Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingendera begrep, hvad så i hast kommit åt den skarpsinnige, mångkunnige, bedagade, och äfven såsom en hedersman allmänt vittsordade Vetenskaps-idkaren. Är han ett djefvulens redskap till införande af nytt kätteri? frågade man å ena sidan. Är han en svärmare? eller en bedragare? eller har han rentaf tappat vettet? frågade man å den andra. Det sista tycktes sannolikast, och blef allmännast antaget. Det syntes ock bäst förklara möjligheten, hur en utmärkt Mathematicus, Mechanicus, Mineralog, och så vidare, hade kunnat ett, tu, tre förvandla sig till skådare af Ande och Andar. Likväl var det rykte, som han dittills vunnit, icke förvärfvadt blott för hans Mathematik, hans Mechanik, hans Mineralogi, och öfverhufvud hans Naturforskning. Han hade äfven visat sig vara en speculatif Naturforskare, en Philosoph; och såsom sådan, i utförliga arbeten, framställt en verlds-åsigt, i hvilken – vid närmare påseende – den följande theosophiska ligger förberedd. Redan der visar sig Verlden uppfattad såsom ett ur andlig sjelfnödvändighet framgånget och af densamma ordnadt Natursystem, uppkommet från en i det Oändliga gifven Centralkraft, som innerst är Intelligens, Vishet, Kärlek; och hela det i sin form till någon del mechaniska, men i sin själ afgjordt dynamiska, organiska och tillika allegoriska sätt, hvarpå han redan der ådagalägger, huru Verldslifvet, uppifrån sitt Första ända ned till sitt Yttersta, bildar sig och sammanhänger genom idel alstrande och hvarandra förklarande Analogier, Correspondenser eller Motsvarigheter, påminner ovillkorligt om den än mera förandligade skepnad, hvari hans lära sedan ställde sig rentaf på den bibliska uppenbarelsens grund och betraktade sig såsom en rak fortsättning af denna uppenbarelse, utan att likväl afkläda sig sitt ursprungliga speculativa kynne.
Apr. 8-09. — om desi skiljande frän Stats och andra medel sä wäl wid tazering som indrifying och redowisning, säsom närmare bidragande till Riksgälds-Contoircts framtida säkerhet Fehr. 1357, — om insänbandcktill KammarRättcn as LandsContoirens General förslag dervfwer samt uppdrag at KammarRättcn att författa de sammandrag deraf, som stola tjena Bewillnings-Utffortet till upplysning och underrättelse Mars 578. Formulaire för redowisning af upbördcn. Lervillnings-Summan antagen Dec. 24Z. Mars 47. — om desi fördelning till tre femtedelar under namn af Bevillning och till 2 femtedelar under namn af Krigsgärd Apr. 985. 991 laog: Maji 1069. Lervillnings-Ltskottet, om wäljande af desi Ledamöter Maji 137. — om Instruktion ,Maji 172. 2oZ. — Ledamöter deraf; Se Lista. äger att. till Plena yttra sig öfwer grunderna för BcnMningcns fördelning, Masi 204.208. — uppdrages att gransta Kronans intrader af Sjö- och Landt-tulls samt Accis-afgifter, samt Post, Charta Sigillata och huSbehofs branningsmedel, Aug. 984' — om påökning i tractamen tet för desi Canccllistcr, Apr. 995. Betänkande», Memorial och Protocolls-Utdrag: —rörörande den detsamma uppdragna granstning af Sjöoch Landttulls-afgifterna, Post-, Charta Sigillata och husbehofsbränningsmedlen,' Sept. Mars i7y» — med Förslag till grunderna för Be - Lv Register. willningcns utgörande, Sep. 8lr.—86o. «vet. 4053. 4lZL. 4771. Nsv. 305. d. XIV. i'L.
Rättens ombudsman uppdragna votum i konkurslagens 60 §, angående val till gode män och syssloman, samt i 64 och 65 §§, angående gode mäns och sysslomäus fullgörande af sina uppdrag måtte öfverlemnas till Rättens ordförande; 3:o) att den enligt 63 § gode män och syssloman ålagda räkning, inom en vecka efter hvarje månads slut, öfverlemnas till de personer, som borgenärerne bland sig enligt 44 § väljer; 4:o) att gode män och syssloman uppdrages utgöra de öfriga för Rättens ombudsman bestämda åligganden angående förvaltningen och realiseringen af konkursboet; 5:o) att värderingen på fast egendom under anslagstiden måtte få ske på sätt, som om utmätt fastighet finnes stadgadt; 6:o) att, der kungörelser i tidningar erfordras, de måtte införas ej allenast i allmänna utan jemväl i det läns tidningar, der konkursboet är beläget; 7:o) att i följd af ofvanstående förändringsförslag, der så behöfves, Konkurslagens §§ förändras på sätt lämpligt är. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 8 November 1865. J. Jonasson, från Kronobergs län. Bih. till R. St. Af Sven Hansson från Östergötlands län, om utsträckning af landstingens verksamhet och befogenhet. Att landstinget är en institution, som, rätt begagnad, bör för både länet och landet hafva sina goda följder, lärer väl icke kunna bestridas; men ingenting från menskligketens sida har ännu framkommit fullkomligt, hvadan allting behöfver mer och mer fullkomnas, och till sådant fullkomnande af landstings-institutionen hörer otvifvelaktigt ett uttryckligt medgifvande för landstinget, att utsträcka sin befogenhet att rådslå jemväl om sådana allmänna angelägenheter, hvilkas afgörande tillhörer antingen Regeringen eller båda Statsmagterna och att uti dem framställa sina åsigter och önskningar. Innan landstinget erhållit en sådan befogenhet, kan det icke med full lifskraft verka för sitt ändamål, för hvars uppnående ett innerligt, organiskt sammanhang måste finnas till emellan landstinget och Statsmagterna. Kongl.
Ett tusende trettioen motböcker äro utgifne på mindre än tre år och i 8,o32 poster äro under närande tid i sparbanken insatte 35,601 R:dr r sk., en summa, den få sparbanker i Riket, utom i Stockholm och Götheborg, fått på lika korrt tid mottaga. Af ofvannämnde antal motböcker hafva blott 44 blifvit återstälde och uti 44^ poster äro endast 8,a3o R:dr 32 sk. Banco ur sparbanken uttagna. Förvaltningskostnaden, som blott beslår i Bokförandens och Waktmästarens aflöning, skrifmaterialier, ved och ljus, Tryckningskostnad och Bokbindare-räkningar hafva tills dato uppgått till 656 R:dr 12 sk. Sparbankens utlånta räntebärande Capita ler uppgå denna dag till . R:dr B:co 29,997: och behållningen i Cassan .. V98: ra. »• Summa R:dr Broo 30,19b: 12. »* Landshöfdingen är Ordförande i Sparbankens Direction, som för öfrigt består af en Vice Ordförande och r2 Ledamöter, alla antingen jurister, näringsidkare eller affairsmän. Utom de förändringar, som timat g®* nom dödsfall eller flyttningar, har blott en enda Ledamot lemnat Styrelsen sedan dess första organisation. Pohcen i Länet handhafves af Kronobetjeningen och i främsta rummet af Krono-Länsmännen. Två i Länet anställde Landsfiscaler utöf1'3 det egentliga åklagarekallet; men på Länsmännen, desse svagt louie och ofta missaktade tjenstemän, beror i yttersta punkten nästan allt hvad so'1* skall uträttas hos folket, tili vidmakthållande af ordning och all rätts fullbordan på landsbygden.
Likaledes ha icke ens de mest ryktbara sångerskor, som vi här de senare åren haft tillfälle att höra, kunnat öfverglänsa fru Östberg, ehuru hon icke vunnit världsrykte; någon egentlig rival torde hon bland dem knappt ha ägt annat än i Marcella Sembrich, som hon för öfrigt i åtskilligt liknar, i det att de bägge främst äro, hvad man skulle kunna kalla klassiska bravursångerskor. Bland de sceniska gestalter, fru Östberg under sin långa teaterbana framställt, intagas hedersplatserna af de roller, hon utfört inom buffa-operan, för hvilken hon äger den afgjordaste begåfning. Jag tänker då mindre på hennes operett-tid och på de gestalter, hon då skapade, icke heller på hennes första tid vid kungl. teatern, utan jag afser närmast de gestalter, som hon under sitt sista skede framställt. Hennes populäraste roll inom buffa operan är fru Ström i Nicolais » Muntra fruar », en roll, som hon för första gången utförde redan för 22 år sedan, alltså under sina första teaterår, men som hon sedan dess utarbetat till en fullt individuell figur, en frisk och saftig buffa-typ, på samma gång som hon naturligen sjunger partiet med den elegantaste koloratur, det mest briljanta föredrag. Utmärkt är hon äfven som Marie i » Regementets dotter », och som Martha, två bland hennes mest lyckade framställningar, där hon äfven har väl begagnat tillfället att visa hela glansen af sin sångkonst. Ett litet mästerstycke i sin art — låt vara, att denna icke står högt på konstens rangskala — var äfven hennes roliga, automatmässiga docka i » Hoffmans sagor »; Icke lika obetingadt har fru Östberg alltid lyckats inom den seriösa operan, där hon understundom brustit i förmågan att individualisera, hvilken som bekant blott alltför sällan stå opera-artister till buds. Särskildt i att uttrycka starkare känslor och lidelser lyckas hon emellertid i allmänhet väl, och äfven för det veka, rörande, ' ömma, resignerade har hon de senare åren lyckats finna uttryck. Framför allt i operan » Mefistofeles » förmådde hon att i fängelsescenen som Margaretha inlägga både dramatisk kraft och ett rörande uttryck, en gri
R:dr 4,25l”42ÖT2ir Riksgälds-kontorets utgifter under ifrågavarande halfår hafva deremot utgjort R:dr 5,563,946: 18. nemligen: Räntor för och kapitalafbetalningar å Riksgälds-kontorets skulder, med undantag af jernvägslånen 17,154: 30. Utaf 1861 års ränteoch amorteringsanslag för nyss berörde lån 1.655,333: 33. » de vid 1844 och 1845, 1853 och 1854 samt 1856 och 1858 års riksdagar utan återbetalningsskyldigliet beviljade och i Riksgälds-kontoret anvisade statsanslag 587,278: 56. » enahanda vid 1859 och 1860 års riksdag beviljade anslag 1,169,299: 30. » de vid 1856—1858 samt 1S59 och 1860 års riksdagar beviljade låneunderstöd 326,860: — » anslagen för folkundervisningen 7,812: 8. » de å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiver 136,855: 17. Utbetalda undsättningsmedel 40,000: — Riksdagsoch revisionskostnader 21,303; 56. Aflöning och resekostnader samt expenser för Justitieombudsmannen och hans Expedition m. m 11,995: — Förvaltningsoch uppbördskostnader m. m 53,328: 26. Fromma stiftelsers andelar utaf kortstämpelafgiften 37,926: 62. Tillsvidare förräntade medel, med tillägg af dervid förskottsvis godtgjorda räntor, 3,300 R:dr, 1,498,800: —•
I konstens praktiska användning på vår dagliga omgifning, på våra hus, möbler, kläder och alla » de tusen o c h en » detaljer, som tillhöra ett civiliseradt lif, hafva vi sett en ofantlig reaktion från de stereotypa former o c h färger, som tillfredsställde Yåra farföräldrar V i äro ibland omedvetna om vår tids mäktiga strömningar; denna rörelse hän m o t det sköna i allting, är så framträdande att den icke kan blifva opåaktad. D e n gör sig mer eller mindre gällande i hvars o c h ens l i f; låt oss försöka att förstå den, på det vi må gifva den sin rätta riktning. H v a d tjänar den till, all denna ansträngning att göra blotta omgifningen, den materiella infattningen till vårt lif vackrare o c h mera angenäm att betrakta? Förmågan att uppskatta skönhet kan ju erhålla en stor o c h innerlig tillfredsställelse, o c h ingen gåfva, som är i stånd att skänka så mycken ädel o c h oinväxlande glädje, kan hafva blifvit oss gifven utan för att tjäna ett godt ändamål. O m vi medgifva detta, blir det vår plikt att göra det mesta af den, liksom af alla våra andra gåfvor o c h sålunda förvärfva ett större o c h rikare lifsinnehåll. A t t i högsta möjliga grad utveckla våra krafter o c h anlag är hemligheten af allt sant framåtskridande. V i böra betrakta dem som heliga skänker, hvilka blifvit oss förlänad s för att gifva den största möjliga vinst, o c h vi skola få se, att hvar o c h en af dem, huru obetydliga än somliga kunna förefalla, jämförda med vår naturs djupare kraf och högre sträfvanden, borde intaga sin tillbörliga plats i vår andliga o c h intellektuella utveckling. Betraktad i detta ljus blir vår kärlek till det sköna samt vår smak saker af verklig vikt, som det skulle vara orätt att försumma, förslösa eller illa använda.
BJÖRKLUND. t hlmhkj befallningshafyandes UTI Wermlands Län TILL K(Dit<SQ*» 5ÖA<MP i underdånighet afgifnb femårsberättelse för Åren 1828, 1829, 1830, 1831 och 1832. s®(®c®?5© a#» ECKSTEINSKA BOKTRYCKERIET. 1834. Underdänigste Berättelse. För fjerde gängen har jag na den nidén afgifva en Femårs-Berättelse beträffande Wermland. Mili tjenstebefattning såsom Landshöfdinge härstädes, har således varat ganska länge och visserligen längre än jag vågade hoppas, då jag lemnade milt förra yrke. Att så vidt jag förmår, Uppfylla mina tjänsteplikt, samt uträtta något godt och nyttigt förorten, var städse och är min innerliga önskan. Huruvida jag häruti lyckats tillhör icke mig alt undersöka annorlunda, än som anspråkslös man, till Ulin egen upplysning lör framlida åtgärder. Örn annorstädes gjordes mig samma rättvisa för mina välvilliga afsigter, som den jag lyckligtvis njuter inom orten, vore jag fullkomligt tillfredsställd. Hvad jag dock ovedersägligen bordt förvärfva mig och man icke så lätt beröfvar mig som ärfda välståndet, är en dyrköpt erfarenhet, som jag sökt tillgodogöra när jag kunnat; och utan minnen af det passerade eller bekymmer för det tillkommande uti dessa enskilda saker, vill jag försöka, huruvida uti Almänna, jag lyckats sammanbinda någon ringa lefnads-philosofi med den eu administratör bör äga, enligt min uppfattning af det Embete jag genuin Eder Kongl Majus Nåd bekläder. Vid tankan på den redogörelse jag således föresatt mig underdånigst tunina uti Eder Kongl. Majus händer öfver hvad jag erfarit under den tid, j;,g åtnjutit Eder Kongl, majus Nådiga förtroende alt styra en af folkrikaste och vidsträcktaste provinserne inom Eder Kongl.
För Fullmakter, öppna Bref eller Resolutioner, af hvilka, enligt Bevillnings-Stadgan den 14 Maj 1835, i årlig Be\illning erlägges Sex procent af beloppet af det stämplade papper, hvarmed desamma äro belagde, skall enahanda afgift fortfarande utgöras. Den, som erhållit högre caracter, än som åtföljer innehafvande tjenstegrad, och, efter behörigt förordnande, minst ett år förrättar den tjenst, som motsvarar den högre caracteren, samt sådant vederbörligen styrker, erlägger icke under samma tid någon Caracters-Bevillning. Undfår någon afsked utan högre caracter, än som åtföljt förut innehafd tjenst, påföres honom icke Caracters-Bevillning. § 38. Bil. till Bev.-Utskottets Betänkande, N:o U. 41 § 38. Vid dea Mantalsoell Skattskrifning eller Taxerings-Comite, sorn forst inträffar efter det Caraclers-fullmagt erhållits, eller, i händelse en sådan caracteriserad person, för hvilken Caracters-bevillning kan komma i fråga, skulle till annor ort afflytta, än den, hvarpå han förut varit skattskrifves bör den caracteriserade personen, vid ansvar såsom för felande uppgift i öfrigt finnes stadgadt, förete Caracters-fullmagten antingen i original eller vederbörligen styrkt afskrift, som tillika utvisar beloppet af allt det stämplade papper, hvarmed Fullmagten är belagd. Föreskrifter, angående hvad vid Mantalsoch Skattskrifningar, Taxeringssaml Pröfnings-Gomiteer bör iagttagas, om ändrings-sökande i Debiteringsoch Taxerings-mål, samt om besvär öfver ådömde böter. Om Mantalsoch Skattskrifning. § 39. I hela Riket skola Mantalsoch Skattskrifningar börjas i medlet af JNovember månad, du alla, som, inom den 31 December samma år, fylla 17 år, i mantal skattskrifves och de, som vid lika tid fyllt 18 år, antecknas tili personlig skydds-afgifts erläggande.
Ofverordnad och underordnad, så heta stenarne i den samhällsbyggnad som sekler timrat, bådadera äro nödvändiga, tages endera bort, ramlar byggningen, hvarför skulle vi försöka att flytta om d e m? Jag kan ej inse, att det ideala förhål1897 landet mellan husbonde eller husmor och tjänare består däri, att de känna sig likställda; består det icke fastmer däri, att bådadera förstå sin ställning och sina plikter gentemot hvarandra? Och dessa plikter, innebära de ej just detta, att husmodern behandlar tjänarinnan kärleksfullt och vänligt och låter henne få, hvad hon behöfver för kropp och själ, samt att denna samvetsgrant fyller sina åligganden, benitande sig o m en vandel, som är ingen till förargelse? Jag har här djärfts uttala mina åsikter i tjänarinnefrågan; jag är alldeles viss på, att många skola finna dem ganska orimliga, må de komma med sina invändningar, den välvilliga Idun öppnar nog sina spalter! R. E. f y östen har nu sköflat den yttre naturens prakt, * och snart breder drifvan sin svepduk öfver jorden. I våra hem böra vi dock icke sakna blommornas poesi ens under den mörkaste och isigaste vinterdag, och vi behöfva det ej heller! Utom den grönska, som fönsterträdgårdens bladväxter bjuda, kunna friska sydländska blommor när som helst smycka vårt middagsbord, spridande från sin vas de ljufvaste dofter. Detta tack vare nutidens snabba kontinentala förbindelser och änke-fru Laura Lindholms i Genua vackra blomstermission. Ja, vi tveka ej att kalla den en » mission », ty det är i dubbel bemärkelse en ädel uppgift hon fyller, då hon under kulna vintertider delar med af soligare breddgraders rikedom åt nordiska hem. Hennes lilla annons i Idun om ^Friska blommor från Rivieran^ skall därför äfven under nu ingående säsong, hoppas vi, förmå rätt många af våra läsarinnor att offra den obetydliga skärfven för den vackra valutan. Alla som under de gångna åren anlitat fru Lindholms blomstersändningar, ha funnit sig högeligen nöjda, och det har varit Idun en särskild glädje att verksamt kunna understödja denna sak.
De satte sig ned vid elden, och allt folket makade sig undan. Där sutto de döde stilla, till dess elden slocknat. Då aflägsnade de sig. Samma syn tedde sig hvarje afton, så länge gästabudet varade; och gästerna talade ifrigt härom, och somliga menade, att spökandet nog skulle upphöra, när arfsgillet var öfverståndet. Ändtligen bröt man upp, och det var sedan en dyster gård att bo uti. Kvällen efter det gästerna farit, tändes som vanligt upp eld, men äfven nu kom Torodd in med sitt följe — alla blänkande våta. Det var intet godt varsel. De satte sig vid elden och började vrida vattnet af sina kläder. Men knappt hade de slagit sig ned, förrän den aflidne inhysingen Tore Träben och alla hans sju följeslagare äfven inträdde, öfverösta af mull; och de riste kläderna och kastade mull på de andre. Och folket flyktade, som man kan tänka sig, bort från elden; och ingen fick den kvällen ljus eller värme. Nästa afton tände man upp eld i ett annat rum i den tanke, att de döde ej skulle komma dit, men allt aflopp som förr: båda spökföljena infunno sig. Den tredje kvällen gaf Kjartan det rådet, att man skulle göra upp långeld i salen och måltidseld i ett annat hus. Och sedan blef det så, att spökena sutto vid långelden och husets folk vid den andra. Detta upprepades hela julen. Bland förrådskammarens torrfisk väsnades det emellertid allt starkare både nätter och dagar. När man till sist hade behof af fisken, gick en man upp på stegen, och till sin förundran fick han öfverst uppe se en svans sticka fram, vuxen som en svedd oxsvans och försedd blott med några få hår, liknande sälens. Mannen tog tag i svansen och ropade på några andre; att de skulle hjälpa honom. Då kommo både kvinnor och karlar springande och de drogo i svansen, men allt som de drogo, gled han från dem, så att huden gick ur händerna på dem, som hade hårdast tag. Därefter tog man fram fisken, och hvarje fisk var liksom flådd; men nere vid golfvet var hvarenda en förstörd; och dock var där intet lefvande väsen att se.
Remitterades till Stats-Utskottet en af Herr Professoren Bexell väckt motion om infordrande af uppgifter öfver kostnaderna vid Hennes Maj:t Drottningens denna Riksdag firade Kröning, och dessas öfverlemnande till Stats-Utskottet, för blifvande betalning af Stats-medlen. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-B floosamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Betänkande, N:o 65, i anledning af Herr AP. Ståhles motion om inrättande af ett Jordbruks-Contoir. S. D, Vid förnyad föredragning af Stats-Otskottets Utlåtande, N:o 212, angående Lartdshöfdinge-Residencehuset i Hernösand, blef samma ;6 Prot. Utdrag dc,n 7 Sept. 182g. Utlåtande, på grund af gjorda anmärkningar, återremitteradt. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades en af Herr C. A. Modin väckt motion derom, att Rikets Ständer måtte anslå medel till bestridande af de kostnader, som för Hennes Maj:t Drottningens Kröning erfordrats; Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Piemitterades till Stats-Utskottet en motion af Anders Håkanssoii från Elfsborgs Län, innehållande, att, sedan nu gått för sig Hennes Maj:t Drottningens Höga Kröning, hvarom Rikets Ständer, i öfverenstämmelse med Nationens önskan, hos Kongl. Majit gjorda underdåniga anhållan vid sista Riksdag och dermed inträdt förbindelser på Rikets Ständers sida, att gå i befattning om liqviderandet af de med samma högtidlighet förenade kostnader, Stats-Utskottet måtte anmodas att, efter infordrad uppgift från Riks-Marskalks-Embetet på dessa kostnader, föreslå Rikets Ständer till fastställande den summa, som i omförmälde afseende af Stats-Verket bör utgöras. S. D.
Stjernstedts förslag är alldeles ordagrant lika med det förslag till contrapropos. till R. St. från K. M., som af 4 ledamöter i Högsta Domstolen uppgjordes vid sista riksdagen. Men emot dessa 4 ledamöter kati man ställa 5 eller R andra ledamöter i Högsta Domstolen, hvilka vid andra tillfällen yttrat en skiljaktig mening från deras, sorn tillfälligtvis utgjorde pluralitet, dä Högsta Domstolen sisla gången yttrade sig i frågan. Redan deri ligger således ett skäl till betänklighet vid att antaga förslaget uti alla dess detaljer, sådant som det i reservationen finnes upptaget. Ty om Stäuderne för sin del nu skulle besluta antagande af det delaIjförslag, som Frih. Stjernstedt framställt, och dermed ingingo lill K. M., så följer af grundlagens stadgauden, rör:de behandlingen af alla från R. St. till K. M. inkomna lagförslag, ali K. M. öfver förslaget endast hörde Högsta Domstolen; och alt det således komme att bero på hvilka ledamöter tillfälligtvis der voro tjenstgörande, antingen förslaget kom att obetingad! antagas eller lika obetingadi förkastas. Om Ständerne deremot inskränka deras åtgärd lill den und. skrifvelse, som Utsk. 'föreslagit, skulle ärendets behandling otvifvelaktig! blifva sådan, alt K. M. uppdrog åt den nuvarande lagberedningen, eller hvilka andra sakkunnige personer Harf dertill behagade utse, alt, efter jemförelse och granskning af de förut uppgjorda särskilda förslagen, utarbeta ett nytt fullständigt förslag, lämpadt efter alla olika localförhällanden, hvilka isynnerhet hafva inflytande på sladsdomstolarnes organisation på de ställen, der folkmängden fordrar domstolens fördelning på flere divisioner; städernas innevånare skulle ock få tillfälle att yttra sig öfver en förändring, som i allt fall, vid det förhållande att städerna sjelfva bekosta sine domstolar, svårligen lärer kunna lill väga bringas utan deras samtycke; och sluteligen skulle Lagberedningen eller den tillsatta comitéen få tillfälle, att i sammanhang med lagmansoch kärn - Den 28 Januari.
Berättelser vittna, fastän deremot deras antal snarare ökas LagUtskottets Betin landen, xr. 5n minskas; och ehuru förhatlige de råkat att blifva a så har man icke kunnat uppgifva någre särdeles brott vara af dem begångne. som gjort dem af sådant förtjente, Till förekommande af sjelfsvålds utöfning af Lärogossar och Gesäller, samt att kunna erhålla Mästare med nödig skicklighet till husbondevålde och befrämjande af ordning till sin egen, sina underhafvandes och hela Ämbetets fördel, si väl som i utöfningen af sitt och sina Gesällers arbete; får jag, såsom tillägg i en blifvande Handtverksordning, föreslå, att Mästaresöner icke böra anses beböfva mindre lärotid, än en annan fattlig yngling, att Lärogossen må vål Mästarens årender förrätta, ehuru desamma icke tillhöra Handtverket, men ingalunda sträckas så långt, att Lärlingens tid att låra Handtverket derigenom försummas; han må ock någon gång, när det är nödigt, gå Gesällernas ärender, roen icke utan Mästarens vettskap och bifall, och iagttages här detsamma, som vid fönättandet af Mästarens egna årender. Mästaren skall vål, sedan föreställningar och varningar förut blifvit nyttjade mot sjelfsvåld, gensträfvighet och olydnad, ega rått att utöfva en tjenlig och måttlig husaga å lårlingen, dock icke vid sådant tillfälle, då han sjelf kunde vara af dryckenskap eller för mycken vrede besvärad, men Gesållerne böra icke ega någon rätt att Gossen slå eller straffa. Förfördelar Lårogossen Gesällen med ovett eller något annat, bör xvr, LagVtshottttS Betänkande». Mästaren sådant näpsa, då han derom är underrättad.