Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deputerade fatt del af Kongl. Maj:ts omförmalte Nådiga Vres den z:dje förutgående September, angående Revisions werkets Organisation, aro i föreffrifwcn ordning, sa wäl berörde dag, som tid efter annan under den sista October, 2v:de November, 2a Januarii samt r8:de sistledne Mars särskilte uppskattnings för* rättningar werkstalde, sa fort Räkenskaperne, ehuru Denna Organisation föregick den z:dje och rtte sistledne November, pä hwilka dagar Kongl. Kammar-Rätten, som under loppet af October manad tillförordnat desi nödiga Cancelli-Betjening i afseende pä Krigöärenderne, afwen utnämk ofwansagde antal Betjente för 4:ra Revisions-afdelningar, nemligen z:ne för granskning af Landt-Armeernes samt den 4-de för Fkottornes Räkenskaper, dock sä att ^jcnstemännen i det eller de Contoir, som icke genast kunde sältas i werksamhet, ej eller derförinnan skulle komma i ätnjutande af någon Arfwodes-Lön. RrigsRevisions - Departementets 1 sta Afdelning, hwaruti äro tjenstgörande Commisiarie Alm. Revisorer OH. Färnholm, NG. Claren, Fält-Kammererare, C. A. L'Orange, Auditeur, C. H. Slöör, Fält-Kammererare, I. E. Bl 0 m och C. P. Humble, samt Kammar, skrifware Wickland och C. P.Olthoff, började Revisions-arbetet den 9:de sistledne November och till samma asdelnings befattning hära för närwarande: r:mo General, Krigs-Commisiariatets för f. d. KustArmeen Räkenskaper för 1808 och 1809 upp, skattade till en Revisionstis af - 26 män. Åländska Commisiariatets för samma är 21 dito. jemte sedermera inkommen Continuationsräkning deraf , - , - 2 dito.
Jag tror, att mängden af de arbeten, som äro åberopade i den berättelse, hvilken Storamiralsembetets 3:dje Afdelning ingifvit, tillräckligen kan rättfärdiga denna JL M:s begäran om 100,000 rldr. Frih. Åkerhjelm: Jemte det jag förenar mig uti hvad Gr. v. Platen nyss anfort, får jag anmärka, att denna för inre statshushållningen och industrien högst vjgtiga fråga urndergått åtskilliga missöden. Ända till 1828 års riksdag, frän den riksdag då anslag för ifrågavar. ändamål af Ständerna först beviljades, utgick detsamma med 100,000 r:dr om året. Vid sista riksdagen nedsattes det till 5o,qoo v:dr; och man kan icke säga, att många anslag vid den riksdagen beviljades, som vore af högre allmän nytta än detta. Jag yrkade då af full öfvertygelse, att nedsättningen icke måtte äga rum, men lyckades icke att motverka densamma. Nu här K. M. uti sin nåd. propos. framställt, jemte mängden äf de angelägna och vigtiga arbeten, som uti Utsklé utlåt. N:o 291 äro uppräknade, den begäran, att man måtte återgå till första summan eller 100,000 r:dr. Fullkomligen öfvertygad, att af alla de arbeten, som utgöra föremål för ifrågavar. anslag, intet enda icke är af verklig nytta, såväl för orten, der arbetet verkställes, som för det allmänna, enär industrjidkaren genom förmånen af en lättare transport lemnäs tillfälle att draga förökad fördel af sin incbistnproduet, synes häruti största skäl tala lör bibehållandet ai det 76 Den 6 No yern ber c. m. frän början bestämda anslaget, synnerligast som industrien sedermera betydligen utvecklats och populationen tilltagit. Al dessa skäl, såväl som deni Gr. v. Platen anfört, anhåller jag om propos. till afslag å Utsk:s utlåt, i afseende på summan samt bifall till K. M:s nåd. propos, i detta hänseende. Frih. Palmstjerna: Jag anhåller, att Hr Gr. o.
Som värdeförtullning numera icke eger runi för någon af de varor, hvilka äro till kredit-upplag berättigade, torde 4 mom. af 12 §, såsom saknande tillämplighet, böra utgå. g 13. Med afseende å värdeförtullningens förkastlighet anser Utskottet den i 15 § 2 mom. till 5 procent af värdet rnedgifna nedsättning i tullen å redskap, machinerier och verktyg m. in., på sätt Herr Rosenblad alternativt föreslagit, böra bestämmas lill Vs af den i taxan å dylika artiklar bestämda tull. Då Utskottet deremot i 5 mom. af samma § bibehållit värdeförtullningsgrunden, bör Utskottet erinra, att denna skenbara inkonseqvens står i sammanhang med sjelfva tullsatserna ä ej specificerade slöjdevaror, hvilka, såsom sådane, icke kunna i vissa fall annorlunda än efter värde förtullas. Nyssnämnde 3 mom. af ifrågavarande § tillåter egare af fartyg om minst 40 lästers drägtighet, som vid svenskt skeppsvarf nybyggas, att, sedan fartyget kornmit i fuflfärdigt skick och sådant inför General-tullstyrelsen blifvit styrkt, återbekomma 50 procent af de tullumgälder, som blifvit erlagde för utifrån bemtade, till fartygets tackling och utredning använda skeppsförnödenheter; hvarjemte 4 mom. af samma <§ medgifver fullkomlig trall restitution för dylika skeppsförnödenheter, använda å härstädes för utländsk mans räkning byggda fartyg, med afdrag allenast af ett nederlags-rekognitionsafgiften motsvarande belopp. Emot denna sednare till utländnings förmån rnedgifna högre och nästan oinskränkta lullrestilution hafva Herrar Murén och C. G. Gustafsson samt Riksdagsfullmäktigen Christen Andersson, de bägge sistnämnde uti serskilda motioner framställt anmärkningar, under yrkande alt 4 mom. måtte ur 13 § uteslutas; hvaremot Herrar Rosenblad och Wccrn föreslagit, att samma förmån nämnde mom. medgifver utländning äfven måtte, tillika med restitution af erlagde afgifter till handelsoch sjö— fartsfonden, tillkomma en hvar, som härstädes bygger fartyg.
Skulle åter staten behöfva den tillökning i inkomst, som, genom en strängare och noggrannare beskattning af be - 5)6 l)«n 12 Maj e. m. malde personer, möjligen skulle kunna erhållas, sä må den, enligt min åsigt, snarare utkräfva något mera af dem, som hafva rikligare tillgångar. För vinnande af ändring i TJtsk:ts förslag i nu antydda syftning anhåller jag om återremiss. Frih. Sprengtporten: Jag vill egentligen blott yttra mig om beskattningen å kapital, och tillåter mig att i afseende derå erinra, att en indirekt beskattning af kapitalet redan finnes uti nu gällande lag, som förbjuder kapitalist, att på sitt kapital upbära ränta, utöfver en viss höjd. Det är visserligen en sanning, att icke någon direkt inkomst härigenom tillflyter Staten, men likväl tillfaller fördelen utaf att icke behöfva erlägga högre ränta industrien; och industrien är sedermera den, som beskattar. Så länge vi bibehålla den lagstiftning, som stadgar en viss, låg ränta, så tror jag icke vara rätt eller billigt att införa en beskattning å kapital. Hvad åter lagbestämmelserna för räntan beträffar, så tror jag icke att tiden ännu är inne att afskaffa dem. På dessa skäl kan jag icke instämma uti Utsk:ts förslag rörande denna punk, och anhåller fördenskull om återremiss deraf. Hr Stuart, Carl Gustaf: Utsk:t har uti nu föredragne punkt gjort betydliga afvikelser från hvad det af komiterade utarbetade förslaget, rörande samma ämne, innehåller. TTtsk:t har nemligen sammanfört kapitalbeskattningen med beskattning af annan inkomst, och derigenom invecklat frågan, samt måhända uppväckt ökadt motstånd mot den nya beskattningsgrunden, som likväl uti en mängd afseenden har flera ganska goda skäl för sig. — Det är gifvet, att då en ny skatt, sådan som kapitalbeskattningen, skall införas, måste man vara särdeles samvetsgrann vid dess första tillämpning. Komitén ansåg derföre synnerligen olämpligt att genast beskatta de mindre kapitalerna, helst det äfven i stats-ekonomiskt hänseende icke kan vara nyttigt att motverka hågen hos näringsidkaren eller löntagaren att bespara och afsätta en del af dess egande inkomster samt förvandla en del deraf till räntebärande kapital.
Yllehalsduken var surrad kring den långa halsen, försvann under västen och slöt sig tätt åt som en militärkrage. En käpp bar han öfver axeln, och på den käppen hängde ett blårutigt knyte, stort och knöligt. Käppen stretade på sitt håll och knytet bredde sig på sitt. Det skulle icke så liten konst till att klarera sig i den trånga passagen mellan kakelugnen och bokhyllan, ty käppen skrapade omkring, och knytet törnade emot. Men mannens lugn var orubbligt och hans allvar icke mindre. Den unga flickan såg flyktigt upp, gjorde en försmädlig liten min och läste sedan vidare, som om ingen funnits i rummet mer än förut. Frun doppade åter pennan och började skrifva, ty detta kunde vara länge ännu, och hvad den menniskan kunde vilja var det rakt omöjligt att gissa. Händelserna måste utveckla sig sjelfva. När hon åter såg upp, hade karlen fått käppen från axeln och fångade nu sitt knyte som om det varit en från trädet nedplockad frukt. Han stälde det varligt på golfvet mellan kakelugnen och soffan. Först då han böjde sig ned såg hon att han icke längre var ensam. Följeslagaren hade kommit in så tyst att hon icke märkt honom. Träskorna hade han satt utanför dörren och stod der nu på sina grågula strumpsockar, orörlig som en bildstod och synbarligen genomträngd af stundens vigt. Det var tydligt att han icke sjelf hade något ärende, utan endast var med som sällskap eller vittne. Det är omöjligt att tänka sig någonting mera urblekt och färglöst än denne lille gubbe. Hår och skägg voro lurfvigt grå, ansigtet smutsgult, och kläderna hade färg som en gammal säck. Ögonen kunde man icke se, ty han höll dem fästa på golfvet, som den der i djupa tankar glömmer hvad han ser på. Den enda bestämda färg som fans att se på hela menniskan var den breda snusranden mellan näsa och mun, ty den var mörkbrun. Der stod han på sina breda ullsockar, utan att röra sig och med mössan tryckt emot bröstet, — högtidlig som en egyptisk mumie, komisk som sjelfva bondhumorn och andäktig som skulle han bevittna någon helig handling. Hvad kunde de vilja, dessa två?
Direktionen ansett ovilkorligen nödigt, att Bolaget till ifrågavarande kanalbankar, hvilka borde inhägnas och med planteringar förses, innehar full och oinskränkt egandeoch dispositions-rätt, hvarförutan det icke skulle blifva för Bolaget möjligt att skydda kanalbankarne emot öfvervåld och förmedelst erforderlig omvårdnad förekomma deras förstöring, har Direktionen hos Kongl Majit i underdånighet anhållit, att nödige åtgärder måtte få vidtagas för att åt Strömsholms nya Kanal-bolag förskaffa full och oinskränkt egandeoch nyttjande-rätt till hela det ifrågavarande området, 92 qvadratrefvar 3 qvadratstänger, äfvensom att berörde jordrymd måtte åt Bolaget utan ersättning upplåtas och den godtgörelse för minskad höafkastning, som för de återstående arrendeåren kunde tillkomma nuvarande arrendatorn af Strömsholms kungsgård, utaf allmänna medel bekostas. Vid pröfningen af denna ansökning, hvaröfver Styrelsen öfver Allmänna Vägoch Vattenbyggnader sig i underdånighet utlåtit, har Kongl. Majit, som funnit det Kongl. Maj.ts Nåd.
Vid mätning af bränvinsbrännings-redskap, som begagnas för usta och s:dra klasserna, samt af redskap för omdistillering af bränvin, skall redskapen med alla dess tillbehör uppvisas och hvarje af de, enligt § 35, mätning underkastade delar med vatten uppmätas till öfversta kant eller läckande brädd, utan något afdrag för afeller tilloppsrör eller andra inrättningar. Den falls å hatten, som är ämnad att nedskjutas i pannan, ingår likväl ej i mätningen till större del, än hvarmed den öfverskjuter 11 tum. Alla uppmätta delar af bränvinsbränningseller distillerings-redskapen skola af justeraren stämplas, med utsättande af kannerymd, årtal och initial-bokstäfverna af hans namn, samt stämplingsbevisets nummer. Å öfrige icke uppmätta delar utsättas endast årtalet, initialbokstäfverna och Hummern. Kannerymden räknas i jemna enheter, brutna tal anses för full enhet, då de öfverstiga 1 kanna i men uteslutas i annat fall. Stämpeln å pannan sättes å halsen eller dess öfversta del och på hvar och en af öfriga delarne å det ställe, der den blir väl synlig, utan att göra skada; och iakttages vid iumurning af panna, att stämpeln alltid skall vara lätt åtkomlig. Bil., N.-o i, till Bevillning-Utskottets Skrifvelse, N.-o 6. 13 Om någon del af redskapen är af gjutgods och ej af justeraren kan stämplas, undersökes dock uppgifna rymden, som utsättes i mätningsoch stämplings-beviset. § 39. Vid mätning af bränvinsbrännings-redskap för 3:dje klassen, skall ångpannan, eller, der sådan ej linnes, bränvinspannan till hälften af dess kannerytnd fyllas med vatten, och beräkning af uppheltningsytan derefter ske i enlighet med § 22, med iakttagande dervid af hvad stadgadt är angående beräkning af eldrör, som ledas genom pannan.
Ni känner henne nog, den efterhängsna, som alltid infinner sig med spelad likgiltighet och vidt uppspärrade öron, så fort äldre folk har något att tala om, som ej är lämpadt för barnaöron. Hon tillsäges att gå ut och aflägsnar sig, stortjutande, under sådana utrop som: » Alltid ska ni ha så mycket hemligheter! Jag är väl ingen barnunge heller. » Nej, men att hon är en » slyna », det får hon ofta höra. Jag kan inte med det där ordet. Jag tycker, att vårt språk är plumpt och oridderligt, som kunnat finna upp en så ful och förolämpande benämning på små uppväxande kvinnor, hvilkas egentliga fel är, att de ej förstå att vara barn, tills de trampat ut barnskorna, eller att blifva fullvuxna, i samma stund de profva sin första långa klädning. Bland dessa, som få hålla till godo med namnet » slyna », träffar man emellertid på betänkliga exemplar — det skall villigt erkännas — hvilka tyckas enkom skapade att vara ett straffande gissel öfver föräldrar och målsför t v ä t t n i n g af kläder. AVSEDDA MED VÅR FIRMAS ibrik. NAMN. män, lärare och lärarinnor och för öfrigt nästan alla, med hvilka de komma i beröring. Synbarligen oemottagliga för all civilisation, utbilda de sig till riktiga vildinnor, som sätta sin största ära och hafva sin högsta fröjd i att trotsa alla, äfven de billigaste af konvenansens påbud, det må gälla bordsskick, sätt mot äldre och främlingar, kvinnligt uppträdande, städadt språk o. s. v. Jag gratulerar den informator, som får en dylik backfisch till elev. Jag gratulerar honom särskildt, om han varit nog olycklig att förverka hennes förtroende t. ex. genom att ge henne bakläxa » orättvist » eller genom bristande artighet eller genom att » slå » för äldres yster, ett oskick, som yngre syster sällan plägar finna sig i. Då ger hon sig ingen ro, förrän hon pinat honom till döds eller — ty vanligen räddar sig informatorn genom flykten — drifvit honom ur huset, med ett ord gjort sig af med honom på ett eller annat vis. för det komiska.
Majit, för stationsbyggnadernas utförande efter den större planen, äskat såsom tillökning i det för samma byggnader förut beviljade anslag. Enär E. K. Majit ännu icke slutligen godkänt planen för den blifvande stationsanläggningen och grund följaktligen saknas för bedömandet af de i detta hänseendet utaf Byggnadsoch Trafikstyrelserna framställda förslag, hafva Rikets Ständer funnit sig för närvarande icke kunna lör de i E. K. Majlis nådiga Proposition uppgifna ändamål anvisa större belopp än som må anses erforderligt för beredandet af tillräckligt utrymme för den blifvande jernvägsstationen med dertill hörande bangård; — hvarföre Rikets Ständer, som ansett några medel nu icke böra anvisas för utvidgning af sjelfva stationsbyggnaderna, — pä det sätt bifallit E. K. Majits ifrågavarande nådiga Proposition, att en summa af Fem Hundra Tusen Riksdaler Riksmynt anvisats, att under innevarande år från Riksgälds-kontoret utgå, för att af E. K. Majit, i mån af behof, användas lill godtgörande dels af de ökade utgifter, som utöfver den i ursprungliga koslnadslörslaget för sammanbindningsbanan genom Slockholm beräknade summa erfordrats för verkställande af de i samma förslag afsedda exproprialioner, och dels för inlösen eller expropriation af den i qvarteret Uggleskans belägna, A. G. Bergfalk tillhöriga egendom. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den *23 Maj 1866. 36 Expeditions-Vtskotiets Förslug tili underd. Skrifvelse, N:0 53 \ o 53, Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23 Maj 1866. Preste-Ståndet den 2 3 Borgare-Ståndet den 2 6 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga framställning angående upplåtelse åt Stockholms stad af vissa tomtdelar å Riddarholmen.
sen blir lat och flickan öfveransträngd? Jämför t. ex. H ena sidan livad flickskolekomitén föreslår i de olika klasserna sHsoin lämplig arbetstid i veckan för flickskolan och hvad den stora laroverkskomitéii föreslagit för gossarne? Å ena sidan 34-44 timmar, &amp; den andra 36-51? Huru sammanjämka dessa skilda fordringar? Utan att anse just dessa fordringar såsom orubbliga någondera sidan, liar tydligen erfarenheten i Sverige. visat, att en o1ikhe.t i arbetskraft förefinnes. I andra länder liar. man ock vid samundervisniiigeii antingen klagat öfver flickornas oheranstrangning eller ocksh vidta.git siirskilda htgarder. S % liar man t. ex. i Norge låtit flickorna utesluta vissa ainneii eller låtit dem gå tv % år i näst sista klassen ' och sedan bilda en sarskild afslutningsklass. Men med inga af dessa tillvägagåendeii liar inan varit belåten. En del flickor, som skulle taga examen, ville ej iitesluta de till uteslutning bcstiinda iiiniiena, det andra Bret i saniina klass visade sig vara taiiiligen iitan gagn, och med den särskilda klassen rubbade man samundervisningen. Fullständig valfrihet i fråga om ämnen torde vara det lämpligaste sättet att undvika öfveran~tr~ngning, dock så att, detta val ej ensamt öfverlamnas åt föräldrar och inålsinan, utan äger ruin efter öfverenskoinmelse niellan dessa, lärarekollegiet och läkaren. Darigenoni skola ej de flickor, so111 orka eller vilja följa med gossarne i deras iiiidervisiiing, hindras därifrån genom a t t samma fordringar uppstallas för alla flickor, hvilket torde innebära en orättvisa. Dessutom, nar det en gång ar tal om önskningsmål för flickans undervisning, må endast de drifvas i studier, som a s k a studier och för dem äga anlag, men mh stat; skolor och framför. allt heminen långt inera an förr taga vara p&amp; de praktiska anlagen hos ungdomen, må de understödja och liimpligt iitveckla dessa!
I sakens natur låg, att han blef det på ett sätt, hvari anletsdragen af nyssnämnda tidehvarf öfverallt genomblicka; i hans natur låg, att dragen äro tagna från dess egnaste verklighet, och att han vid deras uppfattning tillika sjelf innerst sammanhängde med den fornverld, der skalden, i samma person både skald och sångare, ofta jemväl (i begynnelsen alltid) både poet och tonsättare, oafbrutet lefde hvad han sjöng och sjöng hvad han lefde. Också har man i allt detta en borgen för det ständiga fortfarandet af Fredmans-dikternas trollmakt. Mera obemängdt, än någon annan företeelse af denna tidsålders poesi, förvara de åt efterverlden hela ysterheten af en ur flera anledningar förklarlig folks-munterhet, och främst af det glädjerus, hvarmed nationens flertal, efter slutet af den långa och föraktade parti-styrelsen, kände sig under en ungdomlig konungs spira vaknadt till ett nytt ungdomslif; derjemte innehålla de någonting allmänneligen svenskt, någonting ur det svenska grundlynnets djupaste innandöme hämtadt, hvari fördenskull detta skall under alla tidskiften igenkänna sig med ett evärdligen fröjdsprittande – om än mer och mer sjelfironiskt – välbehag; och vid ännu närmare bekantskap röjer sig, att sjelfva själen af alltsammans är någonting allmänneligen menskligt, som, genom de förunderligaste medel af en till naturpoesi återförvandlad konstpoesi, använder en grotesk halfculturs tokroliga gestalter till (i bottnen) högst allvarliga sinnebilder. Dock – det är i allmänhet med de stora skalderne, som med de stora bergen: blott på ett visst afstånd kan man rigtigt uppfatta deras storhet. Afståndet i tiden är härvid för den andliga betraktelsen detsamma, som afståndet i rummet för den sinnliga: det villkor, som gör en fullständig uppskattning möjlig. Man bör då ej finna oväntadt, att skalder af det särskilda slag, hvaribland Bellman innehar ett af de yppersta rummen, ännu mer, än de andra, öfverstiga synvidden af sin samtid och närmaste eftertid; eller behöfva ett ännu vidsträcktare afstånd, för att kunna skådas i helheten af sin beskaffenhet.
Af den 6 December Innehållande Remiss tili Lag-Utskottet af Riksens Ständers Justitia; - Ombudsmans Riksdags» Berättelse: Inne» \ Den 13 December'. 30* Innefattande Bifall till Stats-Ufskoftets 2:ne Memorialer, angående i:o Tryckning af Kongl. Maj:ts den ^ December till Utskottet aflemnade Nådiga Proposition, angående Stats Verkets tillstånd och behof} samt 2:0 Antagande af 2:ne Secreterare inom samma Utskott. Af den 8 December,- Innehållande Remisser Till Stats-Utskottet: Åf Comminister Bergegrens Memorial, angående förbättring af den Lön, som är Comministrarne i Stockholm frän Kongl, Stats - Contoi» ret anslagen. Till Lag • Utskottet: Af ett Anförande af Professoren Doctor Hag-< berg om befrielse från Kungörelsers uppläsande Under allmänna Gudstjensten ; samt ett Anförande af Prosten Magister Hagberg, rörande önskad förklaring öfver Giftermåls - Balkens ia Cap. 1 angående ansvar för den Prest, som viger Enkling eller Enka förrän afvittring lagligen skedd är.- t Af den 10 December: Innehållande Remisser till Oeconomie-Utskottet af Doctor Stenhammars Anförande i fråga * om inställande af Bränvins bränningen, af Pro3 Ridd, och Ad, Prot. I, B. 39, 40.. Den 13 December. sten Aspelina Memorial, angående Commini* strarnes befriande från deltagande uti Krono* skjuts, samt af Comminister Bergegrens Memo. rial, innefattande Förslag att äfven för Tjenstehjon inom Hufvudstaden blott eti flyttningstid om året må fastställas. Från Borgare - Ståndet Af den 4 December: Om Remiss till Oeconomie - Utskottet af "Kerf Leffiers Anförande om inställande af Bränvittstillverkningen, Och af Herrar Forssells, Nybergs, Alins, EckhdfFs, Winbergs och Arfvida* sons Dictamina i samma ämne. Åf den 6 December.
De rop man med skäl hörom den bristande bildningen hos de lägre folkelasserna och om be hofvet af betydliga anslag för inrättandet af folkskolor, vittna nog - Den 28 April. 225 noggrant derom att mycket ännu återstår för att bereda denna inenniskoclass den bildning, att de förmå inse det ändamålsenliga eller del välmenande i de nya straffen. Deremot och då det är en alldeles gifven sals, att för den råa och obildade en ögonblicklig, men kraftig bestraffning i samma män verkar mera både afskräckande och till förbättring än det stralfsätt, hvarom nu är fråga, så är det efter min öfvertygelse betänkligt alt helt och hållet bortkasta det gamla systemet för att införa ett af alldeles ny beskaffenhet. Dessutom, hvilken auctoritet har man åberopat för det nya systemets företräde framför det gamla? Jo, utländska exempel; meu man har förtegat, att många ullänska, utmärkta män, hvilka i juridisk bildning och erfarenhet äro fullt jemförliga med dem, som ifra för penitenliärsystemel, hafva bestämdt motsatt sig detsamma och bestrida dess antaglighet. Jemför man således dessa lärda mäns omdömen å båda sidor, så kommer man till deu slutsats, att systemet ännu icke vunnit den utveckling, som borde erfordras innan man för detsamma bortkastar den gällande strafflagen. Dessutom anser jag det ifrågavar. lagförslaget hafva det väsendtliga fel, att det borttager alla diffamerande straff, såsom t. ex. ärans förlust, afbön, halsjern m. 11. Vi känna alla, alt till och med i allmänna lifvet anser man sig ti11bakahå 11en från mången åtgärd, hvars följder skulle medföra skam och vanära, När t. ex. en person icke blyges för att offentligen förorätta en annan antingen i skrift eller på annat sätt, manne icke den förfördelade bör vinna upprättelse, och huru skal! väl delta kunna ske annorlunda, än att. den som förfördelat erkäuner, att han laiderat den andra. Jag skulle således tro, att man icke bör frångå ett sä lämpligt straff.