Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett sådant sammanträde af Deputerade ägde sednast rum nästlidet år, och hade till följd förutnämnde förändringar i Brandvaktens tjenstgöring samt Aflöningsoch Beklädnings-Stat. — I sitt närvarande tillstånd uppfyller Brandvakts-Compagniet ganska ofullkomligt det ändamål, som med dess inrättande åsyftats. Orsakerna härtill torde igenfinnas dels i det förhållande, att, äfven efter sista Staten, Brandvakts-Soldatens vilkor äro så knappa och ofördelaktiga, alt Manskap af verklig duglighet ej kan till Compagniet erhållas, dels ock deri, att inom Compagniet en ordentlig militairisk disciplin och esprir, sorn för en sådan Corps ändamålsenliga tjenstbarhet är alldeles nödvändig, nästan helt och hållit saknas och under Compagniets nuvarande organisation cj kan ^stadkommas. En reorganisation af hela Brandvakts-inrättningen i Hufvudstaden är derföre nödvändig, och som försöket att genom Militair-Compagniet besörja nattvakten i Staden inom Broarne synes lemna ett nöjaktigt resultat, är numera jemväl Förslag å bane, att efter enahanda grunder, så vidt tillgungarne medgifva, förbättra nattvaktens verkställande på Malmarne, medelst Brandvakts-Corpsens upplösning och patrulleringens öfvertagande af Stadens Miiitair-Compagnie, hvilket för sådant ändamål skulle betydligt tillökas och till någon del vara beridet. Brandsläckntngsanstaherne i Hufvudstaden hafva de sednare åren blifvit mycket förbättrade; och ett nytt Brand-Reglemente för Staden är af Eder Kongl. Majit den 1 Oclober 1828 i Nåder faststäldt. Staden har 12 stora Brand-Sprutor med tillhörande 10 Yatten-Tillbringare, fördelade i särskilta trakter af Staden och färdiga alt vid eldsvåda genast användas, under befäl af vissa bland Stadens tjenstemän eller personer af Borgerskapet, och med indeldt arbetsmanskap af Stadens innevånare; utgörande hela den förtecknade Personalen af Befäl, Arbetare, Vattenkörare och Sprut-lagare vid dessa Sprutyerk ett antal af 1,106 personer.
General-Tullstyrelsen: att de ogynnande förhållanden Gottlands fordna så vigtiga utförseis-articlar, kalk och skogs-producter, så väl insom utrikes, i senare årén blifvit underkastade, fordrade att gifva öns handel i annan väg någon ersättning; att äfven, efter upphörande af Gottlands lysande handelsperiod, tider förflutit, då handelns allmänna rigtning kunnat göra denna Ö i commercielt hänseende till en för Sverige synnerligen vigtig ort, derest nederlagseller så kallad transito-rätt då varit för någon passande hamn derstädes medgifven; att organiserandet af en nederlagsinrättning vid Slitö i alla händelser kunde betragtas såsom ett oskadligt försök till återupphjelpande af provinsens välmåga, hvilket, om det vunne framgång, torde äfven ur allmän synpunkt finnas vara af större vigt, än att till dess återhållande borde afses den något högre aflöningskostnad, Tullverket kunde komma att vidkännas; hvarföre General-Tullstyrelsen i underdånighet hemställt, att Kongl. Maj:t måtte täckas åt Slitö hamn i Nåder förunna nederlagsrätt för utländska varor, dock under följande villkor: 14 Allm. Besv.- och Ekon,-Utskottets Betänkande, iF:o 98.
”Åh ja, jag kommer nog ihåg att det var tal om ett slags contor, dit man vände sig för att uppgöra icke blott, såsom det heter i romanerna, ett ridderligt galanteri – jag förmodar att ordet galanteri har sin upprinnelse från riddartiden, ty riddarne voro ytterst galanta karlar – utan också verkliga giftermål. Men sådant är nedrigt. De kunna nog ha tillräckligt med sina annonser Här måtte likväl vara fråga om något annat, ty Regine Sofie är alltför ärbar och sträng i sina seder att hon skulle tillåtit sonen öfvertaga en sådan rörelse.” ”Vi få nog se, mamma lilla! Emellertid är min sömn nu borta för både denna och många nätter.” Såsom man redan torde funnit, tillhörde fru Emerentia v. Kühlen en af dessa karakterer, hvilka njuta det privilegiet att alltid sjelfva anse sig för lyckliga. Hos denna qvinna fans en undransvärd blandning af förnuft och enfald, sjelfklokhet och högmod, tilltagsenhet och godsinthet, men ingendera af dessa egenskaper den andra så öfvervägande, att den stod i vägen för det helas utveckling. Blott en enda sak kunde hos henne kallas allsmäktig, nemligen inbillningskraften, hvilken numera, nästan uteslutande, koncentrerade sig kring hennes dotter. Olyckligtvis hade dock alla karakterens drag lånat stoff till den allrådande makten, hvadan denna också ständigt skiftade i flera färger. Liksom sin halfsyster Regine Sofie hade äfven fru Emerentia kunnat blifva gift med en förmögen borgare, men af ädel stolthet föredrog hon den fattige ädlingen, ty, sade hon – sjelf en välboren fattig fröken – ”lika barn leka bäst” Också blef hennes äktenskap rätt lyckligt, ty hon lät kalla sig hennes nåd, och så länge hennes man lefde, kunde det väl stundom tryta bröd och andra nödvändighetssaker i huset, men hoppet tröt aldrig, lika litet som fru Emerentias sträfvan och glada lynne; och hur fattigt man än lefde, var man ändå med kommissariens och komministerns i kompani om den årliga afgiften för böcker från närmsta lånbibliotek.
Hvad den förre af dessa propos:r anginge, så och då Utsk. i sitt sednare utlåt, frångått den del af sitt yttrande i 20 punkten, hvarigenom 20:de och 22:dra punklerne stodo i ovilkorlig! sammanhang med hvarandra, syntes det icke vara med verkliga förhållandet fullkomligt öfverensstämande att förklara det den 22:dra punkten hade till följd af beslutet om 20:de punkten, förfallit, och Hr Landtm, finge derföre till de Hrr, som begärt denna propos., hemställa om de icke ville åtnöja sig med en propos., som i sak hade samma verkan, men icke föranledde en sådan motsägelse, som den begärde propos., nemi. att nu ifrågavande punkt i anseende till dess sammanhang med 20:de punkten, på grund af R. o. Ad:s i afseende på sistnämnde punkt fattade beslut, läggas till handlingarne. De Ledamöter, som begärt den propos., Hr Landtm, ansett erfordra förändring, lemnade härtill sitt samtycke, hvarpå H r Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge den ifrågavande 22:dta punkten, i anseende till dess sammanhang med 20:de punkten, på grund af R. o. Ad:s i afseende på sistnämnde punkt fattade beslut, icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Ropades ja. 23:dje punkten. Hr von Hartmansdorff: Utsk. har här i samma punkt sammanblandat förslag i sjelfva saken med åtskilliga stadganden, om verkställigheten. Hvad saken angår, så har Utsk. tillstyrkt R. St., att för deras del besluta, det alla till allmänna verk och inrättningar samt kyrkor och fromma stiftelser indelta anslag äfvenledes varda till statsverket indragna. På detta sätt skulle således Universiteten och hvilka allmänna inrättningar som helst förlora rättigheten att såsom hitintills sjelfve uppbära vissa anslag, men i st. få dem af statsverket.
LagUlffotkers pröfning. Föreskriften derom är redan giswen af Banco. Utskottet, och Utskottet har giswjt den efter ett noggrant öfwerwagande af Bans quenS interesse. Wada» att Konungen ofen LedamokS särskilda mening, skulle taga sig anledning ark befalla Banco Fullmägtige, är ingen, när deras beslut redan förut är fatkadt, och de genom sjefwa Grundlagen ärd fredade för ali obehörig inflytelse: men Ledamotens re, serwarions-rätt bör ej inskränkas, ecb ert tillfälle att lemna Konungen närmare upplysningar än pluratitecenS beslut kunde innehålla, ingen betagas. Herr Grefwen scb Landtmarskasken gjorde derefter proposition till arerremisi as Lag-U skottets Fö, slag till denna Answarighekö-Lag, med anmodan me sä I9L Den 5 Januarit. sä styndesamt sig göra later med omarbetadt Förflag inkomma. Bifölls. Föredrogs ä nyo Lag-Ukstotlers den 2, December pä bordel laqve Betänkande angående det LagenS stad, gande, att Mö, af hwad alder hon wara ma, stall stånda under förmynderskap. Herr von Lrrolrirck, k^enninA Astolf. Det är i anledning af elt af mig afgifwit memorial, fom detta Lag« Ulstotkkkö Betänkande inkommit ; men Lag, Utskottet har äswen utiaiit sig öfwer en i Borgare« Ståndet wäkt fraga om instränkning i myndighet för Enka. Da besia begge frågor stä med hwarandra i ett nära sammanhang, anhaller jag att äswen betänkandet öfwer den sistnamde nu matte fä uppläsas, och de sidan gemensamt wentileraö.
Förordnm ang:de vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande, den 4 Maj 1855; och Den 11 November. 249 N:o 81, i ani. af väckt motion ang:de upphörande af frälsemans särskilda forum. Föredrogos ooh lades till handlingarne Lag-Utsk:ts den 10 dennes bordlagde Mem:r: N:o 82, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk. N:o 73, öfver motion ang:de giltigheterna af K. Brefven den 7 .luni 1733 och den 24 Januari 1740, i fråga om handräcknings meddelande för barns befordrande till dopet; och N:o 83, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk. N:o 72, öfver motion om ändring af 2^dra och 3:dje §§:na i 3:dje kap kyrkolagen. Gr. Cronstedt, Fredrik: Då, vid de sista voteringarne i förstärkt Stats-Utsk., det inträffat att dess ledamöter af K. o. Ad. icke varit fulltalige, får jag anhålla att det Höglofl. Ståndet måtte välja ytterligare sex suppleanter till detta Utsk. Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., till detta förslag lemnat bifall, hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade företaga det ifrågav:de valet i början af det plenum, som komme att hållas näst efter Thorsdagen den 12:te dennes; hvilket bifölls. Anmäldes och bordlädes Stats-Utsk:ts Mem:r: N:o 220, med förslag till stadganden i det nya reglementet för Riksgälds-kontoret, ang:de de under nuv In fidem, O. Brakel. Thorsdagcn den 12 November 1863. ilis. Plenum kl. ^ 2 e. ni. Justerades 4 prot.-utdrag för den 11 dennes.
Denna del af frågan har naturligtvis icke ingått i de båda Gr:nes åsigter; utan de hafva behandlat hela ämnet blott ur synpunkten af en vanlig handelskris. Nu vet jag icke om jag har rättighet eller skyldighet att vidare motivera det särskilda Utsk:s tillsättande, än derigenom, att jag förklarar det jag icke tror, att BankoUtsk.) till följd af sin organition, kan upfatta ett ämne i vidsträcktare mån, än det rörer sig om sjelfva Banken; men^det ämne, hvarom nu är frågan, är af en långt mera omfattande natur, och man måste dervid nödvändigt H. I 5 66 Den 5 November. ingå i undersökning om huruvida Sverige med sina lokala förhållanden verkligen kan konkurrera i handel med de större Staterna och dervid vara fredadt från att indragas i deras kriser, samt huruvida Svenska produktionen är fotad på så säkra grunder, så litet beroende af handelskrisernas hastiga återkomst, att vi kunna hafva alldeles samma slags penningeväsende som Frankrike eller England. Detta är frågor, som måste undersökas, så framt man vill komma till något resultat; har man deremot icke undersökt dem, utan endast behandlat saken ur Bankens synpunkt, då har man afskurit för sig den djupare undersökningen, och då kan man också icke vinna något resultat. I afseende på det särskilda Utsk., hade jag trott, att man derigenom skulle fått tillfälle att gå så långt som möjligt, för att hinna något resultat, om detta också icke skulle blifva annat än hvad Gr. Liljencrants sagt, eller att saken icke kan hjelpas. När jag säger detta, så har jag icke blifvit vederlagd deruti, att en sådan förändring, som jag föreslagit i Bankens organisation, icke skulle kunna till största delen förekomma sådana kriser. Jag har blifvit ovederlagd i det påstående, som finnes i min motion, att lånerörelsen skulle skiljas från Banken, — en idé, som icke är af mig påfunnen, utan flera år gammal, och understödd på den tiden af Kegeringen. Alla dessa frågor är nu här icke stället att ytterligare vidröra; men jag påstår, att enda sättet är att skrida till undersökning, om man skall nånsin komma till fullkomligt vetande i saken.
Jag föreslår, att aldrig Svenskt myntadt silfver •mätte få uppköpas till högre pris än efter myntbestämningsgrunden. Jag medgifver gerna, att man kan nedsmälta silfret och i form af planlsar aflemna det till Banken; men det medför alltid någon kostnad, och för grundsatsens skull tror jag, att Svenskt myntadt silfver aldrig bör betalas högre, än efter vexlingsgrunden. Hr Lefre'n: BancoUtsk. har för afsigt att i ett framdeles afgifvande betänk. rör:de det reglementariska föreslå de controller, som Hr Cederschjöld fruktar icke kunna åstadkommas, Jag vill då blott nämna, att i fall man vill misstänka allt, finnas inga controller. Svenska consuler kunna icke vara så äreförgätna, att de sätta sina namn på sådana transporter, som vore falska; deruti ligger således redan en bestämd controll, och jag tror ej, alt dessa män vilja vara agenter för lurendrejare. Dessutom har Bancostyrelsen öppet att ej taga in silfret i så små partier, att icke det kan förtjena att utskicka en commissarie, som kan åtfölja transporten. Jag har blott velat nämna detta för att visa, att controller äro möjliga. Beträffande den fråga, som Hr Gr. af Wetterstedt framkastat, kan man anföra åtskilligt. Om Svenska riksdalrar, som gått ut till Tyskland eller andia närgränsande orter, der accuinulerat sig för att åter gå in som lefverans, skulle de stå i högre pris, om de på utländsk ort först nedsmältes, och Banken derigenom få vidkännas en förhöjning i priset. Banken ginge dessutom i mistning af den fördelen att få myntadt silfver. En ytterligare omständighet mot anmärkningen är, att det ser mindre väl ut att rata sitt egel mynt på utrikesort. Om t. ex, en Svensk skulle köpa upp silfver 1 Hamburg, kunde han ej taga Svenskt mynt, utan måste hellie taga Danskt, som är något litet sämre äu det Svenska. Detta är visserligen en småsak; men opinionen bör väl också något tagas i beräkning i sådana frågor som dessa. Hr Cederschjöld:
Jeinförelsen mellan denna § och § 62 i Komiterades förslag visar, att tiden hvarifrån, i fråga om besvärs anförande, icke är uti nämnda förslag så tydligt utmärkt, att ju osäkerhet derom kan inträffa, enär det icke är föreskrifvet, att kungörelsen skall i alla länets kyrkor ske på samma dag, hvilket också icke skulle kunna fullgöras. Då noggranhet i fatalieföreskrifter är högst angelägen, tyckes mig, som hade mitt förslag i denna del ej bort lemnäs utan uppmärksamhet. 62 och 63 §§. När läge och skiljaktiga förhållanden af Komitén lagts tili grund för tillåtelsen att dela ett län i särskilda landstingsområden, synes det mig, som hade man ej bort bestämma antalet af dessa till två, enär motivet verkligen kan gifva anvisning på en annan sitfra. Jag har derföre låtit detta motif taga ut sin rätt och begagnat ordet: flera.' Äfven har jag trott, att reglor för behandlingen af dylika klyfningsfrågor ej böra i lagen saknas, hvarföre jag uppställt förslag till sådana. 64 §. Ehuru ett län är deladt i mer än ett landsting, föreställer jag mig dock, att för hela länet gemensamma ärenden kunna förekomma, såsom t. ex. om ett gemensamt la - 162 sarett, en gemensam landtbruksskola eller något dylikt. Ett sätt för behandling af dylika är här föreslaget. 65 §. Fastän jag biträdt Komiténs beslut, att icke utarbeta förslag till häradsstämma, har jag dock icke förbisett behofvet af reglor för möten med särskilda delar af ett län, för behandling af gemensamma angelägenheter, och har i sådant afseende tillfogat det särskilda lagförslaget denna och följande §§. 66 §. Att den förstärkta representation, som jag tillagt mindre städer, ej skulle tillkomma de större, har sin grund deri, att jag velat förekomma stadsrepresentanternes alltför stora öfvervigt öfver landsbygdens. Fördubblingen af ombudens antal, då detta ej uppgår till 15, åsyftar att åstadkomma en mångsidigare behandling af ett ämne, än som i en fåtalig församling är att vänta. 163 Bilaga Litt. A. Särskildt Förslag * ' ^ till Lag om menighetsstyrelse på landet.
Län: att för communicationen emellan Stockholm saint Åbo, Reval och Petersburg, med flere Finska och Ryska hamnar, sednast begagnats 3:ne, samt emellan Stockholm och Lubeck a:ne ångfartyg, som afgått på bestämda tider: samt att Diligence-Inrättningen befordrats genom understöd och anslag ifrån Stals-Verket; och hafva desse tillökte och förbättrade communications-anstalter för Hufvudstaden, likasom för Landsorterne, medfört mångfaldig vinst och nytta, samt troligen äfven i betydlig mån verkat till det förhållande, att tillförseln ifrån inrikesorter af victualier och andra förnödenheter för Hufvudstaden alltmer tilltagit, så alt, ehuru importen af sådane varor ifrån Finland minskats, tillgången på alla nödvändighels-artiklar i Hufvudstaden fullt motsvarat behofvet, och, på det hela, någon stegring i priserne icke uppkommit. b) Huruvida under de år hvilka denna Berättelse omfattar j Hufvudstadens Handel och Näringar stigit eller fallit, samt hvilka gynnande eller ofördelaktiga conjunctur er förorsakat nägotdera af dessa förhållanden* I likhet med hvad uti sista Femårs-Berältelsen ägt rum, får ÖfverSlålhållare-Embetet här i underdånighet anföra det hufvudsakligaste af de i detta ämne, ifrån ej mindre härvarande Handels-Societeter, HandtverksEmbeten saint Fabriksoch Manufactur-Societeter, än Borgerskapets Äldste, Halloch Manufäctur-Rätten, Tull-Verket, Magistraten, med flere, på begäran meddelade uppgifter och utlåtanden. Öfver-SlåtJiållarens Femårs-Berättelse* 2 40 Grossliandels-Societetensx Stockholm Ledamöter hafva åren 1833—1837 utgjort, per medium,. 186; och burskap å Grosshandel har
Se vidare Lag-Utskottets Betänkande Nio 25. Dramatiska arbeten, angående föreskrifter i afseende å rättigheten att uppföra dem på scenen. III. B. 391, 413. Duncker, aflidne Ofverste-Löjtnanlen J. Z., angående understöd åt dess efterlemnade Enka, Maria Charlolla Tuderus. VIII. 102. R. 153. IX. B. 4. A. 39. Diiben, Friherre August von, yttranden. II. 349. IV. 23. E. — Departementet, angående inrättandet af ett förevaltande verk under Departements-Chefen för, som beredde och sammanhölle de ärenden rörande sjukvården och fattigvården, hvilka höra under nämnde styrelse. Se vidare Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Nio 90. Edelstam, Fabian, yttrande. VIII. 379. Edet, Lilla, angående skatteköp af gamla slussen derstädes. Se Lilla Edel. Edsformulär för Ordförande och Ledamöter i Taxeringsoch Pröfningskomité, angående förändrad redaktion af del i nu gällande Bevillningsförordning intagna. II. 334. R. 337. Se vidare Bevillnings-Ulskottets Betänkande Nio 4. Eftergift, af kronans rätt till danaarf efter Enkan P. H. Sandelin, till förmån för Fattigvården i Norrtelge. I. II. 23. IV. B. 30, 38, 86. A. 99. E. 291. — af kronans tätt till danaarf efter aflidne Postmästaren A. Wallwick, till förmån för Trelleborgs fattigvård. I. R. 23. III. B. 137, 147. A. 148. E. 197. — af kronans rätt till dana-arf efter aflidne Husmannen Nils Hansson Modig, till förmån för Sallerups församlings fattigvård. I. R. 23. III. 137. A. 148. E. 197. — af kronans rätt till dana-arf efter Enkan Helena Maria Hans - ( 38 ) dotter, till förmån för Malmö stads fattigvård.
Efter sådane erinringar i afseende å frågans behandling hafva glasbruksegarne vidare sökt göra troligt, att den af kommitlerade å fönsterglas föreslagna tullsats, 1 sk. 3,56 rst. eller 4 öre, icke skulle, på sätt kommitterade uppgifvit, utgöra 25 procent af varuvärdet, och till stöd derföre åberopat dels den af Eders Maj:t år 1847 föreslagna tullafgift, dels en utredning, som i Norrige föregått den derstädes år 1842 antagna tull af 4 sk., hvilken tull der ansågs motsvara 50 procent af värdet och, med afseende å införseln ifrån Sverige emot half afgift, bestämdes till ett så högt belopp. De lättnader, som voro för svenska glastillverkare tillstyrkte, förmenades inskränka sig till tullfrihet för Soda och vara af jemförelsevis ringa vigt; äfvensom den höga transportkostnad, i hvilken kommitterade jemväl ansett svenska glastillverkningen åtnjuta ett icke obetydligt skydd, förmenades mångfaldiga gånger motvägas af de sednaste årens ytterligt uppdrifna forseliöner vid ali landtransport till och från de flesta, i aflägsna landsbygder långt inne i landet anlagda glasbruken. Dessa forsellöner, stegrade priser å bränsle och alla arbetarens lefnadsbehof gjorde den närvarande konjunkturen särdeles olämplig för nedsättning af införselstullarne; Och hemställde glasbruksegarne, alt tullen å fönsterglas åtminstone icke (nätte nedsättas lägre än till 6 öre skålpundet. Att, såsom kommitterade vidare tillstyrkt, från införselstull befria patentglas och glastakpannor, ansågs icke heller hafva skäl för sig, utan borde tullen å dessa artiklar åtminstone bestämmas till 4 öre skålpundet.
Brahe vardt bestört, att svärfadern, hvilken han noga aktat sig att inviga i sammansvärjningens hemlighet, så bröstgänges inlät sig i frågan, den han tycktes känna till punkt och pricka. Att neka, lönade således ej mödan. Brahe yrkade i stället enträget att få veta, genom hvilken tillfällighet eller hvilken kanal svärfadern blifvit underrättad om förhållandet. Piper framtog den biljett, hvars innehåll läsaren känner, och som till Pipers kammartjenare blifvit lemnad af grefve Fersens. Mellan svärfadern och mågen uppstod nu en meningsstrid om bevekelsegrunden till biljetten, hvars författares handstil begge igenkände. Piper såg i den endast ädelmodet, att från en öfverhängande fara och oundviklig undergång vilja rädda en aflägsen frände, en nära väns anförvandt: Brahe åter en list, för att afskrämma från företagets fullbordan, en utväg, för att, om det lyckades, kunna påräkna en återtjenst af det segrande partiets hufvudman, och ett försök att, äfven om utgången blefve missgynnande för de sammansvurne, på något fintligt sätt få en person aflägsnad, hvilken man icke ville och ej vågade behandla som en vanlig upprorsstiftare. – »Och hvarpå bygger du en så förmäten, en så förflugen förhoppning?« frågade Piper. – »Jag heter Brahe,« svarade denne och bröstade sig, med ett sjelfkärt småleende. – «Förblindade! du går en säker och neslig död till mötes. Jag förlorar icke blott en måg, utan tillika ända till rättigheten att sörja honom som en ärlig man och trösten att höra hans namn nämnas med aktning. Hvar är min dotter, att hon må förena sina böner med mina, på det du, genom en snabb flykt, må rädda henne från sorgen att blifva enka och skymfen att se sin man dö på schavotten!« Brahe dref gäck med sin svärfars fruktan. Ännu hade man till och med hoppet för sig om en lycklig utgång, ehuru det visserligen minskades vid betraktande deraf, att landtmarskalken fått kunskap om sammansvärjningen.
D. f. m. Wid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 21 sistlidne Juli), under N:o 342 afgifne, samt dea 29 derpå följde e. m. på bordet lagde Utlåtande, förut meddeldte betänkande, i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga skrifvelse, angående tiiJäten Revision af Tuli verkets m. fl. Räkenskaper, Prot.Utdr. d. 5 Aug, 1823. 637 jemte åtskilliga der med gemenskap egande motioner; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets i frågavarande utlåtande borde läggas till handlingarne. S. D. f. m. Föredrogos å nyo och återremitterades på grund af dervid gjorde anmärkningar, följande StatsUtskottets den 18 och 21 sistlidne Julii afgifne, samt den 29 derpå följde e. m. på bordet lagde utlåtande; N:o 345, Öfver vackt motion angående de för beklädnaden vid Nerikes Regemente anslagne hemmansräntor. N:o 346, I anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Rroposttion om Pension för Enkefru Grefvinnan Adlercreutz. S. D, f. m. Föredrogs å nyo och lades till handlingarne, StatsUtskottets den ig sistlidne Julii, under N:o 340 afgifne, samt den 29 derpå följde e. m. på bordet lagde Memorial, angående RiksStåndens olika beslut, i frågan om understöd för Hamnbyggnaden i Jönköping. S. D. f. m, Wid förnyad föredragning af Lag » fr 638 Fröt. Utdr. d. 5 Äng. 1823.