Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
' Beträffande Folkets lynne, bildning, sedlighet, konstoch niiringsfutg samt välmåga, kan med skäl lemnäs det allmänna yttrande, att Hufvudstadens Innevånare fortfarande utmärka sig för trohet och tillgifvenhet för Konung och Fosterland, laglydnad, välgörenhet, konstoch närings-flit, jemte ett lugnt och sansadt omdöme: hvilket, om det än för ett ögonblick skulle kunna hänföras, dock icke på det hela kan missledas till tänkesätt, sorn äro stridande emot det sanna och rälta; så att välmågan i allmänhet snarare kan anses vara i fortskridande, än i aftagande; Och obestridligt är, alt folkets upplysning och bildning stigit och alltmer fortgår i följd af lidell varvets anspråk derpå samt de många bildningsoch undervisnings-anstalter, som oafbrutet i Hufvudstaden, tillkommit och förbättrats. Men för den lägsta Folk-klassen, som ej kan underdetta allmänna omdöme inbegripas, galler beklagligen ännu den bedröfliga skildring, som i Öfver-StåthåHare-Embetets underdåniga Femårs-Berättelse af år 1828 blifvit gifven om tillståndet bland denna Folk-klass, att nemligen begäret för omättligt brännvins-supande beredt Sjelfsvåld, lättja, sedeförderf, nöd och tiggeri? Ehuru det bör medgifvas, att i Staden stiftade Nykterhets-Föreningar samt inrättade Spisningsställen ulan spirituosa ej varit utan all verkan till fylleriets hain mande, har likväl erfarenheten ytterligare besannat, alt högt pris på brännvin är det enda kraftiga medlet att hos deli lägre Fölk-klassen motverka brännvinets omåttliga förtärande och dess förderfliga följder. -, ,^on§b Polis-Kammarens Arbets-Förleckningar utvisa, alt för fylleri blifvit till böter fällde:
Se Revisionerna. — angående val af Directeurer uti. Se Val. — angående löneförhöjning för Bankoombuden vid. Se Bankoombuden. Lånecontoret i Götheborg, angående löneförhöjning för åtskilliga dess tjenstemän. Se Löneförhöjning. Lånecontoret i Götheborg, om förändring i gällande föreskrifter angående expeditionssättet för jernbelåningen vid. XVIII. B. 45. A. 167. XIX. U. 43g. XX. A. 100. — angående dess directions skyldighet att till lånesökande öfversända beviljade lån, etc. Se Directionen. — om inköp af ett hus för begagnande af. XIX. B. 72. A. 3"‘ — 0111 anställande af en cancellisl till biträde åt ombudsmannen derstädes. XIX. B. 489. XX. A. 100. Lånereglemente, Riddarhus-Directionens, angående tillägg i. Se Riddarhus-Directionen. Lånerätt för Handelsdisconten, angående utsträckt. Se Handelsdisconten. Lånerörelse, Bankens fastighetssamt skiftesoch odlings-, angående förslag till förändrade föreskrifter, i afseende på. XIII. B. 626, 668. Å. 704. XVIII. IJ. 45, 167. XIX. A. 67. — om reglering af, Se Bankens lånerörelse. — på namn och reverser, om tillfällig förstärkning af fonden för. XIV. B. 284. A. 35i. Lånetillgång, 0111 beredande af lättad, genom bildande af en uppoch afskrifningsräkning i Banken. III. 269. IV. R. 36g. XIV. B. 452. XVII.
Jag tror att de författningar, hvilka redan finnas mot missbruk af den frihet folket äger att på ärligt sätt försörja sig , äro mer än tillräckligt stränga, och snarare böra mildras än skärpas, och jag tror i allmänhet, alt missbruken af en naturlig frihet icke förekommas genom tvångsåtgärder, hvilka tvertom endast tillskapa brott och öka antalet af förbrytare. Ej heller kan jag skilja principen för näringsfrihet i allmänhet från detta partiella betänk. ; och då R. o. Ad. bifallit Ekon.Utskts betänk, i frågan om näringsfriheten, samt derigenom hyllat grundsatsen af allmän ratt i detta hänseende, så tror jag icke att R. o. Ad. nu uti en speciel fråga bör frångå denna princip, och stadga en restriclion , som hvarken är af behofvet påkallad eller svarande mot ändamålet. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Allm. Besvärso. Ekon.Ulsk:s betänk. Ropades nej. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå detsamma. Ropades starka ja, blandade med några nej. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det lian trott sig finna att vid svaren å den sista piopositionen ja öfverrösta! nej. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s den 4 dennes på bordet lagda utlåt. JN:o 1-0, ang:de väckta frågor 0111 förändringar uti grundräntorna och sättet för deras godtgörande, indelta rän - 374 Den 8 Juli f. m. tornas och tionde-spanmålens indragning till statsverket, samt ändring uti markegångssättningarna, äfvensom dermed sammanhang ägande åtgärder för räkenskapsverkets förenkling. Gr. Spens, Carl Gust.: Jag anmälte mig, när beslutet var fatladt i afseende på förra betänk., för att mot samma beslut, innefattande afslag på betänk., till prot. nedlägga min reservation, på den grund att betänk, afstyrker afseende på en motion; och om detta afstyrkande genom det nyss lättade beslutet äfven skall anses afslaget, så vet jag ej, huru dermed förhåller sig.
» » Det är väl fruntimmersgöra på en sådan » Det gamla lifvet, » sade Karna på äktaste » Nej, » svarade han kort. där farm också? » frågade Karna eftertänkTyddingeskånska: » Nej, bätter opp. » » Ä r det sannt, hvad de s ä g a. » H o n » A h, jösses Ola » — som han nu stod där, tystnade och fick hans skarpa gråa ögon i sig. samt. » Ja, nock är det det, men det får en mest stark, bred och tafatt med luggen på skrå » Hvad säga de? » göra själf, för det är ondt efter kvinnfolk ned i pannan och kindernas gropar brädd» Att ni ä ' okontanta, Måns och Ola. » Annars är det mest liksom här i fulla af skälmaktighet, slog Karna Truls Jins » Det ljuga de, men j a g går inte som dräng därhenne. den dära Vestern — stora marker en rider ned ögonen för hans blick, men när han tog hos ' en. » öfver. « hennes hand i sin hårda näfve, såg hon på » Ola skall väl aldrig till Per Pers? » honom i sanslös fröjd, i lycka öfver alla » Rider » — sade Karna och log. » Nej hvarken till Per Pers eller till nå ' n gränser: » Jag vill ingen ann ' ha än dig — » annan här i Tyddinge. Jag skall bli min Hon hade inte suttit till häst, sedan Nils Per Ola och hon sprängde förbi de andra pågar» Oh, Karna! » egen, » sade Ola stolt. na fram till Nils Pers hagetäppa! » Och nu beror det bara på, om du vill » Skall Ola? » » Ja, just j a g. I nästa vecka tar jag ut Och hon fick färg öfver sig igen, där hon ha mig, så fattig som j a g är, för de där gick och såg utöfver slätten och tänkte sitt hundra kronorna, som ä ' riktigt mina, de biljett. » och lånade ett hälft öra åt Ola. ska vara till biljett åt mor. ^.h nej, Ola » Biljett? » — Ola då!
Prof. 1828 och 1828, ISami., IBand. mära Haft. 3 Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N. o 6. t N:o 6. * KONGL. MAJ.TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer > angående Hästars prcesterandej i stället för Manskap j af Extra Roteringsskjldige; Gifven Stockholms Slott den 2g October 1828. I anledning af flere Extra Rotehållares tid efter annan i underdånighet framställda önskningar, alt den, i händelse af krig, dem åliggande skyldighet att uppsätta Manskap till Arméens förstärkande, måtte sålunda förändras, alt Rotarne kunde tillåtas prestera Hästar 1 stället för Manskap, fann Kongl. Maj:t* den i5 Maji 182», godt förordna, att Dess samtlige Befallningshafvande i Riket skulle anbefallas höra Extra Rotehållare, klefve nödsakad begagna Extra Roteringen, skulle anse för sig mindre betungande, att på föreslagna vilkor prcestera en Häst i stället för munderad Karl; hvilket förändrade sätt för prsestationen jemväl afåtskillige Extra Rotehållare i Riket antogs oell i följd hvaraf Contracter, i Öfverensstämmelse dermed, afslötos. dih, till R. St. Prot. 1828 och 182g. 1 Sami., 1 Band. 3:dje Haft. t 2 Kongl, Maj.ts Kådiga Propos. K.o G. Då Kong), Maj:t sedermera, efter Krigsocli KammarCollegiernes hörande i den, vid 1812 och 1815 årens Riksdagar, uppkomna frågan om allmän jemnkning i Extra Roteringen, till Rikets senast församlade
Sedan detta mål nu blifvit af Ridderskapet och Adeln afgjordt, får jag anhålla, att de öfrige Respective RiksStånden måtte inbjudas att uti Ridderskapets och Den 2 Junit. Adelns, rörande Disconternes utredning, fattade beslut instämma. Hvilken Friherre Cederströms anhållan ; uppå gjord proposition, af Ridderskapet och A-: deln bifölls. Justerades följande: Utdrag af Protocollet hållit hos Hög-; loflige Ridderskapet och Adeln vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 2 Junii 1818. S. D. Då nu ånyo föredrogs StatsUtskottets den 23 sistlidrre Maji afgifne, samt denåo i samma månad på bordet lagde, Utlåtande; innefattande Berättelse, angående verkställd granskning af Allmänna Magazinslnrättningens Räkenskaper och förvaltning, jemte förslag till grunder för denna Inrättnings organisation, blef berörde Utlåtande, på grund af dervid gjorde anmärkningar, till StatsUtskottet återremiteradt, Ut supra, S. D. Föredrogs å nyo och gillades följande StatsUtskottets den 3o sistlidne Maji påbor-j det lagde Betänkanden; Af den 23 sistlidne Maji: 1:0 Om Frösådd Magasins inrättande i Gefleborgs Lån. X oo ’ 2 Junii. 2!o Angående ett SpannemålsMagazins an» läggande i Staden Falköping 3:0 Angående ett SpannemålsMagazins inrättande i Staden Borås. 4:0 Af den 28 sistlidne Maj, i anledning af Kongl. Majit Nådiga Remiss, angående en årlig anslagssumma till underhållande af Byggnaderne vid Rosersbergs Kungsgård. Ut supra.
I stället för sodalut kan man med fördel använda den länge bepröfvade askluten. Koppar. Dagen innan man tänker skura sin koppar hoprör man en deg af sur mjölk, ättika och groft rågmjöl, 1 jumfru ättika till hvarje halfstop mjölk (mjölken kan vara hur gammal och dålig som helst). Degen får sedan stå och surna. Kopparkärlen uppvärmas på spiselgallret och medan de ännu äro varma påsmetas degen. Omedelbart här efter skuras de med en fuktad trasa, som doppas i mycket fin sand, och sköljas, sedan de blifvit blanka, i varmt såpvatten och aftorkas; ställas sedan en stund på spiselgallret. Man måste vara mycket noga med att sanden, som användes, är fin, ty af grof sand blifva kärlen repiga. ropar jag på soldaterna och låter spärra in dig! » Vid dessa ord visade han på några soldater, som stodo i närheten. Dä ändtligen aflägsnade sig flickan långsamt, gående baklänges, med ögonen oafvändt rigtade på den unge mannen. Hennes läppar rörde sig, liksom formade de åter och åter orden: » Min älskling! Min käraste! » Gabriello fortsatte härefter sin väg oantastad och sade ett par gånger halfhögt för sig sjelf: » Hvilket elände! En så älsklig varelse! Skada, skada! » Och älskligt, ja, till och med underbart skönt var det stackars väsen, han så rått visat ifrån sig — en urbild af den eldiga sicilianska qvinnan, hvars skönhet fångar dig vid första ögonkastet, så snart blott en stråle ur hennes svarta pupill trängt in i din själ. Hur fritt, hur skönt hvälfd är pannan under det glänsande svarta håret, hur tilltalande rörligheten hos de silkesfransade ögonlocken och de fulla koralläpparne! Allt detta hade Gabriello i flykten iakttagit hos flickan och djupt i hjertat känt förtrollningen af en sådan skönhet, men i hans öron ljöd oupphörligt hennes stämmas hesa klang och ständigt såg han för sig det ihåliga leendet och de vidt öppnade mörka ögonen, hvilka syntes så outgrundliga och hade blickat — ack! — så själlöst. Samma dags afton träffade Gabriello vid dörren till kafét samman med den unge militärläkaren.
Lika visst, som jag då stridde för uteblifvandet af denna anmärkn., likaväl är jag nu hugad att strida derför, att denna anmärkn. icke må föranleda till någon 2C8 Den 1 Februari e. m. åtgärd. Alltså får jag för min del föreslå att R. o. Ad. täcktes afslå Utsk:s förslag till underd. skrifvelse i denna punkt. Ilr von Hartmansdorff: Jag instämmer tijl alla delar med Hr Bildt. Med anledn. af hvad Gr. Liljencrants yttrat, anser jag det vara rätt hugneligt att så få anmärknrr ibland dem som Revisorerna gjordt, befunnits vara grundade. Men sådant innebär v icke skäl alt förkasta anmärkn:r af motsatt beskaffenhet. Jag \ klandrar icke det utlemnande af skadadt krut, som hittills egt \ rum, men Hr Bildt har anfört hurusom man kan befara ytterli1. gare anspråk på eftergifter af Regeringen och jag önskar, att de icke malte beviljas. Det är så mycket mera skäl att hushålla i detta fall, som, enl. hvad mig är sagdt, gammalt krut kan, utan stor kostnad omarbetas och göras användbart. En sådan omar o o ° betning lärer ock f. n. pågå vid Åkersbruk. Jag anhåller alltså att R. o. Ad. måtte bifalla Betänk, i denna punkt. Frih. Palmstjerna: Jag vill visst icke föranleda någon votering om en så obetydlig sak som denna; men anhåller likväl att få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet på anledmgen till denna skrifvelse. Om anledmgen är ringa, så torde finnas, att skrifvelsen också är obehöflig. Det är nemi. anfördt för R. St. att K. M. har befallt kostnadsfritt utlemnande af 10 centner krut till Götha kanalverk för bergsprängning vid ombyggnad af Forsviks sluss. Detta företag har icke varit understödt af Statsanslag, och när detla krut begärdes, så befanns i kronans förråd en mängd krut, som var af den beskaffenheten, att det icke dugde till krigsbruk och att omarbetningen deraf skulle kosta en betydlig summa. Det var af detta krut, som K.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den io Maj 184 * * Preste-Ståndet den io Borgare-Ståndet den 12 Bonde-Ståndet den 12 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af väckt fråga om utfärdande af Köpings-privilegier för Trelleborgs By. (Ekon. Utsk. Bet. N:o 74 och Mena. N:o 152. S. A. K. Hos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt derom, att Trelleborgs By, belägen i Skytts Härad och Malmöhus Län, mätte, utöfver den ringa handelsrättighet, som redan blifvit densamma medgifven, tillerkännas enahanda privilegier med dem, hvilka Lysekihls Köping i Bohus Län erhållit genom E. K. M:s Nådiga Kungörelse den 20 Februari 1836; till stöd för hvilken framställning blifvit andraget: att Trelleborg, som i fordna tider skall innehaft Stads-privilegier och ännu måste vidkännas serskilda onera ge - Expeditions-Utskottels Förslag till und.
Sockerbruksegendomen för en slik anläggning befinlies alldeles otjenlig, är genom sedermera anställd undersökning utrönt, och detta misstag bar ytterligare föranledt det bos Kongl. Maj:t af Kongl. Directionen d. 28 sisth October i underdånighet anmälte project, att få utbyta Santessonskn Sockerbruket emot den hälft H:r Commerce-Rådet och Commendören Björnberg eger uti f. d. Ostindiska Compagniets bus i Götheborg, med vilkor att, såsom mellangift, till H:r Commerce-Rådet skall erläggas 18,000 R:dr, samt dessutom åt honom upplåtas en obebyggd tomt, tillhörig Allmänna MagazinsInrättningen, och hvilken tomt år 1818 inköptes för 5ooo R:dr Banco; hvaremot H:r Commerce-Rådet sig förbundit, att invid f. d. Ostindiska Compagniets hus nybygga och inrätta ett Kronobageri med 4 bakugnar och 2:ne dertill hörande Kopparpannor, såvida denna Bagerianläggning kan ske utan förändring i husets yttre construction, sådan som densamma af ritningen deröfver blifvit utmärkt. Om nu antages, att sjelfva Sockerbruksbyggnaden af meranämnde eller f. d. Santes. yo/tska egendomen, utom Flygelbyggnaderna, som ansetts förmånligare att uthyra , efter nödig förändring och inredning i enlighet med H:r Presidenten Friherre Focks uti dess berättelse lemnade uppgift, hvaruti Kongl. Directionens förr åberopade till Kongl. Maj:t 6oo Riksens Ständers ailåtne underdånige skrifvelse af den 28 sisi. October ungefärligen instämmer, verkligen kan inrymma circa 4»2°° tunnor oriad säd, efter en tunna på hvarje qvadrat-aln, för hvilka 4>200 tunnor hyresafgiften, efter, ett medium å 20 sk. tunnan, årligen utgör 1,700 R:dr, och derjemte förutsattes, att årliga hyran för boningsrummen i Flygeibyggnaderne, enligt den calcul Kongl.
—Hvad jag yttrat om gesäller, gäller likaledes i afseende på betjenter både manliga och qvinJiga. I stället för de flera olika beskatlningsbelopp, som förut finnas i hevilla.förordntn för dem utsatta, har Utsk. gått så summariskt till väga, att det satt dem i 2 classen allena, ehuru man vet att villkoren för betjening här i hufvudstaden och på landet, emellan kammartjenare och lakejer, äro så högst olika; de borde följaktligen olika taxeras. I afseende på gårdfarihandlande har Utsk. afstyrkt, alt de skola betala någon särskild afgift för deras resor till Norrige. Om det förslaget vore riktigt, så borde Utsk. äfven föreslå, att skeppare, sorn segla på Norrige, icke borde betala högre afgift än de, som endast segla inrikes. Då bevilln.förordntn åsyftar att beskatta det, sorn bringar inkomt, är det också klart, alt de företag, som bringa större inkomst, jemväl böra högre beskattas. För gårdfarihandlande äro sällan några resor så inkomstbringande, som de till Norrige; det är en allmänt känd sak, som jag under mitt fleråriga vistande i Norrige haft tillfälle att närmare erfara. Fiere talare hafva fästat sig vid det oriktiga i Utskrs förfarande’“att vilja taxera titlar eller s. k. karaktersfullmakter högre än som redan äger rum. Den beskattning, som nu åligger dem, är, efter min förmening, för hög och oriktig. En talare har här anmärkt, att beskattning på titlar ej kan jern föras med annat än beskattning på fåfängan.
En särskild oformlighet i det nuvarande systemet, ehuru hittills mindre i ögonen fallande, likväl, i den mån myndighets-förklaringarne tillvexa, alltmera framträdande, ligger jemväl deri, att, då fråga uppstår om en af Kongl. Majit såsom myndig förklarad qvinnas försättande i omyndighets-tillstånd, sådant, enligt Kongl. Brefvet den 9 December 1806, ankommer på underdomarens pröfning, hvaraf följer, att de vitsord, hvilka, hos Konungen förebragte till gendrifvande af qvinnans myndighets-ansökning, der ej ansetts utgöra hinder mot bifall till ansökningen, kunna omedelbart derefter för underdomstolen finnas utgöra lagligt skäl att sätta den myndiga åter under förmyndarevård. Efter att sålunda hafva antydt de skäl, hvilka, från majoritetens afvikande, hos mig talat för en förändring af nuvarande lagstiftning, öfvergår jag att redogöra för anledningen dertill, att jag icke inom Utskottet med min röst biträdt det Kongl, förslaget. Jag har trott detsamma komma att medföra åtskilliga olägenheter, hvilka skulle, med bevarande af de åsyftade fördelarne, kunna undvikas, om ställningen så förändrades, att qvinnan förmedelst anmälan hos domaren inträdde i myndighetens utöfning, men före sådan anmälans verkställande ansåges såsom omyndig. Enligt Kongl, förslaget beror det på den till myndig ålder komna qvinnans godtycke, att åter varda omyndig; hon »afsäger sig myndighetens utöfning.) och varder ställd under förmyndare. Huru en på sådant sätt omyndig blifven qvinna skall betraktas, i händelse hon ånyo vill varda myndig, derom innehåller förslaget ej något stadgande, men då det onekligen oftast vore bevis på omtanke, om en qvinna, seende framför sig en brydsam ställning genom uppkomna konkurser, invecklade arfsförhållanden o. d., begär att erhålla ett med förmyndare-ansvar beklädt ombud, så vill jag ur förslagets anda taga för gifvet, att den till följd af egen afsägelse omyndigblifna qvinnan åter skulle ingå i full utöfning af alla med myndigheten förenade rättigheter, så snart hon om sin förändrade önskan gjorde anmälan hos domaren.
Emellertid stod d:r Hagdahl icke ensam vid dess utarbetande; lian var den vetenskaplige grundläggaren, sofraren, ordnaren, men att kvinnliga impulser o c h kvinnligt biträde i rik mån därvid togos i anspråk, var ju endast helt naturligt. En hand, som särskildt vid det literära utformandet särdeles verksamt biträdde, har i dessa dagar för alltid fällt pennan, då, som vi redan i förra numret omnämnde, fröken Henrika Hagdahl sistlidne annandag jul afled i S t o c k h o l m vid uppnådda 51 års ålder. D e n hädangångna, en brorsdotter till d:r Hagdahl, var en på hjärtats och hufvudets vägnar lika rikt begåfvad kvinna, hviiken äfven i andra riktningar varit offentligt verksam, o c h vi äro därför öfvertygadc, O kärlek, dina tankar Nå högre än himlens rund; O kärlek, dina tankar Gå djupare än hafvets grund. O kärlek, dina tankar Gå framom stormens il Och lysa tusenfaldt mera Än solens strålande pil. Julius att hennes bild skall lyckligt försvara sin plats i Iduns porträttgalleri. V i gjorde häromdagen doktor Hagdahl en visit för att inhämta några drag ur den nu bortgångna medarbeterskans lefnad. I det med gammaldags k o m f o r t ' redda hemmet mottogos vi med den förbindligaste hjärtlighet af den liflige o c h trots sin höga ålder ännu ungdomligt spänstige läkaren. Utanför salongens fönster bredde sig en rörlig tafla: Hötorgets brokiga salulif o c h i fonden den väldiga matvaruhallen m e d sitt strömmande virrvarr genom alla portar — i sanning just den omgifning, man helst ville tänka sig för denne man, som gjort kökets vetenskap till sin. L i k a underhållande som doktor Hagdahl kan vara, till oeh med när han rör sig på kokkonstens i mångens tycke väl högst prosaiska fält, lika spirituel är hans konversation, kryddad m e d infall o c h illustrerad af anekdoter ur ett långt lifs rika minnen, o c h hastigt gledo de angenäma stunderna fram i hans sällskap.
Vore jag icke alltför medveten om min bristfalliga rutin i och begåfning för lofsjun-gandets konst, skulle jag ock hälst velat helt och hållet gå upp i en lyrisk stämning i prosaform med anledning af dessa fru — Hennings ’ — representationer. Detta gästspel af Danmarks, antagligen Skandinaviens förnämligaste skådespelerska är en tilldragelse, som ställer i skuggan — vill det mig synas — hvad mera märkligt godt i dramatiskt hänseende här passerat, icke blott detta spelår, utan ock en hel mängd andra år, och det är svårt att se annat, än att i belysningen af hennes talang glansen af mer än en inhemsk stjerna fördunklas mer än man kanskevill erkänna. Detta gästspel skall väl också, må man ju hoppas, vara egnadt att for framtiden — åtminstone den allra närmaste — ingalunda obehöfligt skärpa och vidga blicken och vara till lärdom för såväl artister som publik och kritik genom de iakttagelser, reflexioner och jämförelser af mer än en art, hvartill tnan härigenom fatt osökt anledning. Genom anordnandet af ifrågavarande gästspel har ock associationens styrelse om den dramatiska verksamheten här-städes inlagt en förtjenst, som torde kunna öfverskyla hvarje-handa föregående missgrepp och som i parentes sagdt dessutom i ekonomiskt hänseende visat sig utgöra en ny bekräftelse af det gamla språket om dygdens tvåfaldiga belöning. Fru Hennings ' första uppträdande egde rum i Dockhemmet. Fäster man sig blott vid så att säga rytmen af hennes spel här, fick man vid jämförelsen med våra föregående Noror — med all skyldig vördnad för fru Hwassers storhet och med allt skäligt erkännande af fru Håkansons om flit och omsorgsfullt instuderade vittnande och för en nybörjerska mycket förtjenstfulla lärospån — liksom ett generelt intryck af den typiska skilnaden mellan det lätta, lif-liga danska spelsättet * och det tyngre, säfligare svenska, hvilket senare, på det sätt det alldeles för ofta, icke minst på Dramatiska teatern, praktiseras, blir alltför släpande och tålamodspröfvande för individerna af ett nervöst århundrade. Fru Hennings spel bär vittne om, att hon eger i sitt våld den yppersta och omsorgsfullaste teknik.