Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men nog behöfs det » Storindustri » för att frambringa något dylikt, det är då visst och sannt! Lycko var med mig i grufvan, efter jag lofvat mig själf, att Kuffen, så vidt som på mig angår, aldrig ska behöfva sätta sin fot i en hiss vidare, vare sig den går uppåt eller nedåt. Vete Gud, hur de bar sig åt hos Storindustrin, men djupt under jorden sänktes vi, så djupt, att vi såg himlen öfver oss som bara ett blått öga i en tratt! Hela grufvan är efter naturen, och jag hoppas, att föraren med kolsäcken öfver luifvudet måtte vara efter naturen, han med, så ofantlig hygglig och städad var han — och kunnig! Han visade oss omkring öfverallt, talade och förklarade som en den riktigaste föreläsare. Till och med grufhästen, trind som en bock, inte något kapplöpningsskelett minsann, och gruf pojken, som sitter bredvid och kör med dinglande ben, fick vi se! » Och herrn trifs verkligen här nere? » sa jag till sist nyfiket, ty han hade något ömt i tonen, jag menar föraren, som bara den får, som talar o m något riktigt kärt. Han for med handen öfver grufvans fuktiga väggar, det var hans enda svar. » Men solen d å! » » Solen ser vi j u ibland, då blir det fest, men man tycker inte o m att ha fest jämt. Vi ha nöjen här nere med, må frun tro! » 261 Därmed förde han oss till ett litet rum, klädt med grönt, och där ett par ohyflade bord tycktes vänta på gäster! » Det här är vår krog, » sa han muntert. » F y! » sa jag, » den hade ni gärna kunnat lämnat ofvan jord. » » Ä h, vi bara kallar den så! Här nere super man inte! » (Mån tro, det inte i den tanken ligger någonting för Goodtemplarna att ta reda å!) Litet emellan dök en arbetare m e d lampa på bröstet upp ur dunklet, och på afstånd hördes hackorna arbeta, doft och jämnt.
Riksdag erhållit bestämda föreffrifter, och explicera ett sädant sakens förhållande till sin fördel. Ater i en annan redan förut uppläst det hafwa de säsom gällande äberopat hundrade ärs gamla Författningar. Till förekommande af alla twetydigheter och explicationer, får jag den äran föreslä att ett sammandrag af alla nödiga Handlingar mätte göras, för att tjena till föreffrifter för Fullmägtige i framtiden. Friherre Osterström. Hwad Fullmägtiges försträckningar till Äbo Dispont angar, har wäl BancoUtflotret ej kunnat underläta att derwid göra anmärkning, emedan de ej genom Författningar wörö tillätna; men jag tror man bör göra afseende pä Fullmägtiges afsigt, hwilken utan twifwel ivar god. 796 Dm 18 November» Hade ej Äbo Discont erhållit biträde afBanquen., sä skulle desi credit hafwa fallit, och dess Reverser hastigt gatt ned till 70 proc., hwaraf följt stada för Landet, och möjligtwis äfwen för Banquen. Hvad äter beträffar åberopandet af-hundrade ärs gamla Författningar, stall VancoUtstottek genom Reglementet förordna att sädant icke framdeles ma kunna handa, och att föreskrifterna för Fullmägtige blifwa sullständige. Herr Grefwen och LandtsskarffalVen hemställde derefter till Riddcrstapet och Aveln, att gilla BancoUtstottets ätgärd samt att i afseende pä BancoFullmägtige täta bero wid den redan derwid gjorda anmärkningen. Bifölls: Widare gjorde Herr Grefwen och LandtMarflalken proposition om afskrifning af de 666 Rd. 32 ss. som BancoFullmägtige i gäfwa lämnat till Stockholms Stads FaltigwärdsJnraktning, hwilken med Ig beswarades.
I fråga om sättet för arrendets bestämmande, hvilket ämne utgör egentliga föremålet för Rikets Ständers underdåniga framställning, har Kollegium deremot ansett sig böra biträda den af både Rikets Ständer och samtlige Kongl. Majits Befallningshafvande uttryckta mening, att personer med verklig sakkännedom borde få tillfälle att yttra sig innan minimioch maximi-beloppen fastställas. Att genom tjenliga föreskrifter tillse, det förslag dertill upprättas, grundadt på verklig insigt i jordbruksnäringen, i förening med upplyst omdöme och nit för det allmänna bästa, egde, efter Kollegii mening, vida större vigt än att för kronogodsens förvaltning inrätta en särskild styrelse, hvilken tanke Rikets Ständer på goda skäl förkastat. Men i frånvaron af sådane föreskrifter bestode den hufvudsakliga brist, hvilken för närvarande med skäl kunde tillvitas 1847 års författning. Enligt denna författning åligger det Kongl. Majits Befallningshafvande att, sedan vederbörande Kronobetjente blifvit hörde, utsätta ett minimum, hvarunder, och ett maximum, hvaröfver det årliga arrendet ej får gå, samt att underställa Kammar-kollegii pröfning de föreslagna beloppen. Denna föreskrift hade sålunda tillämpats, att Kronofogden, stundom biträdd af Häradsskrifvaren, stundom ensam, eller för mindre gårdar Länsmannen, fått sig af Kongl. Majits Befallningshafvande uppdraget att uppgöra erforderligt förslag; hvilket Kongl. Majits Befallningshafvande med eller utan anmärkningar, inskickat till Kollegium. Ett så beskaffadt förslag innefattade oftast beräkning dels öfver utsädet och afkastningen, med tillägg af inkomsten utaf ladugård och trädgård m. m. och dels öfver erforderliga kostnader för egendomens bruk och skötsel, efter afdrag hvaraf behållningen, förvandlad i spanmål enligt markegång föreslagits till minimi-belopp, uti hvilket någon lämplig tillökning derpå skett för att erhålla maximum. Otillförlitligheten af dessa beräkningar, hufvudsakligen grundade på arrendatorns egna uppgifter, och icke sällan uppgjorda af yngre tillförordnade tjenstemän utan egentlig kännedom af landtbruk, insåges lätt.
Ständerna böra äfven afse alt något synnerligt skäl dertill förefinnes. Se vi nu efter, hvarföre lånet beviljades åt Wexiö, så var del för att få staden så hastigt som möjligt återigen bebyggd efter den svära eldsvådan. Derföre fastställdes en viss prescriplionslid för lånens ullemnande, samt för upförandet af byggnaderne, och inom denna prescriptionstid blefvo dessa 7,500 R:dr utlånta och hus för dem upförda, men efter prescriptionstidens slut föll det låntagaren in att han icke längre ville hafva dessa penningar, hvarföre han återbetalte dem. Nu tyckes det väl att penningarna hade bordt tillfalla Riksg:s-kont., men så tyckte icke Brandkomitéen i Wexiö, den tyckte som så, hafva vi fått penningarna, så kunna vi utan fara behålla dem, och lånte så ytterligare ut dem efter prescriptionstidens slut. Detta återutlånande kan väl icke leda till stadens hastiga återupbyggande, utan kan väl i sjelfva verket icke betraktas annorlunda, än som ett anslag för Wexiö stads utvidgning och försköning. Delta är således en helt annan fråga än från början. Nu återstår ali tillse, finnes det något skäl, hvarföre Ständerna vid deuna riksdag skulle anslå 7,500 R:dr att användas till staden Wexiös utvidgning och försköning. Mig förfaller såsom skäl dertill icke funnes. Man säger, att det är så ömmande omständigheter, men del vore då önskligt att man äfven visade, hvaruti dessa ömmande omständigheter bestå. Det är upgifvet, och icke förnekadt, alt en del af dessa penningar åro använde till upbyggande af eli theaterhus, och huruvida denna angelägenhet innefattar några så ömmande omständigheter, det lemnar jag till R. o. Ad:s eget bedömande. Frih. Raab, Adam Christian: Då jag känner till orten, och äfven någorlunda till de personer, som denna fråga rörer, anser jag mig pligtig att äfven säga några ord.
Skådespelerskor, sångerskor och tonkonstnärinnor, lika väl som kvinnliga filantroper, kunna uppräknas jämsides med de största manliga namn på samma områden, och båda dessa kvinnans likställighetsförhållanden bekräfta hvar på sitt sätt den kvinnans väsensart, hvilken århundradets största kvinnliga skald, Elisabeth B. Browning, karaktäriserar, när hon säger henne längta att » smälta som hvita pärlor i en annans vin ». Icke ensam, utan med sig införlifvande en annans tanke eller skapelse; stående i förhållande till en annans personlighet, medkännande i de mångas lidanden — så är det, som kvinnans eget individuella väsen blommar. Dessa djupa behof af personliga förhållanden och personlig hängifvenhet, för att nå sin egen fulla personliga utveckling, är en af kvinnonaturens djupaste egendomligheter. Männen tillhöra ej blott etnografiskt, utan psykologiskt flere raser; kvinnorna tillhöra endast tvänne: de som kunna älska, och de, som icke kunna det. För dessa senare gäller intet af hvad jag här kommer att yttra. Hos den äkta kvinnan når detta behof af personliga förhållanden sin högsta styrka på det område, som är högsta ändamålet med detsamma: nioderskapet genom kärleken. De otaliga fysiska och psykiska bestämningar, som sammanhänga med modcrskapet, och hvilka omedvetet eller medvetet hvarje dag ingripa i det kvinnliga väsendets innersta tillvaro, de äro afgörande för såväl den kvinna, hvilken aldrig blir moder, som för den, hvilken blir det. Och för denna senare absorberar nioderskapet så mycket af hennes såväl fysiska som psykiska krafttillgångar, att hennes andliga produktion måste blifva det sekundära, måste komma att få mera af tillfällighetens än af nödvändighetens skaplynne. Men det är endast det med nödvändighet frambragta som blir oförgängligt. Det är med insatsen af hela sin säregna produktiva kraft, af sitt hjärteblod och sina nerver, af dagars och nätters möda och kval, som kvinnan ger och fostrar ett nytt lif åt mänskligheten. Det är med en lika stor insats, mannen ger mänskligheten en ny konstskapelse, en ny tanke. För båda dessa arter af födslosmärta kan icke samma varelse hafva samma styrka. Därför är det, som ingen kvinnas namn strå- lar bland mänsklighetens eviga namn.
Gymnasii-hemmanens försäljning; 17:o af Johan Hörnfelt från Wester-Norrlands Län, angående Biskopslönernes reglerande, hvilken motion skulle öfrige Riks-Stånden kommuniceras; 18:o af Jöns Mänsson från Malmöhus Län, den 14 nästlidne December bordlagde, angående undersökning om Biskopslönernas beskaffenhet och belopp; 19:o af Nils Magnusson från Kalmar Län, sistnämnde dag bordlagde, angående Biskops-embetenas indragning; och för det 20:o af Anders Andersson från Östergöthlands Län, sistnämnde dag bordlagde, i samma ämne jemte hvad Johan Johansson från Örebro Län skriftligen andragit: 2l:o Per Edén från Wester-Norrlands Län, angående förändrad reglering af postskjutsen ; 22:o af Olof Larsson från Gefleborgs Län, angående dito dito; 23:o af Erik Christensson frå Götheborgs och Bohus Län, angående dito dito; 24:o af Johannes Nilsson från Malmöhus Län, angående förändrad reglering af postskjutsen eller legans förhöjning; 25:o af Joseph Holm från Stockholms Län, angående förhöjning af postskjutslegan; 26:o af Nils Andersson från Christianstads Län, angående förhöjning af postskjuts legan och strängare föreskrifter för postiljoner; samt 27:o af Anders Nilsson från Hallands Län, angående förhöjning af postskjutslegan; och 2S:o af G. Peterson från Östergöthlands Län, angående förändring i postföringen. S. D. Remitterades Hr R. T. Cederschökls, hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckte samt af Magnus Månsson från Östergöthlands Län såsom sin egen upptagne, motion, angående bestämmandet af en viss plan för uppbyggande af Cellfängelser i riket till Stats-Utskottet. 8. D. Följande af nedannämnde Ledamöter väckte motioner remitterades till All männa Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l:o af L. J. Gezelius från Stora Kopparbergs Län, angående upphäfvande af Kongl. 104 Prot.-Utdrag den 4 Januari ISSI.
Alströmers motion i afseende på hufvud - 120 Den 1 Mars. stämmes och, i följd deraf, bevillningen liöjes eller andra åtgärder vidtagas, som deraf kunna härröra. Tydligt är således att detta äten ny motion af helt annan beskaffenhet, än den fråga, som har blifvit i rältan tid väckt och till StatsUtsk. remitterad, nemi. om nedsättning i den rotevakans-afglft, som blifvit dessa hemman pålagd. Jag får derföre anhålla, alt Hr Frih. o. Landtm, icke måtte göra propos. till remiss å Frih. Alsirömers motion, utan att saken må förfalla. Frih. Alströmer: Jag kan icke anse meningen med stadgandet i 56 § Riksd.Ordn. alt man efter den i denna § föreskrifna tiden kan fä väcka en ny fråga, om den icke skall vara af annat innehåll, utan precist detsamma, som den förut väckte motionen. Hvad skulle det då väl tjena till att väcka den? Naturligtvis skall den väl innehålla något nytt eller en förändring uti den förut väckta motionen, och det är hvad min gör. Således torde jag anses berättigad att väcka den ifrågavar. motionen. För att ytterligare ådagalägga detta, anhåller jag alt fä upläsa den 56 § Riksd.Ordn, hvilken lyder sålunda: ”Intet ärende må nedläggas utan Ståndets uttryckliga beslut. Ej eller må, med undantag af grundlagsfrågor nya ämnen af riksdagsmän väckas, sedan en månad från riksdagens början enl. 27 § tilländalupit, savilia icke sådane frågor af redan fattade beslut, eller redan uptague ärenden, eller under riksdagen inträffande händelser, omedelbarligen föranledas.” Detta är väl ett redan uptaget ärende och det står icke här huru mycket som dervid skall vara gjordt blott att den nya motionen skall af den förcg:de ”omedelbarligen färanledas,” hvarföre jag, när frågan är, inom motionstiden framställd, anser mig hafva full rätt att sedermera deruti föreslå en förändring. Att den af mig väckta motionen är ”omedelbarligen föran ledd” af den fråga, som förut är väckt, kan väl icke förnekas.
Jag är händelsevis i tillfälle att bevisa, det en Kronans fastighet, nemligen Eldoch Luftqvarnen här i Stockholm, blifvit utarrenderad på annat sätt än genom offentlig Auction; och när det kan tillgå på sådant sätt med utarrendering af Kronans fastigheter, kan det jemväl inträffa vid försäljning, derest man icke gör särskildt förbehåll derom. Jag förnyar derföre mitt förslag, och får ytterligare tillägga, hvad jag första gången förglömde, nemligen alt Försäljningen icke bör ske under hvarje lägenhets fastställda värde. Friherre af Nordin: I anledning af den siste Talarens framställda exempel af Eldqvarnens här i Stockholm utarrendering, får jag upplysa, att detta arrende uppgjor des före utfärdandet af 1825 års Auctions - 122 Den 18 November f. ra. Reglemente, och att derjemte det egna förhållande härvid förekom, att Styrelsen öfver Magazinsärender ansåg sig höra hemställa till Kongl. Maj:t, huruvida icke enskildt anbud utan auction fick antagas på denna qvarn, enär den innefattar en eldoch luftmachin, som man icke fann rådligt släppa i hvilkens hand som helst. För öfrigt tillhörer denna qvarn Allmänna Magazins-inrättningen, hvars egendomar i afseende på skötsel aldrig varit ställde under samma föreskrifter, som gälla för Statens eller Kronans egendom, så att den värde Talarens exempel äfven i detta afseende saknar tillämplighet. Herr Rosenqvist: Utan att inlåta mig i någon strid, huruvida arrendet af Eldqvarnen är äldre eller yngre än 1825 års AuctionsReglemente, får jag blott upplysa, att ArrendeContractet är dateradt den 23 November 1825. Herr Cederschjöld_, Pehr Gustaf: Då här blifvit upplyst, hvad ock förut varit bekant, att författningar redan finnas, som stadga att försäljning af Kronans tillhörigheter alltid bör ske å offentlig auction, synes mig både öfverflödigt och olämpligt, att nu stadga någonting särskilt derom. Ty om de redan existerande författningar blifvit öfverträdde, ser jag intet, som kunde hindra alt samma öde träffade den föreskrift
Under senare delen af Flotows opera forcerade hr B. både röst och spel, slog mången gång in på burlesken och var stundtals svår både att fö och höra. Intonationen lemnade stundom mer än lofligt mycket att önska, röstbehandlingen med dess enformiga hvithet likaså. Vi undra hvarför hr B. här ej uppträdde i tyska hjeltepartier i st f. i lyriska såsom Lyonel och Fernando, der han ej kan uthärda jemförelse med våra inhemska tenorer. Riénzi, Tannhäu-ser, Lohengrin t. ex. Fru Östberg var till större delen den bästa Martha, som här på långliga tider uppträdt. Spelet följde noga rolens facer, föredraget likaså, med dess eleganta fiorityrståt och sympatiskt känsliga lyrik, såsom i Irlandsvisan, den vi knappast trodde fru 0. kunna sjunga så enkelt och rörande. Frk. Jungstedts Nancy tangerade stundom mer än lofligt Vasateaterns nivå, men spelade i alla fall ganska verseradt. Sången var stundtals lyckad, men i t. ex. jagtvisan ännu allt för litet försigkommen. Rösten borde akolaa än mera, materialet är ju excellent, Sak samma gäller hr Nygren — Plnmkett — hvars röst borde gå ut med Portervisan med en bättre method. Spelet var ej oäfvet, men sången föga artistisk. Hr Strömbergs vis comica tog sig god t ut i Tristans parti. Orkestern och kören voro i den iysligaste batalj med hvarann igen, särdeles i torgscenen, operans förnämsta och svåraste ensemble, hr Henneberg hade ingen makt öfver massorna. Solist-scenerna gingo deremot bra, ackompagnerade med frenesi, det sista numera en obligat bestialitet. Konsertsäsongen under våren kan sägas ha varit särdeles liflig och särdeles tarflig. Till det bättre måste räknas hr Tor AtUins konsert med konsertgifvarens väl framförda, ganska vaokra Ur Dagmu Krönika. 25kompositioner och fröken Wolfs som alltid lofvärda visföredrag. Skada blott att stämmans egalitet ännu skall vara så bristfällig. Föredraget är emellertid ofta nog särdeles godt.
Någon olägenhet af nuvarande graderingssätt är icke att befara, då delegarne alltid äro i tillfälle att gå förrättningsmännen tillhanda med nödige upplysningar, och sjelfve kunna bedöma rigtigheten af den skedda värderingen, hvilken icke utan rådplägning med dem får företagas. I betrak - 12 Lagsamt Allm. Besa.- och Oecon.- Utsk:s Betänkande IV:o 2f. tande häraf, anse Utskotten sig böra tillstyrka afslag å motionen samt, i följd deraf, att så väl i §. i detta Cap. som 2 §. i 6 Cap. må oförändrade bibehållas. I afseende på Olof Olssons framställning, att en provisionel skiftesläggning borde föregå egograderingen, hafva Utskotten förgäfves sökt besvara sig den frågan, hvad ändamål en dylik åtgärd egentligen skulle åsyfta? Då den väckta motionen äfven med tystnad förbigått denna omständighet, torde densamma i sig sjelf innefatta tillräckligt skäl för afslag, hvilket Utskotten alltså tillstyrka. 12 Cap. 1 §. Af Anders Danielsson från Elfsborgs Län: att det må vara delegare i skifteslag öppet, att, der de finna sådant för sig mest fördelaktigt, från skifte till gemensamt begagnande undantaga utmark, hvarå odlingsbar mark till intagande i inrösningsjorden icke finnes. Bifall till denna framställning skulle till en del förstöra de goda verkningar, man hittills varseblifvit och för framtiden hoppas af nu gällande Skiftes-Författningar. Om det åt jordegare öfverlemnas, att från skifte undantaga viss jord för gemensamt behof, skulle denna rättighet ganska ofta begagnas, och utan tvifvel skulle enahanda orsaker, som vållat Storskiftes-Förordningens upphörande, irman kort åstadkomma samma verkan i afseende på Skiftes-Stadgan. Händelser, der egors uppmätning och skiftande icke motsvara kostnaderna derför, lära få räknas till undantagen, hvilka icke böra bestämma den allmänna regeln.
Dä genom uppgrundningen »5 Oötlrelrorg8 lramn de för utrikes Irandeln Iregagnade 8törre karteg ieke kunna uppkomma närmare intill nämnde 8tad, un till cten l rrril derikrän belägna tull8tatronen Klippan, lrvareat likväl, i an8eende till 8ä väl elei tränga utrymmet, 80in elen ärligen tilltagande uppgrundningen 8amt den utanför liggande öppna Klf8lrorg8-tjorden, karingen äro vid uppkommande 8tormar i Irög grad Irlottatällde, lrar lrelrokvet ak en närmare karlen belägen lramn, elid Ismaele kärtng kunde uppgä oclr der de utan fara kunde qvarligga, til>8 la8terne lrunnit lo88a8, reclan länge varit in8edt; oelr 8eclan frägan om lämp1igg8te 8ättet för ändamälet8 vinnanile viel tlera tillfällen utgjort föremål för Kongl. Naj:t8 l>iädiga pröfning, lrar Kongl. Naj:t 8lutligen, enligt De88 till Direetionen ökver Oötlreborg8 lramnoelr elf-arbeten aklätna Kädigs 8krifvel8e den 2^ 8i8tlidne IVIar8, dill efterrättel86 ka8t8tällt en af ldamn-Ingenieuren upprättad, as 8t^re1sen för Allmänna Vägoelr VattenbnZgnader gran8kad oclr godkänrl plan för iatänrKattande af Oötbeborg8 lramn, enligt bvilket för8lag liela koatnaden för lramn-anläggningen 8kulle uppgä till 56o,ooo k:dr L:eo, oclr arbet8tiden, för Latadkommande af all möjlig lre8paring i ko8tnaden, in 8kränka8 till tio är. keträlkande deremot bemälde Direetion8, 8amtidigt med arlret8plan6N8 akgilvande, gjorda underdäniga lram8tällning om underLtöd ak allmänna medel för arbetet8 utkörande, kann Kongl. Uaj:t den8amma dä icke i vid8träcktare mon kunna Irifalla8, än att Direetionen förklarade8 lrerättigad att, 8ä8om lridrag till den päräknade arlret8ko8tnaden8 lre8tridande, fä under s^ra är8 tid, räknad krän oclr med innevarande är, ak IlandeKoclr 8jökart8-fondeir upplrära ett ärligt belopp ak 20,000 I3:dr, Irvilket bidrag, till8amman8 utgörande 80,000 Il.dr L:eo, ungefär mot8varade det lrelopp, 80M tid efter annan blifvit, jemnlikt Kongl. Naj:t8 Kädiga före8krikt, ak Ootlrelrorg8 re viei'8-medel användt för utkörande ak Åtskilliga arlreten till förlrättrande ak gegelleden ä 6ötlra Klk. 52 ^.c> d/. 8edermera lear Oiieetionen olver 6ötl»eliorg8 liamnoel» els-arlaeten, uti underdånig skiikvelse »5 den 6 sistlidne Naj, än^o sästat Kongl.
Vid nu skedd föredragning till afgörande, afslog Borgare-Ståndet det af Riksens Stan, ders Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott, under N:o 96, afgifne Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Dess af Borgareoch BondeStånden återremitterade Betänkande, rörande yrkadt Förbud emot införande af Utländskt Bomullsgarn; och ansåg Borgare-Ståfidet, för sin del, att en underdånig anhållan borde hos Kongl. Maj:t göras, om förbud emot införsel i Riket af allt utländskt hvitt Bomullsgarn, af gröfre sorter än N:o 40. S. D. Till afgörande föredrogos och biföllos följande Betänkanden, nemi. Stats-Utskottets: N:o 198, angående Krigs-Acaderr.iens på Carlberg, Röningsoch underhålls-Stat. N:o 197, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och Prot. UlJr. d. 8 Maji 1818.' 399 behof uti hvad som rörer Riks—Statens tredje Hufvud-Titel. N:o 201, angående upptagande i Stat af 3500 R:dr Hamburger Banko Fyringsmedel såsom inkomst från Dannemark. N:o 203, i anledning af Herr Edelbergs Memol rial, om Lån af Allmänna medel till uppbyggande eller inköp af Skole-hus i Lands-’ krona. BevillningsUtskottets ?
placerade i ett 11 öi: ii af Sl.öj dforeiiingei~s stora utsti~ll~iingasa l vid Briiiikeborgs ' torg tjänade en tid till exl~eclitionsloEral .. Här beclrefs dock ett c~iiifattaiicle oi: gaiiisatloi~saïl~ete; liallelsei: ntfiirilacles till ineclleiiisk alp i det iiybil.clade förbiiiidet, riieclleiii s1.1 i at d i el., ka.ssaböclrer, i n skrihingsböclrer för arbetsgifvare ocl1. mbetsxijliaiicle upplades. Dock är det först CIA. byrhii. i april i885 iiifl.yttat i egen lokad, 1i: r 19 Lilla Vattugataii., soin cless h et lian sagas hitfvn. ~ ?c.rksa.n~ Reclaii Aset darpi % gjorde sig einellerticl behofvet af flera i ~ x b e t ~ l &lt;. ~ ocli: ~ f t 6lraclt e ~ utry: ni~ne i hög grad märkbart. ByrB tiden, soin förut utgjorde 4 timmar, utsträcktes fr&amp;u kl. 11 f. n] .. till kl. 4 e. m. Först vAren 1888 tillät Eörbuiidets elroii oiiii b yr Ans förflyttande till en. större lokalii n: r 5 Malmtorgsgatan, en högst behöflig åtgärd, då niltalet af cle dagliga besöken. redan nu vaxlade niellaii 40 och 60. De följalnde hren hm b y r h s verl&lt;samhet och de.kraf, soin all.niiAn1~.eten ' på deiisaliima. staller, varit stadd i stäiidig stegring. De nya afclelni~igar, soin ~ l.