Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag ej kan dela Herr Grefven och LandtMarskalkens åsigt af ordalydelsen i Friherre Anckarswärds anförande, anhåller jag till en början, att slutmeningen deraf måtte blifva uppläst. I anledning häraf upplästes slutet af Friherre Anckarswärds anförande, så lydande: ”Jag anhåller, i följd af denna åsigt, ”att Utskottet, efter sakens öfvervägande, ”mätte inför Rikdts Ständer ådagalägga nöd6 H. 1 8 Den 17 Detember f. m. ”vändighcfeen, att, i Grundlagsenlig väg, ”söka den erforderliga ändringen uti Rege”ringsFormens 60 §., samt att hos Kongl. ”Maj:t i underdånighet anhålla om det stadgande, i anseende till Tulln för inkom”mande Spanmål, som under tiden, till ändamålets vinnande, kan anses erforderligt.” Hvarefter Friherre Cederström fortfor: Sedan nu slutmeningen blifvit uppläst, inhämtas deraf, att Friherre Anckarswärd föreslagit, att Utskottet bör till Rikets Ständer inkomma med utlåtande om nödvändigheten att 60 §. RegeringsFormen må undergå förändring. Jag anhåller få veta om detta kan stå tillsammans med 81 §. RegeringsFormen, som säger: ej må frågor derom i Rikets Ständers Plena väckas. "Ytterligare, i afseende på hvad Grefve Horn anfört om sammanträden med ConstitutionsUtskoltet, får jag fråga, huru han anser detta stadgande stå tillsammans med frågan om en Grundlagsförändring, när han läser 56 §. RegeringsFormen. Der bestämmes, att ej Utskott elier Stånd, utan blott enskild Riksdagsman, får inkomma med förslag lill ändring i Grundlagarne, eller ock att det skall ske genom Kongl. Proposition. Saken är likgiltig i annat afseende, än såsom formfråga, men såsom sådan är den af mera vigt, än man tror. Om i Rikets Ständers Plena frågor om Grundlagsändring kunna väckas; om andre Utskott, än Gonstitutions - Den 17 December f. m.
Doftet från blommorna eller kanske den hastiga andedrägten af någon, som hon hörde ej var hennes mor, kom henne att slå upp ögonen – och då hon såg den man, på hvilken hon i sömnen tänkt, inneha en ställning, hvarom hon mången gång, om ej nu, drömt, undföll ett utrop hennes läppar, men så tyst att det blott hördes af honom, som, ur stånd att återtaga den ton han hittills begagnat, endast fortfor att se på henne. ”Men är det då verkligen ni, kusin Jean – kan det vara ni?” frågade Blenda, hvilken denna tystnad gjorde outsägligen förvirrad ”Tala till mig!” Han tog hennes hand, förde den öfver sin panna och intill sina brinnande läppar, och sedan han några sekunder fasthållit den, sade han: ”Förlåt, o, förlåt – min ångest har drifvit mig hit. Likväl hade doktorn försäkrat mig att ni var bättre, att ni var uppe.” ”Ja visst: jag hvilar blott!” ”Och nyss, när jag kom in, var ni så blek, så blek, att jag ej visste hvad jag gjorde. I det han uttalade dessa ord, reste han sig upp, likväl utan att kunna löslita sina blickar från hennes gestalt. ”Men jag är icke sjuk mer: jag hade blott en lätt svindel – jag kan gå uppe och ” ”Nej nej, det skall ni icke O, Blenda, har jag verkligen sett er förr – hvad ni är englaskön! Er stackars kusin förlorar snart hufvudet, om ni icke hjelper honom att skingra den berusning, som angripit honom.” Blenda, som sjelf var nära att förlora hufvudet vid detta så nya språk, reste sig likväl hastigt: icke förgäfves skulle han hafva anlitat hennes styrka. Hon varseblef nu buketten, och den förorsakade henne så mycket mer glädje som hon här hade ett passande ämne, allt hvad denna Evas läraktiga dotter behöfde för att återställa den vanliga jemvigten i deras förhållande ty oaktadt hvad grefven frivilligt eller ofrivilligt förrådt, var det klart att han icke ännu ärnade aflägga sitt inkognito, eljest hade han ej sjelf begagnat ordet kusin.
"Vill någon delägare uti Hypoteksförening skilja sig derifrån, så åligger honom att, i den ordning här förut föreskrifves, betala alla de skulder, hvarföre han hos Hypoteksföreningen häftar, samt derefter i 5 år fortfarande ansvara för alla de förluster, Hypoteksföreningen under nämnde tid kan få vidkännas* Prof. Ut dr. d, i Maj 1S35, 67 och skall det alltså åligga den afgående att härföre ställa nöjaktig säkerhet, innan afgåendet utur Hypotheksinrättningen får bifallas, i6:de Punkten skulle erhålla följande lydelse; Då så mångå egendomar blifvit anmälde till afskiljande från Hypoteksförening, att de återslåendes sammanräknade värde ieke uppgår lill a/Jtdelar al det i 8:de punkten utsatte minimi-belopp för Hypolheksförenings trädande i verksamhet, anses föreningen vara under utredning och bör, så fort utan skada ske kan^, afsluta alla lier vid er och derefter upplösas. Momentet Litt. C. y:a Punkten erhöll följande lydelse; Ingen Hypoteksförening må erhålla ga rån lie för högre skuldbelopp än motsvarande i jf5:de;l af de uti Hypoteksföreningen ingångne egendomars sammanlagda värden, beräknade efter medium af de sednaste io årens taxeringar. 2:dra Punkten skulle lyda sålunda? Med iakttagande af nyssnämnda inskränkning, äga de Hyputheksföreningar, sorn blifvit, enligt de af Pikets Ständer stadgade hufvudgrunder, organiserade, att, i den ordning de sig hos Fullmäktige i Riksgälds-Contoiret derom anmäla, erhålla garantie, intilldess Riksgälds-Contoiret lemnat sådan garantie å obligationer, uppgående till ett sämmawräknadt belopp af 2,000,000 R:dr Specie eller 8,000,000 R:dr R-'g* sedlar. 3:dje och 4:(le Pnnkterne gillades, dock med uteslutande af de 1' 3:dje punkten förekommande oiden: eller courant.
I anledning af Hr von Köchs nu förevarande motion, anhåller jag få upplysningsvis meddela: l:o, att mycket, afseende måste göras på konstruktionen, läget och beskaffenheten af de öppningar, som anbringas å fördämningarne vid vattenverken, så vida både industriens fördelar och fiskenas skola kunna derigenom i erforderlig grad befrämjas; hvarför man också i England genom parlamentsakten af d. 6 Aug. 1861, angående regleringen af laxfiskerierna, ålagt Centralauktoriteten eller General-Intendentskapet för dessa fiskerier, som der ombesörjes i Home Office af en af regeringens förste Statssekreterare, att bestämma om beskaffenheten vid skiljda fall och förhållanden af de s. k. fish-passes, hvilka der skola anbringas, öfverhufvud taget, å alla nya fördämningar i laxfloderne och i allmänhet äfven å hvarje annan fördämning eller damm, der lax fångas; 2:o, att så väl anläggandet som öppenhållandet och tillslutandet af dessa slags öppningar, vare sig att dermed afses fiskenas befrämjande eller undanrödjande af menliga inflytelser på egendom i andra afseenden, rättast torde, sedan vilkoren der - 154 Den 26 November f. m. för blifvit bestämde, böra ombesörjas, icke obetingadt af vattenverksegarne sjelfve, deras underhafvande eller ombud, hvilka derigenom ofta möjligtvis skulle kunna komma i stor frestelse, utan af dem, hvars rätt mest förnärmas, i händelse missbruk ega rum; och, om jag minnes rätt, ega fiskvattensegarne i England att anlägga de s. k. fish-passes i laxfloderne; 3:o, att stadgandena angående undanrödjande af skadliga inverkningar genom sågspån, äfven lämpligen torde kunna utsträckas till alla slags andra för fiskena skadliga, vare sig fasta eller flytande ämnen, som kunna inbringas i vattnen. I Englands laxfloder skola de s. k. Free Gaps eller kungsådrorne omfatta minst T\j af strömmens bredd, förutsatt likväl att öppningen ej beliöfver öfverstiga 40 fot och i intet fall får vara mindre än 3 fot.
Jag vågar alltså, oaktadt jag till fullo instämmer i Utskottets yttrande om den säkerhet och den användbarhet dessa obligationer under allmänna förhållanden ega, icke biträda det slut, hvari Utskottet slädnät, utan hade Utskottet, enligt min åsigt, hos Rikets Ständer bort anmäla, att om Rikets Ständer gilla det af Stats-Utskotlet framställda förslag, icke något af Bankens räntevinst kan till deltagande i det utländska statslånet användas, men att ett sådant användande, utan fara för Bankens realisations-förmåga, kan ega runi till ett belopp af 5 millioner, om det utländska lånet bestämmes nominelt till 25 millioner, och af Bankens hela upplupna oanvända vinst med 6 millioner, i fall det utläudska lånebeloppet nomi-* nelt fastställes lill 55 millioner R:dr.» Uti Herr Åkermans reservation hafva instämt Herr Grefve Lewenhaupt. C. 31. C., Herrar Lagercrantz, C. G. och Bogeman, C. A., samt Herr II. P. \V. Gahn. af Herr Björnstjerna, 0. 31., som, instämmande i Herr Åkermans reservation, likväl ansett sig icke kunna obetingad t medgifva, att det i utländskt mynt stålblå lånet till Statens jernvägsbyggnader bör företrädesvis bestämmas lill så högt belopp som 35,000,000 R:dr. Bih. lill It. St. Prat. 1S59 & ISOG. 6 Samt. i Afd. 10 Hafi. 3 IS Banko-Utskottets Utlåtande 17. af Herr Dokfor Sandberg: »Såsom en af de motionärer, hvilkas förslag till Banko-vinstens användande blifvit underkände, torde jag i en reservation få utveckla min mening. Det är rigtigt och ostridigt att Banko-vinsten icke kan användas til! förstärkning af silfverfonden vid andra tillfällen, än då kursen medgifvcr vexelköp. Men en sådan konjunktur är just nu för handen. Vexlar köpas och metalliska fonden vexer. Hvarpå denna förhanden varande vexeltiilgång grundar sig, hörer ej hit att undersöka, endast vexlarne äro säkra.
Orsi .serna till den långsamma behandling, såväl denna som åtskilliga andra på BancoUtsk:s ännu icke afgifna utlåt:n beroende vigtiga frågor inom Utsk. rönt, äro för mig visserligen okända, och jag kan väl således icke bedöma desammas större eller mindre giltighet; men jag kan vid detta tillfälle icke underlåta att uttrycka den Den a5 September. den farhåga, jag hyser, att, vid riksdagens kanske icke aflägsna slut, dessa beklagligtvis alltför länge uppskjutna frågor mäste helt och hållet lemnäs åt sitt öde. De redan under secretessens tid anade bristfälligheterna och felaktigheterna Uti Bankens nuvar. organisation hafva, efter hemlighetsslöjans borttagande, blifvit på ett obestridligt sätt ådagalagda, särdeles genom den numera bortgångne utmärkte Ulan, hvars outtröttliga bemödanden för ordnandet äf våra penningeförhållanden hufvudsakligen bidragit till införandet af den nya ordning deruti, sorn vi nu Uhdtl igert inom få dagar kunna emotse. Det är också endast några det s. k. egentliga bancointeressets adepter, som ännu strida för fortfarandet af en organisation, hvilken äi-det qvarstående resultatet af iooo:tals särskilda, för Bankens rörelse mer eller mindre hinderliga och efter nuvar. förhållanden föga lämpade föreskrifter, nästan allesammans utfärdade under en orubblig tro på sanningen af den offentligen yttrade sats, att ”secr et essen är Bankens anima.” Redan vid flera föregående riksdagar hafva R. St. Öppet uttalat sin af hvar och en, som tagit den ringaste kännedom om Bankens förvaltningssätt, troligen delade Öfvertygelse om angelägenheten af en förändring uti detta verks nuvar. organisation, hvars beskaffenhet Ur sådan, att, på sätt BancoUtsk. nti jemväl vitsordat, snart sagdt oöfvervinneliga hinder möta för erhållandet af en skyndsam öfversigt af Bankens ställning. Men det ur icke blott i anseende till denna obestridliga ofullkomlighet och mångfaldiga andra bristfälligheter Uti denna organisation, som en förändring deraf är af högsta behof påkallad.
öig icfe fritt, men öet blef s o m rifet äitt alörig se ' n meö någon — öetaöt. " öärutanför trasten, när s o m sjunga — gulö öagen öör, pisor för o s s bå&amp;a. " * Djupblå natt fring Cynnelsö. Den 29 sept. H o n hade inga barn. Sin mesta tid tillbragte hon på Strömsholm i Västmanland. Där samlade hon kring sig vänner o c h anhö- riga, m o t hvilka hon alltid var vänlig o c h välvillig. O c k s å åtnjöt hon allas aktning. Hon synes ej hafva varit särdeles begåfvad o c h passiv till lynnet. N å g o n verklig insats gjorde hon ej i vårt kulturlif, såsom fallet har varit med flere andra af våra drottningar, exempelvis H e d v i g Eleonora eller Ulrika Eleonora d. ä. Med sex svenska drottningar fick hon göra bekantskap, innan hon skiljdes hädan. Vasaättens störste son, Gustaf A d o l f, hade just fört hem sin vackra brud, då den 86-åriga Katarina Stenbock den 1 april 1622 afled på Strömsholm, såsom hennes sonson skref, i råttan tid f ö r henne, som mättad var af ålder. Under årtionden hade hon varit en opartisk, om o c k ej ointresserad åskådarinn a till alla de strider, som söndrat Vasaätten o c h Sveriges rike. ' Huru m y c k e t skulle hon ej hafva kunnat berätta o s s! N u finnas blott af hennes hand några intetsägande bref, o c h vårt intresse har hon allenast såsom gemål åt den store G u - staf V a s a. * på &gt;ör H^nneleö. augustifpällens s u s a safta fypisfa safta pinö lönn ocb; linö, 2TtäIarns pågor. S o l, s o m sjunfer pästpart stänfer gutö på parfens b,än, trän, tänöer rutorna t lågor. 3 sin brottnings unöer målaöt sofgemaf efetaf sitter grånaö fonung ©östa.
Samma öfverskott har dock sedermera, tid efter annan, ökats; och vid sista riksdagen ansåg man att det borde uppgå till 25,000,000 rdr rmt. För att uppnå denna summa, ville man då icke tillåta att mer än 1,000,000 rdr rmt skulle från banken öfverlemnas till statsverket; men oaktadt denna million sålunda utbetalts, har likväl under den sedermera förflutna tiden bankens kapital-öfverskott ökats till nära 30,000,000 rdr. Jag känner visserligen att ganska många riksdagsmän finnas, som, huru stort än detta öfverskott blifver, likväl komma att äfven framgent yrka på detsammas förökande, i hopp att allt slörre och större lånetillgångar på sådant sätt skola kunna åt banken beredas. Underligt nog synes mig påståendet att bankens säkerhet ökas derigenom, att banken erhåller allt större och större belopp i utestående lånefordringar, enär allt hvad å dessa fordringar inbetalas, skall genast åter från banken i låneväg utgifvas. Tidt och ofta hör man talas om bankens säkerhet för realisationens upprätthållande såsom ä fventyrad. Man borde dock numera, med erfarenhet derom, att under den 30-åriga perioden efter realisationens genomförande, bankens egentliga sedelskuld minskats och dess tillgångar, äfvensom förtroendet till realisationens bestånd, deremot ökats, icke ega några antagliga skäl att hysa 236 Den 17 Juni c. m. fortfarande misstro till bankens förmåga att inlösa sina sedlar, helst då banken nu eger flere millioner i sådane räntebärande papper, hvilka i behofvets stund kunna på utländsk ort alvttras och förvandlas i klingande mynt. Hvad jag deremot skulle anse för banken vara särdeles vådligt vore, om R. St:r under den kommande tiden beträda den bana, som tillförne i fråga om statsbehofvens fyllande varit följd, eller att banken skall få sig ålagdt understödja staten med lån. Sådana Iåne-understöd hafva gifvit anledning till de beklagansvärda förhållanden, som föregått, icke blott den sista, utan äfven de förut verkställda realisationerna.
men som af ofvan anförde skäl antagas kunde, att patienternas antal, nu uppgående till omkring 50 ä 60 personer för dagen, ytterligare skulle tillvexa, hvaraf äfven uppkomme ökade sjuk - Kungl. Maj:ts Näd. Proposition M 00. 3 värdsoch underhålls-omkostnader, så ansåge lasarettsoch kurhus-direktionen, i likhet med hvad Pröfnings-komniittéen jemväl tillstyrkt, sig böra i underdånighet hemställa, det framställning till Pikets Ständer matte i Nåder aflåtas, att kurhus-afgiften för Stora Kopparbergs län kumle ökas sålunda, att maximi-afgilten finge bestämmas till åtta skillingar af mantalsskrifven person. Uti infordrade yttranden öfver nyssberörde hemställanden, har Serafimer-ordensgillet i underdånighet förordat den af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms län äskade förhöjning i maximi beloppet af kurhus-afgiften, men deremot afstyrkt nådigt afseende å lasarettsoch kurhus-direklionens i Stora Kopparbergs län enahanda hemställan, hvarefter samma Direktion inkommit med ytterligare yttrande i ämnet, oell deruti förmält sig med all sannolikhet förese en öfver nu varande tillgångar stegrad höjning i omkostnaderna vid inrättningen ej mindre till följd af allmogens tilltagande förtroende och benägenhet att för sina sjuka densamma begagna, hvarigenom patienternas antal visar sig vara i ständig tillvext, än ock emedan utrymmet redan är otillräckligt för det nuvarande sjukantalet och fordrar utvidgning, hvarjemte förändrad inredning samt ökade aflöningar oeftergifligen påkallas. Med afseende å hvad sålunda förekommit, vill Kongl. Majit i Nåder hos Rikets Ständer föreslå, att ifrågavarande kurhus-afgift må jemväl under nästa statsreglerings-period utgå på sätt och till de belopp, som blifvit af Rikets Ständer vid sistförflutna Riksdag bestämda och, i öfverensstämmelse dermed, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 20
Remiss af denna motion begäres till LagUtsk. 5. Alt R. St. må hos K. M. begära undanrödjande af de författningar aug:de fattigvården, som finnas utfärdade sedan 1811 års kungörelse, sorn bestämmer skyldigheten för en hvar, som icke är i behof af andras hjelp, att till fattigförsörjningen bidraga; utan all någon bestämmelse der meddelades för sätt eller belopp af dessa bidrag; och att R. St. nu må besluta det dessa bidrag hädanefter skola utgöras direkte af alla dem, som äga rätt att sig sjelfva försvara och lill belopp, som erfordras, i mån af hvars och ens inkomst efter den grund, som för allmänna bevillntns utgörande fastställd blifver, och indirekte af alla andra öfver 15 algenom insättning månadlligen i sparbank, som i hvarje socken bör inrättas, af mankön 8 sk. och af qvinkön 6 sk.; hemställande jag härvid till antagande det förslag till författning i ämnet, som finnes bilagdt en af mig från trycket utgifven afhandling om lagstiftning för fattigvård, hvilken härhos bilägges. *) Remiss häraf lill Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. får jag begära. 6. Att R. St. må i tind. begära det ville K. M. upphäfva författningarne rör:de legostämmotid för lagstadd tjenst; och föreslår jag i stället (ill författning i ämnet det uti afhandlingen, som tinnes bilagd motionen N:o 5, befintliga förslag dertill. Om remiss häraf till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. anhålles. 7. Att, under förutsättning det R. St., enligt min motion N:o 1, återgå till den 1810 fastställda grund för allmänna bevillmns utgörande, R. St. ville hos K. M. begära upphäfvande af alla de författningar, som ronde näringarne, sedan d. ö April 1810 ') Den åberopade afhandlingen, som åtföljt remissen till Utsk., iir ej i prot. intagen. 1 II. 23 354 Den 22 December e. m. emanerat, och att K.
Motionairen hemtade väl anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ökande anslag till Rikets Undervisnings-Verk, men da Lunds Domkyrkas Krono-Tionde dermed icke egde ringaste sammanhang, borde Motionairen icke anses berättigad att upptaga denna fråga. 24 Bil. till Statss. Oec.-TJtsk. Uti. Vidare får jag anmärka, att Utskotten, på Motionairens ofullständiga uppgifter, tillstyrkt Rikets Ständer, att hos Kongl. Maj:t uti underdånig Skrifvelse begära undersökning om Lunds Domkyrkas Krono-Tionde. Med samma skäl kunde man begära undersökning om all den Krono-Tionde, som Kongl. Majit och Kronan förlänt Allmänna Inrättningar, eller anslagit till Embetsmäns aflöning, för att derefter pröfva, huruvida indragning deraf kunde ega rum. Men ett sådant förfarande vore rakt stridande emot 1x4 §• Regerings-Formen. Af Kongl. Brefvet den 27 Augusti 1817 är det redan kändt, att Lunds Domkyrka uppbär Krono-Tionde af sina fastigheter, och åberoende af de anledningar, hvarföre Kyrkan lått sig densamma anslagen, kan den nu mera icke henne frånkännas, pä grund så väl af Malmö Recess, af år 1662, som Presterskapets år 1723! Nåder förlänta Privilegier. Dea föreslagna undersökningen är således utan allt ändamål. Hvad serskildt angår Motionairens förslag, att Domkyrkans Krono-Tionde skulle anslås till Lunds Universitet, och den förra af egna tillgångar lemna Dom-Prosten ersättning för den Krono-Tionde han af Norrhviddinge Socken uppbär, så är Domkyrkan, med Academiens begifvande, genom Kongl. Brefvet den 15 Mars 1774. befriad från Kongl. Academiens pretention och fordran, af hvad namn och skäl det må vara, och Dom-Prosten genom Kongl. Brefvet Statssamt Oec.-TJtsk. Uti.
Under år 1856 hemsöktes orten ternligen allmänt af missväxt; men med tillhjelp af redan återguldne statslån, gåfvor från inoch utländska orter samt goda biförtjenster vid skogsalsters tillgodogörande undanröjdes de största olägenheterna deraf. Trädgårdsskötsel bedrifves endast i mindre skala af ståndspersoner. Tab. Litt. c. Sädespriserna hafva under perioden varierat betydligt såväl för olika år som fögderier och uppgifvas allmännast hafva varit de i nedanstående tab. Litt. Tab. N:o 3 o. Litt. d. Antalet vinterfödda kreatur året 1860—1861 upplyses af medföljande tab. N:o 3. Jemför man detta antal med det i tabellen för perioden 1851—1855 uppgifna, så finnes att kreaturen af alla slag derefter vunnit tillökning, ehuru ringa. Det bör dock bemärkas, att höskörden under åren 1858 och 1859 var ganska knapp, så att kreaturens antal sagda år måste förminskas. Att foderqvantiteten, oaktadt de naturliga ängarnes aftagande bördighet, likväl år från år ökas, bestyrkes icke blott af uppgifterne om verkställda odlingar, utan jemväl af nedanstående tab. Litt. D, angående den i statens tjenst inom länet sysselsatte landtbruksingeniör ens verksamhet, som mer och mer jemväl af allmogen med fullt förtroende tages i anspråk. Flera af nedannämnde arbeten äro redan utförda, de större med något bidrag af allmänna medel, och yttrar landtbruksingeniören i sammanhang med upplysningarne härom, att Norrbottens jordbruk till stor del är beroende af en systematisk afdikning och torrläggning af dess kärroch myrtrakter. o Djurracerna äro fortfarande inhemska. Väl införas årligen från Ångermanland och Finland hästar (under året 1860 —1861 anses hästar till ett värde af mer än 60,000 R:dr till länet vara inkoinne), men då den i orten förut gagnade häst.racen är densamma som den införda, kan någon förändring genom införseln Tal». Litt. Råg. Korn. Landtbruksingeniörens verksamhet. Förrättningarnes föremål.
Nu har, i anseende till alla andra gäidenärer D iscontDirectionen öppet att förfara efter egen pröfning; och jag vet icke hvarföre man skall ifrån en sådan allmän rätt, aerskildt undantaga dessa personer Genom denna stränghet blifva de försatte i svårare belägenhet, än de personer, som i brottet varit straffbarare än de. Ja , de skulle icke ens mera äga den värsta missdådarens tdlflyckt, att hos Konungen begära nåd; ty då Ständernes rätt inginge i frå - gan, så kunde Konungens nåd icke äga rum, och äfven om fara för deras lif af häcktet följde, voro de till nästa Riksdag , i 5 hela år, inneslutne. Må man ej misstaga' sig om mitt ändamål med denna anmärkning. Jag urskuldar ej deras brott; och jag vill för ingen del, föreslå en befrielse för dem, från bysättningshäcktet; Åh nej! men jag vill blott att i frågan om dessa personer, Directionen ej må betagas den pröfningsrätt, den afgörande makt, elter sig företeende omständigheter, som Directionen, i anseende till aila andra gäidenärer, har. Herr von Heijne, Georg: Det är tillräckli - 474 Den i J Junit f. nu gen utvecklsdt af regervaiioncrne och af hvad Friherre Boije anfört, i hvilket förhållande detta ämne är; således får jag blott förena mig uti begäran om återremiss. Jag har yttrat, då jag inom Utskotten gjorde min reservation, att om Riksens Ständer handla såsom Domstol, hafva Utskotten handlat rätt; men jag diar trott det vara Riksens Ständer värdigare att icke handla som Domstol, då fråga blott är om 200 a 300 R:dr om året, och i alla fall flere mansåldrar skulle åtgå innan summan kunde betalas. Ehuru rättvist det varit, att Kock och Ståhle blifvit straffade, har jag likväl trott det vara Riksens Ständer värdigsre, att nu glömma det framfarna, och släppa ut ifrågavarande personer; helst man har ingen vinst af att hålla dem i häckte och derigenom göra Ståhle overksam för vården af en olycklig och talrik, famille. Friherre af Klinteberg, Wilhelm'.