Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 28 Augusti. 335 för elen förmenta omvårdnad om efterkommande, sorn visade sig uti bestridandet af nödiga medel för betryggandet af fosterlandets fortvarande sjelfständighet? Jäg tror det icke. Jag anhåller hos Utsk., att det ville, med en sann medborgerlig känsla, gifva oss ett annat utlåt., och slutar med livad jag började, nemi. att anhålla om ålerremiss af utlåt. liiDalman, Wilh. Fredr.: Då jag täger mig friheten yttra mig öfver detta utlåt., får jag förutskicka den reservation, alt det visseldigea icke är med något slags anspråk att uti de t ail förstå de ämnen, hvilka derför äro föremål, utan blott för att ådagalägga min enskilda öfvertygelse jemte de allmänna grunder, från hvilka jag utgår vid bedömandet af Representationens rätt och pligt att bevilja anslag äfven för militära behof. Jag kan då i lörsta rummet icke annat än godkänna de grundsatser, som ledt Utsk. till alla möjliga besparingar. Jag har flera gånger upprepat, och jag har äfven framlagt facta derpå, att Styrelsen icke på det sätt, som, efter min Öfvertygelse, landets försvar och folkets rättigheter fordrat, hushållat med de vid sista riksdag beviljade extra anslag; och att Styrelsen ofullständigt uppgjort planerna för Rikets försvar torde, bland annat, bevisas deraf, att Styrelsen vid förra riksdagen icke var i ti 11 fa I fe att bedöma försvarsverkets behof säkrare, än att hon trodde dessa behof kunna fyllas med de medel, som då fordrades, men hvilka nu visat sig behöfvas till fördubblad! belopp och nästa riksdag troligen i lika progression. StatsUlsk. har åtnöjt sig med att afstå en del af de begärda anslagen, visserligen på goda skäl; men jag tror, att ändå bättre kunnat anföras och att, 0111 dessa blifvit tillämpade, Utsk. skulle kommit till slutföljden af afslag å alia extra anslag. Bland sådana skäl synes mig elt ganska vigtigt vara förbisedt, det nemi.: att vi icke från E_egeringen fått mottaga någon detaillerad plan, ang:de användandet af de fordrade summorna.
Ridderskapet och Adeln samt Hogvördiga PrestStåndet gj or delan. märkningar vid Utskottets den 25 sistlidne Februari afgifna Betänkande, i anledning af vackt fråga, om nödvändigheten af förklaring i vissa delar utaf Kongl 31aj:ts Nådiga Kungörelse den g Aprill 1816 om öfverenshommelser, rörande Presträttigheter. Ridderskapet och Adeln har Herr Carl Gustaf Reinhold von Hausvolff, med hvilken Herr Friherre Jacob Cederström sig förenat, yrkat, att det af Uiskottet uti dess afgifna Betänkande gjorda förslag: att äldre redan stadfästade Conventioner melian Presterskapet och Församlingarna, rörande Presträttigheter, böra blifva orubbade och o - Besv. ock Ekon. Utsi;. Eetcinkanclcn. 651 K föfänclratlc bibehållne, åtminstone icke i anseende till Gottland måtte blifva gällande, emedan derstädes, ifrån äldre tider tillbaka, emellan Tiondetagare och Tiondegifvare varit stridigheter, hvilka slutligen under Drottning Christinas tid blifvit genom Regeringens bemedling på sitt sätt bilagde eller rättare sagdt tills vidare döfvade, medelst en upprättad afhandling eller så kallad Conventions-Stadga, hvilken dock icke vunnit sanction för everdeliga tider utan, sedan Kongl. Maj-ts och Kronans andel i Tionden blifvit till Gottlands Presterskap öfverlåten, hadePresterskapet, vid hvarje Regementsförändring, söktoch vunnit ytterligare prolongation afförberörde ConventionsStadga och donation} men vid Högstsalig Hans Maj:t Konung Carl XIII:s upphöjelse på Svenska Thronen, vore en sådan prolongation Presterskapet icke tt förunnad, af orsak, att på Gottland, likasom på flere ställen i Rikets öfrige Provincer, fråga uppstått om en bestämd och mera lämpelig Tiondesättning samt, i anseende till åtskilliga obehagliga stridigheter derom, sä val Högvördige PrestStåndet, som de öfriga Respectiva RiksStånden vid sednare
R:dr, mensom sednast beviljade försträckningar 69 7,500 R:dr ännu ej äro af vederbörande Filial-Banker lyftade, komma dessa 697,500, — att, i mån som desamma uttagas, minska Reservfonden till R:dr 3,331,643, 41. § 67. Bankens tiliEnligt tryckta öfversigten af Bankens hela ställning efter gång t obiiga^359 års bokslut, innehade Banken, vid samma års slut, föliande obligationer å nedanupptagna belopp, nemligen: Riksgälds-kontorets å R:dr 3,300,000, — Arméens ackords-aroorterings-fonds k 4 ^ å „ 2,016,600, - Transport 5,316,600, — 69 Transport 5,316,600, — Skånska Hypotheks-föreningens å 4\ % 622,500. — D:o D:o å 4 X? ställda i ut ländskt mynt, 10,900 mark Hamb. Banko, inköpta för 14,533, 33. Mälare-provinsernas Hypofheks-förenings ä 4 % å 157.000 R:dr, inköpta för 142,870, — D:o D:o k 4 stälda i utländskt mynt, 54,500 mark Hamb. Banko, inköpta för 72,666, 67. Wermlands Hypotheks-förenings h 4 ^ å 134,500 Il:dr, inköpta för 122,395, — Smålands och Hallands Hypotheks-förenings, dels å 4{ X, å 15,000 R:dr, dels å 4 % å 176,800 R:dr, inköpta för 175,888, — D:o d:o ä 4 stälda i utländskt mynt, 263,500 mark Hamb. Banko, inköpta för 327,618, 33.
Som hittills skola vi, minst en gång i veckan, genom porträtt och Iefnadsteckningar hugfästa kvinnlig gärning och förtjänst, hvar hälst de göra sig gällande inom skilda områden. Som hittills skall Mathilda Langlet till en praktisk rådgifvare för en och hvar redigera » Iduns Hjälpreda », hvilken tryckes i bokform att vid årets slut särskildt inbindas och då utgör en verklig » Fråga mig om allting » med hundratals anvisningar och råd för hus och hem. Afdelningarna för » Frågor och Svar » och för kostnadsfria » Läkarråd » skola fortvara, och hjälpsökande och lidande skola allt framgent genom dem finna råd och bot. Och i » Tidsfördrifsafdelningen » skola vänner af tankesport som vanligt möta ämnen till förströelse i familjeoch sällskapskretsen. På den rent skönlitterära afdelningen skola vi äfven framdeles nedlägga den största omsorg, och våra mångåriga förbindelser med flertalet af vårt lands yppersta pennor skola, hoppas vi, sätta oss i stånd att såväl på kulturskildringens som novellens och den bundna diktens område bjuda lyftning, underhållning och förströelse. Att upprepa namnen på våra medarbetare inom dessa fält vore nästan detsamma som att gifva ett fullständigt svenskt författarregister; vi vilja endast nämna ett par högt skattade krafter på det humoristiska området, som äfven för nästa år lofvat Idun flitiga bidrag, nämligen allas vår populära » Lovisa Petterkvist » (Alfhild Agrell), hvilken i ingen annan svensk tidning låter sin originella skämtådra flöda, och det vida kända skaldemärket Snorre, » vår moderna fru Lenngren ». » Iduns romanbibliotek » kommer som hittills att medfölja med 16 oktavsidor i veckan, utgörande vid årets slut en bokskatt för familjebiblioteket på öfver 800 sidor. Omedelbart på nyåret hafva vi den ovanliga förmånen att kunna öppna ' Romanbiblioteket ' med en uppseendeväckande kvinnlig debut: Annie Quidlngs i Iduns nyligen afslutade täfling med 2,000 kronor prisbelönade roman » H. v i n EM US ». Ännu en nyhet för det kommande året, som på ej så få håll torde finna en tacksam publik, särskildt. bland damerna, vilja vi framhålla. Vi komma nämligen att då och då äfven i Idun införa en del bilder och beskrifningar öfver • kvinnliga dräkter och handarbeten.
TJtsJc. fictänkanclen. Betänkande, enligt Utskottets omdöme, är st fullständigt och nöjaktigt upplysande om allt hvad i detta ämne sig tilldragit, och blifvit af Kongl. Maj:t Riksens Höglofl. Ständer, samt Vederbörande Kongl. Collegier, jemte åtskilliga Embetsman, förordnadt, beslutadt och tillgjordt allt sedan i78otalet, att Utskottet nu icke tror sig böra något ytterligare dervid tillägga, än vördsamt föreslå, det Riksens Höglofl. Ständer täcktes låta till Kongl, Maj:t afgå en med detta Utskotts ofvan åberopade Betänkande af den 15 Juli 1815, så vidt samma Betänkande rörer de allmänna vigtsorterna, öfverensstämmande underdånig skrifvelse och anhållan, att hvad af Herrar Committerade uti deras redan år 1789 afgifna underdåniga Förslag är tillstyrkt, rörande Vigterna, måtte få antagas, och att Kongl, Maj.'t i Nåder behagade låta en allmän författning derom utfärda; och varder, i sådan afsigt, härhos vördsamt bifogadt ett bestyrkt Transumt af merberörda betänkande. För öfrigt får Utskottet tillkännagifva, att, sedan Kongl. Maj:t, uti Nådig Remiss af den 26 September 1806, infordrat Dess och Rikets Kammar-, Bergsoch CommerceCoIlegiers underdåniga Utlåtanden öfver , 1789 års Herrar Committerades ofvannämnda underdåniga förslag, och Kongl. Bergssamt Commerce Collegierna, såsom Utskottets Betänkande af år 1815 omförmäler, redan då inkommit med deras underdåniga utlåtanden, Kongl. KammarCollegium ännu icke fullgjort den Nådiga Remissens innehall, derföre hin - 16Q Eesv. och Ekon. Utsfc.
Vill man gå längre, så synes det dock icke vara af något behof påkalladt, att borttaga spö- och risstraffet för sådana förbrytelser, som ej äro tjufnadsbrott. Det är ju egentligen för sådana vi nu skola lagstifta. LagUtsk. säger, ali ”spöstraffet kan anses faktiskt uphäfvet i andra läll, än dä det är ovillkorligen föreskrifvet”. De brott äro likväl icke få, för hvilka spö eller ris alternalivt med annat straff kan ådömas. För att anföra de oftast förekommande, må endast nämnas (utom tjufnad), falsk myntning, utprångling af falska stalsbankssedlar, mordbrand å uthus eller å skog, hö eller säd,esstack, mordbrandsförsök, slag å husbonde m. U. Jag tror, att riket vunne föga derpå, om spöstraffet nu afskaffas för dessa och flere, allmänna säkerheten svårt störande, brott och följden deraf blefve, att dessa brott tilltogo, såsom ljufnaderne efter 1841 års lagförändring. Jag anser derföre vådligt ätt helt och hållet borttaga spöstraffet, innan man pröfvat verksamheten af de straff, sorn skola ersätta detsamma. Jag anser det icke eller oundgängligen nödigt, och på dessa grunder afslyrker jag It. o. Ad:s bifall till nu föredragna punkt i Betänk. Gr. Sparre har vid denna söm vid föreg:de Riksdagar, både inför R. o. Ad. och i LagUtsk., yttrat så sunda lagstiftnings-principer, uti hvilka jag till alla delar kunnat instämma, att jag mäste lifligt beklaga att nu, vid fråga om tillämpningen, våra 266 Den 12 Augusti f. m. meningar äro så skiljaktiga. Jag anhåller att få i korthet framställa skälen, hvarföre jag icke nu kan med Gr:n instämma. Gr:n talade nyss om straffens ändamål, och medgaf då. all de höra vara afskräckande. Del är eli medgifvande, som jag värderar, men som Gr:n såsom domare mäste göra, emedan lagen, hvarefter Gr:nsvurit att dömma, sjelf säger, att straffet är gerningsmannen < till straff och andra till varnagel.
Det är alldeles för litet sagdt. Att berätta honom något, det är att inrista det på stentaflor. Mitt är som vatten: – det speglar allting och håller ingenting qvar.» Sedan man sett allt, slog man sig ned i den lilla salongen, som med sina kåsöser och länstolar, kuddar och mattor riktigt lockade till hvila. Glas och flaskor stodo tillreds på bordet och Pål besörjde sjelf serveringen. Börje satt och såg på honom medan han lossade ståltråden. Sådana smala, hvita händer! De tycktes icke kunna ega den minsta kraft. Det perlade och fradgade i de klara champagneskålarne, hvilka i sjelfva sin form hade något af antik skönhet. Börje fäste sig särskildt vid dem. På en tafla föreställande ett romerskt gästabud hade han sett någonting liknande. Den färgade belysningen, yppigheten, den underliga tystnad, som uppstod när samtalet ett ögonblick stannade af, allt verkade så starkt på Börje. Han tyckte att han måtte vara långt borta från Tomtö. Det hela var som en okänd doft han uppsög. Det var icke glädje, det var sorgbundenhet som fick makt med honom. Pål stod vid bordet och stödde sig med ena handen mot detsamma, under det han med den andra långsamt lyfte sitt glas och såg ned i dess snabba spel af stigande perlor. Lampskenet föll som ett qvällskimmer öfver hans smala, bleka ansigte, med dess tunna läppar och liksom tuschbelagda ögonhår. »Det fins ett ord, som jag tror att du inte förstår, Börje», sade han utan att se upp, »och det är trötthet. Efter en het skördedag, när du varit i kläderna sen klockan fyra på morgonen och stuckit upp kärfvar på skullen i kapp med en af dina drängar, då kan det nog hända, att du menat dig vara en smula trött. Icke mycket – förstås – men lite. Och du har kastat dig i din säng och somnat med ens. När du så vaknade nästa morgon, var du endast starkare än förr. Var det trötthet? – Det är ungefär som när man här hemma talar om orkan, för det vinden kan vifta en smula ibland: man känner namnet, men inte saken, derför brukar man namnet oriktigt. Hvad du kallar trötthet är bara den härliga förmågan att samla ny kraft, ingenting annat.
Hr Bildt, Didrik Gillis: Utsk. har, på sätt den siste värde talaren anfört, ingalunda förbisett vigten af att i tid fästa unga män med lofvande anlag och håg för studier vid akademierna, men skälen, hvarföre Utsk. icke ansett sig kunna tillstyrka bifall till den ifrågav:de framställningen, äro dels att K. M., vid afgifvandet af förslag till reglering af UniversitetsStaterne, icke äskat de ifrågav:de extra Adjunkts-lönerne, dels och hufvudsakligast, att Utsk. med fästadt afs:de på knappheten af de tillgångar, som för närv:de finnas att disponera, icke trott sig böra tillstyrka It. St:rs bifall till anslag, som f. n. icke äro af oafvisligt behof påkallade. Ty, mine Hrr, tillgångarne hafva redan blifvit så hardt anlitade, att det är till att tillse, att Statsbrist-summan ej upkommer eller blifver för stor. Nu säger man att StatsUtsk. bordt redan långt, förut tillse detta, men man förgäter härvid, att då Utsk. afgafsina föregfde förslag ang:de statsregleringen, förefanns ej någon anleda, att befara upkomsten af någon brist i Statens tillgångar, och att det är E. St:r sjelfva, hvilka i så betydlig mån beviljat anslag utöfver Ulsk:s förslag, att, i stället för den af K. M. beräknade behållningen af omkring 1,200,000 Kdr, en verklig brist af omkring 58,000 Hdr för det närv:de förefinnes. För hvarje anslag, som hädanefter beviljas utöfver Utsk:s förslag, ökas naturligtvis denna Den 20 November o. m. 519 brist, och ett sådant sätt att reglera Staten torde väl ej vara lämpligt. Jag tror, att StatsUtsk, genom att tillstyrka de betydliga summor för undervisnings verket i allmänhet, som i detta Betänk, finnas uptagna, visat ett tillräckligt stort intresse för bildningens sak samt att en beskyllning för afvoghet eller njugghet i detta hänseende är alldeles obefogad.
På sådan grund har Utskottet ansett nödvändigheten fordra, att utfinna något medel, hvarigenom, till undanrödjande af nyssnämnde Itändelser, en mera säker allmän kännedom må kunna, så vidt görligt är , vinnas huru många mer eller mindre vidsträckta Förmynderskap livar och en person innehafver eller orri han derifrån är fri; Och Utskottet har, i följd af den förevarande motion, funnit sig böra vara sorgfällig, att dertill uppgifva ett sådant förslag, sorn, då det å ena sidan i möjligaste måtto ledde till sitt syftemål, ä den andra åter icke medförde så beskaffade svårigheter och olägenheter,' hvilka med skäl kunde anses göra det föreslagne mindre verkställbart. Vid den härom företagne pröfning haf Utskottet trott sig inse, att livad Herr Borgmästaren Cederborg till antagande framstält, det ingen skulle till Förmyndare förordnas vid annan Domstol än den, hvarunder han lyder, innefattar dels en icke antaglig förändring af nu gällande Bättegångs-Ordning, dels en märkbar obillighet, helst såmedelst skulle inträffa , antingen att Domstolarne skulle komma att taga befattning med Öfver-Förmyndare-vården och Föra rnyndares tillsättande för Omyndige, hvilka icke voro under deras Domvärjo lydande, eller ock att de personer, hvilka voro närmast skyldige och berättigade att tillse de Omyndige och att ansvara, för deras Egendom, blefvo utestäng - 416 Lag-Utskottets L etan k anderi .■ de från denne dera tillkommande befattning’* fastän de dei lill vöre skicklige; Äfvensom ock Utskottet funnit, att Herr Borgmästarens förslag, det Hof-Bätternes rättighet att för omyndige personer af Frälse-Ståndet förordna Förmyndare, borde försvinna, skulle utgöra en olilläilig kränkning af de förmonef detta Stånd äger och genom Privilegier, samt Fegéringsformen, blifvit för det samina förvarade.
Jöran Jöns son i För Ljunitz och Herrestads Härader i Malmöhus Län, samt för Jerrestads och Ingelstads Härader af Christianstads Län, L. S. Sven Pålsson För Willands, Gertz och Albo Härader af Christianstads Län. L. S. Åils Persson För Norra och Södra Asbo Härader af Christianstads Län. L. S. Jon. Jonsson. För Bräkne, Medelsta och Östra Härader af Blekinge Län. L. S. Per Den 9 Augusti. 543 Per Persson. Andérs Sehell us. För Listers Härad af BieFör Halmstads, Höks oell kinge Län. L. 'S. Tönnersjö Härader af Hallands Län. L, S. Peter Andersson. För Hinible oell Ahrstads Härader af Hallands Län, L. S. Lars NilssonJ För Faurås Härad af Hallands Län. - L. S. Bennt Persson. Anders Maltesson. För Fjäre oell Wiske HäraFör Wästra Ilisings ock der af Hallands Län, Inlands Södre Härader af L. S, Götheborgs oell Bohus Län. L. S. Ol. G.son Bagge'. Nils Nilsson. För Oroust och Tjörns HaraFör Säfvedahls, Askims der af Götheborgs och Booch Östra Hisings liahus Lärt. rader af Götheborgs L. S och Bohus Län. L. S. Eric Swensson. Flir Sörbygdens, Tunge, Bullarens, Quille, Tanums och Wätle Härader af Götheborgs och Bohus Län. L. S, Til - Den 9 Augusti Tillägg. Utdrag af Vällofl. Borgare-Ständets Protocoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den i Augusti 1815. S. D. ^Till Allmänna Besvärs och Oeconomie Utskpttets elen 2g:de Juli pä hordet lagda och nu äter foredrägna Memorial, angående Chartors upprättande ofver Hemmanen i Riket, lemnade Eorgafe-Ståndet sitt bifalL Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahmé S. D.
Jemte det dessa föreskrifter synas vara alltför obestämda, hysa Rikets Ständer den öfvcrtygelsen, alt cn inskränkning i tiden för betandet å Allmänningarne är af behofvet påkallad, äjvensom att med förrherörde fridlysning böra lämpliga vitén förenas; och hafva Rikets Ständer, på grund häraf, trott sig böra i underdånighet hemställa, det måtte, medelst tillägg uLi ifrågavarande 27 §., i Nåder förordnas, att, i likhet med hvad för Kronoparkerne redan är stadgadt och äfven inom vissa Län med Härads-Allmänningarne eger rum, intet betande å desse senare Allmänningar må vara tillåtet före den 1 Juni, vid hvilken tid gräset kan antagas vara tillräckligen rotfästadfc och uppvext; i sammanhang hvarmed Rikets Ständer jemväl ansett nödvän - Expedilions-Utskoltets Förslag till lind. Skrifvelse, N;0 33a» vändigheten fordra, att ett vite af 3 R:dr 16 sk. B:co bestämmes, hvartill den gör sig förfallen, som å Allmänning, förenämnde tid, eller ock å fridlyst Allmänning, till betande insläpper kreatur. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 12 Maj 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den io Maj jSifr. Presté-Ståndet den io Borgare-Ståndet den 11 Bonde-Ståndet den 12 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse> angående några med Statsregleringen gemenskap egande allmänna frågor. (Stals-Utsk. Uti. I^ais 92 och 221 samt Meni. N:ris 423, 470 och 479.) S. A. K. Efter förehafd pröfning af åtskillige ined den verkställda ordinarie Statsregleringen sammanhang egande frågor, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anmäla följande:
Den 22 Mars f. m. 341 Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 15 och 18 dennes på bordet lagda Utlåt. JV° 64, Litt. A, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., ang:de anslag till erforderliga ersättningar för beredande af rättelse uti Salpeterhjelpens beräkning inora Kalmar, Kronobergs och Jönköpings län. Hr von H art mans dorff, A ug.: Jag anser Statenvara skyldig hålla rusthållare inom de Småländska länen skadeslöse för den minskning i augmentsräntor, hvilken skulle blifva en följd af bifall lill StatsUtsk:s Utlåt. Utsk. har ansett hvarje tjensteman, som genom salpeterhjelpens högre beräkning haft större inkomst, böra tillerkännas ersättning för hvad han, genom skattens förändrade beräkningssätt förlorar. Men, om rusthållarne, säger Utsk., att de ej kunna hafva bättre rätt än kronan och att då kronan ej varit berättigad att upbära salpeterhjelpen till så högt belopp, som densamma hittills blifvit af augmentshemmanen erlagd, borde icke heljer rusthålfarne få ersättning för hvad de genom rättelse i skattens beräkning förlora. Jag frågar då: ”har tjenstemanen, som fått indeld lön genom anvisning å kronans salpeterlijelp, bättre rätt än kronan?” Om svaret härpå måste utfalla nekande: så borde tjenslemänncn förlora lika mycket som rusthållarne. Antingen borde tjenstemännen, de nuvande ej mindre, än de blifvande, hafva erhållit ingen ersättning eller och skulle en sådan hafva blifvit tillerkänd blott de nuvande tjenstemännen, men, vid deras afgång, uphört. Intetdera har likväl blifvit föreslaget, utan full ersättning har tilldelats alla kronans tjenare, från Landshöfdingen ända ned till enspännaren och fjerdingsmannen. Om 1111 desse sistnämnde, hvilka äro med bönder och rusthållare jemförlige, få ersättning, hvarföre skola de rena bönderna, eller sådana, som äro utan all tjenstebefattning, icke få njuta samma förmån?
Den ~:de punkten s angående anslag till Öfver-Commendants-Expeditionen i Stockholm är vorden bifallen af Borgare-Ståndet samt återremitterad af Ridder skåpet och Adeln 3 på den grund, att Öfver-Commendants-befattningen ansetts nödvändig för garnizons-tjenstgöringen, och att de serskilde Gardes-regementenas Secund-Chefer icka ansetts kunna åläggas att utan serskild ersättning bestrida de dithörande göromål; af Preste-Ståndet, under åberopande af 102 §. Regerings-Formen, enligt hvilken Öfver-Commendanten borde såsom ledamot i Riks-Rätt fungera, och tjensten således ej kunde, utan Grundlags-förändring, indragas; och af Bonde-Ståndet , af den anledning, att 14 punkten, angående Gardes-regementenas anslag, med hvilken punkt frågan om Öfver-Comroendants-Expeditionens anslag hade ett nära sammanhang, funnits böra återremitteras.
För fartyg, kommande från Östersjönj eller till någon hamn i Halland samt Götheborgsoch Bohus Län från Nordsjö-orter samt Holland, England och Franska Vestersjö-hamnarne: 3 kannor Vin, 2 kannor Bränvin, 3 skålprd Caffe och 3 skålprd Risgryn, läknadt på hvarje person af besättningens och passagerarnes antal; samt För fartyg, kommande från orter utom Östersjönj med undantag af nyssnämnde fart till Halland och Bohus Län: 5 kannor Vin, 4 kannor Bränvin, 4 skålprd Caffe och 6 skålp:d Risgryn på enahanda sätt beräknad t. Härvid bör för öfrigt iakttagas, alt Vin och Bränvin icke emot hvartannat utbytes, så att den, som har mindre af den ena, ej får för sådan brist njuta ersättning i den andra varan, äfvensom att hvad af dessa och öfriga nämnde Provisions-artiklar öfverstiger en skeppares ofvanföre bestämda förråd i utlastningsorten ovilkorligen skall förtullas. Hvad af inrikes producerade, enligt utgående Tullpasset, med fartyget bevisligen utförda, provisionsvaror öfverblifvit, må vid återkomsten tullfritt disponeras. Hvad af det öfriga medgifna provisiöns-forrådet icke under vistandet i Svensk hamn om bord användes, må, derest det ej till qvarblifvande förtullas, med fartyget åter utföras. §. 23. Nödigt förråd af lifsmedel för skeppsbesättningar, antingen fartyget inlöper i Svensk hamn eller fifsmedlen derifrån med skeppsbåt hemta», befrias från utförseRull och andra dermed förenade afgifter. 102 Bil. till Expeditions-Ulskottets Förslag till und. Skrifvelse IV.-o 3o8. Svenska fartyg få äfven till skeppsbebof tullfritt intaga öfrige förnödenheter, som till skeppets behof, i reon af dess storlek, kunna anses oundgänglige, hvartill äfven må räknas i famn Ved, i tunna Tjära, i tunna Beck, 2 st. Åroch 4 st. Spak-ämnen för hvarje 20 läster af fartygets drägtighet och derunder.