Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om vi undanta ett dussintal personer i grannrikena, som säkert känna den mycket väl till namnet, är den för Europa någonting, som icke finnes till. Hvilket ju kan tyckas både ledsamt och sällsamt Ty besinna. En person sätter en telning, vårdar den med omsorg till sin död, och sedan vårda hans barn den. Femtio år ha gått, och man kunde väntat sig ett vackert träd, men finner telningen förkrympt Var jordmånen dålig? Ha vindarne farit förstörande fram? Eller var tilläfventyrs telningen till anlaget en dvärg? Boström satte den, hans lärjungar vattnade den, femtio år ha gjort den till ett dvärgträd, hvad kan väl vara anledningen till detta? Femtio år — så stora förhoppningar — så hopplöst ringa resultat i rummet! Det är verkligen i hög grad besynnerligt Mindre förvånande, ja nästan naturligt, är, att sedan läraren fatt röna samma öde som läran. Till och med enligt boströmianens medgifvande faller Boström under species okänd-misskänd storhet Märkvärdigt nog blir detta i alla fall, särskildt om vi kunna flytta oss tillbaka i tiden 9ch observera, hur det en gång på skjutskärror och segelfartyg skyndade kring verlden ett svenskt namn, Linné; men Bo^ström, i ångans tidehvarf, blir sittande hemma. Och bör nu Linné ställas upp emot Boström, Linné, som bara gaf system åt biologien? Visserligen ej, ty filosofien, säger Boström, » kan i och för sig sjelf ej vara annat än guds eget all vetande »; och till den vetenskapen gaf Boström ett system, ett alldeles nytt system! Säkert var han en stor man denne Boström, men — hvem är Boström? hvem känner Boström? Eko svarar Boström. Huru kommer det sig då att, europeiskt taget, endast tystnad och namnlöshet blifvit hans, den svenske tänkarens lott, som trodde sig för den högsta af alla vetenskaper ha funnit det högsta af alla system? Här ha vi en gåta. Kom, låt oss lösa den. Tydligen ligger lösningen ej i Sveriges eller svenska språkets ringa utsträckning, ty nog så många svenskar ha fbrvärfvat plats bland vetandets stormän; en Linné, Melander, Pilanderhjelm, Thunberg, Berzelius, Svanberg, Nilsson, Fries.
Måste ej bestämmelser af en sådan beskaffenhet nästan ovilkorligen föranleda och liksom sjelfva inbjuda lill lätt verkställda försök att 4 it Bevillnings-Utskotlets Betänkande JV2 20. kringgå författningen, ock är ej detta ett af de största fel, man kan förebrå ett lagstadgande ? På grund af hvad jag här i yttersta korthet tagit mig friheten anföra, får jag föreslå, att ur nämnde § 21 af Instruktionen för Taxerings-förrättningarne måtte utgå hvad som förekommer från och med orden: »Vid beräkning af skaitskyldigs okända inkomster i stad — —» till och med orden: » lemna anledning till beräkning af högre inkomst.» 4:o af Herr Fåhreeus, J. F.: »Enligt 2:dra § i 1858 års Bevillnings-förordning utgår nu bevillningen för tjenstemäns löner efter en graderad lägre skala, till dess de öfverstiga 1,800 R:dr Runt, hvarefter den i allmänhet erlägges med 1 procent. Sedan Utskottet, lika med Bevillnings-kommittéen, förkastat den graderade skalan och föreslagit bevillnings-afgiflen för ali inkomst till 1 procent, endast med befrielse från sådan skatt för de fall då inkomsten icke öfverstiger 400 R:dr, men dervid ej godkänt Kommiltéens mening alt. när års-iokomsterne sammanräknade icke öfverskjuta 1,000 R:dr, 400 R:dr derutaf böra vara fria från bevillning, blifver förhållandet mellan nu gällande och de föreslagna bevillnings-afgifterna för lägre aflöningar följande: r lön till belopp af 450 R:dr .
Han var en liten, mörklagd man med temligen tärdt utseende, klädd i en vacker, hvitbrokig renskinnspäsk, under hvilken en blå flanellskjorta skymtade fram. För att genast vid sin ankomst inge oss aktning och kanske också för att ej utsätta sitt dyrbara lif för den falska Rans försåt, anlände han till fartyget öfver den ännu ej fullt pålitliga isen åkande på en släde, som drogs ej af hundar utan af hans underlydande. Vid framkomsten visade han oss genast en fullmakt på sin värdighet och åtskilliga intyg öfver aflemnad skatt (eller marknadsafgifter?), bestående i några få röda och några hvita räfskinn, beräknade de förra till 1 rubel 80 kopek, de senare till 40 kopek stycket. Nors från Tschuktsch-halfön. Osmerus eperlanus Lin. 1/3 af nat. storl. Wassili Menka Starost bland ren-tschuktscherna. Efter en fotografi af L. Palander. Han bjöds genast ned i gunrummet, undfägnades efter bästa förmåga samt plågades med en mängd för honom tydligen svårfattliga frågor, hvilka han besvarade på mycket svårbegriplig ryska, Han var i alla fall den förste, med hvilken några af oss kunde åtminstone hjelpligt meddela sig. Läsoch skrifkunnig var han icke. Deremot kunde han snart uppfatta en honom förevisad karta och på den med stor säkerhet utpeka en mängd märkligare ställen i nordöstra Sibirien. Om tillvaron af en rysk kejsare hade traktens förste embetsman ej någon aning; deremot visste han, att en mycket mäktig person hade sitt hemvist i Irkutsk. Åt oss utdelade han ispravnik-värdigheter i kringliggande städer. Han korsade sig i början med mycken ifver för några fotografier och kopparstick i gunrummet, men upphörde snart dermed, då han märkte, att vi icke gjorde på samma sätt. Menka var åtföljd af tvenne sämre klädda infödingar med mycket sneda ögon, hvilka vi i början togo för hans tjenstehjon eller trälar.
Utskottet föreslagna bränvinslagstiftning, såsom, efter min tanke, ledande till fortfarande af det stora förderf, fosterlandet får vidkännas genom öfverdrifven bränvinslillverkning, uppkommen, serdeles genom de större bränneriernas verksamhet.” Vev.-, Lag-, samt Allm. Desi'.- och Ekon.- Utskottens Betänkande, N:o 1. 39 Af Herr C. J. Kock: ”Instämmande i allo i Herr Friherre Raabs reservation, får jag yttermera för egen del tillägga följande: Stadgandet i 42 § af Kongl. Maj:ts INådiga Förordning den 6 Augusti 1841, att försäljning af bränvin under En kanna icke är lofgifven, så i stad som på landet, utan på tillåtna värdshus, källare och näringsställen, hvilar, efter mitt förmenande, icke på någon verklig rättsgrund, och dessutom leder icke till det i hufvudsak dermed förmodligen åsyftade ändamål, att lill nykterhetens befrämjande i möjligaste nion försvåra tillfället för menige man alt åtkomma den förföriska drycken. Det synes mig orimligt att för köpmannen, som eger utminutera andra varor i huru ringa qvantitet som helst, skall härutinnan stadgas ett undanlag för en vara, hvars nödvändighet icke numera lär bestridas, sedan sammansatta Utskottet uti sitt afgifne Betänkande antagit en serskild Afdelning för rättigheten alt lill husbehof bränna bränvin. Ej eller kan det lända till sedlighet och nykterhet, att arbetaren, hemkommen i sin bostad, från dagsens tunga, tvingas alt besöka krogen för att hemia sitt behof af bränvin, hvilket då troligen oftast derutöfver varder förlärdt på stället, der så många lockelser fängsla honom qvar till dess hela den dagspenning lättsinnigt är förstörd, hvaraf hemmavarande hustru och barn skolat njuta uppehälle.
85g I öfrigt och på det E. K. M. må kunna, i afseende på utländska Magter, bereda en för Svenska handeln förmonlig reciprocitet, få Rikets Ständer i underdånighet hemställa, det E. K. M. i Nåder täcktes vidtaga alla de mått och steg, som, för vinnande af ett sådant ändamål, med landets bästa äro förenliga, samt till befrämjande deraf, minska eller nedsätta den i Tulltaxan utsatta tull. Med underdånig anmälan, att i öfrige delar någon väsendtlig förändring icke egt rum uti de grunder, hvarpå senaste Tulltaxa hvilar, få Rikets Ständer underdånigst anhålla, att det af dem nu upprättade förslag till ny sådan Taxa, jemte Tariff för Credit-upplaget och Transito-afgiften, måtte af E. K. M. i Nåder fastställas, samt författning derom, till allmän efterrättelse, utfärdas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 7 Juni 1841. 860 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N\o 377. Förslag till Taxa å Tullafgifterne för inkommande oell utgående varor, jemte Tariff för Credit-upplaget och T rans ito-afgiften. Tullvärde. Qvantitet j för Tullbcräkningen. Införsels Tull. UtförselsTull. R:dr s. r. Agat: K:dr s. r. K:dr s. r40 — oarbetad 1 skålp. 2 8 16 — arbetad Alabaster: 1 skålp.
Längre dermed fortfara? Annu mera, huru är det möjligt i Bagare-bodarne, bland en mängd köpare, urskilja sådane, som ensamme äro , berättigade att för nedsatt pris erhålla siri brödföda. Man vet, att Kronans Manskap ofta häldre taga penningar, än sitt bröd från Krono-Bagerierne, och finna bättre sin räkning att hos Bagare tillhandla sig bröd, för vida bättre köp; af samma förmån vilja äfven andra, som dertill finna tillfälle, sig begagna; och det är en ren omöjlighet, att hindra, det icke Krogar och Näringsställen fourneras till det mästa af sådane brödsorter, till vinst för värdarne, men ingen förmån för gästerne, och således bristande tillgång uppstå för den fattige, som derigenom ser sig sviken i sin billiga förhoppning. Af hvad jag således haft äran vidlyftigt anföra, täcktes Höglofl. Utskottet finna, det ett fortfarande af de nu vidtagne anstalter i detta ämne vöre utan allt ändamål, och att allt användande af Publique Medel dertill vore både obilligt, till afsigten icke bidragande, och kanske äfven svårt att åstadkomma. Men, sorn Riksens Ständer tvifvelsutan önska, att, så mycket möjligt är, gå Kongl. Majts Nådiga afsigter till mötes, till lättnad i den fata - Stats-och Besvärs-Utskattens Be tänk anden, logg p,are klassens bekymmer om sin lifsbergning, vågar jag, såsom ett medel dertill vördsamt föreslå och tillstyrka, det alla, så väl Stadsboer, sorn i synnerhet Landtman, hvilka dertill kunde äga tillfälle, tillstaddes och uppmuntrades, att baka och på Torgen utsprida samt försälja sådane gröfre brödsorter, utan att bindas af taxor och andre föreskrifter. Jag är fullt öfvertygad, att en lycklig täflan härigenom skulle uppkomma och tillräcklig tillgång blifva af bröd, både af god beskaffenhet och äfven till det lindrigaste pris 1 förhållande till hvad Spannemålen kunde gälla, och således aila andra anstalter kunna undvikas.
St:rs beslut kommer att blifva i aflålandet af en sådan skrifvelse som den föreslagna, skola de flesta vara mera angelägna att försälja den gamla redskapen, och de, som vilja tillverka bränvin efter den nya författnm, komma att lägga sig till ny redskap. Således tror jag, att summan väf hillver större, men icke mindre, än SlatsUlsk. uptagit henne; men den må blifva aldrig så stor, anser jag det vara Statsverkets pligt, att honorera hvad man lofvat, och delta är äfven ur beräkningens synpunkt nödvändigt, såvida man fäster afseende på den föreställning Ulsk. gjort sig och förmodligen äfven R. St:r, när de beslutade, att ur allmänhetens händer bortskaffa den gamla redskapen. Jag skulle således anse det vara rätt att, i fall RiksgtsKont. icke kan anskaffa medel till inlösande utaf aflemnad redskap, StatsUtsk. också föreslår alt ränta lemnäs på de medel, hvarå R. St:r begära kredit, och under sådana förhållanden skall jag icke hafva något att invända emot Hr Bildts förslag. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Om inlösen af bränvinredskap skall ske på det sätt Utsk. föreslagit, skola otvifvelaktig! stora olägenheter upkomma, icke blott för Riksg:sKont., utan också folden allmänna rörelsen. Icke nog dermed, på sätt Hr Bildt i sin reservation visat, att det skall blifva ett onödigt skickande af medel fram och tillbaka med posterue, utan, hvad värre är, Riksg:sKont. nödgas i sin kassa onödigtvis upiägga ganska betydliga summor. En talare har visserligen sagt, alt den koppar, som kommer alt inlemnas, skulle på af honom anförde skäl blifva icke så betydlig. Den siste talaren har varit af motsatt tanke och ansett, att det penningebelopp, som i och för kopparens inlösen fordras, skall blifva betydligare än StatsUtsk. beräknat. Härmed må nu vara huru som helst.
Då jag nu ämnar yttra mig endast i denna sednare del, gör jag det desto heldre, som jag derigenom undviker att ingå i en undersökning ang. rätta halten, så i moraliskt som lagligt hänseende, af den utaf Hr Bildt såsom så särdeles hjeltemodig lofprisade åtgärd af den här i hufvudstad en bildade Kreditföremn att härifrån till Hamburg Utskicka en person' med updrag att, till ett skenfagert fullgörande af BankoRegl:ts i 109 § 1 mom. meddelade föreskrift, i sistnämnde stad föreställa det solida hus, hvars accepter å de af fören:n på detsamma utställda vexlar möjliggjorde dessas försäljning till Ii. St:s Bank. För att rätt kunna bedöma beskaffenheten af ifrågavarande vexelhandel har jag genomgått och granskat den i Hr Åkermans reservation omförmälda inventariibok öfver oremitterade vexlar; — en bok af det märkvärdiga innehåll, att, om dess publicerande vore medgifvet, densamma bland allmänheten skulle vinna en så strykande afsättning, att intet bokpressens alster i vårt land någonsin skulle haft en dermed ens jemförlig.
Sebamoterne i be fdrfTifbe SBerebmng&Sommitteerne (fola mib tapt* nng&Sommitteeng forfia fatnmantrdbe ftg infinna/ f6r att ftg emedan nrdljra SebamSter i 2apering#.Sommitteen; dganbe bocf 33erebning#.£om* mitteerne, att mib flutet af beras forrdttningar, genom bef>6rtgt mal, forn i protoeodet intages, utfe dtminflone $re perfoner, nemligen: af ^ibberffapet odj Stbeln eder ©tdnbéperfoner, ber be ftnnaé, Sn; <Sn tyvefl, famt ©n 23onbe; pd fdtt lifmdl, att (jfot^nom bet antal af iayeringtfmdn, forn erforbraS, ieffe fommer att fafnaS. ©fer annorlun* ba, mare ben uteblifmanbe förfaden till ett mite af ©epDIifébafer trettio, fmd ffiaingar tid ©ocfnen# fattige; 0$ marbe £a,renngen, utan affeen» be berpd, f ottfält §» 92. 9?dr ^erebntng&Commitieerne# Sebamofer & utfatt ort Bfrfmit fantfabe, anftddeé, t ndrmaro af j?onnngend S3efadningdf>afmanbe eder beg tillfororbnabe ombub, otnroflning tid mai af tajering^Sommittee genom flutna feblar. ©folanbes bmarje febel, för att anfec? gddanbe, upptaga efmanndttmbe antal perfoner, inom f)marje Slag ocl; enligt fjmab i 9,0; §. jlobga#. §•
Om äfven det icke kan bestridas, att för den mindre jordbrukaren fördel bereddes genom omsättnings-terminernas utsträckning, förekommer likväl emot en dylik förändring så många och vigtiga skäl, anförda vid föregående riksdagar, att Utskottet, åberopande dessa, nödgas 40: o afstyrka den väckta motionen, samt hemställer att föreskrifterna i. reglementets 207, 208 och. 209 §§ må oförändrade bibehållas.. Utlåninggenom Handelsoch Näring s-diskonterna., l:o^ Genom diskontering och utlåning. Fonden härför är bestämd till 3,000,000 r:dr banko, under iakttagande, i afseende på fördelningen, såsom allmän grund, att ungefärligen |:delar afses för hufvud-kontoret i Stockholm,. j:.del för låne-kontoret i Götheborg samt -J^rdel för lönekontoret i Malmö; fullmäktige likväl förbehållet att, efter sig företeende omständigheter, kunna dessa proportioner jemka och förändra. 40 Banko-V(skottets Betänkande, flko 24. Med anledning af denna, fullmäktige lemnade rättighet, är fonden för närvarande sålunda fördelad, att Stockholms Handelsoch Näringsdiskont innehar 1,950,000: Götheborgs låne-kontor 750,000: Malmö d:o 300,000: S:gr B:ko R:dr 3,000,000: Såväl Direktionen öfver Götheborgs låne-kontor uti dess till Utskottet afgifne berättelse, som hr L. Herg nian uti en inom Vällofl. Borgare-ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion, hafva föreslagit, att nämnde kontor måtte erhålla någon lämplig förhöjning uti den andel af fonden, som på låue-kontoret, jemlikt ofvanberörda fördelning, belöper; hvarförutan Direktionen öfver Malmö låne-kontor anhållit att fortfarande få bibehålla de 300,000 rdr, hvilka nu äro åt kontoret anvisade.
Enligt 8i §:n har det ålegat Const.Utsk. att icke föreslå något annat, än hvad sorn för Räkel är högst nyttigt eller nödvändigt: kan ett sådant borttagande af ordet allena, med bibehållande af samma mening, vara högst nödigt eller nyttigt? Jag hemställer detta till en hvar. Om åter någon annan tanke legat bakom Utsk:s förslag, derom äger jag icke rätt att dämma; men om den varit af den art, sorn en talare föreställt sig, att nemi. tillkomsten af förslaget skulle snarare vara en följd deraf, att Utsk. funnit hos RiksSt:n en allmän obelåtenhet med närmandet till allena-styrandet, om en sådan politisk betraktelse ägt rum,— då får jag för min del förklara, att den kommit på orätt ställe och i det hela alldeles oegentligt, ty jag vet ingen, som klandrat att Konungen allena styr Riket. Hvad det andra förslaget vidkommer, har jag deremot ingenting att invända; det må gerna vidtagas, men då är det nödigt att mern. återremitteras, på det Utsk. må komma i tillfälle att alldeles frångå sitt första förslag och endast fästa sig vid det sednare; hvarföre jag, under åberopande af hvad flere talare och isynnerhet Hr Lefreäi yttrat, anhåller om propus, till återrerniss å mern. Frih. Cederström, Jacob: Om jag är närvar, vid nästa riksdag, så skall jag, lika med dem som nu talat emot borttagandet af ordet allena, äfven yttra mig deremot; men nu är jag oberättigad dertill, emedan grundlagen tydligen gifver Coust.Utsk. rättighet att framställa hvilka förslag till ändring i grundlagarna det pröfvar nyttiga och nödiga, och att dessa förslag skola hvila intill nästa riksdag, samt ali Ständerne icke må vid den riksdag, då de förekomma, öfver desamma besluta, kan inhemtas af 81 §:n R.eg.F:ns första mom. Delta är icke ett förslag, väckt af enskild riksdagsman, som efter Reg.F:ns 56 §:s 2 mom. behandlas, eller hvari redaclions-förändringar kunna göras, ehuru man icke äger rättighet att öfver sjelfva frågan besluta.
Utan att alls fasta sig vid hvad klagandena anfört * falde nu K. Mnj: t följande resolution. Köngl. Maj: ts nådiga resolution * uppå de särskilda besvär dels sågverksegarne A. Markstedt &amp; Söner, dels Norsjö och Skellefteå socknemän i und. anfört öfver K. Maj: ts och rikets kam-markollegii den 5 sistlidne februari meddelade utslag angående skyldighet att barka sågoch bygnadstimmer, som flottas i Skellefteå elf inom Vesterbottens län; uti hvilket mål förekommit: att, sedan vid de sammanträden med fiskedelegare, som af K. M: ts Bfh: de i nämda län under september månad 1870 hållits i skilda, delar af länet, i och för åvägabringande af sådan öf-verenskommelse angående vilkoren och sättet för fiskets bedrif-vande, som omförmäles i 3 kap. 22 § af Kongl. fiskeristadgan den 29 juni 1852, den åsigt nästan enhälligt yttrats, att virke, som flottades i vattendragen, borde barkas innan det dit nedfördes, emedan erfarenheten ådagalagt de menliga följderna, i synnerhet för fiske efter lax, af att flotta obarkadt virke, samt K. M: ts Bftr.de af sådan anledning särskildt låtit vid utlysta kommunal * och sockenstämmor i ärendet böra ej mindre fiskedelegare * Flera ungefär lika lydande resolutioner utfärdades samtidigt rörande andra klagande.och fiskeriidkare, än ock vattenverks-, strandoch jordegare samt andra personer, som idkade flottning i vattendrag och strömmar hvarvid de flesta kommuner yrkat, att allt virke, som flottades i sjöar och vattendrag, skulle barkas, innan det dit nedlades, livar-emot en del kommuner ansett barkningen af flottningsvirke icke vara erforderlig, K.
Majits, af Stats-Utskottet förordade, nådiga framställning, att i stället för till Statistiska Central-byråns trerine tjenstemän å staten nu uppförda löner, en summa, motsvarande dessa löners sammanlagda belopp. eller 9,000 R:dr årligen, anvisas för att mellan de tre tjenstemäisnen lika fördelas, röstar Ja; Den det ej vill. röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer förklarat sig icke finna skäl att bifalla den genom omförmälda nådiga framställning föreslagna förändring uti det vid förra riksdagen fattade beslut i afseende å berörda anslags användande.» 37:o. Den af Utskottet i 19:de punkten gjorda hemställan, att anslaget för Lanrlt-staterna i länen vid nu skeende statsreglering icke måtte definitivt å stat uppföras, är af Borgareoch Bonde-Stånden bifallen; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet beslutat att, i enlighet med Kongl. Majits Slats-illskolUls Clldtandi iVe 159. 23 nådiga förslag, lönerna för Landt-statens tjenstemän, med undantag af Kronofogdar, Häradsskrifvare och Länsmän, skulle på stat definitivt uppföras; —- och får, i anledning af hvad sålunda förekommit, Utskottet, för blifvande votering i denna fråga, föreslå följande proposition: »Den som godkänner Stats-Utskottets hemställan, att anslaget för Landtstaterna i länen vid nu skeende statsreglering icke måtte definitivt på stat uppföras, röstar J a: Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma lönerna för Landt-staternas tjenstemän, med undantag af Kronofogdar, Häradsskrifvare osli Länsmän, att vid detta riksmöte pä stat definitivt uppföras.» 38:o.
Så heter det t, ex. uti g 73 af förslag till förordning om kommunalstyrelse i stad: »Stadsutskylder benämnas med hänsigt till beskattningsföre»målen: »Husoch tomtskatt, då de läggas på lius eller tomt; »Jordskatt, då de läggas på annan jord än den, som till hus »och tomt höre ; »Näringsskatt, då de läggas på näringarne; och »Löningsskatt, då de läggas på lön, pension eller annan be»stämd inkomst.» Efter hvad grund skall då en kapitalist i stad skatta? 200 Ben 15 September e. m. Utsk:t åter har väl uti en och annan punkt haft sin upraärksamhet fästad vid de uti den nya bevillningsförordningen gifna föreskrifter, men i andra delar deremot förbisett desamma. Den gamla bevillningsförordningen uptager i allmänhet icke någon beskattning för tjenstefolk. Det är blott vissa klasser af tjenstefolk, för hvilka någon beskattning, jemlikt densamma, ifrågakommer och, då detta är händelsen, påföres den vanligen husbonden. Enligt den nya bevillningsförordningen skall hvar och en, som har 400 rdr i inkomst, erlägga skatt. Hvars och ens skyldighet att deltaga i skatten och rättighet att besluta rörande kommunens angelägenheter beräknas efter inkomsten. Jag, för min del, finner ganska billigt att äfven tjenstefolk, i detta fall, kommer att tillhöra samma kathegori som andra medborgare. Dit hänföras också tjenare, som äro stadde i enskilde personers tjenst. Dermed afses dock väl icke något annat, än lagstadde tjenare. Nu är likväl kändt, att ett stort antal tjenare icke äro sålunda stadde. Då åtskilliga sådana förhållanden i nu gällande bevillningsförordning sammanställas med för handeu varande fråga, finner man att densamma, i dess nu befintliga skick, omöjligen kan af R. St:r bifallas. Rätteligen borde jag kanske, hvad detta förslags detaljer beträffar, ingå uti en ännu närmare granskning och framställa mina anmärkningar § för g; men då jag redan förut i dag sä länge tagit R. o. Adms tid i anspråk, vill jag söka att affatta mig i största möjliga korthet; och skall således endast fästa mig vid de bristfälligheter i förslaget, som äro mest i ögonen fallande.
I afseende å verkställigheten af berörde förändring, der den kan' ega rummåste tillika i betragtande tagas, att den tillgår på sådant sätt, att de, som hafva indelningar sig anvisade, icke förnärmas uti deras lagliga rätt. Hvad angår löntagare, så har fråga uppstått, huruvida de, som för närvarande innehafva fullmagter å loner, hvilka till större eller mindre del utgöras af indeldta räntor, skulle kunna tillförbindas att derifrån afstå, emot erhållande af contant ersättning efter medium af räntornes markegångsvärde under någon viss förfluten tid; och anser Utskottet, att i sådane fall, då löntagare äro genom fullmagter tillagde indeldta räntor och krono-tionde, de ega laglig rätt, att, derest de det åslunda, varda för deras tjenstetid, dervid bibehåjlne, hvaremot det ostridigt är Statens rätt att för alla tjenster, utan undantag, bestämma, på hvad sätt de, som framdeles varda dertill utnämnde, böra aflönas, och, att således verkställa; dessa räntors indragning, i den inon berörde innehafvare afgå. —- Vidkomroande åter. sådane inrättningar, som ega indeldte räntor sig anslagne; så enär, i afseende på dem icke inträffar samma förhållande, sorn med enskilde personer, hvilka efter någon tids förlopp afgå, hvarvid de nu befintlige rätts-anspråken; upphöra, samt berörde inrättningar måhända, icke skulle finna sig belåtne dermed, att de indeldte räntorne, hvilkas belopp lämpas efter förändrade varu-värden, utbyttes emot contanta anslag, sorn för all framtid; bestämdes efter nuvarande förhållanden, torde det vara angeläget och, billigt att för de ersättningar, hvilka dylika inrättningar skulle komma att erhålla, stadga sådane beräkningsgrunder, hvarigenom berörde betänkligheter må, varda undanröjde.