Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende åter på förre Bokhållaren Säfboms till Styrelsen eller Ordres ställde Revers af den 2 Maji 1827 å i,63o R:dr 29 sk. 4 r:sh emot pantförskrifning af dess bo och husgeråd samt dessutom serskild borgen af dess hustru; så har Styrelsens anspråk att erhålla företrädesrätt i det pantförskrifne boet, hvilket vid C 12 ) försäljningen endast uppgått till omkring 800 R:dr, blifvit tvist underkastadt och i följd deraf vid Domstol anhängigt gjordt, samt sluteligen genom Eders Kongl. Maj:ts Dom den 26 Augusti i83o ogilladt. Efter gäldenärens numera timade död, beror nu denna fråga på anställande Lagsökning emot hans efterlemnade hustru, hvilken med honom i lifstiden haft ett i laga ordning upprättat äktenskaps-förord. Vid detta af Styrelsen sålunda utredde förhållande, lärer nogsamt inses, alt vid ifrågavarande dels af förra förvaltningar af CorrectionsInrättningen å Långholmen efterlemnade, dels under de samma tillkomne, men först af nuvarande Styrelse upptäckte Skulder, sistnämnde Styrelse fogat all den handläggning, som hvarje måls särskilda beskaffenhet påkallat; och att i följd deraf hvarken någon förlust på hela beloppet af denna skuld är, på sätt Revisorerne uppgifvit, att befara, eller åtgärder af nu varande Styrelse saknats till beredande af all den säkerhet derföre, som det för Styrelsen varit möjligt att åstadkomma.
Ordningen förvarade rätt, att, m#d undantag äf Sekreteraren, hvilken af Konungen utnämnes, efter eget val tillsätta sin Cancelli-Betjening vid Riksdagarne, Bonde-Ståndet matte genom Rik. sens Ständers samfälta bemedling, till denna rätts obehindrade utöfvande i framtiden försjelpas, som ock Bonde Ståndets uti Protokolls-Utdrag af den 37; sistlidne Maji till berörde hemställan 636 Prot. Utdr. d. 15 Juni i 1818. lemnade bifall, ansågs detta ämne icke erfordra någon åtgärd af Ridderskapet oell Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmän^ na Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 8 dennes afgifne samt den x 1 i samma månad på bordet lagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut ineddelte Betänkande, angående föreslagne ändringar uti Författningarne , rörande Skogarne i Riket, fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämde Betänkande redan blifvit den 2 dennes af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne, S. D. Vid förnyad föredragning af Statsoch Uag-Utskottens den /}:de dennes afgifne samt den xxi samma månad på bordet lagde Utlåtande, x anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens den 17 sistlidne April meddelte Betänkande öfver väckte motioner om nödvändigheten, att förekomma afgörande emellan Riksdagarne utaf sådane Mål, hvilka tillhöra Riksens Ständers pröfning, samt om förbuds utfärdande, att, utan Riksens Ständers föregångne Beslut, proponera någon Allmänhet utgifter, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnätnde Betänkande redan blifvit af de öfrige Jtne Respective Riks-Stånden bifallet, dervid nu mera låta bero. S. D. Då nu föredrogos följande från de andre Respective Riks-Stånden ankomne Protokolls-Utdrag nemligen: Från PreSt‘Ståndet ■■ Af den 5 dennes, innefattande åtskillige af Preste
låta oss på några vidlyftigare biografiska anteckI n n a n e n m a n utfår l y s n i n g till äktenningar om de fyra damerna, l i v a d tvänne af dem vidkommer, äro dessa för öfrigt förut så skap måste han, o m han varit n å g o n tid välbekanta för Iduns publik, att all presentation u t o m l a n d s, låta » visse o c h trovärdige m ä n » vore öfverflödig. A r 1893 utgaf hon en käck ungd. v. lagliga o c h tillfyllesgörande. M e n den borFru Alma Cleve, född Öberg, är maka till professorn i kemi vid Upsala universitet P. T. Cleve. Nu står inom densamma. N u föreslog hr P. (Slut från föreg. nummer.) Ehuru egentligen en ren fattigvårdsfråga bör kanske dock omnämnas hemmansägaren J. O. Vi fasthålla troget vår grundsats att fritt låta olika meningar mötas o c h brytas i Idun — däraf först Ellen K e y s egen framställning (utdraget ur hennes första föreläsning i n:r 4), sedermera fru Helena Nybloms, efter livad vi förnummit, af många m e d varm sympati biträdda inlägg: » Kvinnans kallelse » — o c h nu detta. Men, s o m sagdt, vi ha därmed icke gifvit vårt sista ord. Redan nu vilja vi emellertid tillmötesgå en anhållan, s o m fröken K e y hos oss gjort: att få ett misstag å hennes sida rättadt. H o n har nämligen i » Kvinnopsykologi och kvinnlig logik » uppgifvit fru Elna T e n o w s o m förslagsställare m e d afseende å ordnande af den gifta kvinnans inkomster, ett förslag som dock k o m m i t från annat håll. Hed. af Idun. S å t. e x. * Namnsdagslista för 1896. Maj. F. Filip. Inga. S. Rebecka. T. Boel (kv.) Karolina, Lina, Karla. T. Konstantin. F. Henning. 23; L. Desideria. Helfrid. Laurits. Sigrid, Siri. Sigismund. Helge. Torbern, I • " or björn.
Hvad KrigsCollegii organisation angår, har jag svårt att föreställa mig, hvarföre ArliileriDepartementets medel skola tummas i KrigsCollegiurn, och hvarföre de ej kunna gå directe till GeneralFälttygmästaren, hvilket vore en omväg mindre. I afseende å hvad Friherre Cederström i öfrigt yttrat om oformligheten, att på en enskild Ledamots yrkande afslå Kongl. Majrts proposition, vågar jag hemställa, om detta är oformligare nu, än vid alla andra tillfällen. Jag kan dessutom ej anse mig så ensam, då jag yrkar bifall å Utskottets Utlåtande. Enär Utskottet så lång tid dröjt, innan det inkommit med sitt Utlåtande, måtte detta vara så mycket grundligare, och alltid långt grund - 3io Den 8 October f. m. ligare än hvad under en discussion här kan anföras. — Hvad angår kruttillverkningen, så ligger felet uti organisationen af saltpeternäringen, och jag är fullkomligt öfvertygad, att om en KrigsMinister funnits, som haft sig uppdragit hela KrigsDepartementet, hade säkerligen detta fel varit insedt, och ett annat sätt att drifva saltpeter ti 11- verkningen infördt, hvarigenom många bortkastade millioner blifvit besparade. Oaktadt de gjorde anmärkningarne, får jag dock ytterligare yrka bifall å Utskottets Utlåtande. Grefve HornClaes Fredrik: Lika med Herr Crusenstolpe, skall jag låta pligten och försigtigheten dictera mitt beslut. Men min pligt, så vidt jag kunnat göra mig reda för densamma, bjuder att icke anvisa betydliga anslag åt en förvaltning, der jag ej kan hoppas ett ändamålsenligt användande af medlen. Jag tror med Friherre Anckarswärd, att så länge vårt försvarssystem icke ordnas under en verklig KrigsMinistére, utan beror af tre särskildta Förvaltningar, skall hushållning och ändamålsenlighet förgäfves väntas; och följden häraf är, att äfven försigtigheten bjuder mig, att icke bevilja något, ty jag tror, att medlen blott skulle förskingras, och att de för behofvets stund stå bättre förvarade bos Folket. Friherre
Långt derifrån uppställer hon, på den ena sidan, allt det goda ungdomen af naturen har; på den andra, allt det onda ålderdomen har, icke blott af naturen, men åsamkadt, men af tillfälligheter befrämjadt. Nej, icke en genom olyckor, än mindre en genom lusrar och utsväfningar förvärrad eller påskyndad, men en i dess tillbörliga ordning sakta framskridande ålderdom utgör ämnet för min undersökning. Nej: jag har ingen tröst att förkunna er, J sjelfspillingar! som utan behof slöst edra lifskrafter och gjort er onyttiga för samhället i den ålder, då det hade rättighet att af er vänta de kraftigaste bemödanden, de största uppoffringar. Er, och endast er träffa de sarkasmer, som den obetänksamma satiren riktade mot ålderdomen. Det är ej heller för er, jag öppnar utsigten af en glad lifvets afton, J egoistiske varelser! som gjort allt för er sjelfva, intet för medmenniskor, hvilkas välfärd, ära och lif betydde intet på vigtskålen, då de befunnos i stridighet med edra egennyttiga eller äregiriga afsigter. Den redlige, som af ett vrångt öde blifvit försänkt i elände, äger dock på sin ålderdom en tröst i sin oskuld, som gör hans lidande mindre bittert; men sjelfva de hågkomster, i hvilka denna ålder bör finna en outöslig källa till förnöjelse, skola blifva en lika outöslig till eder harm. Naturen, hvars röst J föraktat, skall hämnas på er sina oförrätter med ständigt förnyade taflor af eder lefnad, från hvilka ingen förströelse vidare skall kunna bortvända edra häpnande blickar. Jag har afvist fördomen och rättat begreppet. Om den osälla ålderdom, hon sig målade, är ett foster af omåttlighet och förgätna pligter; så måste en af motsatt beskaffenhet gifvas, om hvars sällhet intet tvifvelsmål bör äga rum. Med uppfyllandet af hvart och ett rådande behof – man har sett att ålderdomens är hvilan – har naturen förbundit en vällust.
Enär aflidne Landshöfdingen i Kopparbergs län Olof af Geijerstams enka, Juliana Erasmina af Geijerstam, född Lundström, till sin och sina två oförsörjda döttrars bergning vore i saknad af andra tillgångar än den ringa qvarlåtenskapen efter mannen samt de pensioner, hon egde uppbära dels från civilstatens enskilda enkeoch pupillkassa och dels från häradshöfdingarnes, landssckreterarnes och landskamererarnes gemensamma pensionsinrättning, af hvilka pensioner den förra, tillsvidare och intill dess vid medlet af år 1866 bristande afgifter till kassan hunnit erläggas, utginge med endast 600 R:dr, hvarefter det fulla beloppet af 800 R:dr år 1866, då döttrarna, hvilka äro tvillingar, uppnått 25 års ålder, komme att minskas med en tredjedel, samt pensionen från den sednare inrättningen, i anseende till kassans ringa tillgångar, ännu utbetalades med endast 75 procent af det bestämda pensionsbeloppet, 675 R:dr, har Kongl. Majit hemställt, att Rikets Ständer måtto, med afseende härå äfvensom i betraktande af Landshöfdingen af Geijerstams under en lång embetsmannabana ådagalagda förtjenster, medgifva, att bans bemälda enka å Allmänna Indragningsstaten uppföres med en pension af 600 R:dr att under hennes återstående lifstid utgå. I följd af hvad sålunda förekommit och då efter Landshöfdingen af Geijerstams död behållningen i boet, enligt hvad handlingarne utvisa, utgjort endast 8,676 R:dr 16 öre, får Utskottet jemväl till denna nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. 37:o. Kongl. Majit bar vidare föreslagit, att Statskommissarien Abraham Victor Kocks enka, Abrahamina Engel Kock, född Oldenburg, måtto från och med år 1865 under sin återstående lifstid å Allmänna Indragningsstaten erhålla en årlig pension af 900 Ralr.
Uti en hos Borgare-ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion har Herr G. Lallerstedt, uppå anmodan af Borgerskapet i Skenninge, anhållit, att, då Rikets Ständer åtskilliga gånger under föregående Riksdagar till kommuners förmån frånträdt sin rätt lill dana-arf, det så beskaffade arf, som fallit efter uti nämnda stad aflidna enkan Ulrika Sofia Ekedal, född Nordenberg, måtte få tillfalla stadens fattigvård, helst bemälda enka under sin lifstid derifrån, till lättnad i sina knappa vilkor, njutit understöd. Utaf de handlingar, hvilka funnits vid motionen fogade, har Utskottet, i afseende å förhållandet med ifrågavarande arfsmedel, inhemtat alt, sedan enkan Ekedal, hvilken, enligt hvad ett af vederbörande ordförande i Fattigvårds-Styrelsen inom Skenninge utfärdadt intyg utvisade, under de sednare åren af sin lefnad erhållit understöd, den 27 November 1891 aflidif, någon arfvinge efter bemälda enka och hennes man, Stadsläkaren Johan Fredrik Ekedal, icke inom natt och år efter det kungörelse om begge makarnes död blifvit i allmänna tidningarne införd eller sedermera hos Rådstufvu-rätten sig anmält; och var den behållna qvarlåtenskapen efter enkan Ekedal, som, efter utredning af boet, utgjorde 399 R:dr 21 sk. 3 rst. B:ko, ännu innestående hos den för henne i lifstiden tillförordnade gode man, Postmästaren i Skenninge, O. von Baumgarten. Då Rikets Ständer tillförene vid särskilda tillfällen medgifvil att kronans anspråk å sådana mindre belopp, hvilka skulle i egenskap af dana-arf tillkomma kronan, finge eftergifvas till förmån för välgörenhetseller andra allmänt nyttiga inrättningar inom de orter, hvarest arfsmedlen fallit, har Utskottet funnit sig böra tillstyrka, att Bih. lill R. St.
Konseqvensen blef en ny moral, som han på känsel formulerade så: det som icke skadar någon medmenniska är tillåtet för mig. Han kände att familjetrycket var honom till skada och ingen till gagn; han upphäfde sig mot förtrycket. Föräldrarne, som aldrig visat honom kärlek, men pockat på tacksamhet för att de gåfvo honom på nåd och med förödmjukelse hans lagliga rätt, visade han nu sina verkliga känslor. De voro honom antipatiska; han visade dem köld. På de oupphörliga angreppen mot fritänkeriet svarade han frankt, kanske öfvermodigt. Hans halfkrossade vilja började resa sig, och han insåg att han hade rättigheter att fordra af lifvet. Ingeniören, som tilldelats den ondes rol, förbannades och blef utsatt för bearbetningar af väninnan, som nu ingick vänskapsförbund med styfmodern. Ingeniören hade icke gått till botten med saken och under antagandet af Parkers kompromiss hade han bibehållit kristendomens sjelfförnekelse. Man skulle vara kärleksfull och fördragsam, följa Kristi exempel och så vidare. Johan hade vräkt alltsammans och kom nu i opposition mot sin lärare. Påtryckt af väninnan, för hvilken han närde en stilla böjelse, och skrämd af sina lärors konseqvenser, förmåddes han nedsätta följande skrifvelse, dikterad af fruktan för den eld han tändt, kärlek till väninnan, vänskap för lärjungen och uppriktig öfvertygelse. »Till min vän Johan. »Huru glada möta vi ej våren, då han nu kommer för att berusa och förtjusa oss med sin herrliga, gudomliga friskhet och grönska! Foglarna uppstämma sina glada och lätta melodier, blå- och hvitsippor framskjuta blygsamt sina späda hufvuden under granens hviskande grenar.» Det var märkvärdigt, tänkte Johan vid läsningen, hur denne flärdfria man, som talar så enkelt och sant, kan skrifva så svulstigt. Det här är osant.
Herr Uggla, Göran Gustaf, uppläste sin häremot skrifteligen författade , så lydande reservation: ”Då jag i de HÖglofl. förenade Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten anmälde min reservation, i anledning af Utskottens Beslut , i frågan om den Inre Landt-Tulls-Bevakningens upphörande, tillkännagaf jag derjemte, att det var emot fortnen , för detta måls behandling, ej empt sjelfva beslutet, hvars nytta och nöd - Betänkanden. vändighet jag lifligt erkänner, som jag mig reserverade; och jag går nu att utveckla skälen för denna min mening, hvilken jag, fast utan framgång yttrat, ej mindre vid målets första handläggning i Bevillnings - Utskottets a:dra Afdelning, än i sjelfva Utskottet, dit Motionerne i ämnet ensamt varit remitterade. Enär således de förenade Utskotten utgått från den grundsats, att förevarande frå- , ga, endast kunde göras till föremål för en underdånig önskan, så får jag förnya mitt förut gjorde förklarande, att jag icke kan gilla en grundsats, som förutsätter en tolkning af Grund-Lagarne, hvilken efter mitt begrepp icke är med deras orda förstånd och mening förenlig. Med Motionären Herr Doctor Stenhammar , delar jag deremot fullkomligt öfvertygelse]! om den sanning, att om i någon sak, Rikets Ständer ega en beslutande rätt, är det i ämnen, sorn hafva närmaste samband med deras Bevillning. 5^ och 60 §§. Regerings - Formen , torde sådant bekräfta. Vid framfarne Riksmöten och sednast vid 1818 års Riksdag, hafva ock Rikets Höglofl. Ständer uttryckt en sådan beslutande rätt i denna fråga, och endast åt Konungen i underdånighet öfverlemnat, att verkställa deras beslut; och jag känner för min del, icke något gällande skäl, att från detta constitutionella efterdöme afvika. Det var de tvänne förenade Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskotten , g6
S. D. Föredrogos och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi utskottet följande motioner, nemligen af: I:o. Anders Pehrsson från Malmöhus län, om tillägg till 33 § af nu gäl lande Fabriksoch Handtverks-ordning; 2:o. Paul Andersson från Jemtlands län, om antagande öfver hela riket af mantalet såsom enhet vid skatteberäkning, samt om reducerande af mantalsbråken till decimalbråk; samt 3:o. Sven Heurlin från Kronobergs län, om socknemäns rätt att genom pluralitet bestämma fattigvårdens utgörande rotevis. S. D. Följande, af nedannämnde Ledamöter väckta, motioner föredrogos och remitterades till Siats-Utskottet, nemligen af l:o. Anders Eriksson från Elfsborgs län, om anslag för utvidgning af We nersborgs elementar-läroverk; 2:o. Johannes Andersson från samma län, om indragning till Kronan af kungsgården Ollestad; och 5:o. Johannes Lönn från Jönköpings län, om förändring för markegångs sättning. S. D. En af Carl Gustaf Cederskog från Östergötlands län väckt motion om förändradt sätt för tulltaxans upprättande, föredrogs nu ånyo och remitterades till Bevillnings-Ulskottet, med dervid gjorda anmärkningar. S. D. Föredrogos nu ånyo och remitterades till Lag-Utskottet nedannämnde af C. J. Svenssén från Calmar län väckta motioner: l:o om upphäfvande af 18 § i Ridderskapet och Adelns privilegier den 16 Oktober 1725; samt Prot -Utdrag den 9 November 1859. 59 2:o om ändring i lagbestämmelserna rörande anläggning och begagnande af vattenverk och väderqvarnar; varande vid denna motion gjorda anmärkningar, sorn skola till Utskottet åtfölja. S. D. Föredrogs och godkändes Konslitutions-Utskottets Memorial N:o 1, om arfvoden för en Notarie och en Kanslist. S. 1).
Kronofogden att qvartaliter eller hvarje halfår verkställa liqyiden af skjutslegan; g) förbud för Postiljonerne att enskildt medföra bref och gods; samt h) serskild för Skåne, tillökning i ofvanom förmälde ersätlnings-spanmål. Vid motionernas föredragning har Urik Persson från Upsala Län, med afseende å de friheter Posthemmanen åtnjuta, bestridt förslaget att öka Posthemmanens antal.
DrDföranDe i SftåDer förorDna; men (fulle förfallet inträffa få nära tiDen för ^röfning6#€om# mitteené fammanträDe, att ett flift färffilDt förorDnanDe icfe finner att anfom# ma, fammanträDe Sommittéen och wälje inom ftg JörDföranDe. § 116. @eDan Saperingé-protocoll, ^anDlingar och längDer infommit, utfärDe ^o# nungené Q3efallntngöl)afwanDe allmän fungörelfe, forn innehåller Dagen för $3röf# ningé#€ommitteené fammanträDe, namnen å De utfcDDe SeDamöterne, famt före# ffrift för Den, forn af fJ3röfningö#€ommitte'en äffar någon rättelfe, att antingen förut hoö ^onungené SöefaUningéljafwanDe, eller feDnafl flocfan Solf å Den Dag, Sommitteen faramanträDer, ffriftligen ingifwa fina anmärfningar wiD Den öf# werflagaDe åtgärDen, (falen till Den rättelfe, forn föfeö, jemte f)VoaD till upplpö# ning och beflprfanDe af förhållanDet tjena fan. §. m.
Majit genom en den 6 Juli 1849 sladfästad öfvergångsslat bestämt lärarelönerne till belopp, hvilka icke allenast skulle bereda en mera tryggad utkomst, ulan ock blifva en ersättning för förhöjd presterlig Ijensleårs-beräknings upphörande, hvarjemte Eders Kongl. Majit nyssnämnde dag genom nådigt cirkulär till Rnnsistorierne i riket och Direktionen öfver Stockholms stads undervisningsverk anbefallde dessa att, sedan vederbörande stadsmyndigheter samt skolornas Inspektörer och Rektorer blifvit höide, uppgiira och till Eders Kongl, Majit inkomma med underdånigt förslag till fullständig reglering af u ii d er v isn i n g sver keth. Efter Expeditions-lits ko tiris förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 222. 17 E fl er iiflem nande af (lossa förslag, sorn i allmänhet öfvcrensstämde deruti, alt nuvarande läroverk vore behöflig» samt att en del af dem borde utvidgas, och sedan E. II. M:t derefter under den 14 Aug. 1856 i nåder ut lärdal Stadga för rikets allmänna Elementar-läroverk, är nu ifrågavarande plau för läroverkens reglering af Departementschefen afgifven, med underdånig framställning derjemte om de anslag, som ansåges nödiga för tillvägabringande af denna reglering oell fastställande af en normalstat för lärarnes aflöning. Jemte Elemenlar-läroverkens indelning i högre och lägre, är, i E. K. Mils nådiga proposition upptagen fullständig löncslat med ett antal af 8 Lektorer och 6 Adjunkter för 12 större läroverk, af hvilka de fleste uppkommit genom förening af gymnasium och skola. Dernäst upptager lörslaget för 3 läroverk 5 Lektorer och 8 Adjunkter samt för öfriga högre läroverk, alla nya, 4 Lektorer och 8 Adjunkter. De lägre Elementar-läroverken skulle hafva, jemte Rektor, antingen 5, 4, 3, 2 eller 1 lärare.
Utskottet också ega alltför ringa betydelse, för att Rikets Ständer skulle, på grund deraf, nu förorda en rubbning af den gällande fördelningen, hvilken har sin anledning deri, alt det ofta händer, i synnerhet på real—linien, att, i anseende till det ringa antalet lärjungar i hvardera a! de högre klasserna, de begge afdelningarne med fördel kunna lörenas i en klass och undervisningen bestridas af en lärare i stället för två, hvilka skulle erfordras, derest' hvardera af dessa klasser, såsom motionären föreslår, gjordes till 2:ne bestämdt ålskiljda. Genom den tillagda föreskrilten, alt ”der lör sådant ändamål tillräckligt lärareantal linnes, hvardera af dessa klasser bör fördelas på tvänne ettåriga aldelningar, hvilka hvar för sig undervisas,” synes stadgandet förena fördelarne å ena sidan af ettåriga klasser, der de behöfvas, och å andra sidan af en enklare klassmdelning, der denna är för ändamålet tillräcklig, en anordning, som vid de mångfaldigt vexlande förhållandena inom skolverket i vårt land icke synes vara olämplig. På grund af hvad sålunda anfördt blifvit hemställer Utskottet, ali berörda förslag må lemnäs utan afseeude. I sistberörda motion bar äfven blifvit hemstäldt, att ”alla Sveriges städer skola ega elementarläroverk. De lägsta elementarläroverken skulle, enligt motionä - Allm. JBesv.- och Ekon.- Utskottets Betänkande N:o 118. 5 rens förslag, ”förläggas i våra mindre släder, der ringare näringar och inskränktare handel äro de egentliga förvärfskäliorna; de femklassiga åter i sådana städer, der handel och manufakturer vunnit någon högre utveckling, utan att folkmängden eller andra vigtiga omständigheter berättigade till ett fullständigt elementarläroverk.” Ett ovilkorlig! lagbud i berörda hänseende synes Utskottet mera öfverflödigt.
Ad. icke lägga den förklaring, att PresteSt. skulle med sitt beslut menat hvad R. o. Ad. nu kunde vilja besluta, utan måste R. o. Ad. åtnöja sig med att få sitt beslut så förklaradt, att det i allo öfverensstämmer med PresteSt:s. Den förklaring Gr. Sparre yrkat, skulle äfven ur en annan synpunkt innefatta ett uphäfvande af R. o. Ad:ns förut fattade beslut: Vid det tillfälle då StatsUtsk:s Utlåt. N:o 62 här behand lades, voterades på ena sidan om bifall till den del af Utslcs Utlåt, som innefattas i BorgareSt:s beslut, och å andra sidan om bifall till det förslag som blef R. o. Ad:ns beslut. Då R o. Ad. beviljade 13 millioner för den från Götheborg utgående stambanans fortsättning till Örebro, afslogs med detsamma den propos., som innehöll BorgaieSt:s beslut; men den förklaring Gr. Sparre nu velat gifva åt R. o. Ad:ns beslut, innehåller att R. o. Ad. bifallit de 7,610,000 Rdr som blifvit af BorgareSt. beviljade, och ett sådant förklarande vore således ett uphäfvande af det beslut R. o. Ad. vid det tillfället genom votering fattade. Såsom jag redan sagt, kan någon tvist om lagligheten icke upstå med afseende på yrkandet om återremiss, utan hlott i afseende på det dervid af Gr. Sparre yrkade tillägg, hvarpå jag icke anser mig kunna framställa propos. Den andra propostn, hvarom jag anser mig böra yttra min mening, afser bifall till Frih. Tersmedens i dess reservation framställda förslag, hvari BondeSl:s beslut blifvit undertryckt.