Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kanske påminde hon sig, när hon sjelf en gång hade en käresta, vanskaplig och ful, men ur hvilken hon förstod att locka toner, som kommo hennes hjerta att röras. Hon veknade vid åsynen af barnet, men efter några ögonblicks stum tvekan sträckte hon ånyo ut handen och sade: Gif hit fiolskrället, jag tål inte att du spelar på det. Weli snyftade. Utan att se upp gick han fram och räckte modern sin »käresta». Hon tog den bräckliga lådan i sina händer och betraktade den med hälften vemod och hälften förtrytelse. Sedan gömde hon den under sjalen. Käresta, mumlade hon, käresta! Hvarifrån får han alla sina ord? Se så, Nadja, låt bli, du kastar honom ju blind med sanden. Kom, barn, så gå vi hem, det är middag nu. Nadja, som roat sig med att kasta på Stor-Jaska hela kaskader af fuktig sand, reste sig nu och lät den stackars fånige jätten springa hemåt på fyra fötter. Hon satt sjelf på hans rygg och »körde». Det var hennes favoritnöje, och han lät henne hållas, Om en stund glömde de flesta af den lilla familjen hela scenen från björkbacken, då de vid grötfatet sutto inne i den lilla stugan. Endast en glömde den icke. En liten blek åttaåring, hvars hjerta våldsamt klappade af fruktan för att förlora sitt älskade sällskap, sina egna händers verk, sin spellåda, som af mor så omildt kastats upp på spiselkanten uppe vid sjelfva taket, dit han aldrig kunde nå. Men gudskelof, hon hade icke bränt upp den, icke trampat ihjäl den endast skiljt dem åt, de goda vännerna. Och han suckade vid gröten och glömde ej sin sorg förr än klockan 8 på aftonen, då Nucku-Matti kom och bar honom bort till Drömöarne, der kanske för honom hela himlen var full af fioler. Kajsa hade fattat ett stort beslut: Weli skulle sättas i lära. Men i hvilken? Pojken hade ingen lust för något. Han hade sjelf helst velat i skola, men det var omöjligt. På Drumsö fans ingen sådan. Och i staden kunde han ej bo. Det hade hon ej råd till. Således, till hösten i lära.
Län blifvit hörd samt öfrige upplysningar i ämnet blifvit inliemtade, nied utlåtande i ämnet inkomma. Målet ytterligare anmäldt den 2 Februarii iö33, då, bland andra åt-' gärder, en serskild undersökning' anbefalldes om fiskerien i Bohuslänska1 SS Bi/, till R. St. Just. Omlmdsm, Emb. Ber. cl. i5 Jan. 1834 skirgården. Den i? 4 Augusti i833 förekom målet å nyo, då åtskilliga föreskrifter i ämnet meddelades. 5:0 Angående afskrifning af en Numer-Lotteriets fordran hos Helsingborgs hamnbyggnad. Anmäld den 8 Maji och meddelad vederbörande till efterrättelse. 6:0 Angående Kammar-Musicus Crusells pension. Anmäld den 8 Maji s. å. Kongl. Majit gillade hvad Rikets Ständer beslutat och befallde, att Resolution i ämnet skulle för Crusell expedieras. y:0 Angående nödiga stadganden i fråga om Guld och Silfver, sorn från Banken eller för dess räkning å Kongl. Myntet emottages. Anmäld den i6‘ Maji s. å. Kongl. Majit biföll Rikets Ständers härvid gjorda anhållan, i följd hvaraf förordnades, att Banken må ega att genom pmbud deltaga i de årliga inventeringarne af myntets behållningar, samt att Kammar-Collegium borde afgifva utlåtande, angående den tid, sorn lämpligen må kunna bestämmas för utmyntning och återlemnande till Banken af det vid myntet emottagna Guld och Silfver, äfvensom för infriande af myntattester, som förskottsvis af Banken inlösas. 8:0 Angående Bankens förseende med hopparskiljemynt från Avesta för vexlingens oafbrutna underhållande. Anmäld den 16 Maji s. å. I anledning häraf anbefalldes Stats-Contoret att noga tillse, att preglingen vid Avesta verkställes med den skyndsamhet, alt erforderliga qvantiteter kcpparskiljemynt må kunna på bestämda tider till Banken aflemnas. Q:0 Angående pension för Kammar-Rätts-Rådet Selling. Anmäld den 16 Maji s. å. Kongl.
I han hvilomgifna tillhörande stadens De lilla tillsammans LOGOGRYF. Du ser af handelsskrattade, O T S T V ÖFVERTRÄFTAR Ä T ALLA T P U var vid med utom sista valsen och näst före » Vill fröken g ö m m a programmet, d e n åt m i g? » t e c k n a d e själf bland bokhållarnes o c h studenternas, sig lätt Där och lämnade blef ett knuffande åter fnissande med Men bland honom bugade flickorna när han » snobb » bry henne, s o m de hon namn ungdomsskaran. armbågarne, kallade begynte Han sitt svarade och gått. o c h flickallade ingenting, hon h a d e endast blifvit allvarligare o c h såg tankfull u t. S. (Med porträtt). — Syster Elisabeth, " poem at har Sköld. — Något om skoldramat; af Lennart Hennings. — » Podo ..; skiss lör Idun af Lisa Seliröder. — Iduns läkarartiklar. V.: Om våra födoämnen; några allmänna synpunkter, af professor Robert Tigersiedt. (Forts.). — Stackars örat! Populär medicinsk föreläsning, af ' • * * *. (Forts. o. slut). — Ur notisboken. — Teater och musik. — Far; skiss för Idun af Elin Ameen. — Tidsfördrif. voro SCHACK-CHARAD. löses charaden. e f g g 1 0 0 r r. r r s t t u L 1 h Raderna, lästa såväl från vänster till höger, s o m uppifrån nedåt, beteckna: 1) En konsonant, 2) hvad Sokrates var, 3) hur är blomman på ängen? 4) en upphöjd karaktär, 5) hvad du oftast gör I retlig sinnesstämning, 6) en rörelse åstadkommande verksamhet, 7) en konsonant. ka kas snart som gar an men ett kan sitt kloc dra nå skepp klin mitt de klar nal med ster på der ma mitt la dol från nu bön klo den och strån mitt då da jes tim till he för skär hö i stret rym en dadt ren kal en till ge den natts s La och skepp i lar mid klo nom A-g. IFYLLNINGSGÄTA.
Om det äfven under denna färd skulle blifva af nöden att åtfölja fartygen från Jakutsk tillbaka till Lenas mynning, skall jag göra det och derför erhålla tre hundra rubel. Men om fartygen öfvervintra i Jakutsk, skall jag vara fri under vintern och endast under nästa års resa, om så fordras, åtfölja dem ända till Lenas mynning. I detta fall har jag att erhålla 300 rubel. Utaf denna betingade summa skall herr Kolesoff på förhand utbetala vid afslutandet af detta kontrakt tre hundra rubel, i maj månad vid affärden ett hundra och femtio rubel och i byn Bulun två hundra och femtio rubel för mina utgifter till följeslagare och lots samt andra omkostnader. Återstoden skall jag erhålla efter återkomsten till Jakutsk. I maj vid affärden skall jag, om jag genom sjukdom blir förhindrad att begifva mig till Tumat-ön, åt herr Kolesoff återbetala den af mig vid detta kontrakts afslutande erhållna summan med undantag af de penningar jag utbetalt åt tolken såsom handpenning och för båtarne. Skulle jag icke då vara i stånd att återgälda summan, skall jag Winokuroff förtjena det af mig icke återgäldade beloppet på herr Sibiriakoffs guldbergverk. Detta allt äro vi, båda kontrahenterna, förbundna att heligt och okränkt iakttaga.» En anteckning på afskriften upplyser vidare, att till detta kontrakt hade jakuten Afonasii Fedoroff Winokuroff i stället för namnunderskrift fogat sitt eget sigill, hvilket jakuten Alexii Zassimoff Mironoff graverat, samt att vilkoren blifvit godkända af köpmannen Ivan Kolesoff och det hela inregistreradt hos polisförvaltningen i Jakutska kretsen. Kontraktet hade ingåtts under vänlig medverkan af guvernören och biskopen i Jakutsk, hvilka mycket intresserade sig för den föreslagna resan. Den senare kände till och med ishafskusten genom egen erfarenhet. Men allt detta oaktadt gick det ej bättre, än att lotsen firade den stora penningesummans mottagande med ett grundligt rus, under hvilket han bröt ena armpipan. Han kunde således aldrig komma till mötesplatsen, och Johannesen fick sköta sig på egen hand så godt han kunde med sin lilla ångbåt.
I synnerhet besökte han gubben Stockenström tidt och ofta för sådant ändamål; ty det stod hårdt, innan han kunde förmås utbyta den säkra justitie-kanslersplatsen, der han gjort sig ett aktadt namn, mot det i våra dagar vanskliga rådsembetet.« – «Det der är godt och väl, och jag gläder mig alltid uppriktigt, då dugligt och redligt folk komma till styret, antingen de höra till det ena eller andra politiska partiet. Det fägnar mig naturligtvis ännu mer med dessa, som jag personligen känner; men det är dock egentligen för det allmännas skull, och jag har svårt att deraf inse någon fördel för mig enskildt.« – «Lyckligtvis är jag i det afseendet behörigen dokumenterad. (Pechlin tager upp ur bröstfickan sin plånbok och derur ett hopviket papper) Beckfriis, som sedan längre tider tillbaka känner hvad du duger till, har ej haft något angelägnare, än att genast vid sitt inträde i senaten göra dina rättmätiga anspråk gällande, och (räckande det hopvikna papperet till Curt) här har du kungens skriftliga beslut om adelskap för dig och efterkommande.« – (Curt, öfverraskad, genomögnar papperet) «Se der åtminstone en minnesgod och pålitlig gynnare! Ja, utan skrymtan, saken gör mig ett nöje derföre, att verlden nu är så beskaffad, och att sköldebrefvet för närvarande anses vara vilkoret för offentlig verksamhet af högre art; men lika uppriktigt tillstår jag, att jag vida heldre skulle lefva i en tid och i ett land, der sådana tillfälliga företräden vore obehöfliga.« – «Också lyckönskar jag mindre dig, bror Curt, än oss, dina politiska vänner, och det allmänna, der du nu får ett ljudeligt ord med i laget. Jag sade dig ju redan för ett par år sedan, att kungen icke är dig obenägen. Jag hade det från säker hand. För det allmänna bästa är det likväl vigtigare, att du har några af de nya senatorerne på din sida (slugt och inställsamt).
Jag delar helt och hållet Hr Bildts åsigter i detta ämne, och har jemväl ernat fästa R. o. Ad:s up - Den 28 Juli. 459 raärksamhet på det misstag, som insmugit sig uti referatet af denna punkt, men jag måste härvid anmärka, att Hr Bildt deremot sjelf begått ett litet misstag, då han kallat misskrifningen för ett tryckfel. Jag ber nemi. att få uplysa, att detta fel ingalunda kan läggas Exped.Utsk. till last, emedan detta Utsk. fått handlingarne direkte från StatsKont. ordagrannt sädane som de här finnas aftryckte. Uppå härefter framsälld propos. lades Utsk:s yttrande angule lörevande punkt till handlingarne. 37:de punkten. Frih. Åkerhjelm: Dä R. o. Ad., förra gången denna fråga förevar, återremitterade densamma, föreställer jag mig meningen nu vara den, att, med ogillande af Utsk:s nu föredragna Utlåt, i denna punkt, bevilja en pension åt enkan efter afl. läraren vid Chalmerska slöjdskolan C. E. Hyllén-Cavallius. Jag får med anledn. häraf föreslå, att R. o. Ad. måtte besluta, att bemälda enka måtte å allmänna indragningsstaten uppföras till åtnjutande af ett pensionsbelopp utaf 200 R:dr tuko, att utgå så länge hon lefver ogift och i behöfvande omständigheter sig befinner. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, upläst det af Frih. Åkerhjelm framställda förslag, och den först till bifall å Utsk:s yttrande framställda propos. blifvit besvasad med Ja och Nej, hemställde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla Frill. Akerhjelms förslag, och ropades dervid starkaJa, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. 4f, 43 och d,e öfrige punkterna. Ulsk:s yttranden lades till handlingarne. Hr von Troil, Sam.
Suppleant: Kommendör-Kapitenen Per August Knut Lagerstråle. Till Revisorer och Suppleanter vid Lånekontoret i Malmö: Revisor: Majoren, Friherre Axel August Thott. Suppleant: Ryttmästaren, Friherre Arvid Fredrik Kurck. Och sedan desse afsagt sig uppdraget, hafva i deras ställe blifvit valde: lill Revisor: Kapitenen Gustaf Victor Lindencrona och lill Suppleant: f. d. Löjtnanten, Friherre Carl Gustaf Wrangel af Sausis. Revisor: Possessionaten, Johan Christoffer Toll. Suppleant: Ryttmästaren, Grefve Magnus Eduard von Rosen. Revisor: Possessionaten, Johan Christoffer Toll. Suppleant: Ryttmästaren, Grefve Magnus Eduard von Rosen. Och sedan Possessionaten Toll anmält sig vara af sjuklighet hindrad att uppdraget fullgöra samt till följd deraf Grefve von Rosen såsom Revisor ingått, har till Suppleant blifvit utsedd Ryttmästaren Jules Eduard Stjernblad. Till Revisorer och Suppleanter vid Lånekontoret i Wisby: Revisor: Kapitenen, Nils Axel Planling Berglod. Suppleant: Löjtnanten Grefve Adam von Seth. År 1861. Revisor: Kapitenen, Nils Axel Planting Berglod. Suppleant: Kapitenen, Adolf von Post. Revisor: Kapitenen, Nils Axel Planting Berglod. Suppleant: Kapitenen Adolf von Post. 14 § 6. Ibland Riddarhus-Direktionens egna Ledamöter har icke någon annan förändring inträlfat, än att, sedan Aktuarien i Kongl. Riksarkivet, Friherre Jolian August Posse i slutet af år 1860, anmält sig vara af andra trägna befattningar och göromål hindrad att vidare deltaga i vården af Riddarhusets angelägenheter, och derföre alsagt sig sin plats inom Direktionen, den af Ridd. o. Adeln valde förste Suppleanten, Expeditionssekreterare!) Renihard Wilhelm von Printzencreutz såsom Ledamot i Direktionen inträdt.
N:o 10. 645 beredas, skola alltid bestå af landets mest värdige och upplyste män, det, som genom födseln har rättighet att kallas till Riksmöten, bör väl också vara organiseradt så, att det kan hädanefter såsom hittills hedra Nationalrepresentationen och, såsom det främsta, icke stå efter i seder, upplysning och förfarenhet; men huru osäker skall icke den nya Classen af Adel efter ett Seculum och mera blifva, då en enda för hvar nummer är att tillgå, hvars beskaffenhet alltid blir oviss, och slumpen afgör hvarifrån han kommer, då all Classens ungdom är utestängd under fädernes lifstid? Sent kommer den till säte, ovan vid former och allmänna ärenders behandling, med en trolig afvoghet mot den andra Classen; hvad nytta är att vänta af dessas biträde och rådslag? Skall väl denna Classen, tillskapad under osäkra utsigter, åt andra yrken rigtad bildning, med blandade lynnen och seder, föra ett värdigt språk, åberopa sig fädernes ära och bedrifter, eldas af samma ande och mod? Adelns kall, utom detta att vid Riksmöten föreställa landet, är att försvara det. Sådant har varit dess upprinnelse, dertill har den ansett sig född och bestämd genom en i generationer bibehållen opinion och vana. Riksens Ständer hafva nu beslutat en national-beväring. Det är hvarje ynglings skyldighet att vid 20 års ålder stiga i ledet. Men han har rätt att vid 25 gå derur. Glad återtager bondens son plogen, mellanståndens söner deras fäders fredliga yrken. Hvilken qvarstadnar, och hvar är det lockande, som qvarhåller? Icke är det utsigten af en lönande bana, det är äran att tjena fosterlandet, det smickrande af ett befäl. Men dertill fordras en förut skedd beredning och föräldrars samtycke.
— Om den till fromma Stiftelser anflagnc Kronotionde spannemälens förauktionerande: 2 Del. 97.. 171. — Om swenstt sfö< folks hemförflaffanhe frän utrikes orter: — Om proiect till ärendcrnes bättre behandling inom Rikets stpreliewerk: 2 Del. rsz. 171. — Om' styrelsen af Riksgäldswerket när Riksdagar hällas utom Stockholm: 2 Del. loa. — Om inrättande af ett Invalidhus: 2 Del. ^62. 214. — Om befrielse för allmogen att erlägga mantalspenningar i kohl: 2 Del. 762. 216. Om pension för Chirurgiä Magistern O^b-ck: 2 Del. 162. 216. — Om RiksgäldsContoirets utländffa gäld: 2 Del. 162. 187. — Om revision öfwer förwaltningen af alla Rikets medel sedan 1800 ärs Riksdag: 2 Del. 178. 209. „ Om exspectance löner och accordsersättningar för Befälet tvid Pomerste Regementerne: 2 Del. 178. — Om tillökning i Krigs-Academiens stat: 2 Del. 219. 240. Om förbättrande af sifftängsten j Caltcgatt: 2 Del219. 240. Om Casiernbyagnader i Carls-ro» na: 2 Del. 219. 240. — Om Allmänna Magazins, inrättningens förwaltning: 2 Del. 279. Z19. — Om stuteri-inrättningen wid Flyinge och Dahlby Kongsgardar i Skäne: 2 Del. 279. 720. z6b. 569. — Om löner m. m° för reducerade Officerare wid Lif Gardet lill Häst, f. d. Swensta Gardet, östgötha Cavallerie och Adcksfahnan: 2 Del. 279.
Prot. TJtdr. d. i'] Jan. 184*• 53 N:o 23, i anledning af väckta frågor om förändring i skyldigheten att bygga och underhålla vägar och broar. S. D. Då nu ånyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 19 sistlidne December och den 20 dennes på bordet lagde Utlåtande J\T:o 127, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 81 om brooch quai-afgifter för målbara våta varor, som lill Stockholm sjöledes inkomma, fann Ridderskapet och Adeln för godt att såsom sitt beslut antaga det förslag, som innehålies uLi den vid Utlåtandet N:o 127 fogade reservation. S. D. Återremitterades Bevillnings-Utskottets den 19 sistlidne December och den 20 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 35, angående stämplade pappers-afgiften. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Stats-Utskottets den 12 sistlidne December och den 20 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 386, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 310. S. D. Ånyo föredrogs och bifölls StatsBancooch Lag-Utskottens den 18 dennes på bordet lagde Memorial N:o 129, till svar å de inom trenne Riks-Slånd framställda anmärkningar vid StatsBancooch Lag-Utskottens under N:o 50, aflåtne Betänkande, angående upphörandet af Bankens och Riksgälds-Contoirets forum privilegiatum. S. D. Lades till handlingarne Lag-Utskottets den 16 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 173, i anledning af återremisser utaf åtskilliga från LagUtskottet algifna Betänkanden.
Slutligen steg fruntimret ur slädan och började vada genom drifvorua, för att försöka hinna till den inbjudande brasan. Vägen var ej lång, men åtminstone en timmas tid åtgick, innan hon hann fram till kojans dörr. Marken var jemn och utan qvistar och ruskor, men drifvorna voro ogenomträngliga och yrvädret ryckte i hennes kläder och förde henne än rundt omkring, än kastade det henne ned på drifvan. Väg visste hon ej, men emellan furustammame är öfverallt väg. Karlen, som slutligen lyckades få hästen i rörelse, sedan slädan blifvit tom, kom i det samma till kojan, ställde häst och släda på läsidan af det lilla huset, betäckte hästen med ett täcke och såg efter fruntimret, som häftigt ryckte opp dörren. Han skakade dervid litet på hufvudet, förmodligen åt hennes djerfhet, men sjelf kröp han i släden under fällen, och somnade snart. I kojan satt lilla mor Annikka framför brasan och runkade fram och åter på sin stol: en rund trädskifva på tre ben. I hennes famn låg en svart katt, som strök sig under sin matmors hand fram och åter. Dess svarta skinn gnistrade liksom dess ögon. ”Hi hi ni”, fnittrade gumman, ”jo jo, si man får fremmande, jo. Visste jag inte det när Hiisin spann så nätt. Ligg stilla Hiisi, spänn inte klorna så der. Jo jo”, och gumman vacklade med hufvudet åt ömse sidor och nickade nedåt med sin långa näsa, som om hon velat röra i brasan med den. ”Kära mor, kan en vilsekommen resande få herberge hos er”, frågade fruntimret, som förgäfves väntat att gumman skulle vända sig emot henne eller på något vis ge tillkänna att hon märkt hennes ankomst. ”Hi hi hi, herberge, nattqvarter, vill ni sofva på ugnsrakan medan jag rör om glöden, eller vill Hiisin ta henne på sin bädd deroppe på hyllan? Husch, eller vill hon sofva på dunbädd, gå, plocka i skogen, der flyger fjäder, som sotnäsan plockade af böndernes skinn. Jag såg nog hur det såg ut, när de flydde för knektarne.
Det blir högst skadligt för den allmänna ordningen, att tjenstemän icke kunna lefva af en inkomst perfas, utan mäste tvingas af nöden taga den per nefas, Friherre Hjerta, Lars. I hvad Herr Grefve Lilljencrantz och Herr Landshöfdingen Ekorn yttrat angående nödvändigheten af förbättrade Löningsvilkor för Länsmän som ej hafva boställen, och hvilka äro bland de sämst lönte tjenstemän, förenar jag mig till alla delar, och ttor mig böra göra det tillägg, att ehuru Höglofl. SfatsUtskottets Betänkande till hjeip för dessa Embetsman föreslår, det kunde lediga blifvande KronoLägenheter framdeles tilldelas Boställslösa Länsmän, så fruktar jag att denna utväg ej leder till det åsyf - 6 g § jD en 22 Maj. tade ändamålet, ty om ock sådana KronoLägenheter framdeles skulle kunna uppgiivas, så förutser jag en utdrägt, ingalunda förenlig med elen skyndsamhet, som efter min öfvertygelse är högst nödvändig, och hvarföre jag vördsammast anhåller det rjåtte Höglofl. Ridderskapet och Adeln taga denna omständighet i ömt behjertande, och dervid fästa den uppmärksamhet, som det närvarande behofvet oundvikligen kräfver. Jag får dessutom äran meddela, att då göromålen dagligen tilltaga, så hafva Landshöfdingarne å flera ställen funnit sig nödsakade att dela Länsmännens districter, och hvarigenom följden blifvit den, att der denna utväg oundgängeligen måst vidtagas, så har ock Boställets ofta obetydliga afkastning mast delas och inkomsten för hvar* je af dessa tjenstemän blifvit otillräcklig. Grefve De la Gardie, Axel: Jag skulle tro mig fela, om jag ej instämde med de Herrar Landshöfdingar, som yttrat sig i detta ämne, och yrkat förhöjning uti Länsmännens så ganska svaga löner. Jag hemställer till Höglofl. Ridderskapet och Adeln, huru man af Tjenstemän kan fordra ett noggrant uppfyllande af sina plikter, när deras lön endast är 40 R:dr.
Pappers tapeter. betydliga nedsättning i införselafgiften för ost böra modefieras, helst den eljest skulle kunna förorsaka alltför häftig rubbning af bestående utaf nu gällande taxebestämmelser skyddade inrättningar; och föreslår utskottet allisa, att ost, med tullvärde af 6 R:dr, må åsättas 1 R:dr 24 sk. införseltull per lispund. Såsom Kongl. Maj:ts förslag innehåller, anser utskottet införseltullen å »papparbeten, olackerade» böra nedsättas från 12 till 8 sk. och å »lackerade» från 18 till 12 sk. skålpundet. \7id artikeln papper har Kongl. Maj:t, jemte förenkling af rubrikerna, föreslagit bland annat, att »kartiereller kortpapper» skulle hänföras till samma rubrik, som kardus-, förhydningsoch dylika slag, och att »postpapper» skulle, med nedsättning i nu gällande införseltull från 4 till 3 sk. skålpundet , upptagas i rubriken «imperialregal-, median-, olifant-, skrifoch alla andra slag hvit t papper, ej specificeradl»; men då kartiereller kortpapper både till värde och beskaffenhet är närmare att hänföra till rubriken »tryck-, limmadt och olimmadt, nonceptoch tapetpapper» samt postpapper åter, hvilket till stor mängd och godhet tillvei kas inom landet och såsom från alla andra slag till utseende och beskaffenhet skiljaktigt, synes böra, med bibehållande af nu gällande införseltull, fortfarande upptagas under egen rubrik, anser utskottet sig böra tillstyrka, att, med dessa ändringar, Kongl. Maj:ts förslag måtte antagas och artikeln papper följaktligen erhålla följande redaktion och tullheslämmelser, nemligen:
Dock hör Banken undvika att intaga annat redan myntadt silfver, än som i tullintrader frivilligt inflyter, och icke från utrikes ort inköpa annat än omyntadt silfver; stödjande jag denna erinran derpå, att silfver-specie, sedan det blifvit courant mynt och gått i utländsk hand, ofta genom nötning och afklippning förlorat en icke obetydlig del af sitt värde, samt att sådana inköp äfven skulle animera till silfvermyntets utförande ur Piiket. 5:te och 6:e Mom. I afseende på de deri nämnde utrikes creditiv torde man få hoppas, att, i fall mina punkter gillas, dylika creditiv, såsom för Riket dyra och kännbara, kunna undvikas intill nästa Riksdag, och åtminstone icke komma i fråga annat än i mindre scala. y:e, 8:dej gule och io:de Mom. angå öfrige utvägar att genom lånerörelsens indragning m. m. garantera utvexlingens bestånd, hvilka i sådant fall icke heller komma i fråga.