Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I sådant afseende har Kollegium hufvudsakligen anfört, att redan, enligt nu gällande näringsförfattningar, vissa borgerliga yrken kunna af en och samma person utöfvas så väl. i den ort, der han eger burskap, som annorstädes inom Riket, hvilket vore förhållandet med idkare af alla slag utaf fabriksoch manufaktur-handteringar, äfvensom, jemlikt § 10 af 1846 års Fabriks-och Handtverks-ordning, burskapsegande handtverkare vore berättigad att, då han tillitas att i annan stad eller ort, än der han bosatt är, verkställa sådant arbete, som måste på stället förfärdigas eller fullkomnas, derstädes sjelf eller genom egna arbetare slika arbeten företaga och fullborda, under iakttagande, då arbetet sker i stad, att anmälan derom hos Magistraten på stället göres; — att, enligt § 6 af Kongl. Förordningen den 3 Juli 1816, angående hvad iakttagas bör vid meddelande af burskap och rättighet att idka utrikes sjöfart, burskapsegande skeppare är berättigad att föra fartyg ej mindre för rederier i den stad, der han förvärfvat burskap, än ock för redare, bosatte i hvilken annan ort inom riket det vara må; — att hvad särskildt anginge frågan om handelsrörelses idkande af samma person å särskilda orter, genom § 3 mom. 1 af Handels-ordningen vore stadgadt, att hvar och en som i stad eller å landet idkar fabrik eller handtverk, (härunder dock icke inbegripne gerningsmän å landet och ej heller de, hvilka undfått tillstånd att endast såsom försörjningsmedel med egna händer någon handtering utöfva) eger att, efter anmälan hos vederbörande Magistrat, i hvilken stad som helst, sjelf eller genom andra, föryttra sina egna tillverkningar i öppna salubodar eller från andra upplagsstallen, hvarvid flere idkare kunna om gemensam salubod sig förena, samt att enahanda rätt tillkommer handtverkares förlagsmän för de handtverks-arbeten, hvar - 8 Kongl. Maj:ts Nåd.
I det sociala lifvet göra sig i norden i allmänhet samma driffjedrar gällande som i det politiska, nämligen öfvertygelse och ihärdighet. Utan ett lugnt medvetande om sin sändning, vore nordens folk icke mäktige nog att upprätthålla sin frihet. Utan ihärdighet i viljan egde de icke nog kraft att, ehuru jemförelsevis fattige på materiella hjelpmedel, kunna uthärda täflan med mera lyckligt lottade nationers inre utveckling. De ha dock bra nog löst dessa uppgifter, på några få undantag när, hvilka mera betingats af vissa tryckande yttre förhållanden, än haft sin grund i någon framstående svaghet i folk-karakteren. En på sådant skäl delvis hämmad snabbare utvecklingsprocess kan dock, enligt hvad historien gifver vid hand, när lyckligare omständigheter inträda, godtgöras inom ganska kort tid. Emellertid bär de nordiska städernas utvecklingshistoria en tydlig prägel af detta folkens mera kontemplativa skaplynne. De nordiska folken ha icke sträfvat och äflats med att lysa genom praktfulla städers anläggning. För dem voro och äro städerna medel, häfstänger, att höja sjelfva folkets välstånd och befrämja dess bildning, icke blott skapelser af nationel fåfänga eller herrskarenyck. Vi undantaga här S:t Peterburg, skapelsen af Peter den förstes för Sverige så olycksbringande snille, men vi anse icke heller ryssarne för ett nordiskt, utan för ett orientaliskt folk. Hvad nu särskildt Finland, hvarom frågan gäller, vidkommer, så bör man först taga i betraktande, att i våra dagar städernas ställning till folkens sociala lif öfver hela verlden undergått en stor förändring, som i betydlig mån närmar sig nordens ursprungliga uppfattning. Det är som skulle en flägt af amerikansk verldsåskådning ha inverkat på de europeiska folken. Städerna betyda på långt när icke så mycket, i och för sig sjelfva, som fordom. Utvecklade förbindelser och en större internationel rörelse och inverkan ha fastmera, om vi få begagna oss af ett handelsuttryck, gjort städerna till agenter folken emellan.
Hur stor nöden kan vara, så är där ingen förtviflan. De hafva sagt mig där ute hur kejsarinnans kassakista ser ut. Som Sankta Ursulas skrin i Brügge, säga de, och ändå skönare. Den är en efterhärmning af domkyrkan i Wien, och den är af rent guld, men på sidofälten ser man kejsarinnans öden afbildade i klaraste alabaster. På de fyra små sidotornen lysa de fyra diamanter, som kejsarinnan ryckt ur den turkiske sultanens krona, och på gaflarna är hennes namnchiffer inlagdt med rubiner. Men då jag frågar dem, om de sett skrinet, säga de, att skeppsbrutna sjömän, som äro i lifsfara, alltid se skrinet simma framför dem på vågen till ett tecken, att de ej skola vara i förtviflan för hustru och barn, om de skulle komma att lämna dem. Men dessa äro de enda, som sett skatten, annars har ingen kommit den så nära, att han kunnat räkna den. Och ni vet, medborgare, att kejsarinnan ej sade till någon hur mycket den innehöll. Men om ni tviflar på hur nyttig den varit och är, så ber jag er fara ut till hafvet och se. Där har varit ett gräfvande och byggande alltsedan, och hafvet ligger nu kufvadt under vågbrytare och damm och gör ingen skada, och det finnes gröna ängar på insidan om dynerna, och badställen och växande städer åt hafssidan. Men för hvar fyr, som blifvit rest, och hvar hamn, som blifvit rensad, för hvart skepp, som börjat byggas, och hvarje damm, som blifvit uppkastad, har man alltid tänkt: Om ej de egna pengarna räcka, då få vi hjälp af vår nådiga kejsarinna Maria Teresia. Men det har bara varit som en sporre, de egna pengarna ha alltid räckt. Ni vet också, att kejsarinnan ej sade hvar skatten befann sig. Var det ej välbetänkt, medborgare? Någon har den i förvar, men icke förr än alla beslutat sig för att dela den, skall den, som förvarar skatten, framträda och omtala hvar den finnes. Därför vet man, att hvarken nu eller i framtiden skall den blifva orättvist fördelad. Den är lika för alla.
Under restaurationsarbetet vapensköldar och taflor fått sin plats i ett slags påträffades i golfvets stenläggning gamla altarbord, museum på norra väggen. Bland helgonbilderna lätt igenkänliga på de fem kors, hvarmed medeltimärkes en synnerligen vacker Mariabild samt en dens altarbord äro märkta, en åminnelse af Kristi bild af Birgitta. fem sår. Af dessa gamla altarbord är nu det nya altaret byggdt. Framsidan är bildad af ett stort Under det förut omtalade, norr om altaruppaltarbord, flyglarna och baksidan af mindre altarhöjningen befintliga altarskåpet står ett ekskrin, bord och ofvanpå denna reser sig det största af gjordt efter ritning af fröken Märta Fjetterström. dem alla, sannolikt samma altarbord, som på BirInuti detta finnes ett annat med röd sammet och gittas bud invigdes till högaltare och helgades åt förgyllda silfverplåtar siradt gammalt helgedomsS:t Petrus. skrin, tillförene förvaradt i Kongl. Antikvitets-arkivet, men af Gustaf III skänkt till klosterkyrkan. I Norr om altarupphöjningen hänger uppe på vägdetta förvaras reliker, ben och hufvudskålar af gen ett altarskåp, som fordom tillhört den för 70 den heliga Birgitta och hennes dotter, den heliga år sedan nedrifna stadskyrkan. Det är ett sällsynt Katarina. En lång resultatlös strid har förts rö- vackert arbete och synnerligen väl bibehållet. Det rande dessa relikers äkthet. framställer i olika afdelningar nattvarden, Getsemane, första tempelbesöket, jungfru Marie sjuksäng Bland den mängd grafhällar, hvarmed golfvet är m. m. Midtoch hufvudpartiet framställer jungfru betäckt må några få bär omnämnas. Upphöjda Marie kröning. Alla dessa figurer äro utomordentöfver golfvet äro numera blott två grafvar: hertig ligt väl skurna, färger och förgyllning ännu väl biMagnus ' och den s. k. Gyllenstjernska. behållna. Arbetet, som enligt en sägen skall vara Minnesvården öfver hertig Magnus af Östergötskänkt af en påfve till den forna stadskyrkan, är land (f 1595) har sin plats i mellanskeppets östra ett mycket dyrbart konstverk. Ja, en entusiastisk ända.
Naj:ts uppmärksiiinliet L ds!. detäukliga föiliallande, livilket geiioiu godkännandet sk sä deaksKads inteeknade fördindelser, som lremalde (lominitterade erdjudit, oleldart mäste uppkomma kor Iliksgälds-Lontoret, i utseende a de88 er!>"dina uppclrag all värda de terestriida säkerdets-dandlingarne samt mottaga de Kladdade inlietalningarne, enär, i tall del medgälves, all livar oell en ad liemälde jordegare, dvilkas antal ujipgiuge till emtring 150, stulle till Iliksgäl6s-llontoret ta adenina sin serskilda inteekningssäkerliet tor den lionom tillkomiia andel af länet, oell i lall samma rättigdet sedermera tillerkändes eii livar af alla dem, som linnde tomma i åtnjutande ak större eller mindre delon» utaf de summor, llikets ständer anslagit till läne-nnderstöd ät meuigdeter tor utförande af åtskilliga vidtomsattande företag, fuldnäktige emotsäge, att det mäste klifva ytterst svart, om ieke fullkomligen omöjligt, köiKliiisgälds-fontoret med dess nuvarande organisation oell inskränkta tjenstemanna-personal, att ve«!erdörligen liesörja de med äliggaudet att emottaga, lioklöi-a oell devalia dessa säkei-netsdalidlingar oskiljaktigt förenade, dögs!, vidlvltiga oed mödosamma göromål, dä leke allenast tor livar oed en d^iik läne-innedafvare, i sädant kali, ett serskildt eonto mäste öpplias uti lliksgälds-flontoiets räkenskaper, dvarest, under en lid ak mer än 30 är, den tor dvarje ar stadgade ränteoed eapital-inkeialning mäste upptagas oed dalaneerss, intilldess densamma klifvit dedörigen verkställd, utan älven serskilda uträkningar olver dvarje läne-innedafvares detadungs-sk^ldigdet ärligen uppgöras oen vederdörande, för medlens indiilvande, tillställas, lrva!-löi-i>tan Iliksgälds-llontoret dlefve nödsakaNt att dvart tionde är iörnva denna mängd serskilda inteckningar oed dessutom vid inträdande eone urser eller ntmätnings-auetioner samt åtskilliga andra tillfällen devaka desamma.
Företogs till pröfning Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 20 sistlidne Maji under N:o 36 afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärknin - 103 Den 12 Junii e. m. gar vid EkonomiUtskottets under N:o 43 förut raeddelte, Betänkande, rörande förklaringar och tillägg i Kongl. Kungörelsen af den 17 Mars 1824, om Ekonomiska Besigtningar å KyrkoherdeBoställen m. m. Herr Hjerta } Gustaf: Under instämmande i Herr Biskop TegneVs, vid ifrågavarande Utlåtande, bifogade reservation, anhåller jag att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på olämpligheten deraf, att bestämma Skjutsersättning åt Kronobetjente och Nämndemän för inställelse vid sådane förrättningar, som här äro i fråga, eller besigtningar å Kyrkoherdeboställen, Jag föreslår derföre, att endast början af 3:dje punkten må bifallas, hvarigenom denna punkt skulle erhålla följande lydelse; De Ekonomiske Besigtningarneförrättas å tjenstens vägnar, utan dagtractamente , skjutsersättning eller arfvode för expedition af Besigtnings Instrumentet.
Finnes af presterskapets anteckningar å de i 20 § af lagen om utskrifningen och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet omförmälda listor, hvilka vederbörande mantalsoch skattskrifningsförrättare till grund för utskrifningen upprättat och till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande insändt, att någon, som under året bör mönstras, efter mantalsskrifningen är till annan stad eller socken afflyttad, läte Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, om atllyttningsorten är inom länet belägen, genast öfverföra den afflyttade å listan för hans nya bosättningsort, såvida han ej af vederbörande presterskap redan blifvit å denna lista antecknad. fao ^ Ö Oq 1 § 2 mom. 3 mom. p. 49. p. 72. p. 56. p. 33. p. 47. p. 48. 59 krj ö CO O; CD £+• SL g ' 2? ® B o g* Sg ? c, a> cr S-1 Oj CD g CD £ otivet till fö ler tillägget betänkande ' otsvaras af § i Kongl. 13 Febr. är nytt. rändringen återfinnes t pagina: Har åter flyttningen skett till annat län, åligge det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att skyndsamt och sednast inom den 1 Mars derom underrätta Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande, som derefter tillser, att den flyttade å behörig utskrifningslista antecknas; börande dervid jemväl öfversändas den flyttades från vederbörande pastors-embete infordrade prestbetyg. Ar det okändt, hvarthän den afflyttade sig begifvit, skall Kongl. p. 48.
Att emellertid flickor med sådana skefa föreställningar urarta till » högfärdiga » unga kvinnor, som icke äro tillfreds längre, än alla deras önskningar om vackra kläder, nöjen m. m. uppfyllas, faller af sig själft; och om dessa icke hafva förmånen att ega enskild förmögenhet eller lyckas ingå äktenskap med män, som äro i besittning af Jobs tålamod och en outtömlig kassa, komma de säkerligen att äfven anses för » mycket besvärliga », hvadan det är af vikt, att den unga flickan tidigt göres uppmärksam på, att människovärdet icke ligger i klädedräkten eller annat sådant, och att små fordringar och enkla seder i alla afseenden mycket bidraga så väl till hennes eget som till andras väl, ty dessa dygder skola bevara henne från att i framtiden missbruka de jordiska gåfvor, som en mild försyn möjligen beskär henne; och blir hennes lott fattig och ringa i världen, så kan hennes anspråkslöshet och förnöjsamhet sprida ett glädjeskimmer öfver den tarfligaste boning och göra denna till ett hem, hvari icke minst den af dagens arbete uttröttade mannen, han må nu vara fader, make, broder eller son, finner hvilan ljufvare och mera vederkvickande än annorstädes. En annan missriktning, som icke bör lemnas obeaktad, är det vanliga antagandet om små flickor, att de, såsom fullvuxna, skola bortgiftas, hvilken förutsättning, snart nog, af barnen uppfattas och långt mera upptager deras tankar än nödvändigheten att inhemta kunskaper, hvaraf händt, att man om mången flicka i pensionsåldern kunnat tillämpa den beskrifning, som Lars Dilling lemnat öfver hjältinnan i en af sina berättelser, nämligen att hon » elsket en masse unge maend — paa afstand, svoret dem evig troskab — i sine dr0mme og boet samman med dem — i luftkasteller. » Och att sådana inbillningar menligt inverka på flickans sanna barnslighet och oskuldsfullhet är tydligt, äfvensom att de slutligen komma henne att betrakta äktenskapet som en försörjningsanstalt, hvars portar förr eller senare måste upplåtas för henne; lika godt af hvem detta sker.
Oct. P. 427* — i anledning af Konungens Proposition om pension åt Friherrinnan Tornerhjelm. Oct. P. 427* — rörande beviljad pension för Directeuren Löfving. Oct. P. 427- — med hemställan om nedsättning i terminen för Civile Embetsoch Tjenstemäns rätt, att taga afsked med bibehållande af deras löneförmåner. Oct. P. 427- — angående upphäfvandet af stadgandet uti 3 Mom. 46 §• af Skogsordningen. Oct. P. 427- — i anledning af Konungens Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof i hvad den rörer RiksStatens Andra HufvudTitel. Oct. 2 Å. P. 55. — i anledning af Konungens Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof i hvad den rörer RiksStatens Åttonde HufvudTitel. Oct. 2 A. P. 55. — angående verkställigheten af RiksHufvudboken m. m. Oct. 2 A. P. 170. — angående beräkningsgrunden för EiksMarkegångspriset å den under Rikets Embetsoch TjenstemannaStat med penningelöner uppförde Spannemål. Oct. 2 A. P. 170. — om användandet af Djeknepenningarne i Hernösands 153 Stift. Oct. 2 A. P. i jo. — oin lindring i Inqvarteringsbesväret för Städerne i allmänhet, samt särskilt för Malmö, Warberg och Wadstena. Oct. 2 A. P. 170. Expeditioner till Konungen, Riksens Ständers, angående Spannemåls-anslag till lönefyllnad för Stockholms SkoleLärare. Oct. 2 A. P. 170. —i angående biträde af Statsverket till Mossodlingar i Skaraborgs Län. Oct. 2 A. P. 170.— angående påskyndande af LagCommitte^ns arbeten och granskning deraf. Oct. 2 A. P. 171. — angående granskning och omarbetning af de till efterrättelse nu gällande Edsformulair.
Under de sist förflulne fem åren har något hemmen icke ingått i skatt eller blifvit af öde upptaget eller i ödesmål förfallit, hvaremot 4« nybygges-anläggningar beviljats, äfvensom hemmans-klyfningar årligen fortgått, under iakttagande af författningarnes föreskrift om undersökning rörande besutenheten. I afseende på skiftes-delningarnes fortgång inom denna landsort talar det förhållande, att, ehuru Länets alla hemman förut funnos storskiftade, under nämde tid eller de första fem åren efter det Eder Kong], Maj.ts Nådiga skiftes-stadga vidtog att vara gällande, icke mindre än 271 remisser blifvit sökte och af Eder Kongl. Majrts befallningshafvande beviljade till laga skiften, af hvilka flere äro afslutade och andre under verkställighet. Verkningarne häraf skola tvifvelsutan yttra sig uti en jordbrukets friare utveckling, sedan det tvång upphört, hvari ägoblandning och beroende af grannar förut hållit landtmannen fjeltrad, och som onekligen vid många tillfällen förlamat hans verksamhet. Då bruk och vattenverk här i Länet ganska sparsamt äro till vatten-uppdämningar å andras ägor berättigade, kan härutinnan något hinder för jordens odling icke sägas vara för hand. Arrendatorernes antal är ringa och kan, i saknad af tillförlitlige uppgifter, förhållandet emellan dem och sjelfegande jordbrukare ej med noggranhet bestämmas, men torde i en del af Länet kunna antagas som 1 till 20. Utom ett skatte-hemman, som innehafves af Hernösands hospital, finnes i öfrigt icke någon fastighet eller lägenhet de härstädes varande läroverk och fromma stiftelser underslagen. Antalet af post-hemman uppgår till 23 och af gästgifvare-gårdar till 5o. Stats-bidrag.
Likare, angående kostnaderne för anskaffande af Måttoch Vigtm. m 99 4 1 222 — b. 20 Jan. b. 20 Jan. b. 27 Jan. g. 23 Jan. 205 20 Liljeivalch, om pension på Allmänna Indragnings-Staten för Kanslisten E 63 4 1 167 40 Se Nionde HufvudTiteln. Linberednings-fabrik, angående lån till inrättande i Arbrå socken af 4 1 109 b. 19 Aug. b, 19 Aug. yr. 19 Aua. g. 19 Aug. Lindberg, I., se Eftergift. E. « w L. ongl. Proposit. ler Skrifvelser. Samling. Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. iksdags-Beslut. Ridd. o. PresteBorgareBondeN:0 N:0 Sid Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:o § Lindberg, S., se Eftergift. » L. G. N., om pension på Allmänna Indragnings-Staten för Löjtnanten 80 4 1 167 39 Se Nionde HufvudTiteln. Lindby Talls Kronopark, se Kronoparkerne. Lindes Stadsskola, angående ersättning för mistade djeknepenningar till Rektorn vid 48 4 1 158 56 Se Åttonde HufvudTiteln. Lindqvist, A., om pensions-förhöjning åt Registratorn vid Gö- theborss Låne-kontor 6 1 52 . b. 19 Oct. b. 24 Oct. b. 28 Oct. b. 21 Oct. Lindskog, S., se Danaarf. Linköpings Domkyrka, om förändrande till »anslag» af det vid sista Riksdag beviljade »lån» för reparation af .o — 4 1 237 b. 6 Febr. b. 3 Febr. b. 3 Febr. a. 3 Febr. 215 20 Linköpings pedagogi, se Åttonde Hufvud-Titeln.
Läns invånare, i framfarna lider, hemtat sin hufvudsakliga utkomst, nu mera, i följd af förändrade omständigheter, skulle till största delen hafva upphört, hvarigenom och i anseende till senare årens missväxter, den emedlertid fördubblade befolkningen skulle vara försatt i en högst bekymmersam och för nöd blottställd belägenhet, har Riksdags-fullmägtigen från nämnde Län Fehr Sundström fö - 8 Stats-Ulskottets U L låt ande, N:o "x. reslagit, alt, lill jordbrukets upphjelpande inom denna ort och den arbetande classens räddning frun en hotande undergång, ett räntefritt ian å 10,000 R:dr, under io års tid, måtte varda af Rikets Ständer beviljadt, för alt, genom Länets Hushålls-Sällskap, tilldelas personer, som lått sig jordrymder eller nybyggen till odling, under 5o.:åriga arrenden, upplåtna. Till besvarande af Hedervärda Bonde-Ståndets härå meddelade remiss, får Stats-UlskoLlet vördsamt anföra: att, enligt Utskoltets Öfvertygelse, jordbrukets verkliga förkofran, på ett vida mer ändamålsenligt och varaktigt sätt, än genom ökade låntillgångar, beredes och befrämjes, medelst sådana åtgärder, hvarigenom en allmännare verksamhet och omsorgsfullare behandling vid öfriga näringsgrenars a lefvande till väga-bringas; att erfarenheten af omförmälde, i senare tider, inlrälfude talrika missväxter inom Rikets nordliga provinser tillräckligen ådagalagt äfventyrligbeten för dervarande invånare alt uteslutande egna sin verksamhet åt åkerbruket och således, för sin bergning, helt och hållet bero af årsväxternes beskaffenhet, samt att, just med ledning af denna erfarenhet, de så kallade binäringame synas böra i nämnde orter företrädesvis af det allmänna uppmuntras och befordras.
Lasaretten i orterna hade blifvit ställda under Konungens befallningshafvandes inseende; betjening och läkare skulle förordnas af Gillet, o. s. v. Sedan Rikets Ständer år 1815 gjort anslag till veneriska smittans hämmande samt läns-lasarettens utvidgande, och önskat att dessa inrättningar måtte få af direktioner, utsedde i orterna, förvaltas, hade Kongl. Maj:t den 17 December 1817 tillåtit att de finge öfverlemna* till landshöfdingarne, »arnt läns-deputerades vård och styrelse. Dessa sjukyårds-anstalter stodo dock 8 Allm. Best>.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o i 17. fortfarande under förbeinälde General-direktions Öfverinseende; berättelser om dårhusens, eller de s. k. hospitalens, och lasarettens förvaltning afgåfvos af Serafimer-gillet icke till Sundhets-kollegium eller till Ecklesiastik-departeinentet, utan omedelbart till Konungen i Ordens-kapitlet, och detta oaktadt hvarken de förre eller de sednare fullständigt voro under Gillets vård. Det äldsta och med anslag af Staten mest försedda, nemligen Danviken, hade en egen, af Serafimergillet oberoende, styrelse, hvilken egde vända sig omedelbart till Konungen genom Ecklesiastik-departeinentet. Det förnämsta lasarettet eller Seralimer-ordens i hufvudstaden, vore, såsom förut är niimndt, lydande under en egen direktion, hvilken ginge både Sundhets-kollegium och Serafimer-ordens-gillet förbi, vändande sig omedelbart till Konungen, antingen genom Ordens-kapitlet med sina berättelser, eller genom Ecklesiastik-departeinentet, med sina ansökningar. I sjelfva verket vore således sjukvården, ehuru ett Sundhets-kollegium finnes, jemväl splittrad i 2:dra instansen emellan flera af hvarandra oberoende myndigheter.
Jag tillstyrker afslag å Hr von HartmansdorfFs förslag till gemensam tanke. Hr Lagerheim, Lars Magnus: Till en början får jag, med anledn. af några ledamöters framställning till Hr von Hartmansdorff, om återtagande af dess förslag, anmäla, att för en sådan händelse, hvilken likväl ännu icke är af honom medgifven, skulle jag ovillkorligen för min räkning begära detta förslag underkastadt Ståndets pröfning; icke derföre, att jag obetingadt gillar delta förslag, alldenstund jag i en väsendtlig punkt deruti skulle önska ändring, — måhända skulle också den värde motionären sjelf finna möjligt att derpå ingå, — men derföre, att jag anser det vara utan jemförelse del bästa, som här blifvit framstäldt. De öfriga förslagen, med undantag af Hr Nordenskölds, hvilket icke vidare lärer kunna komma under öfverläggning inom detta Hus, innebära ett alltför starkt frö till verklig anarchi. Dä man först besinnar hvad som af en fräjdad talare, redan för flera dagar sedan, är så grundligt utredt, att den yngre kammaren, enligt ett af dessa förslag, vid hvarje riksdag, skulle välja den äldre, och att samma opinion, som för dagen gjort sig gällande, således äfven skulle välja det andra återhållande elementet, så frågar jag hvad häruti ligger för säkerhet för Statens continuitet? Jag vill icke vidare med denna fråga upptaga tiden, så mycket mindre, som detta förslag redan af det Höglofl. Ståndet blifvit förkasladt. Dernäst skulle frågan böra tagas i betraktande, huruvida valen till äldre kammaren må utsträckas öfver hela Riket. Jag frågar eder, mine herrar ! om uti ett Rike, som från Ystad lill Torneå har 175 Svenska mil i utsträckning, man skulle böra så tillställa, att möjligen hela äldre kammaren blefve vald i Skåne eller helt och hållet inom Stockholm?