Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom nådig remiss af den 22 sistlidne Januari, har Eders Kongl. Maj:t i nåder anbefallt Konvoj-kommissariatet, att, i anledning af livad Rikets Ständers Revisorer anmärkt vid af dem verkställd granskning af handelsoch sjöfarts-fondens räkenskaper för åren 1816 och 1847, till Eders Kongl. Majit inkomma med underdånigt utlåtande så tidigt, att detsamma, efter föregången anmälan inför Eders Kongl. Majit, måtte kunna, inom den i 7 § 3 mom. af Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer bestämda lid, till Fullmäktige i Riksgälds-kontoret öfverlemnas, för att, tillika med Revisions-berättelsen, till trycket befordras. Till åtlydnad häraf, får Konvoj-kommissariatet, jemte remiss-handlingarnes återställande, underdånigst anföra: Efter anmälan, att Konvoj-kommissariatets räkenskaper innefatta redovisning för så väl lio inkomsten af Sverige samt särskilt för detta Rike å handelsoch sjöfarts fonden anvisade utgifter, som 2:o inkomsten af Norrige samt gemensamma utgifter för båda Rikena, och att håda dessa hufvudböcker blifvit för begge revisions-åren granskade i Eders Kongl. Majits och Rikets Kammar-rätt, den förra med anmärkningar för båda åren och den sednare med anmärkning för 1847, — hafva Revisorerne, beträffande l:o den förra räkenskapen, ('§ 1) fästat uppmärksamheten derå, alt, sedan, till följd af nådiga brefvet den 17 Augusti 1847, Konvoj-kommissariatet, af de för sjöexpeditioner afsatta medel, lill För valtningen af sjöärenderna utbetalt 7,300
Detta gäller också för de utrikes examinerade barnmorskor, som vill utöva barnmorskekonsten här i riket Vitet gäller alla som utfärdar betyg utan att lärlingen här i Stockholm blivit godkänd och edsvuren barnmorska. Samma vite får den som utger sig för att vara behörigen examinerad och godkänd och ordentlig barnmorska för stad eller land och inte är det. § 8 I allt som angår barnsbörd är varje barnmorska under Sundhets Kollegiets lydnad och beskydd. Blir det någon tvist mellan barnmorskor rörande förlossning och skötseln därvid, skall det föredragas hos Kollegiet, som noga prövar och avger utslag. Barnmorskorna i huvudstaden står under inseende av professorn vid läroverket. Barnmorskorna på landsorterna står under inseende av provinsialläkaren där. En gång på året kallas de, för att lämna besked om deras förrättningar samt om de ännu minns vad de lärt sig. De privilegierade barnmorskorna i Stockholm är skyldiga att vid 2 riksdalers vite lämna sin adress. De skall också en gång om året efter skedd kungörelse och vid samma vite inställa sig i Kollegiet till allmän sammankomst. Försummar de andra året pliktar de 4 riksdaler, tredje året 6 riksdaler och fjärde gången förlorar de sitt privilegium. § 9 Ingen annan än edsvuren och privilegierad barnmorska skall, annat än i yttersta nödfall och om ingen finns tillstädes, understå sig att låta tinga och bruka sig vid någon förlossning. Bötar 6 riksdaler 32 skilling och om mor eller barn dör under eller strax efter förlossningen kommer de lagligen att rannsakas och dömas. § 10 För att ytterligare förekomma de olyckliga följder, som orsakas av att olärda och djärva kvinnor agerar barnmorskor, skall de edsvurna äga rättighet att låta lagföra dem. Hon får sätta ut en barnmorskeskylt med namn och årtal då hon examinerad blivit. För övrigt skall församlingens klockare varje månad lämna besked till barnmorskans förman, om vilka som betjänat barnaföderskor inom församlingen. Då ser man om någon obehörig förrättat förlossningen och vederbörande kan anmälas till fiskal för att lagfaras. §11 För att understödja fattiga, sjuka och ålderstigna barnmorskor, skall en fattigkassa, deras s k Ämbetslåda finnas, där de som så behöver kan få någon liten hjälp.
Herr Lenning: Mig förefaller det obetänkt och vådligt, att tillstyrka fullkomlig befrieb se från bevillning å Husbehofsqvarnarne, innan först, dels blifvit undersökt till hvad belopp skatt af dylika qvarnar hittills ingått till Staten, dels medel blifvit påfundne till ersättning af den brist Statsverket genom bevillningens upphörande måste vidkännas; och jemte det jag alltså reserverar mig emot Utskottens beslut härutinnan, får jag afven förklara, att odal tullqvarnarne böra, enligt min tanka, desto heldre hädanefter vara berättigade till förmedling af deras ränta och skatt, som 4 Samt, 4 Bani. 25 38G Stats-Utskottets Betänkanden: det är otvifvelaktigt, att de i afseende på HusbeJ hofsqvarnarne föreslagne åtgärder skattfrihet och obegränsad rättighet till anläggning skola framlalla ett ökädt antal af dylika inrättningar, hvarigenom tullqvarn arne ovilkorligen måste lida minskning i de påräknade mäldelagen och följaktligen äfven löpa fara för sitt bestånd. Herr Ehrenborg, Casper, instämde i hvad Herr Henning anfort, rörande skälen till förmedling för tullqvarnarne. Ex Protocollo JOIL JAG. KLEMAN. Protocoll, hållit hos Riksens Högloflige Ständers Sammansatta StatsLagoch St a t s-Ut s kott ets B e tän leanden. 337 EkonomiUtskott den 21 Augusti 1833. s. D. Till justering upplästes och godkändes Protocollet för den 33:dje sistlidne Julii i frågan om Husbehofs qvarn ars befrielse från skattläggning samt rättighet, att sådane qvarnar samt andre vattenverk obehindradt anlägga, tillika med förslag till Betänkandet; hvarvid Herrar Gyllensvahn och Cederborg instämde uti Herr Hennings i förenämnde Protocoll intagne reserva* tion. Ex Protocollo. JOIL JAG. KLEMAN. N:o 445. Änkom den 3 Sept. 1833.
Vidare upplästes ett FrotocollsUtdrag från Vällofl. BorgareStåndet, af den 19 Juni, innehållande anmodan till samtliga Utskotten, att, med sorgfällig uppmärksamhet på i synnerhet de vigtigaste ämnens snaraste beredande, i allmänhet begagna, för sina göromåls oafbrutet verksamma gång, all den arbetstid som Ståndens plena icke medtaga; samt hädanelter, likaså väl som hittills, både föreoch efter middagarne tidigt sammanträda, enar sysselsättning dertill icke saknas, på det, på sådant sätt, icke något må försummas, som till göromålens tilländabringande, på den nu bestämda tid, i möjligaste måtto leda kan. Ridderskapetf och Adeln fann för godt att häruti instämma. Å nyo föredrogs LagUtskottets, den 15 Juni på bordet lagda, Memorial angående forum för mål som angå försummelse af väglagning. Konungens HofCanzler, Herr Friherre af Wetterstedt, anmäldes och infördes, på öfligt sätt, och öfverlemnade på Hans Maj:ts väg - Den 19 Juni, 441 tiar en Dess Nådiga Skrifvelse, af den 31 sist-’ Jidne Maj, angående ansvar för åverkan å de till befordrande af Skogarnes återvext skeende planteringar, och om sättet att leda dylika förbrytelser i bevis. Sedan Herr HofCanzleren afträdt, öppnades öfverläggningen om det upplästa Betänkandet fran Lagutskottet, och Friherre Hjerta, Lars, yttrade: Det upplästa Betänkandet från Lagutskottet innehåller, att Landshöfdingarne ej skulle äga rättighet inkalla och till ansvar ställa dem, som försumma att sina skyldigheter i afseende på väglagning uppfylla, utan sådana mål böra af Domstolarna behandlas. Jag , för min del, tror att en sådan anstalt icke är passande, och att det ändamål som sökes, icke på sådant sätt blifver i verkställigheten möjligt.
Af ett skeppund stapelstadsvigt (4oo skålp:d) vict.- vigt utmyntas: Deli qj Maj c. m. åttatusen 2-örestycken , eller sexton tusen örestycken, eller treltiotvåtusen half-örestycken , eller sextiofyratusen -J-örestycken. Om myntning, smältning och probering. S «<• Hvar och en äger rättighet att till Myntverket i Stockholm aflemna guld och silfver, samt få det åter i klingande mynt, enligt ofvanstående utmyntnings-grunder. Derföre erlägges slagskatt, för silfver -J proc., för guld T%:dels procent. Utom proberare-afgiften, samt för guld under carolinhalt, skedarelön, hvilka afgifter erläggas enligt vid Myntverket fastställda tariffer, må icke (vid straff tillgörandes) någon myntningskostnad leverantörerna påföras. § i3. Under namn af remedium tillätes, öfver eller under den lagliga vigt och Cnhalt myntet bör äga, följande afvikelser, nemi.: för caroline!'! 2 per mille i vigt, och lika mycket i (inhalt; för 5 dalerstycken: 3 per mille i vigt, lika mycket i (inhalt; för 2^ dalerstycken: 5 per mille i vigt, lika mycket i finhäll; för (enkla) dalerstycken: 7 per mille i vigt, lika mycket i finhäll ; för halfva och en qvart dalerstycken: io per mille i vigt, lika mycket i (inhalt. Remedium å kopparmyntet må utgöra 2 procent.
Med min man och tre döttrar mellan 10 och 15 år bebor jag jämte cirka 3,000 andra mänskliga individer en af vårt lands kuststäder, där just kanske i följd af litenheten konvenansen och det en gång antagna skicket i vanliga fall äro särdeles besvärliga potentater att bjuda spetsen. Jag var därför själf i en viss spänning, hur min nymodighet skulle upptagas. I Den 19 maj i fjol var en solskensvarm dag, i allo lämplig för att på den låta det stora slaget stå. Barnen voro hemkomna från skolan under förmiddagsrasten, då de, visserligen icke alldeles oförberedda på, hvad som en dag komma skulle, fingo order, att innan de åter gingo att börja nästa lektion, placera skorna i garderoben och strumporna i byrålådan. De lydde halft motsträfvigt. Det var visserligen » vådligt skönt » att i värmen på detta sätt få dräkten lättad, men hvad skulle kamraterna säga? Ja det undrade jag med, men än mer hvad deras mammor skulle tycka. Jag beklagade uppriktigt barnen den dagen och gaf dem hvar sin 50-öring till extra förplägning att trösta sig med. På gatorna blefvo de nyfiket bekikade. Flickorna i skolan visste icke riktigt, hvilken ställning de skulle intaga till nyheten, och höllo sig reserveradt på afstand. En af lärarinnorna, som trodde att ett otillbörligt skämt förelåge, fann sig föranlåten hålla en moralpredikan öfver detta ämne för en af mina stackars flickor, befallde henne att ögonblickligen draga strumporna på, hvilka hon trodde vara någonstädes undangömda o. s. v., till dess ändtligen barnet med gråten i halsen fick fram den förklaringen, att pappa och mamma gett befallning om den här ovanliga kostymeringen, hvarmed då fröken lät sig nöja. Jag har alltid hyst beundran för martyrer för en rättfärdig sak och gör det efter den dagen ännu mer. I staden resonnerades hit och dit öfver det djärfva tilltaget, och man drog sig icke ens för att i den stora tilldragelsen se tecken till stundande affärskrasch för min käre gemål. Folk har ändå ofta en beundransvärd förmåga att sammanställa orsak och verkan! — Stadens societet såg för resten betydligt indignerad ut.
Jag får då nämna, att nedsättningen från !l till 8 proc. skedde så snart efter sedan utlåningen börjat, att det var blott under 1 månad som lånen utgingo mot den högre räntan, och denna nedsättning har blifvit gjord derföre att man fick ränta på de i utlandet qvarstående fonderna. Den lindring, som nu är i fråga, torde böra medgifvas, då den icke länder I> e ii il Januari f. m. Statverket tili förlust, oell något farligt prejudikat tror jag icke kunna derutaf upstå. Afven torde jemförelsen med Bankens ordinarie lånerörelse vid närmare påseende befinnas haltande. Detta lån uptogs för att underhjelpa och lätta den stagnation i rörelsen och det penningebehof, som då förefunnos efter krisen, och innefattar således ett undantagsfall, som icke är jemförligt med de normala förhållandena. Jag tror således att man ser spöken midt på ljusa dagen, om man fruktar att härifrån skulle kunna hemtas något prejudikat. Hr Åke rman: Man har fästat min upmärksanihet derpå, att jag i mitt första yttrande icke begärde propos. på bifall til! den förev:de punkten af Utsk:ts Betänk., och jag får derföre nu göra det. För öfrigt har man sagt, att frågan, som nu skall afgöras, år af helt annan beskaffenhet än det exempel jag anfört; den angår dock ränta, och principen i ena som i andra fallet; är grundsatsen rigtig i det ena, eller då det gäller lån ur Stats-lånefonden, måste den vål ockå vara det i andra, då det är fråga om lån ur andra Bankens fonder. Hr Lilliehöök, Bertil: litt ytterligare skäl för bifall till Frihrne Bondes och Tersmedens yrkande torde finnas deruti, att lån tagarne icke ega upsågningsrått sig förbehållen. De kunna således icke inbetala lånen, för att få nya mot lägre ränta. Hr Åkermans jemförelse med handelsoch närings-diskonten är icke fullt exakt, ty lånen ur nämnde fond lemnäs högst på 6 månader, eller just så lång tid, som Fullm. förutsatt att dessa 9 proc.-lån skulle qvarstå.
Den 5 Maj. ■»37 Maj;t, vid Nådigt öfvervägande af det gagn, som genom denna föga betungande anstalt kan i Eagskip ingsväsendét beredas, dertill Nådigt lemnar bifall, får Hof.Räften äfyen i underdånighet anmärka , att för arbetets oafbrutna fortgång och bedrifvande å fyra Divisioner, antalet af HofRätiens nuvarande Betjening icke är tillräckligt, hvarföre Hof Rätten underdånigst hemställer, att, jemte två Xedamöters tillökning, äfven finge antagas en ordinarie Civil.Notarie, en Brottsmålsföredragande, och en Cantzlist, med löner, samt två extra Civil-Notarier, desse begge sistnämnde med åtnjutande af vecko.tour och i öfrigt sådana villkor, som för de nu varande fyra extra Civil-Notarier äro stadgade. Öfver hvad Hof Rätten vågat att salunda i underdånighet föreslå, afvaktas Eders Kongl, Majits Nådiga förordnande; och får Hof-Rätten, med bilagde Calcul, underdånigst visa antalet af de för hvarje år, från och med 1803, till HofRätten inkomna och der afgjorda ärenden Med underdånig vördnad , nit och trohet framhärda Stormägtigste AHernådigste Konung ', Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter Arvid Eric Posse, A. F. Spanschöld. Gustaf Tegman. J. M. Frusen - i3 8 ■Den5 Maj. senstolpe. Gustaf 'Cederstam. J. P. v. Sfrökircfc. Åke Auzelius. C. K:son Lejonhufvud. J. U, Schmidt. Avon Zweibergh. J. L. Mörcke, Th. A. Odencrantz. Mauritz Posse. Fredric Söderblom. J. N. Lindberg. J. Wetterberg, J. Collin. - J. S. Lothigius. Jönköping den T^Fetruari 1815. Likheten med originalet betygar Ex Officio Birger Fr, Bothoff.
Gud barmhertig! utbrast mrs Johns, lyftande sina ögon från arbetet och aftagande sina glasögon; aldrig kan det vara möjligt, att baroneten skulle bebo Myladys rum, nej, Anders har blott velat skrämma mig. Nej, bästa mrs Johns, intet skämt kommer nu tyvärr i fråga. Det är visst mitt fel, men intet annat rum var så i ordning att det kunde begagnas till sofrum, och baroneten kom öfver oss liksom från skyarne. Ja, det var mycket illa gjort utaf er, mr Black, att ställa så till. Men sålunda går det, när jag är sjuk och icke kan ha tillsyn öfver allt; nog skulle jag alltid hållit ett rum i beredskap för oförutsedda händelser. Och baroneten skall nu sofva i den säng der Myladys mor, Gud vare hennes själ nådig! uppgaf sin anda? Nej, det är omöjligt! Nu är det ej längre tid att oroa sig häröfver, ty vi måste ställa allt i ordning för den blifvande arftagaren och Lady Lucys fästman ... nej, jag har svårt att få dessa ord öfver mina läppar. En sådan man åt denna engel det är synd och skam att lorden skulle gifva sitt löfte utan Myladys samtycke, men vi känna den gamle herren och veta att det som engång är sagdt, det är sagdt, och icke en bokstaf deruti får ändras. Vill ni icke derföre, mrs Johns, vara god och kalla på eder qvinliga bataljon och gifva dem de förhållningsordres, som jag ej begriper mig på? Jag går emellertid på förhand till gröna kammaren och ställer undan Myladys saker, som hon visst icke önskar att sir Glithingham skall få röra. Ja, ja det skall ske, ehuru jag ej kan få ur mitt hufvud att Anders handlat mycket oförnuftigt och att man vid hans ålder borde hafva litet mera omtanke och icke så der ... Nog, nog mrs Johns! Nu hinner jag ej höra på mera, men sednare skall jag komma tillbaka, då ni kan blifva i tillfälle att få afsluta er vackra predikan, hvars början gifver mig en aning om fortsättningen och slutet. Jag måste nu gå att se efter qvällsvardens servering, ty tiden brådskar.
SÄRSKILTE RÖSTER. Från alla kanter oss Svenskarna tränga; Oss flygten de stänga; Hvad återstår? WÄINÄMÖINEN. Att dö som män Kring Gudarna. RUHO, åter tillbakadrifven. Som de vi falla I stoftet trampade... WÄINÄMÖINEN, uttrycker fasa vid åsynen af den hedniska helgedomens förstöring, blir varse Emoina och ilar till henne. Min dotter! (med genomträngande ton) Hon är död! Afdånad blott! Mitt barn! mitt sista hopp! mitt stöd! (Gör försök till hennes vederfående.) TOLFTE SCENEN. DE FÖRRE. RIDDAR CARL. Segrande Svenskar framträngande från alla sidor. RIDDAR CARL. Frid och försoning bjuds Er alla I Sverges ädle Konungs namn. (Finnarna nedlägga sina vapen.) WÄINÄMÖINEN, som med ena handen omfattat Emoina, hvilken ger tecken att hon börjar återkomma till sansning, höjer svärdet med den andra, hotande, mot Riddar Carl. Kom, barnet ryck ur fadrens famn. (Riddar Carl hastar fram mot Emoina, sänker svärdet och faller på knä ej långt från hennes fötter, då Rideaun faller.) TREDJE AKTEN. Teatern föreställer nejden i Birkala kring kullen Junturin-mäki, som synes midt på Teatern inemot fonden, hvilken visar, mellan odlade stränder, tvänne stora, af holmar, fjerdar och sund, uppfyllde vattendrag, förenande sig till Satakundas eller Kumo elf, invid en Riddarborg, belägen på en udde, formerad af elfven och en djup vik, vid hvars stränder synas en myckenhet båtar. FÖRSTA SCENEN. Finsk Allmoge af båda könen, unge och gamle, i mera hyfsade drägter. Äldre Finnar, hvaribland isynnerhet märkes TUISKO, något afsides, synas rådslå. En afskiljd groupp samtalar hemligt. Åtskillige varubyten sysselsätta en del Allmoge, och ungdomen är innebegripen i Finska lekar och dansar. CHOR.
Della sätt att behandla frågan måtte liar vara desto mera lämpligt, sorn nian kan finna, att i en sak, sådan sorn denna, opinionerna, i hvarje ögonblick kunna förändra sig. Detta argument anhåller jag att äfven få begagna såsom svar på Frih. Boyes yttrande.. Det kan icke vara hvarken min, Gr. Horns eller någon annans mening alt söka undeitrycka BondeStls fria yttranderätt; men det måste kunna förutsättas såsom möjligt, alt jBondeStåndet nu änd at sin opinion i en sak, hvarom Ståndet yttrat sig för 8 - dagar sevan. Bevisen för smittans spridande, oaktadt . spärra ingai na, mäste nu vara mera talande ari förut; och jag ser icke, att denna fråga mera oundvikligen än andra måste underkastas sådana formaliteter, hvarigenom den skulle förfalla. I afseende på hvad Gr. Horn yttrat får jag nämna, att hon må väl hafva rätt i den öfvertygelse, att Styrelsen behöfver en mera bestämd och kraftig opinionsyttring, än jag ansett nödig. För min del hade jag önskat tro, att Regeringen icke behöfde någon starkare opinionsyttring än den, som blifvit leornad, utan sjelf, med den rätt, Regeringen enligt grundlagen och sakens natur tillkommer, kunde vidtaga de åtgärder till spärrningarnas upphäfvande, att icke alltför mycken brytning i samhällets förhållanden må öga rum. Underteckn. Ridd.Secret.: I anledning af den formfråga, som liär uppstått, huruvida ett Exped.Utskls förslag till und. skrifvelse borde, då anmärkningar deremot göras, ovilkorligen återremitteras till Utsk., anser jag mig skyldig upplysa att vid föregående riksdagar dels, isynnerhet då 164 13 e » 13 September. mindre rättelser varit i fråga, rättelsen blifvit genast af Ståndet beslutad, och dels Exped.Utskrs förslag blifvit återremitteradt. Begge dessa åtgärder hafva ömsom af R. o. Ad. blifvit vidtagna.
Jemte meddelande af den upplysning, att vid flera föregående tillfällen, sådane medel, som genom försäljning af Kronan tillhöriga hus och tomter i landsorterna influtit, enligt Rikets Ständers medgifvande, dels blifvit omedelbart använda till bestridande af byggnadsoch reparations-kostnader å samma ort, der den försålda egendomen varit belägen, och dels ingått till Sjunde Hufvud-Titelns anslag för byggnader och reparationer i landsorterna, får Stats-Utskottet, med afseende å de uti högstberörde Proposition anförda förhållanden, tillstyrka Rikets Ständer att bifalla hvad Kongl. Maj:t uti förevarande hänseende behagat i Nåder föreslå. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Dec. 1856, kl. 11 f. m.
Kanal-umgälderne uppgingo likväl till 202 r:dr b:ko och frakten för lasten, ett item som Hr Rosenblad i sin be - 360 Den 29 Juli e. m. räkning uteglömt, till 550 r:dr r:gds. Omkostnaderne för deuna last uppgick således till omkring 850 r:dr sistnämnde mynt, d. v. s. ungefär 10 proc. af varans värde. En talare här, har också förespeglat oss att de s. k. rails på jernbanorna skulle kunna stjälas hort. Med anledn. deraf tager jag mig friheten upplysa att dessa omkring 15 fot långa valsade jernskenor, vid sjelfva vägbanden temligen bastant fästade, väga 1| Sk??, kunna således ej med lätthet undandöljas; och hvartill tjufven skulle använda dem är något svårt att utfinna. Till lugnande af dylika farhågor får jag dessutom anföra den erfarenhet man i vårt land äger att vid vägarne befintliga jernsaker icke bortstjälas; jag menar de vid vägen slående misstolparne i Nyköpings län, hvilka i allmänhet åro af tackjern, och som i långliga tider slått orubbade, äfvensom jerukätlingar vid broar och allmänna platser. 1 hvad jag för öfrigt ämnat anföra är jag af föregule talare förekommen och vill derföre icke nu uppehålla tiden med vidare ordande i saken, utan slutar med alt uttrycka den förhoppning att R. o. Ad. måtte bifalla StatsUtskis förevarande betänk. Gr. von Rosen, Adolf Eug.: Då jag nu ånyo tagit mig friheten begära ordet, är det visserligen icke för att förlänga diskussionen. Jag är tvärtom intresserad af, att den så snart som möjligt må kunna slutas. Så mycket är dessutom redan i ämnet yttradl, att föga återstår att dertill lägga. Men jag anser mig dock icke kunna undgå att till besvarande upptaga några bär gjorda anmärkmr. Hr von Hartmansdorff har nemi. bland annat förklarat det vara omöjligt, att vi i Sverige skulle kunna få tillräckligt antal passagerare för våra jernvägar, i synnerhet då man anställer jemförelse med det antal, som freqventerar jernvägarne i andra länder.
Genast efter inträdet, skulle en årlig lifstidsränta utgå med ett oförändradt belopp, lämpadt antingen efter den inträdandes i Besparings-classen egande behållning, eller, vid Dill. till li. St. Sand. 1 Afd. 2 Band. 12 11'ajt. X a Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 2i3. omedelbart inträde uti Lifränte-classen, efter den då contant inbetalda summa. Ifrågavarande förslag, hvilket förmodades hafva blifvit utarbetadt af en i Jönköping bosatt person, som gjort sig känd för grundliga arithmetiska insigter och sträng logik, skulle vara ganska enkelt och ej fordra någon vidlyftig administration samt helst kunna Länsvis verkställas. Det funnes också inom Jönköpings Län flere, som egde nit för den föreslagna inrättningen och ej skulle spara någon möda för att få densamma i gång; men tillvägabringandet af allt nytt mötte svårigheter, och en dylik inrättning kunde icke komma i verksamhet, innan ett allmännare förtroende derför skulle vara att påräkna. Då det emedlertid vore önskligt, att ett försök eller prof dermed kunde göras, för att såmedelst framkalla en mera allmän efterföljd, men härtill oundvikligen erfordrades ett understödlfrån Statens sida, har motionären föreslagit: att Rikets Ständer, för tillvägabringandet af förenämnde pensions-förening inom Jönköpings Län, måtte bevilja ett ränte fritt lån å 10,000 R:dr, att, efter 10 års förlopp, återbetalas med 1000 R:dr ärligen, dock under förbehåll, att lånesumman icke finge utgå förr, än reglemente för denna Förening vore uppgjordt och af Kongl. Maj:t i Nåder sanctioneradt samt för lånets ordentliga återbetalning sådan säkerhet anskaffad och godkänd, som Rikets Ständer funno för godt föreskrifva.