Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
L vststniliZa-bulken, ä8^flrinde, ull den, 80m inställ i 01 leii8 rit Xonunsten 8ludlä8lade bra>id8lOil8-bolust, ej 8kulle varu ak^Idist ull dellusta i brund8lod8 nlstörande ldärud8- eller 8oeknevi8, rir al lider, Oode Ileirui neli 8veii8ke lVIrin, uli underdunist akritvet86 den 22 8i8llidne l^ebruuri unniäldt, ull I lill ulla delur iii8lumden uli de uf lVlist ullulade ä8istler, men likväl, uf anförda 0,8aker» un8usten en be^ lunkelid uf 5ex munuder ilöra Iemnu8 ullmrinlielen ull bereda 8ist den inli ulfunde förundi insten, 8uml törden8kull västrul 8uml^eke lill terörde ?roji»8iliun, 80m ieke kunde med undrinst eller modiliealion unlustu8, oell i 8lällel, för lider del, be8lulul, ull, i frästa om 8k vldistbelen ull stilva 8aml rullistlielen ull eiliällu b>und8lod, en lörundrinst uli billill8 i della ämne, i 2H Oun. tt^ststninstu-Lulken, stifna föi e8kiäfler, borde stenoin gerhild förlullninst vuialu ^u bjuden, 8udan 8vin ! Idlfver denna föidullninst ieke ställande förr, än 8ex mänuder eller den8ammu8 kunstöiunde."
<■—v fen den 17 ‘DJtarS 1824, om oeconcmi(Ta befigtningar å ktH'koljerde#bo(TålIen; 46:0. angående abo# och befittningSråtten tid de få fal# -+- lade fprfohemmanen i $adand; 47:0. den 19 öctober, angående SBejrel#Sontrodeur5#befattningarne, famt om derföre erforderlige fornader; 48:0. -— om forefTrifterS meddelande till kongl. tOTa/rfip 23e# fallningShflfvande på ©oftland, angående jemkning i gadande ffadgar för Suket» (Standert 35anco#S)ifcontverf, i amfeende tid .den för nämnde t) tid# talS fjåmmabe pofTgång-; 49:0. angående foreflaget (Tabgande i affeende på auctio# ners förrättande å landet på dagar nåff före (Son# eder *£vlgebagar; c 0:0. angående rättighet för kronohemman och npbpggenS åboer i de norra probincerne, att tid tjårubrånning anvånda (Tubbar och rotter in. m.; f 1:0. r med forflag till foråndrad Ipdelfe af ett fkabganbe i 1814 årS kongl. 3ernvråferi?$orordning; 52 0.
Kroneuberg iir i s t h d att fijrliina stiimning. ; it det abstralcta systemet, i synnerhet faller iifver de etiska och iistctislc: ~ afclelningmna nbgot, som man skulle knnna kalla ctt konsteus skimmer. E n annan kri tjker fram hbller Kronenbergs fijrmiga att lijsgora Kant mr skolsprgkets bojor, och Bnnu en annan utbrister: Kant,. forkhrad och utlagd i egen anda; uttydd genom sig sjalf pB .grund af sista halfva seklets historiska forskningar man Iran ej gifva hogre loford A t forf: s verk. Afven hos oss torde finnas aBgra, som sakna. filosofiska forstudier, men soin agdock onska lasa Kronenbergs bok, litande p A kri~ikernas forsakran, att Kronenberg iir i stand stt gora afven .dem till K: tnts forst8ende och benndrande viinner. D u 1 c a 1x1 a r a. Har~nlose und un~nassgebliche Gedanlien 3ber Gott und die Welt, Religion und Philosophie, Kunst und Wissenschaft, Gesellschaft .und Politik und Vieles h i - dere von Paul Gwin. D ~ n n c bok ~ karakteriseras ej illa af sin nBgot vidunderliga titel. Den liknar narmast Emersons eller Rnskins skrifter: genialislra tankar i egendomlig. form ofver iin ett, iln ett annat iimne. Djupsinniga och sldende anmarkningar omviixla med paradoxer af half eller blott skenbar sanning. Boke~z saknar innehillsregister, om man ej s&amp; far betrakta den aidlyftiga titeln. For att gora Garin riittvisa mBste dock erkannas, att timnena ej aro s8. oordnade och omrorda, som det i forstone synes. Afdelningar finnas och deras innehBll angifres tillnarmelsevis genom motton.
Förvaltningen af Sjöärendena, om indragning af. IV. B. 115,188. A. 287. V. U. 481. A. 633. G. Garnisonstjenstgöring i Malmö, om befriande derifrån för lista och 2:dra Lifgrenadierregementena. VIII. B. 392. A. 430. Gefle stad, om rättighet för, till enahanda fördels åtnjutande vid ullinförsel, som förut åt städerna Slockholm, Götheborg, Norrköping, Malmö och Halmstad blifvit beviljad. I. R. 388. V. B. 481. Se vidare BevillningsUlskoltets betänkande N:o 12. Georgii, Carl Evert af, yttrande. Gerdten, Gustaf Mauritz von, yttrande. V. 436. Gerningsören, om upphörande af. III. B. 93, 157. A. 263. IV. E. 120. Gesällvandringen, om ändringar i Kongl. Geyerstam, Johan Henrik, yttrande. I. 41. Giftermålsbalken, 12 Cap. 1 §, om förändring i, samt af 15 Capitlet 24 § Kyrkolagen. II. B. 470. A. 513. IV. U. 235. A. 334. — 2 Capitlet, 3, 5 och 6 §§, om upphäfvande af, samt förändring af 9 § i samma capitel och balk. Giftorätt och arfsrätt samt morgongåfva och fördel, angående för 9 - ( 66 ) ändring i vissa delar af nu gällande lagstadgande om. IV. B. 491. Giftorätt, angående väckt fråga alt den af Rikets Ständer beslutade och af Kongl. Majit bifallna förändring i lagens bestämmelser derom ej måtte medföra retroactiv kraft. X. R. 614, 629. B. 681, 684. A. 692. Godsegare, om förbud för, att lägga med åboer försedda hemman under eget bruk. Se Förbud.
Till följe häraf anser jag iä'tvisan kräfva att Räntan å Dis. conternes TreprocentsSedlar godtgöres Innehafvarena, åtminstone till en viss tid, tillexempel till den 1 Oetober 1817» eller* om det skulle blifva Staten tor känbart , åtminstone vissa procent af den till samma tid upplupne Ränta, hvarigenom någon pioportion vid liqviderne kunde vittnas. Det äfven såsom skäl till en prompt inlösen af Disconternes Assignationcr å Banquett uppgifna förhållandet, att dessa Assignationef varit allmänt gångbara lika med BancoOch RiksgäldsSedlar, kan äfven så väl åberopas i anseende till Disconternes1 TreprocentsSedlar, hvilka till och med varit vida begärligare än Banco - och RiksgäldsSedlar, och när man så åstundat, med mycken lätthet dertill kunnat förvandlas; men då Disconternes utelöpande TreprocentsSedlar utgöra en högst betydlig Summa och tillgångarne ej så hastigt kunna realiseras, rhåste man anse den föreslagna 5 åriga liqvidert, som ganska liberal å Statens sida, hvarföre jag medgifver att Disconternas Assiigiiationef å Banquen genast böra af den samma inlösas, och vågar således vördsamt föreslå, att, ehvad Betänkandet återremitteras eller ej, denne del deraf likväl måtte beviljas och derom hos Kongl. Maj:t i underdånighet skyndsamt anhållas. För att än mer öka tillgångarne uti Götha Canal och Malmö Di sconter, håller jag före , Den 17 Martil, e. m. 213 att Rabatten vid Liq vider hos Disconterne för des-’ se DBconters
Fadern tog brefvet och läste. »Hvad är det för en Olsson?» sade han då han slutat. »Ja, jag vet knappt; jag tror han är från ett ställe som heter Tomtö», svarade Marianne. Fadern drog ut en lång hvissling i dämpad ton. »Är det den Olsson!» sade han, liksom rädd att någon skulle höra honom, »då är han förmögen.» »Det tror jag nog», svarade Marianne, men utan den ringaste ifver, »känner pappa till honom?» »Ja, det vill säga när han köpt egendomen hörde jag att han lagt upp största delen af köpesumman kontant. Han kan väl ha haft den ett års tid nu. Det lär vara en duktig karl. Han har varit inspektor på Munkeby, – jaså det är den! Nå hvad svarar du, min pulla?» »Lille far, jag vet inte alls hvad jag skall svara», sade Marianne och sköt fram sina läppar till en liten grimas, som var egendomlig för henne, och som var något af bortskämdt barn. Hon hade liten mun, med mjuka icke allt för fylliga läppar. »Det är bäst att du får tänka på saken. Jag skall taga närmare reda på honom.» »Ja gör det, papsen lille», sade Marianne och for med sin hand några gånger kring faderns runda nacke, som om hon ville svarfva till den ännu mera. Redan följande dag hade kamrer Björk skaffat sig alla nödiga upplysningar, och de hade utfallit till hans stora belåtenhet. Börje Olsson var ett godt parti, det kunde icke vara tvifvel om det. Kamrer Björk hade anlitat alldeles säkra källor. Sedan han haft en kort rådplägning med sin hustru, gick denna in till Marianne. Det var temligen sent, men Marianne hade icke börjat att kläda af sig ännu, utan satt och läste borta vid sitt skrifbord med lampan tänd. Modern var helt upprörd och det brann små röda flammor på hennes kinder. »Ja, Marianne, om du nu vill skrifva till honom, så kan du. Pappa har skaffat sig alldeles säkert besked, det är en bra karl, en duktig karl, och han är mycket förmögen.» »Men han är bondson.» »Bah, det betyder ingenting, han kan vara lika hygglig för det.» »Ja, men slägten? — Nåja, ingenting blir ju bestämdt förr än mamma och pappa talat vid honom sjelf.
En inrättning, att med Forvagn ombesörja Resandes och Paketers förskaffande imellan Stockholm och Upsala, är, på de sednare åren, af enskild person tillvägabragt och bibehåller sig med understöd af årliga äfgifter utaf några bland de Hemmans-innehafvare, hvilkas Hållskjuts-skyldighet utaf Forvagnens ägare är, med Kongl. Maj:ts Nådiga bifall, tills vidare, öfvertagen. En lika Beskaffad inrättning för resande imellan Upsala och Gefle bär blifvit försökt, men icke kunnat bära de dermed förenade kostnader, och alltså måst öfvergifvas. På vestra Landsvägen genom Länet, öfver Tibble, Grans, Litslena och Enköpings Gästgifvaregårdar är ock en Forvagn i gång imellan Stockholm och Westerås m. m., men skjuttsnings-skyldigheten är derigenom, hittills, i allt för ringa mon underlättad. Vida betydligare lindring har den vunnit genom den af Ångfartygen underhållna beqväma sjö-communication med Hufvudstaden. dock fortfar den ännu att vara betungande, och det visar sig, att de resandes antal stiger i samma mon, Som transportmedlen mågfaldigas och lättas. Äfven väghållningen är en tung börda för jordbruket. Skyldigheten att den Uppfylla får aldrig eftersättas, och genom dess noggranna uppfyllande förspilles af hvarje Hemman en mängd dagsverken med folk och dragare. Men äfven delta onus är mer och mindre tryckande, allt efter väglolternas och Väggrusets aflägsenhet från hemmanen. Länet är tungt roteradt.
Utskottet har dock Velat bestrida, alt likhet i arfsrätt skulle ega en sådan påföljd, och anmärkt, att mannen fick ersättning för sin mindre arfslott, genom den större del hans haslru medförde åt honom. Denna anmärkning är likväl icke aldeles rigtig, enär, så val efter nu gällande Lag som förslaget lill Civil-Lag, den ena makan ej erhåller giftorätt i den andras arfvejord ; och dessutom måste anmärkningen helt och hållet försvinna, i den händelse hustrun ej eger någon förmögenhet, och förlora betydligen af sin vigt, då hennes arfvejord icke motsvarar hvad mannen mister i följd af de större delar hans systrar, efter föreslagna arfslagen, erhålla. Man har erinrat, att, angående jordens söndrande i smärre lotter, vore serskilde författningar utgifne, för att hindra de menliga följder, som kunna deraf uppkomma. Genom desae författningar är likväl endast en viss gräns satt för besutenhelen; men ingalunda något hinder lagdt i vägen för jordegendomarnes allmänna förminskande ända till denna yttersta gräns. Correclivet emot en sådan allmän styckning, som säkerligen få lära önska, kan alltså icke sökas i berörde författningar. Utskottet har vidare påstått, att, enligt den nuvarande arfslagen, och enär innehafvaren af en systerlott är berättigad få densamma utbruten, så vida han derå är besuten, måste nödvändigt mindre jordlotter uppkomma, än efter den föreslagna likheten i arfsrätt. Härtill får jag blott svara, att, med anledning af Lagens stadgande i ja Cap. 7 §. Ärfda-Balken, är det vanligt, att en eller ett par bröder utlösa de ölriga syskonen, hvarigenom utbrytning af deras lotter icke kommer i fråga; men i samma stund systern bekommer lika lett med brödren, blir det svårare, och i många fall omöjligt för honom, att, på sätt nu sker, utlösa sina systrar, hvilket troligen föranleder, att mångå flera systerlotter komma att utbrytas. Man har äfven af förhållandet inom det så kallade Warendslandet velat draga den slutsats, att inga olägenheter äro att befara af likhet i arfsrätt bröder och systrar emellan.
Erik följde mig en bit till vägs, Ragna var hindrad. Tala blev det inte stort av — i början. Jag hade tvångslärt att hålla av Erik — hälla av honom, så starkt som man bara håller av den, som man inte velat hålla av — men ändå fanns det något som stack i mig. Jag tyckte, ser du, att han tagit hennes själ ifrån henne! Man kan ju kalla det en långsträckt orsak till agg, efter hon var lycklig, men ... »Stig förstod väl hälsningen från Amerika?» frågade Erik till sist. Jag nickade. »Det gick som jag trodde — hon gav mig fri hon, Kate, när hon fick höra hur det var.» »Och Erik är själv lycklig?» Erik lutade sig ned och plockade varligt en senblommande skogsstjärna, innan han svarade: »Ja, visst är jag lycklig, mycket lycklig .. Ragna är ju sådan — att man måste vara lycklig.» »Men rösten, Erik! Den är en gåva given att glädja med — en gåva av Gudr> Han log litet — log så där säkert, som när det gäller något, man riktigt tänkt igenom. »Jag tror nog den är en gåva av djävulen, jag», sade han till sist. »Sjunga kommer jag aldrig att göra mer.» Så skildes vi åt med ett vänna-handslag. Jag stod länge och såg efter den unga, litet framåtböjda gestalten, som liksom tvekande vek av in åt dunklet, efter att ha dröjt i solen så länge den kunde. Kanske var det det intryck jag då fick, som gjorde att jag inte blev så särdeles förvånad, när jag tre veckor senare vid kyrkogång fick från predikstolen höra, att bonden och finsnickaren Erik Erikson i Bro dagen förut avlidit, i en ålder av 29 år, i lunginflammation och efter endast tre dygns sjukdom. Besynnerligt nog tänkte jag under den första svidande timmen inte alls på Ragna. Jag kände mig själv stå för illa till boks ... Men när jag tänkte ...! Jag kastade mig genast i kärran och körde mot sorggården, körde hårdare, än jag någonsin förr drivit en häst. Föga är här sed och bruk, att kvinnor gråta högt eller ropa vid sorg. Men hon ropade, ropade så det hördes långt ut på vägen, ropade som inför rån och mord. Alla stodo handfallna inför detta.
Jag minnes mycket val — och många af eder, Mina Hrrl minnas det säkert också — huru dessa åsigter, och i allmänhet hela min uppfattning af det s. k. »fattiga» landets ställning (hvilken uppfattning den tiden var nästan ny) möttes med misstroende och klander, ja! stundom med hån. Men jag har, Gudskelof! haft den tillfredsställelsen att numera se dessa åsigter och förutsägelser så bestyrkta af erfarenheten, att frågan härom väl kan anses så godt som afgjord. Det är nu den tredje statsregleringen som af K. M. blifvit till R. Stms bepröfvande framlagd, deruti — utan att ett öres förhöjning i skatleerna varit nödvändig, men väl i stället betydliga eftergifter och nedsättningar kunnat medgifvas — tillgångar visats vara för handen, att med rask fart kunna fortsätta våra jernvägsarbeten, och det synes mig under sådana förhållanden omöjligen kunna sägas att dessa gagnande arbeten på något sätt öfverstiga våra krafter. Man har visserligen sagt, att det vore bättre och försigtigare, om detta företag fortsattes endast i den mån, som våra egna tillgångar, utan behof af någon upplåning, medgåfvo. Men då en sådan upplåning — om också summorna förekomma mycket betydliga — likväl ej medför någon annan förpligtelse, än att, under en viss tid, ansvara för en viss årlig afgäld; då medel härtill, utan den ringaste särskilda uppoffring, äro tillgängliga, och enligt allt förutseende statens inkomster för framtiden icke kunna komma att förminskas; då de stora förmåner, som i så många riktningar, genom dessa kommunikations-anstalter, tillskyndas landet, skulle, i händelse den omnämnda grundsatsen tillämpades, under en lång tid fördröjas; och då derjemte genom ett sådant förfarande arbetet blefve vida kostsammare än eljest; så torde det svårligen kunna förnekas, att en dylik anordning vore föga välbetänkt. Min tanke är således, att R. o. Ad. eller R.
Härjeådalens fögderi, om indragning af Kronofogde-tjensten i. III. B. 252. A. 346. U. 505. 614- Hästesko, Gustaf Henrik Albert, yttrande: I. 286. Häst läkares åliggande vid reraonterings-förrättuingar. Se Rustningshäst. Höganäs Stenkolsverks andelar i kronoskattehemmanen N:o 1 Vestra Klappe och N:o 1 Östra Klappe i Malmöhus län, angående utbyte mot dessa af militie boställena N:o 1 Steglinge och N:o 8 Plöninge vid Skånska Husar-regementet. II. 693- R. 697- IV» B. 277. V. 62. A. 132. E. 175. 83 Högsta Domstolens ledamöter, om förstärkande af antalet af. Se Regerings Formen 17 och 22 §i§. -— angående verkställd omröstning öfver. lil. 41. 15. 70. Höpken, Nils Albr. von, yttrande. VI. 302. I. Inbjudning till Med-Ståuden att besöka llidderskapet och Adelns klubb. I. 8. — till Arméens Fullmäktige att besöka llidderskapet och Adelnsklubb. lil. 107. — Svar derå. lil. 252. — till llidderskapet och Adeln: till middag å Kongl. Slottet. I. 9- VI. 400. XI. 464. till Kongl. Theatern. VI. 401. till Kongl. Theaterns lokal, förråder och elevskola. VI. 466, 484. till Zoologiska Riks-Museum. [II. 38. till Svenska Akademiens högtidsdag. V. 658. X. 293. till Landtbruks-Akademiens högtidsdag. VI. 178, till öppnandet af jernvägen mellan Orebro och Arboga för allmän trafik. VIII. 127. till Läkare Sällskapets högtidsdag. IX. 28. till Krigs-Vetenskaps-Akademiens högtidsdag.
Jag skulle inte säja något om deras stora lö- ner, om di däraf sparde ihop för framtiden mer, än hva ' jag och mina gelikar kunde, men det är just detta, de inte göra. De lära sej bara misshushålla å ödsla bort pengar på en hop onödiga grannlåter. Häft. b e g ä r a n. — K. Söderköpings brunn och bad. Intendent: å-.r SfJEN^ WALLGREN, till 1 juni adress Stockholm. Prospekter erhållas från Brunnskontoret p å begäran. •FflBRlKS-AÄRKEPrenumerera p å " Kamraten! " BheinVeilchen Via postlinien S A S S N I T Z — T R E L L E B O R G förmedlas den snabbaste förbindelsen till kontinenten medelst de stora, elegant och bekvämt inredda hjulångarne Svea och (i ev t na nia samt propellerångarne Rex och Imperator. O B S. Endast en tullbehandling! Vidare genom v o n Essen &amp; F r i c k, M a l m ö, Kontinentkontoret, Trelleborg, och Stockholms JResebureau, Stockholm, genom hvilken senare biljetter för resor öfver hela världen tillhandahållas. Svenska rundresebiljetter utlämnas genast utan tillägg af provision. ^ MUSIK-INSTRUMENT (RHtrri-VlOLFrTTE-) ÅTERGER NATURTROGET V O I LBLOMMANS DOFT. • tajesMIt in der - Försäljes af alla välsorterade parfymhandlande å k r. - o c h 4, 5 o per flaska. BS3C3 af alla slag köpas fördelaktigast h o s Bengt Dahlgrens Ar-seuaJsg-atan Nyutkommen priskurant för hålles konstnadsfriti på begäran. 1899, med färglagda planscher, erGenm / agenf fm / t ' J5os / S v e n n e för frö / n, Parft / mme-47 / l / tö / n Norr / a / ?chp /: 2$i,3foc / &lt; / 7o / m. MED ANLEDNING AF EN UPPSATS I IDUN.
M:t funnit att, der ständig tionde-sättning orten öfvergålt, numera någon krono-tinnde icke kan åsätlas de vid tionde-sättningens verkställande befintliga skalllagda hemman och lägenheter, som dervid icke fått sig tionde pålörd, så vida icke vid tionde-sättningens fastställande uttryckligt förbehåll och undantag i afseende på dem blifvit gjordt, att de framdeles skulle med sådan tionde beläggas, utan borde endast sådana hemman och lägenheter, som tillkommit och blifvit skattlagde sedan tionde-sättningen för orten skett och hvilka således icke kunde under ortens allmänna tionde-sättning anses vara inbegripne, numera komma i fråga alt dylik tionde åsätlas; — i betraktande hvaraf och då Stockholms län ej lärer kunna hänföras lill de orter, der ingen tionde-sättning är införd, samt ifrågavarande komministers-boställen, enligt hvad handlingarne upplysa, icke äro så* dana hemman och lägenheter, som tillkommit och blifvit skattlagde sedan tionde-sättningen för orten skett, Rikets Ständer ansett sig, med afseende å innehållet al gällande för - Expedition sUts k o Hels Förslug till underd. Skrifvelse N-.o ‘103. 231 fattningar, ej sakna skal att medgifva befrielse för ifrågavarande komministers-boställen från krono-tiondes erläggande. I öfrigt och äfven 0111 förfatlningarne i detta hänseende innehölle en så bestämd och tydlig föreskrift, lili den af Kammar-kollegium antagna syftning, alt någon tvekan om dess tillämplighet i förevarande fall icke kunde uppstå, förekomma likväl från billighetens synpunkt, särdeles bevekande skäl lör omförmälda medgifvande.
Antingen man betraktar saken på sätt Gr. Björnstjerna gjort, eller så, som Utsk. framställt henne, så anser jag skrifvelen öfverflödig, lill och med skadlig. Jag anhåller om propos. å afslag. Det var vid den tid dä reformationen skedde, som man vidtog utvägen att i Skåne förvandla klockarelägenheterne till prestebohl och dessas innehafvare till biträde åt kyrkoherdarne, hvartill exemplet togs från Danmark, hvarunder Skåne då lydde. Allt ifrån denna tid lill den närvande har det varit vanligt att pastorsadjuncterne innnehaft klockare-lägenheter. Hvad sjelfva saken angår och då förhållandena numera äro så förändrade mot fordom, sä kan det visserligen icke vara aldeles lämpligt att en prest, som missiveras till annan församling behåller inkomsten der han förut vistats som sinecure, titan att göra det minsta för denna församling. Jag förmodar således att Consistorium i Lund må fästa upmärksamheten vid hvad god ordning fordrar och endast i nödfall göra sådana missiveringar hvarigenom nämnde förhållande upstår. Jag skulle helst önska återremiss men det är komplett likgiltigt om detta betänk, bifalles eller icke. II. Ex. Hr Frih. o. Landtm:s härefter till bifall ä Utsk:s utlåt, framstälde propos. besvarades med nej, hvarefter propos. till afslag derå blef framstäld och med ja besvarad. Uplästes och lades till handlingarne ankomne prot.-utdr. från de öfriga RiksStin, nemi. från PresteSt. af d. 26 sisth Febr. samt d. 1 och 5 dennes, från BorgareSt. af d. 1, 5 och 8 dennes samt från BondeSt. af d. 26 sisth Febr. samt d. 1. 5 och 8 dennes. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 9 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. £10 f. m. Justerades 4 prot.-utdr. för d. 8 och 10 dennes. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz, upläste följande reservation :
Raab: Under åberopande af de motiver, som Hr Bråkenhjelm nyss anfört, äfvensom de flere reservationer i samma anda, som i afseende å denna punkt blifvit anmälda, tillåter jag mig att biträda llr Bråkenhjelms mening. Beträffande förlusten på denna lånerörelse ber jag att fä fästa uppmärksamheten på, att capitalel varit hela 6 millioner, som utaf en af reservalionerne upplyses, och icke hvad Stockholm angår, på 5 millioner, hvadan procenten icke blir sä stor, som om den belöpte sig på sistnämnde summa, hvarförutan denna förlust tillkommit under loppet af 27 år, men vid lånecontoren i Malmö och Götheborg alltsedan 1823. Detta är icke i betänk, omtaladt, och således har man verkligen gjort en ganska orättvis beskyllning mot Discontdirectionen, enär man upptagit procenten efter en mindre summa, än som verkligen varit ute i rörelsen, och en mera utsträckt lånerörelse mot den, med hvilken map anställt jemförelse. Vidare bör man ihågkomma, att det är lättare för länerörelserne i landsorlerne att känna de personer, som anmäla sig till erhållande af län, än för Direetionen i Stockholm, som får ansökningar derom från ett mångdubbelt större antal personer. Det är ej nog med den del af Utsk:s utlåt., som Hr Bråkenhjelm uppläste, ty det heter vidare, att Utsk. anser, att discontrörelsen i ej obetydlig män vore ett hjelpmedel för vinglaren ali underhålla och fortsätta sin rörelse, till slutlig skada för såväl Banken, som enskilda medborgare. Detta uttryck anser jag ej vara väl valdt, i synnerhet som det innebär en särande beskyllning, som skulle directionen hafva hjelpt vinglare framför ordentlige affärsmän. Jag tror ej, alt R. o. Ad. skulle handla med den grannlagenhet, sorn man är van ali här påräkna, om R. o. Ad. skulle vilja gifva vederbörande en så skarp admonition, som här föreslås. Gr. Horn: Då jag i en så högst ringa grad deltagit i Discontdireclionens göromål, torde R. o.