Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men, ehuru Fullmägtige betviflade, att den behöfliga summan kunde sammanbringas ensamt af inhemske speculanter, trodde Fullmägtige sig dock böra i främsta rummet erbjuda dem detta tillfälle, alt för allmänt och enskildt gagn antingen realisera sina å utrikes orter möjligtvis egande fordringar, eller, genom begagnande af utländsk credit, tilläfventyrs fördela liqviden å flere kommande år, och att först efter erhållen kännedom om det belopp, som såmedelst icke kunde fyllas, det senare alternativet borde begagnas; hvarföre Fullmägtige trodde den åtgärd tjenligast, till vinnande af nödig upplysning härutinnan, att låta genom allmänna Tidningarne utan uppskof kungöra, att, jemte ett oafbrutet fortsättande af den, enligt Mynlbestämnings-Lagen, skeende iuvexling till Banken, utaf myntadt eller omyntadt Silfver och Guld, mot belalningaf 128 sk. för hvarje R:dr Silfver och 5 R:dr 32 sk. för hvarje Ducat, Banco-Styrelsen vore sinnad låta foga anstalt om införskaffande efter hand af Silfver eller Guld från utrikes orter på sådana vilkor, som kunde emellan denna Styrelse och vederbörande vexelinnehafvare eller leverauteur blifva uppgjorde, då, mot nöjaktig säkerhet, räntefria förskott, 4 Banco-Utskottets Beteenctnde N.-o tz. större elier mindre, i förhållande till en kortare eller längre levereringstid, i förening härmed å Banco-Styrelsens sida medgåfvos; att den senaste levereringstiden blefve medlet af September år i83i oell att BancöStyrelsen önskade, i detta afseende, att utaf sådane inom Sverige bosatté män, som kunde finna sig hugade oell i stånd att ingå uti dylik speculatiori, ju förr desto hellre få emottaga förslag och anbud, hvilka dock ej fingo ställas å mindre belopp än 10,000 R:dr och jemna i,ooo:detal derutöfver, beräknade i Svenska Silfver Specie Rrdr, efter 1664 års myntfot» eller deremot svarande rund summa, antingen i Ducaler eller Rrdr Hamburger-Banco, samt att sådane anbud borde vara till Banco-Styrelsen inlemnade aldrasist den i5 Febr. år i83r, denna Styrelse emedlertid obetaget, att flere eller färre af dessförinnan inkommande anbud på förband pröfva och antaga.
Nio 23. för Carlstad, D. Cron. L. S„ N:o 26. för Arboga, E. V. Montan. L. s. Nro 29. för Helsingborg., A. P. Ståhle. L. s. Nio 32. för Söderköping, Johannes Bergelin. L. s. N:o 37. för Hernösand, E. J. Westman, L. S. N:o 38. för Vadstena, Adrian Dalenius. L. s. N:o 41. för Söderhamn, E. J. Westman. L. s. N:o 44. för Luleå, Carl Åd. Modin. l. s. N:o 47. för Skenninge, Claes Fr. Lundman; L. S. N:o 48. för Nora, G. L. Ålund. L. s. N:o 7i. för Wimmerby, Johannes Bergelin. L. s. N:o f4. för Strengnäs',. E. WMontan. L. s. N:o 5'7. för Enköping, E. V. Mantan. l. s. N:o 60. för Öregrund, Er. J. Gezelius. L. s. N:o 63. för Lindesberg, G. L. Ålund. L. S. N:o 66. för Hjo, J. P. Mattsson. L. s. Ntö 69- för Falköping, Claes Er. Lundman. L. s. N:o 7*. för Laholm, A. P. Ståhle. L. S. N:o 7?. för Säther, Carl Ad. Modin. L. s. N:o 49. för Askersund', J. G. Kjöhl er. L. s. N:o fa. för Kongelf, Sam. Meijer. J L. Sv N:o 5?. för Thorshälla, A. Landegren. L. s. N:o S8- för Sigtuna, J. G. Kjohler. L. S. tT:o: fö. för Philipstad,- D. Cron. L, S. N:o 53. för Engelholm, P. Peterson.
Vid pröfning af detta ärende hafva Rikets Ständer af Berättelserne om revisionen af Curtiusoch Lazaretts-räkenskaperne för Länen, jemte capitalräkningarne till Rikshufvudhoken, funnit, att den i räkenskaperne under åren 1838, 1839, 1840, 1841 och 1842 debiterade Curhus-afgiften, sedan afkortningarne blifvit afdragne, i medeltal för ett år utgjort omkring 157,980 R:dr, samt alt, enligt uppgift från Sundhets-Collegium, Curhus-inrättningarne, Mililär-sjukhusen oberäknade, under åren 1837, 1838, 1839, 1840 och 1841 varit begagnade af tillsammans 17,820 patienter, eller i medeltal för hvarje af nämnde år 3,564 personer, hvilket medeltal är betydligt högre, än det för de sex föregående åren, då detsamma, jemväl elter afdrag för Mililär-sjukhusen, utgjorde 2,771 personer. Efter öfvervägande af dessa förhållanden, och då revisions-berättelserna från länen dessutom utvisa, det, i allmänhet, Curhusinrättningarnes behållningar äro så obetydliga, att, för dessa inrättningars vidmagthållaude, forlfa - J 198 Expedilions-Utskottets Förslag till lind. Skrifvelsej No 93. rande understöd synes oundgängligen nödigt, oberäknadt de årliga bidrag, som af Curhus-medlens öfverskott måste användas för Lazaretten, hafva Rikets Ständer beslutat, att, till veneriska smittans hämmande och botande, fortfarande må, till och med det år, då nästa Riksdag slutas, årligen utgöras af hvarje mantalsskrifven person en Curhus-afgift, för Stockholms stad, med högst Tolf och minst En skilling, samt inom öfrige delar af Riket med minst
R:dr från Riksgälds-Kontoret har för åren 1849 och 1850 icke behöft anlitas, hvaremot, enligt hvad Pensions-Kassans Direktion hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält, detsamma komme för år 1851 att användas till ett belopp af omkring 14,000 R:dr; och som anledning är för handen, att det beviljade kreditivet blifver för åren 1852 och 1853 otillräckligt för det dermed afsedda ändamål eller fyllandet af den i tillgångarne för pensioneringen uppkommande brist, ehuru denna icke förr än efter utgången af innevarande år kan till siffran uppgifvas, vill Kongl. Maj:t, med underrättelse härom, nu endast tillkännagifva Sin afsigt att framdeles, uti särskild Nådig skrifvelse i ämnet, till Rikets Ständer aflåta den framställning, hvartill omständigheterna kunna föranleda. 1 följd af hvad Kongl. Maj:t nu föreslagit, skulle hufvudsummorna för de tilt Fjerde hufvudtiteln hörande föremål komma att blifva: för Utgifter af ständig beskaffenhet R:dr 4,387,950: deraf förslags-anslag 3. för behof, som till de ständiga ej kunna hänföras, under dels 3, dels 4 år 2,227,866: 32. — eller under åren 1854, 1855 och 1856: Femte Hufvuellitetn9 innefattande anslagen för Sjöförsvars-Departementet. Riks-Stalen upplager för närvarande å denna Hufvudtitel: penningar R:dr 1,449,480: indeldta räntor, beräknade efter markegång, på förslag till 45,950: oindeld spanmål, 9,420 tunnor, efter förslagsvärde å 6 R:dr tunnan 56,520: tillsammans R:dr 1,551,950: Bih. ml It. St. Prot. 1853 & I Samt. 4 Afd. 4 Haft. t / 26 Kongl. Maj;ts Nåd. Prop. om Statsverket 4853.
Bevillning Utikottels Betänkande, N:o H. 19 b) I Utskottets tillstyrkan, att de af Herr Grefve Löwenhjelm, C. A., och Friherre Ahlströmer, O., väckta förslag lill ändringar i 8 §, må lemnäs utan allt afseende, har jag icke deltagit. Att genomgripande förändringar i beskattnings-lagstiftningen ej böra göras förr, än deras nytta och billighet blifvit allmänt insedde, erkännes villigt, men satsen torde ej få utsträckas ända derhän, att ingen förbättring göres derföre, att den från något båll röner motstånd.
Arm felt har påstått, att ett annat beslut här skulle kunna fattas, så anser jag det dock vara af vigt att R. o. Ad. i alla fall afslår denna punkt och således sauverar sina döttrar från rättigheten att gifta sig utan sina föräldrars samtycke. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å Utsk:ts förevule hemställan, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. Den 13 Maj e. m. 375 på alslag derå, då svaren utföllo med starka ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Frih. Armfelt: Mot det beslut, som R. o. Ad. nu fattat, får jag anmäla min reservation. Hr De Maré: Som jag icke var närvarande vid föredragandet af protokolls-utdraget från Hederv. Bonde-St:t med inbjudning till R. o. Ad. att förena sig i det beslut, som detta Stånd fattat i afseende på bränvinslagstiftningen, så anhåller jag att få till protokollet anföra min reservationen emot R. o. Ad:s beslut att afslå nämnde inbjudning, i afseende på den punkten, att den dagliga tillverkningen skulle få stanna vid 100 kannor. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att, jemlikt 20:de §:n R. 0., det val vore Hr De Maré tillåtet att få till protokollet förklara, det han varit frånvarande och ej deltagit i det ifrågav:de beslutet, men deremot icke medgifvet att mot samma beslut sig reservera. Upplästes ett af Hr Lagerhjelm, Gustaf, inlemnadt'mern. af följande lydelse:
Den 27 Jain,anst. lori inom Swerige? gränsor hwar ock en mä efter behag pä säcc han för sig förmänligast finner, tillwerka, sälja, köpa, rcansporrera, ur, eller införa Bränwin. Anser rättigheten att tillwerka Bränwin bör äksölia Jord pä landel och Stadsjord. Häller före att BränwinSbränningen dör wara inskränkt och ott Städerna ej döra fä bränna, samt att nägon gräns bör utsättas för friheten af form pä pannor, och att noga utmärkcs hwilka pannor stola anses för Skönsta. Att för Landtbo med rättighet att tillwerka Bränwin, ma fri förställning och förstande öfwer hela Riket ttväkos, dock ej mindre sä försäljas än en kanna. v.Zcbsntr Tillstyrker KronoBrännerier i Stockholm, Götheborg, Carlscrona och Norrköping. tteuwr Ilcölcl. Preste Ständet. D o i Stockholm och Götheborg. Att stadgandet om BränwinS Ridd. sch Ad. Pror. 5- B. bräm 84» 1022 Utskotten kunna ej tillstyrka bränwinSalgifleas sammanstäende med Allmänna BewillninLen. Förcfläs otk Bränwin vbe-« hindradl och Tull-! Den 27 Ia»iuarr'i. klsnnsr stam. tteurer lkoill. fritt matte sörås ösBorgare, mer allt i Skan det. Riket, ! Grefwe men alt utländskt Bränwin, med undantag af Apotekens behof, ei mätte fa införas. Kl örn er. bränning i Stockholm och Götheborg, mä ankomma pä sramdcles pröfning. 2lr af den tanke, att som Sädens förädling till Bränwm ej bör wara mera underkastad beskattning, än lill mjöl, gryn, bröd, rc. dör Statens behof, äiwen till den dci som paräknas af Bränwine-ssatt, utgä genom tillökning as Allmänna Bewillningen.
Sedermera och da wid sistförflutne Urtima Riksdag, Riksens Ständer ansago ändamalet af det förut wid Accvrds-ersättningarnes utbetalande fästade willkor, irenne ars gwarblifwande t Rikets tjenst, 28 Den rr April. tjenst, hafwa upphört, sedan endast de af Finsta Armeens befäl qwarstadnat, som ämnade framgent bofästa sig inom Riket, stadgade Riksens Ständer, att alla Finsta Officerare, som dä wörö gevär i Riket och agde Accords,rätt, borde, utan afseende pä wilkoret af tre ärS tjenstetid, wid afstedstagandet genast fä uppbära ersättningen för utgffne Accordssummor. Defia särstildte stadganden af Accordsrätt sär i tjenst gwarblifwande och för afstedstagande Finsta Officerare hafwa medfört en olikhet i deras förmäner, alltför betydlig för att kunna undfalla Kongl. Maj:ts rättwisa; Och det ar pä denna olikhet. Kongl. Maur önstar att fästa Riksens Ständers uppmärksamhet. De frän Finsta Armeen omedelbart afstedade äga rättighet, att utan något siags förbindelse till ersättning af Statsverket utbekomma fulla beloppet af det bein tillkommande accord, dä de ej pä Kejserlige Rysta sidan uppburit motswarande förmåner. De ater som berömmeligen fortfarit, att uppoffra sin tid ät Fäderneslandets tjenst, mäste i händelse af dödsfall eller afsted innan deras utbekomne Accord blifwit genom Expectance-lönens besparing Statswerket godtgjordt, återbära hwad i ersättningen kan brista, och salunda mer eller mindre förlora i det accord, hwartill de efter Reglementet för sina förut pä Stat innehasde tjensier arv berättigade. De Officerare ändtligcn, som blifwit placerade pä sädane Regementer, ät hwilka icke nägon Accordsrätt är förunnad, befinna sig i en ännu mera ofördelagtig ställning.
Säkerligen finnes det icke någon, som ej anser frågan om vården af våra skogar vara af den största vigt och förtjent af en synnerlig uppmärksamhet. Men här är fråga om lämpligaste sättet att i detta afseende åstadkomma något gagneligt, och i sådant fall tror jag Utsk:ls skäl mot en komités nedsättande vara fullt bindande. En sådan uppmätning, som här åsyftas, kan också ej verkställas förr än man först afskiljt hvad som tillhör kronan eller icke; och detta sker på tvenne olika vägar, nemi. dels genom den vanliga afvittringen, dels ock genom afträdandet till sågverken, enligt 1752 års K. Bref, såsom ersättning för stockfångst, af områden, som äro till sin vidd noga bestämda. En blick på siffrorna tor - Den 7 Mars. 37 de äfven öfvertyga en hvar, att en dylik uppmätning ej kan alltför mycket påskyndas eller afslutas förr än i en framtid. Det har förefallit mig, som man ansåge ett temligen laglöst tillstånd ega rum i de nordliga skogstrakterna; men så är ingalunda förhållandet, ty det finnes redan nu bestämda föreskrifter om huru skogarne få disponeras i hvarje särskilda fall, och jag vill visserligen ej påstå, att dessa föreskifter hvarken äro så förträffliga, eller alltid så noga efterlefvas, som önskligt vore, men dels komma de säkerligen att, när behofvet så kräfver, vederbörligen förändras, och dels blir det nödvändigt att öka personalen, som med deras öfvervakande har att skaffa. Jag har velat nämna detta, för att visa, att det icke är något sådant periculum in mora, som en talare förmodat; och då jag anser ingenting särdeles kunna i detta afseende åtgöras, förr än skogslagstiltningen blir slutligen afgjord, tror jag det slut, hvari Utsk:t stannat, vara f. n. det rätta och lämpliga. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af Utslcts förevide Betänk., framställde Hr Gr. o.
Riksd.Ordn. icke, såsom en värd ledamot påstått, föreskrifver, att arfvodena skola först vid riksdagens slut bestämmas, utan att slutliga arfvodet skail vid riksdagens slut utbetalas, och jag förmodar, att det är på denna grund, StatsUtsk. velat innehålla en tredjedel eller något mer, för att då cancellipersonalen tilldelas; tvärtom innehåller denna §., att dessa aflöningsmedel skola bestämmas på samma gång som statsregleringen uppgöres, och statsregleringen förekommer vanligen första gången vid början af riksdagen, eller åtminstone icke långt efter dess början. Jag tror således, att R. o. Ad. äro oförhindrade att bestämma en minimisumma. Jag vill visserligen icke yrka, att denna summa vid riksdagens slut må öfverskridas; men dessa personer böra hafva någon säkerhet, att deras arfvoden icke blifva mindre än förut, helst de, i anseende till den mindre personalen, hafva vida mer att göra an vid sista riksdagen. Den 17 M*r« e. m. 3*3 Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Dä jag, kallad af Hr Gr. o. Landtm, såsom ordförande i Utsk., haft tillfälle att jemte ordföranderna i öfriga Utskm yttra mig i denna fråga, och jag'dervid tillkännagifva min mening, att 24 §. Riksd.Ordn. bör så förstås, att cancellister och notarier bör vid riksdagens slut tillkomma en vedergällning, lämpad efter göromålens mängd, så torde jag få uppläsa orden i denna §.: "Och erhålle vid riksdagens slut en efter göromålens vigt och "mängd lämpad vedergällning af statsmedlen, hvilken af Stats"Utsk. , efter öfverläggning med Landtm, och Talmännen, "föreslås och, i sammanhang med den öfriga statsreglerin"gen, af R. St. bestämmes.” Jag kan icke dela den opinion, som en talare yttrat, att då man förklarar, att ett minimum ovilkorligen skall tilldelas dessa personer, det icke också säges, att det skall tilldelas dem, ehvad de göra sin tjenst val eller illa.
I grund hvaraf och då härtill kom, att Herr Majoren von Matern, som till säkerhet för återstående köpeskilling, den 28 September 1814, hegardt och den 5i Januari 1815 erhållit inteckning, ej mindre uti Aspeberg och Torestorp, ån ock uti Rud och Lilla Abortan, sedermera den jo Februari 1816 medgifvit Banken för 6000 R:dr företräde uti Aspeberg och Torrstorp, framför Herr Majorens återstående köpeskiilingsfordran, genom hvilken RiddarhusDirectionen ovetande tillkomne åtgärd, RiddarhusCassan, sedan Köpeskiilingsinteckningen blifvit förmonsrått tillagd, ännu iner förnärmats i sin rått, enär en större gravation på Aspeberg och Torestorp nödvändigt skulle för KÖpeskillingsskultfens betalande, uti samma fastighet minska en tillgång, som i kraft af KÖpeskillingsReversernes prioritet, måste återsöka* i den återstående panten Rud, RiddarhusDireclionen, hvilken såled es kommit att förlora all betalning utur dess pant, Frälsehemmanet Rud, yrkade att Herr Majoren von Matern, hvilken på alla ofvanupp - Den II Augusti eA m. räknade sätt, vållat den ifrågavarande RiddarhusCassan drabbade förlust måtte förpligtas, att ersätta samma Cassa ailt hvad den icke för capitalet booo R:dr Banco, samt ogulden och löpande ränta erhåller betalning utur Majoren Printzenskjölds efterlemnade tillgångar, äfvensom att godtgöra Cassan Rättegångskostnaden. Detta oaktadt har Carlstads KämnersRätt medelst Utslag den 6:te April 1822 frikänt Herr Majoren von Matern från Betalningsskyldighet af berörde 5,o 00 R:dr med ränta. Efter fullföljd af Målet, har samma Stads RådhusRätt, äfvensom Kongl. Svea -HofRätt gillat detta KämnersRättens Utslag: och Kongl.
Uti den händelse åter, att några andra utvägar och medel till realisationens vidmakthållande, än som uti Verkets nu ägande eller framdeles inflytande Fonder äro att tillgå, behöfde sökas och vidtagas, har BancoUtskottet att derom föreslå och till Riksens Ständers Plenorum godtfinnande och bifall anmäla. Som Riksens Ständer uti Banco-Ordningens 74:de §• stg förbehållit, att sjelfve få disponera öfver Banco-Verkets vinst på sätt som det med Hans Kongl. Majlts och FädernesLandets heder och nytta till publicos usus bäst kan användas, må icke BancoUtskottet, utan Pleno-, Instrukt. fur Riks. St. BancoTJtskott. 413 rum uttryckliga bifall och förordnande, inga. uti några afskrifningar och eftergifter af Banquens ägande fordringar, ännu mindre uti någon slags penningeutgift, annan än den som uti 6:te §. här nedanföre nämnes. §. 5- Utan Riksens Ständers Plenorum bifall och samtycke, må icke heller någon ny Stat eller Lön vid BancoVerket inrättas. BancoUtskottet befattar sig ej heller men Tjensters förgifvande uti Banquen, utan bör sådant besörjas af BancoDirectionen eller Fullmägtige under vederbörligt ansvar inför Ständernes Herrar Deputerade öfver BancoVerket, hvilka uppå ininkomne Besvär äga att pröfva, huruvida någon i dess tillständiga befordran kunde vara för när skedt, samt den, som lidande befinnes, till rättelse förhjelpa. §. 6.
E n 20-årig " flicka, kunnig i all slags damsömnad, och som genomgått en mindre kurs i hotellkök, önskar sig plats i privathem under en förståndig husmoders ledning. Svar märkt » 20 år » torde godhetsfullt sändas under adress Söderköping, pöste restante. [205] D o k t o r kr. I n g e n annons införes under 1 15133x5) itlilipi nya, tidsenliga Annonspris: 16 denna tidning. STOCKHOLM, GERNANDTS BOKTRYCKERI-AKTIEBOLAG införas lämpligast i Idun. f Bihang till # 111 PRAKTISK VECKOTIDNING FÖR QVINNAN OCH HEMMET N:r 4. ModereVu. &gt;et är vår! Kan hända fallerjust i det ögonblick dessa rader läsas, en oblid, genomträngande hagelskur ellei ett frostigt snölager, och kan hända böja sig träd och grenar för en häftig stormvind — allt erinrande om vinterns ihärdighet, och dock, oaktadt allt detta, är det ändå vår. Med hvarje dag blifva solstrålarne varmare och framlocka så småningom ännu föga utvecklade knoppar på träd och buskar. Men — vi hafva här ingen tid att öfverlemna oss åt vårdrömmar, väfda af violdoft och solstrålar, vårt tema är allt för realistiskt, vi måste ju uttrycka oss i affärsstil. Lydande denna pligt vilja vi fästa våra läsarinnors uppmärksamhet derpå, att våren icke endast väcker den slumraude naturen till nytt lif, utan äfven menniskornas önskningar och fordringar. I synnerhet visar sig detta i de vexlande moder, som utgöra hvarje ny säsongs drabanter. Ju hastigare blad och knoppar utveckla sig, ju varmare blifva solstrålarne och ju mera oumbärlig blir t. ex. — entouscasen, parasollen. Fogande sig efter den tillfälliga smak, som nu gör sig gällande, äro de enkla entouscas, hvilka afses för våren, klädda med randadt eller rutigt siden. Den elegantare genren representeras af rynkad eller plisserad tyll i smakfulla färger, samt af svarta eller hvita spetsar, prydda med slag och öglor af moaréband.
Innan Utskottet skrider till en närmare redovisning för de skäl, som ledt Utskottets öf-i vertygelse, rörande de förändringar Utskottet föreslagit i Riddarhusordningen, torde Utskottet först få anmäla de åsigter. som vid granskningens, företagande blifvit följdeUtskottet har nemligen trott sig uti de serskildta bud, som Riddarhusordning eninnefattar, upptäcka sådan skiljaktighet i afseende på beskaffenhet och föremål, att det synts Utskottet angeläget både till vinnande af ordning och till föreskrifternes lättare igenfinnande då tillämpning deraf borde äga rum, att dessa olika ämnen biefvo från hvarandra bestämdt |t6kiljde, samt från de setlkildta ställen de£ Dm o Juniii åe nu funnos i Författningen spridda, på ett enda sammanförde, äfvensom Utskottet funnis den nu gällande RiddarhusOrdningen på flere Ställen innehålla stadgsnden. hvarmed afsigten väl varitatt ur Riksdagsordningen anföra sådan* föreskrifter, hvilka bordt i RiddarhusOrdningen inflyta, men hvilket dock skett på ett sätt, hvarigenom tamina föreskrifter med bibehållande af meningen i allmänhet, likväl antingen blifvit paraphraserade då de ofta förlorat i tydlighet, eller Ock erhållit tillägg, hvilka lemnat åt tillämpningen en utsträckning, som i Riksdagsordningen icke varit åsyftad, och hvarigenom inträffat, att olika stadganden uppkommit i samma ämne för olika RiksSiånd. Af dessa anledningar har Utskottet såcom allmänna grunder för den nya Riddarhus Ordningens utarbetande antagit. iso. Att RiddarhusOrdningen borde fördelas i 2:ne hufvudafdelningar, nemligen; Den fö rrn, skåpet och Adelm representationsrätt med hvad dertill hörer, hvilket afhandlas i j;sta till och med i8;de §. §. samt i en del af 51 §. i nu gällande Riddarhusordning. Den fenare, avgående Ståndets organifation och fättet för öfverläggning arnes förande tinder Riksdag: Om de val sorn derunder böra af
Sparre förordade förslag till redaktionsförändring af ifrågav:de förslag. Hr Cederschiöld: Om besvärsskrifterna, på sätt några föregide värde talare föreställt sig, skulle direkte till K. M. få aflåtas, då kunde visserligen med skäl antagas, att K. M. blefve öfverhopad af sådana skrifter; men så har icke meningen med mitt 236 D en 15 0 ktober. förslag varit; jag har nemi. endast föreslagit att besvär måtte inom 8 dagar få anföras hos K. M:s Befh:de, för att, efter derstädes undergången pröfning, sedan till K. M. aflåtas. Tag vidblifver således min förut framställda anhållan om bifall till det af mig nyss framställda förslag. Hr von Koch: I ani. af den af Gr. Ugglas framstälda an märkning, som skulle mitt förslag vara stridande mot 59:de g:n, tror jag mig endast behöfva fästa upmärksamheten derpå, att denne § ej innehåller annat än föreskrifter om de af tinget fattade beslut, som ej behöfva af K. M:ts Befhde fastställas för att få bindande kraft. Allmänna regeln är likväl, att alla beslut, som af landstinget fattas, skola, för att få ^gällande kraft, af K. Mits Befhde fastställas. Nu då fråga är att anföra besvär, så är hvarken genom det af Hr Cederschiöld eller af mig framstälda förslag, någon inskränkning föreslagen, hvarigenom man ej skulle ega rättighet att klaga öfver så väl de beslut, som af landstinget ensamt afgöras, som ock öfver dem, som erfordra K. Mits Befhdes godkännande. På den grund kan jag icke finna att det skulle blifva någon inkonseqvens mellan 62:dra och 5 9:de §§:ne, äfven ifall den af mig föreslagna redaktionsförändringen af förstnämnde § skulle bifallas, hvarföre jag fortfarande anhåller om bifall å min nyss framstälda propos. Hr Printzensköld: I afs:de å besvarandet af den af Gr. af Ugglas mot Hr von Köchs förslag framkastade anmärkning, är jag helt och hållet förekommen af den siste värde talaren.