Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En från Svenska Akademien ankommen underdånig skrifvelse af den 6 sistlidne Juni, deruti Akademien, med afseende på det af hennes höge Stiftare henne lemnade uppdrag att utarbeta en ordbok ötver Svenska språket, jemte det hon lemnat en öfversigt öfver beskaffenheten af detta arbete, de svårigheter, som dervid mött, och de utsigter, som erbjuda sig för arbetets fullbordan, hufvudsakligen andragit: att verkställigheten af samma arbete numera framskridit derhän, att de tillvägabragta samlingarnes uppställande och de redan utarbetade delarnes utskrifning till slut-redaktion erfordrade anordningar och medel, som läge utom gränsorna för Akademiens tillgångar, sedan dessa, i synnerhet under dé sista tjugu åren, blifvit högst betydligt nedsatta, dels genom Akademiens minskade inkomst af Postoch Inrikes-Tidningarne, dels ock genom inträffad förändring af myntvärdet uti det henne ursprungligen tillagda Stats-anslag stort 1,500 R:dr Specie; att vid den punkt, der ordboks-arbetet sig nu befunne, erfordrade de samlade språkprofvens och de utarbetade ordlistornas uppställning, hvaraf redan anteckningarne uppgingo till omkring 3,000 ark, samt dessas utskrifning i bokstals-ordning, för att läggas till grund för redaktionsarbetet, derest ej ensamt renskriften skulle betydligt fördröja verkets fulländning, särskilda biträden, som deråt kunde uteslutande egna tid och krafter, nemligen en tjenlig person, som, i enlighet med gifna hänvisningar, utskrifver det hela till slut-redaktion och framdeles verkställer första korrektur-läsningen vid arbetets tryckning, med ett årligt arfvode af 1,200 R:dr B:ko och en extra Amanuens för utskrifning af de ofvannämnda ordlistorna, upptagande språkprofven i Alphabetisk ordning, med ett arfvode af 600 R:dr B:ko årligen, hvartill vidare erfordrades 200 R:dr om året för tillfälliga biträden med special-samlingar af techniska och vetenskaps-ord; samt slutligen, att dessa främmande biträden likväl måste arbeta under tillsyn af någon eller några dertill utsedde ledamöter af Akademien, sorn skulle ega uppdrag att icke blott fortsätta utarbetningen af ännu outförda delar, utan äfven granska det hela och verkställa den egentliga slut-redaktionen, för hvilken eller hvilka ledamöter Akademien ansett ett årligt arfvode af minst 1,000 R:dr nödigt, så vida de mer» träget skulle egna sig åt dessa göromål, hvadan de sammanräknade kostnaderna för erd 4 Kongl. Majus
Jag finner, att Gr. Cronhjelm hemtat stöd för sin sednaste framställning i den motsägelse, han anser äga rum emellan Frih. Ehrenborghs och Hr Cederschjölds yttranden. Jag tror mig deremot hafva funnit någon motsägelse i Hr Cederschjölds tvenne yttranden sinsemellan. Han har nemi. i sitt sista yttrande förnekat Frih. Ehrenborghs påstående, att den ifrågasatta granskningen ägt rum, hvaremot Hr Cederschjöld första gången sade, att beslutet, som ligger till grund för resolutionen af d. 7 Nov., är fattadt d. 29 Oct.; och som prot. för denna dag redan vid sista riksdagen är granskadt, tillhör frågan icke nuvar. Utsk:s pröfning. På detta sätt har jag åtminstone uppfattat Hr Cederschjölds första yttrande, hvilket då fullkomligen instämmer med hvad Frih. Ehrenborgh och Utsk. upplyst. Jag kan således ej finna annat, än att förhållandet redan är så uppdagadt, att intet tvifvel återstår, att icke det beslut, som utgjort föremål för anmärkningen, förut är granskadt. Frih. Boye: En ledamot har funnit motsägelse emellan Frih. Ehrenborghs och Hr Cederschjölds uppgifter, en annan ledamot har åter funnit motsägelser emellan Hr Cederschjölds begge yttranden, och jag hade önskat, att ordningen för mig att nu yttra mig kommit efter ordningen för Hr Cederschjöld, som redan anmält sig och säkerligen icke lärer underlåta att undanrödja det tvetydiga häri; men då jag nu har ordet, anser jag mig böra förklara, att jag icke finner någon motsägelse häri äga rum. Hr Cederschjöld har nemi. blott sagt, alt han icke varit tillstädes i Utsk., 3 De n i Juli f. in. då den omnämnda jemnförelsen emellan Statsrådsprot:n skeft, och detta motsäger icke Frih. Ehrenborghs uppgift, alt en sådan jemnförelse ägt rum. Jag understödjer således Gr. Posses framställning om obehöfligheten af de begärda upplysningarna. Hr Tham, Wollrath: Innan Frih.
Om dessa besparda medel samt hvad som kan vinnas derigenom att confiskeradt gods får på auction säljas till förbrukning inom Landet, i stället att, som nu sker, för vrakpris och med ren förlust för Tullcassan utföras med risqve, att några dagar efteråt åter inpractiseras och ändteligen må hända, om det som Den 28 Junii e. m, kan besparas genom upphörande af den kostsamma Kustbevakningen, användes på en väl organiserad och äfven försvarligt lönt SjöTullsoch gränsebevakning, samt ♦ 3:0 dessa sysslor blefvo lika agtade inför Lagen som andra, de förnämsta tillsatta af Konungen, de öfrige af Tullstyrelsens Chef, samt ingen Tull Embetsman kunde bortköras, eller ombytas utan laga ransakning och Dom, då förmodar jag att ämnen till redelige TullEmbetsmän lika väl skola erhållas som till andra Statens Embeten, att sysslorna skola skötas ändamålsenligt och Tullförsnillning i det mesta undvikas, hvarifrån allvarsamma och utan förskoning tillämpade straff dessutom böra afskräcka. Man påstår att tullförsnillning är lättare än lurendrägeri, derigenom att den utom Tull inpractisserade varan, sedan utan klander kring. fores och säljes i Landet; visserligen om man nödvändigt så vill, men icke bör det hända, ty stämpling och ordentligt inrättade stämplingsstadgar förekomma detta, och gör den oförtullsde varan, som till försäljning hålles con«i fiscabel äfven 10 år efter dess inpracticerande; Utskottet har hvarken glömt eller förbisett dessa omständigheter; godkännas de uppgjorde grunder och reglementariska åtgärder således blifva nödiga, skola med vederbörande Utskott till öfverläggning communiceras de derom redan uppgjorde förslag. Ben 2g Junii e, nu I de flästa frågor tyckes man åhrd vi lija först uppställa principer och sedan derifrån, utgå; månne det endast är olämpligt vid denna vigtiga fråga? Och skall egen och andra länders erfarenhet ej kunna utvisa de rätta grunder hvarpå man bör bygga. LJtskottet har förmodat, att Stander och Regering skola vid tillämpningen af de beslut gom tagas syfta åt ett mål, Fäderneslandets, bästa.
195 7 Auction till den mestbjudande under Skattemanna-rätt försäljas, årliga Räntan bestämmas tili minst 6 sk. B:co för hvarje Tunland och Skatteköpeskillingen erläggas med Sex gånger deri Ränta, som erbjudes, beräknad i Spannmål, och denne Skatte-köpeskilling betalas pi 6 år eller kortare tid efter omständigheterne med hvad mera som i; afseende på verkställigheten borde iagttagas; samt att de inflytande Skatte-köpeskillingarne insättas uti Riksgälds-Contoiret och intill nästa Riksdag hållas Kongl. Maja tillhanda, att för Flottornes behof användas. Men Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet hafva åter, med nedannämnde förändringar, såsom deras Beslut gillat och antagit hvad Herr A. T). Reutersköld uti ett den 18 i denne månad till Höglofl. Ridderskapet och. Adeln ingifvit Memorial punktvis föreslagit; nemligen: vo Vid Recognitions-Skogarnes försäljning till Skatte, skall. Grund - räntan, som oafkortad årligen bör utgå, utgöra 3 sk. för hvarje Tunnland Skog i Dalarne samt de Provincer, som ligga norr om Gästrikland. Uti Rikets alla öfrige Provincer fastställes den till 5 sk. Tunnlandet. 6:0 Alla å Recognitions-Skogarne befintlige uppodlingar af åker och äng skola skattläggas och i Hemmantal indelas efter den orts method, der de äro belägne. Den Skogsmark och Hagar, som till nödig Sedbrand, stängsel och bete tilldelas de sålunda tillkomne nya Hemman, skall vid Skattläggningen till den Areal de innehålla eka Hemmantalet och den blifvande Skattens ^958 Stats-ljtsiottets Betänkanden. storlek, pä det sätt, att, dä i Dalarne och de Provlncer, som ligga norr orri Gestrikland, r|oo Tunland Skog af sämsta jordmån och beskaffenhet, och i proportion mindre på hattie mark, anses böra utgöra lika skatt med ett hell henman, skall i Rikets öfrige Provincer, högst iooa Tunnland anses svarande emot ett Hemman. Det anta!
Allmänna Beswärs. och Occonomie-Utskottet, som i öfwerwägande tagit den af Herr Holmer säledes wäckta serskilda fräga, att, med ändring uti Skrä Inrättningens föreskrister, Gesäller skulle hänföras under TienstehjonSStadgan, har wid närwarande omständigheter funnit i flera affeenden betänkeligt, att den nu skulle till afgörande upptagas, och af fädan grund trott sig böra till Riksens Högloft. Ständers pröfning »vördsammeligen hemställa, om icke »vid ett sädant förhällande det skulle anses nyttigt, att samma fräga tills widare uppstöts, örebro den 8 September 1810. Pä Allmänna BeswärSoch Oeconolnie-UtstottetS »vägnar <^srl kr. 6ron«tsät. O. k4ult. H. l^clcmLll. I-uäviärsoo. Orul O. 8K0AMLN. Bihang. VjrpläK tior Kiäck. ock Allein cken n t8lv> Kretke - 5räncket cken r2. öor^ure - fränckel cken n » - Loncke8l8ncket cken t Z Wördsamt Memorial. ^ anledning af den utaf Riksdagsmannen Oxelberg wäckta fräga om Riksdagens snara afslutande, om hwarS remitterande till det af Riksens Ständer, wid frägan om Riksdagens förkortande nedsatte serskildt Utskott, de öfrige Respective Riks Ständen sig med detHedcrwärda Bonde. Ständet förenat, fär nu samma Utskott, som först förlrdne gärdag isrän samtlige Riks-Ständen erhällit remisi härom, härmedelst den äran sitt »vördsamma utlärande afgifna.
Ankom till Exp.-Uuk. den 6 April. Vördsamt Memorial. Uti Lag-Utskottets Memorial, under N:o 173, med förslag lill sammanjemkning af de inom Riks-Slånden fattade skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 134* i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 42, rörande ändring i nu gällande Lag, angående behandlingen af frågor om oenighet makar emellan, är, hvad angår frågan oin varning inför Dom-Capillet, af Utskottet hemslälldt, om icke vid det förhållande, att Ridderskapet och Adeln ogillat Utskottets afgifna Lagförslag i dess helhet, således äfven den del deraf, som åsyftat upphäfvande af omförmiilde varnings-grad, samt att Presteoch Borgare-Stånden uttryckligen förklarat sig densamma bibehålla, nyssnämnde Irenne Stånd hilgo antagas vara i detta beslut ense, och om icke, såsom följd deraf, uti det i Utlåtandet N:o i34 antagna förslag till författning i ämnet, emellan orden ”någre allmänt aktade personer ” samt de näst derpå följande: "och att derest sedan &c.," borde införas följande mejling: ’’att, om makarne ej heller härigenom till enighet återförasde skola inkallas till Dom-Capitlet, att der förmanas; varande för den händelse, att Ridderskapet och Adeln, emot förmodan, skulle åt dess förra beslut gifva en annan tydning, än Utskottet sålunda förutsatt, proposition till omröstning i förstärkt Lag-Utskott föreslagen; — och hafva, i anledning häraf, enligt från Riks-Stånden meddelade Prolocolls-Utdrag, blifvit fattade följande beslut, nemligen: af Ridderskapet och Adeln: alt Slåndet, som godkände det sätt, hvarpå Lag-Utskottet uppfattat
Den enda från Statens sida lämpliga åtgärd för en dylik handels etablerande, hade E. K. M. åter ansett bestå deruti, att hvar och en, sorn vore hugad alt drifva handel med inhemsk ull, förklarades berättigad att, likasom for klädes-lå-bricanterne vöre medgifvet, få för den inom Riket fallna ull, bvilkeu han af producenten tillhandlade sig, begagna samina lånerätt i Ull-Disconten, som producenten sjelf tillkom. Men för detta resultats vinnande vore oundgängligen nödigt, att större capital-tillgångar än hitintills funnos att for ändamålet disponera, samt att räntan för lån, hvilka häraf meddelades, bestämdes till det nedsalta belopp, som i allmänhet ansågs beböfligt för industriella företags upphjelpande. I sådant afseende har E. K. M. i Nåder föreslagit, att Creditivet för Ull-Disconten måtte ökas till en summa af 500,000 Rjlr, att till Iåne-underslöd för nämnde production användas; hvarvid, i likhet med hvad för Manufactur-Disconten redan egde rum, 3 procents ränta skulle beräknas å Creditivet samt 4 procents ränta för hvad deraf utlånades, och i hvilket fall omkostnader, äfvensom tillfälliga förluster, kunde af ränteskillnaden betäckas; och skulle för öfrigt utlåningen verkställas på de genom nu gällande reglemente bestämda vilkor, endast med det tillägg, att lån i Ull-Disconten äfven kunde beviljas handlande, som, i förening med ullsorterings anstalt, verkställde uppköp och försäljning af inom Riket bevisligen producerad ull. Vid öfvervägande af hvad i detta ämne sålunda och i öfrigt förekommit, hafva Rikets Ständer funnit, det fårskötseln och ullculturen inom Sverige under senare åren gjort så betydliga framsteg, att, deiest ej oförmodade hinder och svårigheter för denne näringsgrens vidare utveckling inträffa, densamma synes, inom en föga aflägsen framtid, böra uti åtskilliga delar af Riket blifva af en mera allmän vigt; och enär genom dessa framsteg, hvilka förnämligast måste tillskrifvas, dels den synnerliga omvårdnad, E. K.
Samme reservant har ansett sig kunna påstå, att skjutsskyldigheten är ett sådant onus, som genom 600-årig häfd antagit skatte-natur, och han kommer häraf till den öfvertygelsen, att ingen rättsgrund kan af de nuv:de hemmans-innehafvarne åberopas, hvarföre desse skulle af staten erhålla en skänk på de andra samhällsklassernas bekostnad. »Gåfvor och gengåfvor underhålla vänskapen», säger man, och om man utan protest vill antaga uttrycket »skänk», hvilket jag för min del icke kan, så vore det väl icke för bittida, om den samhällsklass, Den 28 Mars f. m. 357 sorn i så många år gifvit ganska betydliga skänker åt de öfriga, derigenom att dessa sednare fått resa dels fritt, dels för en betalning icke på långt när motsvarande skjutsriingsbesväret, att, säger jag, denna samhällsklass nu i sin ordning finge mottaga skänken af en rättvisa. Rättvisan utgör grundstenen i det borgerliga samhället oell vilkoret för dess trefnad och bestånd. — Med den COO-åriga häfden, sorn skulle ligga till grund för skjutsskvidighetens öfvergång till skatte-natur, förhåller det sig icke bättre, än att den så kallade Alsnö stadga, som utkom troligen 1280 eller 1281, föreskrifver endast en uppmaning till de vid vägarne boende att förse de vägfarande med herberge mot betalning. Längre fram, i 14:de århundradet, omkring 1334, förefinnas nya förordnanden om särskilda herbergen (Taverner), med skyldighet att mot betalning förse resande med herberge och mat samt foder för deras hästar, och om den af Magnus Ladulås stadgade allmänna skyldighetens bibehållande, för de fall, då resande kommo till herberge i större antal, än der kunde emottagas. Ar 1344 tillädes, att två herbergerare skulle vara i hvar stad, med samma åligganden, som Tavernare på landet; men om någon skyldighet att skjutsa dem fanns då ännu icke något stadgande.
Lysande arf wäntar den, som tycker sig släcka en brand. #Bref.# Skrifwa eller emottaga: goda nyheter. #Brinna.# Se ett eller flera hus brinna, utan att de förtäras, betyder för fattiga, att de få arf och rikedomar; och för rika, att deras förmögenhet wäxer; men om elden är wåldsam och hus störta tillsamman, betyder det motsatsen; då bör man frukta motgångar, proceßer, skymf och död; se sin säng brinna: fara och sjukdom; se tält eller möbler brinna: förluster och trakaßeri; se en butik brinna: ruin genom handel; se fönster brinna på framsidan af huset: broders död; på baksidan af huset: systrars död; se dörrar brinna: hunger och död; förtäras de icke: lycka och lång lefnad; se en menniska brännas offentligen: sjukdom; bränna fingret: afund; bränna sig lefwande: wrede och trätor. #Broder.# Fördelar. #Broderi.# Äregirighet. #Broms.# Wanära. #Brottsling.# Onåd och fara. #Brunn.# Är deß watten klart: goda affärer; grumligt: förluster; pumpa watten derur: äktenskap med penningar; faller man deri: wanära och smälek. #Bryderi.# Lycka. #Brådjup.# Mißtroende. #Bränwin.# Friwola nöjen. #Bröd.# Äta hwetebröd: winst för den rike, olycka för den fattige; groft bröd: twertom; äta kornbröd: hälsa och belåtenhet. #Bröllop.# Begrafning. #Bröst.# Hafwa wackert och starkt bröst: helsa; ludet: winst för mannen, men för qwinnan, att hon förlorar sin man; blifwa träffad i bröstet af ett swärd, genom en af sina wänner, betyder för gamla personer: dåliga nyheter; för unga: wänskap. #Bukett.# Emottaga en: nöje; öfwerlemna en: kärlek. #Bur.# Utan fogel: fängelse; med fogel: frihet. #Buske.# Döljer man sig bakom en: tage man sig till wara, ty någon fara förestår. #Butelj.#
Lika med Herr Grefve Lantingshausen, anser jag ingen olägenhet, i anseende till aterremisser af Utskottens Betänkande, kunna af det nu brukliga sättet, att genom Bänkman välja Electorer, uppstå; men i ett annat afseende anser jag visserligen behöfva ändras. Vid Riksdagen 1809, då Riddarhus Ordningen författades, var Ridderskapet och Adeln så talrikt att knappt rum fans på Bänkarne; det undtöll derför deras uppmärksamhet det som sedermera handt, då Riksdagar varit i smärre städer, och äfven nu finnes ofta ingen enda på Bänken , ibland kan hända blott en, som då blir sjelfskrifven. Den af Herr Munck af Rosenschöld föreslagna ändringen är således väl grundad , så väl hvad Supplean - Den 3 Augusti. ter till Electorer angår, som ett annat valsätt än genom Bänkman.. Friherre Cederström, ffncob: För min del, får jag instämma med Professor Rosenschöld deri, att Ståndets förtroende bättre uttryckes derigenom att Ståndet samfäldt väljer sina Electorer, än då detta val sker genom Bänkmännen, så mycket mer som vid de tillfällen, då Ridderskapet och Adeln vid en Riksdag icke äro talrike , det inträffar atr Bänkafdelningar utgöras af en och två personer. I förra faliet är Ledamoten, såsom ensam, sjelfskrifven Bänkman ; I det sednare åter mäste endera antingen välja på sig sjelf, eller Lottning anställas. Jag instämmer derför likaledes deri att, om vid det första Electorsvalet ett stort ant.rl Suppleanter valdes, borde icke brist vara att befara; men tror att , i fall icke deså mindre under loppet af Riksdagen Electorerne behöfde cornpletteras, sådant kunde ske genom val af Electorerna sjelfva. I anledning af dessa anmärkningar biet Riddarhus-Utskottets Memorial, uppå gjord proposition, återförvisadt. Företogs till afgörande Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets, sedan den 27 Juli hvilande, Utlåtande öfver de anmärkningar som blifvit gjorde vid Utskottets Betänkande om Båtsmansförd ubblingens återställande. 9Ö Den 3 Augusti.
T y fåfänga och begär efter glans äro inga hos människosläktet uppträ- dande nya skötesynder. Tidens religiösa anläggning i förening med det hyfsande och utvecklande inflytande, som borde bli ett resultat af folkskolan, har man trott skulle fostra en om andras, här husbondens, rätt mån och värjande tjänareklass. Husböndernas klagomål och ett från alla håll ifrigt spörjande efter goda tjänare tyckas dock komma denna förväntan på skam. Likväl torde härutinnan en förändring vara att hoppas i en ej aflägsen framtid, sedan några generationer haft förmånen af folkskolan plus hushålls-, kokskolors, barnhems och skollofskoloniers uppfostrande inverkan. Älskade, ljufva hem! Kanske finns du en gång blott i våra ordlistor och uppslagsböcker, i fall ej fruarna vilja komma dig till undsättning, uppoffra sig själf va, om det kan kallas så, med att verka för den lilla värld, som du representerar! Grundorsaken till mycket af det trassel, som nu förnimmes emellan husbonde och tjänare, är otvifvelaktigt att söka i det lösliga förhållandet som blifvit en följd af att allt mera allmänt parterna ej längre vilja förbinda sig till de plikter och skyldigheter, de ikläda sig genom att taga och gifva städsel. Genom städselpenningens upphö- rande är husbondens ansvar minskadt, men därigenom är ock tryggheten mindre för sysslornas skötsel och det dagliga lifvets ostörda gång. Legohjonet förband sig för att gifva sina tjänster utan afseende på tid, ort och beskaffenhet, men i det vår tids tjänare ej mottaga handpenningar, känna de sig som » frie arbetare », om de än därmed beröfva sig utsikten till huld och skydd i händelse af sjukdom. Moraliskt skyldig känner sig nog allt fortfarande den samvetsgranne husbonden att åtminstone för nå- gon tid sörja för tjänare, som ådragit sig sjukdom i tjänsten. Undantagsvis blott står våra dagars husbonde i ställning såsom jordä- gare och med förmåga att på sin egendom försörja i tjänsten grånade åldringar intill deras sista stund, ett onus, som han undandrog sig genom att ingå på tjänstefolkets önskan att taga tjänst, utan att taga städsel.
Fröt. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Afd. 11 Haft. o Stats-Utsleottets Utlåtande M 28. arbeten vore anslagen, företrädesvis till granskning af förvaltningen, vore det emellertid af synnerlig vigt att de af embetsverken i detta afseende afgifna berättelser blefve Revisorerne delgifna, och det uppehåll, sora nu förorsakades deraf, att Revisorerne nödgades antingen genom Justitie-Statsministern eller på enskild väg söka anskaffa dessa berättelser, borde undvikas, hvarföre motionären 'föreslagit, l:o att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anhålla, att ej allenast alla räkenskaper, med tillhörande handlingar, som skola revision undergå, må vid hvarje revisions början varda, utan derom gjord begäran, till Revisorerne öfverlemnade, utan ock att dessa handlingar skola åtföljas af berättelser öfver respektive verks och korporationers förvaltning; och skulle härigenom, enligt motionärens tanke, åstadkommas en större ordning i redogörelseverket, hvilket vore så mycket mera erforderligt, som en del myndigheter alldeles icke och andra på ett ytterst knapphändigt sätt till Kongl. Maj:t skulle afgifva sina redogörelser, ehuru dessa ofta vore den enda kontrollen öfver deras verksamhet, sora kunde ernås. Vidare har motionären 2:o föreslagit att 4 § uti berörda instruktion måtte erhålla ungefärligen följande lydelse: »Finna Revisorerne sig för sina göromål behöfva af någon Konungens embetsman eller af något publikt verk inhemta muntliga eller skriftliga upplysningar, ege de att antingen omedelbarligen sådana infordra eller ock hos Justitie-Statsministern begära nådig befallning till vederbörande om de äskade underrättelsernas meddelande. Från Bankooch Riksgäldsverken skola alla äskade upplysningar omedelbarligen meddelas». Uti nu gällande instruktion lyder nämnda § sålunda: »Finna Revisorerne sig för sina göromål behöfva af någon Konungens embetsman eller af något publikt verk inhemta skriftliga eller muntliga upplysningar, begäre, genom sin Ordförande, hos Justitie-Statsministern nådig befallning till vederbörande om de äskade underrättelsernas meddelande.
1le8oIulionen den 2^ lVovemIier 1727, lill l>elo^p gk 10 Duler 8ilsverm)'Nl grligen, gs kiell mgnlgl, men 8etierinerg, lid ekler gnngn, oell 8i8l vid >3,2 är8 lliksdgg, sörliöjd lill 12 kttdr, Lvgrmed 8gmmg gsgisl ännu utgöres; gll, 8äsom grund för denn» gsgisl, lliKet8 8lZnder i 2L §> ^s >83o är8 Levi!!ning8-8lgdgg körklgrgl, gll, enligt derg8 l>68lut, gll i kikel l>e6nl!ig jord gs okvgnnämnde »stur, liorde vgrg i sörrlierörde mällo indelgd; gll liikels 8lgn,Ier ieke glleng8l i underdänig 8krisvel86 den 17 Oeeemlier 1828 gnliällit, gll vid extrg rolerings-jemkningen mälle 8kiljg8, oeli derisrän ule8l»tg8 gllg I,emmsn oell iggsnlieler gs Llrono-, 8kglleoell äl8L-nglur, 8g8om, enligt ibörlgllninAgrne, 8lgndiZ rolerin^ underkgLlgde, ulan oek, uli 8er8kild underdäuiA 8ki isvel8e den 19 OeloLer >829, gnliällil, gll, vid lXädiZ jnösning L-7i. n/l /l. är. ?rok. 1840. 1 ä«m/. 1 ^/-/. 28 //g/r. 3 i8 ri/n/.-s ^V:o 85. ak ikrä»av3r3nris käreslgAua tillökning i orrlinarie roterin»en, I^onAl.