Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I detta afseende förekommer i främsta rummet den redan här förut ådagalagda nödvändigheten deraf, att slaten skall ovilkorligen kunna af en del löntagare fordra deras bosättning inom begränsade tjenstgöringsområden, hvilket ännu icke å landet kan ske, såvida ej boställen eller åtminstone bostäder åt dessa löntagare anvisas. Men derjemte får icke förbises att boställshafvare, om han sjelf får bruka och bebo sitt boställe, kan uttaga in natura en del af den vinst, som eljest skulle tillfalla en arrendator. Denna vinst skulle således, om bostället vore för allmän räkning utarrenderadt, komma hvarken statsverket eller arméens löntagare till godo. Vill en boställshafvare sjelf bortarrendera bostället och således försaka denna vinst, sker det derföre, att han af särskilda förhållanden finnér sådant vara för sig, på det bela taget, till gagn. Men har han hufvudsakligen eller uteslutande sina lönetillgångar att påräkna för egen och sin familjs bergning, och derigenom är i behof af de fördelar, boställets egna brukande bereder, kan han på sådant sätt göra lönen för sig drygare, utan att staten derpå något förlorar. Såsom vilkor härför gäller dock i allmänhet, dels att förflyttning från ett till annat boställe icke för ofta må ega rum, dels att, å ena sidan, bostället hvarken är så litet, att innehafvare!! der saknar nödiga jordbruksalster för sitt eget hushåll, eller byggnadsskyldigheten står i missförhållande till boställets afkomst, och ej heller å andra sidan så stort, att lörlagskapitalel med åtföljande äfventyr är besvärande för boställshafvaren med hänsyn till hans ställning och lönevilkor, eller han för sin utkomst tvingas att helt och hållet egna sig åt jordbruket. Uppå dessa skäl föreslå kommitterade: att behörigen bebygda bostadsboställen må, med ledning af förslag, som från Chefsembetena böra infordras, uiider lön anvisas, 1.
Mina stackars föräldrar ha ju icke råd att resa och om de än skulle besluta att låta Carl hemta mig – jag tror ej att han skulle kunna med bästa vilja i verlden, om han är ensam. Säg ej det hemma, eller så Carl sjelf får veta det, ty de kunna inbilla sig att han ej vårdade mig väl på nedresan, och så menar jag det ej, men jag är ju ej längre sådan som då och såg på vägen hit hvad det är för mig att göra en resa.158 – I dag är jag icke så trött som i går. Gud ske lof att jag är ifrån Bredly-packet, de voro ju riktiga röfvare till sist. Det är roligt att se alla de andra härvarande, som förr varit i Ajaccio. De ha ett helt förändradt ansigtsuttryck. Alla äro belåtna nu, till motsats emot förr. I Marseille låg jag en dag på hotell och emottog besök af herr Ingvarsen, en dansk som varit i Ajaccio, men nu fått plats i Marseille. Han gaf mig en bukett sådan jag aldrig i mitt lif sett förr. Mest rosor, förgätmigej, konvaljer, violer och deromkring en 3 tums bred krans af små hvita fina nejlikor med mörkröda rosenknoppar. Dylika buketter kan inte bindas hos oss af trädgårdsmästare med första rang. Herr Ammentorp berättade mig att den kostat öfver 50 Francs; men den var ej från Ingvarsen endast, utan från ännu 4 danskar, som visserligen ej sett mig, men med anledning af ”den skandinaviska slägtskapen” togo sig friheten sätta sina kort i buketten. Det var herrar som jag hört så mycket omtalas genom de danske, och de hade troligen det samma om mig. Mycket artigt var det ju; men man skall egentligen vara ena rika nöt, när man kastar pengar så!!! Forladelse! – Nu farväl – Helsa Mormor och tacka henne för hennes bref. Det var så snällt af henne att skrifva till mig. Du skrifver väl snart och lite mer än de sista gångerna, ty det har varit obetydligt, mest beklagelser öfver mig och dem kan du uppskjuta – det är så mycket annat som skulle intressera mig – allt hvad ni gör, sladder etc. – ännu är jag så frisk att det roar mig!!! Din tillgifna Anna.
Den upptager en post af 98 ti Hambnrgervigt, med ett pris af 23 mark 8 sk. Hamburger b:co på stället. Delta gör något öfver 15 sk. och 4 r:st. på inköpsorten för ett Tyskt ti af socker, vida finare än det här i allmänhet brukliga. Nu är det allmänt bekant, att det Hamburgska ti är 14 procent högre än det Svenska, och i handeln vet man att denna vigtskilnad, i synnerhet vid större poster, fullkomligt betäcker de s. k. speserna och fraktkostnaden. Denna sednare faktura, bestyrkt af mäklare, bekräftar således fullkomligt riktigheten af Hr vice talmannen Brincks förut ingifna. Betraktar man nu, att både ämne och fabrikationssätt här och i Hamburg samt på andra ställen äro, eller åtminstone kunna vara, alldeles desamma, så följer häraf obestridligt, att om man föreställer sig det all tull vore borttagen, så måste de Svenska sockerkokerierna ovillkorligen vara i stånd alt leverera raffinadsocker till samma pris, sorn främmande fabriker, och likväl dervid hafva en arbetsförtjenst, om också ringa. Det finnes icke någon rimlig anledn., af hvad slag som helst, icke någon förevändning, intet svepskäl, som kan omkullkasta denna slutföljd. Den enda skilnad som i sådant fall kunde komma i fråga att tagas i betraktande, vore den som kunde äga rum i frakten hit emot till Belgien eller Hamburg; men för de flesta fall är denna skilnad ifrån transatlantiska hamnar ingen. I följd häraf blir då äfven lika klart, att, om man i sådant fall lade en tull af 25 procent af värdet å utländsk raffinad, medan maskovad, terres, m. m. vore alldeles fria från tull, så skulle den inhemska raffinadören ovilkorligen kunna, utöfver den förutnämnda arbetsförtjensten, räkna jemt så stor vinst på hvarje ti, som tullen på raffinaden utgjorde, eller J af varans värde. Men nu tillkommer tullen på råsocker. Om jag dä jemväl ökar tullen på råsocker med 25 procent och lägger detta till det öfriga, såsom här ofvan är föreslagét, så befinnes det att den inhemska fabrikanten i alla händelser är tryggad vid en betydlig vinst.
3% säger *tt flere skola begära en sak på bordet, om den skall få hvila, förena mig med Friherre Öderström. Dess förslag, att Betänkandet skall hvila, till dess Bevillningsoch OecooomieUtskottens gemensamma Betänkande i samma ämne inkommer, är så grundadt, att jag ej annat kan , än tillstyrka det. Jag har hört af flere, att de begärt, att Betänkandet skall hvila till nästa Plenum. Hvilketdera som aker, anhåller jag få hemställa, om icke, i denna mångomfattande sak , det vore af stor vigt för den blifvande discussionens förkortande, att Herr Grefven och LandtMarskalken företoge Betänkandet till afgörande punktevis, och framställde den önskan, att de ledamöter, som anmäla sig att tala, måtte bereda sig, att kunna framkomma med ett ämne i sänder. Det har i Grefve Hårds Memorial blifvit taladt om värderingar, andre hafva talat om 1 Punkten. Ännu en ytterligare svårighet skulle förekomma om Tulltaxan icke punktevis pröfvadeg. Jag tror således, att det vore vål, om hvarje sak serskildt afhandlades. Herr Grefven och Landt-AJar »kalken yttrade, att dä någre ledamöter begärt, att Bevillnings^ Utskottets förevarande Utlåtande, måtta hvila på bordet till nästa Plenum , men andre deremot, att med pröfningen deraf måste anstå intill dess frågan om en allmän Handelsoch Näringsfrihet förekomme, samt den förra anhållan icke kunde, enligt 49 §. RiksdagsOrdnin - Ridd, 0. Ad, Prat, VII. Band, 370 Ben ii Augusti /, m. gen förvägras, hvadan Utlåtandet i allt fall borde till nästa Plenum hvila på bordet; ansåg Herr Grefven och Landt Mar sk ctl k en sig böra hemställa, om icke discussionen i ämnet kunde uppskjutas, samt Ridderskapet och Adeln i nä, sta Plenum afgöra , huruvida målet då borde till pröfning företagas, eller till äfventyrs ännu ytterligare hvila på bordet.
Då nu åter föredrogs Banco-Utskottets Utlåtande N:o 140, i anledning af de inom tre Riks-Stånd gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 120, fann Bonde-Ståndet för godt, att afslå Utskottets Utlåtanden samt deremot, såsom Ståndets beslut i sjelfva saken, antaga Herr C, G. Stuctrts vid Betänkandet N:o 1 /fo fogade reservation. S. D. Ånyo föredrogos Stats-Utskottets nedannämnde Utlåtanden:. N:o 457, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i frågan oeb grunderne för markegångs-prisens bestämmande, räntepersedlarnes omsättning och förenkling ra. ni.: Efter inherataude deraf, att Välloflige Borgare-Ståndet* Prat. Ut dr. d. 11 Maji 1835* 93' den 7 i denna manad, liade antagit Stats-Utskoltets lill samma Stånd gifne inbjudningar i Utlåtandet N:o 457,. ansåg Bonde-Ståndet de af Utskottet deri föreslagna voteringar förfalla, och gillade ej mindre det af Ulskotlet tillstyrkta tillägg lill morn. C i 3:dje punkten, än yttrandet om tillämpningar af besluten öfver mom. B i 5:te punkten; oell N:o 458, i anledning af Riksdags-Fulirnä-gtigen Anders Danielsons motion, om förändring i liden, så väl för uppbörds-stämmorneshållande, som för a£- gifvandet al redovisning öfver Kronans uppbörd: bifölls.. Den ir Maji Från Högvördig© Pueste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Banco-Utskottets Utlåtande N:o i4©; i anledning af de inom trenne Riks-Stånd gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 120: Ståndet afslog detta Utlåtande och antog det i Herr Stuarts reservation framställde förslag. S. D.
Sedan denna Lorps i början af mänga warit ansedd wärdig och tjenlig at, såsom werke» ligen conirollSranäL del, fä et rum i Grundla» gen, til hwilken befattning jag för min del aldrig hade arnat den; har den nu mera haft det öde at wäcka farhägor, just sedan dest upd ragna inLLbsnisme ädagalägaer at ingen ting controUsrariäe deri finnes. För hwem skulle denna Lorxs wara farlig? För Konungamagten eller för Ständernas? Den controllerar ingendera: den har ej at befatta fig med annat, än sjelfwa Lagarna och deras grunder: den fär ej ens anmärka något wid nagonderas werkställande steg eller beslut. Hwari ligger dä farhägornas anledning? Jo deruti, at fint seende Personer utom detta Utskott, i förhand dömt öfwer hwad de icke känt, och ännu i denna stund nästan ej känna. Mä hända kunna ock per oner gifwas, hwilka behöfwa frukta för cou troll, och, efter wanligheten, ännu andra, som wid deras fruktan förfäras: alla ma, wid ögnandet af Förslaget til denna Beredning, sjelfwe döma, om deras personlighet har något at befara. Sweriges blifwande Konung skall, om detta Förslag hinner ända til Honom framtränga, wisterligen inse, at det ej det ringaste äsyftar inskränkning i en Magt, om hwars wälwilliga utöfning af Hans hand jag, kan hända är en af de upriktigast förwistade Undersåtare. Skul - Den 2 Junit. 3k< Skulle man wilja pästä at Konungens och Riksens
utredes, måste vi ha mat i huset. Tillåt mig stanna en månad till och jag lämnar er min pension i förskott. DURAND. Låt så vara, men medan affärsställningen ut, om det så skall bära i sjön. Och jag vill Nej, jag tackar er, ty här måste köras banan icke fortsätta med denna handtering, som icke ger bröd, endast förödmjukelser. Tänk er sista 10 våren, då huset stått tomt tre månader. Då kom slutligen en amerikansk familj och räddade oss. Morgonen efter deras ankomst får jag i var Thérèse och ville kyssa henne. Hvad skulle ni ha' gjort i mitt ställe? Jag vet inte... ANTONIO (brydd). trappan se sonen som fasthöll min dotter det men, som far, gjorde jag det inte! Nästa gång vet jag hvad jag gör! ANTONIO. Jag vet hvad jag som far borde ha' gjort DURAND. betänkt på hvad ni gör och icke lämnar era döttrar åt slumpen... DURAND. Det synes mig just därför att ni borde vara hvilken jag af oförklarlig anledning fattat sympati. Antingen ni nu värderar detta eller ej, ber jag min person eller mitt uppförande. er om en sak: hys inga meningar som helst om ANTONIO. Herr Antonio... Ni är en ung man, för svarar mig på en fråga: är ni schweizare född eller icke? DURAND. Herr Durand, jag lofvar er det, om ni endast Jag är schweizisk medborgare! 11 ANTONIO. i Schweiz? Ja! Det vet jag, men jag frågar om ni är född DURAND (osäkert). ANTONIO. mig. Emellertid efter som jag måste tro er då ni säger att pensionen skall stängas, vill jag betala min skuld. Det är visserligen bara gjorda affärer. Jag frågade bara, emedan det intresserade tio francs, men jag kan ju icke resa ifrån ouppDURAND. skuld, ty jag för icke räkenskaperna, men har ni bedragit mig, så får ni stå till svars för det! Nu går jag och hämtar bröd. Sedan få vi se! (Går.) Jag kan ej vara säker om detta är en verklig Fjärde scenen. ANTONIO. Straxt därpå THÉRÈSE (med en råttfälla i handen och klädd i morgonrock med utslaget hår). Sedan ADÈLE.
S. D. Borgare-ståndet beslöt att genom utdrag af Protokollet till vederbörande meddela underrättelse, att, enligt fastställd ordning skola till revisionen den 15 September 1855 öfver Stats-, Bankooch Riksgälds-verkens förvaltning och räkenskaper städerna Stockholm, Götheborg, Kalmar, Carlstad, Hedemora och Oregrund, hvardera, välja en Revisor och en Suppleant; och att städerna i fjerde och femte klasserna äro berättigade, att i fall de icke sjelfva vilja sända Revisorer, i Stockholm eller annan stad dertill utse och förordna någon af sådan egenskap, som 70 § Riksdags-ordningen föreskrifver, under iagttagande af hvad 14 § i samma grundlag stadgar. Från lieden. Bonde-Såndet. S. D. Jemlikt Ståndets förut fattade beslut företogos nu val af Revisorer med deras Suppleanter för granskning af Stats-verkets, Bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning; Revisorer med deras Suppleanter för granskning af Banko-diskont-verket, samt Revisorer med deras Suppleanter vid Låne-kontoren i Götheborg och Malmö; och befunnos, efter det voterings-sedlarne blifvit aflemnade och öppnade, följande af Ståndets Ledamöter hafva blifvit utsedde: Till Revisorer af Stats-verkets, Bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och för Anders Persson från Orebro län, Carl Ersson från Westerås län, Anders Kylander från Wermlands län, Nils Larsson från Jemtlands län, Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands län, och Per Bengtsson från Kalmar län. Till Suppleanter: Jonas Peter Danielsson från Kalmar län, Carl Nilsson från Östergöthlands län, och Anders Andersson från Wermlands län. För granskning af Banko-diskont-verket. Till Revisorer: Daniel Danielsson från Jönköpings län, och förre v. Talmannen Per Eriksson från Wermlands län. Till Suppleanter: Johan Andersson från Stora Kopparbergs län, och Erik Johan Rudberg från Kalmar län. Till Revisorer: Anders Ersson från Stora Kopparbergs län, Anders Persson från Östergöthlands län.
Då likväl de pris, som vid sistnämnda förrättning skulle utsättas, icke inverkade på beräkning af de utskylder, sora för samina år borde påföras, kunde emellertid denna förrättning, efter kommitterades förmenande, ulan någon olägenhet i berörde afseende, försiggå äfven sednare än i April månad, allenast priserna bestämdes efter hvad som varit allmännast gångbart under föregående höst-ocb vintermånader. Det skulle således, enligt kommitterades åsigt, kunna, för att undvika dubbla förrättningar, lämpligen förordnas, alt, så länge markegångssättning höstetiden, till grund för beräkuing af vissa utskylder och afgifter, mäste Stals-UtsJiOttets Zltlålandej N,o 2^-2. 9 måste bibehållas, vid samma tillfälle serskildt bestämdes det pris, som å föregående årets produkter, under nämnde års höst-och påföljande vintermånader, varit gängse och hvarom deputerade, efter icke längre tids förlopp, ej kunde sakna säker kännedom, utom det att priskuranter för samma tid, i behörig ordning upprättade, voro att tillgå. Derefter borde i kommitterades tanke| nämnde serskildta pris, hvilket komme att motsvara det, som annars skolat sättas i April månad, tagas till grund för beräkning af den till statsverket ingående lösen för ordinarie räntor och tionde, jemte andra afgifter, som enligt medelpris skulle liqvideras, men de vid samma tillfälle, efter förhållandena under löpande årets höstmånader, för året bestämda priser i allt öfrigt tjena till efterrättelse.
M.t i ämnet uttalade önskningar eller åsigter. R. St:r hafva städse erkänt K. M:ts rätt att genom traktater ordna förhållandena till utländska makter; och i de äldre tulltaxorna finner man derlöre också alltid en § af det innehåll, att de särskilda traktater och afhandlingar, som med främmande makter blifvit, angående handelsförhållanden afslutade, skulle tjena till behörig efterlefnad vid afgifters beräknande för fartyg och varor, under den tid, samma traktater och afhandlingar vore gällande. I den sista tulltaxan finnes dock icke någon sådan mening. Att K. M:t äfven vid sista riksdagen erhållit ett bemyndigande att nedsätta tullen, kan icke förnekas, då R. St:r tagit i beräkning en sådan nedsättning med icke mindre belopp, än i million; men detta bemyndigande lemnades endast med afseende på traktaten med Frankrike. Dess utsträckning till den öfriga handlande verlden är en fråga för sig. Jag vill således för min del icke ifrågasätta K. M:ts rätt att ingå den afslutade traktaten, men jag anhåller att, då denna traktat blifvit öfverlemnad till R. St:rs pröfning, få upptaga den andra frågan, eller hvad med hänseende till nämnde traktat är R. St:rs rätt och hvad de grundlagsenlig! kunna och böra göra. Man har sagt att traktatens pröfning blifvit till R. St:r öfverlemnad endast af grannlagenhet. Jag tror att både grannlagenheten och grundlagen fordra, att vi vid denna pröfning icke gå längre än oss tillkommer, d. v. s. icke sträcka densamma utöfver nästa statsregleringsperiod. K. M:t kan ingå traktater för tre eller fem år eller längre tid; men R. St:r kunna icke lemna sanktion derå för längre tid än nästa statsregleringsperiod, hvarefter fastställelsen måste förnyas; och så vidt jag vet, hafva ej heller R. St:r någonsin tillförene tillåtit sig att i detta hänseende gå nästa riksdag i förväg. Jag har en stor auktoritet att till stöd för denna min åsigt åberopa.
Att de verkligen tjenande uteslutas, har afseende på det beroende af förmän, som publik tjenst medför, och den inflytelse på vilja och neslut, som detta beroende möjligen skulle kunna ega; men att en bondeson, som lått uppfostran och ingått i Rikets tjenst, som efter fadrens död älfver och tillträIIi/i. till It. St. Prot. 1S56 & 1857. 3 Sami. 12 Haft. 2 10 Konntitutions-Utskottets Memorial N:o 32. der hemman, och nu går ur tjenst, skulle för alltid hafva förverkat sin riksdagsmannarätt, är så uppenbart stridande emot rät Ivisa, att intet tvifvel bör uppstå, det ju BondeStåndet sjelfl skulle önska en förändring i denna föreskrift, nu så mycket mer, som det årligen aOernnar söner för att uppfostras till publik tjenst. Lika så obilligt är det, att man ej skall få representera sin besutua berättigade jord, för det man förut haft ett annat näringsfång, hvilket man öfvergifvit för att verkligen blifva jordbrukare, ulan att numera höra lill något annat stånd. Det är ej förbjudet att ifrån Bonde blifva Borgare; hvarföre skulle man ej från Borgare kunna blifva Bonde?“ Förslaget, som vid 1817 och 1818 årens Riksdag antogs att hvila till den följande blef då blott af ett Stånd bifallet. Sedermera har uti de ifrågavarande orden uti 15 § Riksdagsordningen icke någon annan ändring varit föreslagen eller vidtagen, än att orden: ”eller fullmakt derå innehaft'’ blifvit tillagda. Orden innehålla egentligen icke något nytt stadgande, utan endast ett förtydligande, som fanns nödigt, då Utskottet vid 1834 och 1835 årens Riksdag (Meni. N:o 35) föreslog det tillägg uti 13 § Riksdags-ordningen, att ”sådane genom Konungens fullmakt utnämnde, ordinarie Domare och civile Embetsman, hvilka ej tillhöra något Riks-Stånd”, skulle inom sig välja Riksdags-fullmäktige i Preste-Ståndet.
Härigenom anser sig Utskottet hafva jemväl besvarat en af Herr Sandels, /y’., hos Ridderskapet och Adelil väckt, till Utskottet remitterad motion, hvaruti yrkats, dels alt nuvarande lönebelopp för Regements-skrifvaren skulle lemnäs oförändradt men med bibehållande af rättigheten för honom att med denna tjenst förena annan befattning, dels alt allöningen för den ene mönster-skrifvaren, hvilken bestrider Bataljons-adjutanls-görpmål, mätte höjas lill 700 R:dr. 19:o. För Kronprinsens Husar-Regemente är tillökning i löneanslaget äskad med ett belopp af 25,712 R:dr 62-1 öre, hvaremot en pä Regementets stat upptagen odisponerad tillgång af 268 tunnor spanmål in natura ansetts kun na till Stats-verket indragas. 1 afseende ä detta Regemente, der för närvarande lönerne i allmänhet äro betydligt ringare, än vid öfrige garnisonerande Regementen, har Kongl. Maj:t, på anförda skäl, utvecklade i Departemeuts-chefens betänkande pag. 16—18, funnit de för löneregleringen vid de värfvade Regementena antagna grunder icke kunna i allo följas samt, med undantag för Regements-chefen, Ofversle-löjlnanten och Majoren, hvilka redan förut utaf omförmätda odisponerade spanmål uppbära en be - 38 Slats-Utskotlets Utlåtande N:o 71. tydlig lillökuitig utöfver staten och å hvilka förenämnde aflönings-grunder ansåges böra tillämpas, föreslagit de öfriga lönerne vid ifrågavarande Regemente-till omkring -3;delar af de lönebelopp, som vid de andre Garnisons-regementena ifrågakomma.
Majit har icke allenast för undsättningstagare i allmänhet lindrat återbetalningen af deras skulder till Magasins-inrättningen utan ock i serskildta fall beviljat all den lättnad i forselsskyldigheten af Kronotionde och Afradsspannmål, sorn med Statens behof varit förenlig. Den utvidgade utförselsfrihet af flera slags skogs-effecter, som Kongl. Majit tillåtit, bör, på samma gång den lifvar handeln , äfven fpr Landttaannén bereda större afkastning af sin skog än han hittills i många fall kunnat påräkna. Resultatet af den för Allmänna Magasinsinrättningens räkning verkställda spanmåls-exporc till Italien är ännu icke sluteligen utredt men man hoppas att förlusten derå ej skall för In - Konungens Nåd. Berättelse'. 57 rättningen bli mycket större än om spanmålen varit i förråden qvarliggande. Emedlertid har denna export, som beredt en betydlig omsätt-' ning af Magasins-inrättmngens lager, och ådagalagt möjligheten att till aflägsna orter kunna föra Svensk säd , gifvit fragtförtjenst åt flere Svenska fartyg. Den är 1820 till England utskeppade Hafre har inbragt i ren behållning mera än hvartill ett lika qvantum af detta sädesslag kunnat vid samma tid köpas i den ort hvarifrån utförseln skedde. Einodlingen, en slöjd hvilken med jordbruket står i ett nära sammanhang, har njutit ett fortfarande hägn; i hvilket afseende dels för Carlstads, Skaraborgs, Jönköpings, Calmare och Blekinge Län, der i följd af belägenheten, hågen för linodling blifvit mera allmän och förädlingen gjort större framsteg, särskildte premier, i förhållande till varans värde och beskaffenhet, blifvit utsatte och utdelte, dels ock understöd beviljadt för att försäkra beståndet och fortfarandet af det till linodlingens och linneväfnadsslöjdens spridande ibland Allmogen uti de Småländske Provinserne anlagda Institutet vid Gårdsby. Eöt att öka och förbättra tillgängen på gröfre ull, hafva ifrån Island blifvit införskrifne
Maj:t, som ansett communicationen emellan Mälaren och Saltsjön, genom Söder sluss, vara af stor vigt, icke blott för Stockholms Stad, utan ock för inre Handels-rörelsen i allmänhet, samt Slussens af behofvet påkallade ombyggnad sålunda utgöra ett företag, som lämpligen borde genom allmänna bidrag befrämjas, i Nåder godtfunnit, att för delta ändamål bevilja ett anslag af Tjugutusen Riksdaler Banco årligen uti Tio års tid, att, ifrån och med år 1837 till och med år 184G, af Handelsoch Sjöfartsfonden utgå, samt af Kongl. Convoy-Commissarialet vid hvarje års början anordnas och utbetalas. Vid detta anslag har Eders Kongl. Maj:t fästat serskidde vilkor och förbehåll, och deribland att Stockholms Stad skulle ifrån och med år i83^ för Slussens ombyggnad afsätta 20,000 R:dr årligen under Tio år.