl de missbruk, som den tiden agde rum genom förföljelse och hårda bestraffningar för de minsta förseelser. Men lätom oss dränka minnet häraf så djupt vi kunna. Jag tillstyrker motionen, jemte det jag förenar mig med hvad af Hr Mannerskants blifvit i ämnet anfördt, äfvensom uti Hr Lefrdns åsigt, att befälet bör anses såsom far för soldaten. Det beror på en far att uppfostra sina barn utan stryk, men genom egna föredömen.
Ducater, af samma proportionerliga vigt och lika halt med de enkla Ducaterne, må varda likaledes utpräglade, derest sådana af någon åstundas. Hvilket allt Rikets Ständer, till svar å E. K. M:s högslberörde Nådiga Proposition, få härmed i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den a3 Äng. i83<$. Preste-Ståndet den a3 Borgare-Ståndet den i5 — —■ Bonde-Ståndet den 27 Rikets Ständer underdåniga, Skrifvelse ^ angående grunderné får ett nytt system för Rikets Silfvermynt. (Banco-Utsk. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG tili Samtlige Riks-Ståndens Protocol] vid Lagtima Riksdagen i Stockholm åren i 8 2 8—r 830. #tonire Samlingen, innehållande Riks-Ståndens Protocolls-Utdrag, som innefatta Beslut och Remisser Tredje Bandet. Första Häftet. Prat. X] t drag deri 2 Nov. 1829, fi Den 2 November 1829. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D.
kristendom i hjärtat, ej skulle vanhelga lifvets kostbaraste pärlor genom att, så att säga, handlöst strö dem ut för alla vindar. Jag visste, att det för lärarne gälde att genast fånga elevernas uppmärksamhet och väcka så många själar som möjligt ur en andlig dvala. Men genom hvilket medel? Danmark har haft och har ännu en rad af skalder, som diktat sånger, lika begripliga och hjärtevärmande för menige man som för de mera boklärde, sånger af kristligt, af historiskt och fosterländskt innehåll, hvilka alla ingå i folkundervisningen, börjande med barnskolan. Dessa sånger får man höra sjungas i hemmen, på samkväm, på kyrkliga-, folkoch politiska möten, allt efter den rådande stämningen eller i enlighet med andan i de förda samtalen, ordskiftena eller föredragen. Denna sångskatt är i och för sig ett medel till folkväckelse i en god anda; men nu hörde jag här för första gången, att äfven folksagan kunde begagnas som medel vid en sådan väckelse. Folksagan, som vi svenskar föraktligt föst ut i fattigstugorna, icke ens unnande henne en plats i våra modernare barnkamrar, emedan vi, i vår fantasilösa småförståndighet, beskyllde henne för att alstra öfvertro och vidskeplighet, hon leddes denna dag upp till en hedersplats. Det var en saga om en blind konung, om ett träd af ädelt slag, som dock ej bar frukt, och om ett isblock, som ej kunde smälta. De gamla välkända bilderna fingo nu ande och lif; de framträdde klart lefvande och kastade ljusglimtar öfver vår inre värld. Huru många bland oss hade ej varit eller voro ännu som den blinde konungen, hvilken först kom att se klart, då han ödmjukt böjde sig ned och tvådde sina ögon med himlens morgondagg? Huru många af de unga, här församlade kvinnorna stodo ej i fara att gå upp i själfvisk, andelös sträfvan, emedan guldet låg och hämmade den andliga växten, låg där i hjärtedjupet, antingen som ett förtärande begär efter rikedom eller som en redan smidd guldkedja, hårdt dragen kring lifsroten?
Hvad de större vägarne beträffa, kan ett sådant deltagande i våghållningsskyidigheten icke å6tadkommas, på annat sätt, än att vågarne ställas på entreprenad, då både Jordegaren och den Resande mäste betala till deras underhåll, såsom i flere andra länder sker; mea ehuru den lyckliga framgången af Ångbåtar och Forvagnar ger anledning att hoppas , det, äfven i Sverige, väghållningsbssväret skall mera allmänt och billigt kunna fördelas genom entreprenader, så tror jag dock att detta ändamål för närvarande icke kan till» vägabringas, och intilldess anser jag de grunder böra följas, hvaruppå våra nugällande föreskrifter i denna del äro byggde» 314. T.agUtskottets BctHnkanden, och får jag af dessa skäl tillstyrka bifall till ifrågavarande Betänkande. Herr Danekwardt: lag förenar mig med Högloflige Utskottens Beredning om Betänkandet så vgi rörande de Håradsvis indeldta vägarne, sorn grunderne för deltagandet i vägrödjningsskyldighet i allmänhet 5 men jag har en annan tanka i fråga om hvarje Sockens enskilda vägar till hemmanens utfarter till hvarandra och allmänna vägarne, och derom äro stadgander så mycket nödigare, som de nu gållandö lemna anledningar till beständiga tvister och godtyckliga beslut. Kongl. Resolutionen den 8 Januari* I735 föreskrifver, att de så kallade Byevägar endast skola underhållas af dem, som sig deraf betjena, så att Landet dermed icke vidare för en eller annan beqvämlighet skull bör besväras., Nu förekomma beständigt frågor huruvidt detta nyttjande bör räknas. En By ligger från allmänna LandsHäradgeller Socknevågen, och har en enskildt utfartsvåg — en annan By bortom denna, och åter en tredje längre bort. Begge de sistnämde hafva antingen redan öppnat vägar tillden förstnämnde, eller kunna öppna dem, och begagna sig derefter af förliggande Byens från början enskilda väg. Skall nu andra
Skrifvelse, N:o 412. §. 12. l:o För att väcka håg till läsning och täflan skolbarnen emellan, må belöningar utdelas till de barn, som genom flit, skicklighet och ett godt uppförande utmärka sig. 2:o De barn, hvilkas föräldrar eller målsmän icke ega tillgång att bekosta deras kläder, underhåll vid Skolan och nattläger, skola genom församlingens fattigvård understödjas, äfvensom sådane barn må, sedan de inhemta t färdighet uti innanläsning, ega frihet att blott en eller tvänne gånger i hvarje vecka Skolan bivista, likväl endast under det förbehåll, att deras föräldrar eller målsmän gjort sig kände för sedlighet,! skicklighet att uppfostra barnen och nitisk vård om deras undervisning. Den här medgifna inskränkning i skyldigheten för föräldrar och målsmän att hålla barnen till daglig skolgång, må äfven ega rum, i afseende på de barn, hvilka antingen genom för långt afstånd eller genom en oblid årstid hindras att Skolan alla dagar besöka; börande hvar och en husbonde vara ansvarig, att dess tjenstehjons och stat-torpares barn icke blifva i saknad af det underhåll, som utgör vilkoret för möjligheten att af Skol-öfningarne sig begagna. 3:o I de Församlingar, der Skol-styrelserne, i anseende till local-förhållanden eller andra omständigheter, finna en mera utsträckt hemläsning nödvändig, må en sådan tillåtas, dock med förbehåll, att de barn, för hvilka hemläsning medgifves, icke desto mindre anses skyldige att å de tider, som dertill bestämmas, infinna sig i Skolan, vid samina ansvarspåföljd för uragtlåtenhet deraf, som i allmänhet är bestämd för försummelse af Skolgångsskyldigheten. 4:o I den händelse, att föräldrar eller målsmän skulle tredskas alt efkomma de föreskrifter, som, i afseende på barnens skolgångsskyldighet, blifvit meddelade, skola de undergå varningar, först af Presterskapel, och, der sådant ej hjelper, af Kyrko-Råd, eller Coinmunal-styrelse, så framt en sådan framdeles varder inrättad. 5:o
Ånk. till Exp. Utsk. den i4 December, kl. ti f. m. # Memorial^ i anledning af verkställde omröstningarj enligt [Jtldtandena Näs %5j & 36y, angående pensioner åt f. d. StatsRådén Herr Friherre Åkerhjelm och Herr Grefve Hård. Sedan Presle-Ståndet, vid afgörandet af Stals-Utskottets Utlåtanden N:ris a5y och 367 , angående pensioner för Herrar f. d. Stats-Råden Friherre Åkerhjelm och Grefve Hård* inbjudit de öfriga Riks-Stånden att instämma uti Preste-Slåndets beslut, och denna inbjudning blifvit af Ridderskapet och Adeln antagen , i följd hvaraf den af Stats-Ulskotlet, uti Memorialet N:o 3pr , för detta ärendes afgörande, föreslagne votering om contra-propositionen förfallit, hvaremot de i samma Memorial upptagne voterings-propositioner i hufvudsaken blifvit godkände af Ridderskapet och Adeln samt Borgareech Bonde-Stånden, hvarvid Presle-Ståndet låtit bero, med förklarande, att Ståndet ogillat Utskottets förfarande att i a:ne voterings-propositioner fördela frågan om pensions beviljande för nu ifrågavarande Herrar f. d. SiatsRad; så har Förstärkta Stals-Utskottet denna dag anställt votering i följande ordning: t: st a voteringen: Hen , som , med gillande af Stats-Utskottets Utlåtande , anser Kongl. ÄIaj:ts Nådiga Proposition om pension af 4»5oo R:dr för f. d. Stals-Rådet Herr Friherre Åkerhjelm icke böra beviljas, voterar Ja; den, det ej vill» Nej; Vinner Nej, beviljas bemälde Herr f. d. Stats-Råd, såsom pension, halfva Stats-Råds-lönen, att å Allmänna Indragnings-Staten uppföras, med vanlika vilkor af pensionens minskning eller upphörande , i moa af framdeles erhållande lön på Stat.
Ibland sade han: »nu har jag diktat en ny visa». Men när han då sjöng den, lät det värre än allt annat. Och Lalla ville aldrig sitta på knät. En gång talade han om, att hans far före honom egt denna gården, och sjelf hade han endast haft en enda dotter. När hon gifte sig, togo hon och hennes man emot stället, och morfar fick undantag. Han talade om sina små dotterbarn, som lekt omkring honom och som han hållit så mycket af. När det gick baklänges med åkerbruket för dottern och hennes man, hade de beslutat sig för att sälja alltsamman och resa till Amerika. Morfar ville inte följa med, och så hade de lemnat honom qvar på det gamla stället, der han hade undantag, och nu var han allas morfar. Men de små barnen skulle han aldrig få se mer – de voro väl stora nu, för resten, – och så grät morfar. Det gjorde icke något intryck på Lalla; hon menade bara, att han hade Kurre. Och så tyckte hon att han var en elak gammal man. Om söndagarne, när Lalla var fri från skolan, tyckte morfar att han skulle roa henne. Då tog han Kurre ut ur buren, höll honom i framtassarne som i ett par små händer och lät honom dansa på bordet, eller lät honom krypa ned i sina fickor och stjäla tobak. Och morfar fick göra hvad han ville med Kurre, och Kurre var lycklig och snäll; men om bara Lalla pekade åt honom, så skrek han. Lalla afskydde morfar. Fram på våren började denne klaga öfver att Kurre hade en svulst vid ena tinningen, men det brydde Lalla sig icke om. Hon gick sällan in till Kurre och morfar nu: de kunde sköta sig sjelfva. Och hon frågade inte efter hvad Kurre åt eller inte åt. Men så en morgon i början af juni kom morfar in till Lalla i stugan. Hon satt ensam och skalade potatis till stekning. »Lalla», sade han och förvred sitt ansigte med många grimaser, »Lalla, – Kurre är död.» Hon förstod nu att han grät, och att det var derför han gjorde grimaser. »Han dog i natt», fortfor han. – »Han ligger i buren, hufvudet är alldeles uppsväldt.» Och den gamle mannen snyftade.
Summa kronor 257: 6 O. 2 utg2j ’ t e I *: Fredrika-Breiner-Förbundets byrå (inskrifningsoch 20 proc .. af studie-afgifterna). Kontant i kassan. Dagny NAgot om d e qvinliga Iakarnes stallning och verksamhet. N. Amerikas Förenta Stater. g y o i i i viil bekant är, var det i Förenta staterna, som fragaii om qvinnornas tiittighet att utbilda sig till kikare och i denna egenskap tjena sina lidande nicdmciiniskor först bragtes 2 bane och segrande utkämpades. Förkämpen, som brutit vägen för den .qvinliga läkareii iiloni hcla den civiliserade vcrldcn, v * Mrs Elizabcth Black \ vcll. NSgra drag af .Iiciiiies utvcckliiigskanip ocli senare verksamhet n15 derför har nieddelas. Elizabeth Rlack \ vell föddes 1821 i Bristol och är saledes till ' börden engelska. Vid tio års ålder följde hon sin familj, som .emigrerade till Nem-York. Senare flyttade cmigtantcrna till Ciiiciiinati, der fadern dog, efterlemnande enka ocli nio barn utan alla tillgångar. DS Öppnade Elizabeth en flickskola och verkade der under några $r med god fmiiigSiig. Ilar iiitdfade en obetydlig liändclse, soni gaf första uppslaget till Iieiiiies framtida striifvaiiden. Hos graiiiiarnc, ett tarfligt arbetsfolk, hade ett barn, som tillika var Elisnbcths clev, insjuknat. I-lon vakade en natt hos den sjuka, g: if Iieniic iiagra ciikla Iikcnicdel och en dryck tillredd af några vildblommor, hvilkas styrkande cgciiskap var Iiennc vi1 bekant. Rörd och tacksam, sadc barnets niodcr, i det hon räcktc Iiciiiie handen: Lnkarc! Harnied var taiikcn väckt, och ett nytt ljus daga.des inom den arbetsanima unga qvinnaiis sjal.
Mörner, vid utöfvande af deras lägst i fia re ka 11, ville se sakerne från deras så beskaffade politiska sida, den nemi. då politik numera, efter Miss Martineaus bekanta uttryck : ”politics are morals,” måste anses i dess högre uppgifter alldeles oskiljaktig från moralen, oell i detta afseende icke endast den subjectiva moralen, ulan hos hela inenskligheten objeetiva, hvilken politiken bör söka att framkalla och utveckla. Det finnes, tyvärr, nog andra, hvilkas sinne och karakter ieke gifva åt politiken den högre lyftning, den i detta tidehvarf borde få, och för hvilka osauna och sofistiska satser icke äro så motbjudande, alt handlingens omoraliska natur afskräcka dem. Val skulle de göra ett förfärligt väsende af en formlig så kallad dementi, gifven med vissa starka ordalag, men för öfrigt synes det osanna och sofistiska utgöra en väsendtlig del af deras lågartade politik, den der icke stiäckes till annat högre föremål, än att vinna seger i en debatt eller genom en votering. För dem skulle ett tribunal, äfven utan andra straff än ett idéelt sättande utom sanningens gebiet in uti lögnens och sofisteriets celler, bli en något besvärande inrättning, ehuru visserligen äfven då, oansedt alla andra skamstraff upphört, en och anuan torde ha nog hård panna att trotsa allmänna opinionen och den högre grad af bildning, som framkallat en sådan anstalt. Någon gång i en framtid skall bildningen höja sig för alla classer äfven i vårt fädernesland, om vi, som nu lefva, med utrotande af kroppsligt af - Den 28 April. 265 affiictiva och förnedrande straff, bevisa att vi tro mera på menniskonaturens förmåga af förädling, då man erkänner dess rättigheter, än frukta för det ondas seger, hvilken aldrig kan bil hvarken allmän eller varaktig, lik det godas. Hvad är det annat den kongl, propos. af oss begär, än att vi skola låta fara de straffarler, som hos oss och i alla civiliserade länder befunnits både förnuftsvidriga och ändamålslösa?
Landtbruks-akademiens sagde tomt omgifvande gatorna, gränslinierna för tomten inflyttades, så att byggnaden på östra, vestra och södra sidorna måtte kunna omgifvas af 9 till 10 fot breda trottoarer, befanns tomten utgöra en areal af omkring 30,000 qvadratfot, och om byggnader uppfördes utefter alla fyra tomtlinierna, med gård i midten af 6,000 fots yta, beräknades huset komma att upptaga en areal af ungefär 24,000 qvadratfot. Enligt det af skolans lärare, hvar för sitt ämne, uppgjorda program öfver det för undervisningen önskade utrymme, med antagande af ofvan uppgifna antal lärjungar, uppgick deremot den för skolan behöfliga areal till 78,000 qvadratfot, oberäknade förstugor, tamburer och korridorer; och med tillägg för dessa lägenheter samt för de lokaler, som för Landtbruks-akademien erfordrades, hade byggnaden bort lemna ett utrymme af ända till 94,000 qvadratfot, hvilket icke blefve möjligt att ernå utan att uppföra huset till fem våningars höjd. En jemkning i lärarnes program blef derföre nödigt, och sedan derigenom utrymmet för skolan kunnat nedsättas, likväl utan minskning i lärjungarnes antal, förekommo åter andra hinder och omständigheter af betänklig art, härledande sig från svårigheten att förlika skolans inredning med den, som Landtbruks-akademiens lokaler fordrade. 4 K»ngl. Majus Nåd. Proposition N:o 74. Fråga väcktes då, huruvida icke åt Landtbruks-akademien, i utbyte mot dess nuvarande hus och tomt, kunde, efter Teknologiska institutets flyttning till dess nya lokal, upplåtas det Kronans hus vid Mäster Samuelsgatan i qvarteret Sporren, som af institutet hittills begagnats, och hvilket, jemlikt Kongl. Majrts och Rikets Ständers vid 1856—1858 års riksdag fattade beslut, eljest borde för Statsverkets räkning försäljas, så snart institutet erhållit fullständigare ny lokal.
Till följd af hvad Kongl. Majit förut i Nåder förordnar, angående frågan om så val inhemska tillverkningar^, som transporter af sådane afskurne stycken af lofgifne varor, hvarå: stämpel ej kunde medfölja, skulle 5 §. i så måtto rättas, att inhemska vid privilegierade Fabriker förfärdigade och Hallstampling underkastade varor, så väl hela stycken af Al tregods, sora andra: tillverkningar » icke Stigo, utan att vara föräedde med vederbörliga stämplar ecb märken, transporteras från en ort till annan , samt för öfrigt i författningen tilläggas, att dylika tillverkningar, om de vid ankomst till stad der Tullbevakning hålles, atiträfi'ade3 ostämplade, skulle utan afseende på deras högre eller lägre värde, vara förverkade och på enahanda sätt förfaras, om de anhölles antingen på hviloställen under forsling eller pä vägar, eller å gata i städ, så framt de varor af ena eller andra slaget, som i dessa senare fall anträffades, utgjorde ett sammanräknadt värde af 100 R:dr eller deröfver. Hvarjemte Kongl. Majit i Nåder förordnade , att , då varor på hviloställen anhöllos, sådant borde ske i när - Proposition öm Luréndr• o. Tullförsnillningi 761 Varö af vittnen sorn voro i orten kände och mot hvilka något laga jäf ej förekom , samt att då beslag gjordes på hviloställen eller på vägar eller å gata i Stad, egaren eller den från hvilket godset blifvit anhållet skulle åligga, att på anfordran, gjord af beslagaren i vittnens närvaro , ovägerligen på dennes ansvar vid varans transporterande till besigtningsstället åtfölja, så framt han ej kunde anskaffa vederhäftig borgen, der det anhållna godset ansåges påtagligen vara af så ringa värde, att förbrytaren ej var underkastad urbota ansvar; i likhet med hvilket stadgande 4 '.de Mom: af 1 §. il Art. följaktligen äfven skulle rättas. Det särskildta stadgande, som vid slutet af g.
Återbetalningar af tillsvidare förräntade medel 4,017,600: — jemte derå erlagda räntor 247,943: 89. 4,265.543: 89. Ersatt förskott till inlösen af förfallna räntekuponer, tillhörande 1854 års statslån 980: — Aterlevererad besparing å anslaget till utdelning vid landtbruksmöte:! af premier för husdjur, redskap och ladugårdsprodukter af utmärktare slag 755: 41. Dito å förslagsanslaget till gäldande af Sveriges andel i aflösningssumman för Stade-tullens upphörande 1,898: 32. Från Banko-räkniugen N:o 3 till Banko-räkningen jN:o 1 öfverförda beloppet af räntor, som å 1861 års inhemska statslånsobligationer upplupit före obligationernas utlemnande, 30,650: — 33,303: 73. Öfverskott å statsverkets inkomster samt besparingar å förslagsanslagen: återstoden för år 186] samt i afräkning för år 1862 4,852,427; 3. Det till Riksgälds-kontorets utgifter anvisade bidrag utaf 1863 års statsinkomster 2,059,790: — Från Banko-räkningen N:o 2 öfverförd räntevinst å statslånefonden 10,000: — Utaf Manufaktur-diskontens vinstmedel för år 1863 21,000: — Aldre depositionsmedel 917: 98. Besparing å indragne ö:te Fördelningsgenerals-lönen för . år 1862 1,900: — Återstoden af den till Riksgälds-kontorets utgifter anvisade summa utaf Rikets Ständers Banks behållna vinst sedan 1860 års början 1,666,666: 66. Ersättning för exproprierad jord till statens jernvägs byggnader - 878: 75. 8,613,580: 42.
Vid verkställd , granskning af dessa uppgifter och jemförelse emellan dem och det ursprungliga, af Ofverintendents-embetet den 28 Februari 1849 uppgjorda, på en summa af 975,313 R:dr 15 sk. 3 rst. Banko eller 1,462,969 R:dr 98 öre Riksmynt slutande kostnadsförslag, hafva Revisorerne kommit till den slutsats, att den förökade kostnaden härflyter dels af de under byggnadstiden stegrade arbetspriser, dels ock af de dyrbarare och praktfullare materialier, hvarmed vissa delar af byggnaden blifvit utförda. Till dessa sednare må i synnerhet räknas: yttermurarnes beklädnad med hyflad kalksten, användandet af Italiensk marmor i stället för gjutjern till kolonner och portaler, af spegelglas till ytterfönster och oslipadt gjutet glas till lanterninerna i stället för vanligt fönsterglas, af ek och valnötsträd till de förnämsta dörrarne och dörroch fönsterkarmarne samt af parkettgolf af ek i stället för vanligt plankgolf af furu. Kostnaderna för dessa poster utgöra, enligt hvad här ofvan synes, öfver en half million Riksdaler; och ehuru det ej låtit sig göra att ur 1849 års kostnadsförslag utdraga de deremot precist svarande summor, så synes dock dessa ej der uppgå till stort mera än hälften af nämnde belopp. Allmänna Institutet för döfstumma och blinda. Räkenskaperna för denna inrättning, hvilka granskas såväl af dertill särskildt utsedde Revisorer som ock uti Kongl. Kammar-rätten, hafva för revisionsåret blifvit i bemälte embetsverk utan anmärkning granskade. För inrättningens inkomster och utgifter under samma år redogör följande tablå: Debet. Balans från år 1860: Uppbörd: Skulder Summa Kredit. Balans från år 1860: Skulder Utgifter : Aflöning 14,292: 25. Kost och beklädnad 35,757: 44. Byggnader och reparationer 2,290: 50. Till fonden för reserverade medel omförde 11,558: 52. Balans till år 1862: