Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
204 R:dr 6 sk. eller tillsammans 6,432 R:dr 15 sk. 2 rsl., en brist uppstått af 3,432 R:dr 15 sk. 2 rsl., samt att det åt Botanisten Magister Andersson meddelade anslag jemväl måst med ett belopp af 904 R:dr 16 sk. 9 rst. öfverskridas. Kongl. Maj:ls Nu d. Proposition\3 N:o 67. 21 Utom det belopp af tillsammans 4,336 R:dr 31 sk. 11 rsf., hvarmed ulgifterne för de Zoologiska och botaniska samlingarne sålunda öfversligit anslagen och hvilka medel Doktor Kinberg och Magisfer Andersson enskildt förskjutit, hafva dessutom, enligt hvad Akademien vidare anmäler, tillkommit följande ulgifts-poster, nemligen: frakt för en sändning naturalier, hvilka till följd af bristande utrymme å fregatten blifvit från Valparaiso hemsända, 321 R:dr 21 sk. 5 rst.; omkostnader för samlingarnes transport från fregatten till Riks-museum 22 R:dr 4 sk., samt för den Zoologiska samlingens första omläggning i ny sprit efter ankomsten till museum 350 R:dr 3S sk. 8 rst. eller tillsammans 694 R:dr 16 sk. 1 rst., hvilken summa, då den ej kunnat af Riks-musei årliga anslag erhållas, genom förste Zoologise-Intendentens försorg tills vidare blifvit förskjuten, hvarförutan, för att, så snart ske kan, bringa de erhållna rika samlingarne i det skick, att de, så vidt Musei nu varande lokal medgifver, må kunna vetenskapligt ordnas och bearbetas, ytterligare erfordras, för den zoologiska afdelningen, lill skåp, lådors inredning, till omkring 3,000 glaskärl samt till sprit och andra materialier 4169 R:dr och för den botaniska afdelningen, lill skåp, papper, upphäflning af växt-samlingen m. m. 8 00 R:dr eller tillhopa 4,969 R:dr.
»Gud hvad här är vackert!» sade Pelle de två hade stannat på klinten alldeles ofvanför de andras hufvud. »Herre Je' om jag kunde måla såder! Hva'? Vår Herre är en styf karl. Vi andre ä' bara stympare.» Hvad fröken Johnsson svarade eller om hon öfverhufvud taget svarade, kunde man icke urskilja; hon talade alltid så sakta och beslöjadt. Men Pelle trafvade vidare i den tankegång, han kommit in på. »Herre Je'! hvarför ska' man vara en sådan klåpare! Hva'? Åh, gud, om jag kunde måla såder hva? så skulle vi gifta oss i morgon.» »Hva? Ville ni inte ha mig, säg?» Det hade med ens kommit ett helt förändradt tonfall i Pelles röst. Den blef så mjuk och så böjlig. Öfvergången hade skett alldeles hufvudstupa; det var klart att han utan att tänka sig för kommit in på ämnet, att orden undsluppit honom nästan mot hans vilja. »Säg ville ni inte det?» Det blef så tyst deruppe och de få minuter som förflöto föreföllo pinsamt långa för de två dernedanför. Hon hade rest sig upp, han stödde ännu sitt ena böjda knä mot marken och de sågo på hvarandra gripna af en egendomlig högtidsstämning blandad med en känsla af skamsenhet, som om de plötsligt anträffat hvarandra, lyssnande vid en dörr, innanför hvilken två menniskor trodde sig i ostörd ro afhandla sitt lifs heligaste och mest privata angelägenheter. Men det var också något annat som grep dem båda, en förnimmelse som liknade afund, en känsla af fattigdom. De två deruppe egde ungdomens omedelbarhet, som hejdar sin lycka i flygten utan ängslig tvekan, utan att på förhand sönderplocka sin egen stämning; de två deruppe egde ungdomens tro och lefnadsmod och stolta, vackra besinningslöshet de kunde älska de två. Och för första gången kom det öfver de andre, som lekt en sommarlek under den tysta förutsättningen att båda vara garderade, en leda vid den tomma och ytliga leken och en längtan att ge sig hän på godt och ondt, utan baktanke och utan tvifvel.
Ombudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1840. 10:O Rättighet för Nybygges-Sökande att emot borgen lyfta odlings-.understödet. Genom Nådigt Bref den 21 November 1835 bar Kongl. Nådiga föreskrifter uti ifrågavarande ämne skola fortfara att vara gällande, blott med den förändring, att, i stället att andra och tredje årets understöd hittills icke blifvit anordnadt förr, än genom Syn hvarje gång är utrönt, att Nybyggaren sitt åliggande uppfyllt, det hädanefter må göra tillfyllest, att en lika beskaffad, af Kongl. Majrts Befallningshafvande godkänd borgen, som för första odlingsåret, äfven af Nybyggaren anskaffas för utbekommandet af andra och tredje årets understöd; hvarefter, vid de syner, som Kronobetjeningen åligger att hvart tredje år å Nybygget, utan åboens betungande, förrätta, bör utrönas, huruvida han under de trenne framflutne åren fullgjort föreskrifne byggnadsoch odlings-skyldigheter, och i motsatt fall härmed förfaras i enlighet med Kongl. Brefvet den i3 Maj 1817. liro Nedsättning och afskaffande utaf Ackorder till Landshöfdinge-Embeten. i835 den 2 Juli i underdånighet anmäld och lagd till handlingarne. 12:0 Arieplougs och Arvidsjaurs Lappmarkers förläggande från Westerbottens till Norrbottens Län, samt angående en ny administrativ och kameral indelning i de delar af Riket, der sådant af behofvet påkallas. I afseende på förra frågan, har Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bjef den 10 Februari 1837, bifallit, att Piteå Lappmark, innefattande Arvidsjaurs och Arieplougs församlingar, må från Westerbottens till Norrbottens Län förläggas; Och hvarom vederbörande, till behörigt iakttagande, jemväl underrättades. Beträffande den senare frågan, har Kongl.
Att, under sådana omständigheter, fatta beslut om ifrågavarande tjenstbarheters indragning efter nuvarande indelnings-hafvares afgång, utan att, i sammanhang dermed, blifvande boställs-hafvare för deras sålunda till äfventyrs uppkommande förluster, till så vidt arbetshemmanen ej förpligtades att dem godtgöra, förvissades om skälig ersättning genom erforderliga statsanslag samt nödiga och ändamålsenliga åtgärder blefvo vidtagna, äfven genom dertill anvisade medel till boställshäfdens behöriga handhafvande, der sådant behöfdes, ansåg Kongl. Maj:t icke lämpligt; hvadan och enär vid de i landsorterne, enligt Rikets Ständers önskan, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hällne undersökningar, hvarken någon uppskattning till penningevärde egt rum, vare sig af arbetshemmanens gemensamma arbetsoch dagsverks-skyldigheter till hvarje kungsgård, eller af hvarje hofveri eller arbetslags, än mindre hvarje särskildt hemmans tjenstbarheter, eller tillfredsställande utredning blifvit åstadkommen i flera på frågan inverkande vigtiga omständigheter, Kongl, Maj:t i nåder förordnade, att, till noggrant utredande af dessa förhållanden, ny lokal-undersökning skulle företagas icke allenast vid hvar och en af de i Skåne varande kungsgårdar och boställen, hvarest hofveri-skyldigheten in natura ännu icke vore af skaffad - Stats-Utikottet* Utlåtande, N:o 93. 9 skaffad, utan äfven vid Lilla Bjurums öfverste-boställe i Skaraborgs län, der densamma ännu funnes behållen; och uppdrog Kongl. Maj:t åt numera aflidne Kammar-rådet i Dess och Rikets Kammarkollegium L. E. Cassel att, med biträde af förste Landtmätaren i hvarje af nu ifrågavarande län eller, i händelse denne vore hindrad, af annan, utaf Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillförordnad, skicklig och erfaren Landtmätare, samt en af General-befälhafvaren i Militär-distriktet utsedd regementseller kompaniofficer, samt med kännedom om
En gång, när gubben kom åter från hustrun i Cadiz till hustrun i hemlandet ... förlåt ... hämtade han med sig en burk holländskt snus åt sig själf och en kanariefågel åt pojken. Det var ett stort bevis på tillgifvenhet och hågkomst, ska jag säga, och unga Valentin måste vara sjuk tre dar från folkskolan för att göra en stor bur. Men innan buren blef färdig, dog fågeln. Året därpå förliste kaptenen vid franska kusten, och hemlandshustrun fick den glädjen att behålla hvad han varit så god och lämnat efter sig, d. v. s. tre barn — och en koffert med diverse rutiga papperskragar, en oljerock, två halfva omgångar kläder och en klocka. — Men Valentin fångade en vacker, oskyldig sparfunge, och den fick ett hem i kanariefågelns bur. Tänk, så besynnerligt!» »Heter inte ni Valentin?» »Jo; och namnet på den vackra»... Båda skrattade; Margit viste sannerligen icke hvarför, men den oförmodade historien hade utöfvat en märkvärdigt lugnande invärkan, ehuru det föreföll henne, som om han berättat den ofta. — De klingade. »Det måtte vara härligt att föra ett stort, vackert fartyg!» utbrast hon om en stund. Han rynkade ögonbrynen. »Snart nog öfverlämnar jag befälet åt andra.» »Hvarför det?» »Emedan ... nå, det är detsamma. — Omärkligt flyttade han sig närmare, men med det lekfulla tillägget: »man får så grofva händer ... jämför blott med era egna.» »Nåja — se här! I sin ena kvarhöll han hennes båda, ämnade ... ämnade kyssa dem, men gaf sig till tåls, när han kände spår af motstånd. Nu fick Margits ungdomliga själfsvåld råda: hon grep ånyo sitt glas — och tömde det. Hon ville ingenting tänka, ingenting minnas, endast vara glad, stormande glad; men en förrädisk matthet smög sig öfver henne. Och dock hann hon icke tillbakahålla ett öfvermodigt, halfhögt uttaladt: »naturligtvis ... ni vågade inte.» Det uppstod en lång tystnad, hvarunder kaptenen från sidan betraktade henne.
(Se i §. 4 morn. med tillägg,) 3:0 Öfver denna anmälan må Sökanden genast och kostnadsfritt undfå ett Utdrag af Jlof-Canzlers-Expeditionens Diarium; Börandes, i händelse tillståndsbevis eller motiveradt afslag icke varder ulfärdadt för Utgifvare, i Lmfvudstaden inom fjorton, och i orterna inom trettio dagar från anmälningsdagen, Sökanden uti Hof-Canzlers-Expeditionen förete Diarii-Utdraget, och ovägerligen, äfvenledes kostnadsfritt, erhålla påskrift derom: hvarefter en sådan anteckning å berörda Utdrag skall gälla, i bevisets ställe, till full kraft och verkan. (Tillägg, antaget vid denna Riksdag,) 3:o Om lillståndsbeviset, eller, i annat fall, Diarii-Utdraget icke begagnas inom Sex månader, hvarje lill trettio dagar räknad , från det förras utfärdande eller det sednares •Bil. till Co/istitr Ut sins Memorial, N.o 5i. 9 sednares påtecknande, må utgifnings-rätLigheten anses hafva för den gången npilört. (Fortsättning af det antagna tillägget.) 4"o Den i 1 mom. föreskri fria borgel', som till vederhäftigheten och namnteckningen bestyrkes, för Sökande i Stockholm af Öfver-Ståthållaren, och i orterna af Konungens Befallningshafvande, skall innefatta Löftesmannens uttryckliga förbindelse alt ansvara för erläggandet af de böter, hvartill Sökanden, för öfverträdelser af denna Lag, kunde skyldig kännas, och till hvilkas gäldande tillgång hos Sökanden skulle saknas; Löftesmannen obetaget alt inskränka sin borgens-förbindelse till viss summa, hvilken likväl aldrig må understiga ett års prenumerations-afgift för Ett Hundrade Femtio Exemplar af den lill utgifvande anmälda Periodiska Skriften. Är prenumeration icke tagen, eller upgår den ej å nämnda antal exemplar till Tre Hundrade Riksdaler, utgöre delta belopp minsta antagliga borgens-summan.
Majrt uttryckeligen bestämd och föreskrifven, enär samma förminskning icke heller befunnits vara påkallad af andra serskilda omständigheter och för öfrigt till sina följder befinnes så eftertänklig; har Kongl. Majrt, begagnande det förbehåll, Dess Nådiga Proposition i ämnet till Ständerne innehåller, och med afseende på den utveckling, ärendet under tiden vunnit och på de deruti nu mera tillkomne flera väsendtliga upplysningar; funnit, med ogillande och upphäfvande af Comiterades jemkningsförslag, att ingen nedsättning eller förminskning i Blekingska båtsmansindelningen bör ega rum, utan att provincen hädanefter, som tillförene, bör sine i,5oo Indelnings-Båtsmän uppsätta och utrusta; i följd hvaraf ytterligare begagnande af den förmon att hafva 46 numer vacante, som i Kongl. Brefvet den 17 Maji 1822 de rustande tills vidare medgifvits, nu mera kommer att upphöra , äfvensom Författningarne om Blekingska båtsmanshållet böra, äfven i de under jemkningsförrättningen ifrågakomne serskilda delar lända vederbörande till efterrättelse; hvarjemte ej mindre alla öfver jemkningsåtgärderne anförde underdåniga besvär, än de serskilde underdåniga framställningarne af Riksdagsfullmägtige för Bonde-Ståndet i Blekinge samfälldt och af vice Talmannen Jon Jonsson enskildt vore såsom förfallne att anse. Enär i målets sålunda förändrade skick ingen jemkning med nedsättning i båtsmanshållets numertal kunde af Kongl. Majrt medgifvas, komme alltså all annan jemkning deruti att angå endast Rusthållarne sjelfve och för dem medföra ömsom vinst och förlust sålunda, att det rustningsbesvär, som tilläfventyrs för en del hemman minskas, verkar tillökning i samma besvär för andra hemman.
Med djup känsla af Fäderneslandets fordringar, med ökad sörefatlS att dem genom ett skyndsamt Tronföljare, Wol uppfylla, kytznade Kongl. Maj:t med benägenhet ät Si t Folks röst, som högt yttrade sig för Fursten af Ponte Corvo. Lysande krigsbragder hade med lagrens prydnader vmgiswik dest namn, som genom förkjenstens ägande rätt i häfderna berett sitt rum; Utmärkta egenskaper som Statsman, hade ökat dest ära och stadgat det allmänna omdömet derom; mildhet och redlighet hade, äswen af fiender, tillwunnit honom wördnadens och tillgifvenhelens otwungna gärd; särskilta af krigets olyckor föranledda förhållanden med Sweriges Krigare, hade lärt dem art bedömma denne Furstewarma tillgifwenhet för ett Folk, mot hwilket han med motvilja riktade sitt swärd; alla desta omständigheter kunde ej undgä att fästa Kongl. MajttS sorgfällig» uppmärksamhet; de borde bestämma Kongl Majus beslut i anseende lill Rikers Thronsöljd. Kongl. Maut har, i denna wigtiga fräga, inhämtat, sä wäl Riksens Ständers Hemliga UtsikottS som Stats Räders underdånigt» tankar. Det förras stora pluralitet och det sednares enhälliga yttrande hafwa gifwit en förenad ledning ät Kongl. Majittänkesätt. Kongl. Maj:t har trott, alt, om Sweriges framtida oven ö'werlemnas ät Fursten af Ponte Corvo, Dest redan rvundna Krigsära, ä ena sidan, Den 18 Ang. 49 dan, skall trygga Rikets Sjelfständighet, och, ä Len andra, görn nya Krig för Hrns ärelystnad öfwerslöviga; akt
Expeditions-TJtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N.-o 97. 7 Vidkommande Eders Kongl. Majits framställning i öfrigt, så har, enligt livad upplyst blifvit, Statskontoret, för hvad under år 1864 är uti ifrågavarande hänseende förskjutet, redan erhållit godtgörelse från de å Riks-statens Andra Hufvudtitel uppförda extra utgiftsmedel, till följd hvaraf de pensionsbelopp, som nämnda embetsverk till enkan Richert sedermera förskjutit eller intill 1867 års ingång kan komma att förskjuta, utgöra sammanräknade 6,000 Ridr; Och hafva Rikets Ständer, till Statskontorets ersättande för sistberörda förskott, anvisat ett belopp af 6,000 R:dr, att, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga disposition, från Riksgälds-kontoret utgå. 8:o. Såsom ersättning för biträde och andra kostnader vid fortsatt utgifvande af arbetet “Sveriges gamla lagar“, hvarmed Professoren, Kommendören af Eders Kongl. Majits Nordstjerne-orden, Doktor O. J. Schlyter fortfarande är sysselsatt, har Eders Kongl. Majit äskat, att å Allmänna Indragningsstaten måtte uppföras enahanda belopp, som vid förra riksdagen för sådant ändamål anvisades, eller 900 R:dr årligen, att af utgifvaven uppbäras emot redovisning i vanlig ordning; Och hafva Rikets Ständer till Eders Kongl. Majits ifrågavarande nådiga framställning lemnat bifall. 9:o. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL SASmnUKBB MESaOTÅHIDIEHS fl Lagtima Riksdagen i Stockholm Åren 1847 och 1848. FJERDE SAMLINGEN. !*“* Afdelningen: StaTs-Ut skottets Memorial, Utlåtanden och Bet än handen. Am S> ® A Sållin Slats-UtskoUels Utlåtande, IV :o i53. 1 N:o 153. Ank. till Exp.-Utsk. den 29 April, kl, 6 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl.
dagar sedan, och jag undrar, om han inte tyckte detsamma, innan du for ut, för det låg ett visst sorgset allvar öfver honom, när han kom till mig och sa' den där gamla, vanliga frasen, som man alltid säger, när unga flickor reser bort. KERSTIN. Joo, det sa han verkligen rent ut för ett par Hvad ä' det för en fras? Vet du inte det? Nej. FRU BERG (småler). KERSTIN. FRU BERG. KERSTIN. »Hon blir nog förlofvad därborta.» Menniskor ä' alltid så tokiga. FRU BERG. Nej, det var sant, jag får lof och ut och röra Ja. det har du rätt i, Kerstin lilla. (Paus.) ihop stärkelsen till gardinerna, annars gör Karo(Sysselsätter sig ifrigt med sin stickning.) lina dem för styfva igen. Kors, en så'n maska! KAROLINA (i dörren till tamburen). Herr Sundin! ­ 25 ­ Femte scenen. DE FÖRRA. Ingeniör SUNDIN. (Helsningar.) FRU BERG. SUNDIN. Hvem söks? gor, när man kommer på visit? Till mig? Hvem söks? Hvad ä' det för obehagliga fråFRU BERG. SUNDIN. Dig gör man inga visiter. Det är vackert så, om man tittar in till dig ibland. FRU BERG. Åhnej, kära Albertina, inga höga tankar! vara dig, Kerstin. Alltså ä' det bäst, att jag går min väg. KERSTIN. Jaså, mig gäller inte visiten. Då måste det uträknadt. Nej, vet tant, det där var allt litet för fort SUNDIN. redigt matematiskt hufvud. Men Albertina har då alltid haft ett mycket ­ 26 ­ FRU BERG (till Kerstin). Hör du? följa med den där uträkningen. Men jag ä' inte så skicklig, att jag riktigt kan FRU BERG. KERSTIN. Jag ä' ändå tvungen att gå ut, som du vet. Fabrikörn kommer väl strax in. SUNDIN. Nå, det kan också vara detsamma, lilla du. skulle komma snart igen.
Man kan väl alltid få utflytta, för att efter nyck inrätta hela sitt jordbruk, eller dermed anställa rön och försök till vetenskapens båtnad; men sådan utflyttning af liten andel bör ske på egen bekostnad, utan allt betungande för skifteslaget eller understöd af allmänna medel. I stället att eftersinna alla dessa och dylika förhållanden, med afvägande af ömsesidiga fördelar och olägenheter, synas våre skifteslagstiftare, med den vanliga reformblicken, hafva betraktat i det befintliga endast olägenheterna, och endast fördelarna i de uppgjorda förbättringsförslagen. Byelaget, sådant det af ålder fanns, och flerastädes ännu finnes med ägoblandning, ofta utan ordentligt trädesbruk, alltid utan en sådan indelning, som kunde till gagneligt vexelbruk användas, lät icke försvara sig inför tidens framsteg i jordbruket. Och när byelaget således måste förkastas; kom man aldrig på annan tanke, än att fullkomligheten måste ligga i yttersta motsatsen, enskiftet. Ingen annan utväg kom i fråga. Alla slags ägor skulle skiftas, och mer än ett skifte till hvarje hemmansdel, så vidt möjligt var, undvikas. En hvar skulle äga att, på skifteslagets bekostnad, få sin lott omgifven med stängsel, och sina åbyggnader flyttade inom sitt område. Ouppodlad jord, som erhölls i utbyte mot odlad, skulle uppbrytas och gödas på bekostnad af den, som erhållit den odlade, änskönt denna vore af större vidd, än att han kunde hålla den oppen och af dess odling draga nytta. För att slutligen vinna ändamålet med hela isoleringen, måste hvar för sig vara omtänkt att inom sitt område med stängsel afskilja inägor från skog och betesmark och, i händelse vexelbruk skulle inrättas, frånstänga hvarje gärde från annat. Der tillgången på skog icke var rätt ymnig, måste den af all denna stängsel medtagas.
Sig äga sä mycket mera anledning som dessa protocoller innefatta Ridderskapets och Adelns öfverlaggningar under tidskiften, hvilka, i anseende till de händelsers vigt och allmänna inflytande, sorn derunder sig tilldragit, alltid skola i Sveriges häfder intaga ett utmärkt rurm Hvad sedermera angår den väckta frågan öm utbjudandet till salu i Bokhandeln af Ridderkapets och Adelns Profocoller för 1817 öch 1818 årens Riksdag; så finner sig Utskottet icke kunna deröfver meddela annat utlärande, än endast inför Ridderskapet och Adeln anmäla. att berörde protocoller äro tryckte på Statsverkets bekostnad, och att följakteligen, om någon fördel för Statsverket genom försäljningens befrämjande åsyftas, sådant synes vara éft ämne, som tillhör StatsUtskottets handläggning Stockholm den 8 Mars 1823. På RiddarhusUtskottets vägnar C. F. Horm N. Snoilsky. Den 25 Marlit, Bilagor till PieniProtoeollet för den 25 Martil, förmiddagen. N:0 Ii Grefve Gyllenborg, Johan Henning; Sedan Kongl. Majit aflåtit Nådig proposition till StatsUtskottet att föreslå medel, till förbättrande af BataillonsLäkareB löningsvilkor, som Kongl.
Naj:ts lVädio-g. proposition till pskets ständer, angående åtskilliga i Oötlielior^s oell polius Imus skärfard IieläAna kolmars upplätande till fritt oell allmänt IieZaZnande. X 4 Long-t. lVäckrAS ^ropsrrtton, IV:o 66. Kongl. lVIsjtt bebagade, enligt 8tat8-Rädets underdäniga tiiistvikaixle, i Kader gilia detta förslag, sadant det tinnes Rrotoeollet bilsgdt, oeb bekallde, rrtt, i enligbet dermed, Kådig proposition skulle under denna dag M Rikets Ständer atlätas. IHx^krotocollo' // />. /^,'r'ss. K:o 60. t^rrk. till Rxp. litsla, d. 14 Oet., I^l. 6 o. >7/, KMr^se pr'o/-6§Kro?r ^V/ Rr/cx^ ,8Vxnc/xr, KNAne-rtis <7o/om's?r /^MV/tx/e7Nt/« -/nc/xr >8rxm//xx' n///ndn -rrr nc/t /n>r)«/Mr»A,' 6r'/ve-t Ktoe^/to/mL >8'/ott t/e/t / Oeksöer Kongl. Naj:t, som anser med en välkörstädd ordning mindre (itverensstämmande, att någon Rikets besittning ar undantagen tran Rikets statsförfattning oek allmänna förvaltningsformer, önskar neli föreslär fördenskull 6 i kels 8tänder, att, med uppbätvande af deras är 1812 fattade beslut om kolonien 8:t
I första inslanlien, der de flesta målen äro af mindre belydenhet, der rättegången oftast föres muntligen, och der parterne inför sjelfva Domstolen aflemna deras skrifter och andra handlingar, uppstår icke i allmänhet något behof af berättelses utfärdande, och ett sådant åliggande skulle derstädes vara hinderligt för lagskipningens skyndsamma gång. Men förhållandet visar sig annorlunda i de högre instanlierne, hvarest i synnerhet de vigtigare målen fullföljas, och der rättegångssättet är skriftligt, samt föredragningsskyldigheten fördelad emellan Ledamöteme. Få vädjade rätlegångssaker äro af så enkel och så litet invecklad beskaffenhet, att föredraganden icke belröfver, till hjelpreda vid föredragningen, vara försedd med en uppsats, som, i korthet, men tydligt och fullständigt, upplager sakens sammanhang, samt en förteckning på de handlingar parterne företett; och detta innefattas i berättelsen, om den är hvad den bör vara. — Rättens Ledamöter böra och kunna, genom parternes erBih. till R. St. Rännande, göra sig förvissade, att alla af parterne ingifne handlingar, hvilka vanligen emottagas utom Rätten, af serskildt tillsatte tjenstemän, komma densamma tillhanda, samt att tvisteämnet blifvit af föredraganden rigtigt uppfaltadt. Parternes] rätt och säkerhet äro tillika härunder i väsendtlig mån beroende. För öfrigt inser Utskottet icke, hvarföre de omförmäldn berättelserna skulle vara mera umbärliga i Rådstufvu-Rätt än i Hof-Rält, hvilken sistnämnde Domstol motionen dock ej finnes åsyfta. På dessa skäl, hvilka i det hufvudsakligaste instämma med hvad sistlidne Riksdags Lag-Utskott anfört för afstyrkande af bilall lill den då väckta motionen i samma ämne, hemställes vördsarnligen 1 att Hr Holms ifrågavarande förslag icke måtte antagas. Flera Ledamöters serskilde yttranden bifogas.