Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är visserligen sannt, att det stod Borås öppet att emottaga eller afsäga sig de lånunderstöd, staten erbjöd nämnde stad; men valet var likvist icke mera fritt än den drunknandes, som för alt rädda sig fattar i halmstrået. Staden ägde icke någon annan tillflykt och måste således underkasta sig de vilkor, man den föreskref. Den fick sig erbjudet och antog ett lån emot 5 procts ränta och 10 års afbetalning: vilkor, sådana, att Norrköpings stad icke kunde antaga dem, utan hellre afsade sig länet; och detta kallar dock Hr Rosenblad för uppoffring af staten, fastän lånet utgick åt en stad, som inom en tid af 5 år 2:ne gånger fått vidkännas så stora olyckor. Vidare har Hr Rosenblad sagt, att riksdagsfullmägtigen från Borås stad kallat afbetalningarna å de upptagna lånen för skatter, Uti nämnde fullmägtiges tryckta yttrande stå dock tydligen under benämning af skatter upptagna endast 14,85y r:dr 3i sk. 5 r:st., samt såsom ökad bevillning i,2Öo r:dr och för hus och tomter circa i,3oo r:dr. Hvad staden i räntor och capitalafbetalningar utgör, står särskildt såsom sådana^ utgifter angifvet, fast altsammans blifvit såsom gemensam summa upptaget. Samma värde talare har ock påmint derom, att undsättningar af staten icke äga rum vid brandskador på landet. Detta är sannt; men jag torde dock få erinra, att förhål lundena i de båda jemnförda fallen aro helt och hållet olika. Uti en stad såsom Borås, der hela ortens näringsflit concentrerar och afsätter sina produeter, måste en olycka af det ifrågavar. slaget vara af ojemnförligt känbarare beskaffenhet, än då den träffar ett enstaka hemman. Gr. Cronhjelm har väl velat medgifva Borås någon lindring i betalningsvilkoren, men har icke velat gå längre, än att capitalafbetalningarna skulle nedsättas till 3 proc. om året. När derjemte 5 proc» ränta skulle betalas, komme likväl staden att för de betydliga skuldsummorna erlägga 8 proc. om året. Hr Gyllenhaal: Det är i anledn. af Hr Rosenblads yttrande, som jag begärt ordet.
Härwid stannar nu ben plan jag ansett kunna bestämdt uppgöras och man sinner smara emot förswarsanstallernas eller krigets fortsättning, till dest 7 wecker härefter framlupit, d. ä. till medlet as Oktober mänad, utan att större län behöfwer upptagas, än 1,561222 R:dr till de utbetalningar, som böra kontant liquideras. Ätcrstär ännu att uppgöra planen i ben werkligen högst brydsamma händklsc, att ej möjligen fred kan flutaö inom oswannäme - tid: medlet af Oktober mänad. i Der - LIAS Den 2 October. Derefter skulle nya tillgängar behöfwas; och som man icke kan antaga, att Nationen möjligen skulle kunna aflemna genom nägvt stags gärd hwad som erfordras, samt man, efter min kanka, icke heller bör förestä nägot siags nytt Krcditmynt, hwars ffadliga följder i mänga' hänseenden jag förmodar lätt inses, kan ej annat äterstä, än att genom län, pä ett eller annat sätt, söka anskaffa de summor, som fucccssive skulle behbswas. vefla fordra, ehtoar och pä hwad sätt de erhäl, las, ranta och afbetalnings-fond. Högloft. SkatS-Ul« ssvttet har uppgifwit dertill iwa förslag, hwilka fram» manförc blifwit nämda, och ett äterstär ännu, som kanske mindre bör blifwa det sista, än anses wara det bästa: det nemligen , akt i en sä olycklig ställning, som krigets fortsättande öfwer den npfl frammanfbre nämda tid, ytterligare tillita Banken. Men om sä händer, bör, pä sätt jag haft äran att wid sammanträdet emellan HögloftSratsoch Banko-UtskottcnS Herrar
Därför erhåller man det bästa kaffet genom att hälla det pulverfserade kaffet i ett kärl, som kan lufttätt tillslutas — t. ex. en s. k. kaffepumpa — öfvergjuta det med kokande vatten och låta det stå på ett varmt ställe ' / « timme att draga, men icke koka. Den färdiga drycken behåller på så sätt den arom, som man hos det obrända kaffet kan förnimma med lukten. Många personer, ovana vid så lagadt kaffe, tycka ej om dess smak. Dem skulle vi vilja tillråda att låta kaffet koka, men endast 3 — 5 minuter, samt då kitteln lyftes af elden lägga en eller ett par teskedar kaffepulver på kitteln, som får stå på spiseln en tio minuter utan att koka. En liten bit torrt fiskskinn eller torkad ägghvita lagd på kaffet gör, att detta fortare blir klart. Af allt, som säljes eller användes såsom kaffesurrogat, finns intet, som förtjänar detta namn. Väl kan man af många ämnen bereda en dryck, som till färg och utseende liknar kaffe, men aldrig någon, som besitter kaffets egenskaper. Med litet besvär kan man dock göra en ganska afsevärd besparing vid tillagning af kaffe genom att tillgodogöra sig de vid röstningen bortgående flyktiga beståndsdelarne hos kaffebönorna. Lägger man små bitar af brödkanter eller skorpor eller ock särskildt för ändamålet bakade nötstora, porösa bröd i brännaren tillsammans med kaffet, då detta rostas, så uppsuger brödet en stor del af den arom, som eljes skulle hafva gått bort genom skorstenen. Af så behandladt bröd kan man koka verkligt kaffe, och om det krossas och kokas tillsammans med kaffebönor, minskar det något åtgången af dessa. Hvarför dricker man så gärna kaffe? Den som vant sig vid det, kan nog finna behag i dess smak, men det är dock ej detta, som skaffat det så många vänner. Sitt stora anseende har det erhållit på grund af sina egenskaper. Måttligt njutet verkar det lifvande på både kropp och sinne, förtager känslan af trötthet, skärper tankeförmågan och eggar till nya ansträngningar. Jean Paul har ej så orätt, då han säger: - » kaffet har skapat den eldige araben, teet den eeremonielle kinesen ».
De uti Lanv-Ränterierne influtne Medel böra innom den tid och pä det färt Författningarne härom stadga, til Riksgälds-(konto» öitecks remitteirrs; och får nägot R,cmis8l!i,L;e icke beräknas ä de medel, hwilka icke inom den Uti Författningame utstakade tid och der föreffrifwen Ordning ifrån Land-Räncerierne expsäisra8.. z ^rt. Angående (öfwer - Styrelsen af RiksgäldsWerket. 1 §. Öfwer-Styrelsen af Riksgälds-Werket kommer ar föras af Riksens Ständers Fullmägrige, Tre af hwarje Ständ, hwilka wäljas och tilförordnas pä särr Riksdags-Ordningen utstakar, samt hwarje Ständ härom särskildt stadgar. 2 §. Fullmägrige njuta i och för deras Befattning med Riksgälds-Werket enahanda säkerhet, som mi izi8 Den 29 Mars. e. m. uti 1829 ärs Regerings-Form Riksdagsmän är tillagd. Och äro Fullmägtige för denna deras befattning Riksens Stander och de emellan Riksdagarne rilförordnade Revisorer allena redo styldige. Z §. Befallningar, angående äirposmon af Riksgälds - (-'ontoir^t8 medel eller hushållningen med Werket, gifne af nägon annan an Riksens Ständer, fä icke af Fullmägtige ätlydas och efterkommas. — Och hwad angär de emellan Riksdagarne tilförordnave lievisorers Förestrifter, sä kommer härmed at förhällas efter den InscruAion för kievisorerne, som af Riksens Stander fastställes. Fullmägtige ware det äfwen förbudit, at gerlom underdäniga tiistyrkanden bereda bifall lil fäderne som strider emot de uti detta keAicmenke utstakade allmänna Grunder för Riksgälds-Lontoirets Inrättning, eller pä nägot fart leder til inskränkning af Riksens Ständers rättigheter, at sjelfwe om deras Werk förordna.
Af de förra har vår veklagan eller den begärda förhöjningen af skjutslegån' ingalunda varit föranledd, * lien 16 Juli. 1407 anledd , ty ehuru löjligt, orättvist och obilligt det i ett upplyst Tidehvarf än tyckes vara, att den ena Medborgaren, utan fullkomlig motsvarande ersättning, skall vara tvungen att lemna den andra sitt biträde, tro vi dock icke att dessas antal är talrikare, än att hvad dem vidgår vi äfven, utom förhöjning af skjutslegan, torde hafva mägtat att ännu någon tid kunnat dem fortskaffa; men deremot hafva vi så mycket kraftigare skäl att emot de sednare göra våra billiga anspråk gällande. Eland dessa räkna vi sådana , som dels resa i och för sitt nöje, och dels för att återvinna en genom vällefnad eller andra orsaker förlorad hälsa , och dels i egna ärender och speculationer, hvaribland äfven en stor del äro utlänningar. Alla dessa classer åtnöja sig icke med 1 å 2, utan de medtaga mindst 3, och ofta lo, 12 å 15 hästar och derutöfver. Många tunnor säd hafva under såningsoch bergningstiderna för oss gått förlorade, derigenom att våra dragare till fortskaffande af dessa caravaner ryckts oss ur händerna, utan att vi en gång på långt när fått uppbära den kostnad ett sådant besvär oss medfört, oberäknadt många andra dermed förknippade olägenheter.
Det var icke det gifna löftet, med ed bekräftadt, som förbandt Arméen vid sina Fanor, det var frugtan för Finska Folkets tro och tapperhet som höll Finska Arméen till sina pligter. Bevare Gud, för slika Predikanter! Finska Befälet visste att Arméen hade en Krigsära att bevara, hämtad från Lützens slätter, och jag hoppas man medger att detta befäl uppbudit all sin förmåga att försvara den. Detta är allt hvad Finska Arméen uträttadt. Men denna bevarade Krigsära är en klenod, om hvars värde Herr Holm icke synes äga något begrepp. Herr Holm påstår: att Savolax-Brigaden, till hvars bedrifter han uppger sig hafva varit åsyna vittne (förmodeligen likväl alltid utom skotthåll), skall varit Finska Arméens kärna. Härom kan jag med full visshet försäkra att Herr Holm betydligt förnärmar sanningen. Väl var Savolax-Brigaden en del af kärnan, emedan Finska Arméen för det mesta bestod af kärna. Att Savolax-Brigaden alltid vid återtåget skall utgjort Arméens eftertroupp, är en uppenbar osanning, enär denna Brigad icke förr än efter den 27 April 1808 stötte till den öfriga hären, som då redan hade gjort ett betydligt återtåg, och derunder flera gånger slagits med fienden. Att samma Brigad deltagit i den stora Finska Härens (om den så kan kallas) alla hufvudsakliga strider är äfven en dito osanning. Affairen vid Sikajocki anses af alla dem som förstå något, vara en af de hufvudsakligaste af flera skäl; men i synnerhet, emedan den återgaf Finska Arméen initiativen eller förändrade dess förhållande från defensift till offensift; emedan Finska Arméen här för första gången fick göra Ryssarne ett alfvarligt motstånd; emedan här gjordes ett betydligt antal fångar, trophéer m. m. Dessa betydliga oriktigheter i uppgifter bör upplysa Herr Holm, att det icke är så lätt att vara Militair-författare och Krigsdomare, samt att man icke äger snille fast man är galen, såsom en af Sveriges stora författare sagt.
Rikets sednast församlade Ständer, att alla till pension från nämnda Kassa berättigade embetsoch tjenstemän samt betjente måtte förklaras skola vid afskedstagande! erhålla pensioner, beräknade efter 66J/3 procent af de blifvande lönerna, under vilkor bland annat af förhöjda pensionsafgifter och förlängd tjenstgöringsskyldighet i vissa läll för de delegare, som af de högre pensionerna komme i åtnjutande, hvarjemte för en sådan reglering begärdes ett årligt kreditiv ä Riksgälds-kontoret af 40,000 R:dr riksmvnt.» »Denna Kongl. Maj:ts nådiga framställning besvarades af Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 27 Januari 1858, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 5:te Hufvudtitel, dervid Rikets Ständer, med erkännande af den väckta frågans vigt i afseende på bibehållandet af tjenstbarhelen inom Flottans embetsoch tjenstemanna-personal, likväl förmälde sig ej kunna biträda det derom framställda förslag af skäl, bland andra, att Amiralitets-krigsmans-kassans delegare icke blifvit deröfver hörde, samt att den uppgjorda pensions-staten, såsom grundad Bil. M 3 lill Kongl. Maj.is Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1859. 43 på de af Kongl. Majit föreslagna lönerna, förutsatte, att dessa skulle vara definitivt reglerade, men Rikets Ständer endast beviljat en provisorisk lönereglering » »I följd af Rikets Ständers sålunda tillkännagifna beslut ansågs nyssberörde förslag till förändrade grunder för pensioneringen från Amiralitets-krigsmans-kassan hafva förfallit, och blef derföre Kassans Direktion under den 17 Februari sistlidne år i nåder förständigad, att så väl de från Kassan då utgående och framdeles beviljade pensioner och gratial, som delegarnes i Kassan af”ifter till densamma fortfarande skulle beräknas efter lönebestämmelserna uti de intill 1887 års slut gällande stater; men sedermera anbefalldes
Den 10 Augusti. 6oz frälse-bewillningen äter wid^ommer uti de sä kallade conquetterade provincer ar förhällandet sadank: dä första pälagan af denna statt olades deste landstaper, skedde det pä den rärtwisa grund att be hemman, som de utgiorde, njöto friheter okande för de öfrige; tyngder gemensamma för dem alla drabbade ej dem och någon gard litt Staren för förmåner de njöto, war en räktwlsa, men dä veste friheter uphört, dä lika tyngder i mänga fall nu delas af frälse, som krono och skatte hemman, dä kitt och med wäre insockne, eller som de bär oppät landet kattas rä och rörshemman, ätagit sig inqvarterings? skyldighet, dä de i likhet med alle andre hemman efter mantal, men wida öfwer efter rymd och jor, dens godhet, answara för den allmänna extra rotexingen, och Skäne ensam dertill lemnar endast af deste sä orätt nämnde befriade hemman 2572 man, däapore utsockne hemman under krigstid wid täg och iMchmarcher utgöra skjutsningsstyldrgheten i full likhet med alla andre, sä wädjar ;ag titt Äländens rattwifa om billighet ar deruti, alt skatter beslutne för tillkällige förmåner långt ifrän att med hem uphöra, ökas och försväras. — Skulle, det jag wägar hoppas ej jker, Ridverstavet och Adeln Utan afseende pä mur wördfamma anmälan, uran afseende pä den werkeliga orackwisa som drabbar en hel as dest medbroder, dä de önige den ej dela, bifalla Ur-kottets betänkanoe, stall jag ä".ninstone be, alt stör en efterwerlo mätte finnas antecknadt i tvära pwtocollee, det jag ej deltagtt i detta, enligt MN öfvertygelse, obilliga,be,lut. Härnir instämde Grefwe Lttwttz laZs. <°4 Den i» Augusti.
Prot.-Utdrag den 8 April 1864. 183 ' N:o 76, angående beviljandet af ett lån till Markaryds församling i Kronobergs län, för der förestående kyrkobyggnad. Bifölls. N:o 77, i anledning af väckt motion om elt lån för Oscars församling i Kalmar län. Återremitterades. N:o 78, angående ett föreslaget nytt låns beviljande åt det för hamn-anläggnin^en vid Kungsbacka bildade aktiebolag. Bifölls. N:o 79, i anledning af väckt fråga om lån till inrättande af en benmjöls-fabrik. Bifölls. N:o 8Q, angående ett föreslaget lån till staden Umeå för den å dervarande kvrka företagna reparation. Bifölls. N:o 81, i anledning af väckta frågor om inlösning af ftiksgälds-sedlar, som inom den derför stadgade preskriptionstid icke blifvit till invesling företedda. Bifölls. N:o 82, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om försäljning af det s. k. Materialhuset N:o 274 i Kalmar stads vestra qvarter. Bifölls. N:o 83, i anledning af återremisser å Stats-ltskottels Utlåtande N:o 20. Bifölls. N:o 84, i anledning af väckt motion, om utbyte af Komministers-bostället Mörby emot Troxhammars kronohemman. Bifölls. N:o 85, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående utbyte af indragna pukslagare-bostället Hvetlanda Thomasoch Kullagårdarne emot Häradshöfdinge-bostället Repperda Drakegården i Jönköpings län. Bifölls. N:o 86, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående utbyte af ett Häradshöfdingen i Öfre Fryksdals samt Öfre och Nedre Elfdals tingslagers domsaga på lön anslaget qvarnställe.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: En värd Ledamot har klandrat, att de bägge StatsMinistrarna skulle hafva högre värdighet, än Stats-Rådets öfrige Ledamöter. Detta har blifvit tillräckligen vederlagdt af Herr von Hartmansdorff, med hvilken jag förenar mig. Hvad i öfrigt angår det klander , som drabbat Utskottets Förslag, att för hög värdighet blifvit gifven åt Stats-Rådets öfrige Ledamöter, så bör jag nämna , att jag anser olämpligt , det någon Embetsman, i följd af sin rang, skall kunna komma närmare till Konungens person, än Dess ansvarige Rådgifvare , eiler att en Konung någonsin skall kunna råk3 i ett sådant förhållande , att han blott på afstånd skall kunna se desse Rådgifvare. Detta skäl har ensamt ledt mig att tillstyrka en förhöjning i StatsRådens rang; och jag anser det så mycket mera nödvändigt, som , i annat fall, Presidenter, hvilka hafva en lägre verkningskrets , stå närmare Konungens Person än de , som äro deras verklige Förmän. Hvad Titulaturen af Minister angår , har jag ansett den lämpligare för korthetens skull, och emedan den är lättare att sammanbinda med namnen på förvaltningsgrenarne, såsom Krigs-Minister, Ecclesiastik-Minister o. s. v. än Titeln; föredragande Stats-Råd, som endast Den 1 December f m. >7 endast skulle åstadkomma långa omskrifningar. Men för att undvika all förblandning med Stats-Ministrarne , kan jag icke neka, det jag ju anser det förslag, Herr Rosenblad framställt, vara ganska lämpeligt. Grefve von Platen Baltzar Bogislaus : Uti förevarande fråga vill jag icke uppehålla mig vid Embetsmännens benämning, hvilken kan påfinnas både bättre och sämre änden Constitutions-Utskottet tillstyrkt. Det är likväl en sort besynnerlighet deruti , att vika från det allmänna bruket, äfvensom menigheten icke så lätt uppfattar meningen af namn, som förut brukat uttrycka en annan bestämmelse. En annan sak är då fråga blir om Ministrarnes ålder.
Dessa torde kunna sammanfattas i följande tvenne punkter: Om detta förslag blifver lag, hvad lur den @ a pinnan utunriit? Xvad rlterstdr att Ö~riska? Främst synes oss då komma frigan om m3lsmanskapet. Detta skall enligt förslaget bibehållas, dock med undantag för viss slags egendom, öfver hvilken hustrun, oberoende af målsmanskapet, skulle ega att rada. Dessa vilkor och undantag, hvilka öfverallt i förslaget aterkomma, torde antagligen i praktiken blifva föga praktiska. Att dc äro betingade af mödig varsamhet, omsorg om det beståend-, sden historiska utvecklingen, famiijens intressen, äktenskapets natur., .den nödvändiga begränsning i den ogifta qvinnans frihet, soni inträder i äktenskapet och som grundlaggandet af familjen för med sig&gt; m. m. anses vara otvifvelaktigt. - Alla dessa uttryck igenlianiier man nämligen med en viss förvaning som gamla bekanta fran f ö r e g h d e förhandlingar i denna fraga. Men da Kya 259 lagberedningen otvetydigt säger sig vilja utg5 fr5n riksdagens skrifvelse och allts3 det nu utarbetade förslaget principielt icke, livad i skulle befatta sig med &amp; got annat eller nigot ~ I I C I ~ än naninda skrifvelsc blifvit begardt, så kan o c k 4 en förklaring finnas, hvarför det liela blifvit inskränkt till det minsta möjliga. Mcii om målsmanskapets bibehållandc miste blifva det förnämsta ' inkast, som af den gifta qvinnan kan göras mot Lagberedningens förslag, och om flera knappt mindre vigtiga invändningar kunnat göras emot forcslagiia eller bibeh5llna bestäinmelscr, ni5stc dock erkännas, att i itskilliga detaljfrågor medgifvanden blifvit gjorda i syfte att försvara hustruns eganderätt. Främst denna, att före äktenskapets iiigieiide X d, så väl som derefter förvärfd fast egendom, eller sådan, erhållen genom gäfva ocli testaniente icke blott jordegendom p?
Jag är förekommen af den siste talaren och vill endast tillägga att en hvar, som känner det sätt, hvarpå Hr Förberg skött LandsSekreterare-tjensten i Upsala län, icke tvekar att tillstyrka bifall tili den gjorda inbjudningen. Gr. Lagerbjelke, Gust.: R. o. Ad. har hittills troget följt den princip att vidblifva sina beslut, så vida icke särskilda om ständigheter påkalla antaganda af gjorda inbjudningar. Här äro nu icke sådana omständigheter. Att derföre, att en person upgifves vara i behof af den begärda förhöjningen, nu bevilja densamma, synes mig så mycket mindre böra komma i betraktande som allt detta var Ståndet ganska väl bekant, då Ståndet förra gången fattade sitt beslut. Jag anhåller således om afslag å den gjorda inbjudningen. Gr. Löwenhjelm, Carl Gust.: Med förundran har jag af hört Gr. Lagerbjelkes skäl för afslag å den gjorda inbjudningen. Till en början har han sagt, att ett bifall till densamma skulle innefatta ett afvikande från en hittills följd princip och vidare, att hvarken behof eller andra särdeles bevekande omständigheter framdragits. Jag får likväl erinra, att just behofvet blifvit fram - De n 18 December. 325 Hållet och detta behof synes mig vara tillräckligt skäl för antagande af inbjudningen, och jag frågar, hvarföre gifvas i allmänhet pensioner om icke just derföre att emottagaren är i behof? Dessutom har jag mångfalldiga gånger varit närvide, då Ståndet förhöjt pensioner. Då emedlertid 2 Stånd beviljat förhöjningen af Hr Förbergs pension, och han under utöfning af sitt embete ådragit sig sjukdom, anser jag honom väl förtjent af deri" ifrågakomna förhöjningen hvarföre jag anhåller om bifall till inbjudningen. Frih. Cederström: Tacksam för det understöd mina åsigter i detta ämne vunnit af Gr. Löwenhjelm, anhåller jag att med några ord få besvara Gr. Lagerbjelke. Grin tyckes anse, att man bryter emot en följd princip om man beviljar förhöjning i pensioner på grund af ökade lefnadskostnader. Hvad läsa vi då i Betänk.
Vördsamt hemslälles slutligen, i följd af hvad jag anfört, det den af Hr Ribbing afgifna motionen måtte remitteras till LagUtsk., som måhända torde linna tjenlig), på sätt grundlagen gifver vid handen, söka sammanträda med Ekon.-Utsk. för gemensam behandling af frågan. Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. bi föl le alt Hr Ribbings ifrågavar. motion jemte de i anledn. deraf afgifne yttranden remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., ropades ja och nej, hvarjemte Hr Cederschiöld, Rob. Theophron, anmälde sig och yttrade: Då motionären har framställt det förslag, alt husbönders egendom skall intecknas lill säkerhet för fattigvården, så kan jag icke linna huru Ekon.Utsk. skulle kunna handlägga ett sådant förslag. Efter mitt omdöme tillhör frågan LagUtsk:s handläggning, äfven derför alt Just. Ombndsm. har framställt förslaget i sin berättelse, deröfver det tillkommer LagUtsk. alt sig utlåta. Jag har endast begärt ordet för att framställa denna anmärkn., i aniedn. af Gr. Sparres gjorda anhållan, att motionen skulle remitteras till Ekon.Utsk. Hvad sjelfva hufvudsaken beträffar, så får jag tillfälle yttra mig derom, då frågan kommer till Lag-Utsk. Skulle Lag-Utsk. hafva behof af sammanträde med Ekon.Ulsk:s ledamöter, så förmodar jag alt Utsk. icke lärer underlåta att begära ett sådant sammanträde. 86 Den 8 Januari. Frih. Raab: Hr Cederschiöld skulle hafva alldeles rätt i sin åsigt, om icke motionären alternativt hade föreslagit, att antingen R. St. skulle upgöra en sådan lag, eller ock hos K. M. anhålla om utarbetande af ett förslag dertill. Då således motionären slutar med tillstyrkande af en underd. anhållan hos K. M. att förslagets utarbetande må i nåder besörjas, så tror jag alt motio nen kan behandlas af Ekon.Utsk.
Det fyögre tefnijfa läro» merfet. ©eDan ©merigeö utriSeö t>anDet od) fjöfart år 1847 munnit en ftörre utflräcfntng än unDer något föregåenDe år, enär, efter afDrag för ut» odj införDt gulD od) filfmer i rnpnt odj plantfar, märDet af epporten nämnDa år uppjfattaDeé till omfring 29J millioner 9v;Dr odj af Den fänDa importen till 22|- millioner fK:Dr, fymarjemte läjfetalet af De från ©merige till utrifeé orter afgångna fartpg utgjorDe 281,197, od) af De från utrifeé orter till ©merige anfomna 270,451 läjler, erforo Dejja migtiga näringögrenat famina jfaDliga merfningar, font merlDéfyanDeln i allmänhet, af De målDfamnta ffafningar, forn år 184S inträjfaDe i flera af ©iropaö förnäm|?a länDer; i föijD l>maraf, efter npjmämnDe afDrag för metallil? »altita, epporten famma år min» jfaDeö till omfring 21 \ millioner 3v:Dr, unDer Det importen Deremot något öfaDeö, äfmcnfom läfletalet af De från ©medge till utrifeé orter afgångna fartpg neDgicf till 221,814, od) af De