Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t täckes anbefalla upprättandet af ett nytt fullständigt kostnadsförslag till arbetets utförande på ett ändamålsenligt sätt, samt i Nåder vidtaga de åtgärder, hvarigenom må utrönas och säkerhet vinnas, hvad bidrag härtill Landskrona Stad kan lemna, på det Riksens Ständer, på tillförlitliga grunder, må kunna fatta ett beslut om det anslag, Staten kan finnas härtill böra bestå. Detta varder dock vördsamt öfverlem-. nadt till Riksens Höglofl. Ständers vidare beprÖfvande. Stockholm d. 6 Mars 1823. 166 Stats-Utskotlets Betänkanden* N:Q 31, Antoni den u Mars 182?, Utlåtande, öfver Riksdags-F ullmågtigen Johan Longberg& Motion, angående tryckning af Kongl. Majds Nådiga Proposition om Stats-Verkets tilltillstånd och behof, Tni Stats-Utskottet har Ilederv, Bonde-, Ståndet remitterat ett af Riksdags-Fnllmägtigen Johan Longberg afgifvet Memorial, in-, Behållande de skäl, hvarpå Longberg grundat dess förslag, att den Nådiga Proposition Kongl, Majit vid början af hvarje Riksdag afgifver till Riksens Ständer om StatsYerkets tillstånd och behof, måtto före Riksdagens början till trycket befordras, så att den vid kommande Riksdagar må vara tryckt att till hvarje Riksdagsman utdelas 1 samma stund den till Riksens Ständer öfver1 emnås. Då Stats-Utskottet, lika med RiksdagsFullmägtigen Longberg, anser det vara af Väsendtlig nytta för Riksdags-Ärendernes behandling, att Riksens Ständer vid Riksdagens början erhålla en närmare kännedom om de ämnen, som Kongl. Majit uti Dess Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof till deras öfverläggning och afgörande framställer, än som möjligen kan Stats~Utskottets Betänkanden. 167 vinnas nu, då endast ett exemplar deraf hvarje Riks-Stånd meddelas; har Utskottet ansett sig höra tillstyrka, Riksens Höglofl.
Utskottens Utlåtande, IV s 275—i 278, bif. af BorgareStåndet, IX s 861, af Adeln, IX s 870. •* Båkafgiftens nedsättning, om. Se Lots-och Båkafgifter. 48 Båtsmanshållet, om liqvid mellan Stamoch Strö-Rotarne; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1201. Utskottets Utlåtande, se Rotering, extra. — •—. Vacance-afgift, I i. s 83q. — mäns beklädnad, angående; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s np3. Utskottets Utlåtande, se Beklädnad, indelade Cavalleriets. Böter för Parter, som sig ej till Doms inställa, föreslagen ändring i Stadgandet om. LagUtskottets Utlåtande, YII i. s. 3 — 9, bif. af Adeln, IX s 78, bif. af PresteStåndet, IX s 82, af BondeStåndet, IX s p5, af BorgareStåndet, IX s io3. Underd. Skrifvelse, YII x. s 111 — 113. RiksdagsBeslutct, §. 28. —< för Rusthållai-e, om, som ej betala afgift till Krigsmansbuset. LagUtskottets Memorial, VII 1. s 41» lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s io5, bif. af Adeln, IX s 114. — om upphäfvandet af, för dem, som förfallolöst uteblifva från Krono-Uppbördsstämmoi’. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII, s 4°,9 — 4j7> åtcrrem. af Adeln, IX s 220, af BorgareStåndet, IX s 247. Ytterligare Utlåtande, afgifvet gemensamt af Bevilln. och Ekon.
La: ^usnr Svflomän, af hwilka V^rckckm häktades, men sedermera sick r förlikning för dest lidande 4020 D.': S-i-ivrrmy^t, b> sunnäs and testgen oskyldige: jragor om ersättning hos dem' wäckcee ival; moa estor 48 ars förlopp bleiw» länen afskrifna, lil en stimma <^45,425 D:r Lirvliner och ',272 D:r Luursnr Siiiweruiyuk. För likheten skull i br-?ttek, ma här ej heller förbigås der bedrägeri, stom ar 169; upräcktes, af falska munn och 8>gi1l. Mot jadana hade en hustru ^rms Hckborx, jäinre Son och stae Döttrar m. st. förstått ak ststffa sig ig k«nc-)-län, tilsammans 9000 D:r Larolinse, ä gardar L Christinähamu och ä!!,dköpt!!g. Brottet bsts lagligen beifradt, och af Tänna Läborgs Egendom erhölls någon ersättning: det bristande deri olades 6.ngusns Lommiesgiisr, för underläten waksam het, ehuru dest öfrigt för delaktighet i brottslighrten blefwo af Domaresi frikände. Desta händelser kunna dock aldrig kasta »agon skugga pa Wrwaltningsn: Werkets wä!stand ivid Kas nang (l^iri. XI. döv är nog nkäckelig morsalts. IZZ4 Man torde fa anse denna tidepunkk för en Under halis R ö ring biri dec inrältadk ochb-fast.>c>k: genan? hans omsorg och genom im nilin »rionens klokhet walin det ec sadaut förtroende, a? omständig, heter, fem synkeS hora med undergång, bleswo af in, gen betydenhet.
S. D. Föredrogs ånyo och godkändes Stals-Utskotlets Memorial N:o 97, i anledning af Riks-Ståndens beslut, angående de i, Utlåtandet N:o 62 behandlade frågor om utförande af föreslagna jernvägs-stamlinier och anvisande af dertill erforderliga medel. S. D. Vid förnyad föredragning af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets betänkande N:o 27, i anledning af väckta motioner om förändrad lagstiftning rörande hemmansklyfning och jord-afsöndring, biföll Bonde-Ståndet Utskottets gjorda tillstyrkanden, med undantag af hvad Utskottet hemställt, rörande de föreskrifter i afseende å hemmansklyfning, hvilka tillkommit genom Kongl. Förordningen den 15 Juli 1855 och Kongl. Kungörelsen den 20 Juli 1855, som afslogs; och antog Ståndet i stället, såsom sitt beslut, hvad Herr Carl Hasselrot uti sin reservation föreslagit; deruti öfrige Stånden skulle inbjudas att sig förena. Den 6 Augusti. Frän Högloft. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts nedannämnde den 5 dennes ankomna och på bordet lagda Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o. Angående anslag till reparationer å de Veterinär-inrättningen i Slockholm tillhörande byggnader och till nya inventarier lör densamma; 2:o. Rörande anmäld brist i tillgångarne för Flottans matrosers och upp fordrade båtsmäns mathållning sistlidne och innevarande år; 5:o. Angående pension å Rikets Allmänna Indragnings-stat för Registratorn i Svea Hof-rätt Johan Christian Thulin; 4:o. Angående afsöndring af jord från f. d. Hautboist-bostället Ingeshult vid Elfsborgs regemente till plats för en folkskola i Seglora församling i Elfs borgs län; 5:o. Angående Provincial-läkaren Doktor N. L.
När han nu detta ser i den åter klarnade vågen, längre han härdar ej ut; lik rimfrost, mötande solens värmande sken, eller lik det gula vaxet, som sakta smälter vid lindrig eld, så tynar han bort i sin kärlek. Eko, den föraktade, sörjer honom dock. Hon upprepar sorgset det farväl, han säger till bilden i källan, innan Trött han lutar sitt huvud ned i det saftiga gräset, lycker de ögon till, som tjusats av ägarens fägring. Ännu sedan sitt rum han fått i skuggornas boning, speglar han sig i den stygiska våg. Najader, hans systrar, sörja och klaga hans död och offra hans skördade lockar. Nymfers, dryaders klagande rop gentagas av Eko. Bål de nu reda och komma med hår och skakade facklor; då var svunnet hans lik de finna en blomma i stället, guldgul blomma med vita blad mitt inne i kalken. Ättlingarne av denna blomma kallas än i dag efter den yngling, vars död gav henne tillvaro, narcisser. Efter några ögonblicks tystnad sade Julia: - Nåväl, Ismene, nu är ordningen först hos dig att yppa de tankar, som dikten väckt i din själ. - Mina tankar? genmälde Ismene, skakande sina lockar med djupsinnigt utseende. Jo, vet du, jag har välvt många, rätt aktningsvärda tankar om just den stackars Narkissos. Först och främst ångrar jag, att jag kallat honom narr, ty en narr dör ej av kärlek icke ens till sig själv. För det andra beklagar jag Ekos sorgliga öde. Hon gentog klagoropen kring den döde, som förskjutit henne; hon gentog dem helt visst med smärtsammare ton än hon förnummit dem. Hon kände intet agg, ingen bitterhet, endast kärlek, kärlek in i sista stunden, den goda, olyckliga Eko. Men för det tredje bör detta lära en flicka att icke slösa sina känslor på ett kallt och likgiltigt föremål, utan spara dem åt ett tacksammare, som känner sin skyldighet att med suckar och slavtjänst söka vinna dem ... Eko, är det icke sant? ropade Ismene bort emot aulan. - Sant! upprepade genljudet från aulans pelargång. Ismene klappade händerna av förtjusning och fortfor:
Om nu Regeringen, det oaktadt, då icke fann det alldeles nödvändigt att begära ifrågav:de anslag, ehuruväl man kan föreställa sig, att möjligtvis de som önska detta anslag tänkte: nu finnas goda tillgångar, nu skall man passa pål om, säger jag, tiderna sedan dess betydligt förändrat sig; om den omständigheten att vi nu måste mot dryga räntor uplåna penningar från utlandet såsom en temporär undsättning till alla näringar, synes särskildt mana till sparsamhet, — ligger icke äfven deri ett skäl till upskof med denna fråga? Jag vet att det blifvit något urmodigt och anses numera icke i sin ordning eller tjena till någonting att upmana till sparsamhet; att man anser det betyda intet om skatterne ökas litet mera, ty bevillningen har icke blifvit ökad, säger man; men jag vill fästa upmärksamheten derpå att om Sverige hittills varit nog lyckligt att icke hafva en hög bevillning, så stå vi vid denna Riksdag på en gräns. Vi hafva varit nödsakade att taga statslån till ännu obestämdt belopp för framtiden till byggande af jernvägar, om hvilka det är ett ganska stridigt problem huruvida de komma att betala underhållskostnaden; vi hafva äfven sett att det varit starkt i fråga att för första gången belägga råämnen för våra manufakturer med tull och således komma in på samma beskattnings-bana med finanstullar, på hvilken de mest skuldsatta stater befinna sig. Det är icke skäl att i vårt folkfattig;) land helt och hållet kasta bort den, om man så vill, utnötta* frasen om besparing, intilldess vi komma derhän att, i följd af den dryga lefnadskostnaden, se utvandringarne till Amerika öka sig i en förskräckande grad.
E n kväll minns jag särskildt; vi gledo fram under Suckarnas b r o, förbi dogepalatset o c h det gamla statsfängelset midt emot (det användes som fängelse ännu i våra dagar), och just som vi k o m m o ut i Canale grande, lågade en kornblixt b a k o m ett stort moln, skiftande i grått o c h rödt, under hvars ena kant solen stod på lur. O c h så fortfor horisonten att flamma, medan vi gledo så stilla fram i vår eleganta gondol (man glider alltid långsamt, då man glider på t i m m e). Sjöarna o c h Milano — nej, j a g skall förskona dig, det där kan du utantill. J a g vill bara hälsa dig från Lionardo da Vincis Nattvard, den har visst fjällat af sig ännu mera, sedan du såg den, ty nu ser den jämmerlig ut. J a g tror karlen var tokig, skall man måla odödliga mästerverk med oljefärg på kalkrappning? Fanns där inte freskomålning på den tiden? O c h nu ha v i alldeles nyss anländt till Isola Bella. K l o c k a n är åtta på kvällen, jag sitter i hotellrummet o c h skrifver detta, medan K l a s är nere o c h säger till o m, att de skola duka vår middag på terrassen. Jag kan inte neka till, att j a g är nyfiken på Isola Bella, nyfiken och litet rädd att få mina illusioner krossade. T y det första intrycket var just inte. nej, tyst min mun. Bädeker har märkligt nog bara en stjärna för Isola Bella, det är oroväckande, och han talar i iskall ton o m » d e n vackra, i gammalitaliensk stil anlagda trädgården ». N å, vi få se i morgon. N u måste det bli ett slut på detta osammanhängande bref, hvars väfnad i att alldeles sakna öfvergångar liknar det m o - derna tyget changeant — men du tycker kanske det är mera långrandigt, du. N e j, farväl med dig nu, middagen är serverad. Hälsningar i massa från din hungriga väninna Betty B. P. S. D a g e n därpå. N u har jag sett Isola Beilas park.
I afseende åter på senare puncten, är inom Ridderskapet och Adeln yrkadt, att, på de skäl, som i Biskop Tegnérs vid Betänkandet fogade reservation linnas upp tagne, det förråd af i4 °cb to sk. sedlar, som redan Ennes i Banken, må urgifvas och förbrukar, men icke förstöras till skada för Banken och nytta för ingen ; hvarjemte inom Borgare-Ståndet dels åtskilige Ledamöter ansett nämnde sedlar böna, så länge de finnas brukbara, från Banken utgifvas, och dels andre Ledamöter instämt uti den af Utskottet, beträffande dessa sedlar, yttrade åsigt. Bih. till R. St. Emedlertid och sora några andra skäl för utlenanande från Banken af dess liela firråd uti i4 och 10 skillingar kopparmynt icke blifvit af de Ledamöter inom Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, hvilka, på sådan grund, å Bctänka»- det begärt återremiss, anförde, än dem, soia Biskop Tegnér uti sin liär förut omnämiida reservation antydt, och hvilka, vid frågans afgörande bos Utskottet, redan varit under pröfning, samt dertill kommer, att, jemte det 2:ne Riks-Stånd bifallit förevarande hemställan, flere af Borgare-Ståndets Ledamöter delat deri åsigt, att sedlarne å j4 och io skillingar kopparmynt, såsom mindre omtyckta, böra dragas utur allmänna rörelsen, ser Utskottet sig ega full anledning förnya den hemställan, att Bankens sedlar å i4 och io sk. kopparmynt af åren i8o3 oefe i8o4 må utgifvas endast till och med år i841- Stockholm dea 6 Augusti 1840.
Ett nödvändigt vilkor för möjlighetan häraf, är dock att tillverkningen bedrifves i stor skala, hvarigenom produktionskostnaden naturligtvis minskas; dertill fordras borttagande af maximum. Således, utan borttagande af maximum, ingen fabriksbränning, utan fabriksbränning ingen export, och utan export ingen verklig vinst för landet af denna handtering. Jag yrkar bifall till Utsk:ts hemställan. Gr. Sparre, Erik: Jag ber Gr. Björnstjerna om ursägt för det jag nödgas i dag upprepa samma satser som i går, men mina åsigter äro desamma som då, och jag kan icke underlåta att uttala dem, huru liten förhoppning jag än hyser, att huset skall lyssna till min framställning. Det är tyvärr icke första gången jordbrukets intressen trampas under fotterna på detta rum; vi äro för få jordbrukare här och magta derföre ej göra oss hörda, men man bör komma ihäg, att ju häftigare och oförsigtigare man nu går till väga, ju starkare blir ock reaktionen vid nästa riksdag, ty då, varén öfvertygade derom, Mina Hrr! skall jordbrukarnes röst veta göra sig gällande, och ju hårdare vi nu behandla dem, desto kraftigare och med större’ förbittring skola de då häfda sina rättigheter. Liksom vi nu vilja till jordbrukets förfång flytta bränvinsbränningen till städerna, så skola de då kanske monopolisera hela denna näring för landet. Följden måste blifva sådan, ty en reaktion framkallas alltid af att gå för brådstörtadt till väga. Då Gr. Björnstjerna uttalade den sats, att vill man ett mål, är det en lycka ju hastigare man uppnår detsamma, betyder ju detta i afseende å näringarne revolution, och jag hade derföre minst af honom väntat få höra en sådan åsigt. Den hänsynslöshet för jordbrukets intressen, en sådan sats innebär, kan jag icke annat än djupt beklaga. Jag yttrade i går och jag 254 Den 12 Maj f. in. upprepar det i dag, att ingen näring kan så litet rätta sig efter konjunkturerna för dagen, sorn jordbruket, Fabriksidkaren eger många möjligheter att öfvergå till ett annat yrke; jordbrukaren kan det icke, och det våldsamma sätt att gå till väga, som Gr. Björnstjerna predikar, skulle derföre i grund ruinera vårt jordbruk.
UTFÖRLIGA PROSPEKT SÄNDAS PÅ BEGÄRAN. MEDICINSKA FÖRFRÅGNINGAR BESVARAS AF BADLÄKAREN FREDRIK LINDSKOG, ADRESS TILL 1 JUNI STOCKHOLM, KLARA ÖSTRA KYRKOGATA 8. RIKSTELEF. (G. 81233) Enda äkta engelska Per Perssons Yäfo. Stickmaskin, Drottninggatan 21 B, Stockholm. GULDMEDALJ Malmö 1896, STOCKHOLM 1897. NUTIDENS BÄSTA jaa,&lt;3L&amp;,x±&amp;-t£ii.t HÖGT OEH VACKERT LÄGE I SKOGRIK TRAKT Å DET SMÅLÄNDSKA HÖGLANDET. ÖPPEN 1 JUNI — 1 SEPTEMBER. LÄKARE D:R OLOF SUNDELI, HVETLANDA. BEGÄR PROSPEKT FRÄN KAMRERAREKONTORET, ADR. LANNASKE DE BRUNN. (G. 79153) STORARTADE NYANLÄGGNINGAR. STARKASTE JÄRNKÄLLOR. UTMÄRKTA GYTTJEMASSAGEBAD. STÅLBAD OCH HAFSBAD. RONNEBY BRUNN, .Saison I juni — 31 augusti. NATURSKÖNT LÄGE NÄRA ÖSTERSJÖN. FULLSTÄNDIGA PROSPEKT GRATIS OCH FRANKO GENOM Brunnskontoret. STICKMASKINER. OMSORGS FULL ASTE ARBETE. STÖRSTA ANVÄNDBARHET. BILLIGASTE PRIS. KÖPARE ERHÅLLA UNDERVISNING GRATIS. Till Direktör C. H. Liedbecks kurs i ANTAGAS FORTFARANDE ELEVER, DAMER OCH HERRAR, I SKILDA KURSER. UNDERVISNING I ANATOMI, FYSIOLOGI OCH SJUKDOMSLÄRA MEDDELAS AF LÄKARE OCH MEDICINE AMANUENSER.
Dä Ridderskapet och Adeln hördes häruti instämma, äterrog Herr Landt-Marffalken sin plars, och gjorde proposition till bifall ä Banco - Utskottets ofwannämnde betänkanden, hwilken proposition med beswarades. Herr Landt Marskalken hemstälde om Ridderskapet och Adeln nästkommande Mändag skulle wilja företaga sig wal af desi Fullmägtige i Banque» och Riksgälds-Contoir», samt af Revisorer öfwer berörde werk samt Statsmerket. Bifölls. Justerades följande: Utdrag af protocollet, hällik hos Höalofl. Ridderstaoet och Adeln wiv Urtima Riksdagen i Orebro den 24 Julii 1812. S. D. Wid förnyad föredragning äterremikterades till Bewillnings-Utskottek, äkföljdt af derwid gjorde anmärkningar, berörde Utskotts betän k^ide - Den 24 Julli. Zy? kande virande Charta Sigillatä afgifren. Vt supra. S. D. Föredrogs ä nyo Srais-Ulsk^ttets, den 2Z sistledne pä bordet lagda utlärande, i anledning af hos Högloft. Ridderskapet och Adeln gjord anmärkning wid Utskottets betänkande om stuleri-inrätrningcns bibehållande pä Flyinge och Dahlby Lungsgärdar, och blef samma Utskotts den 17 Jussi pä bordet lagda betänkande öfwer samma ämne, bifallit, med tillagg af de förklaringar berörde utlärande innehåller. Likaledes wid sörnyad föredragning af StatSUlffotrets, den 23 Julii pä bordet lagde utlärande, öfwer de hos Högloft.
Men att se dem och icke uttala dem, det vore åtminstone orätt. Finna Riks-stånden, att de förtjena någon uppmärksamhet, då är jag förvissad, att Utskottets beslut icke vinner framgång». Af herr Åkerman, Fr. »Emot Utskottets tillstyrkande i utlåtandet N:o 42, att med % million r:dr banko öka fastighcts-lånefonden har jag förut reserverat mig. De skäl, som då motiverade mitt afslag, hafva genom sedermera i affarslifvet inträffade, på bankens blifvande ställning mäktigt inverkande, händelser fält ökad kraft. Nu åter måste jag reservera mig mot Utskottets sätt att behandla denna fråga, sedan 2:ne Stånd bifallit, men 2:ne Stånd afslagit en sådan tillökning. Jas; hade nemligen trott, att den vid behandling af återremisser vanliga praxis, att Utskott, hvars förslag blifvit af 2:ne Stånd godkändt, inbjuder de afslående Stånden att med de bifallande sig förena, bordt frångås af Banko-Utskottet, som, för att kunna iakttaga sitt åliggande att aktgifva på allt, som på hankens soliditet kan inverka, och till Rikets Ständers pröfning hemställa resultatet af sina iakttagelser, är af grundlagen lillerkändt motionsrätt, följaktligen, då, såsom nu, förhållanderne hvad handel, industri och penningeställning i allmänhet beträffar, så utomordentligt förändrat sig, emot hvad de voro, då utlåtandet N:o 42 afgafs, bordt taga sådant i öfvervägande samt till Rikets Ständer göra en derpå grundad framställning. Ilade detta skett, skulle Utskottet otvifvelaktig! kommit till det resultat, att de Riksstånd, som bifallit Utskottets oftanämnde förslag, blifvit inbjudne, att detsamma numera frångå». Uti denna reservation har herr C. Östberg instämt.
Främlingen såg, att detta ej var rätta sättet att komma John Hall in på lifvet. Han förändrade ögonblickligen taktik och sade: – Jag kommer helt och hållet af egen drift och ledd af mitt stora deltagande i herr Halls oförskylda lidanden, hvilka jag hoppas och tror snart skola hafva ett slut. – Ja, mänskligheten, som så länge åskådat, hur min lefnad banat sig väg genom idel tistel och törnen, afbidar nu, fruktande – jag är viss därpå – en utgång, vid hvilken dess eget hopp är så nära fästadt. Jag tackar min herre för hans deltagande. – Det är just om denna utgång, som jag tänker tala med herr Hall, och för hvilkens skull jag rest hit. Jag vet från allra säkraste håll, att Högsta Domstolens utslag kommer att gå mot herr Hall. John rusade upp från sin plats med en sådan häftighet, att bordet vältes kull. Fågeln i buren flaxade uppskrämd mot gallret, och dörren till kökskammaren öppnades på glänt, och de förskräckta kvinnornas ansikten syntes i dörrspringan. De ville se, om den svartklädde främlingen gjorde herr Hall någon förtret. Men då de sågo, hvilken orsaken till det hiskliga bullret varit, stängde de åter hastigt dörren. Johns blickar hade hela tiden varit fästa på de outgrundliga ögonen. En rysning skakade hans afmagrade gestalt. – Det kan ej vara sant, hvad min herre hört, ropade han, och den vanligen lågmälta rösten vardt tunn och skrikande. Den olyckligaste kan ännu le åt drömmen om en lycklig framtid. Jag äger ej något förföriskt hopp. Min verksamhet är ej mera för mig, min framtid är ägnad tacksamheten för åtnjutet deltagande och en älskad dotters ännu molnfria dagar, och för detta har jag haft behof att förena stormen i mitt bröst med ståndaktighet, dess häftighet med grannlagenheten. Men tanken på Högsta Domstolen, på högsta rättvisan har varit mig tröstande. Denna höjd, hvarifrån nästa steget är evig sanning, evigt ljus, måste också bestrålas däraf, måste lofva hopp och tröst åt det modfällda lidandet, hvila och säkerhet åt den trötte och förföljde. Det är omöjligt, att detta mitt fasta hopp kan komma på skam! John Hall sjönk ner på sin förra plats och brast ut i våldsamma snyftningar.
Af sådan or - Den 30 September e. mi 467 sak kan jag icke ellar instämma uti hvad Utskotten nu i ämnet föreslagit. Jag anser det vara vida bättre, att förblifva vid hvad sorn förut är i förevarande fall stadgadt. Landsliöfdingarne hafva ofta personligen hållit de undersökningar å stället, som understundom vid enskiften måste ega rum. Hela handläggningen dervid är också mera Oeconomisk än Juridisk, då hufvudgrunderne för skiftet uppgöres af ömsesidigt valde personer. Henna anstalt tyckes just visa, att saken bör fortare bjelpas i gång, än andra. Men skulle åter, såsom Herr von Hauswolff inom Utskotten tillstyrkt, dylika frågor förvisas till ordinarie Domstol, blefve ock, efter min öfvertygelse, enskiftet lika onyttiga, som de hittills varit gagneliga, genom den orimmeliga tids* utdrägt Rättegångssätt^ vid HäradsRätterne kan medföra. Herr Danckwardt (Se Bilagan N:o 1.) Herr Munck eif Rosenskjöld, Eberhard * I* Ftågavarande ämne är ett af de vigtigare, Sorn under denna Riksdag förevarit, serdeles hvad Malmö Län beträffar. Den enskiftes*författning, sorn år 1803 utfärdades för Skåne, innebar alltför mycket karacteren af den despotiska styrelse, hvarunder den tillkom, och man kan med skäl säga, att eganderätten icke blifvit så litet hållen i helgd i något land sora i Malmö Län 468 Den 30 September e. m. under de Iren, då_ Författningen ännu var gällande. Författningen har sedermera nemligen 1812 blifvit så modifierad, att man något mera iakttagit enskildes rätt. Jag medgifver, hvad Herr Tham anfört, att enskiftningarne för Eilet i det hela medfört mycken nytta; men man måste dock göra skillnad emellan det som gagnar en del, och det som gagnar det hela. Man kunde till exempel möjeligen uppfinna en finance-plan eller en bevillnings-författning, som ålade endast de rike att betala utskylderne, men befriade alla andra medborgare.