Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdags-Ordningen; Och fann Bonde-Ståndet för godt i så måtto godkänna desse förslag, att de såsom Riksens Ständers utlåtanden komma att hvila intill nästa Riksdag för att då komma under den behandling 5 §■ Regeringsformen föreskrifver S. D. Då Bonde-Ståndet lät sig föredragas Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens under N:o 151 afgifne och den is.-de dennes på bordet lagde Utlåtande, angående gjord framställning, om dels upprensning, dels igenfyllning på Allmän bekostnad, af de inom och nära Hufvudstaden belägne så kallade Clara ©ch Eatheburs sjöarne, samt Rörstrandsoch Carlbergsvikarne; blef detta Utlåtande af Bonde-Stån-' det godkändt. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls StatsUtskottets under den 6:te i denna månad afgifne och den 15 på bordet lagde Utlåtande i an - V Prot. TJtdf. d. 18 April 1818.’ 309 ledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om Stats-Regleringen under 8 Hufvudtiteln. S. D. Då Bonde^Ståndet, i anledning af Stat' Utskottets den 6 i denna månafl afgifr.e förnyade utlåtande, som den 15 sistl. upplästes och lades på bordet, lät sig ytterligare förekomma frågan angående Kronans ränte-hö och hålm frä. Westmanlands Fän, sorn är anslagit till utfor -ringen vid Kongl. Hof-Stallet; fann BondeSt’". dr., på tillstyrkan af samtelige Fullmäktige från Westerås Fän, för godt afslå hvad Statsutskott uti första Betänkandet N:o 8a, under den ta sistl. Februari föreslagit och tillstyrkt , angående Häradsboernes skyldighet , att vid Strömsholm uppföra en ny Magasins-byggnad , samt lät i öfrigt vid Utskottets yttrande bero. S. D. Stats-Utskoltets den 15 i denna må^ nåd på bordet lagde utlåtande af den 13 förutgångne: 1. Angående Herr Ofverste Kammarjunkaren, General-Majoren m m.
Riksdagsordningen, skulle de öfrige Riks-Stånden meddelas. Bih. till R. S. Från Högvörd. Preste-Ståndet. S. D. Forlsaltes och afslöls föredragningen af Stats-Utskottets Ullåtande N:o 354, angående anslag å extra Statsregleringen, samt samma Utskotts Utlåtande N:o 435, i anledning af erhållna ålerremisser å det förra; hvarvid Ståndet stannade i följande beslut: Litt. D. 2:o Ståndet biföll, hvad Utskottet, i Utlåtandet N:o 354, tillstyrkt, med de dervid gjorda ändringar och tillägg i Utlåtandet N:o 435. 3:o Ståndet beviljade det af Kongl. Maj:l äskade anslag, för en gång, af 52,000 R:dr till Riddarholmskyrkans och dess Grafchors med dithörande torns utvändiga reparation och taktäckning. 4:o Biföll Ståndet de för Konungagrafvarne i Warnhem och Wreta projecterade anslag, äfvensom hvad Utskottet i öfrigt, i afseende på verkställigheten af reparations-arbetet, hemställt. 5:o Hvad af Utskottet vid denna punkt finnes tillstyrkt i Utlåtandet N:o 435, blef i allo bifallet och godkänd t. 6:0 Bifölls., Litt. E. l':o
För denna uppbörd och redovisning ega, vid behörigt fullgörande deraf, Skeppsombudsmannen i Stockholm och Sjömanshusföreståndarne i de öfriga städerna att sig tillgodo beräkna Tre procent af det redovisade beloppet. § 93. m § 93. 1:0 Vid bristande tillgång hos den skattskyldige eller då denne, efter förrättad mantalsskrifning, till annat taxeringsdistrikt afllyttat, är handlande, fabrikseller annan näringsidkare ansvarig för de hos honom skattskrifne handelsoch fabriksbetjenters samt gesällers och andra arbetares äfvensom deras hustrurs och barns bevillningsafgifter. Dock omfattar denna ansvarighet icke den bevillning, som för fast egendom eller inkomst af kapital eller idkad rörelse bör af sådan skattskyldig utgöras. För hvad ofvanbemälde näringsidkare måst utbetala, i följd af dem sålunda åliggande ansvarighet för den hos dem skattskrifna personals beviilningsafgifter, öro de berättigade att genom afdrag å den skattskyldiges aflöning eller arbetsförtjenst sig godtgöra. 2:0
Går och åkaller de gudar, som I utvalt hafven; låter dem hjelpa eder uti edor bedröfvelses tid. Men Israels barn sade till Herran: Vi hafve syndat; gör du med oss hvad dig täckes, allenast hjelp oss i denna tiden. Och de kastade ifrå sig de främmande gudar, och tjente Herranom; och honom ömkade deröfver, att Israel så tvingad vardt. Och Ammons barn slogo sig ihop, och lägrade sig i Gilead; men Israels barn församlade sig, och lägrade sig i Mizpa. Och folket, de öfverste i Gilead, sade emellan sig: Hvilken som först begynner till att strida emot Ammons barn, han skall vara höfvitsman öfver alla de som bo i Gilead. Jephthah, en Gileadit, var en stridsam hjelte, dock likväl enes skökos son; och Gilead hade födt Jephthah. Men då Gileads hustru födde honom barn, och de samma barn vordo stor, drefvo de Jephthah ut, och sade till honom: Du skall intet arf taga i vårs faders huse; ty du äst ens annors qvinnos son. Då flydde han för sina bröder, och bodde i det landet Tob; och till honom församlade sig lösaktige män, och drogo ut med honom. Och någon tid derefter stridde Ammons barn med Israel. Då nu Ammons barn så stridde med Israel, gingo de äldste af Gilead bort, till att hemta Jephthah utu Tobs lande; Och sade till honom: Kom, och var vår höfvitsman, att vi måge strida emot Ammons barn. Men Jephthah sade till de äldsta af Gilead: Ären icke I de som mig haten, och hafven drifvit mig utu mins faders hus, och nu kommen I till mig, medan I ären i bedröfvelse?
Men för öfrigt får du ursäkta att jag icke kan lägga mig i min mans dekokter; och att nu återkomma till vårt förra ämne, så vet väl hvar och en att pig-slarf aldrig upphör, så länge verlden står, och det är derföre en stor brist på moralité hos veckobladet att ta de otäcka slinkorna i försvar.” ”Men jag tror det gör godt” – här var det fru Majkens tur att le – ”för vissa matmödrar, som nu kanske mera besinna sig, innan de sminka sina jungfrur på morgonqvisten.” ”Nå”, återtog fru doktorinnan, blossande, ”det är i alla fall endast småsaker mot den der elaka, men qvicka scenen ur gud vet hvilken komedi – den svartsjuka hustrun, tror jag – hvad den var gement komisk! Jag hoppas dock att den var helt och hållet dikt ... Hur är det, bästa vän, icke mår du illa ... skall jag springa ned i apoteket efter nervdroppar?” ”Nej, jag är visst icke sjuk!” Fru apotekerskan satte sig helt blek. ”Nu skola vi hålla oss på neutral grund ... Skrattade du ej åt mamsell Petterssons uppträdande i den ovana balsocietén?” ”Nej, då skulle jag ju också nödgats skratta åt de två fruarnes misslyckade försök att göra den stackars flickan löjlig, derföre att hennes far rest som båtkarl, innan han sträfvat sig upp till slup och kaptenstitel.” ”Nå, ingendera af dem är din eller min vän.” ”Lika mycket,” menade den godsinta lilla fru Falk. ”jag vet sjelf huru illa det anstår mig att vara framme – och det är rätt dåligt att alla våra herrar äro så förtjusta i den jemt hotande bilan, som hänger öfver en.” ”Och när man se’n träffar den der listige karln”, bifogade doktorinnan, ”är han ännu alltid hofmännen, alla damers ödmjuke tjenare, leende och bugande till jorden med hatten i hand, och så full af roliga anekdoter och befängdheter, att man icke annat kan än förlåta honom och skratta med, tills man åter är färdig att strypa både honom och hans tidning.” Följande lördagen fick emellertid hela staden en lisande balsam för sina många sår.
Beträffande deremot förslaget om understöd för hans möjligen blifvande enka, finner Utskottet detsamma icke lämpligen böra nu komma under pröfning, utan hemställer. att motionerne i den delen måtte få förfalla. 65:o. Ridderskapet och Adeln har till Utskottet remitterat en af Herr v. Knorring, * O. M., väckt motion, att Rikets Ständer måtte tillägga Redogöraren vid Högre Artilleri-läroverket och vid krono-egendomen Marieberg, Riddaren af Wasa-orden Johan Peter Lungren rättighet att efter afskedstagande årligen uppbära för återstående lifstid 1,000 R:dr Runt i pension; varande af handlingar styrkt att Lungren är 67 år gammal, med utmärkt nit, redbarhet och ordning förvaltat Redogöraretjensten allt sedan den 28 Mars 1822, samt nu lider af svårare kropps-åkommor. Ehuru frågor af beskaffenhet som denna rätteligen böra hos Kongl. Majit i underdånighet anmälas och sedermera genom nådig proposition till Rikets Ständer Stats-Utskottets Uttalande M 167. 47 ö(Verleinniis; liar Utskottet likväl trott sig böra, för undvikande af uppehåll och omgång, taga förevarande ärende i betraktande, hvarvid, enär.upplyst blifvit, att Lungréns löne-inkomster utgöra 616 R:dr 32 sk. B:ko och för nästa år komma att uppgå lill (500 R:dr s. in., Utskottet, med afseende å bemälde tjenstemans höga ålder och öfriga förekomne bevekande omständigheter, skolat tillstyrka, att Lungren måtte, vid afskedstagande^, uppföras å Rikets allmänna indragnings-stat till åtnjutande för återstående lifstid af en årlig pension af Niohundra R:dr R:mt 66:o Af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet äro till Utskottets hand läggning remitterade 2:ne motioner, den ena af Friherre Wrede, F., somförmält, att Lektorn vid Westerås Gymnasium, Mag. F G.
HI.I. viä Urtima kiksäLKvll 1 8tvvkllvlm ^r«i» 1844 ock 1845 »G ro»sr^ s^vn-Msn ILL ^k<1«1i»ii»Kvi»: /j^o/rA/. ^V<2<A'An /^?-o/-o^//M/re^ oc/r /s^r/e <2/ c/e r>r/ö> /^onA'/. Ma/.'/ ^a^-/^<2L/et r L. «k0»8^kvr Lc Sö«LK, 8.0VZILo^tr^olLare. w:v 1. AonAl. Aln^rts ^ndlAN proposition till kikots Ktändor, nnAnondo Htnts-Verliols tillstnnd ooti dellof; Alfven 8toeIidoIms 8Iott den 19 ^uli 1844. Emilli!, fällande Orundlagnbentämmelne, öfverlemnar XonAl. Naj:t bärmed tilt ldibetn 8tänder D688 lVädi»a broponition om 8tat8-Verli6t8 tillntänd voll bebof. bor nammanfattande deraf bär I^on^I. Naj:t ta»it noMrann liännedom ak forliällandet med 8tatsn8 tillAänAar oeb omnorgnfullt prälvat bvarje ifrä^aliommen n^ 8tat8utAift8 8törre eller mindre anAeläZenbet oeb n^tta i färbällande till denna tillgångar, jemte möjligbeten att uti redan bestämda 8tat8-utZifter äntadbomma bennaring. bär ätnbilliAa bmbetn-Verb, Lorder oeb 8tater bafva framntällninAar blifvit gjorda om öbadt antal embetnoeb tjen8temän 8amt färböjda löner. ivon^I.
Man fi tinér således häraf att den skillnad det Nådiga förslaget i omförmälte hänseende iakttager, öfverensstämmer med grundsalserne i gällande lagstiftning; men vid betraktande af de förhållanden, som numera ega rum och brottens beskaffenhet, synes det Utskottet, som skulle berörde grundsatser ej vidare hafva tillämplighet. Lag-Utskollels Betänkande JYi 40. 10 Man torde väl invända, att Lagberedningen, beträffande sedlar, gjort samma skillnad, som det Nådiga förslaget; men inom Beredningen hade dock den motsatta åsigten försvarare. Man åberopade till stöd för denna åsigt, att lagens syftemål här icke är att iakttaga någon rangskillnad emellan egen och främmande stat, utan att, så vidt ske kan, bereda allmän säkerhet i handel och vandel inom den Stat, hvari man lefver; att denna allmänna säkerhet fordrar lika mycket skydd emot bedrägeri, ehvad det föröfvas med utländskt eller inländskt mynt eller utländska eller inländska kredilpapper, så vida de kommit i allmänna rörelsen, för att såsom penningar gå och gälla; Och att denna grundsats måste hafva tillämpning på enskilda Bankers och Penningeverks sedlar, enär förfalskning af en sedel ej är mindre vådlig eller mindre brottslig, om det varit en Privatbank, än om det varit ett allmänt Penuingeverk, som utgifvit sedeln, derest densamma går och gäller såsom penningar, hvilket kan ske så väl i ena, som i det andra fallet. Ju litligare communicatiQnen blir med utlandet, desto oftare kommer man, efter hvad erfarenheten i andra länder vitsordar, alt i allmänna rörelsen se utländskt mynt och utländska kreditpapper; och i den dagliga rörelsen göres ingen skillnad mellan enskild Banks sedlar och Riksbankens. !)e förra äro ock för det närvarande på många orter det vanligaste rörelsemedlet; och den allmänna säkerheten är derför genom förfalskning af sådan sedel icke mindre i fara, än om det sker med en af Riksbanken utgifven. Alt 1844 års Ständer uppdrogo ornförmälda skillnad torde emedlertid tili en väsendtlig del kunna härledas från strängheten i det straff, hvarmed förfalskning af Riksbankens sedlar är belagdt.
Ett L:pd Smör Ett dito Ost Ett dito Fläsk — Ett dito torrt Kött 4- Ett dito Talg . 5: 22. En laggild Oxe om i5 L:pd 33: En Ko Ett Svin • Ett Får Ett Lamb Hästafveln synes vara i tilltagande, synnerligast på Öland, der de stora utmarkerna lemna ett närande och för hästar serdeles tjenligt sommarbete. Det nit för hästafvelns förbättrande, som på Öland och äfven i andra trakter af Länet allt mer oell mer visar sig, torde dock i väsendtlig mån böra tillskrifvas den fördelaktiga inflytelsen af det vid Ottenby på södra udden af nämnde Ö anlagda Stuteri, som förvaltas med mycken omsorg. Der finnas flera beskällare, både af ädlare utländska och af inhemska slag. Tre af hingstarne äro af fullblods-race. Ett stort antal moderston underhålles för afveln, och sammanräknade beloppet af hingstar, ston 15) och unghästar utgjorde sistlidet år ip3. Årligen försäljas, genom auktion, från Stuteriet äldre ston samt unghästar till betydligt värde. Fårafveln. På Ottenby underhålles ett Schäferi af 534 sh får, alla af ädlare slag. På några af Länets betydligare egendomar finnas äfven tetn1 igen stora fårhjordar af ädla racer; men allmogen på fasta landet har i allmänhet små och föga ullrika får, hvilkas afkastning knappast är tillräcklig tili ägarens husbehof. På Öland deremot, der betet är serdeles passande för får, är afveln deraf icke obetydlig, och allmogen försäljer till fasta landet både ull och hvarjehanda deraf beredda väfnader, såsom vadmal, ylletäcken m. m. jemte strumpor. Till följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande utdelas årligen vid höstmaiknadeine i Borgholm och Fröbygårda premier till de hemmansinnehafvare af allmogen, som uppvisa de största och ullri kaste fåren; och den täflan som derigenom uppstår, skall säkert fördelaktigt inverka på denna gren af ortens landthushållning.
Hvad vidkommer möjligheten att betala, så, då förslaget innehåller att skuldförbindelsen skall vara af den natur att den af Riksg:sKont:t godkännes, är det icke sannolikt annat än att, om kommunen icke kan med antagliga handlingar visa sig vara i stånd att betala ränta och amortering å lånet, så kunna icke fullmäktige lemna ut lånet. Dessutom beror alltid af R. St:r att framdeles, om framställning göres att få afskrifning, säga nej, när de hafva en klar skuldförbindelse med den säkerhet, som Riksg:sKont:t föreskrifvit, och efter 8 dagars tid skall enligt nya lagen den, som gifvit ut skuldförbindelse, ge iu sin stat, om han icke kan betala Det skälet finner jag således icke giltigt, utan fortfar i yrkandet på bifall. Hr Skogman: Jag får uplysa att ritning öfver den nya skolhusbyggnaden blifvit inför Utsk:t företedd, så att Gr. Mörners anmärkn. i det fallet icke är fullt befogad, ehuruväl det är sann t att den icke blifvit af Ofver-intendents-embetet granskad. För konseqvensens skull vågar jag förena mig i den gjorda anhållan om återremiss. Efter det öfverläggningen förklarats fulländad samt de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till, dels återremiss af och dels afslag å Utsk:ts hemställan blifvit af H. Exc. Hr Gr o. 304 Den 23 Jnl i. Landtm, uptagne, framställde H. Exc. först propos. på bifall till Utsk:ts förslag, dervid svarades flere nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren ntföllo med många ja och ett eller annat nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande. Gr. Mörner: Den recit, Utsk:t gjort öfver förhållandet med afs:de på tiilgångarne i Kalmar läroverks byggnadskassa, visar att den har en tillgång af 27,810 rdr 25 öre, och att kostnaden för byggnaden skulle upgå till omkring 64,000 rdr samt staden vara benägen att i någon mindre mån bidraga till byggnads-företagets utförande.
Och förvisso har Fryxell mer än någon annan historiker någonsin gjort gifvit bidrag till Sveriges häfdateckning: börjande från Erik XIV och ända till Gustaf IH: s revolution, fins det ej en period, knappast en vigtig fråga eller person, till hvars teckning han icke gifvit outplånliga drag. Hans andel i forskniugens framsteg kan vara föga bemärkt, men den existerar. Men samme man tillkommer äfven en annan förtjenst, hvilken åtminstone är lika stor och lika sällsynt Fryxell har uppstält såsom sitt mål att skrifva en sådan historia, som kunde tränga till kojan lika väl som till palatset, för att öfverallt utbreda noggrannare kännedom om Sveriges lands och folks öden. Folkupplysningens varme förkämpe från 1820-talet har tänkt på en tid, » hvilken måhända snart nog skall komma, då hela Sveriges allmoge kan obehindradt läsa hvilken svensk bok som helst Bland de första föremålen för dess vetgirighet framstår då kunskapen om Sveriges och svenska folkets öden. Äfven till den tidens läsarehar jag sökt frambära de lärdomar och varningar och hos dem tända den fosterlandskärlek, som kännedomen om vår forntid i så rikt mått gifver. » Och denna storartade, till den aflägsnaste framtid sig sträckande uppgift har han äfven förmått sätta i verket; den underbart klara, enkla och äfven till språket rent nationella framställning, som hans mästarehand kunnat dana, gör Frvxells berättelser till ett nationalverk, som ej lätt föråldras. Ännu efter århundraden kan det vara ungdomens första läsning i hvaije hem, hvarest de stora minnena från Sveriges och Finlands gemensamma tider älskas. Få nationer hafva fatt den lyckan att se sin forntid så berättad. Också är det vår lifliga förhoppning, att åtminstone en del af detta jätteverk snart må i öfver-sättning vinna spridning äfven i finska folkets djupa leder. Vi nämnde verkets yttre förtjenster, dess anslående och populära form.
Sfteb utöfning af ben i 3vegeringö*$ormené 62 o<f) 64 §§. Djj förmarabe rätt, f>afn>e '■JBi pröfrcat StatSvnerFetS behof, och bermtb för näfifommanbe och följanbe år, intillbef np Statsreglering mibtager, befiämt äjufmub^itlar* neö belopp fålunba: gottfia J&ttfumfc£tteln. (.Kongl. £of* odh 0lottö-0taterne) till £3:fo fH:br 780,840: Shtfcra £ttelit. (3u(iitie*departementet) till „ „ 1,160,250: (SjöförfroacSdepartementet) till „ „ 1,551,950: (Sjette «ä£ttfttm&:£tteln. (©oildepartementet) till „ „ 888,160: Sjmt&e d£»ufitm&:&tteln. (finansdepartementet) till „ „ 1,756,620: SfttonDe .§ufiDuJ>:£iteltt. ((Scfleftajlifdepartementet) till „ „ 1,194,980: 9£ion&e J^ttftoit&sSEttelit. (^}enfionS»Staterna ocf) Alllmänna ^nbragningS* Staten) till „ , 650,260: Sill betäcfanbe af benna utgifts fumma [>afn>e <355i för Äongl. Stats-, kontoret anvoifat: StatSroerfetS Drbtnaric Snfomfler 3?:fo SK:br 4,639,360: Stats werfetS Sptra ordinarie eller SöeroiflningS^nEomftet::
N:o 114 ”ordet vidtages, läses vidtager.” Constit.TJtsk:s memor. N:o 114 förklarades hvilande lill nästa riksdag med iakttagande af den från Exped.Utsk. anmälda rättelse. Lades till liandkna Constit.Utsk:s d. f> dennes e. m. på bordet lagda memor. iN:o ii5, ang:de förloppet af inom förstärkta Constit.Utsk. anställda voteringar. 'lill pröfning företogs Constit.Utsk:s d. 6 dennes på bordet lagda memor. N:o 116 till R. o. Ad. i anledn. af återremissen på memor. N:o ioo. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag har i allmänhet under denna riksdag ej varit särdeles hågad att lyssna till Constit.Utsk:s inbjudn:r; men jag anser mig nu böra antaga den inbjuda., Constit.Utsk. uti förevar, memor. framställt. Jag delar Ulsk:s 102 Den g April e. m. åsigt, att det tillägg, sora Utsk. föreslagit vid 4 mom. i § Tryckfr.förordn., fyller en lucka, som för närvar, verkligen finnes i denna lag. Derigenom skulle nemi. en viss tid bestämmas, inom hvilken tillståndsbevis för periodiska skrifters utgifvande skola erhållas och begagnas. Det är af denna anledn. och då jag således finner förslaget både nyttigt och nödigt samt möjligt att verkställa, som jag anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos. till R. o. Ad., att R. o. Ad. måtte antaga Constit.Utskrs inbjudn. om ifrågavar. förslags hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag biträder så mycket hellre den siste värde talarens förslag, som det för närvar. verkligen linnes ett stadgande om prescriptionstid för giltigheten of tillståndsbref, hvilket stadgande på annat sätt, än grundlagen föreskrifver, tillkommit, nemi. på Hofcancellerens framställning, hvarå K.
I följd af sådant allt och hufvudsakligast derföre, att Häradsrätten i detta mål till last komme, att hafva, i uppenbar strid emot lagens tydliga och bestämda innehåll, ålagt den sakfällde särskildt kroppsplikt af nio par spö för innehafvande af den vid inbrottet begagnade dyrk, hvarigenom kroppsplikten uppgått till trettiofyra par spö, i stället för blott tjugufem pär, sorn rätteligen bort ådömas; fann jag mig föranlåten att åtala Häradsrättens olag liga domslut, och uppdrog, genom skrifvelse den 28 Januari sistlidna år, åt advokatfiskals-embelet i ofvannämnde Kongl. Hofrätt alt ett sådant åtal emot t. f. domhafvande!!, såsom för domslutet ansvarig, efter lag och sakens beskaffenhet utföra. Sedan advokatfiskals-embetet, till fullgörande häraf, inför Kongl. Hofrätten anställt talan emot t. f. domhafvanden, hvilken, i förklaring deröfver, ytterligare erkänt underlåtenheten att tillämpa Kongl. Brefvet den 1 April 1773, men, beträffande anmärkningen dervid, att Häradsrätten ådömt den sakfällde bestraffning för både inbrott och begagnande af dyrk, förmenat lagen icke vara klar och tydlig för antagande af den i samma anmärkning utvecklade åsigt, ”enligt hvilken en person, som befunnits innehafva dyrk och tillika begått inbrott, skulle, derest han endast dömdes till nio par spö, undgå bestraffning för sjelfva inbrottet, enär han blott för innehafvande af dyrken gjort sig till berörde bestraffning saker;” slutande förklaringen med afsägelse af rättigheten att vidare blifva i saken hörd; bär advokatfiskalsembetet afgifvit slutpåstående och yrkat, att t. f. domhafvanden, som icke ansåges hafva vederlagt de förhållanden och den lagtolkning, sorn lågo tili grund för gjorda anmärkningarna, mätte för klandrade felen och beslutets lagstridighet ådömas sådant ansvar, som med bestämmelserna i 1 kap. 12 § Rättegångsbalken kunde pröfvas närmast förenligt; hvaruppå Kongl.
Proposition ,/W 82. me i närmare beröring meri öfrige lärarne, eller desse med Styrelsen, än för närvarande egde ruin; — att Föreståndaren endast genom att emellanåt, bevista lärarncs lektioner i de särskilda läroämnena och göra sig noga underrättad om beskaffenheten af institutets samlingar och öfriga undervisningsmateriel, samt genom att följa utvecklingen af andra likartade undervisningsanstalter, äfvensom de praktiska vetenskapernas och industriens framsteg i allmänhet, kunde vinna behörig kännedom om så väl lärare som lärjungar, samt insigt huru undervisningen borde ändamålscnligast ordnas och befrämjas; att, derest. Teknologiska institutet fortfarande skulle vara en rådgifvande anstalt åt sä väl embetsmyndigheter som enskilde personer, Föreståndaren, hvilken för detta ändamål mäste ega en mångsidig naturvetenskaplig och teknisk bildning samt tid till fortsatta studier, icke utan alltför stora ansträngningar kunde medhinna att på ett verksamt sätt i undervisningen deltaga; att den tolkning Rikets Ständer gifvit åt. föreskriften angående Styrelsens befogenhet, att, under vissa omständigheter, fördela läroämnena annorlunda och emelian flere lärare, än de i stadgarne uppräknade, aldrig blifvit, ifrågasatt och icke eller syntes vara förenlig med ordalydelsen i den anmärkte §: samt att Styrelsen väl ansäge en Professor vid institutet icke böra kunna åläggas undervisning i andra ämnen än dem, som enligt stadgarne tillhörde hans befattning, men att Styrelsen dock icke kunde finna förenligt med läroverkets fördel, att, när fördelning af de lill en professorsbefattning hörande läroämnen behöfde ske. Professorn i alla händelser skulle ega att bestämma, i hvilket eller hvilka ämnen li n skulle blifva befriad från den honom åliggande undervisningsskyldigheten. Till följd af sedermera erhållen nådig befallning att afgifva underdånigt utlåtande i ämnet, hvarvid jemväl borde tagas under öfvervägande en af fyra bland institutets lärare till Kongl. Majit ingifven skrift, innefattande påminnelser vid Styrelsens ofvanberörda yttrande, jemte förslag rörande verkställigheten af de utaf Rikets