Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror icke sorn Hr Printzensköld, att det är någon fara, att bifalla Utsk:s förslag och jag föreställer mig. att KammarR:n har så mycket omdöme, att den icke ingår i bedömande af den ekonomiska förvaltningen; men då Akademien Den 7 Januari. 35 tyckes befara att så skall ske, anser jag det rättast, att antaga Utsk:s förslag, så att denna fråga icke må göras till en partifråga. och derföre anhåller jag om bifall till Utsk:s Utlåt, i denna punkt. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, först framstälde särskild propos. till bifall å den del af förevar:de §, som hade afseende på granskningen af Kongl. Landtbruks-Akademiens räkenskaper, blef denna propos. besvarad med starka ja jemte åtskilliga nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg ja hafva varit öfvervägande. Uppå sedermera framstälde proposir blefvo jemväl de öfriga delarne af förevar.-de § af K. o. Ad. bifallna. § 51. Bifölls. § 52. Hr von Koch, Nils Samuel: Jag anhåller att få med dela ett par uplysningar: En Direktinsledamot jemte Kamereraren vid Drottninghuset hafva meddelat en uti Revisions-Berättelsen intagen pro memoria. Deruti är ett, visserligen ofrivilligt, misstag begånget. Der säges i 6 punkten "alt Direktms Ordf., Hr Just.-Kansi. o. Ridd. av. Koch, såsom säkerhet för den andel i balansen, som kunde "blifva honom ålagd att betala, till Drottninghuset aflemnat en "förbindelse å 10,000 B:dr B:ko samt, såsom hypothek derför, "20 st. aktier i Östgötha Bank." Detta är i så måtto origtigt, som min förbindelse, afgifven genast efter det Möller afvek och innan balansutredningen insändes till KammarRin, var alldeles ovilkorlig och innefattades uti en till Drottninghuset eller ordres utgifven skuldsedel på |- af del belopp
Enär dock genom berörde åtgärd — eller föreskriften om lagfart af ali laglig åtkomst till fast egendom — föga skulle vara vunnet för åstadkommande af ordning och reda uti ifrågavarande hänseende, derest icke tillika infördes sådana grundoch hypotheks-böcker, om antagande hvaraf förslag nu blifvit framsläldt och hvilka i juridiskt hänseende vore af nästan enahanda betydelse, som jordeböckerna i kameralt, samt innefattade säker och bestämd upplysning om alla i rättsligt hänseende egendomen rörande omständigheter och förhållanden, hafva Rikets Ständer nogsamt insett lämpligheten och nyttan af ifrågavarande förslag, men då för upptagandet i lagstiftningen sä väl häraf, sorn af förändrade lagfartsbestämmelser, det tillika erfordras, utom andra förberedande åtgärder, äfven revision af alla nu gällande stadganden om lagfart och inteckning, samt upplysningars inhemlande och föreskrifters meddelande rörande hypotheks-böckernas första uppläggning, fä derföre Rikets Ständer, med tillkännagifvande, det Rikets Ständer för sin del anse, att en hvar, som genom laga fång, af hvad beskaffenhet det vara må, åtkommit fast egendom, bör förpligtas att derå söka lagfart, samt att sådana grundoch hypotheks-böcker, som här ofvan omförmälde äro, böra i 228 Expeditions-Utskottets förslag till underd. Skrifvelse iX.-o 106. riket införas, hos E. K. Majit underdånigst anhålla, att E. K. Majit täcktes låta utarbeta och, der så ske kan, för Rikets näst sammanträdande Ständer framlägga förslag till de stadganden, som i nämnde hänseenden kunna erfordras och äro af beskaffenhet att böra antagas i den ordning 87 § Regerings-Formen bestämmer. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 11 Augusti 1860. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Aug. 1860. Presle-Ståndet den 8 —- — Borgare-Ståndet den 8 Bonde-Ståndet den 15 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående vilkoren för brunvins-tillverkning.
I anseende till Pen* ninge-Löntagäres afgift, hvilken Utskottet projecterat till olika belopp af större och mindre löner , har Herr Mannerstam yrkat, att derest all Töne afgift ej kunde försvinna, hvilket med rättvisa vore närmast förenligt, borde densamma blifva lika och enahanda för alla Löntagare, oell högst med en procent utgöras: heldst då afgift för synbar förmögenhet eller inkomst är utan afseende på ett större eller mindre belopp beräknad till lika och enahanda procent, skall samma grudd för Löne-afgiften äfven böra iakttagas, hvartill ock skall böra verka, dels att progressiva afgiften blifvit borttagen, dels ock, att med en större lön, otvifvelaktig!, en större lefnads kostnad - Den 17 Juft. kostnad skall för innehafvaréri deraf vara förö enad. Bevilinings-Ut skotte t j söm L deri mari Ståtens behof médgifvit , projecterat nedsättning i allmänhet för aila I.öritagare och särskildt i eri. större mati för dem söm äga mindre iönéfj hade gerriä öriskat att genom dferi af Herr Männefslairi projecteraaé riédsättriingeri kunna underlätta Löntagares vilkör, men da allmänna béiiofvet påföfdräf Understödj hvartill eri hvar Samhällets medlem i man af dess tillgångar måste bidraga, så har ock Utskottet ej kunnat rind* ga att så länge orsaken fortfar, låta verkan, deraf ägd dess tillämpning 5 äfvensom Utskottet genom bestämmande af riri mindre afgift ^ å eri mindré Eon* trott sig hafva följt billighetens föreskrifter enligt de regler imellan löntagare, hvilka förut blifvit följde, och hvaruti deri afskalfade progressiva afgiften destomindre kririnat föranleda till riågöri förändring , sorn afgift af lött oell prögréssiv-afgift icke någonsin till deras grund med hvarannan ägt gemenskap.
Såsom en binäring till jordbruket bör icke heller bränvinsbränningen lemnäs obemäld, ehuru denna näringsgren på sednare tid betydligen inskränkts, så att den icke kan jemföras med dess omfattning i de flesta andra landskap. Antalet af till beskattning uppgifna bränvinspannor, som år 1831 uppgick till 1,4-80, utgjorde år 1841 endast 881, och hade år 1846 ytterligare nedgått till 363. År 1850 utgjorde antalet af de till beskattning uppgifne bränneriverk inom detta Län endast 215, af hvilka voro i lista klassen 139, 2:dra klassen 49, 3:dje klassen 25 och i 4:de klassen 2. Handeln å landet med landtmannavaror, såsom spanmål, lin, linfrö, lisk, åtskilliga slags ladugårdsprodukter, ved, timmer, tegel m. m. underlättas genom beqväma kommunikationer sjöledes, och afsättningen deraf i städerna, synnerligast i Götheborg, är under alla årstider liflig. De norra häraderna hafva derjemte, sedan genom Kongl. Förordningen den 24 Maj 1825 friare handelsförhållanden med Norrige inträdt, förmånlig afsättning af landtmannavaror å detta rikes gränsorter. Antalet af sockenhandtverkare å landet har under de sednare åren i betydlig mån ökats. De härom af vederbörande meddelta uppgifter utvisa förhållandet för åren 1841, 1846 och 1850 sålunda: 1841. 1846. 1850. Sockenhandtverkare. Lärlingar. Sockenhandtverkare. Lärlingar. Sockenhandtverkare. Lärlingar. År 1850 höllos inom Länet inalles 12 marknader, hvaraf 1 å landet.
Betydelsen af hans spekulationer öfver alltings innersta väsen är just den, att de gifva honom en högsta utsiktspunkt, från hvilken han bedömer halten af sina föreställningar. Och om han tror sig vid sitt filosoferande ha funnit lifvets yttersta mål, värdenas värde, har han vunnit något, mot hvilket han kan odeladt vända all sin åstundan, i hvilket han kan låta sin känsla helt uppgå utan fruktan för någon upplösande reflexion. Sättet, hvarpå den enskilde filosoferar, kan, såsom redan förut är påpekadt, vara mycket olika. Det kan hända, att han tager en viss religionsuppfattning till hjälp, den samma kanske, som varit medelpunkten i hans naiva barnatro. Men då är det icke speciella läromeningar eller mytiska händelser, som spela hufvudrollen. Utan han söker använda den såsom en ariadnetråd, som för honom genom världsalltets och lifvets labyrinter in i det allra heligaste; eller han söker i den ett centrum, dit han kan hänföra och infoga allt sitt vetande, dit han kan samla sin varmaste känsla, sin innerligaste åstundan utan fruktan att behöfva lämna sin ställning på grund af den kalla själfbesinningens angrepp. Dess anspråk på auktoritet erkänner han nu icke heller omedelbart, på samma sätt som ett barn utan reflexion underordnar sig föräldramyndigheten. Utan han granskar omsorgsfullt och pröfvande halten af de skäl, som kunna anföras därför, vare sig de nu bestå i yttre eller inre vittnesbörd. — Ett annat sätt är att med stöd blott af den på vetenskapliga grunder hvilande logiska bevisningen söka vinna en världsoch lifsåskådning. Det förekommer ju t. ex. ofta i vår tid, att bildade människor ansluta sig till den s. k. naturvetenskapliga åskådningen. Det är tydligt, att ett dylikt förfarande kommer till användning företrädesvis, dä det rent teoretiska behofvet af fasthet och sammanhang i tankelifvet är det öfvervägande. Slutligen förekommer det särskildt hos personer med varm känsla och konstnärlig imagination, att de liksom måla med dagrar och skuggor en bild af det innersta i universum och lifvet. Det är då speciellt känslan, som kräfver en enhetlig bas såsom ersättning för det ursprungliga genom själfanalysen förlorade fästet. Huru nu också individen må utforma sin filosofi, betydelsen däraf för honom är den samma.
Sik och Id, så att alla som dessa fisken idkade skulle gifva Konungen ränta deraf. 4 0. I Den 3i Maji c. m. i5i Öfver alla hufvudskären i Skärgårdarne, der fiskande kunde idkas. 5:0. Öfver de största skogar i Riket, så att hvad af dem efter den dagen odlades vore Kronans. Detta var den första rätt till Svenska skogar, som Svenska Folket öfverlät åt sin Konung, ty förut antingen tillkommo skogarne genom häfd vissa enskildta, eller voro de så alldeles ingen tillhörige, att hvar och en kunde upprödja Hemman, under full både ägande och nyttjande rätt. Andra tider andra seder. År 1544 förklarade Konung Gustaf I för ett ftort mifsbruk\itt Byalag tillegnat sig trakter af stora Skogar, och förordnade att ägor, 60m obebyggde lago fjerran från Byggdelagen skulle höra Sveriges Krona och ingen annan till. Vid 1602 års Riksdag blef allt hvad som vore odladt eller bygdt på allmänningarne af Ständerne vederkändt under Kronan. KronoHemman hafva vidare uppkommit: 3:0. Genom Dana-arf. 4:0. Då Skatteeller Frälsehemmans ägare genom brott förverkat sin egendom under Kronan. På det sättet kommo Folkungarnes egendom under Kronan; och enligt 1600 års Riksdagsbeslut tillföll Staten all egendom tillhörig de Herrar, som vikit tili Polen med Kung Sigismund. 2 D2 Den 21 Maji e. m. 5:0. Derigenom att rika Svenska jordägare uppstigit på KonungaThronen, då deras gods ofta blifvit med Kronans förenade och förlorat sin förra Frälsenatur, samt blifvit Krono. Detta är förhållandet med Birger Jarls egendomar och Gustafvianska familjens arfvegods, hvarom kan läsas Kongl. Brefvet till ReductionsCommissionen den 19 December 1693. 6:0. Derigenom att
De tillägg och förändringar, som blifvit gjorde i 8:de, rarte och i3:de Mom. hafva åter varit nödvändige dels i följd af Gesällsbrefs chartering, dels till beredande af säkrare controler för chartering af Arrende - 4o Ecvi!!tiings-UtsfattetsB(t, Afta i3. och Hyres-Contract samt till undvikande af tvetydighet i afseende å påföljden. för underlåtenhet deraf.. §• i83o års Författning. i;o Fiscaler, Krono - Åklagare och Gharlse Sigillatae Ombudsmän skola vaka öfver denna Författnings efterlefnad och brott deremot lagligen atala. §• Öfverträdelse af denna Författning profves och afdömes i den Rätt eller Embetsverk der försnillningen eller förseelsen gjord eller upptäckt är; men eger Verket eller Embetsmannen ingen domsrätt, förvises målet lill Kämnerseller Rådstugu-Rält, der Kämners-Rätt ej finnes, Väre Befallningshafvande §■ 4:o Allt underslef med stämpladt papper, genom uppbärande af högre betalning än utsatt är & c.. 11. Utskottets Förslag. ko Fiscaler och öfverträdelse deraf lagligen åtala. 12, Öfverträdelse —< eller upptäckt är; men eger Verket1 eller Embetsmannen ingen domsrätt, för vises målet till Härads-, Kämnerseller Rådslugu-Rätt, der Kämners-Rätt ej finnes. Kongl. Majlis Befallningshafvande — i3, 4:o Allt underslef med stämpladt papper, eller vid stämpling deraf, uppbärande af högre betalning än utsatt, är &cr. $•' »4- 5:o Underlåter utgifvare af Tidnin5:o Underlåter — -— —- gar eller sådane periodiske. Skrifter, - —■- och Brochyrer, sorn på ofvannämde sätt få åtnjuta porto-frihet, eller Boktryckare hvad om stämplingen stad EeviUnings-XSt skottets Bet. Nio i3* gadt är, bote 5o R:di\
en slcildring f r h Venedigs storhetstid, en tid som visserligen ligger många hhundra.den bakom OSS, men soin ar mer Bn vanligt &amp;, auad ntt intressera oss. Under de oupphörliga fejderna emellan de stora republikerna i norra Italien var det lätt tillfälle för en stark och oförskräckt yngling att bana sig vag till ära och utmärkelser. Bokens hjälte, Francis Hamnond, son till en i Venedig bosatt engelsk köpman, lyckas också få vara med om flera af de stora sjöslag, som utkämpades emellan Genuas och Venedigs flottor, s&amp;som striden vid det nuvarande Porto d ' Anzio, vid Poln m. fl. ställen, att icke räkna d l a sammandrabbninga.r med piraterna, hvilka tinder denna tid svärmade omkring vid Medelhafvets södra kuster. Naturligtvis gr det en intrig med i spelet, en sammansvärjning, som Francis lyckas uppdaga, och &amp; t par unga flickor, som han upprepade gånger räddar från att bortföras och falla i händernn på en skurkaktig venetiansk ädling. Denne förföljer Francis med sin hämnd och bringar honoin i den mest kritiska belägenhet, men Francis ~ %ddar sig dock alltid genom sitt mod och sin skarpsinnighet, och sedan han äfven befriat Korfu från sjöröfvarnes anfall, miste man med giivernören på denna ö utropa: » Underbmt i sanning! » Boken är nnderhgllande, men i synnerhet i början. något trögläst. Detta kommer sig daraf att de handlande personerna ständigt använda langa svarfva.de meningar, då de skola yttra sig och till och med de unga hålla tal for hvarandra i stället för att samtala. AIRhända fordrade den höfvislra seden vid slutet af 1300-talet en viss sirlig omständlighet, som nu förefaller oss alltfar tung och tröttande. Ofversättningen är i allmänhet god, men att använda det gaimnalmodiga, småstadsaktiga ordet D bjudning D är icke lyckligt funnet. Det låter egendomligt, då någon säger sig hafva varit &gt;) på bjndning~ efter att h a h a bevistat en storartad fest hos dogen Contarini.
Danielsson gjorde förslag skulle äga en oskiljaktig gemenskap med en af Herr von Engeström uti lika beskaffadt ämne vackt motion, som till Riksens Höglo fl. Ständers Stats - och Uag-Utskotts gemensamma behandling blifvit öfverlemnad, på grund hvaraf Herr von Engeström yrkat, det ofvanberörde Betänkande måtte återremitteras , på det båda desse motioner kunde i ett sammanhang till pröfning förekomma: äfvensom att, hos Hedervärda Bonde - Ståndet* Eiksdags-Fullmäktigen Anders Danielsson, med hvilken flere andre af Ståndets Ledamöter sig förenat, sökt, på flere af honom andragne förmente skäl, ådagalägga, dels att hvad af Utskotten blifvit förmäldt, såsom ansedde hinder för Uilstyrkjmdq af hans förslag) skulle sakna, till - Lagoch Besvärs-UtskötienS Betänkandeh. (oi förlitelig grund, dels ätt de af honom yrkade förrberörde sammandrag och samlingar skulle vara icke allenast nyttige,- utan jemväl högst nödvändige.
Ja, denna befolkning är ofta lastbar, det medgifves. ”.Man skall uppodla ödemarker och göra dem fruktbara” säger talaren. Ja, låtom oss det göra; men den landtman, som uppodlar ödemarker, 216 Den 31 Maj f. ni. lian måste sälja sin säd, eller sin potatis, eller hvad som det vexer, för att kunna betala räntan på det åtgångna kapitalet och dagspenningen åt arbetarne. Hvarest får han till erforderligt pris sälja dessa varor, om för många kasta sig på jordens odling? Hvem skall köpa och förtära de födoämnen, som landtmannen och hans arbetare icke sjelfve förbruka? Nödvändigt är att jorden, om hennes odlig skall bära sig, måste gifva mera potatis, säd och gräs, än jordägaren, hans arbetare och kreatur förtära, ty odlaren och iians folk, mäste, utom föda, hafva kläder och husrum m. m. sora kostar penningar. Kan öfverskottet å födoämne afsältas med fördel i främmande länder? Det betviflar jag; ty svårligen lära våra jordbrukare kunna, utom i sällsynta missvextår, tälla med Ryssar, Tyskar och Danskar i låga pris och god vara. Svenska jordbrukaren mäste således påräkna afsättning inom sitt eget land. Huru skall det lyckas om jordbrukaren der icke finner nog många sådana medborgare, som förtära säd, potates, kött, smör och dylika lifsmedel, utan att sjelfve täfla med honom om deras frambringande? Dessa kunna äter icke vara andra än stadsboer eller sådane som frambringa andra varor än lantmannen, men hvilka han och andra behöfver ulan att kunna dem åstadkomma. En värd talare har sagt, att man blott borde hålla sig till Stadsmannanäringarne och se till att lullafgifterne å manufakturerne icke blifva för låga. Man måste efter min tanka, äfven tillse, att lullafgifterne på landtmannavaror icke heller blifva för låga; ty arbetsförtjensten skulle eljest tagas ifrån den inhemska landtbrukaren och tillfalla ulländningen, såsom jag redan sökt visa. Den ena medborgaren måste i det fallet hjelpa den andre på det att alla må kunna hafva bestånd.
På sätt Statsråds-protokollet gifver vid handen, utgöres Under-ståthållarens löneförmåner för närvarande af: lön på Rikets stat R:dr 4,500: — från hufvudstaden utgående bidrag under benämning taffelpenningar „ 2,250: — eller tillsammans R:dr 6,750: —- I fråga om behofvet af den äskade lönetillökningen har öfverståthållareembetet uti underdånig skrifvelse den 1 Augusti nästlidet år anfört, hurusom Under-ståthållaren, hvilken, enligt instruktionen för Öfver-ståthållaren den 25 Augusti 1791, hade att i Öfver-ståthållarens frånvaro eller då han vore hindrad, Öfverståthållare-embetet förvalta och hans ställe företräda, samt att, alternerande med Pogaten, uti embetets kansli handlägga alla skuldfordringsmål, och särskildt att öfvervaka exekutionsväsendet,)? sedermera i följd af folkmängdens tillökning och ärendenas tillvext i allmänhet, fått sig uppdragna flera bestämda tjensteåligganden, såsom genom Kongl. Brefvet den 8 Februari 1849 att i Öfver-ståthållarens ställe vara ständig ordförande i Direktionerna för Stockholms Allmänna Barnhus, för Danviks hospital samt för Stockholms stads och läns kurhus, i följd hvaraf 6 Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 60. honom ålåge att med närmare uppmärksamhet följa dessa inrättningars förvaltning i olika delar, samt enligt Bevillnings-förordningen att vara ordförande i Stockholms stads pröfnings-komité, som hade fortgående sammanträden omkring två månader årligen, hvarförutom Under-ståthållarens tid och verksamhet inora embetet toges i anspråk för pröfning och handläggning af fattigvårdsmed flera olikartade ärenden.
Svar på återremiss ,,,, Banco-vinsterij om handläggning af frågor, rörande dispositionen af den till allmänt nyttiga ändamål anvisade andel deraf , fråga om densammes utdelning till Rikets samtliga Län , , Svar på återremiss , , enligt 1839 års bokslut, om densammas användande ,,, , , , > , Svar på återremiss ,,,, Sammanjemknings-förslag och voterings-propositioner , , , , , Svar på återremiss Voterings-resultat , , , , , , , ytterligare angående Banco-vinsten en ligt 1839 års bokslut om användande af en fjerdedel af den blifvande till allmänna arbeten 3, om användande af en del deraf till understöd och ersättning för de fa briks-anläggningar, sorn till följd af införsel - förbuds upphörande eller tull - nedsättningar kunna anses lidande^ yyyyyyyyyy y t > t t f y Banke n; se organisation, Löner, Låne-rörelse, Banke^r: enskildeoch Hypotheks-föreningarj förslag .till Lag för sådane ,,,,,,, 'Svar på återremiss ,,,,,, Sa^mmanjemknings-förslag ,,,, Vojterings-proposition Q.mröstnings resultat , , , ,,,, Barbaresk-St aternej freds-verkets underhallande med dera.^ se Handelsoch Sjöfarts-fonden. Barkarby ^Kronohemman, om prolongation af arrende^ derå eller skatteköp deraf; se Arrende. Barkenoch Siljans canal, anslag dertill; se Anslag för en gång, g) Barn j oäkta, om deras rätt till arf; se Arf. „ om deras rätt till underhåll ,,,, , , Barnnmordj om upphäfvande eller ändring af Kongl.
M!g synes töjjagteligen det tätta och -säkraste vara, både för Susen och Konungens, yeik - pen October e. tit. 393 Stillands Embetsman, att man blott föreskrifver det säden efter hand skall försäljas. Herr Bjerta; I allmänhet jag har gjort det till en föresatts, att vid alla tillfällen der saker pfverlemnas till Regeringens omsorg bestämma detailler så litet som möjligt är , men göra de föreskrifter, som lemnäs tydliga. Jag är således äfven här af denna tanka, och har ej trott något bättre uttryck kunna användas , än ejler hand. Likväl måste jag bekänna , att det förslag Herr drefven och LandtMarskalken framställt, ejsynts mig af annan beskaffenhet, än att det utvecklar den tanka, sorn punkten innehåller. Således ser jag ej något hinder, att bifalla punkten med detta tillägg, så mycket heldre som vi vid detta Betänkande, likasom vid andra , sorn varit följder af Kongl. Majtts propositioner visat, att vi alltför mycket ingått i detaiiler. Jag har ej gillat det; oagtat jag ej heller har kunnat undvika, att se de stora misstag, som insmyct sig i förvaltningen, så snart ej Ständerne lemnat förslag till detaillerade Reglementen. Sorn jag under önskan att den tid må komma, då detta ej mera blir Lagstiftande magiens åliggande, likväl ser att det ännu behöfves; tillstyrker jag, att punkten ina Vidare förklaras , anseende alla de omständliga verksiällighersföre&krifter, somt än i, dag gifvas såsom ett tidens tecken , och anhåller derföre att punkten mane bifallas med Herr Grefven* och Landt Marskalkens tillägg. Herr Grefven och Landt l\Ia rf k al k en gjor - 394 Dsn 27 October em. tle proposition till bifall af 6:te puncten i Utskottens förra Betänkande. Ropades Ja, och Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandlMarfkalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla berörde punct, med det af Herr EandtMarskalken dervid nyss föreslagne tillägg. Bifölls.
Men om ock orättvisan af en ojemnt utfallande beskattning fördroges utan knot, när skatten vore'Jåg, kunde man dock icke påräkna, alt förhållandet blefve detsamma, dä skatten i betydligare män måste höjas. Erfarenheten visade, att under olyckliga tillfälligheter, såsom krig m. m., då handel och rörelse lida betydliga inskränkningar, de indirekta beskattningskällorna utsinade och de vanliga statsinkomsterna befunnes otillräckliga för de hastigt ökade utgifterna, man i allmänhet måste höja de direkta skatterna. Med förbigående af äldre exempel, erinrade Kommitterade endast, huruledes, vid den år 1848 hotande faran af ett fredsbrott, beviilningen härstädes mäste för rustningskostnader höjas med 162/:j procent. Ett verkligt krig skulle sannolikt tvinga detta, såsom andra länder, att flerdubbla de direkta skattebidragen. Men tiden medgåfve då icke långa öfverläggningar för att utfinna rättvisa grunder för allmänna beviilningen, utan Rikets Ständer blefve nödsakade att, såsom år 1848, utgä från hvad som redan förefunnes, och ytterligare utskrifva en qvot och kanske en multipel af den gamla beviilningen. Vore då denna ojemnt eller mindre rättvist fördelad, så måste orättvisan kännas mera tryckande och missbelåtenheten blifva desto större. Anledningen må vara hvilken som helst för Statens behof af ökade inkomster och en deraf härledd ökad bevillning, — det måste dock alltid vara magtpåliggande. alt bevillningsgrunderna vore rättvisa, och man återkomme derföre också alltid till utgångspunkten i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse. Mne, utom det förnämsta skälet, som är anspråket pä rättvisa, funnes äfven andra vigtiga skäl att söka tillvägabringa en i möjligaste måtto jemn fördelning af beviilningen efter 2:dra artikeln. Främst bland dessa hafva Kommitterade erinrat derom, att flera medborgerliga rättigheter och skyldieheter för närvarande grundades på denna bevillnings-artikel. Rösträtten vid riksdagsmannaval hade nyligen för en stor del af rikets städer blifvit bestämd i förhållande till beviilningen.