Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Arabella var nu åter fullkomligt lugn. Hon satte sig som förut vid fönstret, och lekte med fönsterhaken, den hon tanklöst lade af och på, under det hon såg ut. Kunskaparen tillslöt nu byrån och vände sig till Arabella. «Mitt göromål här är slut,» sade han, «det återstår blott att pro forma emottaga er ed, att inga pepper äro undangömda.» Baronen bleknade, och då Arabella ämnade svara, inföll han hastigt: «Jag känner icke huru långt edra instruktioner gå, herre! men jag hoppas, att ni icke utsträcker dem här öfver nödvändigheten.» «Sättes icke i fråga,» sade tjenstemannen drygt i det han rättade sig; «jag känner min pligt.» «Godt, men kan intet borgen antagas, till exempel om jag garanterar för denna dam?» «Nej, nej, baron Sonnenstern! sade nu Arabella lugnt och bestämt. «Ert namn bör icke inblandas i denna affär. Min försäkran kan endast komma ifråga här, och jag svär.» «Jag är nöjd, min fru! och får rekommendera mig.» Stum som en bildstod dröjde Baronen, lutad mot fensterkarmen. Han tycktes vara utan medvetande. Hans ena hand, gömd vid hans barm, hade krampaktigt sammantryckt det olyckliga papperet. Mot den andra stödde sig hans brännande panna. Hans öga var stelt och glanslöst, och kring hans läppar, der annars leendets fina drag spelade, foro lätta ryckningar, liksom fåfänga bemödanden, att kläda själens djupa qval i ord. När dörren tillslöts efter den bortgående, grep han hastigt sin hatt, i det han framräckte papperet till Arabella. «Behåll det, om ni behagar!» sade hon mildt, »det tillhör er. Jag hoppas ni skall gilla hvad jag gjort!» «Gilla!» ropade baronen med en röst så smärtfull och sönderslitande, och med en blick som ett svärdsstyng, «farväl min fru!» tillade han derpå hastigt. »Jag afvaktar edra befallningar hemma hos mig!» «Det var en fläck på pannans snö. Han såg den, och han ville dö.» Han gick.
BondeSt. har bifallit detta förslag och likaså Prestesamt BorgareSlin, de 2:ne sednare Stånden dock så, att de ansett, att 1824 års författning icke borde uphäfväs. 3 Stånd äro således enl. min åsigt icke ense om ingressen, enär ett Stånd beslutat uphäfvande af de 3 nämnde författmne, hvaremot de 2 andra Stånden beslutat uphäfvande af endast den förste af desse. Följaktligen kunna icke dessa Stånds beslut så sammanjemkas, att man kan säga, att 3 Stånds sammanstämmande beslut finues. R. o. Ad:s beslut i ämnet är icke heller förenligt med de öfriga Ståndens, enär R. o. Ad. beslutat anhållan om utfärdande af en författa., med uphäfvande af 1846 och 1848 årens författnir, och således äro alla 4 Ståndens beslut olika. Hvad sjelfva saken angår, måste jag bekänna, att jag finner R. o. Ad:s beslut riktigt och skulle således gerna se, att R. o. Adis beslut blir föremål för votering i Förstärkt Utsk., hvilket efter Utskins förslag icke blir händelsen. Jag anhåller således om den propos:n, att, med afslag på Utskins yttrande i denna del, den i min reservation framställda votensproposm mätte antagas. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Den ingress, som Utskin föreslagit, har af alla 4 Stånden blifvit godkänd, med uudantag af hvad som i samma ingress finnes uptaget rörande 1824 års Kungörelse. I fråga om dess uphäfvande, såsom Utskin föreslagit, har BondeSt. bifallit förslaget, men de 3 öfriga Stånden ogillat detsamma. Således måtte väl den frågan vara förfallen. Den öfriga delen är, pä sätt jag redan nämnt, af alla 4 Stånden bifallen, och då måtte väl deras beslut vara lag, om något skall vara det. R. o. Ad. har dessutom beslutat ett ytterligare tillägg, hvarom Utskin icke talat, och hvilket tillägg icke blifvit af något annat
Stapelstäderna : om upphörande af deras skyldighet, att hålla upplag af salt och spanmål , Svar på återrcmiss ,,,, , se Tolag. Statfolk; se Fattigförsörjnings-anstalterne. Statistiska Tabeller; se Femårsberättelser. Statsbrist; se Riksgälds-Contoret 35 och 38; Brist; Stats-Verkct. Stats-Contoret; se Granskning; Bevillning; HufvudTitel, Andra, W;o Go, pag. n, 12, N;o 214, pag. 17, 18. upptagandet på dess Stat af aflönin gen till Tjenslemänncn vid Kronans Spanmåls-magasin och Bagerier; se Hufvud-Titel, Andra, N:o 80, pag. i3, i5. Statsliushällnings-systcm: om förändring deruti , , Statsoch Bcvillnings-Utskotten: deras sammanslående till ett Utskott; se Regerings-Formen §§. 53, 70. Statsregleringcn: några dermed gemenskap egande allmänna frågor ,,,,, Svar på återrcmiss , , , , , Jemknings-förslag, , , , , , ang. anställd omröstning , „ resultatet deraf, och om vissa stad ganden i Reglementet för Fullmägtige i Riksgälds-Contoret , „ om tiden, hvarifrån den nu verk ställda skall taga sin början , , Stats-Rädct: de derstädes förda Protocoll; se Protocoll. , en ändamålscnligare organisation deraf; sc Regerings-Formen §§. 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, i3, i5, 24, 26, 28, 34, 35, 38, \i, 2 morn., 43, 99» 106, 107; Riksdags-Ordningen §§. 29, 41, Tryckfrihets-Förordningcn §, 2, 4 mom. dess Ledamöters tillträde i alla Stånds Plena; sc Riksdags-Ordniugen §.
» H a n be höfde ett fruntimmer i sitt hus nu, då h o n reste bort, och barnen b e h ö f d e en uppfostrarinna. » Detta var h v a d hvarje klok människa skulle sagt h o n o m, o c h han sade ej något däremot. När systern vidare sade h o n o m, att h o n tänkt o c h tänkt, till dess h o n slutligen funnit en person s o m skulle passa härtill, lyfte han ögonen samt tackade henne m e d en nickning. Den var ej så vacker, at % den skrämde h o n o m eller väckte någon misstanke på den egentliga afsikten. H a n skärskå- dade den lugnt, knappt medveten o m, att detta ansikte var h o n o m behagligt att se p å; han j ä m - förde det d o c k ej m e d ett annat, helt enkelt emedan han ej väntade att hos någon annan kvinna återse det uttryck af älsklighet, s o m hans hustru ägt. Systerns utsago fick gällar m e r än det o m d ö m e, han kunde bilda sig efter porträttet; hans förtroende till henne var fortfarande orubbadt, m e n han gjorde likväl frågor, ty han ansåg sig böra gå till grunden m e d denna viktiga sak. Största besväret gjorde han sig d o c k m e d att åt den unga damen utmäta minsta möjliga plats i sitt dagliga lif. H a n hade j u lefvat i den föreställningen, att allt skulle få fortgå s o m dittills, ocb n u ville han värja sig mot det främmande element, s o m skulle intränga i det h e m, som ännu var genomfläktadt af den älskades ande. Fru Sewerin drog en suck af lättnad, brödren reste sig för att gå, sedan han gifvit henne fullmakt att sätta saken i gång; h o n hade nämligen hela tiden hållits i en tröttsam farhåga för motstånd, ty h o n visste, att m o t ett sådant vore all ö v e r t a l n i n g s f ö r m å g a fruktlös. Största hindret var nu undanröjdt; detta k o m henne att känna sig mer än någonsin belåten m e d sin förmåga.
I ord, dubbelt bittra, därför att de upptaga Schröderheims gamla skämtton, skildrar han sin öfvergifvenhet därute i ett återbud på en inbjudan till Malmgren: »Bäste vän, om jag nu skulle visa mig i det stora sällskapet, så skulle väl det taga mig för Blaren, hoptorkad och förfallen som jag är. Min enda Cavall börjar också tröttna att gå till staden så ofta. Min enda Laquej en Arlequin i sitt slag är intagen i Seraphimernas sköte vid Kungsholmsbron och utom alla dessa förhinder sjunger jag med Svenska Församlingen: min håg ifrån menniskor hafver jag vändt.» Men denna stilla ensamhet med sig själf, den kunde denne man, som alltid lefvat i brådska och utåt, icke bära. Hågkomsterna frätte honom. Bilden af hans döda hustru fick gestalt och plågade med dunkel oro. Synen af ett lif ritadt i sanden grämde honom gammal. Ur den glade skämtare, som gycklat med allt, kom fram en vek misantrop. Så infann sig döden, och de litterära försök, som varit hans sista tröst, de blefvo som allt annat han försökt stycken, fragment. Det är underligt att se en man med hans glänsande begåfning öfverallt blott åstadkomma delar af något som aldrig blef ett helt. En lifsgärning som offentlig man är ett konstverk, som utdanas af manlighet och energi, ett i djupare mening lyckligt enskildt lif är också ett konstverk, som kräfver starka och manliga dygder för att kunna skapa. Intet af dessa lyckades det Schröderheim att forma, och det litterära verk, som kanske kunnat gifva helt uttryck åt hans personlighet och blifva ett varaktigt minne af hans lysande begåfning, kom han aldrig att skrifva, icke begynnande att författa i egentlig mening förr än olyckan brutit hans kraft. Hans ryktbarhet har därför blifvit af samma art som en skådespelares eller en kåsörs – som alla dessas, hvilkas konstverk äro en stämning och en glädje, hvilka man aldrig helt kan gifva rättvisa åt, sedan de förflyktigat, sedan aktören trädt af från scenen och kåsörens stämma tystnat. Thorilds disputation Pro Exercitio den 22 mars 1788.
m a n knappt ute i — soldiset solens under ljuspunkten för — ty hundralapoch utbyta de hvita, gamla D å och förvandlas här — snöstormar färdig, sillen vikarne bli i den färg i tåla isvatten. D å in grå, bref, den fashionabla m o t vinterseglen, vara eller h e m m a af. diga s o m j a g finy t a — sommarens från inåt b l i allt m e r oemotståndhorisonten sekund att — entoniga det lider öfver bergen den lugna, och färgprakten vinner femte den hålla sommaren eller kunna tjänst — d e m några soffor i båthuset seglen som d y k a genomskinliga, speglar nytt kvällar längre blir t o m p å går i rena E n g l a n d för höstkampagnen, roströda är s o m m e d badgäster under longens » det ejdermamma rättighet den stormigt dessa styrkan ret i eller O c h liga, något hvar p å h e m, o c h de, s o m legat har inbringat ordning parvis, m e n också molnmassor stämningen i att norden blå, krusig par d^t D å bafvet seglat badorten stå o c h måsarne stå därborta tonsol och sommarturer k o m m a af blå och eller gjort Norge, gar o c h s o m alltid h a karg seglen Stocksom holmedan flock! knappast i uppute mellan m e d barnen, och färgfattiga hvita got ibland smältande inte ä n att sitta då tur och ordning, så det är hvardagsord, m e n fram enstöring, simmar ner och bli d u - i en bauklokal kväll, rulla och brunstekt ja, annat glida stilla — något helt pulpet att en är det där och den ena den andra, af skummet m e d det något fjorden sitta regnkappa, o c h se v å g o r n a den andra än d u, krupen sola m a n kan i sydväst och en gammal 1893 är h o n allt likt allt h v a d d u tänker. säga mig? tänker detta sansade annat än Ä r detta d u. Eller n:r 28. 3000 Georg Noraensvan.)
Men om denna lånerörelse, sådan den hittills varit bedrifven, enligt trenne Riks-Stånds beslut, kommer att upphöra, borde Rikets Ständer vara betänkta på att Banko-Utskottets Betänkande JW 32. 37 medelst biträde af sin Bank emottaga Hypotheksföreningarnes fnnktioner, så att mindre jordbrukare på samma billiga vilkor som hittills erhålla låneunderstöd, men tillika förekomma, att icke, genom en fortsatt obegränsad utlåning, Riket äfven på denna väg störtas uti en ständigt vexande utländsk skuld, som utsuger landets must och merg och till sina verkningar icke kan blifva annat än olycksbringande. Hvad här blifvit anfördt är i full öfverensstämmelse med de grundlagar, som finnas intagna uti nu gällande Bankoreglemente, och dessa aligganden har Rikets Ständers Bank fullgjort med de tillgångar dess principaler beredt densamma, och den skulle kunna göra det ännu mycket fullkomligare, om den fått behålla och för bemälda ändamål använda den vinst, som genom nuvarande låneoperationer influtit och som nu uppgår till öfver en million R:dr årligen, ehuru både flera delar af lånerörelsen och förvaltningskostnaden varit föremål för mycket klander. Under sadana omständigheter synes mig -att väl en förenkling i förvaltningen kunnat påtänkas, så vida den icke kommer att öka förvaltningskostnaden samt derjemte och framför allt bibehåller de säkra kontroller, som nu finnas och emot hvilka, mig veterligen, aldrig varit något att anmärka Men att helt och hållet omstöpa den gamla Rikets Ständers Bank i de nya former, som nu äro föreslagna, förekommer mig icke vara påkalladt af någon nödvändighet, icke heller medföra de väsendtliga fördelar för land och folk, som man dermed åsyftar. Men äfven om Rikets Ständers Bank skall utgöra -J:ne afdelningar, mera bestämdt åtskiljda än de nu äro, nemligen en realisationsbank och en lånebank, så hade dock boskilnaden, efter mitt förmenande, kunnat annorlunda uppgöras, både med afseende på de tillgängliga tillgångarne och på ett sådant sätt, att man icke trädt för nära Regeringsformens 72 §.
Under misströstan, att kunna åstadkomma den ändring, jag i detta betänk, önskade, måste jag respectera en sådan olycka; men jag ogillar enskildt hela betänk, och motiverna derför, emedan det visar, huru liten håg StatsUtsk. äger för befordrandet af våra näringars förkofran. StatsUtsk:s utlåt. N:o 3i3 bifölls. Till pröfning företogs StatsUtskrs d. i5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 314> i anledn. af väckt fråga om pensionsunderstöd åt enkor och barn efter läkare, hvilka allidit i cholerafarsoten. Hrvon Ha r t m a ns d o rff, Aug.: Jag anhåller alt få fästa uppmärksamheten på Domprosten Hem lins reservation , ali hvilken Prosten Stenhammar jemväl instämt, samt begär, på de grunder densamma uppgifver, att R. o. Ad må sluta sig till en sådan åsigt af ämnet; för hvilket ändamål, samt enär frågan icke förut varit under pröfning, återremiss af betänk, torde böra äga rum. Hr Oxehufvud, Göran Adolph: Jag var bland dem, som på afdelningen bidrogo dertill, att det förslag, som innefattas i den åheropade reservationen, blef afdelningen beslut. Det förkastades i Utsk:s plenum, och jag tillstyr - Den 19 November. styrker nu återremiss, på det alt saken må erhålla en annan utgång. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag instämmer med de sista talarne, och skälet, hvarför jag önskar ett sådant resultat, är icke så mycket den omständighet, att läkarne äro exponerade för smitta i och för deras användande under cholerafarsoten, men derföre, att en läkare, som verkligen nitälskar för sitt kall och äger förmågan att hjelpa lidande likar, under en sådan tid verkligen går längre i ansträngning, än han måhända borde, och längre, än man af någon menniska har rätt fordra, och sålunda lätt faller ett offer för sitt ädla nit. Derföre understödjer jag den åberopade reservationen och yrkar återremiss, på det Ulsk. må taga densamma till grund för dess förnyade utlåt. StatsUtsk:s utlåt.
Då jag med glädje hört Herr Grefve Mörner dela samma känsla af högaktning för Herr Friherre Ehrenheim, som jag och bela Allmänheten hyser för honom, så tror jag mig böra, till undanrödjande af den scrupel, som blifvit af Herr Grefven framställd, erinra, att Friherre Ehrenheim ej föreslår annat öfvergifvande af våra privilegier, än det som fordrades för att begifva oss till en förbättring i representation; och dertill hafva vi samtyckt, ifrån samma stund, då vi begärde en sådan förbättring. — I anledning af tvenne värde Talares framställningar, får jag erinra, att då jag talat emot passioner hos representanter, så trodde jag, att man förstod mig; och således insåg, alt jag endast talade om skadliga passioner icke om goda. Af skadliga passioner är lycksökeriels kanske, i detta tidehvarf, den allmännaste; men nog tordeman kunna antaga, att denna är starkare framför 35 års ålder, än derefter. Den 27 Maji. 395 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, alt som åtskilliga anmärkningar af olika beskaffenhet, blifvit mot ConstitutionsUtskottets förslag till en förbättrad National-representation framställde, men 56 §. i Regeringsformen stadgade, att, om mot ConstitutionsUtskottets yttrande i sådane frågor anmärkningar göras, endast de, hvilka hvarje RiksStånd särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tanka, böra till ConstitutionsUtskottet hänvisas, ansåge Hans Excellence sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade, såsom dess gemensamma tanka, förklara den framställda anmärkning, att, i stället för det af ConstilutionsUtskottet föreslagne sätt, att genom val minska antalet af Ridderskapets och Adelns vid Riksdagar representerade Ledamöter, den nu befintlige rättighet, att genom fullmagt öfverlåta representations-rätlen på en annan, måtte upphäfvas, samt i anledning deraf ConslitutionsUtskottels ifrågavarande förslag till hemälte Utskott återförvisa, Ropades Ja} jemte några Nej. Friherre Ehrenheim, Fredric:
som äfven kan begagnas såsom Fåtölj, Chäslong och Säng. Stolen, som är stämplad med vår firma, erhålles — gul eller brun — genom de flesta bokhandlare eller fraklfritt mot 10 kronors jernvägsefterkraf från Hjalmar Petersson &amp; K:nis Bokhandel, Karlstad. f2571 H y a F ä l l s t o l, [285] Engelska Magasinet 38 Kegeringsgatan 38, 1 tr. upp. Tricotvaror af bästa qvalité, Serger, Velveteen, Flaneller, Barnskor, Vårhattar för babies, Bärkappor. Utmärkta Teer m. m. VEEN ' S B e g ä r alltid rena Cacao Utsökt qvalitet — Billigt pris. General-Agent för Sverige: S. [142] Skrif (G. 11476x13) till nationalverk Subskription mottages i alla boklådor. — Enskilda subskribentsamlare torde anmäla sig i närmaste bokhandel, då de erhålla fördelaktiga vilkor. E t t g o d t h e m och moderlig vård erbjudes några unga flickor, hvilka i höst för studier eller af andra skäl ämna vistas i Stockholm. Daglig öfning i språk gifves. Närmare upplysningar lemnar fröken Pontus, Nybrogatan 14 B, 1 tr. [287] för ^ Oumbärlig möbel i hvarje hem är Hjalmar Petersson &amp; K:nis Genom detta oerhördt billigapris) har snart sagdt hvarje svensk blifvit satt i tillfälle att förskaffa sig detta Annonser, afsedda la gsbyrån. af Hjalmar Petersson &amp; G o s i Karlstad välkända tillverkning, till fabrikspris, i Tegnér &amp; d ' Aubignés Bokhandel, Drottninggatan 80. Efter subskriptionstidens slut höjes priset åter till 12 kronor.) litterära öre Debet oeh Kredit Fällstol Zach. Sedan mer än tjugu år till baka har Sveriges folk lärt att älska och beundra dessa berättelser. Det finnes ingen svensk bok, som haft en så exempellös framgång som denna.
Sedan nggra fir tillbaka ha de striimningar, som leda sitt nrsprung ur Kietzsches ofvermannisko-temi och Laura 3Iarllolms lrrinnol~syl~ologislra studies, i rHrt land haft en inflytelserik m51sn1an i fsoken Key. DIed stor vii.ltalighet bar hon i s5 1-21 tal som ski-ift fiirfiilrttlt. liiror, hrilka - genom det skimmer af skiinhet och idealism, hrnrmed en hogt. uppdrifven formtalang r e t att smycka sina satser varit s p a d e ntt s l i an friimst p i en okritisk och liittantiindlig ungdon~. Dessa teorier vackte siirskildt uppseende, db hon tilliimpade clem pd en praktiskt-social frlga: krinnofrbgan. De losligt ntkastade samt i m b g a afseenden foga vardiga anfallen mot den riirelse, i spetsen for hvilken stLtt s&amp; mbnga af .r+irt lands iidlaste personligheter, vackte, nilgot som iinnn torde lefva i friskt mime 110s en hmr, en storm af opposition. Att Bfven ~i mcd kraft och 1,cstiirndhet littalade oss i &amp; m e t, behofrer viil ej fiir tleuna ticlskrifts liisivc! nii~smare ptipebas. I sitt senaste upytriidande har friikeu Key hiifdat Bsikter, hvilka i sina liingst gilende konsekrenser kunna inriebiira ett kullkastande af de etiska och religiiisa lagar, som hittills ansetts rara Bestammande for sbvii.1 individens som samfundets lif. Att sb ridt,- gbende teorier framstallts s l som vore de yttringar a£ den s.r-enska kvinnans tankesatt, har vackt en beriittigad harm.
Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 30 Raft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. 8:0 Förvaltningen af Sjö-årendena samt aflönings-ataterne vid Flottarns stationer i Carlskrona orits Stockholm samt depot 1 Göteborg. a) Uti det anslag, Riks-staten under ofvanstående benämning upptager till belopp af 1,076,525 R:dr 98 öre (utom oindelt spanmål), ingår, bland andra, aflöningsanslaget för Flottans Officers-lcorps, hvilket af Rikets sednast församlade Ständer bestämdes till 399,800 R:dr, med dervid gjord anhållan, att två af de då befintliga Amirals-platserna måtte indragas och i stället bildas löner för två nya Kommendörkaptens-beställningar, hvarigenom för öfrigt skulle tillvägabringas en årlig besparing af 1,800 R:dr. Af den Kongl. Propositionen inhemtas, att under den 2 Februari 1858 Kongl. Maj:t i nåder förordnat om utfärdande af en, i enlighet med Rikets Ständers sålunda uttryckta önskan, förändrad allönings-stat för Officers-korpsen, hvarigenom den afsedda besparingen å anslaget från och med April månad samma år kommit Statsverket till godo.
» Det kan nog hända, att pulsen slår under sådana omständigheter, » anmärkte hon retligt och drog till sig handen; » jag har aldrig varit hos någon läkare förr än nu. » » Hvem är det som fröken — - jag ville säga, hvein är det som stört frökens lugn och frid? » » Min frid! Det är ett alltför starkt ord, doktor, ty jag är väl tillfreds med att icke längre behöfva vara allena, när jungfrun smyger sig ut i skymningen, men jag är orolig för att jag icke skall kunnn stå vid mitt löfte, ifall det är obotligt. » i DU N 1893 » Ett obotligt löfte — hut! Ovanligt fall detta! » mumlade doktorn för sig själf. Men fröken llejer hade fin hörsel. » Ovanligt! » utbrast hon. » Men på rektor Sindings middag i gär klagades allmänt öfver samma symptom. D e t yttrar sig ju till och med hos gifta fruar och män. » » Kan fröken beskrifva det? — Har fröken stark hufvudvärk? » » Jag! — Jag har aldrig känt mera till hufvudvärk än om mitt hufvud varit snidadt af trä, liksom de gallionsbilder, som salig pappa förfärdigade, sedan han slutade att segla på Vestindien. Doktor Ferman tror väl inte, att jag söker läkare för mig själf? » » Så så, fröken, lugn, bara lugn och så tala snällt om för mig, hveni som är sjuk. » » Men jag vet ju inte, om det är sjukdom till kroppen, eller något som kallas fin du siécle! » Doktor Ferman började tycka, att han redan aftjänat en god del af sitt årshonorar. » Fröken llejer är icke ensam nu mera, var det icke så? » började han varsamt. » Nej, under de tre sista månaderna har jag haft min brorsdotter hos mig. Det sade jag ju doktorn genast. » Doktor Ferman steg upp betydligt lättare om hjärtat. Han kände blott » gumman Rejer » från ett par tre middagsbjudningar, där hon alltid varit en stum åhörarinna af samtalen; dessutom hade han sammanträffat med henne på åtskilliga sammanträden för fattigvårdens ordnande och dylikt.
Jag är af den öfvertygelse, att publicitetsfrågan hos oss numera bör behandlas på samma sätt, sorn hos BorgareStåndet. Jag inser ej, hvarföre Ridderskapet och Adeln skulle vara i annan belägenhet, än de öfrige Stånden, att kunna få uttrycka sin enkla opinion, huruvida Ståndet önskar publicitet, eller ej, och att i samma väg få vidtaga ett stadgande i afseende på samma sak. Det förefaller mig besynnerligt, att BorgareStåndet kunnat besluta denna sak, utan dess infö* Den iG Mars f. m. 315 rande i en ordningsstadga. Då en sådan ej finnes, vet jag ej, hvad som berättigar detta vilkor! Så mycket jag älskar friheten, köper jag den likväl ej med uppoffrande af min öfvertygelse om min värdighet såsom representant. Följden skulle blifva, att det lemnades åt Ordföranden att fästa vilkor vid den proposition, som framställes, då en gifven önskan vore till, och att nian genom concession skulle köpa den. Jag motsätter mig sakens afgörande i consessionsväg, och anhåller, att Ridderskapet och Adeln måtte fatta samma beslut som BorgareStåndet, eller att saken må remitteras till Lagutskottet, så att frågan af håda de lagstiftande magterne blir afgjord, och sedan i lagenlig form inkommer i RiddarhusOrdniugen. Frihérre Wrangel; Henning: Så mycket jag kunnat fatta, är allmänna opinionen å Riddarhuset, att publicitet skall äga rum vid våra öfverläggningar. Jag hade önskat, att ConstitutionsUtskottets Orakelsvar uteblifvit; ty det är så litet tydligt, att man nästan icke vet, hvart det pekar. Jag kan ej dela samma öfvertygelse, som Friherre Anckarswärd. Jag är lika mån, som han, att ej öfverträda Grund lagar ne; men då det är fråga om en sak, så vigtig sorn denna, håller jag mig till hufvudfrågan, som är publiciteten, och vidrör icke de mindre delarne.