Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gratialister i,8o5 Rrdr, och å den sednare, med årligen anslagne 3,oao Rrdr af Bankens räntevinst, har, utom anordnade i,5oo Rrdr till Allmänna Fattigvården och Frimurare-Barnhuset hvarje år, såsom understöd till 9. Sterbhus härstädes, utgått *,000 Rrdr. XXXVIII. Enke och Pupill-Cassan vid Riksens Ständers RiksgäldsContor hade år i832 en Capital-fond af a3,4io Rrdr 9 sk. 8 rst. Af inkomsterna, utgörande uti intressen gåfvor och delegarnes sammanskott, 2,552 Rrdr i5 sk.-, erhöllo 26 Pensionärer tillhopa 1,926 Rrdr *2 sk. XXXIX. /. d. General-Assistance-Contorets Enkeoch Pupill-Cassas Capital-fond utgjorde år i832, 28,903 Rrdr 38 sk. 8 rst., inkomsterna 2,987 R:dr 20 sk. 8 rst och utgifterna i pensioner till 5a underhållstagare 1,467 Rrdr i5 sk. XL. Kongl. Theaterns Pensions-Inrättning, som står under.en särskild, af Kongl. Majrt förordnad Direction, ägde år i83a uti Capital-Fond 128,498 Rrdr 4o sk. 4 rist., och i årlige Intrader 9,814 Rrdr 7 sk. 5 rist.; Utgiherne, med ett pensions-belopp af 7,971 Rrdr till 18 personer, uppgingo till 9,001 R;dr 43 sk. XLI. En af Jern-Contorets Tjenstemän bildad Pensions-Inrättning, till förmån för deras Enkor och Barn, har nu mera ett Capital al 8,194 Rrdr ro sk. 4 rrst.
Svensk är den, svensk ända in i hjärteroten! Ruffen sofver redan och exekverar — inte Bellmanstoner! Jag undrar, om det blifvit någon beskärdt att kunna locka fram ens en droppe poesi ur snarkningar?! Men sådant är lifvet: prosa och poesi, poesi och prosa! Orkar inte mer! * Ur notisboken. Furstlig lysning. I Slottskyrkan i Stockholm afkunnades i söndags lysning för första gången emellan Sveriges och Norges arffurste, h. h. h. hertigen af Västergötland Oscar Carl AVilhelm och h. k. h. Ingeborg Charlotte Caroline Louise Frederikke, prinsessa af Danmark. Bröllopet är, som förut nämndt, bestämdt att äga rum den 27 d:s, h varefter de nyförmälda af resa till Tyskland för att åter inträffa i Köpenhamn den 7 september vid firandet af drottningens af Danmark födelsedag. De begifva sig därefter till Stockholm, där de inträffa den 9 september och taga sin bostad på Rosendals slott intill tiden •för jubileumshögtidligheterna härstädes. Ett telegram från konung Oskar till det i veckan samlade läkaremötet i Stockholm är af följande intressanta lydelse: Med rördt hjärta har jag mottagit eder hälsning. Jag gläder mig mycket åt den allmänna anslutning jubileifondens användande funnit och icke minst därför att den första tanken därpå ingafs mig af drottningen, åt hvilken tacksamheten därför först och främst bör ägnas. Oscar. Fröken Mathilda von Koch, som i slutet af april utreste till Grekland för att där under det mellan nämnda land och Turkiet pågående kriget verka som sjuksköterska i Röda Korsets tjänst och blef engagerad som öfversköterska vid ett af Athens förnämsta sjukhus för de i kriget sårade, har i dagarne återkommit till Sverige och vistas nu på egendomen Leonardsberg vid Glan hos sin moder, änkegrefvinnan Octavie von Koch, lodd Stackelberg. Björnsons moder död. I Kristiania afled den 5 dennes fru Elise Björnson, moder till Björnstjerne Björnson, i den höga åldern af 89 år. Hon hade åtnjutit den bästa hälsa till för några månader sedan, då hon angreps af kräfta. Sedan gick det hastigt utför med henne. Då döden tycktes vara nära, eftertelegraferades hennes son, men hann ej framkomma, förrän hon redan låg död.
Hvar skall jag nu göra af min snälla Anna? HJELM. Ja, det vet jag inte Farväl, magister! (går mot dörren, men vänder om och slår Bruus på axeln) Hör på, jag skall ge' er ett godt råd! HJELM. Tag henne sjelf ... gift er med henne! (går genom fonden). BRUUS (ser efter honom alldeles handfallen). Är pojken galen Gift er med henne, sa' han Tag BRUUS. Låt höra? 53 henne sjeif... Skulle jag (buttert i det han tar sig en pris snus) Ah! det der ä' ju galenskaper! Adertonde Scenen. DOGMÉR (ifrigt). Men hör ni då inte ... han kysste hennes hand! DEN FÖRRE. M:LLE PALMÉN. DOGMÉR (från höger). DOGMÉR (som förut). Men det är oförsvarligt af er att lemna dem ensamma ... det är himmelsskriande ... och jag kan inte fatta att ni ... en qvinna med grundsatser kan tillåta... M:LLE PALMÉN. Nå än sedan? Kusiner emellan? M:LLE PALMÉN (misstänksamt). Skulle herr magistern kanske vara svartsjuk? DOGMÉR (afsides). Hur oförsigtigt (högt) Men min bästa vän ... hur kan ni tro... M:LLE PALMÉN (sakta, med koncentrerad vrede). Jag vill heller ingenting tro, ty om så vore, akta er, min fromma herr magister! (går in i sitt rum). DOGMÉR (följer efter henne). Seså ... bästa Emma... M:LLE PALMÉN. Tyst! ni är en bedragare! (slår igen dörren framför honom). DOGMÉR (bedjande). Älska... (får i detsamma se Bruus, som en stund observerat dem; afsides) Återigen han! fördömdt! BRUUS (med ironisk artighet, i det han sträcker fram sin dosa). Får det lof att vara en pris, herr magister? DOGMÉR (ursinnig).
Städerna klanderfritt införa och afyttra sina produeter: då Fabriker nu mera utan hinder kunna på Landet anläggas: då hvarje Svensk man äger rättighet att reda i skepp, och Ridd. och Adeln särskildt, att exportera sina egna effecter, och dessutom hvarje - 1498 Den 17 Juli. je Riddersman samt Statens Embetsman, försedd med Konungens FuUmagt, kan och bär till Conr tingent-Borgare på Grosshandel antagas, enär han i laglig ordning derom sig anmäler; då ändteligen vid Eandtrnanna-Näringarna i vårt land ännu icke finnes så stort öfverflöd af arbetare , att någon enda individu skall kunna nämnas, sorn blifvit Näringslös derföre, att han, såsom obehörig till inmängande i borgliga yrken, derifrån blifvit tillbaka vist, utan den allmännaste klagan deremot fores öfver bristande händer vid Jordbruket, och då alla dessa styrkte förhållanden både af erfarenhet och bestämda lagar, icke torde kunna bestridas, är det för Borgare-Ståndet ännu icke uppenbart, hvilka stora Riksgagneliga fördelar skulle tillskyndas de tvänne Kespectiva Med-Stånden af den så ofta påyrkade oinskränkta Näringsfriheten, om dermed'icke åsyftas en fullkomlig upplösning af Borgare-Ståndet såsom integrerande del af Rikets nu varande och af våra Grundlagar fastställda representation, samt undanrödjande af alla de reglementariska föreskrifter, hvilka till bibehållande af ordning i Städerna , till att bestämma Borgare Ståndets plats i Samhället, och den grund hvarefter Ståndet utgör sina betydliga Kronooch Slads-utgifter, blifvit af Sveriges framfarna Regenter, med de öfriga Ståndens då odelade bifall, utfärdade, och hvilkas vishet, i afseende på Statens construction, lika litet torde böra ställas i fråga då de lämpas på Borgare, som på något annat Stånd. För att blifva representerande Ledamot af Ridd. och Adeln fordras antingen bördens rätt, eller Den 17 Juli. 1499 eller Konungens nåd att till Adelsman varda upphöjd.
Tionde punkten, första momentet, angående dels anslag, dels lån till uppmuddring af Arboga å fran staden till Hjelmare kanals utlopp vid Grafudden, äfvensom anslag för årännans upprensning från nämnde utlopp till Mälaren; samt Elfte punkten, rörande dels anslag, dels lån för upprensning och fördjupning af Köpings å. Då emedlertid de öfrige trenne Riks-Stånden gillat Utskottets vtlrande i dessa frågor, hvilka följaktligen, jemlikt 75 §. Riksdags-Ordningen, äro af Rikets Ständer afgjorde, (inner Utskottet någon åtgärd i anledning af återremisserne ej vara att vidtaga. Uti Tolfte punkten hade Utskottet, för öppnande af en kanalledning emellan Eskilstuna och Mälaren, tillstyrkt ett anslag af 100,000 R.dr, att, under loppet af 5 år, Stats-VlskolteU Utlåtande, A':o S39. O med 4:del årligen från Riksgälds-kontoret utgå, emot vilkor, alt det Bolag, som bildades för arbetets företagande, skulle hafva tecknat sig för hela den summa, som för arbetets fullgörande erfordrades, innan någon del af Statsbidraget fingev utlagas, samt att bolaget forbonde sig att fullborda arbetet i öfverensstämmelse med af Kongl. Maj:t fastställd plan och inom en tid af fem år, vid äfventyr att eljest återbetala den lyltade summan.
Detta, tror jag, utgör grunden för Revisorernas åtgärder, i anseende tili förvaltningen a£ alla de publika Verk, som åro egentligen administrerande, och icke åro hvad man kallar Riksens Ständers egne. Skola Revisorerna åga. rätt att besluta förändringar vid de administrativa Verken, så uppkommer derigenom ett nytt förhållande, både för Revisorerne, Regeringen och Samhället, ty då blifva Revisorerne styrande i sådane fall, der Riksens Ständer och Konungen nu ensamt åro och böra vara det. Jag kan således ej finna annat, än att det af StatsUtskoitet gjorde ifrågavarande förbehåll år både otjenligt, olämpligt och irtconstitutionelt; hvadan jag anhåller, att Betänkandet mätte till Utskottet varda återremitteradt. Friherre THr angel, Henning, samt Herrarne Strussenfelt, Michael, och Munk af Rosensköld) Eberhard3 förenade sig med Grefve» Mörner. Grefve Spens, Carl Gustaf: Jemte det jag instämmer uti hvad Herr Grefve Mörner, rötande olåmpligheten af Revisorernes rått alt indraga Creditivet, nyss anfört, får jag tillika anhålla s dels att då åtskilige mycket rigiiga och i6 Deri 2 Junii. grundade anmärkningar blifvit framställde, Stats. Utskottets Betänkande matte i anledning der-.f återremitteras, dels ock, att Ridderskapet och Adeln täcktes anmoda Grefve Gyllenborg, att sårskillt uti någon af de allmänna Tidningarne till trycket befordra sitt nyss upplåste Memorial* Harn Excellence Harr Grefven och Landt• Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StadsUtskottets Betänkande gjorde anmärkningar föranleda till återremiss deraf. Ropades Ja. Hvarefter Hans Excellence, frågade om Ridderskapet och Adeln behagad® instämma i Grefve Spens’» anhållan, att anmoda Grefve Gyllenborg till trycket befordra sitt nyss upplåste Anförande. Bifölls.
Häraf vill synas, som någon större minskning af den gamla balansen, än den redovisningen för 4 864 utvisar, icke är att förvänta under innevarande år, om ens ett lika fördelaktigt resultat kan emotses. Granskningen af Fångförteckningarne har bibringat mig tanken på behofvet af en närmare utredning om rätta begreppet af det i sednare författningar införda sä kallade lalitudsystemet. Det kan här icke i fråga komma att utförligen afhandla detta ämne. Jag må blott korteligen framställa några betraktelser i ämnet, åsyftande att påpeka en oriktig föreställning, den jag misstänker ligga till grund för den vanliga tillämpningen af berörda system. Lagstiftningen, efter att hafva uppkommit och fortgått såsom en mer och mer ökad samling af domslut i enskilda rättsfall, antager, under inflytelsen af den allmänna bildningen, småningom formen af ett ordnadt system. Så vida hon rörer brott och missgerningar, grundar sig hennes system på dessas särskilda beskaffenhet, de föremål emot hvilka de äro riktade, och graden af ondska och förderf, som i dem uppenbaras. Efter dessa grunder bestämdes graderna af straff — vare sig att lagstiftaren följde vedergäliningsrätten, eller hade för afsigt att afskräcka från brott, eller att åstadkomma den brottsliges förbättring eller omfattade någon annan af de bekanta strafftheorierna. — Skulle imedlertid straffet träffa brottet hvarken hårdare eller lindrigare, än rättvisan i hvarje fall kräfde, så var det af nöden att domaren, den lefvande rättvisan, ej bundes vid bestämda straffbud, utan att det lemnades honom utrymme (latitud) för pröfning och uppskattning af brottets straffbarhet under gifna förhållan - 119 den och större frihet att efter nämnda straffbarhet lämpa straffmåttet. Så uppstod latitudsystemet. Detta system, hvaraf spår äfven märkas i äldre lagar, der det heter, »straffes som saken är till», »efter omständigheterna», »efter domarens pröfning» osv, medgifver domaren att bestämma straffet på ett brott inom gränserna af ett maximum och minimum, eller ock huru som helst under ett maximum, der ett sådant endast är utsatt. Till ledning vid detta bestämmande skola tjena förevarande omständigheter, mildrande eller försvårande brottslingens straffbarhet.
Ad. skulle besluta att upföra de föreslagne byggnaderna, så ginge del vål icke an, alt på 4 år uthyra de lägenheter, som skulle nedrifvas. Frih. Bennet, Carl Stephan: Det betänk, som Ridd.- Direktrn inkommit med, har lill föremål en af Direkhn gjord anmälan att få uthyra en del af å Riddarhusgården befintliga lägenheter lill 11 r Fahnjtinkaren Lind, hvarvid det vilkor blifvit faslslälldl, alt en upsägningstid af 6 månader är utsatt, ifall det beslut skulle fattas att tomten skulle blifva ombyggd. På. grund häraf anser jag att R. o. Ad. kan bifalla della förslag utan afseende på det nyss förut föredragna. Hr von Hartmansdorff: Jag har läst Ridd.Utsk:s mern., men har det icke i handom, emedan deraf blott finnes det skrifna bordsexemplaret. Jag kom icke ihåg att det förbehåll, som Frih. Bennet omnämnt, deruti fanns, men dä det finnes, så har jag icke något emot att mern. afgöres. Uppå härefter framsläld propos. biföll R. o. Ad. Ridd.Ulskts förevar, mern. n:o 4. Föredrogs och bifölls Ridd.Utsk:s d. 1 dennes f. m. på bordet lagda mern. n:o 5, angtde qvartals anordning af f. d. Ridd. Fiskalen Falkenbergs gratifikation. Anmäldes och lades på bordet: Coust.ölsk:s mera. n:o 5, med upgift å de af samtlige RiksSl:n vid innevar. riksdag godkände grundlagsändrings förslag; BankoUtsk:s berättelse n:o 10, ang:de R. St:s Banks styrelse och förvaltning; och LagUtsk:s betänk. n:o 5, i anledn. af väckt motion om antagande af ny allmän Civil-lag. Uplästes och lades till handlingarne ankomne prot.-ntdr. från PresteSt. af d. 22, 25 och 29 sisth Januari samt från Borgareoch BondeStm af samma dagar samt d. 1 dennes. H. R. o.
Vi h d v a gjort i d h g a angeiiiiina bekantskaper, bland andra grefviniiaii La Lain, en af clrottningeiis af Holland Iiofdainer, soni i&amp; har med sin lilla flicka, samt inarlaim cle 12 % i,oclie Ayinoil; gift med en pair af F1: ankriGe. Hoii iir Bosatt i: Paris OGII kiiniier xninga svenskar, afven enkedrottning Hedvig Cliarlotta. Det blir bra roligt triiffa lieme i Paris. En rysk grefviiina d ' Elins, hvnrs inor var en De la Gardie, och s~~le.cles på satt ocli vis svenska, Iia vi triiffat. Carl Gustaf Lömenhjeliii, diploinat och genesallöjtiiant, Atföljde kroii.psilis Oscar 115 lians nliliiiidska resa. l). Priiis A4ugiist af Preiissenl) är iifven hitkommen och är ganska artig, inte hög. Han har gjort visit hos flera briinnsgäster och Sven hos oss. Pappa fragade mig i sitt förra bref om mina tankar rörande de olika nationernas hufvnddrag. I vissa fall öfverensstiimma våra. intryck. Engelsmännen hafira ingen behaglig societetston, atminstone för utländingar, och iiro @ digt tröga; pk tre frågor får man ofta blott ett svar. Mangen tror att deniis tröghet koininer af deras ovilja och oförinaga att tala, det fransyska spraket; men jag tror det koniiiier af deras stora egenkärlek, ogillande allt soin ej ar engelskt. E n stor religiositet rlder ibland dem; de iiro afven i allmituhet viilgörande, och jag tror att om man koininer dem narma.re iiro de sakert ganska ' liyggliga. Herrarna behaga inig mindre än clnineriia, de Iiafva ej den minsta amabilité, utan skratta, skrika och spela, komma aldrig ihåg att de iiro uti fruntimmerssällskap. J a g s&amp;g en afton pk balen hertigen af Devonshire.
Funnes en faction, hvars hemliga syftemål vore samhällsordningens upplösning, kunde den aldrig ändamålsenligare handla, än att söka tillvägabringa det Statsskick, Herr Friherren anser för det Constitutionella mål, dit vi böra sträfva; men Svenska Folket behöfver lyckligtvis icke frukta för sådant. Förtroendet emellan Regenten och Svenska Folket rubbas icke genom en eller några enskiltes skefva framställningar öfver vilkoren för Samhällsskickets och den constitutionella Samhällsinrättningens bestånd. Begärdes på bordet. Den ai Januari i. a55 Herr Jennings, Georg, hade inlemnat ett så lydande Memorial: Om flyttningsterminen på Landet utsiittes till Midsommarstiden, uppkommer derutaf för busbönderne ett ökadt beroende af tjenstefolket; ty kort efter denna tid af året börjar landtmannens angelägnaste och svåraste göromål, då största delen af husbönder nödvändigt böra vara försedde med dräng och piga. Men det är också just vid denna tiden, som ett tjenstefritt arbetshjon får snart sagt bästa tillgången på förtjenst ända till Michaeli. Efter all sannolikhet lärer ett sådant förhållande hafva som oftast den verkan, att tjenstehjonen, frestade af den utsigt att rå sig sjelfva i tre månader, och tillika uppbära en stor dagspenning, lära vara mindre beredvilliga att på nytt låta städsla sig; i den tankan, alt det värsta, som kanhända dem, om de blifva utan tjenst, är, att de få, från midsommarn ända till hösten, hafva sin frihet och sin goda utkomst. Kommer tid kommer råd blir då de flestas slutsats, och de följa menniskans naturliga håg för ombyte och för begagnandet af närmaste fördelar, utan afseende på framtiden, och till en ökad förlägenhet för husbönderna. Samma förhållande kan icke äga rum, om flyttningsterminen är om hösten. Det drygaste arbete är då förbi. Tillgången på förtjenst har aftagit. Mantalsskrifningen instundar. Ett arbetshjon är på intet sätt frestadt vid den - Den at JanuariL ne tid af året att stadna utan tjenst.
Banco om året, borde utgå från och med år 1843; samt att, hvad slutligen 16 Statssamt Allm. Besv. och Ekon. Etsk. Uti., JS:o 129. anginge Rikets Ständers begäran, att de föreskrifter, i afseende på den tyngd, som finge lastas efter en häst, hvilka för gästgifveriskjutsen voro gällande, äfven måtte vinna tillämpning vid postföringen, Öfver-Post-Directeurs-Embetet icke hade något att deremot erinra; och har Kongl. Maj:t, enligt Nådigt Bref af den 3 December 1842, jemte meddelande af det stadgande, hvarom i sistomiörmälde hänseende fråga blifvit väckt, i Nåder gillat och bifallit den af nämnde Embete i underdånighet tillstyrkta förhöjning i skjutslegan för postföringen. Hvad nu först angår förslaget, att postföringen måtte öfverflyttas pä gästgifverien, och bestridas med gästgifverioch hållskjuts; så förekommer emot bifall för detta förslag: att postiljoner alltid skulle åtfölja posten, emedan det icke vore med nödig säkerhet för postens fortskaffande förenligt att öfverflytta det postbönderne åliggande ansvar på de med hvarje dag omvexlande skjutsbönderna; att innehafvarne af nuvarande posthemman skulle för befrielsen från det onus, som genom postforslingen och ansvaret derför dem åligger, gifva contant ersättning, hvilken ersättning ofta måste falla posthemmans innehafvare besvärligare och tyngre, än att utgöra postföringen in natura, helst i orter, der penninge-förtjensten är ringa; att de gästgifveri-skjutsskyldige, under närvarande förhållanden, icke skäligen kunna påläggas, utan motsvarande ersättning, det ytterligare besvär, som en dylik förändring komme att medföra; samt att dessutom postföringen genom i sednare tider utkomne författningar blifvit uti icke obetydlig mon lättad.
Vid sista riksdag, då fråga väcktes om Regeringens delaktighet i bancolagstifiningen, såg jag väl icke deri någon fara; men då jag redan tidigt i början af denna riksdag märkte sträfvandet att utsträcka denna magt utöfver hvad någon vid sista riksdag föreställde sig, så röstade jag emot förändringen. Nu finner jag med hvar dag, att sträfvandet blir större, och jag hop-1 pas derföre, att motståndet äfven blir starkare. Af dessa skäl skulle jag icke tveka att afslå betänk.; men dä 2:ne Stånd återremitterat detsamma, i syftning att endast de delar af reglementet må öfverlemnas, hvilka utan K. M:s promulgation icke kunna verkställas, så inskränker jag min begäran till propos. örn återremiss. Hr Dalman: Till en del är jag förekommen af den siste värde talarevi. Jag finner det uppenbart, alt ett öfverlemnande till K. M:s pröfning af b:coreglementet strider emot 72 § Reg.F.; och om 11. St. skulle bifalla den ifrågavar. skrifvelseu, sådan den finnes i betänk, föreslagen, hade R. St. derigenom öfverlemnat till Konungen en magt, som endast genom en grundlagsförändring kan komma att tillhöra högstdensamme. R. St hafva dessutom vid denna riksdag temligen högt uttalat den åsigt, att de, för sin del, ickei anse D c n 4 M a j f. m. anse Regeringens delaktighet i btcolagstiftningen vara nödig 'eller nyttig. De hafva tvenne gånger afslagit uti denna syftning, dels hvilande, dels ånyo Väckta ändringsförslag af 72 § Reg.P.; de hafva vidare helt och hållet förkastat den för enahanda ändamål till R. St. aflåtna nåd. propos. med förslag till ny banklag. Jag frågar, om det vöre consequent, om det vöre ärligt handladt emot folket, hvars allm. hyllning utaf de meddelade äfslagen är nogsamt bekant, att nu, vid slutet af riksdagen, bifalla ett betänk., hvilket, både i grundsats och i följder, så rakt strider emot de föregående besluten. I anledn. af Frih.
Sju tusen R:dr utaf det för Indals-elfvens upprensning, så att densamma med ångbåtar må kunna befaras från Klingerfjärden vid Östersjön till Utanede by i Jemtland, beviljade anslag af 31,000 R:dr; 10:o Fern tusen sjuhundrafemtio R:dr utaf anslaget, 11,500 R:dr, för upprensning och rätning af det vid inloppet till Nyköping belägna s. k. Skanssundet; liro Etthundrasjutton tusen femhundra R:dr utaf den del af det för utsträckning af Kinda båtled medelst kanalisering aj Stångån från sjön Rengen till linköpings hamn utan återbetalningsskyldighet beviljade anslag, 437,500 R:dr, som anvisats att under innevarande statsregleringsperiod utgå med 235,000 R:dr; 12:o Trehundrafemtiotvå tusen R:dr utaf det utan återbetalningsskyldighet beviljade anslag å 852,000 R:dr, som anvisats för verkställande af nödiga rensningar i Lule eif samt anläggande af kanaler med lutande planer förbi Hedens och Ede forsar, för att derigenom erhålla oafbruten kommunikation från Luleå till Storbacken; börande, förutom de vilkor, som för andra dylika företag blifvit fastställda, iakttagas: a) att Staten, sedan bolaget på sitt tillskott njutit Sex procent årlig ränta, skall erhålla den derutöfver uppkommande vinsten, intilldess Statens bidrag till fullo blifvit guldet; b) att bolaget skall tillskjuta sin andel i byggnadskostnaden i samma förhållande, som statsbidraget lyftes; samt c) att taxa för kanalafgifterna bör af Kongl. Majit i nåder fastställas; 13:o
Då vice Presidenten uti K. Kammar-rätten, innan denna tjenst Lief indragen, hade under lönen beräknade 190 t:r spanmål; torde enahanda belopp rättvisligen böra tillerkännas vice Presidenterne uti K. M:s och Rikets Hofrätten Den för ledamö terne uti K. Hofrätten föreslagna löneförhöjningen torde anses vara af både rättvisa och billighet högt påkallad. Såsom allmänna anmärkningar härvid gäller: att alla slags lifsmedel under de sednare åren uti Jönköping stigit högst betydligt i pris, af de naturliga orsaker, att mycket folk inflyttat och bosatt sig i staden, hvilket förhållande alltjemnt i stigande progression fortfar, jemte det ett nytt militär-institut blifvit härstädes anlagdt, hvarest fördel närvar, omkring Go ynglingar aro anställde, samt att en mängd varor och lifsförnödenheter, sorn förut här på stället afyttrades till billiga priser, numera, sedan communicationerna blifvit så betydl. lättade, direct ångbåtsfart härifrån till hufvudstaden inrättad, en förträfflig hamnbyggnad uti Wetlern anlagd och segelfarten utvidgad, försvinner från orten och afsättes dels i Stockholm och dels å andra orter; att vidare hushyrorna under dessa sista åren. jemväl blifvit uppstegrade till en oförmodad höjd, och att verklig brist på Dan i5 Februari e. m.