Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti en af Kongl. Mnjits Befallningshafvande i Kronobergs län och Domkapitlet i Wexiö stift underdånigst öfverlemnad och förordad ansökning har Markaryds församling genom utsedde ombud i underdånighet begärt, det Kongl. Majit ville hos Rikets Ständer 4 Kongl. Naj:ls Nåd. Skrifvelse N:o 27. göra nådig framställning, att församlingen, som till understöd för återuppbyggandet af sin genom åskeld nedbrunna kyrka, vid 1853—1854 årens riksdag erhöll ur Riksgäldskontoret ett lån af 10,000 R:dr R:mt, med vilkor att såsom kapitaloch ränte-afbelalning årligen erlägga 000 R:dr, mätte befrias från skyldigheten att gälda den del af detta lån, som ännu återstår obetald. Till stöd för ansökningen har blifvit anfördt, bland annat: att en icke obetydlig reparation å den uppförda nya kyrkan redan nästa år behöfde företagas, emedan tornets tak, hvilket består af zink, iifvensom takrännorna af samma metall, tagit sådan skada, att taket måste omläggas, nya rännor anskaffas, och rappningen å kyrkan till stor del förnyas, hvartill komme dels att nästan alla församlingens byggnader å kyrkoherdebostället med det snaraste tarfvade ombyggnad, dels att skolhus i de särskilda skolrotarne måste uppföras, om folkundervisningen skulle kunna med förde 1 bedrifvas, helst allmogens bostäder der på orten allmänneligen vore till skol-lokaler otjenliga; att Markaryds socken, utgörande 69 £ till 44-| förmedlade hemman, har en folkmängd af 3,340 personer, bland hvilka endast få befunne sig i goda, några i bergliga, men de flesta i knappa omständigheter, till följd hvaraf fattigvården vore synnerligen betungande; samt att, i anseende till socknens aflägsenhet från såväl sjöstäder som jernväg, alla transporter vore med svårighet och dryg kostnad förenade.
Om äfven ärbarheten fordrar någon tids tillbakadragenhet inom familjen, och denna sed äfven ur sanitära grunder torde förtjena att bibehållas, så har dock erfarenheten ådagalagt, att de flesta barnaföderskor, isynnerhet de af arbetsklassen, vida tidigare än sex veckor efter barnets födelse återvinna helsa och arbetsförmåga. Yid sådant förhållande och med afseende på fattiga qvinnors behof att förtjena sitt uppehälle genom arbete utomhus, hvilket de ogerna tillåta sig före kyrkogången, nödgas presterskapet ganska ofta att begagna Kyrkolagens något sväfvande uttryck: “vid pass sex veckor11 för att med en eller annan vecka förkorta tiden. Då emellertid det synts Utskottet, likasom motionären, olämpligt att bibehålla ett lagstadgande, som, oaktadt sitt goda syfte, genom öfvermåttet af sin fordran ofta framtvingar godtyckliga eftergifter; så har Utskottet, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med motionärens förslag, ansett sig böra hemställa, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta en författning, hvarigenom, med ändring af föreskriften i 5 Kap. 1 § Kyrkolagen om tiden för barnaqvinnors kyrkogång, förordnas, att kyrkogång må tillstädjas fyra veckor efter barnets födelse, eller tidigare, om vederbörande kyrkoherde finner giltiga skäl för handen, att det tillåtas må. Stockholm den 26 Februari 1866. Bih. till R. St. > Ank. till Exp.-Utsk den 26 Febr. 1866, kl. 2 e. m. Memorial i anledning af dterremiss utaf Lag-Utskottets Betänkande N:o 14, rörande Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer oin ny förordning, angående jords eller lägenhets afstdende för allmänt behof.
1 anledning haral och då Rådstufvu-synerättens uvssberorda beslut, såsom icke öfverklagadt, sedermera vunnit laga kraft, samt den genom Öfver-Intendents-embctet i underdånighet gjorda ansökning om resning i målet äfven blifvit, genom Kongl. Majtt, i Dess Högsta Domstol, under den 10 Februari detta år afslagen; har Kongl. Majit tagit frågan om nybyggnad af det erforderliga Landshöfdiuge-residenshuset i Nådigt öfvervägande; hvarvid förekommit: alt, på sätt äfven vid syne-förrättuingen anmärkts, det förutvarande residenshuset eger ett olämpligt och eldfarligl läge invid ett af stadeus tätast bebyggde qvarter; att vidare samma hus, såsom för enskildt behof uppbyggdt af korsvirke med inmuradt tegel, och år 1819 för Kronans räkning inköpt, både, genom ålder och genom byggnadssättets beskaffenhet ganska ofta tarfva! stora och kostsamma reparationer, hvilka icke dess mindre saknat tillfredsställande påföljd; att inredningen deraf ej heller kunnat anses så beskaffad, att huset vore till boställe för länets höfding i allo tjenligt; att då följaktligen anskaffandet af ett nytt Läne-residens i det nuvarandes ställe och i förening med passande lokaler för Läne-styrelsens embetsrum samt Provins-Landtmäterikontor, hvilka nu äro på långt afstånd från residenset belägne, utan tvifvel är af behofvet påkalladt, någon tjenligare tidpunkt för ett sådant nybyggnads-företagy i afseende på lokala förhållanden, svårligen kan inträffa, än den innevarande, då, såsom följd af den i Nåder anbefallda raseringen utaf Christianstads fästning, icke blott särdeles goda byggnadstomter, på fästningens fordnan område, utan äfven en del byggnads-materialier efter fästningsvallarne finnas för krona, . kostnadsfritt att tillgå, och de gamla residensoch embets-husen, såsom för handelsrö elsen och för enskilde personers besittning fördelaktigt belägne, kunna, under det staden efter den sednast derstädes inträffade eldsvåda icke hunnit fullt återbebyggas, sannolikt med fördel för kronans räkning försäljas.
Tillika får jag vördsamt hemställa, om icke den del,af Motionen, som rörer RiddarhusTomten, bör genast remitteras till RiddarhusUtskottet. Herr von Hartmansdorff, August: Jag förmodar, att det nu uppläste ProtocollsUtdraget från Högvördiga Preste-Ståndet kommer att hvila på bordet, innan remiss deraf till Utskott beslutes. Om så sker, uppskjuter jag framställningen af mina tankar i ämnet, intills dess remissen kommer i fråga, då jag torde få tillfälle yttra mig; och jag anhåller derföre vördsamt att Herr Grefven och LandtMarskalken täckes upplysa mig, om frågan blifver hvilande på bordet. Hans Exellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att detta mål, likasom alla andra, då de första gången föredragas, komme att hvila på bordet. Grefve Spens, Carl Gustaf, uppläste följande: I afseende på Allmänna Bevillningens Ilufvudgrunder, är för en Riksdagsman* som icke tillika är Ledamot af Bevillningsutskottet, väl den egentliga tiden alt yttra sig, när Utskottets i §. 3.i af Riksdagsordningen föreskrifna första Betänkande till Slån - Den to December f. m. Stånden inkommer, och ert granskning af några det nuvarande Beviliningssättets detailler torde således synas onödig, då den. nya förordningen blott kan komma att låna detailler från den gamla, i fall samma hufvudgruuder oförändrade bebehållas.
Då jag sålunda framställt de olägenheter, hvilka skulle inträffa, i den händelse Utskottens förslag i dessa puncter kommo att såsom lag tilllämpas, vågar jag vördsammast anhålla, att det från sammansatta Afdelningarne till Utskotten afgifna förslag till ny bränvinsbrännings-förordning, så vidt det rörer dessa puncter, hvilka befinnas i första artikeln, nråtte såsom min reservation, jemte hvad jag här anfört, få åtfölja Betänkandet och till Riks-Stånden ingå, på det att Ständerna, efter alt hafva pröfvat båda förslagen, rnålte blifva i tillfälle alt antaga hvad de finna mest lämpligt. Jag måste äfven reservera mig emot det beslut, Utskotten fattat såsom tillägg och ändring i 43 § af nu gällande brän vins-förordning, ehuru jag önskar en lämplig förändring af detta lagstadgande, som betryggar Dahl-alimogen för så kallad gårdfarihandel med bränvin, kan jag ingalunda gilla den lagförändring Utskottens pluralité besluLat.” I denna reservation instämde Jöns Jönsson och Ola Svensson från Skåne. Utdrag af Bevillnings-, Lag, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens förslag till föreskrifter angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. Första Artikeln. Om b r ä n v i n s b r ä n n i n g s - r ä 11 i g h e t e n. § 1- Bränvinsbränning, af hvad tjenligt ämne sorn helst, skall med den pannerymd samt emot de afgilter och öfriga villkor, här nedan töreskrifvas, vara tillåten under sex månader af året, nemligen Januari, Februari, Mars, April, November och December, så framt icke högst vigliga omständigheter föranleda inställande af denna tillverkning. 52 Dei\-, Lag-, samt Ålim. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1.
R:dr eller för tre år R:dr 36,000: och dessutom särskildt förslagsanslag för bestridande af tryckningsoch andra dylika omkostnader, som i anledning af Lagberedningens arbete kunna förekomma 3,000: samt b) för uppförande af Läns-, Stadsoch Häradsfängelser efter cellsystemet, utöfver hvad vid Riksdagen åren 1840 och 1841 dertill anslogs, ett ytterligare belopp af 200,000 R:dr årligen till och med det år, hvarunder nästa Riksdag infaller, eller för tre år 600,000: Tillsammans R:dr 639,000: Då liufvudsummorna för föremål inom denna hufvudlilel blifva: för ständiga utgifter årligen 1,012,902: 4. — deraf förslagsanslag . 684,205:19.6. för tillfälliga utgifter under tre år 639,000: Tredje Hufviid-titeln. Utrikes Departementet. Del för nämnde Departement i nu gällande liks-stat bestämda anslag, 225,650 R:dr, med under lönerna beräknade 643 tunnor spanmål, ä 7 R:dr tunnan, och deruti ingår förslagsanslag till ett belopp af 1,673: 32 sk., upptager Kongl. Maj:t lill oförändradt belopp; hvarjemte Kongl. Majit anser Sig böra gifva Rikets Ständer tillkänna, alt, sedan den vid 1840 års Riksdag för lith. till R. St. Proc. 1847 och 7848. / Sami. 1 Afd. 7 Haft. ^ 10 Kongl. Maj.ts Nåd Prop. till M. St. 1847.
Rikets HöglofL Ständers Justitiae-Ombudsman bär, uti sin afgifna Embetsberättelse, fästat uppmärksamhet derpå, att, sedan, vid sistförflutna Riksdag, framställning blifvit gjord om ett sådant förtydligande af Kongl, Brefvet den 25 September 1777, alt ej någon för brott emot 5 Gap. 1 § Missgernings-Balken anklagad , borde kunna i häkte inmanas förr, än Kongl, Majit, efter erhållen kännedom om forsta ransaknings-protocollet, utlåtit sig, buruvida Bref, att ej någon må häktas för brott mot 5 Cap. 1 § MissgerningsBalken förr, än efter det Konungen förklarat undersökningen böra fortgå; så hade, enligt från Justilue-Revisions-Expedlitioneii ^erhållen upplysning, Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 63. 5 den af Rikels Ständer, under den 12 Maj 1835, i ämnet aflåtna underdåniga skrifvelse blifvit lagd till handlingarne; och är hemställan af Juslitiae-Ombudsmannen gjord, om icke Rikets Ständer skulle täckas samma fråga nu ånyo upptaga. Lag-Utskoltet, som, till följd af samtlige Riks-Ståndens remisser, bör med utlåtande häröfver inkomma, får vördsamt tillkännagifva, att Rikets Ständer, uti berörde underdåniga skrifvelse, till stöd för omförmälde beslut anfort: att den uti förenämnde Kongl. Bref uttryckte afsigt endast ofullständigt kunde vinnas, derest en för ifrågavarande brott angifven person kunde i häkte insättas förr, än Konungens svar om åtalets fullföljande ankommit; att det dessutom icke syntes med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att Domaren eller annan underordnad myndighet skulle, oagtadt Kongl’. Majit ensamt förbehållit Sig pröfningen, huruvida mål af ifrågavarande beskaffenhet borde nedläggas eller fullföljas, likväl kunna i fängelse låta inmana den, sorn derföre blifvit angifven, och således liksom gå Kongl. Mäj:ts
Men vill du se lifvet i dess prakt och ljufvaste herrlighet, se då vinterns och sommarens omfamning i det gamla Norge, gå ned til Svalems slätter, se Aamaadts och Sillejords dalar, eller den paradisiskt sköna Vestfjordalen, genom hvilken Mån-elfven flyter stilla och spegelklar, omfamnande i sitt lopp små ljusgröna öar, beväxta med blåklockor och välluktande skogsliljor, se huru silfverelfvarne här slingra sig ned från fjellen mellan trädgrupper och bördiga fält, se huru bakom de närmaste bergen med deras löfskogar, resa sig snöfjällen, som vördiga patriarker blickande ned på yngre slägten; – betrakta i dessa dalar morgonens och aftonens färgspel på höjderna, i djupen; se ovädrens fruktansvärda prakt, se regnbågens stilla herrlighet, der den hvälfver sig öfver vattenfallet betryckta själ, se detta, förnim och andas! Från dessa sköna, mera allmänt kända scener, draga vi oss nu till en mera obekant trakt, till den stora dal-sträckning, der Skogshornet höjer sig bland skyarne, der Urunda flyter klar bland klipporna och Djupadahls vattenfall forsa icke mindre strida och stolta för det de sällan beundras af nyfikna främlingars blickar. Vi slå oss här ned i en nejd, hvars namn och läge vi ej råda någon att utforska på kartan och som vi kalla: Heim-dalen Kjender du de svale, dybe, kirkestille Dale uden Arner, uden Sti og Navn?» Velhaven. Heimdalen kalla vi en gren af Hallingdalen och förlägga den i Aals socken och lemna åt de lärde att förundra sig öfver vår djerfhet. Som dess moderdal eger den inga historiska minnen. «De gamle Hallingdalske Konger» vet man föga om. Blott några bautastenar, några ättehögar berätta dunkelt om de mäktiga som varit.
S. D. Wid förnyad föredragning af Consti“ tutionsUtskottets Memorial, N:o 47, med föreslående af ett tillägg i 37 §. RiksdagsOrdniugen, beslöt BorgareStåndet, att till ConstitutionsUfskottet hänvisa en emot detta förslag yttrad anmärkning, som Ståndet förklarade utgöra dess gemensamma tanka. Från Hederv. BondeSbåndet. S. D. Wid förnyad föredragning fann BondeStåndet följande Memorial och Utlåtanden icke fordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne; 1042 Prot. Utir. 3. 30 Septemb. 1823. StatsUtskottets N;o 476) angående Revision af ManufacturDiscontfondens förvaltning och räkenskaper för år 1822. N;o 492, om anslående af årligt arfvode till ÖfverDirecteuren Schwartz Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens ; N:o 183, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut afgifne af BondeStåndet bifallne Betänkande, om öfverseende och förbättring af Rikets Oeconomiske och Politieförfattningar, samt om Landshöfdingarnes rätt, att utfärda vitesförbud m. m. S. D. Wid föredragning af Höglofl.
«Ästetik för utöfvarne af hemliga laster; ästetik för utöfvarne af hemliga laster; ästetik för utöfvarne af hemliga laster ...» Han böjde sig framåt och satte hufvudet mot vinden och den yrande snön samt traskade vidare, hem till sin gård, hem att rufva i ensamheten öfver den fläck af smutsiga fingrar, som man satt på hans hederliga namn. Ett par veckor senare, efter middagen, red Truls i stilla mak ut från gården. Utan ridhäst hade han tyckt sig icke kunna vara på landet, trots ställningen och allt; och så hade han tagit en nummerhäst på beting, hvilken han efter behag kunde bruka till ridter, – alldeles som i gamla dagar derhemma i fädernegården. Ofvanpå snön och kölden hade kommit tö; den mesta snön var redan bortsmulten, endast här och hvar bakom gärdesgårdarne låg ännu kvar en hårdnad och smutsig rest af drifva. Vägarne voro en enda sörja; icke tanke på att gå till fots; det gick till upp öfver fotknölarne. Det rann stridt och hastigt i alla gropar; ängarne stodo under vatten, och detta steg långt upp på åkrarne i fåror och håligheter. Luften var ljum och blå, såsom mot våren till, solen sken i den kafstilla vintermiddagstimman, och slätten låg och sträckte på sig välbehagligt efter de stränga dagarne. Truls lät sig helt tagas af denna stämning; och den oangenäma spänning, hvari ärendet han red i höll honom, gaf efter, allt mer ju längre han red. Han hade en god mils väg, men han gaf sig god tid, lade tyglarne öfver hästmanken, satte knogarne mot höftbenen samt lät stoet gå som det bäst gitte. I alla stalldörrar hängde drängar, som stodo och sågo efter den ensamme ryttaren; utanför skolorna barnskaror, som helsade, när han red förbi, – gossarne ströko mössorna af, och flickorna nego. Allt detta betog honom starkt; det egde alltsammans öfver sig doften af hans barndom, och han blef så underligt på samma gång sentimental och glad.
Vid stambataljonerna finnas soldater, afsedda för särskilda ändamål, nemligen såsom skarpskyttar, timmermän och sjukvårdssoldater; af de begge sednare slagen kunna dessa icke ökas till ett antal, som motsvarar behofvet under krig, men de måste uttagas till behöfligt antal för att tjena till ledare och förgångsrnän åt beväringsmanskap, som till pionnierarbeteu och sjukvård måste användas. Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj:ts Nåd.
I en - 9 Lag-Utskottets Betänkande , N:o 92. I enlighet med hvad nu anfördt blifvit, föreslår Utskottet vörd samt, , alt en författning om den bevisning, som tillkommer tiand larnles och vara-tillverkares böcker, mätte utfärdas, hvaruti, med upphäfvande af 2, §. i 1J Kap. Rättegångs-Balken samt Kong/. Förklaringen den tö Oktober 18to, stadgas som följer: 1 Har handlande tillställt den, som v&ror af honom borgat, motbok, deri tecknadt finnes hvad borgadt och betaldt blifvit, och kan ej fel deri visas; galle den bok för fullt bevis, der den, som motbok åberopar, gitter med gäldenärens skriftliga qvitto eller annorledes styrka, alt han motbok äskat eller emottagit. 2 §. Ar ej motbok gifven och beropar handlande sig å egen handelsbok, emot annan, än handlande, att dermed styrka fordran för borgade varor: finnes den bok ordentligen förd och gitter ej vederparten visa fel deri, eller att han varorna betalt, men nekar ändå till kraf vet; vare skyldig med ed sig derifrån fria, der han ej heldre vill öfverlåta åt handlanden eller den, som boken fort, att fordringens riktighet ed/igen sanna. Har motbok lemnad varit, och säger den, som kräfves, att den för kommit, eller kan handlande i motbok visa fel, som utan hans åtgärd eller vållande tillkommit; då ege han, eller den hans handelsbok hållit, rätt att den med ed styrka. 3 $. Emellan handlande inbördes må handelsböcker, som ordentligen förde äro, godkännas såsom bevis om den handel, de med hvarannan slutit, då skäl ej företes, som böckernes vitsord förringa, och de edligen sannas kunna, om så f ordras.
Vi framkommo till trädgården, men der glömde hon, vid det skådespel, som visade sig, alla misstankar och all sin oro. I midten af blomstergården höjde sig drottningslikt en stor, obeskrifligt präktig rosenbuske, öfvertäckt med rosor af sex olika färgor: röda, violetta, gula, hvita, gredelina och purpurfärgade, af hvilka den ena tycktes vilja täfla med den andra. Samma gren bar till och med blommor af tre särskilta färgor: alla fullare, mera mättade af glans och färg än de man annars vanligen får skåda. Ur de svällande knopparna, berörde af morgonens solstråle, dammade en doft, som med sin vällukt uppfyllde hela nejden. Fanny slog af häpnad och förtjusning sina händer tillsammans. Sjelfva hjortarne sprungo undrande omkring, och uttryckte med sirliga språng sin glada förvåning. Denna buskart, kronan i min trädgård, var hemfödd i Persien, blommornas fosterland, och är äfven der temmeligen sällsynt. Med stor aktsamhet hade jag aftonen förut låtit uppgräfva den och bära den på en båt, hvilken om natten begaf sig till nejden af Salomos tempel och der höll sig fördold i vassen. Då männerne sågo mig och Fanny inträda i moskeen, hade de skyndsamt smugit öfver sundet, der dolt båten bakom en af småskog öfvervext bergsudde och nedsatt busken på det ställe jag anvisat dem, under det att den nära öfverhängande häcken hindrade dem att blifva upptäckte från altanen. Men i stället att vid återvägen taga kosan utomkring ön, valde de, icke så hastigt väntande vår återkomst, till min förtrytelse den genare öfver sundet, och voro dessutom nog oförsigtige att gifva mig den omtalta vinken, till ett tecken, att allt nu vore rigtigt bestäldt. Medan jag, ehuru med ringa framgång, för den älskade bemödade mig, att genom tecken förklara min afsigt med den båt, hvars åsyn nyss satte henne i förskräckelse; flaxade den lilla domherrn emot oss, nedflög på hennes axel och tycktes på engång visa sig missnöjd, att han försofvit sig, samt förebrående att hon smugit sig ifrån honom.
Då emellertid. det sätt, hvarpå Skogarne blifvit Bruken tillslagne, föranfedt dertill, att på flere ställen vidlyftigare trakter, än vederbordt, kommit , att Bruken tilldelas, och ändamålet med Skogarnes upplåtande måste bestämma gränsen för Bruksegarnes företrädesrätt till Skatteköp derå; ansågo Riksens Ständer, Bruksegarne ovilkorligen berättigade, att behålla så mycken Skog, som för Brukens drift och Smidets underhållande tarfvades; hvaremot, till den öfriga marken, en hvar borde lemnäs öppet, att med lika rätt, sorn Bruksegarne, i köpet concurera; och, under desse åsigter, stadgades sådane Allmänna grunder, för de ömsesidiga förhållanden emellan Staten och Bruksegarne, att Staten, utan Bruksegarnes undergång, skulle af sin eganderätt kunna draga den största möjliga fördel ; äfvensom Riksens Ständer öfverenskommo om visse åtgärder, hvilka borde föregå, innan Bruksegarne finge begagna den dem medgifne rättighet, att, emot 6 års Ränta, till Skalle Bctänkanden. 397 lösa de andelar af sina innehafvande Recognitions-Skogar, som för Brukens bestånd vore nödige; och skulle, bland annat, enligt y:de puncteri, rättigheten till Skatteköps erhållande, till en början, vara inskränkt till en tid af 6 år, med förbehåll för Riksens Ständer, att, vid nästa Riksmöte, i anseende till de Bruksegare , sorn ej inom denna tid ingått i Skatteköp, med Reeognitions-Skogarne vidtaga sådane Författningar, som nödige pröfvades. Sedan Riksens Ständer till Kongl.
Upplästes, och, iades pl bardet ioij-åncfs Irla n®da.on,äm.ode Utskott inko,nine Uiiåtandenj k £'um Stms,-, Lag-, samt Allmänna Besvärs,- pA O.eco,namie Utskott em Af dea, 15, deaaési K-.o, 4;g:7.. Angående ®ö friare IHftp®ftUi:ea .af Ekeäkagame. i Riket., Frän Lag Utskottet I Af deri, 26 (lenn£3:, Ht© 18& fritt* A. I anledning af gjord® anmärkningar vid Utskottets förut med d eld ta Uetaakande,. öfver väckt fråga ©m ändring uti aa §• af Kong!» Förordningen den 13, Julii 3818 angående inteckning i fast egendom. Litt. B, Öfver gjord® anmärk* ningat vid Utskottets förut afgifne Betänkan* de, angående dels ändring uti 13 §. af Kongl» Förordningen den 13 Juli i8u8 om inteckning i fäst egendom* dels tUlägg lii! denna Författning. Den 30 September e. m. N:o t86. Litt. C. I anledning af återiemiss å Utskottets förut meddeldte Betänkan** de angående föreslagen ändfirig uti 24 § af Kongl. Förordningen den 13 Julii 18i8, om Inteckning i fast egendom, N:o 186. Litt. D. I anledning af gjor. de anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande , angående föreslagen ändring uti författningen örn inteckning i jord och fast egendom å landet. Litt. E. I anledning af giorde anmärkningar vid Utskottets förut under N:ris 67 och 69 afgifne Betänkgnden, angående yrkad ändring uti 23 §. och upphäfvande af 2 5 §. uti Kongl. Förordningen den 13 Julii 1818 om Inteckning uti fast egendom. Frän Allmänna Besvärs* och Oeconom hUtskottet: Af den 20 dennes:
Häraf synes att uti nu gällande stadganden i ämnet något hinder icke möter för länsmännens förordnande att hålla berörda syner, såsom ock understundom inträffar; men då genom ett uttryckligt stadgande, att dylika syner skola af länsmännen förrättas, nybyggaren tillskyndas fördel i så måtto att dels kostnaden för synen betydligt minskas, och dels ytterligare utgifter besparas för honom derigenom, att han icke vidare behöfver inställa sig i den ofta aflägsna residensstaden för erhållande af förordnande för syueförrättarcn, utan ansökningen om erhållande af skattemannarätt får till Konungens Befallningshafvande ingifvas först efter det synen hållits, föranlåtes Utskottet hemställa, det Rikets Ständer behagade besluta att uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. Kammar-kollegium, — som den 8 sistlidne Maj erhållit nådigt förständigande att uppgöra förslag tdl fullständig författning angående anläggning och skattläggning af kronön)byggen, nybyggares rättigheter och skyldigheter samt kontroller till betryggande af författningens efterlefnad, — jemväl målto erhålla föreskrift att dervid taga i betraktande, huruvida och i hvad mån de af motionären föreslagna tillägg till nu gällande bestämmelser i ämnet kunna anses lämpliga. Stockholm den 18 Juni 1863. Ank. till Exp.-UuL den 23 Juni 1863, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af vacht motion, angående frånträdande af Kronans rätt till återlösen af de s. k. Trippiska hemmanen i Halland. (1. A.)