Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alt hvar som helst, och huru de ock visa sig, minska dessa sednare så mycket som möjligt, blir alltid hvarje lagstiftares liufvudsyfte; om målet äro alla ense, men om sättet att vinna det, äro tankarna deremot vidt åtskiljda. Sedan fordom har man länge utgifvit — afskräcka och bestraffa — vara det enda sättet; sednare liberalare åsigter sätter förekomma och förbättra i stället; och jag är glad, att i detta som i så många andra fall hylla en nyare tids idéer. Den »4 Mars. 121 Den fattige bondens, handtverkaren eller torparens son fyller ännu alltid nästan uteslutande den Svenska krigshärens leder, såsom lian gjorde för 3o år tillbaka. Det är samma element; men jag vädjar till hvar och en här närvar, militär, som redan då var i tjenst, om de icke alla utan betänkande skola erkänna, att Svenske soldaten nu är vida lättare att behandla, att lära lyda, att vänja vid ordning, att inöfva till sina åligganden än då, — och framför allt, att han, till sitt enskildta lif, till sin moralitet, är utomordentligt mycket förbättrad; åtminstone ar det bestämdt förhållandet med den varfvare. I afseende på den, har jag om förr och nu fullkomligt tillförlitliga underrättelser. Hvarifrån då denna skiljaktighet? Jo, otvifvelaktigt derföre, att han nu är väl född, väl klädd och vida mildare handterad, emot hvad han fordom var. Han måste icke mera söka sitt uppehälle endast på krogar, der sund föda oftast saknades, men der brännvinets lockande förderfliga inbjudning aldrig kunde undvikas, aldrig emotstås; han stryker nu icke mera halfnaken utåt vägarna, att tigga sig fram till permissions-orten; han hänges ej mera uppå pålar att spöas, nödgas ej mera springa fram emellan utställda leder af egna kamrater, att af dessa barbariskt hudflängas. För mig är det fasansvärdt att tänka mig, att denna teckning af hvad som varit verkligen är sann; och jag är innerligen glad, alt hvad som nu är icke med så mörka färger skall kunna afmålas', om ock ännu mången svart skugga derifrån behöfde borttagas.
Ett vigtig! vilkor vöre äfven alt dessa verk uppfördes på ett tillräckligt afstånd från stadens omkrets, för att hindra fienden bombardera hufvudstaden, samt slutligen, att de linge den grad af styrka och fasthet, att fienden ej lyckades eröfra dem utan att företaga en ordentlig belägring. Af det betänkande, sorn den ofvannämnda kommittéen afgifvit, och de detsamma bifogade ritningar och förslag, öfver hvilkas taktiska anordningar och öfriga detaljer Utskottet visserligen icke tilltror sig att afgifva 8 Stafs-Utskottels Utlåtande A:o 236. något omdöme, iuhemtas emellertid, att uppfyllandet af de här ofvan framställda vilkor icke mötetnågra svårigheter, äfvensom att de kunna uppnås med en relativt måttlig kostnad. Stockholms belägenhet är nemligen sådan: att det till sy af sin omkrets, eller i vester, söder och öster, från UlfsundaTfjerden genom Mälaren, Ärstaviken, Hammarbysjön och lilla Värtan ända till Ålkistan omgifves af en vattengraf, hvilken kan anses vara nog rymlig att medgifva ett sammansatt försvar af landtoch skärgårdsvapnet, medförande jemväl den högst vigtiga fördelen att inskränka antalet af de punkter, mot hvilka henden kan rigta sitt anfall, till några få, hvilka således äro de, som egentligen måste genom befästningar förstärkas och tillstängas. Denna sednare lyckliga omständighet förminskar ej allenast i ganska betydlig mån den för uppnåendet af det vigtiga ändamålet erforderliga kostnad, utan tillåter äfven att bibehålla för det mera aktiva försvaret trupper och öfriga medel, hvilka annars, vid försvaret af en stad med lika omfång, men mindre gynnad af naturen, skulle tagas i anspråk.
På grund häraf hafva Rikets Ständer, med anledning af ett framstäldt förslag till ändring af ofvannämnde 14 § i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1853, funnit sig böra i underdånighet anhålla, att hvad samma § innehåller derom, att, då någon af manskapet vid värfvade arméen eller flottan eller handtverkare eller arbetare vid Kronans varf eller verkstäder vid afskedstagandet befinnes vara i behof af fattigvård, eller då hustru eller barn till någon, som under tjenstetiden ingått äktenskap, vid hans afskedstagande faller fattigvården till last, understöd för deras vårdande skall af allmänna medel lemnäs, måtte ändras derhän, att dylikt understöd, under i öfrigt fastställda vilkor, tillkommer vederbörande fattigvårdssamhälle, när behofvet af understöd för den, som från sådan tjenst erhållit afsked, eller för hans hustru eller barn uppstår inom ett år efter hans afskedstagande. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 20 Juni 1866. STOCKHOLM, tryckt hos A. Holmberg & Comp., 1866. Expedition»-Utskottets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Juni 186 6. Preste-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 21 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående vilkoreti för bränvins tillverkning. (Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 1, Utlåtande N:o 7 samt Memorialer N:is 3 och 10 äfvensom Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 16.) S. A. K. / Rikets Ständer, som fått emottaga E. K. Maj:ts nådiga Proposition af den 29 December 1865, angående ändringar i gällande förordning om vilkoren för bränvins tillverkning, hafva, med föranledande såväl deraf, sorn af de i ämnet hos Rikets Ständer förekomna framställningar och yttranden, fattat de beslut, som hårnedan omförmålas. §§ 2 och 4.
Du skämmer alldeles bort din fiskarflicka! Men så är hon också lycklig! Säg! och du? Den unge mannen svarade icke. Han såg upp med en stor, feberaktig älskareblick och tryckte henne ännu en gång till sig. Kanske du ruinerar mig ... det är möjligt, hviskade han, men du är ljuf att ha i armarne! Min fiskarflicka! Min omisstänksamma älskling. Ja, jag ger dig hvad jag kan, litet af hvad jag kan undvara, men du, älskade, du ger tusen, tusenfaldt mer, du ger det dyraste du har, utan klagan, utan tvekan, med kärlek och entusiasm, du ger dig sjelf, och du offrar allt allt, till och med ditt goda namn och rykte. Du knusslar icke, du! Hur skulle då jag kunna tveka? Bryr jag mig om rykte, då jag har dig! Hon omfamnade honom på nytt. Och jag, jag tänker icke på konventionela band och tråk och gnat och olycka, när jag har dig. Min hjertepojke! Min engel! Nadja började berätta om fruarnes besök. Den unge mannens excentriska blickar voro fästade på henne med ett uttryck midt emellan melankoli och fanatism, han såg henne, men hörde henne icke. Han hade redan offrat så mycket och var redo att ge henne mycket mer. Hemmets frid och lycka hade försvunnit som en rök, hans arbetslust var borta, hans hälsa led. Hans lilla obetydliga förmögenhet kunde hon få, den var han skyldig henne som den ringaste återgäld men hvad var det emot hvad han velat ge? Sin själ, sitt hjerta, sitt lif, sin tid. Allt! De togo en droschka och åkte ut. Vårluften trängde stark och ljum genom de öppnade fönsterna. De superade på Petrowsk, men Carl längtade hem ... till Nadja. Sent på qvällen suto de åter i hennes lilla salong. Fönstren voro äfven här öppna, endast de skira gardinerna nedfälda. Månen sken in blek och fager. I spegeln, den nya stora toilettspegeln, Carls sista gåfva, återspeglades rummets motsatta hörn så vackert. Der stod pianot, bordet med blomsterkorgen, Nadjas stora mörkröda fåtölj och dörren midt emot.
Jag har då aldrig varit kär af mig mer än en gång, men hade jag då inte fått mig en klar, så nog hade jag blifvit tokig på kuppen! det hä 'åken hvad brännvin hä bra, hocket hondt hen menniska hän dras med. det vill jag lofva, det! Hjelper inte det så är det bara döden! HULTING. Jo VESTERBOM. Ja, Tredje scenen. sitter derinne och väntar med kaffet och inte kommer ni! (får se Hulting, men känner inte strax igen honom.) Åh kors, förlåt! jag såg inte att det var främmande. bevara lilla jungfru Anna! Man rår inte för att man blifvit en annan menniska! ANNA HULTING (reser sig och gör honnör). Gu' ANNA. Mamma DE FÖRRE. ANNA (från stugan). (skrattande). Nej se, det är ju Hulting. Vill Hulting stiga in med, så fins det nog en kopp åt honom med, om jag känners mors kaffepanna rätt. hen skvätt. VESTERBOM. Ja-a, HULTING. Säger kom med hå 'åll te godo med aldrig nej, sa' han som blef riksdagsman. (går fram till Anna och bjuder henne armen.) Får jag lof te' bjuda damerna armen? Nej tack, jag har redan druckit! Och så får jag lof att ha' kransen här färdig. HULTING. KALLE. VESTERBOM. ANNA. Den ska' väl vara till majstången den? Stig hin nu! HULTING (i det de gå). Och var som barn i huset! Tack ska' ni ha Fjerde scenen. ANNA (sysslar med kransen i det hon gnolar): ANNA (sedan) KNUT. "Vi bundit hop en bröllopskrans Utaf viol och siden, Vi föra dig till lek och dans, Och glädje hela tiden Ny och vacker " sig fram bakom henne och sätter händerna för hennes ögon, i det han süger med förstäld röst). Hvem hä' det? ingen rospigge! ANNA (söker göra sig lös). Åtminstone KNUT (har försigtigt inkommit från venster, smyger är det då kunde Anna höra det? ANNA. Åh, KNUT (skrattande, i det han tar bort händerna). Hur
Af en Konungens Rådgifvare är det förunderligt att höra Representationen bestridas att hysa sjelfförtroende till sina satser, åtminstone så länge de icke blifvit vederlagda, eller så länge man icke är öfvertygad, att de äro oriktiga; men då han förklarat, att han icke kunnat instämma i åsigter, som äro rakt motsatta dem, han hyste 1809, och då han yttrat, att han den tiden, såsom ledamot af StatsUtsk., och många med honom icke föreställt sig, att man skulle kunna år i834 tillvägagå såsom nu sker; så ber jag att få instämma i talarens sats. Jag tror nemligen, att man icke då föreställt sig, huru de constitutionella förhållandena skulle utbilda sig, på sätt som skett under denna mellantid; och jag tror, att om jag ett ögonblick ägde i min förmåga att återförsätta dessa 1809 års män i den ställning och de tänkesätt, de då hade, skulle de förundra sig öfver deras egen obegripliga förmåga att förneka nästan allt, hvad de förut yrkade. För att bevisa detta, behöfver man blott läsa den sista talarens förträffliga ytranden vid 1809 års Riksdag. Talaren har åberopat Ständernas högtidliga förklarande om nya passevolancen vid förra Riksdagen. Var det en högtid, så var det åt - Den 10 April f. m. minstone en sorglig högtid, emedan den åtföljdes af hela BondeSt:s protest, hvarföre den ej heller kan åberopas såsom en högtidlig förklaring. Det var ett af de olyekligaste mål, som någonsin passerat R. St.; ett mål, der den skattdragande allmänheten protesterade mot ingrepp uti enskilda contract. Det var sorgligt äfven derföre, att såväl den siste talaren som flera andra Konungens Rådgifvare frångingo sin contraproposition, antogo Konungens och på detta rum försvarade den utgång, målet erhöll; hvilken, om den, efter sådana procedurer, skall kallas högtidlig, äfven måste heta sorglig. Vidare har samme talare sagt, att Konungen äger disponera medlen. Jag ber blott att få tillägga de orden:
Hemoch husslöjd. 11 blifvit omförmäldt, utan äfven för befolkningen, på hvilken den verkat menligt dels derigenom, att denna, i och för anskaffande af de till handteringens bedrifvande erforderliga penningar, blifvit inlockad i och vand vid mer eller mindre äfventyrliga lånetransaktioner och affärsaftal, och dels derigenom att den rikliga tillgången på bränvin i de små bränneriernas tid äfven föranledde ett vidsträcktare bruk deraf, än som eljest antagligen inträffat, hvilka olägenheter dock minskats i den mån bränneriernas antal nedgått och åsigterna börjat förändra sig derhän, att omåttligt bruk af bränvin anses nesligt. För afsättningsorter och handel med bränvin redogöres under nästa afdelning. Handtverkeriernas tillverkningar afse uteslutande länets innevånares behof, och uppgifvas deras idkare i städerna i allmänhet befinna sig i en mindre god ekonomisk ställning, hvartill anledningen anses vara, i Carlskrona, att kronans handtverkare och manskap delar arbetsförtjensten med de egentliga handtverkarne, och i Carlshamn, att antalet öfverstiger behofvet. Bland binäringar intager saltsjöjisket främsta rummet näst bränvinsbränningen och utgör enda utvägen till bergning för flere tusende bland länets innevånare. Det mest lönande fisket idkas i öppna hafvet, der torsk och småsill fångas, men sillfisket anses i allmänhet år från år hafva aftagit; och tro fiskrarne anledningen dertill vara den, att fisken oroas af ångfartygen, samt anföra till stöd för denna mening det faktum, att sillfisket aftagit i mån af tillökningen i ångbåtarnes antal, och att då sommarfisket förr varit ymnigast, mesta sillen nu erhålles vår och höst före ångbåtsfartens början och efter dess slut. En måhända allt för långt utsträckt fångst under lektiden bidrager sannolikt till fiskets försämrande. För sommarfiskets utöfvande utsträcka fiskrarne från länets vestra del sina färder till närheten af Bornholm och Skanör, der fisket varit mer gifvande än i egna fiskvatten.
Att man deremot bestämdt skulle utsätta, alt en ledamot af Statsrådet skulle vara ordförande, kan jag så mycket mindre, synnerligast Under närvar, förhållanden, medgifva, sorn Thronföljarens eller någon annan persons Förordnande till ordförande i Regeringen skulle stå, icke bredvid, utan i rak strid med grundlagen, såsom det äfven r.U gÖr, såväl enligt den ännu gällande § som det redactionsförslag, Conslit.Utsk. afgifvit. Då vi alla Önska, att det förhållande med ledningen af regeringsärenderna 1 Konungens frånvaro, som hittills ägt runi, äfven hädanefter måtte fortfara, då vi äga en $ i grundlagen, som bestämmer, huru i detta afseende förhållas bör, och då vi nu förehafva en omredigering of just denna §, skulle jag tro, att man bör iakttaga tillfället att bringa detta grundiagsbud i öfverensstämmelse med det förhållande, sorn finnes och som man önskar måtte finnas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om II. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanka godkänna Hr v. Troiis anmärkning. Ropades ja och nej. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller vördsamt att få höra ordalagen i Hr v. Troiis förslag. Frih. Ehrenborgh: Jag förenar mig med Hr v. Hartmansdorff, på det vi måtte veta, hvarom vi förena oss. Underteekn. Ridd. Se er et. uppläste Hr v. Troiis för slag, sådant det till prot. blifvit uppfattadt, så lydande: ”Går Konungen i falt, eller —, förordne han tre ledamöter af Statsrådet under den ordförande, som Konungen särskildt förordnar, att föra som 8 § stadgar.” Frih. Ehrenborgh: Mot Hr v. Troiis förslag måste jag reservera mig, emedan jag anser det strida mot andan af grundlagen, att Konungen uti sin Regering insätter någon annan än de personer, hvilka utgöra hans Conseil, såvida han ej för särskilda tillfallen insätter Thronföljaren till ordförande i Regeringen. Jag ser icke, huru någon annan skulle kunna sättas till chef för Regeringen utan särskild ansvarighet. Det ligger i sakens natur, att
Jern: 1 kanna 32 gjutet: f i skepptd ) t släp. v. i j 9 tackoch barlast-, af bergmalm . 4 24 8 dito dito af sjö- och myrmalm . smidt eller valsadt: f i skepp:d \ \ släp. v, j 2 — 16 stång-, platt, | tum tjockt och deröfver, under 12 tums bredd, och öfver l tum fyrkant f 1 skepp:d ) t stäp. v. j 4 _i 20 bandoch platt-, under | tums tjocklek, bultoch gallersamt sänksmide, rundt eller kantigt, knippoch fyrkantaf | tum, 460 Expeditions-Utskottets Förslag till unci. Skrifvelse j IV.-o 2/a. Tullvärde. Banko. It:dr sk. r.st 33 16 — 40 _ _ 40 — 16 32 — 5 32 32 — _ Jern: smidt eller valsadt: och derunder, skäroch klippjern , saltpanneplåtar, | tum tjocka och deröfver, samt af 12 tums hredd och deröfver plåtar: ' oförtente, under | tum tjocka: af till och med 6 Lg:s vigt stycket Kläder: gång-, linneoch säng, ej specificerade : Nya: andra slag (än fruntimmers-af till införsel lofgifna tyger) Kort: spelKrut: • ■ , Porslin: oäkta, sten eller fayance: måladt eller tryckt: tall rickar , andra pjeser Salpeter: oraffinerad och raffinerad IVäfnader: helsiden: alngods: alla släta sidentyger, såsom taft, satin, levantin, eller af hvilken annan benämning som helst, enfärgade, skiftande, rutiga eller randiga, hvaruti någon in vafd blomma eller figur icke befinnes shawlar, shawletter och andra dukar: alla andra slag’ (än de af gaze Qvantitet för tull beräkningen. Banko. Skrifvelse t IV.-o 2‘2. 461 Tullvärdc. Qvantitet Införselstull. Banko. fVäfnader: för tull»- beräkningen.
Då, enligt hvad embetsverken upplyst, smink och sminkflor vanligen inkomma utbredda på papper, tyg, porslin eller glas, samt nu draga en tull af 65 öre per skålpund af varans vigt, men denna ej kan utrönas med mindre än att varan afskiljes från det ämne, hvarå den är fästad, hvilket ej kan verkställas ulan att densamma mer eller mindre skadas, hafva Rikets Ständer ansett lämpligast, om denna vara, i likhet med hvad för pomada och åtskilliga andra varuartiklar är bestämdt, förtullades utan afdrag i vigten för del vidfästade ämnet, mot det att en skälig tullnedsältning medgåfves; och har stadgande härom blifvit i förslaget inlaget och tullsatsen bestämd till 50 öre per skålpund. Till den under rubriken spetsar, uddar och blonder förekommande benämningen silkesoch linnehafva, enligt embetsverkens förslag och på af dem anförda skäl, blifvit tillagda orden: ”med eller utan blandning af annat ämne.” Likaledes har, i likhet med hvad embetsverken föreslagit, en i taxan ej omnämnd artikel: ”Sprutor, brand-, med tillbehör” blifvit under sådan rubrik derstädes intagen; hvaremot afgiflen å dessa artiklar, hvilken embetsverken ansett böra bestämmas till 10 procent af värdet, blifvit, med afseende såväl å dessa redskaps sammansatta beskaffenhet sorn ock å deras gagn för det allmänna, af Rikets Ständer bestämd till endast 5 procent. In försela fgi flen för säckar, nya, tomma, bestämmes enligt nu gällande taxa efter den för väfnaden, med 10 procent förhöjning; men då behofvet af dessa artiklar är i ständigt stigande och afgiflen för del å dem nedlagda enkla sömnadsarbete synts alltför hög, har tilläggsafgilten blifvit nedsatt till hälften, eller 5 procent.
Maj:ts Nådiga Bref den 16 Jan. 1828 balanceras i Afdelningens Räkenskaper en fordran hos Kongl. Spanska Regeringen å 9,909:26. 10., men någon utredning öfver samma fordran har icke k unnat lemnäs i brist af nödiga upplysningar, hvilka, ehuruväl utlofvade genom Herr StatsMinisterns för Utrikes Ärendena skrifvelse den 3o Äng. i83i, ännu icke lära blifvit Kongl. KrigsCollegium meddeldte. 2:0 Ibland 1833 års utgifter förekommer äfven en posta 2ioR:dr, utgörande ett till Gästgifvaren Widegren utbetaldt vitesbelopp för upphäfvandet af ett med honom afslutadt Contract om uppförande af en Trossbod å Malmslätten nära Linköping. Och ehuruväl Kongl. KrigsCollegii rörande delta ämne fattade beslut innehåller, att, ”genom Contractets brytande, en vinst blifvit beredd utöfver vitets belopp,’' kunna Revisorerna dock icke undgå anmärka, att, om behofvet af berörde Trossbod blifvit taget i närmare öfvervägande, innan Contractet om dess uppförande afslöts, hade otvifvelaktig! den nu verkställda utbetalningen kunnat undvikas. 3:o Det årliga Anslaget af 5oo R:dr till hvartdera af GardesRegementerne till inköp af Instrumenter och Musikalier, anse Revisorerne nog högt, synnerligen vid LifGardet lill häst, vid hvilket Musikperspnalen är mindre talrik. (7) ( 5o ) 4:o Uti 1833 års Bok balanceras följande, till en del redan föregående år meddeldte förskott, nemligen: till Capitainen Söderberg för Modellritningars uppgörande 150: „ GeneralLieutenanten m. m. Frih. Cederström, skjuts oeh tractamentspenningar, med .. 150: Herr GeneralAdjutanten för Armeen till uppköp af åtskillige Utredningspersedlar ... 700:—•—• Herr Öfversten m. m. Grefve von Rosen, skjulsoch tractamentspenningar 175: och „
Ser man vidare efter, huru mycket råämnet på dessa olika ställen lemnar i sockerhalt, så beflnues del, att man ur hvitbetan, som i allmänhet innehåller 10 proc. socker, lyckats utpressa 8 proc. socker och att det således endast återstår för näringsidkaren att söka utveckla konsten derhän, att de öfriga 2 proc. socker kunna utpressas; då deremot sockerröret innehåller ända till 20 proc. socker, ehuru man i kolonierna ännu icke lyckats frambringa deraf mera än 8 proc. socker. Här återstår således 12 proc., som, derest handteringen skulle upnå sin högsta grad af fullkomlighet, skulle kunna tillgodogöras, under det man ur hvitbetan icke kan få mera än 2 proc. utöfver det socker, som f. n. derur frambringas. Nu har man i sednare tider börjat förbättra sockerfabrikationen i kolonierna, emedan man vill söka nedsätta sockrets pris. Skulle man lyckas att genom förbättrade beredningsmetoder ur sockerröret utdraga endast 4 proc. mera socker än hittills, så är detta tillräckligt för att störta alla hvilbets-socker-fabriker på kontinenten. Jag tror derföre att hvitbets-socker-fabrikalionen ej har någon framtid, såvida man ej vill genom orimliga tullsatser å rörsockret gifva den ett onaturligt skydd. 376 Den 24 April. Fabrikationen af socker ur hvitbetor har ock haft undantqgsförhållanden att tacka för sin upkomst. Dessa fabriker voro nemi. en följd af Napoleons kontinenlal-system och upstodo derföre ock först uti Frankrike, hvarest en mängd sådana, i synnerhet i trakten af Paris, ännu finnas. Sedermera hafva de öfvergålt till Tyskland oell derstädes vunnit en hög grad af förkofran till följd af del skydd, som landets tull-lagstiftning Jemnat dem, hvarifrån de genom Österrike, Polen och Ungern trängt sig fram ända in i Ryssland. Om man på kartan följer den väg, hvarpå dessa fabriker framgått, så finner man i allmänhet att de vunnit framgång hufvudsakligen i sådana länder, sorn äga en prohibitiv tull-lagstiftning och der komraunikationsanstallerna äro ofullkomliga, så att införandet af rörsocker skulle vara förenadt med mycken kostnad.
Stats-Kontoret, i skrifvelse af den 18 September, att, enär Ofver-Direktören för Myntoch Kontrollverket, jemlikt 3:dje punkten i Kongl. Brefvet den 10 Aug. 1838, oberoende af Kongl. Stats-Kontoret, egde beslutanderätt i allt hvad som rörer nämnda Verks drift och underhåll samt 30 hushållningen och ordningen dervid, Kongl. Stats-Kontoret ansett sig icke kunna vidtaga annan åtgärd, än att infordra bemälde Öfver-Direktörs yttrande i ämnet, hvilket yttrande till Fullmäktige öfverlemnades. I detta yttrande anförde Öfver-Direktören, såsom anledningar till dröjsmålet med utmyntningen, hufvudsakligen: att öfverhopande beställningar af medalj stampar, dels på Kongl. Maj:ts och Statsverkets, dels på offentliga auktoriteters reqvisition skett hos Myntvei'kets gravör; att, då ett högst obetydligt behof af myntning under de sednare åren förekommit, Öfver-Direktören trott ett uppskof i myntningen under 2 ä 3 månader för nya punsars och stampars förfärdigande icke kunna för Banken föranleda någon olägenhet, så mycket mindre, som, vid flera förfrågningar under hand hos Bankens tjenstemän, det svar erhållits, att reqvisition af silfvermynt icke vore att så snart förvänta; att förberedelserna för präglingen af sådant mynt emellertid varit fullbordade i medlet af Augusti, då präglingen således kunnat begynna, men att underrättelse då från Bankens Kassörer ingått att förrådet af dukater vore nära uttömdt, hvarföre utmyntning af guld vore långt behöfligare än af silfver; samt att myntning af guld och silfver samtidigt icke kunde ske, af anledning att arbetspersonalen vid Myntverket, i anseende till den sedan hösten 1858 obetydliga mynttillverkningen, minskats; tillkännagifvande Öfver-Direktören, att de beställda 800,000 B:dr i 4 R:dr stycken icke säkert kunde påräknas förrän i medlet af November och återstoden, eller 200,000 R:dr uti I R:dr och 10 öre stycken, först mot årets slut.