Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom anmärkningsvärdi hafva Revisorerne funnit, att, för år 1845, utgått af Sveriges enskilda fond Lill Svenska kyrkans i London underhåll 1,202 R:dr 4 sk. Banko, då deremot, för 1844 och de föregående åren, medel till bestridande af utgifterna under denna titel tagits af Sveriges och Norriges gemensamma fond. Åren intill 1845 upptogs denna utgifts-summa, eller värdet af de L. 100 Sterling, som för berörde ändamål är på handelsoch sjöfartsfonden i nåder anvisade att årligen utgå af den gemensamma fonden, dit den tycktes egentligen höra, enär kyrkan är gemensam för både Svenskar och Norrmän; men då vid tiden af bokslutet för år 1845 upplystes, att äfven ifrån Norska Stats-verket till kyrkans underhåll utgår ett särskildt årligt bidrag af 419 Speciedaler, flyttade redogörararen berörde utgifts-summa från Rikenas gemensamma till Sveriges enskilda fond; hvilket Konvoj-Kommissariatet, med antagande af ofvannämnde förhållande, äfven för sin del anser behörigt att iakttaga. 3 §. Revisorerne anmäla: l:o att, i afräkning å aflidne Tullförvaltaren Finers proprie balans, under den 1 Juli 1844, äro influtna 582 R:dr 46 sk. 8 rst; 2:o att, under de år revisionen omfattat, någon afbetalning å Handelshuset C. W. Rösners i Christiania skuld, 5,847 R:dr 33 sk. 3 rst.
Sparres yttrande till fördel för ett betänk, som jag anser skadligt till sina följder och oriktigt till sin uppställning. Jag skall försöka att bevisa detta milt påstående. Till den sista välde talaren skall jag bedja få yttra några ord; han säger att det vore visserligen rättast alt vägarne hölles genom deni af hvilka de begagnas, d. v. s. om vägpenningar erlades. Detta lärer icke kunna bestridas om man kunde genom en coup de bouquetle skaffa sig vägar i ett land och sedermera samla penningar lill deras underhåll. Som sådant emedlertid icke låter sig göra uti ett glest befolkadt land eller der trafiken är ringa, ulan att hvad som kunde brista finge såsom statsbrist fyllas på allmänna medel, hvilket skulle leda dertill alt personer, som icke hafva med vägarne att skaffa och icke. åka, få betala lill deras underhåll; så har man icke kunnat begagna den utväg. Gr:n har ansett att qvarnar, jernbruk och dylika inrättningar, hvilka med deras körslor skada vågarna, borde till deras underhåll bidraga. Detta innefattar ett förbiseende af den allmänna nytta jordbruket och de som underhålla vägarne hafva af dessa bruk och inrättningar. De varor de få genom dessa inrättningar, de förtjenster för dragare och folk, som de hafva genom dem, göra, alt de äro väl och mångfaldigt 300 D e n 2 September. ersätta för den särskilda kostnad som vägarnes underhåll för dem medför. Genom våra gamla lagar har jordens ägare städse varit ålagd att underhålla väg till qvarn, derföre att man måste bereda möjlighet att få säd förmäten för underhäll af folket i landet och man var icke då så angelägen alt beräkna på skillingen hvad anläggningen kostade emot det att man kunde vara viss om att öfver allt inom landel qvarnarne blefvo åtkomliga och icke mäste nedläggas i anseende lill omöjligheten att komma dit. Af alla dessa skäl vet jag icke hvarföre vi nu hafva råkat i febertillstånd för att på många fördela skyldigheter som hittills tillhört några få. Hvarföre skulle dessa få nu lättas ifrån sina skyldigheter och dessa läggas på mångå? Jo säger man derföre att dessa skyldigheter lättare utgöres af många än af de få.
Så vidt jag under discussionen kunnat fatta Utskottets afsigt med den föreslagne redactionen, har den varit att deri uppräkna de Collegier, hvilka borde lemna Ledamöter till RiksRätten; men för min del kan jag icke gilla detta Utskottets förslag. Jag ber att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att fråga är väckt om en förändring uti Rikets inre administrativa Styrelse, och att således, om denna §. skall ändras, den nya redactionen deraf bör blifva sådan, att, ehvad förändring uti administrationen, som kan komma att äga rum, §:n likväl kan oförändrad bibehålla». Jsg har väl icke haft tillfälle att närmare granska detta ämne, så att jag nu kan bestämdt uppgifva förslag till §:ns förändring, men exempelvis får jag nämna, att ändamålet kunde vinnas, om, i stället för uppräknande af Collegierne, i §n insättes: Svea HofRätt samt de Rikets Collegier och Embetsverk, som utöfva Domsrätt, eller ock om ett större antal af Ledamöter från Högsta Domstolen kunde i RiksRätten intaga Säte. Dan Ii Junit f m. 547 I fall Ridderskapet och Adtln skulle finna de anmärkningar, som vid ConstitutionsUtskottets ifrågavarande Memorial blifvit gjorde, föran„da till återremiss, hemställer jag, om icke UM •* skottet kunde anmodas, att så författa redactionen af §;n, att, ehvad ändring uti administrativa styrelsen kan komma att ske, §. dock ej må behöfva förändras, ty annars skulle följden deraf möjeligen kunna blifva den, att om Riksens Ständer nu besluta någon förändring i Styrelseformen, och om §:n, sådan den nu är föreslagen, skulle blifva antagen, så kunde den förändrade sakernas ordning icke taga sin början förrän §.n, på sätt Grundlagarne föreskrifva, blifvit ändrad. Grefve Mörner: Jag kan för min del «j medgifva att blotta benämningen af Coll»- gium kan vara det som berättigar ett Embets} Verk att deltaga i RiksRätten, ty på sådan grund skulle äfven SundhetsCollegium komma att deruti deltaga.
Anslag till ersättande af enahanda för år 1855 nu kända brist, 10,123 Ridr 39 sk. 10 rist. biko, eller 15,185 Ridr 74i öre Runi, hvaremot det för samma är Arméens Pensions-kassa framdeles möjligen tillkommande förhöjda vederlag för rusthålls-afgilierna borde lill Riksgälds-konloret affemnas; 4:o. Tillökning för åren 1856 och 1857 med 21,000 Ridr Biko eller 31,500 Ridr Runt årligen i det vid förra Riksdagen åt pensions-kassan årligen under Irenne år beviljade kreditiv 36,000 Ridr Biko, att i mån af behof anlitas, med skyldighet för pensions-kassan, alt lill Riksgälds-konloret afstå nyssnämnda för hvartdera af dessa år belöpande vederlags-förhöjning; och 5:o. Med samma skyldighet, för åren 1858, 1859 och 1860, eli nytt kreditiv af 57,000 Ridr Biko eller 85,500 Ridr Runt årligen, att pä Riksgälds-konloret anvisas, derest icke Rikets Ständer skulle finna lämpligare att låta nuvarande statsbidraget 36,000 Ridr Biko eller 54.000 Ridr Runt blifva oförändradi, dock med den skillnad, att detsamma bestämmes såsom förslags-anslag. Slutligen oell i anledning af de genom Direktionen öfver pensions-kassan anmälda olägenheter för pensions-inrätluiugen, som uppkomme från det vid de beviljade statsbidragen hittills fästade vilkor, att behofvel deraf skall med afslutade räkenskaper styrkas, innan medlen få lill pensions-kassan utbetalas, har E. K. Mit begärt, det Rikets Ständer måtte medgifva, att de anslag, som för åren från och med år 1856 antingen redan blifvit beviljade eller kunde komma all beviljas, mätte, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad
Brefvet den 24 November 18.35 icke blifvit i nåder förordnad, lemnat Konsistor» protest ulan afseende. Härjemte och enär det syntes obilligt, att. då de öfriga skolmästare-tjensterna inom Lappmarken njöte förmånen af boställe, den i Arjeploug ensam skulle sakna denna förmån, ehuru dess innehafvare, med för öfrigt lika löneförmåner, hade alldeles enahanda tjenste-åligganden som de öfrige, samt då, enligt ordalydelsen och verkliga meningen af Kongl. Majrts nu gällande nådiga Reglemente för Ecklesiastikverket i Lappmarken af den 14 April 1846, skoleborden i Lappmarken vore mindre att anse såsom en löneförmån för skolmästaren, än fastmer såsom ett i dessa på både befolkning och födoämnen fattiga trakter oundgängligt medel för bestridande af fri-elevernas kosthållning, har Dom-kapitlet i underdånighet anhållit, alt Kongl. Majit måtte i nåder föreskrifva, alt nämnde skolebord skall återgå till dess före 1818 varande bestämmelse och således af nuvarande skolmästaren afgiftsfritt, men med ansvarighet enligt lag, nu genast öfvertagas, för att sedermera af skolmästaretjenstens innehafvare framgent begagnas. Sedan Kammar-kollegium blifvit anbefaldt att med underdånigt utlåtande i ämnet inkomma, har Kollegium uti skrifvelse den 2 Maj detta år, jemte upplysning, att ifrågavarande skolebord. som uti Jordeboken vore antecknadt såsom ett oskattlagdt nybygge och bestode af åtskilliga vidt spridda ängslägenheter och fiskevatten med en beräknad årlig afkastning af 1631 lispund hö och 50 lispund fisk, varit efter skolans upphörande år 1818 intill midfasta» 1858 utarrenderadt för 10 lispund hö i årligt arrende och sedermera för 30 Ridr Rimt årligen, i underdånighet hemställt, att då behofvet af skolebordets i Arjeploug användande för sitt ursprungliga ändamål, i likhet med hvad inom öfrige Lappmarks-församlingar egde rum, blifvit af
Ständer för sin del måtte medgifva, att hvad af Westerbottens läns äldre undsättningsskuld, efter det ofvanberörda undersökningsmål blifvit af Kongl. Kammar-rätten afgjorda, ännu kan återstå, får afskrifvas, med undantag af den del utaf samma skuld, som belöper på de uti lä net inrättade socknemagasiner och för hvilken socknemånnen äro pligtige att, efter stadgade grunder, ansvara. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 1 November 1862. Olof Nilsson, från Westerbottens län.- Härmed förena sig: P. A. Nyström. Olof Lindström. Af Jöns Persson från Blekinge län, om ändring i § 2, mom. 1 i Kongl. Förordningen den 11 Juli 1862, angående allmänt ordnande af Presterskapets inkomster. Genom Kongl. *Maj:ts nådiga Förordning den 11 Juli 1862, angående allmänt ordnande af Presterskapets inkomster är stadgadt i 2 § 1 morn., att en af ledaBih. till K. St. N:o 6. moleme i den Nämnd, sorn får sig uppdraget ifrågavarande ordnande, skall utses af länets Hushållnings—sällskap, hvilket stadgande tydligen tillkommit i afsigt att bereda tillfälle äfven för dem, som skola löna Presterskapet, att få sin röst hörd uti ett sä vigtigt och grannlaga ärende. Jag tror mig ej misstaga mig, då jag anser det vara lämpligare om den ledamoten utsåges af Landstinget. Såsom motiv för denna min åsigt vill jag anföra, att
Under det sommargästerna till sjös styrka och förströ sig, njuta de för tillfallet kvarblifua naturens fröjder. Damerna bada. Detta försiggår vanligen mellan 10 — 12 och vid den tiden har man då längs kusten den ena synen mera förtrollande in den andra. Större och mindre flockar af damer stå, hållande hvarandra i händerna och hoppa oafbrutet upp och ned på samma fläck under glada hojtanden och skrik. Andra tamla djerft simmande omkring dem. Det fins emellertid hos en simmande damvanligen något i ögonen fallande, som hastigt ledci den tänkande iakttagaren till ett erkännande af det taktfulla i folkmytens idö, att förse sjöjungfrurna med stjert. Eder vattenvistelsen h&amp;lles frukost och siesta öfver hela linien. Markiserna rullas ned för verandorna, hängmattorna föstas upp, förmiddagens dåsighet lägger sig öfver de solstekta in-sektsurrande trädgårdarne. Sjön skubbar sig slött fram och tillbaka mot stranden. Glänsande kråkor och kajor sno omkring och fiska i tången. Vid horizonten stå seglen orörliga, som om de vore utklippta i grått papper. Plötsligt skrämmes friden på flykten af en mängd skarpa skrik från hotellets planteringar. Det är gossarne Jens och Axel, som äro på fuffens. De ligga här ute på landet med sina mammor. Jens är 2x / 2 år. Hans krithvita hår, på hvilket han bär en väldig kaskett, ger bakifrån hans ungdomliga hufvud likhet med en gammal bondgubbe. Framifrån liknar han med sina rosenröda kinder, himmelsblå ögon och ett visst sött englaleende en affekterad landsortsingenue. Af naturen är han tillgjord och närgånget höflig. Till alla, som gå ut och in eller förbi, skriker han » god dag », alldeles som en dresserad papegoja. Axel är bara två år, bär en sorts kjol och halmhatt med gummisnodd, som han häller i munnen. Hans stora eldröda ansigte låter ana en inbunden och surmulen karaktär. Han kan inte heller tala och inlåter sig på det hela högst ögerna med någon.
N:ris 119» 161, 1 ^5 & 183 ) S. A. K. Rikets Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad å den klagan, sona ej sällan skall föras öfver de betydliga förluster och olägenheter, som köpare af fast egendom fått vidkännas derigenom, att densamma varit belastad med undantag, samt förminskad lill värde och godhet genom jordafsöndringar al hvarjehanda beskaffenhet, derom köpare, oaktadt han vidtagit alla möjliga försigtighetsmått, likväl icke erhållit kännedom vid köpets afslutande, utan först efter en längre tids förlopp derom fått kunskap, då säljaren ofta varit urståndsatt att godtgöra de förluster, som genomså beskaffade gravationer köparen tillskyndats; och som ej mindre fastighets-egarens än undantagsmannens säkerhet synes fordra, det undantags-förmoner varda behörigen intecknade och förnyade, hvilken åtgärd ej kan vara förenad med större svårigheter i detta fall än då fråga är om vanlig skuldfordran; samt den del af en egendom, som säljaren undantagit eller den afgäld af egendomen, som han sig förbehållit, icke lärer kunna tilläggas sämre rätt än obetald köpeskilling, enär, om undantaget icke varit, köpeskillingen i stället blifvit förhöjd, hafva Rikets Ständer på dessa grunder ansett sig böra hos E. K* M. i underd. anhålla, att, uti förevarande ämnen, förordnas måtte, sorn följer; 19.8 Expeditions-Utskattels Förslag till und. Skrifvelse 2V.-o 319. i:o På sätt, i Kongl. Förordningarne den i3 Junii 1800, angående städsel och lego af jord på landet., samt den 19 December 1827, rörand? grunderrie för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter flan hemman, redan är stadgadt, i afseende å arrende-afhandlingar ingångne på viss lid, samt sådane afhandlingar om upplåtelse af viss lägenhet, som med sistnämnde Kongl.
Utskottet har tagit Kongl. Majlis nådiga framställning i öfvervägande ; men anser, dels att med ifrågavarande anslagssumma 10,000 r:dr det åsyftade äpdamålet icke kan vinnas, helst begäret att slutligen ernå rätt till en dylik pensions-förhöjning, säkerligen skulle föranleda mången tjensteman att alltför länge fortsätta en tjenstgöring, hvars fordringar han på ålderdomen icke förmådde nöjaktigt uppfylla, dels ock att ett för visst bestämdt ändamål gifvet anslag icke bör, i den mån det härtill ej mera erfordras, kunna tagas uti anspråk att ofverl!) flas till något annat, hvars behöflighet är föremål för ny pröfning och om hvars uppnående ingen visshet finnes. Af dessa skäl anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall till hvad Kongl. Majit sålunda föreslagit. 10:o. Af den anledning, att Rikets sednast församlade Ständer tillerkänt Assessoren J. A. Törneman rättighet att, när hans göromål vid utredningen af förra Allmänna Magazinsfonden upphörde, å allmänna indragningsstaten åtnjuta expektaris-lön af 777 ridr motsvarande, utan förhöjning för spanmålen, den aflöning, som Törneman, hvilken vid f. d,. StalsUtskottets Utlåtande, N:o 90. 7 Allmänna Magazins-d i re k tinnens upplösning år 1824 var Kammarförvandt, sedermera, ef4er af Kammarrätten et hållet förordnande att vara Revisions-kommissarie uti det under bemälde Embetsverk ställda Revisions-kootoret för Allmänna Magazins-ärendenas utredning, i sådan egenskap åtnjutit, har Kongl. Maj:t föreslagit, att Rikets Ständer, i öfverensstämmelse härmed, jemväl matte medgifva, att Revisoren J. G. Nyström, hvilken vid förenämnde
Jo, ali Const.Utsk., lindrigast bedömdt, tillvälla! sig en makt, som ingen af statsmakterna ensamt äger, den nemi., alt göra tydligt hvad som otydligt är, att förklara ett grundlagsbud, hvartill icke någon af statsmakterna, hvar för sig, har rättighet. Hvilketdera fallet jag antager, står det dock i min öfvertygelse fast, att Const.Utsk. missbrukat sin makt och ti 11 väl la t sig en rättighet den grundlagen endast lemnar åt begge statsmakterna gemensamt. — Men jag har redan sagt, att jag icke antager Frih. Cederströms framställning såsom angifvelse, utan blott såsom anmäl kn., och då jag godkänner densamma, samt går lika långt som Hr Rosenblad, troende att Svenska folket är Frih. Cederström tacksamhet skyldigt för det alt han framlagt en ovedersäglig offentlig handling, ådagaläggande en af Const.- Utsk. missbrukad makt, äfven, säger jag, när jag godkänner detta, men skall gå derifrån till något resultat, så finner jag, alt Frih.
DomCapitlet ega förmånsrätt framför enskilde fordringsegare till ersättning af ConsistoriiNotaries tillgångar för uppbördsmedel, som af honom förskingras, derest DomCapitlet icke åsidosatt den tillsyn, som detsamma åligger; öfver väckt Motion, alt Jordegare må för fordran hos sin landbo erhålla förmånsrätt till lahdbos gäldbundna egendom; och öfver väckt fråga, om stadgande att inteckningar, beviljade till säkerhet för medel, som lill fromma Stiftelser äro eller blifva anslagne, alltid skola bibehålla sin gällande kraft, utan att behöfva förnyas. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUlskottens: I anledning af gjord hemställan, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära del af de KrigsLagar, som äro under utarbetning; i anledning af väckt fråga, om ändringar uti nu gällande Författningar, angående utmål till Grufvor, samt om rättigheten att å andras egor hemta myrmalm; om jemkningar och rättelser i den af Kongl. Maj:t, under den 5 Julii 1827, i Nåder utfärdade Taxa på arfvode för Landtmäteriförrättningar; om behofvet af tillägg uti Kongl. Majrts Nådiga Instruction för GeneralLandtmäteriContoret, ProvinceLandlmäteriContoren samt Landtmätarne i Riket, 398 Den 29 Maji. af den 4 Maji 1827; om ett förändradt sätt för Kungörelsers publicerande i Kyrkorne; öfver gjordt förslag, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande må förpligtas att till JustitiaeCanzleren och Justitia30mbudsmannen insända ett exemplar af Kungörelser, som Kongl. Majrts Befallningshafvande utfärda; att Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes obestämda rättighet, att kalla Länens invånare till sammankomster och mundtiiga förhör, må inskränkas, och att med utmätning af debiterad afgift må innehållas, då jäf emot krafvets behörighet väckes; i anledning af väckte Motioner, att den i 24 Cap.
Emot Utlåtandet angående tillökning uti anslaget för tryckning af Konungens Befallningshafvandes Kungörelser, har hos Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet blifvit anmärkt, att samma anslag är alldeles otillräckligt, hvaraf följt, att ej mindre Lands-Secreterare och Lands-Kamererare, än äfven de under Läns-Styrelserne lydande tjenstemän måst till fyllande deraf bidraga, vid hvilket förhållande billigheten fordrade, att en sådan tillökning uti berörde anslag måtte anvisas, hvarigenom kostnaderne kunna betäckas. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 i4x“ ~ fei 3- STOCKHOLMS HÖGSKOLAS 3 J UKIDISKA BIBLIOTEK g BIHANG TILL Sinammön ffimshsv^HiDiBao PROTOKOLL VID Lagtima Riksdagen I Stockholm Åren ISCi^ oell 1.8G3* ROIDE §AMLIIkEI. jRihs-Ståndms ProtoJcotts-Utdrag, som innefatta Remisser och Beslut. isdoMO SS H9Ö .«\sbk vWi , ^qöÄi^abfejtÄ. >\#V iKY\\ v\pni\ ortodiil )r no Jylloil>itlJ-Bjiil(? obiiii/Tild hl lii) aofiBieJ limoH .( 1 £ sJaioi ^ttibuiUfc-ailiH moill iiognnöUiloiloloiu (him-jns uoilorti .möv>.'nA) ntnbk .iiobiiBiJ)/ onliiilB linab aniiibolnb i ub .iscloiJO 1§ 1130 Utdrag af Protokollet, hållet hos Högloft. Ridderskapet och Adeln den 20 Oktober 1862.
Stadgan angående Jagt och Djurfång den 13 April 1808» Kongl. Brefvet af den 8 Martii x8r4, angående hvad iagtagas bör vid tvister om Kronans Parker; hvartill kommer besvarandet af ofta förefallande Nådiga Remisser från Kongl. Maj:t samt förfrågningar af Publique Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOCOLL, HÅLLNA HÖGLOFLIGE t ttWNDOl&SSMUPSS Otem ån. VID lagtima ftthefcagfu i o Arén 1S53—1854- Sjette Häftet. STOCKHOLM. I Lördagen den 1 April 1854. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot.utdr. för d. 29 sisth Mars samt pleni-prot. för den 23 nasti. Februari. Öpnades Hrr Elektorers listor med val af Utsk:s-ledamöter, och hade dertill blifvit utsedde i Stats Utskottet: efter .A2 678. Hr Bildt, Didrik Gillis; Jll 3. Frih. Gyllenstjerna, Fullm. Hr Bildt, Didrik Gillis. Allm. Besvärso. Ekon.-Utskottet: efter A? 312. Frih. DeGéer till Finspång, Gustaf Gerhard; Al 381. Frih. Hjerta, Fredrik Philip. Öpnades jemväl Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i SlatsUlsk.; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: A? 173. Hr Lode, Thorsten Wilhelm. Uplästes ett af Hr Reuterskiöld, Adam Didrik, inlemnadt sålydande Mern.: Undertecknad får äran afsäga sig förtroendet att vara Suppleant uti Bevilln:sUtsk. under anhållan att fortfarande få vara i sin Riksdagsmannarätt bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Uplästes jemväl följande af Frih. von Höpken, Nils Albrecht, inlemnade Mern.: Som jag, i anseende till förestående bortresa är hindrad att mottaga Höglofl.
Jag skulle för min del tro, i afseende på de ännu under colhnes domsrätt qvarstående målen , eller de rent administrativa, att allmänheten af industriidkare, vare sig i slail eller pä land, samt landets jordbrukare, hvilka stundom mäste draga ekonomiska och kommunala ärenden under colhnes pröfning, hafva en gemensam önskan derutinnan, att dessa blefvo med all, med målens grundliga pröfning förenlig, skyndsamhet afgjorde. Denna önskan skulle kunna uppfyllas, om man inskränkte de dömande inslansernes antal i ekonomi-mål till 2:ne, och alt således den domsrätt, som nu i vissa fall utöfvas i 2:dra intressen af colhne, öfverflyltades till en, högsta domstolen i rättsfrågor motsvarande, auktoritet, som slutligen afdömde i 2:dra och sista instansen dylika mål. Jag tror, att vid administrativa ärendens behandling skyndsamhet är ett hufvudvilkor. Sådana ärenden äro i allmänhet af annan natur, än rättsfrågor. Då en rättsfråga en gång är slutligen afdömd, får den aldrig af de tvistande ånyo göras till föremål för domstols pröfning, hvaremot, i afseende å administrativa ärenden, förhållandena som oftast ändras och gifva anledn. lill samma frågas väckande under annan form. Ett annat åligga nde, som colhne hafva, är att lemna upplysningar i frågor, sorn förekomma hos Regeringen. Dessa upplysningar linnas uti de hos colhne, eller den underordnade auktoriteten förvarade handlingar; collegii-ledamöternes minne, om än så godt, gör härvid icke tillfyllest, och den vanliga marchen är derföre, när dylika upplysningar skola afgifvas, att yttranden infordras ifrån dem som hafva handlingarne om händer, såsom i kam.-collini ifrån collegii-provinskontor eller ifrån landskontoret i den eller de orter, ärendet rörer. Men för detta åliggandes fullgörande, erfordras visserligen icke den collegiala formen; ty ett meddelande af hvad äldre handlingar innehålla, kan ej blifva föremål fölen omröstning inom colhne emellan collegii president och ledamöter. Ett ytterligare åliggande för colhne, hvarom under diskussionen blifvit nämndi, är utarbetandet af förslag till de ekonomiska författningar som Regeringen låter emanera.
Landet är för öfrigt, i alla rigtningar, genomskuret af åar och bäckar, de flesta med aflopp åt Wenern. — 1 Westergöthland är den Landsträcka som börjas vid Wenern, innesluter Halle och Hunneberg och sedan omgifver eller tillgränsar Götha Elf, utgörande Wäne, Flundre och Ahle Härader, både vacker och fruktbar: rådande jordmånen är här ömsom lera och svartmylla; men, i den mån Landskapet aflägsna}’ sig. från Elfven och i synnerhet ju mera det närmar sig gränsorne af Halland och Småland, blifva jordarterne sämre och svagare. Inom Bjerke, Wedtle och Kullings Härader träffas likväl ännu flere fruktbara trakter, med mer och mindre god lera och lermylla; men i Gäseneds Härad, som är sandigt och stenbundet, äfvensom i Redvägs Härad, hvilket närmar sig denna beskaffenhet, finnas sådane bättre jordarter mera sällan och endast såsom undantag; utan består rådande jordmånen derstädes, så väl som uti Åhs, Kinds, Marks, Wedens och Bollebygds Härader, af så kallad mjäle eller mojord och sandblandad mylla, sorn i allmänhet gifver mindre lönande afkastning, ehuru äf - 5 ven inom desse Härader, synnerligen uti Marks, åtskillige trakter finnas med bördigare jordmån. Delar af Wäne, Bjerke och Kullings Härader, Gäseneds Härad och en del af Redvägs Härad, kunna räknas för slättland, fastän sins emellan mycket olika; hvaremot det öfriga af Westgötha Landskapet är bergigt och skogbeväxt samt delvis starkt couperadt och i fördjupningar uppfyllt med sjöar, kärr och mossar, som finna aflopp genom en mängd åar och bäckar, antingen åt Wenern och Götha Lif, eller åt Nordsjön och Cattegat. Elfsborgs