Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gyldenstolpe har vidhållit sina, i dess reservationer yttrade äsigter, af innehåll, ali, enär näringsfrihetsförfatlningen så nyligen tillkommit, och man ännu icke erfarit, hvad verkan den kan medföra, man icke borde vidtaga någon förändring derutinnan. För min del, om, uti en skedd plantering, eli eller annat synes mig vara af den art, att dess skadlighet till sina verkningar pä förhand kan tydligen förutses, så snart uppmärksamheten närmare derpå blifver fästad, skulle jag anse det vara mycket orätt att icke begagna tillfället, att, under den lid, då den plan - Den 5 Juli e. m. 535 ta, hvars skadliga egenskap befaras, ännu är späd, söka fästa vederbörs omtanka, på behofvet att ju förr desto heldre bortrensa densamma. Det är af sådan anledn. det synes mig önskvärdtatt R. St. ville i und:het uttala sin öfvertygelse om hvad man i författningen anser vara godt alt få ändradl. Jag finner icke hvarföre, om man inser verkliga olägenheter stunda lill följd af vissa delar af denna författning och oaktadt man helt säkert bör vara fullt förvissad att K. M. skulle fästa Nådigt afseende å en framställning, som deraf vore förtjent, man skall, med förligande inför K. M. af sin mening, afbida närande olägenheters allmännare tillkomst i verkligheten, innan man använder något bemödande deremot. Det ginge kanske lättare innan de blifvit häfdvunna. Så har Utsk. velat förfara. Jag måste således begära bifall till detta betänk. Hr Printzensköld: Hr von Hohenhausen har ansett den af Gr. Lagerbjelke och mig yrkade förändring uli Utsk:s förslag icke leda till något ändamål, enär föreskriften om församlingarnas hörande icke skulle medgifva K. befh:de någon rättighet, att afslå lillståndsansökningar om salubods anläggande; emedan, säger Hr von Hohenhausen, författningen är tydlig och klar derutinnan, att om sökande fullgjort de erforderliga prestanda för erhållande af dylik rättighet, K. befh.-de icke eger, att tillståndet förvägra.
Till svar på den anmärkn., som Frih. Nauckhoff behagat göra derom, att bölerne för underlåten inställelse vid mantalsoch skattskrifning nu äro lägre, än i K. förorda, den 3o Sept. 1812 blifvit faststäldt, får jag äran upplysa, hvad jag förmodat alt Hr Frih:n och Lands - xg8 Den 10 Octobcr f. m. liöfdingen skulle kanna i följd af sitt embete, att dessa böter fortforo att oförändrade gälla till 1823 års riksdag, emedan samma böter ännu i 1818 års bevilln.förordn. finnas utförde lill 2 r:dr b:co. Men vid 1823 års riksdag beslöto Sländerne, alt dessa böter skulle nedsättas till 1 r:dr, hvilket också ganska riktigt i den då utfärdade bevilln.stadgan står att inhemta. Men som dessa böter voro fastställda i en af K. M. utfärdad författning , så ingingo Ständerne till K. M. med und. anmälan om detta deras beslut, under anhållan att K. M. täcktes dertill sitt nåd. bifall lemna, hvarpå K. M. i nåd. bref till Kammar-coll:m biföll R. St:s förslag och anbefalte Kammar-colhm, att så väl derom, som äfven om besvärstiden i dessa frågor utfärda en allmän kungörelse. En sådan kungörelse är äfven, om jag ej misstager mig, utfärdad den 19 Dec. 1823, och detta är orsaken hvarföre endast 1 r:drs böter äro upptagna i sednare bevilln.förordningar. Jag begagnar detta tillfälle, för att äfven svara några ord på hvad Frih. Cederström yttrat. Frih:n trodde det vara tillfyllest, att åklagaren erhölle ytdel af bötesbeloppet, och att, då böterne till större delen utgå af de fattigare bland församlingens innevånare, det också vore billigt att desamma till större delen till fö 11 o församlingens fattige.
skall, likmätigt Kongl. Brefvet den 25 Januari 1782, till straffarbete i all sin tid dömas. I I anledning af denna framställning, får Lag-Utskottet upplysa: att sedan, genom Kongl. Förordningen den 20 December 1745, förordnadt blifvit, att den som begick stöld med inbrott, skulle varda hängd, så meddelades genom Kongl. Brefvet den 1 Juli 1746, den förklaring, att berörde förordning icke kunde tillämpas när inbrott skett, men det dervid tillgripna ej öfverstigit 10 dalers värde, utan borde i sådant fall, den brottslige dömas till det straff 6 § i 40 Cap. Missgernings-Balken bestämde, tillika med ansvar för snatteri; att derefter, medelst Kongl. Brefvet den 1 April 1773, är Vordet stadgadt, att inbrottsstölder skulle afdömas på det sätt, att 35 Lag-Utskoltets Betänkande, IV.-o 34 tion brottslige första gången borde straffas med nio par spö för sjelfva inbrottet, jemte kroppsplikt efter tjufnadens värde; att straffet för den, som andra gången dermed beträddes, skulle ökas med två års straffarbete, och att tredje resan sådant brott borde med dödsstraff beläggas; hvaruppå Kongl. Brefvet den 30 i samma månad lernnade den förklaring, att berörde stadgande jemväl skulle tillämpas, då qvinna förölvade inbrottsstöld, med den skillnad af ris och arbete, som lagen för qvinna utsatte, och dem passande vore, och att, utom den i 40 Gap. 3 och 6 §§ Missgernings-Balken, å andra gången öfvad stöld och inbrott, utsatta tillökning i straffet, den brottslige skulle dömas till två års arbete-; 1— att vidare blifvit, genom Kongl. Brefvet den 25 Januarii 1782, förklarad!, att, såsom följd af den i Kongl.
Allmänna Magazins-Directionen, i följd af E. K. Maj:ts, under den 2 5 Februarii 1818, meddelade Nådiga förordnande, erhöll, allenast 3 Revisorer, i stället för 4, blifvit å den nya Staten uppförde; att, i anledning af Kamerer raren af Sillens derefter alternativt gjorda an-, hållan, att antingen blifva befordrad till Revi-. sions-Commissarie, eller erhålla afsked från dess Revisors-tjenst vid Verket, med bibehållande af dittills åtnjutna löne-förmoner på Espectance-, Stat, Directionen beviljat afskedet och hos E, K* M. i underdånighet föreslagit, att Revisorslönen, 333 Rd. 16 sk, mätte på nämnde Stat blifva honom tillagd; att Sökanden likväl icke blifvit delaktig af en sådan förmon, enär E, Ii* M, uti Nådigt Bref af den 23 Januarii 1819, förklarat, att de genom nya regleringen indragne Tjenstemän, sorn å Stat innehade ordinarie löner (ibland hvilka af Sillén, såsom Kamererare i E. Ii. Maj;ls och Rikets krigsGollegii Militiae-Contor, räknades), icke kunde komma i åtnjutande af Expectance-löner på Allmänna Magazinsfonden; samt att bemälde Karne-* ,‘Éxp. ZJtsk. Förslag till und. Skrif». Nio 15o> 359 reråre, genom E. K. Maj:ts Nådiga Resolution af den 2p December 1821, i anseende dertill, att han, utan ersättning för innehafda löneförmoner, nödgats afgå ifrån ett Verk, der lian i längre tid gjort tjenst, erhållit en Extra-lön af 200 Rd. om året» hvilken af Magazins-fonden borde utgå, intilldess hail å annan Stat erhölle motsvarande löne-inkotnst.
Jo, K. M. har sagt, att de små räntepersedlarne till belopp af 144,000 R:dr skulle komma att förvandlas i penningar, men att de öfriga persedlarna skulle såsom hufvudpersedlar bibehållas. Går man sedan lill utvecklingen af K. M:s Nåd. Propos. och till StatsRåds-prolokollerna, så visar det sig just i de sednare att K. M. fann nödvändigt icke blott att förvandla småpersedlar, sora äro af samma kategori, utan äfven att 182 D en 20 M aj f. m. för vissa län förvandla andra persedlar, å hvilka raan kunde motse stor stegring, och specielt kolräntan i Stora Kopparbergs län. För den, som vill begripa hvad dylika ord innebära, ligger det klart, att den K. Propos. vid sista Riksdag icke blott raedgifver, utan verkligen förutsätter en persedels förvandling till en annan. — Och då nu K. M., på grund häraf, i Dess vid denna Riksdag aflåtna Nåd. Propos. med bibehållande af redan stadgade hufvudgrunder, i detaljbestämmelserna föreslagit åtskilliga förändringar emot hvad vid sista Riksdagen afgjordes, och detta på grund af de framställningar, som af deputerade från länen blifvit gjorda, så har Frih. Raab klandrat icke precist K. M:s Nåd. Propos., men StatsUtsk. som dertill lyssnat, emedan, såsom Hr Frih:n påstår, deputerade icke förstodo detta. Jag vet icke hvem som skulle kunna förstå de skatldragandes intresse bättre än länens deputerade, sammankallade för att höras öfver en viss fråga. Då nu K. M. för dessa läns-deputerade hade framlagt just de förteckningar, sora specielt för hvarje län hade blifvit upgjorda och som lågo till grund för den huftfudförteckuing, som i K. Propos. finnes intagen, och då K.
Då jag för öfrigt bör att man icke känner den gamla Författningen, skall jag upläsa densamma: ”Den civile embetsman medKonungens Nild. fullmakt, som, utan underd. anmälan hos K. M. och afbidande af Dess Nåd. nilslund, begifven sig utom riksgränsen, och på utrikes ort öfver 4 eller högst 3 dagar förb lifver, skall vara sin innehafvande tjenst förlustig”. Jag tror att jag icke behöfver mera än upläsa detta för att hoppas på återremiss. Ilr F ali ras us, Olof Immanuel: Lika med flere andra talare finnér äfven jag det vara önskligt att en större utsträckning måtte beredas åt embetsmäns med Kongl, fullmakt rättighet att vistas på utrikes orter. Till de exempel, som blifvit lill stöd för denna mening anförde, vill jag lägga ännu ett. Det inträffade för icke länge sedan, att en embetsman med Kongl, fullmakt vistades vid ett hafsbad å vestra kusten; under hans vistelse derstädes blef han angripen af en åkomma, som läkaren på stället icke kunde afhjelpa; men han tillstyrkte honom att begifva sig till Köpenhamn, der ett institut linnes för sådana sjukdomar, som den hvaraf patienten led. Denna inställde sig då hos Lundsli.-Embetet i orten, för att blifva försedd med pass, men då för K:s Bcflude ansvar är i den åberopade Författningen stadgadt, om pass åt embetsman under ifrågavar:de förhållanden utgifvas på längre tid än 5 dagar, så kunde sådant icke ega rum, och ändamålet blef sålunda icke vunnit. Det torde lätteligen inses, att sådana händelser ofta kunna inträffa, och det vore derföre önskligt att de hinder, som genom åberopade författning i sådant hänseende upsla, kunde undanrödjas. Jag medgifver visserligen, att denna brist kan på administrativ väg afhjelpas, utan R. St:rs mellankomst, men dä frågan nu är väckt, svnes det mig icke vara olämpligt att en framställning till Konungen af R. Sl:r derom afgifves. Jag förenar mig alltså med de talare, som yrkat återremiss i öfverensstämmelse med de åsigter jag nu uttalat. Hr Tornerhjelm, Rudolf:
Härvid har hos Utskottet förekommit, att, ehuru sislberörde förbindelse bör innehålla de serskilda sladganden och föreskrifter, som innefattas uti de skuldebref, hvilka lill Banken för fastighetslån nu afgifvas, men som dels icke kunna och dels vanligen ej förekomma uti skuldförbindelser man och man emellan, såsom sättet och tiden för fullgörande af årliga inbetalnings-skyldigbeten, räntebei åkningen efter Banco-method, låns-påkostnaderna m. m., nödvändigheten af denna serskilda förbindelses intecknande likväl skulle i sjelfva veiket försvinna, i det af Banco-fullmägtige jemväl förutsatte fall, att det på Banken ölverlåtna hypolheket aldrig antoges till belåning för hela det belopp, hvarå detsamma lyder, utan derjemte alltid bör innebära full säkerhet, ej allenast för Bankens, vid hypothekets realiserande, möjligen egande räntefordran, utan ock för de till dylika iåns indrifvande vanligtvis erforderliga kostnader. I sådant fall skulle följaglligen endast den mindre väsendtliga olägenhet kunna för Banken uppkomma, alt före lånets slutliga indrifning måste afbidas utgången af den uppsägningstid, som uti hypolheket kunde vara förskrifven. Men som det måsle vara af vigt för Banken, att vederbörande Domare ega kännedom om de inteckningar, 4 Banco-Utulcollels Utlåtande j N:o 68. hvilka blifvit till Banken aflemnade såsom hypothek för erhållna fastighetslån, anser Utskottet ett serskildt stadgande i afseende härpå erfordras. I öfverensstämmelse med hvad Utskottet sålunda yttrat, får Utskottet föreslå, att följande föreskrifter måtte i Banco-Reglementet få inflyta:
Utom skyldigheten att ombesörja verkställigheten af kommunal-stämmans eller Fullmägtiges beslut och det antingen omedelbart eller genom tillsyn öfver de särskilda verkställare, som för särskilda ändamål kunna blifvit tillsatta, åligger denna Nämnd uppsigten öfver förvaltningen af kommunens gemensamma egendom, hela bestyret med uppgörande af hvarje års utgiftsoch inkomstförslag samt debitering och uppbörd af kommunal-utskylderna, handhafvandet och tillämpningen af kommunens särskilda ordningsstadgar o. s. v. Då Nämnden dessutom fått sig tillerkänd rättighet att när den så aktar nödigt äska kommunalstämmans sammankallande för att der till pröfning och beslut framlägga de förslag, som inom Nämnden blifvit väckta, synes den ock böra blifva ”det drifvande ”hjulet inom kommunen och det ständiga centrum för dess sjelfverksamhet.” En sådan myndighet måste kunna uppträda med enhet och kraft samt får derföre icke vara mångtalig och de Kommitterades förslag, att den må bestå af ända till Elfva Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 161. 5 personer, hvarigenom ock högsta beloppet af Fullmägtiges antal angifvfes, synes verkligen vara det högsta, som i detta afseende kan tillstädjas. Beträffande tillsättandet af ledamöter i Sockne-nämnden innehåller 1843 års Förordning att socknen för detta ändamål skall indelas i vissa rotar eller distrikter samt från hvardera af dom utses en ledamot, som tillika hör vara ordningsman i sin rote. Något motsvarande stadgande återfinnes icke i de Kommitterades förslag, hvilket i stället med allt skäl åt kommunerna sjelfva öfverlemnat att bestämma om en sådan fördelning må anses lämplig eller ej. I afseende på pröfning i högre instanser af kommunalstämmans eller Fnllmägtiges beslut innehåller de Kommitterades förslag åtskilliga hos oss Uya bestämmelser. Naturligtvis står det öppet för hvar och en enskild medlem af kommunen, som anser ett sådant beslut förnärma sin rätt eller eljest strida emot lag, att i detta hänseende öfver beslutet föra klagan, men deremot kan, enligt de Kommitterades förslag, fråga om beslutets gagnelighet eller ändamålsenlighet för kommunen i allmänhet icke komma under högre myndighets pröfning.
Till följd af det beklagligtvis allmänt kända förhållande, att en af detta Stånds fordna ledamöter medelst användande af falska lånehandlingar fått hos Rikets Ständers Bankodiskontverk belåna och omsätta fem stycken lånedokumenter å ett sammanlagdt belopp af 4,520 R:dr Runt, hvarför han ock genom Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hofrätts Utslag den 22 November 1864 blifvit, för det han falskeligen å reversalen tecknat såväl gäldenärens, löftesmäns och vittnen som domhafvandens i orten namn, dömd att varda äran förlustig och hållas till straffarbete i sex år, har vaktmästaren J. F. Forslund, hvilken förre riksdagsfullmägtigen Paul Hedström begagnade såsom ombud för handlingarnes inlemnande, måst till Banken gälda förrbemälda kapital genom utfärdande af sin revers till Diskontverket, på grund deraf, att han å låuedokumenterna tecknat % Motioner i Bcmde-Standei 1865. 34y sin ansvarighet för desammas rigtighet; ett hårdt vilkor för en person, som endast har några hundra Riksdaler i ordinarie lön Vid rausakningen hos de domstolar, som handlagt detta förfalskningsmål, har icke den ringaste anledning förekommit till någon Forslunds delaktighet i brottet och hans föregående lika långa som hedrande tjenstebana gifvet' bekräftelse åt den öfvertygelsen, att han här handlat på god tro. Forslund kunde icke heller gerna hafva skäl att misstänka en man, som på grund af komitenters förtroende varit kallad till de trenne föregående riksmötenas förhandlingar samt af detta Hedervärda Stånd använd såsom Statsrevisor. Emellertid förefaller det mig förunderligt att ett sådant bedrägeri, som det ifrågavarande, kunde fortgå i så vidsträckt skala, innan det upptäcktes, synnerligast som det minsta formfel i en lånehandling sällan eller aldrig undgår vederbörandes uppmärksamhet, och vid den grankning jag haft tillfälle göra å de falska lånehandlingarne har det velat synas, som att en oursäktlig försumlighet egt rum å vederbörande granskares sida.
Ridderskapets och Adelns Ledamöters vägnar. C. S. Mörner. Å Vallo fl. BorgarStåndets Ledamöters vägnar. • v A. Fredin. A Högvördige PresteStandets Ledamöters vägnar. O. Ferlin. A Hedervärda Bondes tan dets Ledamöters vägnar. Nils Månsson. A. Fryxell. N:r 2. Riksens Högloft. Ständers Alllmänna Besvärsoch ElionomiUtshotts Betänkande i anledning af flere särskilte ifrån Bespective BiksStånden remitterade JVIemorialer, rörande Bränvinsbränningen och dermed sammanhang ägande ämnen. latt ibland de vigt:gare och allmännast yrkade öfverläggningsämnen, hvilka först ådragit sig R. H. Ständers uppmärksamhet vid innevarande Riksmöte, och hvaröfver Eesv. och Ekon. Utsk. Eetänkanden 5 Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet blifvit uppdragit, att med sitt Betänkande inkomma, är frågan, om fortfarande af den fria HusbehofsBrånvinsbränningen efter derom stadgade och nu gällande Författningar, eller Dess inskränkning och förändring med afseende på en sednare tillkommen erfarenhet och tidens närvarande skick. Till Utskottets Utlåtande hafva följande Handlingar i detta hänseende blifvit remitterade; Ifrån Högloft. Pddderskapet och Adeln. Memorial af Herr Svedenhjelm, Hans Leonhard, under den 6 December 1817. Memorial af Herr Flach, Carl Fredrik under samma dato. Anförande till Protocollet den ir> December afHerrGrefve Mörner, Carl Str-llan. Memorial af Herr Grefve Hamilton, Gustaf Wathier, samma dag. Anförande till Protocollet, samma dag, af Herr Hejkenschöld, Adolf. Dito samma dag af Herr Sköldebrand, Pehr Eric. Dito samma dag af Friherre Nauchoff, Henrik Johan. Memorial ytterligare af Herr Svedenhjelm den 15 December. Dito a£ Herr Estenberg, Pehr, samma dag. 6 Ecsv. och pkon. JJtsk.
V. B. 100. A. 197. — N:o 19. i anledning af erhållen återremiss af Utlåtandet N:o 9. V. B. 100. A. 197. — N:o 20. i anledning af väckt fråga derom, att Filialbanko-assig nationer må betraktas lika med de af Låne-kontoren utfärdade as signalioner. V. B. 100, 197. Å. 222. VI. 0. 22. A. 27. — N:o 21. i anledning af vaktmästaren vid Tumba, J. F. Forslunds ansökning om löne-förhöjning. V. B. 100. A. 197. — N:o 22. i anledning af Enkan Anna Catharina Asps ansökning om hyres-ersältning. V. B. 100. A. 197. — N:o 23. i fråga om afskrifning af 4 stycken från Låne-Kontoret i Malmö utgifna Diskonf-lån. V. B. 100. A. 197. —• N:o 24. i anledning af väckt motion om utgifvande från Banken af 10,000 R:dr till aflidne Kaptenen E. Skottes sterbhusdelegare. V. B. 100, 198. A. 222. 4 ( 26 ) Banko-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 25. i anledning af väckt motion om inrättandet af VexlingsKoutor i hvarje län, för afhjelpande af bristen på småmynt. V. B. 184, 255. A. 257. — N:o 26. i anledning af f. d. Handlanden J. N. Petterssons ansökning om eftergift af öfverränta å 2:ne Handels-diskont-lån. V. B. 184. A. 257.
Jag anhåller ännu en gång att vi måtte helt och hållet skilja denna fråga från den om underlättande af skillnad i äktenskap, Utsk:t har i ett föregående Betänk., mot hvilket jag nedlade min reservation, yttrat sig ang:de denna sednare fråga, eller att antaga lagberedningens förslag om öfverlåtande i vissa fall till domstol af Konungens pröfning ang:de äktenskapsskillnaden; och det förundrar mig att en talare, som deltagit i lagberedningens arbeten och nu yttrat sig så betänkligt mot äktenskapsskillnader, då utan reservation biträdde detta förslag. Jag vill för ingen del underlätta skillnad i äktenskap, men jag uprepar att derom är nu icke fråga, utan frågan är: när kunna makar skiljas till säng och säte, antingen såsom ett medel att åstadkomma försoning eller som ett medel att förekomma vådor af den ena makans våldsamma förfarande mot den andra. Hvarföre skall man då sammanblanda dessa båda frågor, hvilket icke leder till annat än att förvilla begreppet? Vill man motverka äktenskapsskillnad, anser man att lagstiftningen i det fallet gått för långt, så må man ändra 1810 års författning, och om någon lämplig modifikation i den vägen ifrågakommer, så ber jag att få yttra mig om den; men här är fråga om helt annat. I sjelfva saken har jag föga att tillägga tjll hvad.jag yttrat. Jag är fortfarande af den mening, att sedan 7<? Den 4 Angust!. makarne hafva först af sin själasörjare blifvit varnade, och seder* mera af kyrkorådet, så lärer den 3:dje varningen, äfven om den utdelas i sittande rätt af konsistorium, uträtta ingenting. De varningar verka bäst, som komma från personer, med hvilka man står i beröring, men den, som en ordf:de i en rätt officiel t tilldelar, den kan icke åstadkomma försoning. Det är icke eller meningen med varning inför domkapitlet, utan meningen är, såsom H.rrne veta, att något litet fördröja skillnaden till säng och säte.
Vtdr. d. *4 Maji i834. sons förslag till stadganden, rörande tiden, inom hvilken utmätning' bör verkställas; med flere tillhörande frågor; N:o 53, öfver väckta motioner, angående stadganden lill förekommande deraf, att gäldenär, medelst diktade söp-afhaiidlingar, undanhåller sina tillgångar från utmätning; samt N:o 55, öfver motionen om stadgandet af skyldighet för gäldenär, alt, i brist af annan tillgång, med arbete aftjena sin skuld» Och fann Bonde* Ståndet för godt, ali, lika med hvad Ilöglofl. Ridderskapet ocl) Adeln, den ar i denne månad, hade Betänkanden hvila utan åtgärd, intilldess att ifrån Lag-Utskottet äfven hade inkommit. Utlåtande öfver hvad som vore att tillgöra i anledning af det till Lag-Utskottet öfverlemnade förslag till nv Civil-Lag-. S, D. Bwlöt Bonde-Ståndet, att lill E anco-Utskottet skulle öfvcrlemnas ett af Erie Persson ifrån Gefleborgs Län i dag ingifvet anförande, i anledning af Banco-Utskuttets Betänkanden, rörande Bankens lånerörelse och öppnande till silfverutvexiing. S. I). Nu föredrogs ånyo Vallöf!,. Borgare-Ståndets Protocolls-uldrag för dea 16 i denna månad, med inbjudning alt deltaga i samma Stånds beslut, att innan månadens slut företaga valen till Justitiae-Ombudsman> dess Suppleant, Tryckfrihels-Comiterade och dea Nämnd, som amnämnes i io3 §. Bege rings-For men.. Efter nu inhemtad upplysning, alt dag redan blifvit utsatt till val af den nyssberörde Nämnden, ansåg Bonde-Ståndet inbjudningen i öfrigt icke föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne,. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Vallöf], BorgareStåndets
Förfaller frågan der, då må det vara HäradsNämnd obetaget, att åter uptaga den och tillgöra hvad den kan för godt finna. c) Gillas företaget, skall Nämnden, så vidt nödiga tillgångar för omkostnader finnas att tillgå, låta upgöra förslag öfver kostnaden dertill, jemte sättet att det verkställa, åtföljdt af fullständig framställning om de synbara svårigheterna vid företaget å den ena sidan, och fördelen deraf å den andra, jemte de vilkor för företaget, som Nämnden föreslår, och meddela detsamma SockenNämnderna i de menigheter, som ärendet angår. Så beskaffad framställning och förslag, skall af SockenNämnden, tillika med dess utlåtande, meddelas vederb. menighet, som skall deröfver, för sin del, öfverlägga och besluta, hvarefter prot:t granskas af SockenNämnden, som vidare handlägger ärendet efter hvad menigheternes beslut föranleda. 172 Den 12 November. d) Vägrar menighet att ingå på de vilkor, som HäradsNämnd föreslagit, då skola skälen dertill upgifvas. Vinner Länseller HäradsNämnden dessa skäl vara af beskaffenhet att kunna undanrödjas, genom förändring i planen för företaget eller annorledes, eller anse dessa Nämnder sig böra än ytterligare påyrka företaget, då skall förnyad framställning göras och skälen dertill utredas samt menigheternas ytterligare beslut infordras, allt med iakttagande af den i morn. b föreskrifna ordning. e) Är företaget af den omfattning och beskaffenhet, att allmänt understöd, vare sig för den förberedande undersökningen eller verkställigheten kan sättas i fråga, eller erfordras serskild nådig tillåtelse dertill, då göra HäradsNämnden derom anmälan i LänsNäinnd, som med ärendets vidare behandling tager befattning. HäradsNämnd bör sorgfälligt verka för befordrandet af nykterhet, bör med upmärksamhet följa försäljningen af spirituösa drycker och i afseende derpå hos vederb. göra de anmälanden, hvartill omständigheterna kunna föranleda. 11 §:n.