Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När sådant kan bända, måste ju följden bli, att handeln i städerna går under. I samma mån borgrarne ruineras, i samma mån blir städerne utarmade. Om förbrukningen af utländska varor tilltager, och det måste ske, enär frestelserna för landtmannen blifva flere och större än tillförene, så upkommer för riket den följd, alt då Sverige under vanliga förhållanden, icke kan med varor betala införseln af främmande varor, måste Bankens silfver fylla skilnaden. I samma mån, som hans redbarheter uttages, för att dermed betala våra öfverflödsvaror, i samma mån äfvenlyras penningeväsendets bestånd och med detsamma värdet af alla statsanslag, löner och enskilda kapital. OmSvenskarne icke följa den regel, hvilken iakttogs af vära förfäder, och ora hvilken en hädangången Skald sagt: ”Vår konst att njuta är, Hans (Odalbondens) vSr umbära; Och sjelf sig vara nog, Var all hans ära.” v Vilja nutidens Svenskar försaka jaenna ära, så försaka de med detsamma en del af sin egenl/7;ga Jialionalslyrka. I sådant fall fruktar jag, att vårt Svenska sam;)S|,^ icke heller bibehåller den kraft det hittills ägt. Jag anhåller att R. fl.-Ad. teke mätte - bifalla, utan återremitterar deiyMHfWntetT' Jag har Hera anmärkt1:r att göra vid åtskilljgaräl de öfriga punkterna, och jag hemställer, om det icke ■Ina vara mig tillåtet, att på en gång få antorp dem, på det alt Ståndet må erfara, om de kunna föranleda till återremiss, och jag undgå att vid hvarje punkt uprepa dem. Tillåtas mig detta, skall jag fortfara.
Ånyo föredrogs och bifölls StatsUtsk:s den 4 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 155, i anledn. af väckta motioner om anslag för sammanträden af Skandinaviska naturforskare och läkare. Lades till handlingarna Bevil!n.Utsk:s den 4 dennes på bordet lagda betänkanden: N:o 17, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse till R. St. i fråga om landträntmästares befrielse från skyldigheten att för remisslage erlägga bevillning; N:o 18, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse till R. St. angtde eftergift af personella utskylder för afskedade, till underhåll berättigade, soldater och deras vederlikar under expectance-tiden. Föredrogos ånyo och biföllos LagUtskts den 4 dennes på bordet lagda betänkanden: N:o 51, i anledn, af väckt motion om ändring i 18, 19, 20 och 23 cap. Missg.balken; N:o 52, i anledn. af väckta motioner, rörande dels ändring i 12 §:n af K. förordn. den 12 Joli 1818, angrde inteckning i fast egendom, samt i nu gällande föreskrifter om panträtt i lösören, dels att intecknad jord ej må, genom afsöndring, till sitt värde förminskas, dels ock att inteckning må kunna i fartyg erhållas. Ånyo lades på bordet, på begäran af Frihtne Cederström, Gustaf Carl, och Cederström, Jacob, LagUtsk:s den 4 dennes första gången på bordet lagda utlåt. N:o 53, i anledn. af väckt motion om ändring i i3-§:n af K. förordn. den i3 Juli 1818, ang:de inteckning i fast egendom. Likaledes lades ånyo på bordet, på begäran af Hrr von Hartmansdorff, A u g., samt L a g e r b j e I k e, Carl Oscar, Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s den 4 dennes första gången pä bordet lagda betänk.
R;dr 32 sk. upptagne anslag städse varit för ändamålet otillräckligt, samt att, då skjutsentreprenader alltmer blifvit afslutade, och, genom Eders Kongl. Majrts förnyade nådiga rese-reglemente den 31 Oktober 1851 samt nådiga kungörelser den 4 Maj 1852 och den 11 Augusti 1854, med flera författningar, ökade förmåner blifvit dels de skjutskyldige dels resande i embetsärenden tillaggda, någon anledning icke är för hand att i de dryga reseoch traktamentskostnaderna förvänta någon nedsättning. I afseende på de utaf Revisorerne uti 19 och 23 § § af revisionsberättelsen omförmälda äldre fordringar, som i 1853 års räkenskaper utbalanseras, får Kollegium, efter dess — 276 — Advokat-fiskals hörande och i enlighet med hvad han inberättat och Kollegium i öfrigt inhemtat, i underdånighet anmäla följande: l:o Sedan sysslomannen i aflidne Kapitenen, Regeinmts-qvartermästaren C. A. von Esse, ns konkurs, Häradskrifvaren J.
Utdrag af Wällsflige Borgare-Ständers procscol-, hältet wid Urtima Riksdag,n r Orebro den lL Aug. 1312» SD. dcstöt Borgare - Ståndet, att, för att ä, dagalögaa sm benägenhet, att ga Hederwärda Bonde, Ståndets önffningar till mötes, fränaa sitt den 8 de uti inncwarande manad widragne besiut, hwari. envm Borgare, Ständer ansett Hederwärda Bonde, Ståndet icke bära amima den af Bewilluings-lltfkottel tillstyrkte lindring i Stämplade Pappers, afgifren; Till följd hwaraf samtlige Riks, Standen förenat sig om enahanda bestm. i fräga om kew.a afgift och hinder icke är emot Författningens expedierande. Dt »uxr^. k!x ?rotocoI!c>, Lurgsttröm. Ut - Den r2 Augusti. 262Z Utdrag af Wällöf! Borgare Gtändetr prsrocsll, häller wid Urtima Riksdagen L Orebro den rs 2lug. 1312. SD. 8 >redrog§ ä nys Särskildta Utjkottets Betänkande, angående de emellan Hederwärda BomeStander och öfrige Riks-Ständen »frän förra Riksdagarm uppssiutna twistiga frägor; Och besiöt Borgare-Ständct, lika med Hederwärda Bonde-Ständer, arr i anseende till Riksdagens annalkande siut och den korta tid, som wore öfrig, för detta mimma arendes granskning. läka Betänkandet hwila pä bordel till nästa Riksdag för att dä kunna till pröfning förekomma. Dt sugrs. Tx krotocoUo, Lerxström.
Att, enär den tilltalade endast 1 den mån blifvit örn det angifne brottet öfvertygad, att, likmätigt 17 Gap. 32 §.. Rättegångs-Balken, Domaren pröfvar skäligt lemna saken till framtiden, då den kan uppenbar varda, halfva beloppet af de förenämnde fastställde belöningar ängifvaren tilletkännes* 3:0. Att, om så beskaffade bevis émot den angifne, söm nyss äro nämnde, icke kunna anskaffas, Och denne således ej kan åt saken fällas, men omständigheter och liknelser Om brottets begående äro emöt den tilltalade, angifvarert likväl, då han finnes hafva användt synnerlig möda eller kbstnad till densarnmas Upptäckähde, skall åtnjuta en i förhållande dertill lämpad vedergällning från Tio till Etthundrade R:dr Banco. 4m. Att den, Söm upptäcker utprånglare a£ fefterapade eller förfalskade Bancoeller ftiksgälds-Contoirets Sedlar, Och emot densamma företer sådan bevisning, att hän för gernängen till ansvar fälleä, skall erhålla belöning från Femtio till Etthundrade R:dr Banco, och 5:0. Att Domaren, vid afgörande af skeende ifrågavarande angifvelser, ^och meddelande af Utslag öfver den eller de tilltalade, i förenihg dermed alltid skall sig utlåta öfver angifvarens rätt till de stadgade belöningars undfående, och beloppet af hvad honora tillägges, blifva, sedan be - Sa8 Banco-och Lag-Utskottens Betänkanderti »lutet vunnit laga kraft, af Bankeeller Riksgälds-Contoiret genast utbetaldt. lietta, sorn Stats-Utskottet för sin del äfven biträdt, varder, tillika roed den särskilta mening, hvaruti en Ledamot i Utskotten stadnat och uti bifogade Protocolls-Utdrag innefattas, till Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning yördsarat öfverlemnadt. Stockholm den i Junii 1818» Utdrag af P r o t o collet, h d 11 i t vid Höglofl.
Sapetingat förrättar under Stectord Ordförande od) fola ut» gorad af £wå Sedamöter af fHidderfap odj Sldel, £wå af $refe«0tåndet, 2wå ^Borgare od) §wå 0tåndd»perfoner famt åtta af §lcademie»0taten, felft fådane, forn ega $afigl)et i 0taden; od) fola Sapetingddängderne för Skea» demien aflemnad till hector, för att ^röfning&Sommitteen widare tillfällan. §. m. £De twänne Sedamöterne af 2lcademie»0taterne i Upfala odj Sund, forn wäljad att deltaga t defa 0täderd £apetingd»€ommitteer, od) de twänne 33or* gare, 73 gate, fymilfa i famma 0täber utfeö att beltaga t 2lcabemifa £aperingarne, böra fåfom Sebamöter öfmermara båba bejja Saperingar, för att på båDa Dega flällcn funna mebbela nöbige ttpplpöningar. §. 118. §ör 0täberne gäller, att, t>å fullt antal §aperingémän af någon Slaf fafnaö, briftcn må ifrån annan fpllaé; Ipmarmib iafttageö, att, om briften uppfommer inom fRibberfapet od) bibeln eller !33refe#0tånbet, ben erfätteé ge# nom 0tånDéperfonerö intpäljanbe. §. 11». <2Bib famma tillfälle forn Sebamöter utfeö till 0täberneö §aperingé#Som* mitteer, fola 0uppleanter utmäljaö till minf en trebjebel af fymarje £aperingd# manna#Sla£. §•
Men för att få det, ta relativa värde noggrant stadgadt, skulle en, icke talrik, Comitée, bestående af vissa ständiga Ledamöter och i hvarje ort biträdd af vissa Deputerade, genomresa Landet, och efter samma grunder, med hänsigt till alla locala omständigheter, af grundskatter, tjenstbarhet ter, productioner, afsättningsoch transporttillfällen, åsätta hvarje hemman och lägenhet ett visst värde i förhållande till andra, så att det yttersta hemman i Skåne skulle Den 2l Februarii. 533 blifva i förhållande lika taxeradt med det yttersta i Norrland. Jag inser väl, att detta förslag skall medföra betydliga kostnader och äfven fordra en längre tid; men ändamålet synes mig så vigtigt, att desse Considerationer icke böra derföre göra hinder. Förberedande mätningar, der de icke förut ägt rum, kunde dessutom lätta arbetet. Att jag här vidrört . ämnen, som redan varit discuterade och till en,-del äfven gjort motioner, som förut blifvit väckte, har icke undfallit mig, men jag har ansett det icke vara otjenligt, att i ett sammanhang framställa de medel, sorn jag tror kunna bidraga och för närvarande användas till samma ändarnål, upphjelpande af Landets belägenhet. Jag tror att dessa förslager kunna i vanlig väg bearbetas och äfven afgöras, utan att hinder derigenom lägges för utförandet af den plan, af vidsträcktare omfattning och inflytande, som möjligen från Styrelsemagten kan utgå eller af det tillärnade särskilda Utskottet uppgöras. De äro kanske icke att anse för annat än pailiativer, men deras användande torde icke böra föraktas, då, såsom jag är öfvertygad, händelsen här blir, radicalcuren, hvaruti ingå frågor om Myntvärdets stadgande, ett 'vidsträcktare Oe~ ditSystem, allmän handelsfrihet m. m. fordrar ett djupare begrundande, än sorn vid ett Riksmöte kan hinna deråt egnas.
Det nästa yttrande, hvarföre jag icke eller kan annat än hålla Hr Lefrén räkning, var förklarandet, att det vore en dogm, att ett öfverhus skulle finnas med särskilda karakterer, så nemi. som man vanligen förstår den termen, i motsats till den nedre kammaren. Denna dogm, eller som jag skulle vilja kalla den, doctrin, är tydligen uppkommen genom en analogi, som man hemtat ifrån England. Öfverallt utom i England har det visat sig, att denna doctrin duger till ingenting. Att den är alldeles falsk från grunden, det inses lätt, om man besinnar, att en riksförsamling icke bör vara annat än ett uttryck af folket på det hela. Att samma folk således skulle på del sältet hafva en bestämd karaktersskillnad mellan ett öfveroch ett underhus, så att det kunde sägas vara två slags folk, som stodo emot hvarandra, måste förefalla som en orimlighet. Men, frågar man, hvarifrån har en så orimlig dogm kommit, så svarar man, att i England finnes någonting, som ser ut att vara någonting sådant. Jag medgifver, alt i England finnes en bestämd skillnad, men icke är denna skillnad föreskrifven i någon lag, och just deri ligger den. Att genom en lag-§ i vår grundlag bestämma en karaktersskillnad mellan ett öfveroch underhus, deri ligger det felaktiga; att låta naturen af sig sjelf bestämma de olika karaktererna, det är det naturliga, och så har det gått till i England. Öfverhusets karaktersskillnad från underhuset består deruti, att i det förra sitta egendomsägarne, eller de som äga de Brittiska öarnes territorium, hvaremot den rörliga förmögenheten hos Engelsmännen tillika med en del jordbesittningar inträder i den nedre kammaren; men i samma stund der skulle göras någon lagbunden gräns för personer att träda ömsom i den öfre och ömsom i den nedre kammaren, så vore det förbi med hela det Engelska systemet, hvaröfver Engelsmännen sjelfve äro så stolta, hvilket vi vilja efterapa och som Spaniorerne sökt, men aldrig kunnat imitera, emedan de trott, alt de kunde göra det genom en grundlag. Herrarne känna, att i England finnes icke någon sådan grundlag, sorn genom ett penndrag gör skillnad mellan 248 Den 13 Mars f, m. öfre och nedre kammare.
Med Hans Excellence Ji'istiiioe-Ståts-Ministern förenade sig till alla delar Hans Exellence Stats Rådet Herr Grefve Rosenblad; äfvensom de öfrige Stats-Rådets J.edamöter i samma mening instämde; och af Stats-Rådets samtelige Ledamöter tillstyrktes bifall af Högsta Domstolens yttrande derom, att straffet för vårdslös Gäldenär borde utsättas endast till fängelse med arbete, der sådant vore att tillgå; men Stats Rådet trodde likväl, att Kongl. Majit uti dess Proposition till Rikets Ständer kunde förbehålla sig, •titt, när sådane Correctionshus blefve inrättade, hvilka voro tjehliga att sådane personer emottaga, Kongl. Majit då ägde genom särskilt Kungörelse förordna, att vårdslftse Gäldenärer dit borde afsändas för att till arbete hållas, hälst de allmänna fängelserna egenteligen erfordrades för de under ransakning varande fångar. Med bifall till hvad Stats-Rådeti sistnämnde omständighet yttrat, täcktes Kongl. Majjt i Nåder befalla, att de af Lag-Commitéen utarbetade ofvannämnda Eag-Förslag skulle, med de förändringar Hans Excellence Justitise-Stats Ministern tillika med de fleste Stats RådetsLedamöier hemställt, blifva, jemte Nådig Proposition om desse Konungens Naii. Propositioner. Lag-Förslags antagande, till Rikets Ständer öfverlemnade. In fidem Protocolli Birg; F: Rothoff. N:r 19. Protocoll, hållit inför Körningen pä Stockholms Slott den 3/ Mars 1818. Närvarande: Hans Excellence, Justitia; Siats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg. Hans Excellence, Stats-Miriistern för Utrikes Arenderne Herr Grefve von Fingestriim. Hans Excellence,Stats-Riidet Herr Grefve Rosenblad. HansExcellence, StatsRådet Herr Friherre Fleming. Underteknad Hof-Cantzler. Stats-Rådet Herr Friherre Ciderström. Herr Friherre Skjöldebrand. Grefve Mörner.
Att anslaget för ifrågavarande ändamål bör minst tredubblas, om någon verklig nytta derigenom skall uppkomma, är utom all fråga, och jag skall inför vederbörande Utskott framlägga handlingar, som belysa och bestyrka detta förhållande. Många bevis torde dock vara öfverfiödiga, då man betänker att det nuvarande särskilda anslaget, fördeladt på fyra län, gör årligen för hvartdera länet endast 12,500 Riksdaler Riksmynt. Innerligt och utan all känsla af afund glädja sig Norrlands innebyggare åt de södra orternas utomordentliga utveckling i kommunikativt hänseende. Sjelfve hafva de väl endast en aflägsnare fördel deraf, men allt, som länder ett älskadt fosterland till ära måste också glädja dess söner och blifva dem kärt, ja kanske än kärare derigenom, att de med kännbara uppoffringar till det goda ändamålet bidragit, men de hoppas derjemte att äfven sjelfve få en gång se de egna hemlanden gjorda till föremål för det allmännas omtanka, ja, för de stora sträfvandena till gemensam och välsignelsebärande utveckling. På grund af det nu anförda föreslår jag derföre att Rikets Ständer måtte benäget till anläggande af nya och förbättrande af redan befintliga landsvägar tillägga de fyra norra länen ett särskildt af allmänna anslaget oberoende anslag af 150,000 Riksdaler Riksmynt årligen under nästa statsregleringsperiod; hvarjemte jag särskildt vågar föreslå det stadgande, att af det nu begärda anslaget måtte särskildt för hvardera länet beräknas en summa af 4000 Riksdaler Riksmynt årligen till verkställande af vägundersökniugar. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 28 November 1862. Pehr Staaff. Motioner i Borgare-Ståndet 1862. J\f 123. 251 123. i Af Herr Staaff: Om inrättande af och löneanslag för en ny lektorstjenst vid högre element arlår överhet i Hernösand.
Ja, jag skall gå än längre och säga, att fastän jag gjort den allra angenämaste erfarenhet och räknar denna dag som en af de allra sällaste i mitt lif, jag dock är tacksam och belåten, att det i afton för evigt är slut på fattigdomen. Jag passar ej för fattigdomen. Men ännu en sak! Min väns lilla flamma därborta i prästgården var alltför täck och älsklig och gör min väns smak och hjärta all heder. Kan min vän i en framtid lyckas vinna henne, skall det bli min omsorg att sörja för utstyrsel och bosättning och min glädje att bjuda mig till fadder åt den förstfödde. Glöm således ej att underrätta mig! Studenten blef blossande röd. Han grep efter Johns hand, som alltjämt låg kvar på hans skuldra, och tryckte den varmt. Åter i Götheborg. – Forselles och de Frese fingo i alla fall nådigt afsked, och de värsta skrikhalsarne, förutom de, som hade alltför mäktigt beskydd, fingo slita spö för dansen de anstiftade den balnatten, sade Björnberg och steg upp från spelbordet för att laga till en grogg, hvilkens kaliber han pröfvade genom att hålla glaset upp mot ljuset. – Och bror Björnberg fick en förmögenhet i skadeersättning för annullerandet af brännvinsarrendet, sade en af herrarne, som likaledes stigit upp för att laga till sin grogg. – Jag begärde cirka 133,000 riksdaler, men hur tusan vet bror, att jag fick dem? sade Björnberg och satte sig åter ner vid spelbordet samt rörde om i glaset. Herrarne höllo groggpaus. – Därför att bror alltid brukar få det bror vill ha, ropade baron Koskull. Baron Koskull hade skickat efter mera rhum och stod framme vid klaffbordet, där glasen, flaskorna och buteljerna voro uppstaplade. Han flyttade undan några begagnade punschkoppar, medan han väntade. Björnberg tog sitt grogglas i handen och gick fram till honom. – Det ligger ett par hundrade riksdalersedlar och väntar på mitt contoir. När kommer bror och hämtar dem? sade han med låg röst. – I morgon förmiddag, innan bror går på börsen. Tack och heder! Det är välkomna lappar. – Bror kommer således i morgon half ett, så få vi närmare språkas vid.
Det är bäst, att låta dem tänka och styra, som äro dertill satta, och vi andra gå vår väg tyst och varligt fram.» «Nå! nå!» – sade Albert. «Det är möjligt att mina frihetsideer föra mina tankar, något för långt ibland. – Likväl är det inga omöjligheter, jag talar om. Amerika, t. ex. kan uppvisa verkligheten.» «Ja hur ha det gått för dem också?» sade gumman. «Hur var det ni läste en gång i tidningen, kusin Efverling? – I all sin penningdigerhet, ha de ju fått cedera allihop. Det är bäst, att icke flyga högre, än vingarne bära.» «Börjar ni att politisera,» – sade Efverling, «så säger jag god natt.» «För öfrigt, är det, som jag tror, tid att göra det nu.» «Det är väl,» sade Albert, «att herr Efverling alltid påminner mig härom. Jag skulle annars helt och hållet förgäta tiden. Men herr Efverling är min klocka. – Förlåt, om jag yttrar mig så. – Min väckklocka, som påminner mig om tiden.» «Det vore väl om jag kunde göra er en sådan tjenst,» sade Efverling. «Tjenst! Det kan jag vid Gud åtminstone icke kalla det. – Men se herr Efverling tar redan sin hatt, jag vågar väl icke annat, än att göra detsamma. I morgon är jag här igen, tante Wiberg.» «Kom när du vill,» sade gumman. «Evelina lys herrarna ut i förstugan.» «Ja! lys mig, lys mig genom lifvets öcken!» begynte Albert med pathos deklamera. «Gå in, ni mina damer!» sade Efverling. «Månan lyser säkert herr Säfve tillräckligt, åtminstone för i qväll.» Albert ville svara, men Efverling var redan oppför trappan. «Om jag ej skulle kunna qväsa den der förmyndarn,» tänkte Albert under hemvägen, «så vore det bra motgjordt. – Just för hans skull har jag lust att våga det yttersta. Gumman gör jag med som jag vill. Och Evelina eger jag redan. Men han måste resa! Dock! han skall få bli qvar, och se på.» «Jag är riktigt rädd för Alberts prat,» sade gumman.
Jag anser således dessa sysslor icke allenast böra förblifva. Utan äfven, om möjligt ar, förses med nödtorftige löner, samt tillsättas med sådana män, hvilka undergått vederbörliga prof och blifvit i laga ordning för sådana tjenstår documenterade. Beträffande åter det så mycket öfverklagade prejeri af dessa Ämbetsmän, så bör det förekommas, genom Jagarnes handhafvande och bestämda förer( skrifter, samt följaktligen en nödvändig syssla icke försvinna för dess möjliga missbruk, då detta på annat sätt kan lagligen Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 199 förebyggas. — Uti delta yttrande instämde Grefie Rosen, Biskop Wingård, Professor Bexell och Herr Hegardt. Ex Protocollo. A. Fryxell. Ankom den *1 April 1823. Vördsamt Memorial. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs* och EkonouiiUtskott har under den 5:te uti innevarande månad emottagit ett Utdrag af Protocollet, hållet hos Höglofl. Bidderskapet och Adeln, den i:ta sistlidne Mars, hvaruti till Statsoch Ekonomiutskottet gemensamt remitteras Friherre Ankarsvärds, Carl Hindric, den 24 förutgående Februari, ingifne Memorial: om indragning af Ministerplatser vid främmande Plof, utom i Petersburg och London, samt Diplomatiske Ärendenas besörjande i öfrigt af Charges dt affaires och Consuler. 200 Best). och Ekon. Utsk. Betänkandeti. Efter föredragning och uppläsning af detta Memorial har Utskottet jemfört dess innehåll med RiksdagsOrdningens 34 §, som bestämmer halten och beskaffenheten af de ämnen, hvilka tillhöra Allmänna Besvärs* och Ekonomiutskottets befattning. Men, då det remitterade Memorialet icke innehåller något af dessa ämnen, så får Utskottet, enligt P,ik sdags Ordningens 44 §> detta Memorial, såsom dess handledning ej tillhörande, vördsamt återställa, jemte bifogande af flere Le* tfamöters särskildt afgiftie yttranden,. Stockholm d. 8 April 1823.
Erik icke säga ut sin mening, Hans första ingifvelse var att följa henne, Oskar icke släppa kamraten, som pröfvat hans den nästa att vänta; han visste ju icke, om armstyrka, utan hela sällskapet blir som förhon bodde der uppe, eller om hon var bland stenadt. främlingar, och bland dem ville han icke möta Har man på detta sätt under aftonens lopp henne. — • Waldemar hade aldrig glömt Gué- omvexlat med pantlekar och rörliga lekar, samt rita, men han hade uppgifvit hoppet att återdå och då svängt om i en polska eller vals, finna henne, och man hviskade om, att han torde mattimman snart vara inne, och om då, stod i begrepp att göra ett annat val. Det under det bordet dukas, någon af de äldre hade väckt den glömda historien om den så barnen är nog fyndig för att kunna berätta en mystiskt försvunna fosterdottern till lif igen, ty liten historia om en resa eller dylikt, med tillman visste ju temligen allmänt, att de voro hjelp af de ord som kamraterna sins emellan förlofvade. utdelat är tillfället rätt lämpligt. Faller sig Nu vaknade alla de gamla kära minnena detta för svårt, så återstå alla våra rikhaltiga med förnyad styrka i Waldemars själ. — Hon sagor, hvarpå vi gud ske lof ej lida någon brist. lefde, hon fans här helt nära honom. Hvar Topelius, Andersén, Asbjörnsen, Eichard Gustafshade hon varit hela denna tid? — Hans drag son, Concordia Löfving och oräkneliga andra framförmörkades; nej, det var icke tänkbart, att stående författare på detta område, hvilka förstått hon, hans Guérita, med de stora fromma maintränga i barnaverldens hemligheter och lärt sig donnaögonen skulle ha gjort något dåligt. Han fatta den ungdomliga fantasiens fordringar, hafva föraktade sig sjelf för hvarje misstrogen tanke försett oss med lärorika och verkligt goda sagor. han tänkt.