Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan att likväl vilja tillstyrka a fs k a lfa tide af denna föreskrift, som någon gång kan vara lämplig och behöflig, ville jag dock föreslå eu förhöjning i den nog låga plikten mot förskingring af qvarsätt egendom, hvilken nu endast är stadgad till 13 r:dr 10 sk. b:co. Denna ringa plikt, i jemförelse med den förlust, dd egendomen på executiv auction försäljes, ofta till -jtdel af värdet, sätter mången gång gäldenären i frestelse alt förskingra eller undangömma sin med qvarstad belagde egendom. Jag lår derföre föreslå, alt böter mot förskingring af i qvarstad satt egendom bestämmes, enligt vederbörande domares pröfning, ifrån 13 r:dr 16 sk., till och med ända lill det förskingrades halfva värde. Om remiss af denna motion lill LagUtsk. får jag ödmjukast anhålla. Remitterades till LagUtsk. Hr Bildt, Knut, uppläste följande: Jag får vördsamt väcka den motion, ult de officerare, som, enligt 2 :dra artikeln, erlägga bevillning för inneha [vande tjenst, mätte frun brutto-inkomsten få afräkna så stort belopp, som de i accordsränta betala. Ar 1833, dä arméens accorder reglerades, bestämdes, alt alla dä i tjenst varande officerare skulle få sine erlagde accordssummor liqviderade med armeens pensionscassas räntebärande obligationer, hvarå de likväl skulle erlägga O proc. ränta, och att de officerare, som derefter inträdde i rikets tjenst, eller befordrades lill högre löner, skulle erlägga samma ränta, som deras företrädare åtagit sig, intilldess hela accordsbeloppet klefve amorteradt, och hvilket beräknades vara fullbordadt år 1870. Denna reglering var obestridligt af lika stort intresse för Staten som för enskilde, då derigenom alla tjeusteköp inom armeen på sädane grunder afskalfades, alt ingen derefter kunde lillbakasältas för bristande tillgång på accordssumma, hvarå förut flere exempel funnits.
Att här framdraga alla de skäl, som tala för norra stambanans dragande från Stockholm, öster om Siglunafjerden, i stället för vester om nämnda fjerd, torde ej vara behöflig!; de äro redan, på sätt nämndt är, af flere tydligt och bevisande framhållue, och får jag derföre nu anhålla: alt Rikets Ständer, för byggandet af norra stambanan från Stockholm lill Upsala öster om Siglunaljerden, måtte anvisa 4,700,000 R:dr, samt alt för samma stambanas fortsättande från Upsala åt Sala, uti den rigtning Kongl. Maj t kan linna lämpligast, måtte anvisas 1,150,000 R:dr, alli Riksmynt. Stockholm den 50 November 1862. Joh. Persson, från Upsala lån. 664 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 411 N:o 411 Af Lars Rasmusson från Göteborgs och Bolms län, om diskontlånefondens i Göteborg, förökande till 3,000,000 R:dr årligen, eller i motsatt fall, allmänna diskont-lånefondens bibehållande vid nuvarande belopp. Vid föregående 5:ne riksdagar hafva Rikets Ständer minskat allmänna diskontens lånefond med icke så obetydliga summor, och såsom skål härför, bland annat, anfört, alt denna lånerörelse ej skulle bära sig, utan lända Banken till förlust. Att Banken icke härigenom lidit någon förlust, kan tillförlitligast inhemtas af Rikets Ständers Revisorers berättelser för föregående åren; hvaremot genom dessa vidtagna indragningar af allmänna diskontens lånefond den olägenhet inträffat alt många lånesökande, svnnerligast bland de mindre jordbrukarne, de der hufvudsakligast af denna lånerörelse sig begagna, kännbart lidit.
Da pl sådane grunder, Riksens Stander icke anse sig böra tillstyrka en lika bestraffning å Skogsåverkan, som Lagen utsatt för stöld, men tillgrepet af skog, ehvad det föröfvas å Kronans eller enskildes egor, är af enahanda egenskap och således synes böra underkastas lika ansvar, få Riksens Ständer i underdånighet föreslå uti 65 §. af 1805 års Kongl, Skogs-Ordning den ändring, att de, uti samma §. omförmälde, särskilda slag af åverkan å allmänning eller annans enskilda egor , hädanefter måtte beläggas med lika böter, som 62 §. af högstberörde Förordning utsätter för dylik åverkan å Kronans parker, Gehäg och Djurgårdar; hvarjemte Riksens Ständer, som befara, att Kronoskogarne , i fall deras upplåtelse åt enskilde varder besluten, kunna utsättas för sköfling under afvittringstiden, till E. K. M. i underdånighet öfverlemna, att, der särskilda locala omständigheter skulle sådant påfordra, i Nåder stadga, utöfver det allmänna ansvaret, särskilde vitén för åverkan å berörde Skogar under den tid afvittringen påstår och intilldess densamma blifvit behörigen stadfästad. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifvelser. 339 N:o 357. Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 27 Nov. i8?5. Preste-Ståndet d. 29 — Borgare-Ståndet d. 29 — Bonde-Ståndet d. 1 Dec.— Riksens Ständers underd. Skrif velse, angående Trycknings-ko&tnaden fur någre Tabeller ofver BancoIVerkets ställning. S. A. K.
Lagutskottet har jemväl icke kunnat tro, att det vore förenligt med en riktig behandling af den mängd motioner, som till Utskottet blifvit remitterade, och den korta tid, som till Riksdagsförhandlingarne egenteligen blifvit afsedd, att Utskottet skulle genomgå alla de Författningar, hvilka utkommit från år 1786 till år 1809; så mycket mindre som Utskottet af motionen icke hämtat någon anledning att urskilja, hvilka af de under nämnde tid tillkomne Författningar enligt motionairens omdöme borde upphäfvas eller förändras, och flera af dem vid närmare granskning torde förtjena snarare bifall än tadel. Då Herr Cederschjöld nu uppgifvit de sine serskilta Stadganden, hvilka han anser förtjena en till ändring deri föranledande granskning, betraktar jag detta yttrande, som två af den föregående föranledde, med Grundlagsenlig rätt väckte nya motioner, hvarå i56 Den 3 April. jag ej vill sätta mig emot remiss» då Utskottet blir i tillfälle att inkomma med motiverade Utlåtanden deröfver. Jag har trott mig böra tillkännagifva den åsigt jag med Utskottet delat, ehuru närvarande discussion är utan serdeles -ändamål, enär de andra 3:ue RiksStånden redan bifallit Betänkandet, och en återremiss, den jag dock icke vill bestämdt bestrida, följaktligen skulle blifva utan någon annan påföljd än att Utskottet kommer i tillfälle att inberätta, hvad irenne Stånd i ärendet till gjort. Friherre Anckar swärd j> Carl Henric: I sjelfva htifvudfrågan instämmer jag med Lagutskottet, och tror ej, att man kan begära, det Utskottet skall ingå i detaljerad granskning af alla de Författningar, hvilka utkommit från år 1786 till år idag, men förenar mig med Herr Cederschjöld i yrkandet af återremiss i anseende till dea sednare satts Motionairen yrkat och Utskottet hestridt, eller att ofvannämnde Författningar böra betraktas såsom Lagförklaringar, ehvad de äro Lagförklaringar eller ej. Friherre
I det nit och beredvillighet, som denne ungdom ådagalagt, att göra sig skicklig till Ilikets försvar, och i den färdighet den, under en kort excercis - tid furvärfvat, har Kongl. Majit, med särdeles tillfreds - ^Konungens Nåd. Birdttdse, 2 7 fredsställelse igenkännt Svenska folkets alltid lefvande känsla för Fosterby ggdens sjelfbestånd oell urgamla krigslynne. En ny Trossoch Utredningsplan fbr Kavalleriet har blifvit gillad och utfärdad; Beklädnads-Passvolansen vid Indelta Infanteriet återtagen af Regementernes Beklädnads-Direktioner, och nya Beklädnads-Stater för värfvade Trupperne fastställde; anstallter äro jemväl träffade till formerande af ett Reserf-förråd af erforderligt kläde för femtontusön monderingar, gamt, till inhemska konstflitens uppmuntran, befallning gifven, att af Svenska Fabriksidkare, upphandla, i tre på hvarandra följande år , omkring etthundratusen alnar Kommisskläde årligen; hvarförutan, j afseende på vården af de förråd, sorn innehålla nödige effekter för Aiméens Beklädnad .och Utredning, serskilte Tjenstemän och Betjente blifvit förordnade saint Stater for deras aflöning fastställde. Då Svenska Artilleriet, under sista kriget,' utmärkt sig på ett så ärofullt sätt, har Kongl. Majit ock varit med yttersta sorgfällighet .betänkt på tjenliga medel, att bringa detta vapen till den största möjliga fullkomlighet. I sådan afsigt hav Kongl. Majit i Nåder - anbefallt en annan organisation af Artilleriet, hvars Chef erhållit lämplige föreskrifter för utöfningen af det honom anförtrodda vigtiga Embete; äfvensom en ny Utredningsplan för Fält-Artilleriet blifvit fastställd. Kongl. Majit har låtit inköpa - 28 .'Konungens Nåd. Berättelse. pa Mariebergs egendom, der en undervisningsanstallt skall inrätta^, och sålunda tillfal le öppnas för unge Artilleri-Officerare, att vinna en högre vettenskaplig bildning än den , som vid.
Då Disk. fått sig till omarbetande förelagd en fråga, i 'hvilken två Stånd fattat gemensamma beslut, men deremot två hvarandra alldeles motsatta, synes det väl varit enligt både med grundlagens mening och praxis, ali Utsk. vidblifva de två Stånds beslut, hvilka sins emellan varit öfverensstämmande. Detta hade också utan tvifvel skett, derest Utsk. icke ingått i pröfning' af hvad detsamma ansåg öfverensstämmande i dessa olika beslut. Jag anser Utsk. icke hafva varit berältigadt till en sådan uttolkning af hvad Ständernas mening varit, och flere talare både inom Utsk. och på detta rum hafva ådagalagt, alt jag härutinnan icke misstagit mig. Skulle den nya skolordningen endast byggas på de af K. M. och R. St. gemensamt stadgade grunder, utan att K. M. vore berättigad att npgöra andra, så lärer den vigliga frågan om läroverks-reformen aldrig kunna på ett ändamålsenligt sätt lösas. Jag minnes mycket väl alt i Utsk. gick hårklyfveriet ända derhän, att man påstod, alt, äfven genom tilläggandet af ordet ”gemensamt”, meningen icke vöre klart uttryckt, utan att man borde säga ”endast på de af K. M. och R. St. gemensamt gillade grunder.” Jag tror att man, genom antagandet af Utsk:s hemställan, råkar i en svårighet, hvarur man sedermera näppeligen kunde reda sig, och vågar fördenskull anhålla, att R. o. Ad. mätte vidblifva sitt förra beslut. Frih. Rehbinder: Jag har begärt ordet endast lör att rätta ett misstag, sora jag begick i mitt förra yttrande. Jag sade nemi., att denna punkt blifvit af BondeSt. återremitterad, hvilket icke är händelsen med ifrågavar:de, utan med en annan punkt; ty berörde Stånd har rör:de denna fattat definitivt beslut. Delta hjelper dock icke, efter min öfvertygelse, ty Utsk. hade icke bordt göra det tillägg af ordet ”gemensamt”, som blifvit gjordt, då BondeSt. ensamt beslutat della ord. 10 Den 25 Oktober. Frih.
Emot Utskottets afstyrkande af Herr Cederschiölds motion, om afskaffande af all tull och ersättning för den derigenom uppkommande minskning i Statens inkomster, har erinran blifvit gjord endast inom Ridder skapet och Jdeln af motionären sjelf, som ansett Utskottet hafva misstagit sig om hans mening, i afseende på sättet att skaffa Slaten ersättning förden derigenom försvinnande Slats-inkomsten. Motionären hade nemligen afsett, att Taxerings-Cowiiteerna skulle bestämma denna bevillning efter deras öfvertygelse em hvars och ens lefnadssätt och deraf följande ungefärliga förbrukning af utländska varor. Deremot har Utskottets Utlåtande i denna del blifvit hos Bonde-Ståndet formligen godkändt. Som den tydning, Herr Cederschiöld sålunda meddelat, angående det af honom föreslagna säLt, för inbringande åt Staten af ett belopp, motsvarande det, som genom tulhafgif terna hittills kunnat påräknas, icke, så vidt Utskottet kunnat fatta, förringar verkan af de skäl, hvarpå Utskottet stödt sitt p> afstyrkande af bifall lill motionen, enär den beskattning, som i stället för tull-afgifterna föreslagits, äfven med den modification, som nu blifvit gjord, fortfarande bibehåller egenskapen af direct och arbiträr, finner Utskottet sig icke ega anledning att frångå sitt förra yttrande, utan hemställer, att dt öfriga Riks-Stånden må, i likhet med Hedervärda BondeStåndet, den väckta motionen afslå. \ 2.
Kollegii ofvannämnda skrifvelse den 9 December 1819 innehöll korteligen, att förrbemälde Stadsfysikus hos Kongl. Kollegium anmält, huruledes namngifne personer befattat sig med medicinsk och chirurgisk praktik, till största våda för de personers lif och helsa, som af dessa qvacksalvare blefve betjente; att, då Magistraten i Norrköping väl låtit utgå Kungörelse med förbud emot obehöriga personers utöfning af läkarekonsten, dock utan att deri stadga något vite, och deraf händt, att qvacksalveriet likasom förut, fortfarit, Stadsfysikern funnit sig böra hemställa, huruvida icke Kongl. Kollegium åt denna vigtiga angelägenhet ville lemna nödig åtgärd, i hvilken hemställan två andra läkare i samma stad instämt; att, i följd häraf, Kongl. Kollegium anmodat Konungens Befallningshafvande i Ostergötlands län, dels att föranstalta om behörig undersöknings anställande rörande det uppgifna förhållandet, i ändamål att de personer, hvilka befattat sig med oloflig utöfning af läkarekonsten, måtte befordras till det ansvar, Medicinalordningarne utstaka, dels ock att till förekommande af de vådliga följder och olyckshändelser, som härröra af läkarekonstens utöfning af personer, hvilka sakna erforderliga insigter och urskilning, förmedelst särskild Kungörelse och med stadgande af vite Sexton Riksdaler 32 skillingar Banko, utfärda förbud i länet emot all befattning med läkare-åtgärder af andra personer än sådana, som dertill vore lagligen berättigade. Med ofvanåberopade »Medicinal-ordningar» afsåges, förmodade jag, hufvudsakligen de »Privilegier, som Kongl. Maj:t förunnat Collegium Medicunx 102 den 30 Oktober 1688.»
Jag vågar ej bestämdt påstå, huruvida förhållandet i Rikets öfriga eller södra provinser kan vara detsamma, men 3-16 Den 5 Martii, med tillbörlighet kanner jag, att Postföringsskyldigheten i Norrland år högst tung al anledningar, sorn igenfinnas mera i ortens läge och och i clunatetj ån i sjelfva Postväsendets organisation. Afståndet imellan Post-stufionerna år i allmänhet mycket långt i Norrland, oftast tvenne och på flere ställen trenne mil. Afven sommartiden år detta kånbart, reen isynnerhet under vintern, då i denna landsort, svåra snöfall sorn oftast inträffa och under de årstider, då vågarne under öfvergången ifrån höst till vinter och ifrån v' 'rr tili vår, åro, om icke ofaibara, dock för hö.tkr aUiren , förderfvande; halst Postilion*», mm rut mera alltid beledsagar Post n, ide är, såsom andre resande, funden vid nåron föreskrift om tiden, hvarpå en ti'i rygga! äggas, hvarföre man eick af honom sällan h r någon skonsamhet att påräkna, och följ* den af detta förhållande år, att Postbonden, hvars häst aldrig uthärdar långe, måste, oftast med Jänta penningar förse sig med nya dyrköpta dragare. Af det längre afstå tide t emellan Post-stationerne följer oek en ökad kostnad för föda åt hästar under den tid Postbonden år borta hemifrån och flå Pos t föringen fyra gånger i hvarje vecka inträffar, år äfven denna kostnad icke obetydlig. Hvad som likväl måst af allt trycker Postföringen, år snöplogningsskyldigheten, hvarifrån Posthemmanen ej åro befria* de. Snöplogningen, sorn i Norrland utgör en ibland Hemmansägarens större besvärligheter, inträffar för en Postbonde ofta på samma gång Den 5 Martii. 547 med Postföringen, då han för endera nödvändigt måste betala en dryg lega. Dessa en Postbondes betänkliga tyngder motsvaras visst icke af friheten frän Rotering och Hållskjuts, sorn, i min hemort, äro, ibland Postbönders friheter, de enda af ve.-ändtiighet.
N:o 54- Utlåtande, ang:de Sörfors KronoLaxFiske Arrendatorer ansökning om eftergift i Taxan, för 3 år m. m. (I-A.) 1\.. M:t liar, genom Nådig Remiss [den 17 December sistlidet år, till Utskottet öfverlemnat handlingarne i 80 Stats-Utskottets målet, ang:de Arrendatorernes af |4‘delar utaf Sörfors KronoLaxFiske i Umeå Elf, hos K. M:t i underd:het gjorda, ansökning, att, då af inträffad ovanlig stark valu—flod och isgång samma år Stenarmen och så kallade Brottfallet till den hufvudsakeliga FiskeByggnaden Djuptinan derstädes blifvit alldeles förstörde, och Arrendatorerne derigenom icke allenast kommit i saknad af all fångst af berörde Fiske, utan afven voro i ovisshet närén sådan kunde påräknas, ehuru skyldigheten för dem, att vid slutet af de 3 återstående arrende-åren aflemna Fisket fullkomligen åter uppbygdt, vore bestämd; K. M:t täcktes i Aåder bevilja den eftergift åtminstone af halfva Taxan under 3:ne års tid, med rättighet, att emot den fastställda arrende-afgiften 21 T:r, 1 L& salt Lax få innehafva Fisket under ytterligare 6 eller så många år, efter arrendetidens slut som K. M:t i Wäder godt funne, på det de, i händelse af en fördelaktig fångst, kunde för omförmäldte skada och Byggnadskostnaden vinna ersättning. Till stöd för berörde underd. anhållan, hafva Sö~ kanderne åberopat ej mindre ett af Länsman med a:ne Nämndemän den 16 sistlidne Maji afgifvit Synebetyg, hufvudsakligen af innehåll, att Intresenternes förlust genom Fiskebyggnadernes förstöring vore ganska känbar, än ock ett af 2:ne personer, under edelig förpligtelse meddelt intygande om svårigheten i anseende till den starka forssen att desamma åter uppbygga förr än stark vinter infölle, tillika med en den i/j.
Då Riddarb.LTtsk:t har på det sätt som skett behandlat förev:de fråga och detta sätt är sådant att Utsk:t bibehållit all rätt för Lilliehöökska ättlingarne att qvarblifva i sin N:r, i händelse det konstateras att Hr Anreps upgift är oriktig, så synes mig både riktigt och lämpligt att också Utsk:ts Betänk, blir bifallet. Jag kan icke inse någon rättsgrund för det förslag, som Hr Fahnehjelm här framställt, att man skulle utesluta nämnde rader i Utlåt:t: »sedan den af Riddarhusdirektionen re dan beslutade undersökning ang. förhållandet med de respektive medlemmarnes af ätterna Lilliehöök representationsrätt under N:o 1 eller N:o 66 bland Riddersoch Adelsmän försiggått, samt direktionen derefter pröfvat och afgjort, om och hvilka förändringar, som, efter resultatet af en slik undersökning, möjligen må blifva nödiga vid anordningen af de i riddarhusarkivet förvarade genealogier öfver de Lilliehöökska ätterna», ty skulle denna undersökning slå ut på ett sätt som öfverenstämmer med Hr Anreps åsigt, så vore ju omtryckning en onödig kostnad. Kanske den unge ledamoten icke har erfarenhet deraf att man icke gerna brukar , göra förändringar i förh:den, som egt rum, förrän man gjort sig fullkomligt förvissad om att misstag äro begångna. Detta är också hvad Utsk:t tillstyrkt och hvad som enl. min öfvertygelse är riktigt, hvarföre jag för min del icke kan annat än tillstyrka att Utlåt:t måtte blifva bifallet. Jag vill visserligen icke med den värde talaren inlåta mig på heraldikens område, men så mycket kan jag dock säga, att under det han, som det synes, med mycken säkerhet påstår att ett annat förhållande bevisas ega rum af det utdrag ur genealogiska tabellerna, som finnes bifogadt Utsk:ts Utlåt., så anser jag tvertom detta utdrag, såvidt detsamma är trovärdigt, just vara ett bevis mot hvad den värde talaren yttrat.
Inom den af Riks-Stånden vid sista riksdag till Riksgälds-kontorets Styrelse utsedda personal, har den förändring timat, att, sedan Fullmäktigen Erik Norberg den 18 sistlidne Januari med döden afgått, Riksdagsfullmäktigen från Östergöthlands län, Gustaf Pettersson inträdt såsom Fullmäktig i Riksgälds-kontoret. Af de för Fullmäktige utsedde Suppleanter hafva endast förbemälde Gustaf Pettersson och Riksdagsfullmäktigen Erik Carlsson varit till tjenstgöring inkallade. I öfverensstämmelse med Rikets Ständers under sednaste riksdag derom meddelade beslut och föreskrifter, hafva de på gårdsplatsen mellan Riksgälds-kontorets hus och Riddarholms-kanalen tillförene uppförda uthus blifvit försålda och nedrifna, hvarjemte källarhvalfven under det norra uthuset försetts med en ändamålsenlig betäckning samt nedgångstrappan till dessa hvalf, äfvensom till källaren under förstnämnde hus, flyttats in uti samma hus. Likaledes har största delen af sagde gårdsplats blifvit jernnad och besådd med gräsfrö. Men den slutliga planeringen af denna plats, jemte anläggningen af en vid Riddarholmskanalen, i stället för det nuvarande förfallna planket, nödvändig strandmur, hafva Fullmäktige ansett böra uppskjutas, i afvaktan på afgörandet af numera väckta frågor och framställda förslag, antingen om kanalens betäckning för uppförandet af en ny bro mellan staden och norrmalm, eiler ock om en gatas anläggning långs efter vestra sidan af samma kanal; varande, af enahanda anledning, den vid sednaste riksdag jemväl ifrågasatta trädplantering å rneranämnda gårdsplats ännu icke verkställd. Till Slals-Ulskotlels Memorial, J\i 3. 57
Vita Nuova blef själf blott företalet till det nya lifvets händelser, och de sista kapitlens egendomligt korta och hopsnörpta karakter tyder på, att han redan funnit ramen för trång. Ett osynligt kors var fäst på hans skuldra – han ville själf på en pilgrimsfärd svårare och längre men också ärofullare än korsfararnes eller palmbärarnes, som skulle öfver hafvet. Genom de dödes och de återuppståndnes världar skulle han vandra och mönstra dem i sin kärleks ljus, genom Infernos jättekittel och de fördömdes is och brand, uppför Purgatorios klippyramid hän till strålarna och planeterna för att i paradisets empyré nå själens mål och oupplöslighetens förening med Beatrice. Sådan är gången af Vita Nuovas kärleksbekännelse. Dess jordmån är verkligheten. Ty hvad som än sagts om Vita Nuovas allegoriska karakter af djupa och lärda kommentatorer, men som allt för litet lefvat, kan ingen, som har kärlek att minnas, undgå att känna den ström af upplefvanden, som flyter genom boken. Beständigt tränger realiteten med sina bilder genom drömslöjan. Den gamla, så ofta upprepade traditionen, att Beatrice var Bice Portinari, ett grannbarn till Dante, död 1290 vid unga år som Simone dei Bardis hustru, har föga grund, ja motsäges af både ett och annat i Vita Nuova. Men visst är, att Beatrice varit en lefvande ung florentinska. Dante har tillbedt henne med den första kärlekens skygga innerlighet. Åtminstone med tyst samförstånd har hon upptagit hans hyllning. Men snart har Dante känt, att hans kärlek kommit med högre afsikt än de jordiska medelmåttans fröjd och sorg. I kamp har han skilt sig från hvarje tanke på yttre verklighet, och mer och mer har Beatrice blifvit en symbol. Hennes utomordentliga skönhet och rörande ungdom, hennes bråda död, allt tycktes leda till denna omskapelse. Efter hennes bortgång upptager Donna gentile en kort tid så hans tankar, att han kom ifrån Beatrice. Hvem var denna nya kvinna? Hans blifvande maka i det borgerliga lifvet, Gemma Donati?
Stjernstedt, Jacob Theodor, Kapten, R. S. 0. med 58 röster; Hr Liljehöök af Fårdala, Carl Bertild, Kapten i K. M:s Flotta, med 49 röster; , Hr Nordensvan, Otto, Major, med 44 röster. Efter sedermera anstäldt val af Suppleanter till Fullmäktige i R. Stms Riksg:s-Kontor, befunnos dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Wirsén, Axel Emil, Major, med 50 röster; Hr Edelstam, Fabian, Lagman, R. N. 0., R. W. 0., med 39 röster; Hr Reeustjerna, Abraham, Kammarherre, R. N. 0., med 35 röster. Slutligen företogs valet af Direktörer och Suppleanter vid Låne-Kont:n i Götheborg, Malmö och Wisby; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Direktör vid Låne-Kontoret i Götheborg: Hr Virgin, Claes Samuel, Öfverste, R. K. Carl XIII:s 0. och S. 0., med 42 röster. Suppleant derstädes: Hr af Petersens, Johan August, Kapten, R. S. 0., med 41 röster. Direktör vid Låne-Kontoret i Malmö: Hr af Klinteberg, Carl, Kammarherre, med 42 röster. Suppleant derstädes: Frih. Thott, Otto, Major, R. S. O., med 42 röster. Direktör vid Låne-Kontoret i Wisby: Hr Bildt, Knut, Öfverste-Löjtnant, R. S. 0., med 42 röster. Suppleant derstädes: Hr von Strussenfelt, Adolf Ludvig, Häradshöfding, med 42 röster. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 1 och 4 dennes på bordet lagda Utlåt. JU 51, i anledn. af väckt motion om en gratifikation åt Reg:ts skrifvaren Carl Leopold. Gr. Lagerbjelke, Gust.: