Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kurhusafgiften har, oaktadt ovannämnde kostnader, ej behöft något år ökas öfver 3 sk. och de uppkommande öfverskotten på desse medel hafva, med Pröfnings-kommitteernes berömliga bifall, blifvit använde till Lazarettets underhållande, hvartill för öfrigt ingår räntorne af Inrättningens utlånte ka Läns-styreisen har länge insett, att större delen af Länets aflägse boende innevånare gå miste om de förmoner denna vid Residens-staden förlagda inrättning erbjuder, och att häri ligger en orättvisa, så vida sorn Kurhus-afgiften utgöres lika på alla orter; men vid tillvägabringande af en förändring härutinnan, måste man försigtigtvis tillse, att icke derpå följer söndring och upplösnig. För att kunna beräkna huru vida det vore verkställbart, utan allt förstora kostnader, att vid Provins-Läkare-stationerne Eksjö och Wernamo förlägga Filial-Lazaretter för ett inskränktare antal sjuksängar, har jag från Läkarne derstädes infordrat nödiga upplysningar, hvarefter denna för Länets hälsovård vigtiga angelägenhet skall vidare tagas i betraktande. Dödliga eller elakartade smittsjukdomar hafva under sednare qvinqvennium ej hemsökt Länet. År 1842 företer dock här så väl som mdngannorstädes ett i sjukdomshistorien sällsamt fenomen, nemligen den så kalla - 29 de Choraea Siti Vid, nu vulgariter ”Predikosjukan.” Den spridde sig med förvånande hastighet och ett förut här och der rådande godartadt religiöst svärmeri, uppflammade till en oroande fanatism. Både för sjukvården medelbarligen och för allmänna ordningens betryggande, påkallades från Kommuniteterne Läns-Styrelsens verksamma biträde, och man sökte lemna båda delarne efter bästa förstånd, i förra hänseendet elter rådplägning med Läkarne. Läns-Styrelsens för tillfället utfärdade allmänna påbud hafva både blifvit i tidningarne underkastade granskning, som utfallit med olika resultater, och i laglig väg öfverklagade, samt . blifvit i första instantien godkände.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Uppå framställning af Grefve af Ugglas, Carl Ludvig, som till Ridderskapets och Adelns Protokoll denna dag aflemnat såväl Rikets Ständers Deputerades underdåniga adress till Ilans Majit Konungen och Hennes Majit Drottningen vid Deras Majesläters kröning i Norge, som ock Hans Majit Konungens derå i nåder afgifna svar, beslöt Ridderskapet och Adeln att meddela dessa handlingar de öfriga Riks-Slånden. Frän Högv. Preste-Sldndet. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskotlels Utlåtande Nio 54, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndcns skiljaktiga beslnt i afseende å andra delar af Betänkandet Nio 20, angående Allmänna Bevillningen: Härvid förekommo: l:o Förslaget till Bevillnings-stadga. Yttrandet, sidan 2, med afseende på ingressen till nämnda stadga. Lades lill handlingarna. Art. I. Prot.-Utdrag den 22 Augusti i860. 63! lllskoltels hemställan ansågs å Preste-Ståndets sida ej erfordra annan åtgärd, än alt luggas lill handlingarna. Art. Med bifall lill Utskottets hemställan, sid. 3, antog Ståndet Borgare-Ståndets der omförmälda beslut. A) Bevillning af fast egendom. § 2. Ståndet, som, med anledning af Utskottets hemställan sidan 6, fann för godt frångå sill angående bevillning för jordbruksfastighet förut fattade beslut, godkände § 2, sådan den finnes intagen uti bilagde förnyade förslag till Bevillningssladga. § 3. Hvad Utskottet med afseende på momentet 1 yttrat och hemställt, lades till handlingarna, och godkände Ståndet den föreslagna förändrade lydelsen af mo mentet 2. § 4. Lades Ull handlingarna. B) Bevillning för inkomst af kapital eller arbete. § 6.
Departementschefen lill justering ett, i öfverensstämmelse med nu fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer i förevarande ämne, hvilket förslag, sådant det finnes detta protokoll bifogadt, Kongl. Maj:t jemväl behagade, uppå Statsrådets underdåniga hemställan, i nåder gilla samt befalla, att, i enlighet dermed, nådig skrifvelse skulle till Rikets Ständer expedieras. Ex prolocollo F. L. Tillander. 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Ank. till Exp. Utsk, den 3 Jan., kl. 5 e, ra. Kongl. Muj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående Rusthullarnes inom det sä kallade Kungsörs län bejrielse från erläggande af nu utgående lösen för de räntedagsver ken, hvilka af deras egande, s'atiihemman skola utgöras; gif ven Stockholms Slott den ao December iS4J. Uli underdånig skrifvelse den 15 Maj 1845 hafva Rikets sednast församlade Siänder anfört, hurusom hos Rikets Ständer anmälan blifvit gjord, att ehuru lindring uti den, åtskillige rusthåll inom det fordna Ulfsunds eller numera såkallade Kungsörs län åliggande skyldighet alt utgöra dagsverken lill Kungsörs gård skall blifvit i nåder ullofvad genom Kongl, resolutionen af den 16
Johan Bengtssons, från Wester-Norrland, Memorial, angående tillökning i Postlegan. Banco-Utskottet: F. d. Talemannen och Riddaren Lars Olssons, Memorial, om Låne-understöd, för Protocolls-Utdrag. 13 35 verkställande af Kyrkobyggnad i Herrestads Socken af Götheborgs och Bobus Län. Lag-Utskottet: 1:0 Carl Fr. Bergs, från Bobus Län, Memorial, angående förändring i åtskillige Lagens rum. 2:0 Pehr Pehrssons, från Blekinge, Memorial, angående Löftesmäns Betalningsskyldighet. 3:o Nils Insulins, från Stockholms Län, Memorial, om utsträckning af rättigheten att utföra andras talan, i sammanhang med det förut remitterade Memorial, af Banco-Fullmägtigen Anders Danielson i lika ämne. 4:o Bemälde Insulins Memorial, om skyndsam pröfning af Lag-Committeens förslag till Rättegångs-Balken, samt offentlighet vid Underrätterne; jemte Anders Danielssons yttrande i ämnet. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: 1:0 Pehr Pehrsson , från Blekinge, Memorial, om ändring i Stängsel-författningarne. 2:0 Bengt Nilssons, från Örebro Län, Memorial, om Sågoch Qvarnsamt Bruksegares deltagande i väghållning. 3:o Nils Insulins, från Stockholms Län, Memorial, i anledning af Kongl. Maj:ts Nå* 1236 Riks-Ständens diga Proposition, angående en förnyad Författning, om Mått, Mål och Vigt. Allm. Besvärsoch Ekonomiutskotten: 1:0 Jonas Nilssons m. fl., från Carlstads Län, Memorial, rörande inqvartering af Truppar under deras tog tili arbete vid Götha Canal. 3:0 Carl Fr.
Tilloknineen utgör väl sk. per \Jtb, hvaraf skulle uppkomma en summa af 44,382 R:dr 24 sk. , men som denna vara importeras hufvudsak Hgast från Ryssland, mot en, enligt den med detta Rike gällande Haudels-traktat, till hälften beräknad Tull, kommer man verkliga förhållandet närmast, om endast halfva summan utföres med 12 22,191 12 Tapetbårder . 1 % — 2 — 190 16 — Tenn: oarbetadt Stäfver; Laggoch Botten42å 27 tums af Ek , 120 st. - 24 50 24 . _ Ull, ej Julsk och Isländsk; kan ej beräknas; skillnaden utgör iör 1?£ — —r _ . 10 __ Ur: Fickmed Guldboete 1 st. 2 —■ 118 andra slag . 1 st. — 16 168 Vändle 1 S 1 — 77 . Vitriol: Grön eller Jern17 L® 1 452 _ Transport 90,910 33 6 59,202 3 — 12 Bil, till Bevillnings-Ulskottets Betankandej N',o 50. Nedsättning Förhöjning • å qvantiteten för lii 11 herlik ni n gen. uti årliga tullinkomsten. å qvantiteten för tuIIberäkningen. uti årliga .tullinkomsten. Bomulls-j hvita: Percaloch Batist 100 R:d. v. . 8 16 —_ 155 36 Gaze och Halflinon 100 R:d. V. ■ — 3 16 — 1,630 8 —- Sticktyg och Pknte 100 Rid. v. — ! 1 32 — 154 40 — Tyll '.
Men i fråga om de för ändamålet erforderliga medel, kan Utskottet icke understödja den af Kongl. Maj! i berörda hänseende gjorda framställning, att besparingarne å det vid sistlidne riksdag för fyllnadspensionerna beviljade kreditiv måtte, i mån af behof, jemte erforderligt visst tillskott för den nya pensioneringens bestridande få användas. Då nemligen en sådan anordning icke är öfverensstämmande med egentliga beskaffenheten af ett kreditiv, och någon särskild fördel icke torde vara att vinna genom besparingarnes användande på sätt föreslaget blifvit, synes det Utskottet lämpligare, att för berörda ändamål bestämmes ett visst årligt belopp, motsvarande det verkliga behofvet, helst sådant skulle befordra enkelhet i räkenskaperna, hvarigenom Riksgälds-kontorets ställning och detta verks disponibla tillgångar lättare kunde bedömas. Af samma skäl anser Utskottet ock, att det vilkor, som med det vid nästlidne riksdag beviljade kreditivet varit förenadt, nemligen att Arméens pensionskassa egde att hvad det ena eller andra året af kreditivet efter skedda utbetalningar, kunde öfverblifva, under följande år, om sådant behöfdes, utbekomma, bör undanrödjas, och att således - StatsUtskottets Utlåtande N:« 84. 57 ledes möjligen uppkommande besparingar å det årliga belopp, som kan varda bestämdt, hädanefter böra såsom annan Statsverkets odisponerade tillgång betraktas. Hvad nu sjelfva beloppet beträffar, har Utskottet, med afseende å de förhållanden, som, sedan den nya pensioneringen infördes, hitintills egt rum, trott sig kunna antaga, att 100,000 riksdaler årligen skola blifva fullt tillräckliga; och om tillika bestämmes, att af detta belopp hälften får lyftas den 1 April hvarje år och hvad som för året vidare erfordras, sedan pensionskassans räkenskaper för samma år blifvit afslutade, torde derigenom vara fästadt behörigt afseende å den olägenhet, som, enligt hvad Kongl. Majk meddelat, för pensionskassan uppkommit genom nu gällande föreskrift, angående dessa medels utbetalning.
Den andra, att 11. o. Ad. skulle besluta öfver den örte punkten före den 4:de. Ffter min upfattning är det alldeles likgiltigt hvilket beslut R. o. Ad uti berörde hänseenden lättar, ty man hav dock för jernvägar ännu att disponera ett belopp af 7,-440,032 rdr rrut. De 2:ne åsigter, som nu kunna uppstå, äro huruvida till den södra banan vid Finjasjön bör gifvas 6 millrioch till den nordligare delen af södra stambanan 1,440,632 rdr rmt eller till den södra ändan omkring 7,000,000 rdr. Nu är klart, att om föredragningssiittet på ifrågasatt sätt lörändras, kommer, i fäll den 4:de punkten föredrages först, de som önska gifva 3,400,000 rdr åt banan mellan Falköping och Jönköping, endast att votera 4,000,000 rdr åt den andra banan. Börjar man åter med örte punkten, är lika tydligt att de, som vilja gifva fullt åt den uti denria punkt omhandlade bana, votera 3 400,000 rdr, och segrar deras åsigt, så finnes icke mer för den andra delen af banan qvar än nyssnämnde 4 milhr. Efter min föreställning är således alldeles likgiltigt hvilkendera punkten som törst föredrages. Hr von Troil: Jag kan icke för mig göra klart, hvarföre de Hrr, som yttrat sig för att ö:te punkten skulle föredragas framför den 4:de, anse att en sådan ordning skulle vara redigare. Mig synes ovilkorligen redigaste föredragningssättet vara, att börja i den ordning, StatslJtsk:t uppställt frågan. Gr. Mörner har redan, enligt min tanke, ganska riktigt anmärkt, att om man önskar sönderdelning af en propos., kan sådant icke förvägras, då man kommer till punkternas afgörande. Här finnas de, som önska ett större anslag åt banan mellan Falköping och Jönköping, samt ett mindre åt södra delen af södra banan. Om nu dessa begära särskilda voteringar öfver anslagsfrågan, så kommer naturligtvis den 4:de punktens afgörande att bero på den åsigt, man då bestämmer sig för.
Af Läns-styrelsens i Westerbottens län sednaste femårsberättelse (pag. 16), kan inhemtas, att, under åren 1856—1860, 117 krononybyggen blifvit till anläggning beviljade; att 97 sådana ingått i skatt och att 323 kronolägenheter äro till 76 Sammans. Stats-, Lagsami Allm. Besv.- och Ekon.-Utsi'. Betänkande N:o 50. skatte losta eller omförda. Likaledes visar Läns-styrelsens i Jemtlands län si sta femårsberättelse (pag. 25), att 32 nybyggen blifvit, under perioden, skattlagda och att af kronohemman 183 särskilda brukningsdelar, tillsammans något öfver 29 mantal, blifvit dels lösta och dels omförda till skatte. Dessa officiela uppgifter torde lemna ojäfaktiga bevis derpå, att de norra länens kultur gjort betydliga framsteg, och hvilken utan tvifvel skall, underlättad af förbättrade kommuuikationsanstalter, oupphörligen gå framåt, så vidt icke odlingar förhindras genom olämpliga författningar, dertill jag i främsta rummet räknar den af Utskottet föreslagna, enär genom densamma uppodlingar och hemmansanläggningar komma att pä ett för länens framtid högst betänkligt sätt tillbakasättas för skogsskötsel^ ehuru båda utan hinder låta förena sig. Jag vill fråga, huru de norra provinserna skulle i närvarande stund hafva sett ut, om författningar med den syftning, som ligger uti det af Utskottets majoritet förordade förslag, skulle under härförut förflutna tider varit gällande? Svaret blir utan tvifvel det. att en stor del af den nu odlade jorden legat ofruktbar. Om nu kronoparken inrättas, och skogseldar, som ganska ofta härja i norra orterna på stora sträckor, förstöra skogen, kommer Kronan att få ringa och kanske ingen inkomst af sådana lägenheter, i stället för att Kronan, om hemman derå varit anlagda, haft en varaktig inkomst från dessa. Att begära det en nybyggare skall sätta sig ner å en trakt, der han icke kan få någon biförtjenst från skogen, hvilken, säga hvad man vill. är den sorn skall odla jorden, är icke tänkbart.
Hvarje arbete kan blifva ett släparbete, och månget, som ej är det, kan ock så kallas. Hr Brakel yttrar vidare att båtsmännen ej skulle vara dugliga till sjös. Jag har dock någon erfarenhet härutinnan, och jag vet alt ombord på en fregatt, som varit ute på Amerikanska kusten och nyligen är hemkommen, gjordes försök att använda båtsmän i stället för matroser på en af masttopparne, och enligt de upplysningar, jag erhållit, slog detta försök ingalunda illa ut. Hå jag här talar för bibehållande af båtsmanshållet, är det derföre att jag anser institutionen kunna göras lämplig, och att jag vet det vara ganska lätt att afskaffa den, men deremot svårt att sätta något annat bättre i stället. Då styrelsen upplöste de s. k. koopwerdie-karls-kompagnierne, fann den sannolikt att antingen individerna ej voro lämpliga för ändamålet, eller anskaffningssättet otjenligt. 1 detta fall förlitar jag mig mera på en styrelses omdöme än på hvad en brefskrifvare till motionären omtalar. Enligt författningarne mönstras båtsmännen hvart 3:dje år, och att några vidunderligheter förefallit, har jag ej kunnat af mönster-rapporter eller mönster-rullor inhemta. Det är sannt att redogörelsesättet är inveckladt, men detta är ej flottans fel, utan Statens, som påbjuder en vidlyftig kontroll. En förändring deri är redan af förvaltningen tillstyrkt. Anda till 1836 följdes ett redogörelsesätt, som gjorde det möjligt att i alla detaljer säga hvad ett arbete kostade. Detta blef dock för vidlyftigt, och då infördes ett annat, om hvilket det nu heter att det ej är nog detaljeradt. Jag måste dock erinra att vid hvarje större förvaltning svårigheter uppstå att göra utgifterna i detalj tydliga. Kostnaden för ett arbete beräknas nu efter det enligt dagsverks-journalen utgjorda arbetet. Men i afseende på materielen, införes icke kostnaden för den verkligt använda, utan värdet af den som blifvit för ändamålet upphandlad.
Han hade nämligen upphört med eget hushåll, sedan hustrun dog, ty han och jungfrun hade genast kommit i lufven på hvarandra, och sedan han kört af henne, hade han svurit på, att aldrig någon piga mera skulle sätta sin fot i hans hus. Madam Andersson, på andra sidan köksförstun, som emellanåt hjälpt dem i huset, hade åtagit sig uppassningen samt lagningen af morgonoch aftonmåltiden, om han åt middagen ute. Madamen var en beskedlig, fattig änka, och som hon i allt rättade sig efter honom, blef där aldrig något gräl. Men hustrun fortfor han att älska, sedan saknaden och vanan väckt honom på denna känsla. När han med någon af sina bekanta talade om henne, grät han, och för den, för hvilken han, medan hon lefde, endast haft klander och snäsor, hade han nu efter döden endast beröm. När han efter gammal vana gick att första gången efter hustruns död betala in en pensionsafgift, såg kassören förvånad på honom. » Men — kamrerns fru är ju död! » Ett ögonblick stod han som slagen af åskan med gapande mun och klotrunda ögon. Han hade inte en sekund kommit att tänka på pensionerna! Men hastigt fattade han sig, räknade upp summan och sade vresigt: » Angår det er, om min hustru är död, hva ' falls? Angår det någon, om jag betalar in mina pensionsafgifter, hva ' falls? » Kassören ansåg honom för sinnesrubbad, men ryckte på axlarna och tog tills vidare mot pengarne. » Jag skulle tro, » fortfor kamrern i samma uppbragta ton, » att liksom jag i 26 år haft råd att ha en hustru och betala pensionsafgifter för henne, så kan jag ha råd att ta ' en annan hustru och betala för henne. Adjö! » Han tog sin med bredt sorgflor prydda hatt från disken, gjorde en djup, ironisk bugning och skred mot dörren, i det han gaf sin lilla magra, torra gestalt en så imponerande hållning som möjligt. Han hörde icke det skallande skratt, som då- nade efter honom, ej heller kassörens utrop: » Nej, vet ni hvad, gamle Salbom tänker redan på att gifta om sig! » Men det hade gamle Salbom inte ett ögonblick tänkt på.
Och dessa fruar, som hushållade så utmärkt, hade alltid prydliga toaletter, läste, musice rade, roade sig, voro glada och underhållande — hur var det möjligt? Hon kunde ej begripa det, och det var ej heller så underligt, ty de flinka fruarna de att glömberätta eller togo för afgjordt, att det öfverallt var så, att man » hade bok » ej blott Några timmar på Skansen. Småprat till Idun af TANT ULRIKA. i kryddboden, utan ock hos slaktaren, bagaren, på apoteket, hos modehandlaren, och att alla » böcker » herrn och och räkningar alltid lämnades icke till frun i huset. till Det var detta, som gjorde » skilna ' n så stor », utom det att ett par barn. mer eller mindre också gör, att utgifterna Men, hon äro olika. som sagdt, detta visste hon ej, och satte sig och grubblade därpå, så att hon glömde skulle sitt ärende och den tunga gång hon gå. Ack, vid alltsammans! det visste hon var så trött, så trött Det hon, att var deras nog hennes fel, hushåll, som han ofta sade, var så mycket dyrare än andras, men hvad skulle hon göra? Det bästa vore, om hon finge dö och gå bort, och så kunde han få en annan, som bättre förstod att — • som han ej behöfde påminna Och hushålla därom! vid de tankarne droppade stora tårar ned mellan fingrarne på den lilla hand, hvarmed hon stödde sin värkande Men därinne på andra panna. sidan om dörren satt mannen, fördjupad i sitt arbete, såg ibland på sin sina cigarr och grubblade, han också, på problemer, men de voro af helt annat slag än de, som irriterade hans stackars lilla hustru. Han arbetade träget, det är sannt, han var en allvarlig man, utan håg för nöjen, och de han sträfvade små Det redligen för de sina, men bekymren, dem visste han ej om. var hon, som fick bära dem, och till lön fick hon — förmaningen: » D u får lof att hushålla. » * Denna få flyktiga teckning har nog icke så motsvarigheter i verkligheten. Mången man, som varmt älskar sin hustru, förstår ej, tror ej, att som han räknar för en obetydlighet, men som han gör henne ondt skär henne i hjärtat.
Ständers Allmänna Besvär s~ och EkonomiUtskotts Betänkande rörandeväckt fråga orri de i Riket brukliga Vigtsorters reduction till enhet« Fran Vällofl. BorgareStåndet har till Utskottet blifvit remitteradt ett Memorial af Herr J. Ullberg, hvaruti han förnyat sin vid 1809 års Riksdag gjorda motion uti nyssnämnda ämne, och derjemte anfört, att, som olägenheterna af de i Riket brukliga Vigtsorters mångfalldighet då blifvit, enligt detta Utskotts Betänkande, af Riksens Högloft. Ständer erkände, och underdånig anmälan hos Kongl. Maj;t derom gjord, men någon Resolution deröfver ännu icke meddelad; så önskade Herr Ullberg, att ytterligare underdånig anmälan hos Kongl. Majit måtte i detta ämne göras. Utskottet, som förskaffat sig de för denna frågas handläggande nödiga upplysningar, har i anledning deraf trott sig böra endast åberopa det af detta Utskott under den 15 Juli 1815 afgifna, och af Högloft. Ridderskapet och Adeln,' Högvördiga PrestStåndet, samt Vällofl. BorgareStåndet bifallne, men af Hedervärda BondeStåndet afslagne Betänkande öfver ett af Riksdagsfullmägtigen för Falu Bergslag, Herr Lagmannen J. Noreus till Vällofl. BorgareStåndet inlemnadt Memorial angående en ny och allmän Reglering af de uti Riket antagna serskilda Vigtsoxter, hvilket Besv. ock 'Ekon. TJtsJc. Betänkanclen. i6~ Betänkande, enligt Utskottets omdöme, är så fullständigt och nöjaktigt upplysande om allt hvad i detta ämne sig tilldragit, och blifvit af Kongl. Maj:t Riksens Höglofl. Ständer, samt Vederbörande Kongl. Coliegier, jemte åtskilliga Embetsman, forordnadt, beslutadt och tillgjordt allt sedan i78otalet, att Utskottet nu icke tror sig böra något ytterligare der-» vid tillägga, än vördsamt föreslå, det Riksens Höglofl.
Redbarheten och dugligheten, der de finnas — den mera framstående förtjensten — sitta icke med slutet vizir — och de, som besitta dessa egenskaper, äro hvarken så många eller så okända, att den väljande löper mycken fara att misstaga sig om personen. Enda farhågan för valrättens missbruk vore således i min tanke, om den funnes utsträckt så långt, eller, rättare sagdt, om den ginge så djupt ned, att den väljande icke hade något eget sjellbestånd att bevara. Men då förslaget i detta hänseende lyckats att träffa en enligt mitt omdöme lämplig, att jag så må säga, konservativ medelväg; då jag icke kan uttänka och ej heller hort någon annan framställa ett bättre sätt, än förslaget uppger, för lösningen af den synnerligen svåra frågan att, till motvigt mot den yngre kammarens befarade, möjligen någon gång förhastade beslut, ställa en äldre kammares mera mogna och bépröfvade omdöme, hvilket enligt förslaget skulle grundas på högre ålder, mera lefnadserfarenhet och den med en större förmögenhet vanligen förenade högre grad af upplysning, bildning och konservativa åsigter; då i fråga om den korporation, af hvilken denna kammare skulle väljas, erfarenheten hittills visat, att allestädes, hvarest landst ngsmannaval egt rum, man, åtminstone så vidt det kommit till min kunskap, icke underlåtit att, utan afseende på bondeeller herreman, dertill utse någon af de bäste och skickligaste inom distriktet, och jag således bör kunna antaga, att landstingen hädanefter som hittills komma att utgöras af kloka, sansade och förståndiga män; då förslagets detaljer äro särdeles enkla, rediga och lättfattliga, och hvad som mot desamma blifvit anmärkt till en del redan blifvit vederlagdt, och lör öfrigt, enligt mitt omdöme, icke är af värre beskaffenhet, än' att bristerna, i den mån de vid tillämpningen må finnas grundade, kunna framdeles lätteligen rättas eller afhjelpas; — då, med ett ord, förslaget ostridigt är det bästa bland de många, som sedan 1809 varit för R.
*Med afseende härå, och sedan sålunda Lagen i 24 Cap. 5 §. ByggningaBalken förut är förändrad, föreslås vördsammeligen, att hvar och en Hemmansägare äfven må vara berättigad, att utan vilkor och förbindelse att ingå i allmänna Brandförsäkringsverket, skilja sig från allmänna Brand, stadsf öreningar, med tiUkännagifyande derom hös Den i Martii. 49 hos Landshöfdingen eller HäradsRätten; men att, till betryggande i för större kostnader än förut, borde de qvarblifvande i Brandstodsförening icke komma att erlägga brandstod i annat förhållande än till det hemmantal, hvari de förut deltagit, så, att om t. ex. i ett Härad af 4o mantal, 20 frångått Brandstodinrättningen, hvarje mantal af de återstående tjugu, blott erlade en fyratiöridedel, af förut på Häradet belöpande ersättning, och hvarvid äfven borde tilläggas, att de sorn erhållit brandskade-ersättning, icke blefvo beiättigade att skilja sig ifrån den inrättning, der de en sådan förmon tillgodonjutit, åtminstone icke förr, ari de i brandstod utgifvit det belopp, sorn kan svara emot den fördel dé äf Brandstodsinrättningen njutit. Jag anhåller vördsammeligen att detta anförande till Lagutskottet remitteras. Grefve Gyllenborg, Johan Henninge Ibland de olägenheter sorn Landtmannfen får vidkänriasj är den icke obetydlig, att nödgas emottaga kririgvandrande personer, Väl med pass försedde, mfen stundom af sådan beskaffenhet, att det dermed åsyftade äridarriål ieke iippfylles.