Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kongl. Konungens Nåd. Propositioner. 53 Kongl. Maj:t förblifver Riksens Ständer med ali Kongl. Nåd och Ynnest välbevågen. Datum ut supra. CARL Nils von Rosenstein. N:r 4. Uppläste hos Ridd. och Ad. d. £5. PresteStåndet d. 15. — Borgareståndet d. 15. — BondeStåndet d. 18- — Utdrag af Protocollet öfver Ecclesiastiqve Ärender, hållit inför Hans Majit Konungen uti StatsRådet pä Stockholms Slott den 2$:de November 1817- Närvarande: Hans Excellence Justitia Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg. Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Arenderne Herr Grefve von Engeström. Stats - 54 Konungens Nåd. Propositioner! StatsRåden: Hans Excellence Herr Grefve Rosenblad. Hans Excellence Herr Friherre Fleming. HofCantzleren Herr Friherre af Wetterstedt Stats-Råden Herr Friherre Skjöldebrand och Grefve Mörner. Till förordnade Stats Secreterare», Landshöfdingen von Rosenstein. Upplästes ett på Kongl, Maj:ts Nådiga befallning uppsatt förslag till Proposition till Riksens Ständer, rörande vanliga Prästebohls-Friheter för några nya Präste-Boställen, samt i allmänhet för framdeles blifvande Kyrkoherdeoch Capellans-bohl, särdeles i Rikets norra orter. Hans Kongl. Majit täcktes, uppå Stats-Rådets Ledamöters enhälliga underdåniga tillstyrkande, samma Proposition i Nåder gilla och bifalla, i följd hvaraf densamma skulle till samtelige Riks-Stånden på vanligt sätt afgifvas. Ex Protocollo Man. Hadorph. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Stander, angående beviljandet af vanliga Priistebohls friheter åt några vya Prästc-boställen, samt i allmänhet för de Kyrkoherdeoch Capellans-bo ställen - Konungens Nåd. Propositioner'.
Visst är, att hrAlmlöf är ypperlig i den rollen, och att den teatervän som älskar framför allt finhet och träffsäkerhet i uppfattning af en karakter aldrig kan för ofta njuta af hans spel uti i fråga varande stycke. Aldrig såg man väl en mera helgjuten bild af elakhet och qvickhet Med Fredrikson som Steensgård, Almlöf som Hejre och fru Almlöf som madam Rundholmen är Ibsens skådespel för alltid tryggadt på spellistan och borde icke gömmas undan så länge som nu varit fallet. Äfven öfriga medverkande göra sin pligt mot ett af Ibsens mästerverk, och främst bland dem torde hr Thegerström som Aslaksens representant förtjena sin plats. Om kungl. teaterstyrelsen ansett nödigt att åter upptaga ' Blanches “ Läkaren ", behöfde stycket väl icke derfbr spelas på Stora teatern, men om styrelsen så slafviskt följer traditionen och tror, att det måste gifvas på samma scen der det först uppsattes, då vi icke hade mer än en kunglig teater, så kunde styrelsen väl hafva kostat på en bättre rollfördelning. Utgången hade sannolikt blifvit helt annan, om rollerna i detta svenska originalstycke anförtrotts åt de värdigaste. Men kanske dessa icke kändé lust att offra sig för den svenska originaliteten. Det förefaller nästan, som skulle en viss afundsjuka finnas mellan de två kungliga scenerna, och mången gång ser det ut, som vore dessa scener icke två nära förenade delar af samma organism, utan två medtäflare, hvilka strida om allmänhetens gunst och pengar. Detta kan slutligen leda till den olyckliga. utgång, att hela organismen brister sönder och det gifver onekligen redan nu vatten på deras qvarn, hvilka mala på den gamla visan om Dramatiska teaterns indragning, något som ovilkorligt skulle skada talscenen, utan att hjelpa operan. Det är sällan vi få se svenska original på våra kungl. teatrar, men detta lär väl icke vara teaterstyrelsens fel. Den. svenska dramatiken är ty värr icke just af det slag som genom sina goda egenskaper tvingar sig fram. Då vi för omkring fyrtio år sedan fingo se svenska teaterstycken, hvilket under de då senast förflutna femtio åren varit någotnästan otänkbart — G.
Jag anhåller vördsamt, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja remissen lill Utsk. Hr Rosenblad, Bernh.: Innan K. M. till Ständerna uti ifrågavar. ämne aflat nåd. propos., hörde K. M. Commerce-colhm öfver detsamma. I det utlåt. coll:m afgaf, tillstyrktes afskaffandet af tull-lindringarne. Jag erkänner likväl alt jag icke deltog i detta tillstyrkande utan många betänkligheter. Då jag tillförene, vid sådana tillfällen som detta, varit för bibehållande af tull-lindringarne, anser jag mig nu böra afgifva en förklaring öfver mina äsigter. Jag har nemi. ansett skälet, som talar för en tull-lindring hufvudsakligen hafva varit följande. Det ena, att genom en tull-lindring föranledes en fördel för Svenska skeppsfarten pä aflägsnare farvatten, serdeles Brasilien och Java der socker och kaffe till största delen produceras, och hvarifrån de sålunda med betydlig fördel kunna hitföras, under det att på samma gång tillfälle yppas för oss att fylla laddningarne med frakter lill andra Europeiska orter, och har härigenom den handelsflotta, som sysselsattes, blifvit utvecklad, och vårt sjöfolk tillika fått öfning. Då jag nu likväl gifvit vika och lät min förra mening falla, så var orsaken följande, att jag trodde mig kunna hoppas, att genom den tillväxt och öfning vår handelsflotta på sednare tider redan vunnit, samt genom den kredit i främmande farvatten, den förvärfva!, den också skulle hafva förvärfvat sig den säkerhet för täflan med främmande fartyg, som vore erforderlig, för att den icke skulle blifva underlägsen, när vi intet sjelfva skapade band genom alt underkasta för dryga kostnader för dess vigtigare förnödenheter. Och då vinnes genom uphäfvande af olika tullafgifter för de olika länder, hvarifrån våra varubehof hämtas, den för Sverige obestridliga fördel, alt kunna hämta dessa varor från den ort der det vore beqvämligast.
Du äst den Gud, som under gör; du hafver bevisat dina magt ibland folken. Du hafver förlossat ditt folk väldeliga, Jacobs barn och Josephs. Sela. Vattnen sågo dig, Gud, vattnen sågo dig, och ängslades; och djupen stormade. De tjocke skyar utgöto vatten; skyarna dundrade, och skotten foro deribland. Det dundrade i himmelen, ditt ljungande lyste på jordene; jorden rördes och bäfvade deraf. Din väg var i hafvet, och din stig i stort vatten; och man fann dock intet din fotspår. Du förde ditt folk, såsom en fårahjord, genom Mose och Aaron. En undervisning Assaphs. Hör, mitt folk, min lag; böjer edor öron till mins muns tal. Jag vill öppna min mun till ordspråk, och vill förtälja gamla hemligheter; De vi hört hafve och vetom, och våra fäder oss förtäljt hafva; Att vi det icke fördölja skulle deras barnom, som efter komma skulle; utan förkunna Herrans lof, och hans magt och under, som han gjort hafver. Han upprättade ett vittnesbörd i Jacob, och gaf en lag i Israel, den han våra fäder böd, till att lära deras barn; På det att efterkommanderna måtte det lära, och de barn, som ännu skulle födde varda; då de uppkommo, att de ock förkunnade det sinom barnom; Att de skulle sätta sitt hopp till Gud, och icke förgäta Guds verk, och hålla hans bud; Och icke varda, såsom deras fäder, en affällig och ohörsam art; hvilkom deras hjerta icke fast var, och deras ande höll sig icke troliga till Gud; Såsom Ephraims barn, som väpnade voro och förde bågan, föllo af i stridstidenom. De höllo icke Guds förbund, och ville icke vandra i hans lag; Och förgåto hans verk, och hans under, som han dem bevist hade. För deras fäder gjorde han under, i Egypti land, på den markene Zoan. Han åtskiljde hafvet, och lät dem gå derigenom, och satte vattnet såsom en mur. Han ledde dem om dagen med en molnsky, och om nattena med en klar eld.
Utskottet hyser wäl den säkra öfwertygelse, at under wär nu warande AllerNädigste Konungs milda och rättwisa Regering sädane mot Allmänt och enskilt wäl stridande anstalter ei kunna komma at anbefallas, men pä det Swensta Officeraren mät - Den IL Augusti. 9^9 te blifwa för ewärdeliga tider försäkrad, athan icke stall behöfwa sakna sit lifsuppehälle eller fördjupa sig i stuld, för at kunna underhälla en lysande Uniform, som kanske inom nägra mannder komme at, med lika kostnad, som den blifwit tilwerkad, äter förändras wägar Utstottet hemställa, om icke uti Riksens Ständers underdäniga strifwelse, tillika finge inflyta nägre uttryck, hwilka, utan at pä minsta sätt blifwa särande för Kongl. Maj:ts ädla hjertelag, eller träda dest höga rätt för nära, tilkännagäfwe Riksens Ständers underdäniga tilförsigt, at Kongl. Mast mätte för sig och sine efterträdare stadga en sädan Lag, som hindrade det Officerarne nägonsin hädanefter kunde betungas med för mycket kostbara Uniformer, samt at förändringar deruti mätte högst sällan och alldrig onödigtwis päbjudas. Hwilket alt til Riksens Högloft. Ständers eget ompröfwande wördsammeligen öfwerlemnas. Stockholm den 7 Augustt 1809. Pä Högloft. Ridderstapet och Adelns wägnar. flob. O. Pä Högwördige Preste - Ständets wägnar. ^laZli. LtLAnclius. Pä det Loft. BorgareStändets wägnar. L. js. 8 c b ö 11 kl e r r. Pä det Hederwärda Bonde Ständets wägnar. F! Begärdes pä bordet. Ut - 940 Den il Augusts. Utdrag af Protocollet, bällit wid Riksens Höglofl.
Då jag förut yttrat, att, efter min öfvertygelse, Riksens Ständers rätt, att göra en tillämpning af 107. §., ej börjar förr eller oftare än ConstitutionsUtskottet, efter granskning af StatsRådets Protokoller, gör anmälan i RiksStånden, med be* stämd anvisning på den i förenämnde §. stadgade åtgärd; att således Rikets Ständer, som äga magt att pröfva, huruvida anmärkningen bör förfalla , eller om den är af så stor vigt för det Allmänna , att en ny anmälan bör ske hos Konungen, med begäran af den Persons endtledigande, mot hvilken anmärkningen blifvit ställd, likväl icke, åtminstone efter mitt sätt att bedomina våra Grundlagar, af dem kunna hämta någon laglig anledning, att in Plenis, utan ledning af ConstitutionsUtskottets yttrande, eller ock i stridighet dermed, sjelfve bestämma både anmärkningen och anmälan hos Konungen, vet jag icke, hvarföre ConstitutionsUtskotfet bör anklagas för någon egenmägtig afsigt att förminska Nationens rättigheter, då det, till dess Ombuds pröfning och afgörande, framställer förslaget till en ny Redaction af en i sjelfva verket otydlig, ehu; ru till stöd för två särskilda meningar, såsöm tydlig åberopad §. i RegeringsFormen, samt då flere Ledamöter innom RiksStånden yttrat Dsn 23 Maji, 169 en, med ConstitutionsUtskottets förslag, enlig öfvertygelse. Jäg går nu, att med få ord besvara några af de mebingar, som här blifvit yttrade. Friherre Boye har omtalat fördelningen af vårt Regeringssätt i en Monarkisk, Aristocratisk och Dsmocratisk magt , samt ställt StatsRådet under den Aristocratiska categorien, såsom en motvigt för den verkställande magten, och derföre underkastad en sträng controll af den Lagstiftande. Jag tror, att alla dylika classificationer snarare inveckla än förtydliga vårt ämne, som redan är tillräckligen theoretiskt, för att behöfva något ytterligare tillägg af samma art.
1853. en sakfälld på 149 155 139 personer » » » 106 94 89 » » » » 265 227 219 » » » » 177 184 142 » 9 och hvarest fyilerilasten, ehuru der, såsom annorstädes, nu i allmänhet i aftagande, varit bemärkt såsom mer än å andre orter allmän, hufvudsakligen hafva bidragit. Afven fång-antalet har under förevarande qvinqvennium från och med 1832 oafbrutet förminskats; dock förekommer härvid att, i likhet med förhållandet med skuldfordringsmålen, enligt hvad derom vidare här nedan skall visas, antalet fångar under denna tidsperiod uti icke så obetydlig mån öfverstiger de nästföregående årens. Orsaken härtill kan likväl icke tillskrifvas mindre goda skördar, men vid början af detta tidskifte inträffade, till följe af missgynnande konjukturer i andre näringar, en stockning i penningerörelsen, som vållade en allmän penningeförlägenhet. Enligt Styrelsens öfver fängelser och arbets-inrättningar underdåniga berättelser, utgjorde antalet personer, transportfångar oberäknade, som i Nyköpings länshäkte och under tiden tillkomna Eskilstuna kronohäkte hållits förvarade: år 1848 310 personer » 1849 293 » » 1830 329 » »1831 416 » » 1832 426 » » 1853 371 » » 1854 323 » Och ehuru förminskningen fortgått äfven år 1855, lärer det likväl få antagas, att sedan straff-arbete blifvit en påföljd för hvarje tjufnadsbrott, fångvårdskostuaden, om ej fång-antalet kommer att åter ökas. Den allmänna välmågan har påtagligen under tidskiftet 1851—55 tilltagit. Sedan längre tid tillbaka har det lyckliga förhållande ägt rum, att skatterna till kronan ingått restfritt, så att vid redogörelserne för krono-uppbörden något belopp för landet ej behöft balanceras såsom beroende på panlförsäljning, men användandet af samlade kapitaler på jordbrukets förbättring har icke förekommit till den utsträckning och betydenhet, som de sednare åren.
För Karolinska medico-kirurgiska institutet. att lönen åt barnmorskeläraren i Stockholm från institutets stat afföres. 7 :o. För Elementarläroverken. a) att till aflöning enligt redan gällande bestämmelser för samtlige nuvarande Rektorer, Lektorer, Adjunkter och Colleger, äfvensom för öfningslärare vid de på endera eller bägge linierna fpllständiga läroverken anvisas R:dr 1,237,828: 72. b) att till arfvoden för bibliothekarier vid de högre läroverken fortfarande må utgå 3,000: — c) att till löner åt ytterligare I lektor vid hvardera af de fullständiga läroverken i Norrköping, Wenersborg, Fahlun, Malmö, Christianstad, Carlskrona, Östersund och Umeå beviljas 16,000: - d) att till löner för 5 nya lektorsbeställningar vid de på reallinien fullständiga läroverken, anslås 10,000: - e) att för utvidgning af läroverket i Nyköping beviljas 7,500: - Halmstad » 11,000: - Landskrona » 3,500: - Christinehamn » 3,500: - Norrtelje » 1,500: - Carl Johans församl. » 1,500: - f) att till löner för 27 nya adjunktsbefattningar, äfvensom till arfvoden till extra lärare anvisas 50,000: - g) att till lönförbättring och extra arfvode för gymnastiklärare vid de fullständiga läroverken beviljas 13,266: 67. 61 24,925: h) att till lönförbättring för gymnastiklärare vid de på reallinien fullständiga läroverken varder anslaget 1,000: — Transport R:mt R:dr 1,359,595: 39. 24,925: 62 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 7, om Statsverket 1862.
Herr Virgin, Christian Adolf; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2,145, A. Herr af Nordin, fullm. Herr Tersmeden, Nils. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets den 15 och 18 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 64, Litt. A., i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående anslag till erforderliga ersättningar för beredande af rättelse uti salpeterhjelpens beräkning inom Kalmar, Kronobergs och Jönköpings län. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 15 och 18 dennes på bordet lagda Prot.-Utdrag den 22 Mars 1854. 167 Utlåtande. N:o 64, Litt. B, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition CN:o 9) till Rikets Ständer, angående nedsättning i koppär-räntan å tillverkningarne vid Stora Kopparberget, samt i anledning af ånyo väckte frågor, dels om upphörande af Allmogens inom vissa trakter af Kopparbergs län skyldighet, att till Stora Kopparbergs bergslag in natura leverera hemmansränteoch mantalseller qvarntulls-kolen, dels ock om upphäfvande af öfrige åt Stora Kopparbergs bergslag och hytte-egare tillerkände privilegier och särskilda förmåner, blef ifrågavarande Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallet, med undantag af sista punkten, i frågfl hvarom Ridderskapet och Adeln beslöt, att Kongl. Maj:ts ofvanberörde nådiga Proposition, såvidt den rörde Allmänna Bevillningen, skulle öfverlemnas till Bevillnings-Utskottet; och att hvad Stats-Utskottet derom hemställt, skulle läggas till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets den 15 och 18 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 64, Litt. C., i anledning af väckta frågor om förändring i beskattningen å Tackjerns-tillverkningen och Stångjerns-smidet. Från Högv. Preste-Ståndet.
Dä sålunda, f. n. åtminstone, mig veterlig! intet sådant inhemskt raffinaderi af salt förefinnes, som kan förebära sitt behof af skydd såsom giltigt skäl för den stora konsumerande allmänhetens högre beskattning, så torde väl en orättvisa mot denna allmänhet fortfarande begås genom ett längre bibehållande af detta lika tillfälliga som litet tillförlitliga skyddsme del, så mycket mera som de enda frukterne af detsamma visat sig bestå uti omöjligheten att under tiden hit kunna införa detta s. k. Raffinerade Salt, hvarföre vi, i dettas ställe, måste till dagligt bruk åtnöja oss med en relatift sämre vara, utan vinst för Staten, som på anförde skäl icke heller haft någon inkomst af denna tullsats. Nu till siffrorne och dess bevisning. Efter beräkning af ungefärligen 6 Kubikfot pr tunna, blir införselstullen för en tunna koksalt 60 öre rmt, då deremot, efter 3 öre rmt pr <ti. af så kal ladt Raffineradt Salt, hvilket gör 60 öre pr lisp., hvaraf omkring 16 gå på tunnan, införseltullen för en tunna af detta sednare utgör 9 rdr 60 öre rmt, hvartill bör läggas ökade utgifter för tullbehandlingen genom tillkommande vågpenningar m. m. till belopp af 1 rdr 60 öre rmt, så att summan i tullafgifter för hvarje tunna Raffineradt Salt, frakten således oberäknad, upgår till 11 rdr 20 öre rmt, då samma lunna fritt ombord i Liverpool endast kostar omkring 2 rdr 25 öre rmt. Orimligheten uti detta förhållande ligger i öppen dag för en och hvar, utan att vidare behöfva omordas.
Elina hade tusentals af dessa små skyldigheter som sällskapslifvet affordrar dem, hvilka lefva deruti; än skulle hon hem till de goda kära föräldrarne, än till svärföräldrarne, än skulle hon titta till den tanten som var litet sjuk, än till den som behöfde en liten hjelp, än till kusinen som snart skulle gifta sig och ville hafva litet råd, än till henne som redan var gift och ville gifva sådana, och dessemellan hade hon mångfaldiga små bestyr i sitt eget nya hus, samt var der oupphörligen bestormad af slägt, vänner och bekanta, så att när Albert någon gång hemkom och Elina befann sig allena, gjorde han höga skutt och språng af lutter förtjusning, och Elina valsade omkring eller med honom, intagen af samma känsla, ty vänner och bekanta voro visst rätt godt och väl, men ensamheten med hvarandra var dock allra bäst, och då hade de tusen glada muntra berättelser och iagttagelser att förtro hvarandra, och hvar och ens olika äfventyr, hvilka, med deras, till all sort glädje uppstämda lynnen, alltid antogo den mest lifliga, glada eller löjliga färg, så att de hade ämnen för skratt och skämt hela dagen, och – moralisterne må säga hvad de vilja – skratt och skämt underhålla kärleken, det säga vi. Aftnarne tillbringade Albert och Elina ganska ofta ute i sällskaps-kretsarne, och sörjde alltid för att de då nästan nödgades spela rollen af likgiltiga mot hvarandra, för att ej sjelfva synas lika ridikyla som många andra gifta par, hvilka i sitt hem spara in all kärlek, alla smekningar och socker-ord, för att dermed paradera ute i sällskaper, viljande inbilla folk, just hvad Albert och Elina ville dölja för dem. Ofta sade Elina när de återvände från baler: »Ack! att jag icke nu som förr kan få dansa ett par valsar, en cotillon, några françaiser med dig!
Hr Frih. behagade erinra sig, att Utsk:s betänk, är grundlagdt just uppå Just ombudsmts redan tryckta embetsberättelse!', och att deri förekommit de speciella fall, hvilka Utsk. ansett sig icke behöfva upprepa. Jag vet ej ens, om det varit rätt, att Utsk. hade upprepat dessa fall. För min del tror jag, att det varit att gå in på gebitet af 90 §. Reg.F., och jag tviflan på, att Utsk. på Den g Juni. grund af de anmärkningar, Frilen gjort, skulle anse sig grundlagsenlig! berättigad att framställa dessa särskilda fall. Hvad åter beträffar Utsk:s sedermera fällda omdöme, vill jag gerna, lika med Frih. Boye, uttrycka den önskan, att Utsk. hade valt en annan form derför. Jag bekänner, att §ådant kunnat och, enligt min tanke, bort ske; men jag hemställer, om det ens. är tänkbart, att Utsk., utan annan anledning än de anmärkningar, Frih. Boye, och de upplysningar, Frih Åkerhjelm nu afgifvit, skulle kunna fövmås att frångå sitt yttrapde. Det är på dessa skäl, jag anser en återremiss vara öfverflödig, och derjemte förenar jag mig med Gr. Cronhjelm deruti, att jag anser angeläget, att ju förr destq hellre få detta ärende afgjordt. Frih. Åkerhjelm: Jag bar endast begärt ordet för att förklara, att jag ej yrkar återremiss, i fall R. o. J\d. vill bifalla Utsk:s betänk. Så vigtiga äro ej de anmärkningar, jag gjort, att de ensamt utgöra skäl föy återremiss. Frih. Boye: Under förklarande, att jag för ingen del kan godkänna den tydning af go §. Reg.F, som Frih. Ehrenborgh nu framställt, en tydning, som skulle inskränka R.
Inom lagskipningen lärer någon villrådighet derom ej heller uppstått; och endast i så fall vore det behof af ytterligare föreskrifter eller förtydliganden. I följd häraf och då den, som uppmärksamt vill läsa lag och författningar, ej förgäfves söker ett otvetydigt svar på de frågor, motionären i öfrigt framställt, får Utskottet vördsamt hemställa om icke ifrågavarande framställning må lemnäs utan afseende. Stockholm den 6 Oktober 1848. STOCKHOLM, tryckt iios joh. beckman, 1848. Lag-VIskoileti Betänkande, N-'« 90. Ank. till Exp. Utsk. den 13 Okt., kl. 1 e. m Betänkande, i ättledning af väckt motion om Magistraternas förstärkning vid handläggningen af mål. som tillförene upptagits af Hall rätterna och Skråembetena. Uti ett till Vallört. Borgare-stan det ingifvet memorial har Herr Lagergren . P. anfört att, sedan ej allenast Hallrätterna utan ock de med dem i i \ isst hänseende analoga Skråembetena numera upphört, syntes det vara angeläget, att de auktoriteter eller städernas magistrater, hvilka fått större delen af förstnämnde myndigheters göromål på sig öfverflyttade, erhålla för dessa göromåls handläggningen förändring i deras sammansättning, den der betryggade uppfyllande af alla de speciella bestyr, som för ett ändamålsenligt handhafvande af ordningen inom näringarne borde vara på ett ställe koncentrerade; och har Herr Lagergren, i anledning häraf, föreslagit: „att magistraterna, för handläggning af de Hallrätterna tillförene tillhöriga tvistemål samt ordningsoch ekonomiärenden, så ock tor de ordningsmål, som fordom tillhört handtverksembetena, må förstärkas med två eller flere fabriksidkare eller handtverkare, valde af städernas fabriksoch handtverk,sföreningar. “ Lag-utskottet, till hvars behandling detta memorial blifvit öfverlemnadt, bär tagit deri framställda förslag i öfvervägande, men icke funnit skäl att detsamma understödja. Något behof deraf att uti ifrågaställde tall med nya ledamöter förstärka magistraterna synes nemligen Utskottet icke vara för banden.
Ståndet det a andra sidan wara lämpligt, att det pä den, hwars taxerande är i fräga, mä ankomma, antingen han utihitintills wänlig ordning will utföra sina beswär öfwer Taxeringen, eller ock will underkasta sig Eompromist - Rättens beslut; börandes enligt Ständers tqnka, äfwen i de fall dä näzen a Kronans magnar öfwer Taxeringen klagar, det bero af den Skattstoldige, antingen han önstar att saken mä atgöras af Compromist-Rätten, eller ock pä förut manligt sätt behandlas. Hwad äter ang'ck nödig rcss-kostnad och Dag - traktamente för Compromistarierne, sann Ståndet hesta utgifter böra bestämmas till skjuts för 2:11c Hastar, och En Rd. om dagen, sä framt ej annorlunda öfmerenskommes. 19) Enligt Ständets tanka, borde till dct mot flutet af g Art. 4 §. förekommastde uttryck: genom nägon af Lollegii Ledamöter, läggas: eller nägon som dertill af Wederbärande fsrodnas. Ständet stpndar att af detta beslut lemna de öfrige Nespective Stånden del, halst dct samma'lärer inför dem och inför hela Swensta Allmänheten wittna att PresteStändet för sin del sökt med sorgfällig omtanka, men tillika med all möjlig skyndsamhet, företaga och gransta de 662 Drn 17 April. de wigtiga äre»der,-ft hwilkas afgörande den efterlängtade Tidpunct beror, dä detta lika längwariga, som minneswarda Riksmöte, stall nä ett önstadt flut. Ständct fär derjemte till de Rcspective Riks - Ståndens bedömmande wvrdsamt hemställa rm icke Nationens frän alla orter högt uttryckta längtan, den dryga kostnad Riksdagsmans underhäll förorsakar Landet, den patriotis ska enighet, som hos Utrikes Magter statt hindra ett ofördelaktigt begrepp om wär inre stallning, med ett ord, alla de mest wigtiga stal älägga