Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag af Protocollet, hållet hos Hög* loflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 25 Junii 1818. S. D. Sedan icke allenast RiddarhusDires ctionens den 20 November sistlidne år till Rid? derskapet och Adeln afgifne Berättelse, om hvad under RiddarhusÄrendernss Styrelse och Förvaltning sedan sista Riksdag sig vid Riddarhuset tilldragit, blifvit, efter det Riddarhusutskott deröfver afgifvit Utlåtande, af Ridderskapet och Adeln den 1 sistlidne April 5oo Den 2 5 /«««. pröfvad, utan ock den Riddarhusutskott tillkommande granskning af RiddarhusDirectionens åtgärder är vorden fulländad, så fann Ridderskapet och Adeln nu för godt förklara Riddar-, husDirectionen Ridderskapsts och Adelns tilli fredsställelse och välbehag öfver det sätt, hvarpå RiddarhusÄrendeme blifvit seden sista Riksdag af Directionen förvaltade. Ut supra. S D Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den i 7 dennes aflåtne, samt den 22 derpå följde förmiddagen på bordet lagde, Memorial, angående åtskillige med Representationsförslaget gemenskap ägande Grundlagsändringar •, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att till den behandling 56 §. Regeringsformen stadgar, berörde Grundlagsändringar godkänna. Ut supra. S. D Föredrogos ånyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, och dera 22 dennes förmiddagen på bordet lagde, Be-; tänkanden: Frän Allmänna Besvärssch EconomieUtskoitet: Af den 19 dennes, i anledning af väckt fråga om en ny allmän vägdelning, samt utvidgad rättighet till grushämtning. Från Särskilta Utskottet: Af den 17 dennes i angående föreslagen Den 25 Junit, 5 oi förändrad reglering med aflöningen för Krono? Uppbördsmärinen i Rikets Städer, Ut supra S. D. Då nu å nyo föredrogs Särskilta Ut? skottets den 2 si6tl.
I enlighet med Stats-Utskottets sedermera i ämnet afgifne och af Rikets Ständer gillade Betänkande N:o 41, angående Herr Landtmarskalkens och Talmännens representations-kostnad samt Riks-Ständens Cancellier och Klubbar, stadgades till vederbörlig efterrättelse, att alla hithörande Räkningar borde af Landtmarskalken eller Talmännen, medelst påskrift, till rigtigheten vara godkändej äfvensom ytterligare, i enlighet med Stats-Utskottets af Rikets Ständer gillade Betänkande N:o 43, angående aflöningen vid Riksdagen för Riks-Ståndens och deras Utskotts Secreterare, Cancellier och Vaktbetjening, att utbetalningen af arfvoden och tractamenten borde ske, i enlighet med serskilda specificationer på personalen, undertecknade, i afseende på Riks Stånden, af hvarje Riks-Stånds Talman, och, i afseende på Utskotten, af hvarje Utskotts Ordförande. Under åberopande af de uti Stats-Utskottets vid sistlidne Riksdag Betänkande N:o 2 upptagne skäl, har Stats-Utskottet skolat föreslå och tillstyrka, att alla utgifter för innevarande urtima Riksdag må omedelbart bestridas genom Riksgälds-Contoiret, utaf de under Fullmägtiges i nämnde Contoir förvaltning ställde medel, samt de här ofvan anförde vid sisth Riksdag stadgade föreskrifter, i afseende på utbetalningen och redovisningen, härvid tjena till iakttagande och efterrättelse. Och, derest detta förslag skulle af Rikets Ständer bifallas, torde Rikets Ständers härom fattade beslut böra hos Kongl. Majrt i underdånighet anmälas, samt Stats-Utskottet få sig uppdraget 12 Stats-Ut skottets Betänkande N o 3. att af samma beslut lemna Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret del, till iakttagande och efterrättelse.
Vid förnyad föredragning af (konstitutions-Utskottets den 1 och 5 dennes på bordet lagda memorial, _N:o 29, med förslag 0111 uteslutande ur 11 § Riksdags-Ordningen af stadgandet, angående ofrälse valförrättare vid Riksdagsmannaval för Bonde-Ståndet, blef detta förslag antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. SD. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-, Bevillningssamt Allmänna B*- Prot,.-Utdrag, den l5 Mars 1845- 719 s värsoch Ekonomi-Utskottens den 5 och 7 dennes på hordet lagda betänkande, N:o 53, i anledning af väckta motioner, angående restitution af skatt för bränvin, som till utrikes ort exporteras. Den 15 Mars. Från Högloll.
N:o 94. — ■— Motion N:o 61, om det stadgande, att lärare vid elementarläroverk må, i fråga om uppflyttning till högre lönegrad, sig tillgodo beräkna jern - 15 väl den tid, han kan hafva vid pedagogi tjenstgjort. Stats-Utslc. Utlåt. Hjertström. Fr., Motion N:o 139, om anslag till omläggning af landsvägen emellan Seraps och Hvetlanda gästgifvaregårdar i Jönköpings län. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 78 och Mern. Hofrätt, angående förändrade stadganden i afseende på vilkoren för rättighet att fullfölja mål hos Hofrätterna och Högsta Domstolen. Lag-Utsk. Betänk. N:o 24 och Mern. N:o 50. R. St. underdån. Skrifv. N:o 70. angående tiden för fullföljande af vad och besvär öfver utslag, med delade af underrätt å Gotland. Motion N:o 3. Lag-Utsk. Betänk. N:o 51. R. St. underdån. Skrifv. Hollander, L. A., Motion N:o 158, angående räntefrihet under tre år, från och med år 1866, för det till anläggning af Borås—Herrljunga-jernvägen beviljade lån af allmänna medel. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 102. Holmqvist, A. Ludvig, Motion N:o 20, angående utvidgning af Arboga ele mentarläroverk. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. N:o 81. Motion N:o 92, angående upplåtelse af mark från Kungsöhrs södra Kungsladugård, till hamnbrygga och upplagsplats vid Arboga-åns utlopp i Mälaren. Stats-Utsk. Utlåt N:o 43. Motion N:o 93, angående pension för Regementsläkaren G. V. Beckers enka, Evelina Wennberg. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Hudiksvall, om anslag till försättande i försvarbart skick af inloppet till.
Jag vill då nämna, att det är upejordt af Majoren vid Vägoch VattenbyggnadsCorpsen Frih. De Geer; att del varit för nämnde Styrelse förevisadt, och alt dess Chef inför Utsk:s Afdeln:n förklarat det tillförlitligt. De omtalade ändringarne härflyta deraf, att det första förslaget var redan för längesedan upgjordt efter då gällande arbetspriser, som sedan stegrats så betydligt; och jag anser för en fördel, att sådana ändringar verkställas på förhand, emedan man då ej behöfver frukta några efterräkningar. Jag anhåller om bifall. Efter framställde propos:r först till bifall å förevrde punkt, hvarvid ropades starka Nej, blandade med Ja, och sedan till afslag derå, hvarvid ropades starka Ja jemte några Nej, förklarade Hr Frih. o. Ordf:den att han funnit den sednare propos:n besvarad med öfvevägande Ja. 45:te punkten, angtde eli nytt lån för sjön Tålterns sänkning; 46:te punkten, ang:dc statsbidrag för dels sänkning af Storsjön, Tjurken, Nästelsjön och Forsjön, och dels l{roby ås sänkning; 47:de punkten, ang:de statsbidrag för sänkning af sjöarne Käfsjön och Harsjön; 48:de punkten, ang:de statsbidrag lill sänkning af Ifvösjön; 49:de punkten, ang:dc anslag för sänkning af Den 5 Dcoember e. m. 115 Ringsjön; 50:iie punkten, ang-.de statsbidrag för sänkning af Jtuhlu-ån; 51:sla punkten, ang:de statsbidrag för eli valtenaftappningsarbele i Stora Tuna socken; 52:dra punkten, ang;de statsbidrag lill uprensnings-arbclen i Woxnaoch Ljusne-elfvarne. Dessa punkter D iföl ios. Sedermera förekom och lades till handlingarne Ulsk:s anmälan om en dess förev:Je Utlåt, hifogad tabell. Hr Lefren, Johan Pehr anförde skriftligen: Med anledn. af det kända förhållande, att Ur Landtm. Gr.
Hedvig fick lust att hålla en liten jeremiad öfver sin egen magra och provinsiella garderob ... Och Kurt ... tänk, att hon alldeles glömt honom, han som var så kär i henne den tiden ... Hahaha! Det kunde blifva ett riktigt godt parti det ... Så stannade åkdonet. Kusken öppnade vagnsdörren: »Vi ä’ framme, fröken.» »Hvad heter gatan?» »Regeringsgatan! Två trappor upp i det här huset är det.» Hedvig sprang raskt uppför trapporna, men, innan hon hann ringa på klocksträngen, slogs dörren upp, och ett långt äldre fruntimmer drog under en ström af ord in henne i en liten illa upplyst tambur. »Fröken Folcker, eller hur Ah Hedvig får jag väl säga, vi ä ju som lite slägt ändå ... Min man var kusin med din mor ... Ja han talade ofta om henne, salig Emanuel ... Du ser på mig Jag är tante Hummel, vet jag, tante Eugenie som di säger ... Herre Gud, stora flickan ... Ja tiderna förändras och man blir gammal ... Stig in barnet mitt! Välkommen ... Gud välsigne dig ... Bagaget menar du? Riktigt praktisk flicka! Tänker på bagaget ... Syns, att du icke är uppfostrad i den här staden ... Var lugn, jungfrun tar hand om det. Men hvad du är lik din mamma ... Jag såg henne år 1856 ... Sara, Hedvig är kommen. Aldrig är den flickan till hands.» Hedvig, som i början förgäfves sökt flicka in några ord, fann det bäst att i tysthet låta gummans ord-dusch rinna öfver sig. Hon tog lugnt af sig sina ytterplagg, i det hon småleende fixerade sin pratsjuka värdinna. Tante Hummel var lång och smal med två tunna valkar, som sköto ut öfver pannan som horn, och en svart crêpe-schalett öfver hjessan, hvars ändar som pittoreska draksvansar flaxade öfver ryggen. Hennes långlagda ansigte var blankt, skinande, och munnen med sitt sockersöta leende kom en ovilkorligen att tänka på konditorivaror – bröstsocker, smörbakelse eller kanderade frukter.
Grundlagens föreskrift så fästar granskningen vid hvarje enkel handling för sig, och vid activiteten blott, att undersökningen om administrationen på det hela inom ett departement, om principerne och syftet, deras sammanhang och verkställighet, näppeligen kan äga rum; helst det passiva eller underlåtna icke föranleder till anmärkning, derest det ej kan ledas endast till försummelse, att föredraga de inkomna målen: ty underlåten eller försummad omtanka får aldrig någon anmärkning, och kan icke få den efter lagarnes ordalydelse. Uti en tid, som just icke utmärker sig för ihärdighetens, men till hvars särskilta kännetecken hörer, fordringar på en gång af ämnen, som stå i rak motsägelse till hvarandra, skulle följden kunna bli, att litet hvar läte sig förvillas af erfarenheten, huruledes den som mindst gör, också har mindst att svara före. Och hvad blefve väl följden, ingalunda en stigande kraft. Med någon anledning af Utskottets eget anförande uti ett annat mål, tillåter jag mig i sammanhang härmed den reflectionen, att, om man af önskan för en byggnads bestånd, sträcker sina omsorger så till detaillerne af dess yttre vård, att man lemnar ingen tillgång för den fria luftens verkan, så svampar den sig inifrån och tager röta. Om Embetsmannen sättes i ansvar för en af sina handlingar, den der likväl ej bär stämpel af väld eller egennytta, utan jemförelse till förhållandet på det hela, till de många, som tecknas af omsorg och nit, och ingen qvittning för ett misstag sålunda kan få äga rum: skall han blifva så uppmärksam på formerne, att åtgärderne städse framvisa en dermed öfverensstämmande hal och glänsande yta: men deremot mången gång hafva ingen inneboende kärna: och derpå vinner Samhället ej heller.
Herr Cederschjöld: Enligt min föreställning tillkommer det Ständerna, att bestämma bevillningens belopp, och Bevillningsutskottet endast att föreslå sättet för utgörandet. Således måste det efter den nu af StatsUtskottet antagne inkomstberäkningen af bränvinsafgiften vara BevillningsUtskottets pligt, att fördela de uppförde 460,000 B:dr på bränvinstillverkningen, och jag inser då ej, hvarföre man icke skulle kunna höja denna summa till 600,000 R:dr, helst denna afgift synes mig den billigaste och lämpligaste, för att fylla Statens många behof. Friherre Cederström: Det är i sanning en besynnerlig classification af constitutio nella - Den 3o April e. m. nella former, att vilja först bestämma beloppet af den skatt, hvarmed en näring skall beläggas, innan man afgjort, huru och på livad sätt den får idkas. Om uti förordningen om bränvinsbevillningen förbjudes att bränna med ett viss slag pannor, som hitintills varit tillåtna, begriper jag ej, bura man kan påräkna något visst belopp af branvinsafgiften. Det måtte vara belt naturligt, att man måste hafva afgjort, huru näringen får bedrifvas, innan man kan yttra sig om summan af den bevillning, som derå bör läggas. Om StatsUtskoltet, såsom Herr Professor Cederschjöld önskat, upptagit någon bestämd summa för bränvinsafgiften såsom Statsinkomst, skulle jag hafva afstyrkt Utskottets Betänkande, mea Utskottet har varit försigtigare än Herr Professorn. Det bar velat lemna råderum med ett förböjt beräknande af Statens inkomst utaf bränvinsbränningen, till dess det visat sig, om, genom utvidgad frihet i näringen, den kan tåla en förhöjd heskattning. Herr Tham: Det sätt Herr Cederschjöld föreslagit, att iakttaga vid beräkningen af Statens inkomster, är verkeligen något alldeles nytt. Hittills har det varit brukligt, att alla fyra RiksStånden förena sig om bevillningsmethoden, och ej att ett Stånd förut bestämmer beloppet af bevillningen 22 H. 8 Den 3o April e. m. för någon viss artikel.
Anderssons från Skaraborgs län, om anslag till vägars förbättrande inom Gudhems, Willske och Walle härader; Lars Olssons från Stora Kopparbergs län, om anslag till förbättring af vägen från Rättviks sockens tingshus till Solberga; Pehr Mattssons från Vester-norrlands län, om anslag till väg-förbältringar; J. J. Rutbergs från Norrbottens län, om anslag till löne-fyllnad åt en häradsskrifvare i berörde län; Pehr Bengtssons från Calmar län, angående hemmanet Fårhults befrielse från skolmästare-skäppas utgörande; Jan Samuelssons från Calmar län, om en utsträckt skatteköps-rätt på Öland; Pehr Nilssons från Christianstads län, om optionsrätt vid utarrendering af militie-boställen; Dito dito, om reglering af dagsverks-skyldigheten till boställen och kungsgårdar; Anders Nylanders från Wermlands län, om provincial-läkares tillsättande inom Nordmarks härad; Ajulers Gustafssons från Östergöthlands län, rörande Broby tullmjölqvarn i samma län; Olof Perssons från Gefleborgs län, angående försäljning af en del kronofisken; Elof Anderssons från Wermlands län, angående öfverlåtande till Arvika Köping af Jägmästare-bostället Gate; Johan Westermarks från Vesterbottens län, om anslag till ängars förbättrande genom vattensilning; Ola Månssons från Skåne, angående nedsättning i krigsmanshusafgiften å rusthåll; Sone Pehrssons från Malmöhus län, om hamnbyggnads-anslag; Dito dito, om upphörande af den s. k. Hofveri-skyldigheten i Skåne; Dito dito, om hamnanläggnings-ansläg vid Höganäs; Bih. till R. St. Sundstedts från Jönköpings län, om Salpeter-bjelpens utgående efter kronovärdi; Petter Gabrielssons från Kronobergs län, om förhöjning i Salpeterpriset; Peter Pe/irssons från Jönköpings län, om hemmantais-räntans afsk a Ifan de; Efraim Larssons från Elfsborgs län, i samma ämne; Johan Johanssons från Örebro län, om inställande tills vidare af National-Musei-byggnad; Anders Anderssons från Skaraborgs län, om förenkling i stats-förvaltningen; IV.
Det vanliga förhållandet, när man får en sådan frihet, plägar vara, att man begagnar det sätt, som är beqvämligast för domaren och säljaren, utan afseende på säkerhet för köparen. Man skulle troligen förnämligast begagna utvä - Den 9 F c b r u a r i i f. ra. gen af kungörelser i tidningarne; och enär allmogen ej läser dem, samt den likväl är den största jordägaren i Sverige, skulle det sätt, som mest begagnades, för att styrka säljares äganderätt, vara det minst lämpliga för de fleste köpares säkerhet. Det Sr derföre äfven jag önskar återremiss, på det att en bestämdare redaction må tillvägabringas. Grefve Horn, Claes Fredrik: Jag instämmer med Friherre Ehrenborgh deri, att äganderätts handlingar icke vid alla tillfällen kunna företes; men om man skulle med Herr Tham vilja bibehålla Lagens stadgande i detta afseende oförändradt, borde handlingarne alltid qvarblifva i Domstolarnes förvar, emedan detta vore enda sättet för en part eller Domstol, att kunna försäkra sig om, huruvida handlingarne finnas eller icke; ty man kan väl icke anställa husvisitationer efter dem. Jag förenar mig med dem, som önska antagandet af Utskottets betänkande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid LagUtskottets Betänkande gjorde anmärkningar höra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Ja. Ben 9 Februarii f. ta. Föredrogs till remitterande Kongl. Majrts den 22 sistlidne Januarii aflåtne, och den 2g derpåföljde på bordet lagde, Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer med förslag till förnyad Instruction för Rikets Ständers Revisorer, i afseende på deras befattning med StatsVerkets granskning. Herr von Hartmansdorff \ August, uppläste följande: Då jag tillförene yttrat, huru vigligt jag anser det vara, att de olika meningar, som Konung och Ständer framställt angående vidden af StatsRevisorernas granskningsrält, måtte sammanjemnkas, tror jag mig nu, då ett förslag till förnyad
Motionärerne hafva anfört, hurusom, sedan äldre tider, uti Bohus län ifrån ett betydligt antal gårdar utginge en skatte—afgift till kyrkan och presterskapet, under namn af landsskyld, hvilken afgift, under en tid, då frågan om skatteförenklingen utgjorde en lifsfråga, ansåges, hvad sättet för afgiftens utgörande angick, vara förtjent af uppmärksamhet. Denna skatt, som icke hade någon gemenskap med den, enligt beskattningslagarne för länet, årligen utgående kvrko-tionden, hade sitt upphof uti enskildes förfoganden och utgjordes af hemman, hvilka, på sätt en år 1388 upprättad Jordebok öfver Oslös (sedermera Opslos) stift skulle utvisa, blifvit under katholska tiden skänkte till kyrkan och presterskapet af enskilde personer, för erhållande af grafplats i kyrkan samt sedermera af presterne utarrenderade. Efter hvad motionärerne uppgifvit, skulle för de af dessa hemman, hvilka ej under tidernas lopp blifvit från kyrkan abalienerade, den Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M lil. 37 under namn af landsskyld till presterne utgående skatten i allmänhet erläggas enligt den persedel-värdering, som åsattes Bohus län efter Roeskildska freden 1658, men endast uti tre eller högst fyra pastorater utgöras in natura. Efter anförande af berörde förhållande hafva motionärerne hemställt, huruvida ej lämpligen borde stadgas, att den landsskyld, som sålunda å en del orter utginge in natura, jemväl efter nuvarande landsskylds-tagares afgång skulle beräknas och utgå enligt den, för öfriga skatters i länet utgörande, bestämda persedelvärdering af år 1659, för hvilket förslags antagande motionärerne ansågo hinder så mycket mindre kunna möta, som Rikets Ständer redan vid ett föregående riksmöte bifallit, att en del af landsskylds-persedlarne, nemligen hudar och skinn, skulle få lösas efter förstberörde grund, samt den ifrågasatta åtgärden i högst obetydlig mån skulle förändra beloppet af den utaf hemmanen till presterskapet utgående afgäld.
Banken och dess betjening finge en rättvis ersättning för papper och besvär, ocb Staten en billig vinst af den enskilda assignations-rättigheten, borde blanketterna utfärdas på stämplad t papper, till en viss procent af assiguatiousbe - Den 29 December e. .m »85 loppet. Nummerföljden skulle också inom Banken på blanketterna anteknas, och dessa altid utfärdas på vissa, bestämda, runda summor, t. ex. minst 20 och högst 1000 R:dr, och derefter så många blanketter utlemnas, som det enskilda eller rättare särskilda säkerhetsbeloppet, i pant eller antaglig borgen, utgör. Assignanten hade då blott att deri fylla ort och dag jemte sitt egenhändigt teknade namn, samt derunder sätta signet, för att göra assignationen gällande. Kontra-bok skulle naturligt-* vis både af Banken och Assignanten tillika föras. Det andra och troligen antagligare sättet är, att den person, som har fått sig tillerkänd assignationsrättighet på Banken, ålades att skrifva assignationerna på stämpladt papper, efter förutnämnde beräkningsgrund, och genast derefter, inom vissa timmar i Hufvudstaden, och nästpåfÖljande postdag i Landsorterna, ovillkorligen vara förbunden att underrätta Banken om Hummern, beloppet, ort och datum, af den eller de assignationer han uthändiga!. Den som icke uppfyllde dessa åligganden, skulle genast vara sin assignationsrätt förlustig, och dessutom, om uppenbar vårdslöshet eller bedrägeri utöfvats, pligta efter lag, som af offentliga åklagare-magten, vid Bankens upplysning derom, utan tidsutdrägt borde göras gällande. i86 Den 29 December e. *1, Dessa ärodeenda, mig veterliga, sätt, hvarigenom Banken icke blott sättes i tillfälle att vederbörligen och oaflåtligen, såsom sig bö'r, kunna kontrollera assignanternas förhållande till den presterade säkerheten, utan äfven både Banken och den enskilda bringas utom all farhåga för de förfalskningar och missbruk, som nu kunna äga rum; och om de likväl skulle lyckas att någon gång insmyga sig, så måste de genast blifva upptäckta, och sålunda lätt tillintetgjorda.
Ar 1860 utgjorde antalet af till inoch utrikes orter afgångne bref 523,319, » » ankomne från dito, kalkulationsvis 526,681. Afgångne rekommenderade bref, hvarå postkontorets bevis öfver innehållet meddelats, hafva innehållit Rint R:dr 50,258,350. Ankomne dito från inrikes orter under öppen rekommendation antagas hafva inneslutit lika belopp » » 50,258,350. Dylika bref från utrikes orter » » 857,011. hvadan Postverket stått assurans för Rmt R:dr 101,373,711. Derutöfver kan beloppet i rekommenderade bref, med sluten rekommendation, antagas hafva utgjort » » 1,626,289. Summa Rmt R:dr 103,000,000. Post-assurans-afgiften år 1860 utgjorde Rmt R:dr 9,773. Rekommendations-afgiften d:o » » 10,842. Postporto för inrikes afgångne bref d:o » » 63,895. Porto och lösen för till och från utrikes orter afgångne och ankomne bref samt på jernväg och med ångbåtar befordrade s. k. lådbref d:o » » 74,600. Från Göteborgs Telegrafstation afsändes år 1860 telegrammer: till inrikes orter 11,077, » utrikes » 4,286. Summa 15,363 (oberäknade 2,544 transito-telegrammer) för hvilka porto utgjorde tillsammans 66,937 R:dr 97 öre. Till stationen ankommo telegrammer: från inrikes orter 12,260, » utrikes » 4,813. Summa 17,073 st.
Yttermera måste till det sålunda uppnådda antalet ännu läggas ett hundratal sådana psalmer, som han publicerat i tidningar och psalmhäften, men hvilka ej blifvid använda för psalmboken. Samtliga antalet af psalmer, flutna ur Lönnrots penna, utgör således närmare 300. Af hans originalpsalmer äro n:o 139 och 140 två vackra trettondagspsalmer, n:o 200 och 210 temligen torra evangeliepsalmer, n:o 376 en nöjaktig aftonpsalm och n:o 492, märkvärdigt nog, en landtdagspsalm. Ehuru Lönnrot sålunda ej heller i denna gren af poesin framalstrat någonting mera betydande i original, är det finska folket honom likväl tackskyldigt för den flit och talang, hvarmed han iförde främmande psalmer den finska drägten. Från de tidigare psalmförsöken skilja sig hans psalmer derigenom, att i dem ingår detta cantabile, hvilket är så nödvändigt i hvarje lyrisk dikt, men i synnerhet i psalmerna, eller med andra ord, att de äro sångbara, välljudande och metriskt riktiga utan att likväl vara långtrådiga och utvattnade såsom "Uusia Virsiä" (ett äldre psalmboksförslag). Från dessa skilja de sig äfven deri, att den profana folkpoesin på dem utöfvat en förmånlig verkan hvad språket och formen beträffar; från denna har i dem inkommit t. ex. allitterationen, hvars användning i sina psalmer Lönnrot alls icke skyr, der hon sjelfmant erbjuder sig. Den gamla psalmbokens stympade och illa tilltygade ord kunde ej annat än stöta äfven honom, hvars öra vant sig vid den gamla runans fyllighet; honom kunde derför intet versmåttets trånga utrymme förmå att använda andra än tillåtna förkortningar. Reminiscenserna från runopoesin lät han ej förleda sig bort från det andeliga språkets område, och vid ordens bruk var han så aktsam, att han under skilda tider mångfaldiga gånger korrigerade svårare ställen, tills de fullkomligt motsvarade hans finkänslighets fordringar.