Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 ust it iffi-Rådet Noréus instämde i den af Justitia? Rådet Petersson yttrade mening; Och Justinaa Rådet Torén utlät sig: Då det åligger mig att afgifva yttrande öfver den föreslagne Concurs-Lagén, har jag, föranledd af min öfvertygelse, ansett mig dervid böra i underdånighet framställa följande anmärkningar. 5 Cap. 31 har, efter mitt omdöme, för liten åtskillnad, hvad personliga friheten angar, blifvit iagttagen emellan bedragaren och deri vårdslöse Gäldenären. Desse §■ äro så lydande: 3 Cap. 7 §. Konungens Nåd. Propositioner. 353 ”Vårdslös eller bedräglig Gäldenär njute ej aflrä”desförmån (det vill säga personlig frihetj för ”den skada han af olyckor haft, som i t §. säges. — ”Styrker vårdslös Gäldenär inför Rätten, att han si”ne Borgenärer till fullo förnöjt , då ina han. ”i medborgerligt anseende åter st ii 11 as, sedan han ”strallet undergått: 4 Cap. 5 §. Förekomma emot 5 Gäldenär bindande omständigheter och liknelser ”till vårdslöst eller bedrägligt förhållande, da skall ”lian i allmänt häkte insättas4 Cap. 8 §. ”Gitter ”Gäldenär visa, att hans obestånd tillkommit endast ”af olyckor, <lå må Rätten tillåta honom, att vara å ”fri fot. Bevilja samtelige Borgenärer Galdenärer ”en sådan frihet; vare Lag samma, der Piätten ej findler bindande liknelser till vårdslöst eller bedrägligt "förhållande hafva emot honom förekommit: 5 ”Cap. 32 §. — - Allmän Åklagare åge, att emot ”Gäldenär föra talan, ändå att Borgenärerne sin ”rätt eftergifva.” Begreppet om Bedragaren är likväl efter mitt omdöme, vida sk il jt från begreppet om en vårdslös Gäldenär. Len förre är , efter hvad Lag-Commitféen antagit, utmärkt af elakhet i upp. så t.
Jag får bekänna att jag upfattat denna institution på helt annat sätt: jag har trott och tror ännu, att den skall åstadkomma grundandet af ett inhemskt fondsystem, i det den Svenska jorden, som för närvarande tryckes af en upsägbar skuld af 300 millioner, skall förvandla denna till oupsägbara amorteringslån. Man säger att en sådan gräns aldrig kan vara skadlig; men det är tydligt att, i samma mån som de af banken utgifua sum - 214 Den 13 Oktober. morna närma sig detta belopp, komma jordegarne och, till följe deraf, hypotheksföreningarne att skynda till hypoteksbanken, som då får ganska svårt att göra en rättvis fördelning af återstoden. Jag anhåller om bifall till den af Utsk:t föreslagna §:n. Hr Mannerskantz: Jag vill icke vidare förlänga diskus sion om denna §, men måste särskildt protestera mot Hr Åkermans yrkande, att i denna § skulle intagas ett stadgande om maximum. Skall ett sådant inflyta, bör det åtminstone icke stå i denna g, som endast handlar om tillfällig uplåning, utan antingen utgöra en särskild § för sig, eller ock, sättas iden §,_ som handlar om hypotheksbankens skyldighet att uptaga lån, då hypotheksföreningarne sådant begära. Som jag emellertid ej riktigt upfattade lydelsen af Hr Åkermans förslag, får jag anhålla, att uplysning derom måtte oss meddelas. I ani. häraf tillkännagaf 11, Exc. Hr Gr. och Landtm., att Hr Åkermans förslag, som blifvit skriftligen aflemnadt, hade följande lydelse: »Hypotheksbankens sammanlagda upplåning må ej öfverstiga 40 millioner riksdaler, så vida ej Konungen och R. St:r till ökad uplåning lemna bifall». Gr. Liljencrants: Man liar här försäkrat, att den i denna § omtalade rättighet aldrig skulle komma att begagnas annat än för sådana ändamål och i sådana fal|, då det dels vore nödvändigt och dels icke kunde medföra någon våda; men jag anser dock för rättast att icke alls öppna detta fält, på hvilket man aldrig vet hvart det första steget kan leda.
Jag anser dock, att den preferablcmcnt borde tagas från bevillningen just derföre, att man sålunda minst drager strå för Nationen. Då vet Nationen hvad Styrelsen kostat; men i fall man erlägger en obetydlig ränta till en amorlissementsfond, kommer Styrelsen att använda stora summor, utan att de flesta af allmänheten hafva kännedom deraf. Jag är icke rädd för skatteförhöjning, då dermed beredes någon stor nytta för framtiden, helst jag är öfvertygad, alt de Hrr, som tänka olika med mig, skola vid nästa riksdag åter kunna bevisa, att skatterna sedan år 180g ieke blifvit ökade; ty ehvad beskattning vid riksdagarna an må beslutas, blir det dock alltid för dessa Hrr möjligt att vid följande riksdag klart och tydligt visa, det skatterna sedan 1809 ej blifvit förhöjda. Men det fägnar mig, att Hr Tham, som vid alla tillfällen påstått, att skatterna ej äro för höga och att intet missnöje linnes ilandet, nu vitsordat det obehag, som finnes vid fördelningen af de redan existerande skatterna. Uti detta yttrande af Hr Tham synes ligga ett medgifvande, att de nuvar. skatterna anses mycket tunga och att icke den belägenhet existerar, öfver hvilken han så ofta gifvit oss försäkran. Hr Lefre'n har i anleda, af mitt yttrande, att han vore en ifrig försvarare af fondsystemet, fått tillfälle att framlägga' sin bekännelse i detta fall. Jag erkänner, att på det sätt, han definierat statsskuldssystemet och ansett det böra användas, är jag nära af samma lanke med honom; det är blott skada, att han något för tidigt vill tillämpa en sats, som är theoretiskt riktig. Han har sagt, att han ej älskar statsskuldssystemet för skuldens skull samt alt han vill Spara statsskulden för nödvändiga behof, dertill cj medel genom andra utvägar kunna anskaffas. Deruti är jag af alldeles samma tanke med den värde talaren. Men lian vill nu börja anlita skuldsystemet i smått och bilda crediten, på det systemet i stort må kunna begagnas, och deruti kan jag ej instämma.
Jag har icke dermed velat säga, att Särskildta Utskottet sökt att forcera sina idéer på Ständerna, men dä skulle likväl finnas någon grund för denna tanka, om, sedan vi hela dagar och veckor öfveriagt om småsaker, vi skulle med fullt förtroende till den auetoritet, som utarbetat Betänkandet, antaga detsamma, utan att ens hafva ingått i pröfning deraf. Ty märken det, Mine Herrar! Vi hafva väl öfveriagt om saken i allmänhet, men icke ingått i någon pröfning särskildt af hvarje ämne , som den innefattar. Om det blir fråga om att skrida till ett afgörande beslut , så vågar jag påminna, att äfven en öfverläggning måste föregå, hvarvid man måste ingå i pröfning af hvarje partiell fråga, för att se, om den skall aDta - 638 Den 14 December. gas, förkastas , eller återremitteras. Annars kunna vi inför en framtid göra oss skyldiga till den förebråelsen, att hafva gått orätt tillväga i ett så vigtigt ämne. Man har yttrat, att ett svar till Kongl. Maj:t nödvändigt måste afgifvas. Häruti instämmer äfven jag, men tror, att, då Kongl. Majit velat inhämta Ständernas råd i detta mål, Ständerna ganska passande kunna svara , att de ännu icke kunnat nog moget öfverlägga saken, och således hellre , än att afgifva ett förhastadt Utlåtande, och lemna Konungen i ovisshet, huruvida det är rigtigt, uppskjuta det tili en annan tid. Ett sådant uppskof anser jag vida mera enligt med Ständernas värdighet, än ett hastigt afgörande nu genast , hvilket dock manga Ledamöter yrkat till den grad, att det nästan ser ut, som man ville göra saken till ett tvångsmål. Det kallar jag att handla moget, att äfven låta Svenska Nationen begrunda ett ämne , hvarom den ännu omöjligen hunnit taga kännedom , och hvilket är lika lätt , som det vore oförsvarligt att underlåta i ett constitutionelt land, der tryckfrihet finnes. Sålunda Kan jag icke annat än instämma med de Herrar, hvilka tillstyrkt frågans hvilande till nästa Riksdag.
På dylika förmodanden kunna likväl reglerings-åtgärder icke byggas och Utskottet anser derföre annan grund för ersättningen, än den, som hemtas af medelprisen under en förfluten tidrymd, icke lämpligen eller rättvisligen kunna föreslås; äfvenså anser Utskottet det vara uppenbart, att, om det åsyftade ändamålet eller de indeldte lönernes indragning skall vinnas, de ersättningar, som till en början skola löntagarne meddelas och sedermera de contante lönerne, måste, i likhet med hvad Utskottet föreslagit, fastställas lill bestämda belopp i contant, på enahanda sätt, som de nu i contant utgående lönerne lill Statens öfrige embetsman, samt alt således antagandet af de framställde förslagen, att beloppet af ersättningen till löntagarne måtte fastställas hvarje 5:te år, efter det då till grund för räntornes utgörande till Stats-Verket bestämde lösnings-pris, skulle helt och hållet tillintetgöra möjligheten af indeldta löne-sätlets upphörande och utbytande emot contanla, bättre reglerade, lone-stater. För öfiigt följer ock af det förslag, Utskottet framställt, att, då för de Stater, lill hvilkas aflöning indeldta räntor nu äro anvisade, vid uppgörandet af nästa Riks-Stat och sedermera allt framgent, likasom för öfriga Stater och Corpser, bestämdes contanla löne-anslag till det belopp, Rikets Ständer anse behofvet påkalla, tillgången för dessa löne-anslag icke mera än för andra utgifts-poster, blefve serskildt beroende af inkomsten utaf de indragne lönings-räntorne, hvilka bland Kronans öfriga behållna räntor såsom Slats-Verkels inkomster beräknades. Att, på sätt en talare föreslagit, bestämma löne-ersättningarne och lönerne uti spanmål efter här förut omförmälde beräknings-grund, lärer inses vara så mycket mera olämpligt, som syftemålet med den ifrågaställde förändringen» bland annat, just skulle vara att tillvägabringa likhet och enahanda Bih. till R. St.
I Förenta Staterna äro öfver tjugu millioner människor öfver åldern 10 år upptagna af att förtjäna pengar. Godt två tredjedelar af dem äro odugliga till krigstjänst på grund af ålder och kön, men lämna ändå sitt bidrag till nationens krigsstyrka. Skulle de nu därför ej få röster, emedan de ej kunna föra ett gevär? Hvar är mannens mångprisade ridderlighet, att han skulle skjuta kulor eller sticka bajonetter i ansiktet på sin mor, syster, hustru, dotter eller fästmö, utan att en annan man skulle vara ädel och ridderlig nog att göra invändningar? Kvinnan, behöfver valsedeln till sitt eget beskydd. Skall en man bemöta henne med mindre vördnad och ridderlighet, då han finner hennes valsedel nödvändig för gynnandet af hans » manliga önskningsmål »? Visar en yngling sin flicka en mindre vördnad och ridderligbet, då han på kr.ä bekänner att » hennes samtycke » är nödvändigt för hans framtida lycka? Det civiliserade samhället bör utgöra en enhet af intellektuella och moraliska krafter; mannens starka arm bör styras af kvinnans varma hjärta. Nämn mig en samhällsinstitution, där mannen älskar att uppträda i sällskap med sin mor, syster, hustru eller dotter, och jag skall visa er ett samhälle, som sträfvar till civilisation. Nämn mig en institution, där mannen ej vill möta sin mor, syster, hustru eller dotter, och jag skall visa er ett samfund, som sträfvar till barbarism. Visa mig den vallokal, där kvinnorna äro uteslutna, och jag skall finna en plats, motbjudande för de bästa elementen i samhället och ofta i behof af polisuppsikt. Visa mig en plats, där äfven kvinnan aflämnar sin valsedel, och jag skall mötas af raattbelagda rum och blomsterprydda bord, där ingen polisuppsikt är behöflig. Man bör gå försiktigt tillväga vid nya experiment i ett lands regering. Hvarje steg under marschen framåt kan först profvas i liten skala och sedan antagas mera vidsträckt eller förkastas. Staten Kansas har till stor nytta för samhället antagit kommunal rösträtt för kvinnan. Det har nu föreslagits att utsträcka rösträtten i denna stat till politisk likhet för kvinna och man. Många andra I DU N 172 stater ha gjort lika mycket som Kansas, utan att några som helst missljud försports därifrån.
Den af så många personer öfverklagade Penning-bristen, såsom synnerligen känbar för jordbrukare och sådana närings-idkare , hvilka icke äro handlande, är, efter min tanka, icke brist på mynt, utan brist på rörelse af det i landet befintliga mynt-capital, — hvilket Capital, Disconternes Assignationer inberäknade, dr föga mindre nu, än det någonsin varit} men som den bristande rörelsen medför ett vida svårare ondt, än en verklig brist af mynt, efter den är tillfällig, och således personer, som under en annan conjunctur användt större eller mindre Capitaler på åtskilliga industriens grenar, nu finna sig i förlägenhet för omsättning af des - Den 11 Maj. 369 sa Capitaler, och då den mindre gynnsamma opinion, som i Stånden blifvit yttrad för Götha Canal-Verket, och beviljande af det understöd Kongl. Maj:t genom en Nådig Proposition för detta Verk begärt, haft den verkän, att de i Canal-Disconten insatta medel mot 3 procent, i en starkare proportion än vanligt, blifvit återfordrade, hvarom BancoUtskottet kan bäst känna förhållandet} så har nämnde Verks Discont-Direction, för att kunna honorera sina förbindelser, sett sig nödsakad att af sina Låntagare infordra tredjedelen af deras lån vid omsättningarne. Jag känner icke personligen ^verkliga förhållandet af penninge-behofvet i Landsorterna, men då jag icke har skäl att tvifla på de särskildta upgifter derom, som under loppet af Riksdagen af åtskillige värde Ledamöter blifvit afgifne, så anser jag den belägenhet, hvaruti Götha Canal Discont sig för närvarande befinner, förtjena Riksens Höglofl. Ständers mest odelade upmärksam-' het. Mine Herrar! Det är icke här fråga om Götha Canal, den större eller mindré nytta dess inrättning kan medföra samhället, eller att i ett eller annat afseende nu i förväg vidtaga något till fördel för denna anläggning } frågan är om nödvändigheten att lemna dess Discont-inrättning ett understöd, utom hvilket den kan blifva nödsakad att ännu hastigare indrifva sina utgifna
P u b l i k e n öfverröstade sångarne, applåderade vildt, men skrek » non — assez », när man hotades med dacaponummer. Man slapp helt och hållet att vara ordentlig. Till och med E d v a r d rycktes med af den allmänna pojkaktigheten r u n d t omkring. F ö r Aja, som kom direkt från Stockholm, var alltihop nytt och märkvärdigt — några hundra ungdomar af båda könen, som sjöngo, hvisslade, golo och kacklade men som ändå inte drucko mer än en kopp kaffe eller ett glas öl på hela aftonen. Musiken från Moulin rouge hördes hit ut, och innan vi visste ordet af, dansade vi vals på torget — Aja och E d v a r d i spetsen. Och som b a k g r u n d för den improviserade baletten stod den röda kvarnen i skarp belysning, och dess röda vingar, fullsatta med små blixtrande elektriska ljus, s n u r r a d e sitt välkommen till det glada P a r i s. Aja hade med sig ett par landskap, afsedda för salongen. E d v a r d hade inte fått något färdigt a t t skicka dit, men sin museitafla från fjolåret hade han fått låna för att utställa IDUN i P a r i s, l l i c h e r t föraktade ej utsätta sig för en refus skulle hans tafla vara en härskande majoriteten inom salongen och ville — ty naturligtvis styggelse för den juryn. Aja hade börjat » arbeta af bara sjutton ». H o n målade E m m a, sådan hon satt och sydde i E d v a r d s atelier, i dubbel belysning från två fönster, af hvilka det ena släppte in en strimma af middagssolen, som åstadkom en mängd fina och lustiga reflexer i den kalla, grå tonen öfver det hela.
Ättiksfabrikör varande pannor må under något vilkor till bränvinsbränning begagnas, , 5 $. Innehafvare eller brukare af tvänne eller flera hemman, hemmansdelar eller lägenheter, srtm till bränvinsbränning berättigade äro och af innehafvarens folk och dragare skötas, vare öppet lemnadt alt, såvida hemmanet, heintnansdelen eller lägenheten är försedd med egen ladugård, der utfodring sker, på hvardera af dessa egendomar idka bränvinsbränning med så stor panna, som ^mot jordvärdet svarar. Skulle åter innehafvare eller brukare af flera till bränvinsbränning berättigade hemman, hemmansdelar eller lägenheter vilja på ett ställe utöfva bränvins-tillverkningen för deras sammanslagna värde, vare sådant tillåtet under vilkor, att ifrågavarande egendomar äro belägna inom en mils afstånd, ifrån åbyggnad till åbyggnad räknadt, ifrån det ställe, der bränvinsbränningen ulöfvas, samt att pannerymden i intet fall får öfverstiga den i fjerde §. bestämda höjd. Bränvinsbrännings-rättighet för jord å landet må icke i något fall förenas med bränvinsbrännings-rättighet för jord i Städerne, eller efter saramanräknadt taxeringsvärde på ett ställe utöfvas. 6 §. F B ev.-, Bagsamt Allm. Besa.- och Oecon.- Utsk:s Utlåtande IS to 8. 17 6 §. På landet vare tvänne eller flere åboer i samma hemman eller i serskilda hemmansdelar eller lägenheter inom samma byelag obelaget att, emot samfäldt erläggande af den på gemensamma hränvinsredskapen belöpande bränvinsbrännings-afgiften och behörig anmälan vid mantalsoch skattskrifningen, deras bränvinsbränningsrättighet utöfva med en gemensam panna på en viss uppgifven lägenhet inom hemmanets eller byelagets område, hvilken panna dock aldrig må öfverstiga högsta tillåtna pannerymden.
Utlåtande, N:o 26. 9 JU:© Anil. till Exp.-Utsk. d. 18 Juli 1851, kl. 9 f. m. Utlåtande, i anledning af väckta motioner, angående Båtsmans-beklädnaden. Uti ett till Hedervärda Bondeståndet ingifvet anförande har Riksdagsfullmäktigen Olof Larsson från Gefleborgs län yttrat, alt, ehuru Kongl. Förordningen den 22 December 1848 föreskrefve, att de klädespersedlar, som i 2 § oi-nförmälas, skola tilldelas båtsmannen förslå gången, så snart han till uppfordringsstationen ankommit och der blifvit inmönstrad, hade dock inträffat, att klädespersedlarne icke blifvit färdiga till utdelning förr än flera månader efter inmönstringsdagen, genom hvilket förhållande en stor orättvisa drabbat båtsmännen, hvilket åter verkat menligt för rotehållaren derigenom, att båtsmannens obelåtenhet förorsakat betydlig svårighet för roten att anskaffa duglig karl. Motionären har fördenskull hemställt, att underdånig skrifvelse till Kongl. Majit måtte expedieras derom, att vederbörande måtte förständigas att noga tillse, det båtsmännens rätt i förevarande, likasom uti allt annat hänseende, noggrant iakttages.
Skulle två Stånd stanna emot två,förfalle frågan, och förblifve vid det som tillförene stadgadt varit, utan att samma fråga må kunna vid den Riksdagen å njo väckas eller upptagas. Den 14- December. Derutaf måste jag draga den slutsats, att endast 75 §. bär kan tjena till efterrättelse, och att användandet af den 73:dje saknar all grund. Herr Cederschjöld-. Jag instämmer med den siste värde Talaren, att 73 §. Riksdagsordningen här icke kan tillämpas , enär Stånden stannat två emot iva. För öfrigt skall jag utbe mig, att fa förklara en anmärkning , som blifvit gjord. Man har särdeles fästat sig vid den omständigheten, att en underdånig Skrifvelse måste till Kongl. Maj:t öfverlemnas, och att en sådan icke skulle kunna uppsättas, då 3 Stånd stannat emot 2. Men om alla 4 Stånden hade afslagit Betänkandet, eller sorn nu , 2 Stånd stannat emot 2, så ser jag ingenting, sorn kan hindra ExpeditionsTÖtskottet, att uppsätta en underdånig skrifvelse, hvaruti Kongl. Maj:t underrättas om det skick , hvaruti frågan för närvarande sig befinner. Friherre Cederström: Det är verkligen förundransvärdt, att man vill jäfva den 73 §:n derföre, att 2 Stånd ingenting beslutat, och likväl för samma fall använda den 75:te. Jag har alltid trott alla 4 Ståndens beslut erfordras, innan 2 Stånd kunna sägas stanna emot 2, samt att sådant ingalunda kan sägas inträffa , enär tvenne af Riks-Stånden icke något beslutat. Jag skulle derföre förmoda, att då Ridderskapet och Adeln ännu icke yttrat sin röst, detta måste ske, så vida Ridderskapets och Adelns mening är , att Kongl. Majit icke skall helt och hållet blifva utan svar i ämnet. Den 14 December. Herr Mannerstam: Jag känner ganska val, huru förhållandet är med lagfrågor, hvilka, när tvä Stånd stanna mot två, anses såsom afslagne.
St. i önskningsväg till K. M. inlemna, skola finna ovillkorlig efterföljd, oell huru, när så icke skett, man ansett sig äga gilltig grund till anklagelse och åtal mot Konngens rådgifvare; så torde det vara en pligt att väl och noga undersöka en så vigtig förändring, som upphäfvandet af den administrativa form, hvilken i 200 år i Sverige funnits, innan man derom till K. M. framhår en und. önskan. Men en sådan undersökning saknas helt och hållet i Ekon.Utsk:s alldeles omotiverade betänk., och att återremittera detta skulle vara så mycket mera ändamålslöst, som det torde lätt inses, att det icke går an att öfverlemna en sak af den beskaffenhet, som den nu ifrågavar., till behandling af ett Utsk., hvilket är sammansatt af 48 medlemmar, och som har att befatta sig med en sådan mängd af olikartade ämnen, ifrån de mest invecklade i uppfostringsväg ända ned lill lagstiftningen för-gärdesgårdars underhåll, kyrkoväklares tillsättande o. d. m. När vid föregide riksdagar denna fråga varit å bane, har den varit behandlad af ett särskildt, endast dermed sysselsatt fåtaligt Utsk. hvartill hvarje RiksSt. valt de medlemmar, sorn då ansetts i kunskaper, i erfarenhet och i sakkännedom vara de mest egnade alt utreda densamma, innan R. St. gingo att deröfver uttala sin tanka, en tanka som de dock hittills alltid med varsamhet uttryckt. Jag tror sålunda, hvarken alt man nu bör bifalla Utsk:s hemställan, icke ens med den föreslagna 264 Den 13 November e. m. jemnkningen i uttrycken, ej eller att det skulle tjena lill något ändamål alt återremittera detsamma. Vid den historik i afseende på collegicrnas tillkomst och denna frågas behandling, som af en värd ledamot blifvit framställd, är mycket att tillägga, och många anmärkn:r att göra.
Detta var mellan de jemna, med låga busksnår och rika gräsmarker täckta öarna ofta mycket smalt, men tyckes hafva varit temligen djupt, enär man, äfven der fartygen framgingo på egen hand utan ledning af duglig lots, hade 5 till 30 meters djup, och sedan en fiskare, som bättre än Feodor kände farvattnet, tagits om bord, kunde man under tolf timmar framgå med full fart mellan de sydligare Briochowski-öarna210 öfver ett djup af 30 till 50 meter. Den 14 augusti kom man till Tolstojnos, der en ganska väl hållen simovie är belägen, ungefär vid 70° 10′ n. br., 370 kilometer söder om Dicksons hamn. Den 15 augusti ankrade man i en god hamn vid Saostrowskoj, en 100 kilometer längre uppför floden, vid sjelfva skogsgränsen belägen simovie, der varorna skulle lossas och annan last intagas. Sedan man den 16 byggt en brygga, började lossningen den 17 augusti och var den 20 afslutad. Härifrån gick Fraser ännu längre uppför floden till Dudino för att intaga åtskilliga der upplagda varor: talg, hvete, råg och hafre. Den 2 sept. vände ångaren tillbaka till Saostrowskoj, der emellertid äfven Express intagit sin last. Ångaren Fraser. Dudino är en kyrkby, belägen vid floden Dudinkas utlopp i Jenisej. Här uppehålla sig två prester, en smotritel (uppsyningsman, ungefär motsvarande länsman hos oss), ett par förvista, några ryska arbetare och en hop infödingar. Härtill kommer ställets egare, den inflytelserike köpmannen Sotnikoff. Denne driftige och duglige man är i ekonomiskt afseende herskare öfver hela den kringliggande trakten, hvars alla invånare på ett eller annat sätt äro af honom beroende. Mot säd, bränvin, socker, te, jernvaror, krut och bly, tyg och läder tillbyter han sig pelsverk, fisk, mammutelfenben m. m., och dessa varor sändas sedan med en ångbåt till Jenisejsk för att derifrån spridas till Kina, Moskwa, Petersburg o.s.v.