Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid värderingar böra besigtningsmännen jemväl, under enahanda förbindelse som för rigtigheten af sjelfva värdteringen, yttra sig om varorne äro'af utländsk tillverkning, i händelse fråga derom uppstår; Äfvensom och då den tilltalade, med värderingen misst ö.d, ofta begärt en förnyad, och Domaren i saknad af bestämd föreskrift, stadpat i villrådighet, huru vi - 736 Proposition om LurenJr. o. Tullförsnillning i!a sådant, på grund af Partens begäran, ovill, korligen borde beviljas eller ej, att stadgande derom vid slutet af denna §. kunde tilläggas sålunda: Värderingsinännen böra jemväl under enahanda förbindelse yttra sig om godset är af utländsk tillverkning eller ej. Då sådan värdering i föreskrifven ordning och af behörige personer skedt, ina ej ny värdering tillåtas, derest ej Do maren finner sådane omständigheter, att den nödvändigt erfordras. 3 Art. 4 §. 17:0. Den felagtigliet, som enligt denna §. kan af handelsagent begås, består dels i meddelande af falska betyg, dels i underlåtenheten att till Cornmerce-Collegium insända de häruti föreskrifne underrättelserne. För begge desse händelser synes ansvaret icke böra vara enahanda och underlåtenheten af underrättelsernes tidiga meddelande kunna såsom andra Arnbetsfel af lika beskaffenhet med penningeböter försonas. I öfverensstämmelse härmed tillstyrktes följande förändrade redactiou : ”eller annat miss bruk . pä lioad sätt som lieldst föröfvas, hvarom Handels-Agenten åligger att ofördröjeligtn gifva CommerceCollegium besked, skall köparen af godset” etc. och sedermera — -—- ”hvarjemte den Handels-Agent, som i dessa hänseenden meddelar betyg eller underrättelser, sorn med verkeliga förhållandet ej öfverensstämma, skull skiljas från tjensten, och dessutom beläggas med det ansvar, hvartill - Proposition om Lurendr. 0. Tullförsnillning. 737 till han efter sistnämnde artikel ian pröfvas skyldig.
Hvad dernäst angår de bestämmelser, rörande vården och dispositions-rätten af enskild skog, sorn herrar af Ström och Wetterberg uti ofvanberörde motioner föreslagit, så hafva Ulskotten visserligen icke förbisett det goda syftemål, som för dessa’framställningar legat till grund, nemligen skogarnes betryggande emot sådane åtgärder från den enskilde egarens sida, som kunna menligt inverka på dessas framtida bestånd; men då reglementariska föreskrifter i förevarande fall synas Utskotten mindre lämplige, helst de band ,hvilka den enskilde skogsegaren sålunda påläggas, äro hinderliga för dispositious-rätten öfver dess egendom samt desammas efterlefnad dessutom svårligen lärer tunna behörigen handhafvas, anse Utskotten sig af desse skäl förhindrade att lnotionärernes förslag härutinnan förorda. Utskotten äro deremot af den tania, att en förbättrad hushållning med skogarne i allmänhet är att förvänta, i den mån uppmärksamheten varder riktad på det stora värde, dessa vei kligen ega både för det allmänna och den enskilde, äfvensom å angelägenheten för den sednare att åt denna hushållningsgren egna all erforderlig omsorg, hvilken öfvertygelse, dels genom spridande af tjenliga skrifter oell underrättelser i dessa ämnen, dels ock genom utdelande af belöningar för verkställda återplanteringar eller synnerlig vård om skogarne, lämpligast torde bibringas och underhållas. Till befrämjande af dessa ändamål föreslå Utskotten Rikets Ständer att, uti underdånig skrifvelse, hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl Maj:t täcktes i nåder tillåta, att bidrag af skogsplanterings - kassan måtte lemnäs, att af hushålls-sällskaperne i länen användas, dels, efter jägeribetjeningens hörande, till utdelande af premier åt personer, hvilka genom plantering och synnerlig vård örn, skogen gjort sig af en sådan uppmuntran förtjente, dels för tillhandahållande af skogsfrön, dels ock för spridande i allmänhet af tjenliga skrifter och underrättelser om en förbättrad skogshushållning, I afse - Lagsamt Allm.
Enligt Herr Lagerhjelms förslag, skulle valförrättare, före valets början, inhemta, hvad väljande i Riksdagsmanna-arfvode vilja bestå, äfvensom huru detsamma bör utgå. De öfrige motionärerne hafva, hvar på sitt vis, ansett Riksförsamlingens ledamöter böra njuta ersättning af statsmedlen. I afseende på Utskottens tillsättning och formerande, likasom i åtskilliga andra detalj-frågor, hafva motionärerne äfvenledes yttrat sinsemellan skiljaktiga åsigler. Såsom Constilulions-UtskoltcU Memorial, N;0 26. Såsom utgörande en af de hufvudsakligaste principer för Svenska folkrepresentationens nybildande, bar hos Conslilutions-Utskottet den fråga ansells försl böra algöras, huruvida Riksdagsmanna-valen antingen skola, med hänsigt till både valbarhet och valrätt, blifva samfäldt a eller allmänna, eller ock fortfarande böra verkställas inom serskildta Stånd eller Samhälls-classer. — iS/fo års Cunstitutions-Utskolt utgick, i dess förslag, från grundsattsen af samtäldta val; dock modifierades” denna grundsatts i sin tillämpning, icke blott genom de inskränkningar medelst val-census, sorn angelägenheten af Folk-representanternes yttre oberoende befanns i allmänhet kräfva, utan äfven slutligen genom medgifvandet, att Städer och större köpingar finge för Riksdagsmantia-valen hildas till särskildta, frän landet afsöndrade, val-districter. Endast Bonde-Ståndet antog imellertid den allmänna valprincipen.
För öfrigt inhemtas äfven af den under N:o 2 här bilagda Tabell, som är upprättad med led - Bevillnings-UIskottets Betänkande N.o 47■ 7 ning af ett utaf Öfver-Post-Direetionen meddeladt Utdrag af Stockholms Post-Contoirs Bref-Protocoll för år 1826 öfver vigten af de under nämnde år till inrikes orter afgångna bref, samt den deruti gjorda beräkning öfver intraderne så väl efter nu gällande Taxa, som ifrågavarande nya förslag, att skillnadan i total-inkomst är af föga betydenhet, och att således den af Rikets Ständer. i detta hänseende, gifna föreskrift blifvit, efter möjligheten, fullgjord. Ehuru Öfver-Post-Direetionen, i Utskottets tanka, efter rigtiga grunder upprättat och låtit utarbeta ifrågavarande Taxor, har Utskottet likväl dels fästat uppmärksamheten dervid, att den nog ofta förekommande beräkningen af runstycken icke allenast torde förorsaka tidsutdrägt och olägenhet vid de i och för liqviden af Porto å Post-Contoiren förefallande vexlingar, utan äfven medföra onödig vidlyftighet vid Räkenskapernas uppgörande och reviderande, samt dels ansett, att Porto-afgiften borde i någon ringa nion höjas för att hära den högre skjuts-lega samt andra ersättningar, som i vissa fall blifvit uti gemensamt Betänkande af Bevillningsocli Oeconomie-Utskotten föreslagne.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte yttrande, om beräkningsgrunden för RiksMarkegångspriset, å den under Rikets Embetsoch Tjenstemåns löner inhegripne spannemål. N:o »oo. Angående väckte frågor om rättighet för Bergsmän att lösa Kronans persedle och tionde-tackjern, N:o »34. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Memorial, om Öfverlemnande till Särskildta Utskottet af några motioner, rörande dels indragning, dels tillökning af Embeten och Tjenster. I fråga om indragningen af vederlagsspannmålen. Ben 5 Maji f m. 45 Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen.. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Måndagen den 5 Maji. Plenum kl. half till 6 eftermiddagen. Herr Grefven och LancltMarJkalken tillkännagaf, det han, i följd af Ridderskapets och Adelns i förmiddags-pleno honom gifne uppdrag till Hans Maj:t Konungen och Plans Kongl. Höghet KronPrinsen i underdånighet framfört nttrycken af Ridderskapets och Adelns underdåniga tacksamhet och lifliga glädje öfver den Ridderskapet och Adeln meddelade underrättelse angående Hans Kongl. Höghet Hertigens af Leuchtenberg återställande till hälsan; och hade både Hans Majit Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen i de nådigaste ordalag täckts anbefalla Herr Grefven och LancltMarJkalken att försäkra Ridderskapet och Adeln om Deras nåd och välvilja, åfvensom Deras tillfredsstäl - 46 Tjcn 5 Maji e. ni. leise öfver det deltagande, hvarmed Ridderskapet och Adeln euiottagit nyssberördc glädjetidla tidning. Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUlskottets insände förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelser tili Kongl. Maj:t, nemligen; N:o 5i.
Verkets inkomster till betäckande af de flerfaldig» sig yppande utgifter till förhöjd Postlega, Postilloners aflöning o. s. v. vördsimligen hemställa, om icke den i flere äldre författningar samt Kongl. Maj ts Nådiga Kungörelse af den 13 October 1785 å inrikes bref ofver åtta till och med fyratioåtla lods vigt, rriedgifne eftergift i Postporton, eller sä kallade moderation, mä ä sila Tref upphöra, likväl med undantag för Städcrnes Magisirtter , hvilka, då de till följd Miste/; till Rikti •?*. Be tänk and en. af dem gifne, befallningar eller af andre orsaker nödgas i Ani betsärenden afsända större och tyngre Bref skulle, ulan att vid denna rättighet varda bibeirSlhie, komma att vidkännas en ganska betydlig och af flere till dess rättvisa , ^jemförelsevis med andre Ämbetsoch Tjenstemän ifrågasatt afgift , synas till följd deraf böra för deras Ämbets skrifvehtr förblifva i åtnjutande af rättigheten till moderation, så framt icke den, vid nu varande Riksdag yrkade Postfrihet blifver dem tillerkänd. I sammanhang härmed och för att icke betaga fattige rättsökande utvägen, att få de vid underdomstolarne fälde, dem angående Utslag, samt andra utfärdade handlingar af en högre auetoritet skärskådade, har Utskottet ansett de i detta hänseende tillförne utkomne författningar ; såsom Kongl. Majus Nådiga Resolution och Förordning, under den 8 Januarii 1704 , 13 puncten, angående ersättning för den i och för allmogens rättegångsärender utbetaldé Postporto, Kongl. CancelliCollegii Specificarion af den 6 Maji 171g, uppå dem som ega Fribrefsrätt och Kongl. Maj :ts' Nådiga Förordning den 27 April 1756, ■om Fribref, flere särskilde AmbetsVerks
Men nu anhäller jag, at Herr Grenven och Landt-Marstalkei, brukar den förut kända Ämbets,Rätten som Landt» Marstal k, til frälsande af tidsspillan, ty hos mig och stora är icke fräga upstädd öm annat, än at bew>ll» ja til och med mera än wi firma; och til BerM», 12 46 ,1 ningschlcskottet kan man ju i närwarande ställning hajma blindt förtroende. Hur Klingsporr, Osrstt. Jag tnstäinmer med Herr Oripenvoalstt,- men begär allenast, atikiowcaHs: marte uttryrkeligcn nämnas, at ?r»jsLksc bllfmit o u plast bisaiiet. Herr läst u n clc ak Knscn l c h ol st, Kbsrlrarst Jag är alldeles af samma kanka, jom H r O ipsn>va'cki, pä de» grund, ak noga gr-mst-nde af sne,varande wiolöfriga Betänkande är i anseende lil livens korrthet bade omöjligt och torde länga hindrr i wa> gen för ännu rvigtigäre -fwerlaggninoac; men jag kan ej underlåta ,rstd detta tilfälle aitmärka, at hmar och en nn mätte inse med hmad slak man v> kat på en InltruÄioa förBewillningZrUtskotkek, hwilke» ätmindstone hade försäkrat ost om räktwisan af grunderna, dä wi nu icke eu gäng hume at granska dem. Friherresäte, I. u 6 v i g fastsnskon. Jag anser mig icke hafva fyllt mit kall, jasom Fistlmägkig för cu främmande ätt, om -ag medgas, at Betänkandet matte antagas utan granstning. Dessutom fordrar ömtåligheten för Allmänheten en p-öfning, inna-' b-st it ka,ges. Jag yrkar derföre Betänkandets uplasande.
Kurtius' färger, då han skildrar Alexanders tåg mot Persien, äro utan tvivel bleka mot de färger, med vilka jag målar Annжus Domitius' tåg mot Sunion. Forntidens hävdatecknare snarare mejslade än de målade. Det är blott vi, som förstå att åt historien förläna glansen av alla himmelens och jordens färger. Du skulle höra, huru jag skildrar dina truppers tåg, huru de ringlande stiga uppför bergen, medan deras vapen återkasta solens strålar, huru de nedstiga i dalarnes skuggor och fördela sig där, för att i skilda strålar genombryta bergpassen, och ånyo förena sig i en fruktansvärd slagordning. Vidare måste du höra och beundra, då jag skildrar den nästförflutna natten ... det var en härlig natt, min vän ... - Ja, en vacker anblick, sade Annжus Domitius. - Ack, då man ej, som Nero, har råd att uppbränna ett Rom för att se en världsstads lågor slicka natthimmelen, då äro byar och planteringar icke att förakta, anmärkte Olympiodoros. Det var en lyftande anblick att se de bål, som flammade på bergens toppar och i dalarnes djup. Också har jag på det livligaste skildrat dem i min berättelse om dina dåd. - Anmärk dock som en trogen historieskrivare, att äran av dessa lågor icke tillkommer mig, utan biskop Petros, sade Annжus Domitius. Hade jag själv fått råda, skulle det upproriska packets byar och planteringar lämnats i fred, ty en ödemark kan icke längre skatta till kejsaren. Men jag böjer mig under den gudomliga rättvisan, för vilken alla mänskliga beräkningar böra vika. De upproriske äro kättare, och Petros vet, att Guds rätt går framför kejsarens. - Jag lovar att anmärka det, sade Olympiodoros, i det han stack papyrusrullen i sin gördel och började undersöka desserten. Men än vackrare var den följande morgonen, då solens första stråle visade oss de upproriskes slagordning, utbredd på en bergsluttning, och bakom männens mörka linje deras kvinnor och barn i ängsliga flockar på höjderna där ovan. Jag har uppskattat de stridbara rebellerna till tjugu centurior två tusen man. - Vad säger du? utbrast prokonsuln. Två tusen man?
Med så mycket större tillförsigt, har jag vågat föreslå ofvanstående trenne resultater af en läropelig Tulltaxa, som man blott behöfver eftersinna, om det är möjligt för ett land att bestå blott med åkerbruk, och dervid framskrida i cultur? Då det af erfarenhet kan bestyrkas, att hvarje arbetare vid Landtbruket frami 208, Ven 14 Augusti f, m. bringar frenne gånger mer än lian sjelf behöfver till förtäring; för hvem skall han vål producera detta öfverskott, når han, cmgifven af åkerbrukende nationer, icke kan emot detta öfverskott tillbyta sig lifvets ädlare producter, sorn för menniskan 'i den inon hon odlar, utgör ett moraliskt behof, om icke till utländska industriens förmån, under det, att vår egen dignar i fattigdom. Från egna åsigter öfvergår jag nu till några få anmärkningar. Så vida det står fast, att Svenska Folket åger rättighet att sig sjelf beskatta, så står denna sanning omöjligen i förening med den af flera Ledamöter yttrade öfvertygelsen, det rättigheten att förbjuda och tillåta införseln af utländska varor beror ensamt af Konungens nådiga vilja. Ett sådant medgifvande förutsätter en minskning i Statsbidragen, som på annat sått genom en directe bevillning nödvändigt får utgå, så vida icke Staten skall erfara brist uti påräknade inkomster; jag tror således fullt och fast, det ingen förändring bör eller kan göras, utan genom Stånderne sjelfve. Utskottet tyckes åga ett förtroende till det medborgerliga sinnet, som jag icke kan dela, så långe Nationen genom en förfelad uppfostran åger företrädesvis större insigter i Latinska glosor, ån uti de ämnen, som för det allmänna lif vet kan vara j nyttigt; också anser^ jagj helt an - Den 14 Augusti /• m. annorlunda Mn Utskottet, orsakerna till den inom Spanien flyktade arbetsoch närings-fliten-, då enligt min tanka den hårrör af den okunnighet, sorn blifvit en följd af Utlänningens concurrence med Spanäorernes arbetskraft, hvilken icke lönat sig att utveckla. Då Credit-upplag inråttas, ar nödigt, att
Länets framtida uppkomst och förbättring, så väl i klimatiskt afseende, som till jordbrukets deraf omedelbart följande välstånd, bero i öfrigt hufvudsakligen på utdikning och odling af de ända till 651,000 tunnland uppgående odlingsbara myror, som nu icke blott ligga onyttige, utan genom sin frostdra•rande art äro af ett högst förderfligt inflytande äfven på omgifvande odlade marker; den ofantliga sträckan af fjäll-myror, hvilka föga egna sig till odling, är duck häruti ej inbegripen. Utsäde och afkastning af råg och korn hafva ökats sedan sista Femårs-Tabellen, hvaremot utsädet af halia, blandsäd och ärter förminskats. För länet i allmänhet äro dessa sednare sädesslag äfven mindre förmånliga och gifvande. Potates-odlingen synes tilltaga med hvarje år och torde i en framtid, i förening med myr-aftappningarne, äfven i en betydlig mån kunna påräknas såsom mildrande medel mot följderna af miss Linodlingeu synes något tilltaga, ehuru småningom. Hampa odlas allmännare. Boskapsskötseln. Hästafveln kan anses hafva blifvit lörbättrad på de sednare åren. Beträffande öfrige kreaturen, är skötseln, äfvensom racen, densamma sorn förut. Får förefinnas mest af blandad race; af hästar och kor har en betydlig mängd under sistförflutna åren både till Norrige och till flera oitei inom Sverige blifvit försåld, hvarigenom den i Tabellerna synbara förminskningen 6 emot förn Femårs-Berättelsen förklaras, då deremot ungboskapen genom omtänksam påläggning betydligt ökats. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 OV-.V ' jSr. •'* .4, . ■■'*'••" ’** f-if,’' ", */■'•’■ : .' 1 ’ '.. '• M:;€ tänkand e.n under Lagtima Riksdagen i Stockholm 1828—1829.
Jag vet inte, om far icke ansåg mig höra till de föraktade ’kvinfolken’ eller om han hade några särdeles höga tankar om en hyresvärds pligter, visst är, att han mot mig uppträdde som en fullkomlig gentleman samt visade en takt och en granlagenhet, som måste ha förskrifvit sig från hjärtat, eftersom de inte kunde förskrifva sig från uppfostran. Med stolthet pekade han ut alla de förbättringar och förändringar han gjort, sedan stugan blifvit hans, och de vore inte få. Far hörde till dessa praktiska, intelligenta bönder, af hvilka, dess bättre, Sverige inte har så få, som i ordets hela betydelse äro sina egna herrar. Han var smed, murare, båtbyggare, skräddare m. m., allt till eget behof – men inte till andras. Han hvarken tog eller gaf hjälp. »Det är bara latdrögar, som behöfver hjälp och sådana ä’ ingen hjälp värda», brukade han säga – och han handlade därefter. Också var han inte särdeles omtyckt numera, men respekterad var han. »Jaa, det är nu snart i trettio år som jag knogat här», sade han slutligen som en slags afslutning på uppvisningen. Man hörde honom aldrig använda orden vi, vårt eller våra. Allting var hans. Hustrun var bara ett af de besvärligaste husgeråden, som han råkat fast för, »så där som när man på en auktion råkar fast för ett bud, utan att just ha någon mening med det». »Far lär ha fört ett strängt regimente på den tiden», sade jag halft på skämt. Han for med handen öfver det tjocka, väl vårdade skägget och gaf mig en forskande blick ur de vakna, grå ögonen, men så tycktes han tänka, att det just gjorde detsamma, hvar jag fått det ifrån. »En häst, som man lastar för hårdt, slår bakut ibland», svarade han slutligen, »ja, ja, det kan väl hända, att jag slog lite’ för hårdt, när sinnet rann på», tillade han smått förlägen. »Men», fortfor han, »ungdom är sällan klok hvarken med hand eller mun, med hvad den tär eller lär. Men någe ondt har jag ändå inte gjort. Se på gumman bara, har hon inte behöft all tukt hon fått och mera till?
Vidare anmälte H. Exc., att Gr. von Rosen, Adolf Eugéne, som d. 1 dennes afgifvit en motion, ang:de riktningen af Statens vestra jernbana samt understöd af statsmedel till enskilda bolags jernvägs-anläggningar, tillika begärt motionens kommunicerande med de öfriga RiksStm; och som de dertill erforderliga exemplar af ifrågav:de motion numera blifvit till Kansliet aflemnade, hémstälde H. Exc., att den begärda kommunikationen finge ega rum; hvilket af R. «. Ad. bifölls. sos Den 14 December f. m. Fortsattes föredragningen af de i Konst.Utsk:ts Mera. N:o 2 framstälda hvilanda grundlagsförslag, och förekom nu i ordningen 9:de punkten, innehållande förslag till ett tillagg i 59 § R.F. och 27 g 1 mom. R.O., rörande Propos:n om Statsverkets tillstånd och behof. Detta förslag biet' af R. o. Ad. antaget. 10:de punkten, innefattande förslag till ändring i 72 g R.F., ang-.de inlösen af R. St:rs Banks sedlar. Hr Åkerman, Fredrik: Den förändring i 72 g R.F., som här åsyftas, går derpå ut, att i st. f'. att Bankens sedlar hittills inlösas med silfver, skulle de hädanefter kunna inlösas antingen med silfver eller guld, samt att R. St:r derefter, i den ordning, som tor stiftande af civillag är gällande, sk tille bestämma, hvilkendera af nämnde metaller, eller om begge borde såsom inlösuingsmedel begagnas. Meningen med ett dylikt stadgande har sannolikt varit, att införa en sådan förändring i vårt myntsystem, att det blefve två slags valutor, eller också att man skulle öfvergå till endast guld. Det vore önskligt, att R. St:r i afs:de å lagstiftningen i allmänhet ville, likasom jag lör några dagar sedan uttryckte mig rörande tull-lagstiftningen och den deraf följande stora importen, hvaröfver man fortfarande klagar, äfven från utlandet importera något af deras klokhet.
Stats-Utskottets hemställan redan beviljade och delshär ofvan af Banco-Utskottet föreslagne understöd för Bolaget, tvifvelsutan skola både i verkligheten och i allmänhetens omdöme föranleda till ett ökadt värde, för dessa Aktier, hvilka i och med det samina komma att innefatta en så beskaffad förut saknad säkerhet för Uiscont-Verket: sorn i möjligaste måtto synes betrygga Verket för el-^ jest befarade förluster å detta slags Hypothequerl Hvad Banco-Utskottet i det föregående haft kran öfver de gjorda framställningar sig utlåta,' underställes vördsamt Riksens Höglofl. thanders upplysta ompröfning och godtfinnande. Stockholm den $> Augusti 1815. J. II, Gyllenborg. C. Thyselius. G. Lychou. Daniel Andersson'. Uppläst hos samtliga Riks-Stundcn den 4 Augusti. nhgt Protocolls-Utdrag frun Höglofl. Ridderskapet och Adeln och Hedervärda Bonde-Ståndet, under den 31 Juli, samt från Högvördig! Prestoch Vällofl. Borgare-Stånden den 1 dennes, är det Memorial Banco-U tskotte G. Helsingius. Vördsamt Memorial! Den 4 Augusti s B 5 under den 2G nästlidne Juli afgifvit rörande Regleringen af Discont Rörelsen i Riket sedan de Privata delägares Octroijer till ända-gått, till Utskottets förnyade handläggning återremitteradt. Innan Bänco-TJtskottet ingår uti besvarande af de anmärkningar, sorn egenteligen röra de uti Memorialet framställda ämnen, får Utskottet ej underlåta att i möjligaste korthet yttra sig öfver en och annan framställning, sorn endast synes röra Banco-Utskottet, och dess vid detta Riksmöte vidtagna åtgärder. Deribland förekommer först den af en värd .Ledamot af Vällofl. Borgare-Standet yttrade tanka, som skulle Banco-Utskottet vara en orsak dertill, att det nu i frågavarande ämne ej förr än en half månad efter den i grundlagen stadgade tid för närvarande Riksmöte till Riksens Ständers oinpröfning hunnit inkomma.
Propositionen förekommande nya silIVer-myntstycket, i värde ^ af mvnt-enheten, borde, såsom varande sjelfva ledaren eller Undervisaren om den nya indelningsgrunden, erhålla särskildt namn, såsom sådant tillstyrkt ordet Penning eller Tiling, i enlighet hvarmed det nya myntsystemet skulle erhålla följande enkla form: 1 Riksmark Uti det åberopade, af Ofver-Direktören vid Kongl. Myntoch Kontroll-verken till Herr Lefrén afgifne yttrandet anföres, att legeringen af 95 delar koppar, 4 delar tenn och 1 del zink vore betydligt hårdare än vanlig koppar, eller lika hård, som 12-iödigt silfver,' hvarför skiljemynt deraf måste mycket längre motstå nötning och bibehålla sin prägel tydlig, än det af ren koppar; att Ofver-Direktören ansåge sådant mynt kunna, utan prägeln^ förnötning och otydlighet så att det behöfver ompräglas, hållas i omlopp åtminstone dubbelt så lång tid, som för öfrigt lika beskaffad! mynt af bara koppar; att utom denna hufvudsakliga fördel, legeringen hade den mindre att icke eller åtminstone i långt ringare grad gifva från sig den egna, obehagliga erglukt, som vid behandling af kopparmynt med bara händer vore sä märkbar; att han likväl icke kunde uppgifva huruvida legeringen bättre bibehölle sin färg och sitt metalliska utseende under omloppet, alldenstund endast en längre tids erfarenhet derom skulle kunna gifva utslag; att, hvad material-kostnaden beträffade, legeringen med nuvarande metallpriser Liefve i det närmaste lika dyr eller åtminstone icke dyrare än endast koppar, ty tenn vore väl af högre värde än koppar, men zink gällde deremot knappt tredjedelen af kopparens pris, hvadan en liten, men icke afsevärd vinst torde uppstå; att deremot myntningskoslnaderne biefve större om legeringen anlages, än om endast koppar myntas, samt att förhöjningen i tillverkningskostnaden kunde uppskattas till 20 procent.