Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Med G återknyta b e k a n t s k a p e n m e d deras döttrar, ill.) — Vid festen för herr Arvid Ödmann, den 14 febr. Dikt af Benrika Widmark. flexioner; af T — Från Iduns läsekrets: Några tankar K o r t efter a n k o m s t e n af dessa bref fick rörande kvinnofredsföreningar; af L. S — g. — Ornoiisboken. — Teater och musik. — Tidsfördrif. H v a d säkert d u ser på just nu, tänker jag, I Idun det finnes, s o m alltid, i dag. H v a d brinner så lätt, o m det sättes i brand, Och, ledsamt n o g, finns det i hufv ' et i b l a n d? Nämn ett djur, s o m på stöld är begifvet. Och o m d u n u kände Mitt hela, så v e t Du äfven e n frände, E n släkting till det. Och har du så varit på jakt uti skog, H v a d orren plär göra, det v e t d u då nog, H v a r o m e j, kan d u jägaren fråga. Ett stånd, s o m ej upphäfts år sex-i tiosex. Öfversigt af Nordiska Mytologien ÖFVERSIGT AF NORDISKA MYTOLOGIEN AF Dr D. A. SUNDÉN, LEKTOR I SVENSKA SPRÅKET OCH FILOSOFI. TREDJE UPPLAGAN. STOCKHOLM, J. BECKMANS FÖRLAG STOCKHOLM, TRYCKT HOS K. L. BECKMAN, Förord. De mytologiska namnen hafva af fackmännen blifvit i vårt nuvarande språk återgifna på skiljaktigt sätt. Så, för att anföra blott ett enda exempel, skrifver E. Hildebrand i sin öfversättning af »N. M. Petersens föreläsningar i Mytologi» HEMDAL, den bekanta signaturen Th. W. i »Nordisk Familjebok» HEMDALL och P. A. Gödecke i sin öfversättning af den poetiska Eddan HEIMDALL.
Srand pä en och samma gäng äro dels bortreste och dels af sjukdom hindrade, ma, derest ärenderne icke tala uppskof, det wara de öfrige Fuilmägtige tillärit art dem afgöra. Stars Ulstkottek finner fördenskull icke betänkligt förklara, att, efter desi tanka, ärendernes gang i Riksgälds Contoiret icke genom den nu inträffade fränwaren af Hederwärda Bonde-SländetS Fulkmägiige bör hindras. Men Stats U skottet anser föröfrigt tillhöra det Hederwärda Bonde-StänbetS eget bepröfrvande, såsom ett desi oeconomicum, enligt 69 H. j Riksdags. Ordningen, hwad lämpeligaste utwäg ma widragas till sörebnagande af de hinder i göromalen, fom i RcksgLlds. W.rketS Styrelse kunna uppsta, r händelse förfall bland de öfrige respeciive S'ändenS Fullmägkiae inträffar. Hmilket dock till Riksens Högloft. Ständer wördsamt hemftälleö. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högw. Presi»Ständ. 0^—' Ledamöters magnar lii. XVsiämrm. Pä Hed. Bonde-StändctS Ledamöters wägnar ^ncksrs ^okavssoa. llu. I-unnius» Ledamöters magnar ti. hamilton. Pa Wällofl. Borgare-Gtän ders Ledamöters wägnar ^br. LvZsk. Upp - Den 18 Aug. 41 Uppläst hos Högloft. Ridd. och Adeln d. 18 Aug. igro. Preste-Ständet d. 18 Borgarc-Ständet d. 18 Bonde-Ständet d. 18 Wördsamt Memorial! del särskildta Utskott, till hmilket Riksens Högloft. Ständer behagat remittera den af det Hederwärda Bonde-Ständer wäckte fraga om sätter till Riksdagens förkortande, nu sär den äran att till Riksens Högloft.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 26 dennes bordlagde Betänk. N:o 108, i ani. af väckta motioner om förändrade bestämmelser rörande mititär-undervisningen i riket. Föredrogs och bifölls Exped.-Utskrts den 26 dennes bordlagde Mern. N:o 9, ang:de upprättande af register öfver de inom Riks-Stånden väckta motioner. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Banko-Utsk:ts den 28 dennes bordlagde Mern. N:o 31, med hemställan att vexlar å Pund Sterling samt depositioner i London må såsom metallisk kassa anses och beräknas. 430 Den 1 April. Föredrogs, men begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 28 dennes bordlagde Utlåt. N:o 109, i ani. af äterremiss till viss del af Utsk:ts Betänk. Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 28 dennes bordlagde Betänk. N:o 110, i ani. af väckt motion ang:de en underd. anhållan hos K. M. om vissa ministeriella ärendens meddelande till R. St:rs kännedom. Slutligen föredrogs och remitterades till Riddarh.-Utsk-.t Frih. Cederströms. Claes Henrik, d. 26 dennes väckta motion, i fråga om ordnande af Riddarhusets gårdsplan m. m. R. o. Ad. åtskiljdes kl. nära 12 på natten. in fidem, O. Brakel. Onsdagen ilen 1 April 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 7 prot.-utdrag för den 30 sisth Mars. Föredrogs ett från Hederv.
Konungen såsom den högsta och förnämsta länken i de begge folkens föreningsband och såsom sådan bäst i tillfälle att erfara dess brister, skulle, när Han kunde finna tiden vara inne, taga mått och steg för att hos de begge folkens representant-församlingar inleda en förbättring af unionsfördraget). anlett olämpligt, att Rikets Ständer, såsom Grefve Anckarsvärd i hufvudsaken föreslagit, anhölle hos Kongl. Maj:t, att Han måtte täckas till Sveriges Rikes Ständer och till Norges Storthing afgifva nådigt förslag huru föreningsfördraget kunde ordnas till de båda folkens ömsesidiga belåtenhet, så har jag ansett nyttigt och nödigt, att en sådan 48 Allm. Besv.- och Ekon.-U(skottets Betänkande N:o 37, revision må förelagas, hvarför jag icke kan annat än gilla Utskottets framställning om en sådan. Dock måste jag härvid reservera mig mot det sätt, hvarpå Utskottet motiverat sin framställning. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskottet, som aldrig haft befattning med Unionsfördragets uppgörande eller pröfning och till hvars befogenhet det efter min åsigt icke kan höra att utlåta sig om rätta tolkningen af hvarken Riksakten eller Grundlagarne i de delar, som med denna slå i sammanhang, hade nemligen bort undvika allt annat yttrande om grunderna för den afsedda revisionen af föreningsfördraget än att ifrågavarande fördrag borde i unionsvänlig syftning ulföras på de fördragsenlig! bestående och för begge nationerne sedan 1814 och 1815 förbindande grunder, om hvilka, i fall någon utredning af deras beskaffenhet frän Rikets Ständers sida varit af nöden, det tillkommit Konstitutions Utskottet i Törsta rummet att afgifva utlåtande. Utskottet hade, om det följt denna grundsats och icke öfverskridit sin befogenhet, ej kommit i tillfälle att gifva förökad tonvigt ät det, som i motiveringen för Grefve Anckarsvärds motion, enligt mitt förmenande, icke är affattadt så, som skyldigt afseende på brödrafolkets sjelfständighet samt på grannlagenheten mot dess nationalkänsla kräfde.
Enligt min öfvertygelse, gifva så låga straffbestämmelser för en utan giltig anledning verkställd visitation ett för stort spelrum åt en möjlig kitslighet af underordnade tjenstemän, hvilken, med den nu blifvande lagstiftning, svårligen af dess på stället varande förmän kunna förekommas, och tror jag, att både personlig säkerhet och husfred härigenom kunna blifva i fara, åtminstone är ett öppet fält lemnadt åtchikanen, hvilket jag ej anser förenligt med den åsigt, jag vid en lagstiftning vill följa.’’ Af Riksdagsfullmäktige!! F. voll Zweigbergk från Skaraborgs Län: "Emot de sammansatta Utskottens Betänkande i fråga om den Tullbetjente tillerkända visitationsrätt samt nedsättning i det förut stadgade ansvar för tull-betjente, som på ett obehörigt sätt förfördelar den oskyldige medborgaren, får jag mig reservera. Husfreden är, näst den personliga friheten, den heligaste af menniskans rättigheter uti samhället. Den bör man noga vårda; för dess vidmagthållande är en 12 Bevillnings-j Lagsamt Allm. B av. och Ekon. Utsk. Bet., N.o 3. regering antagen, äfvensom tjenstemän tillsatte och aflönade derför uppoffra vi vara arbetskrafter, och icke sällan inträffar, att, för vinnande af detta heliga ändamål, vi måste taga brödet från våra barn och lemna det såsom bidrag till stadsintraderna, hvilka derefter utdelas bland dem, som skola vara vår frids väktare. Att för några individers interessen, jag menar fabrikanternas, uppoffra dessa heliga rättigheter, är stridande emot sjelfva principen af Stat och Statsförfattning. Kunna fabrikerna icke ega bestånd ulan en orimlig beskattning å samhällets medlemmar, så må de gerna försvinna. Att uppoffra tio dukater, för att möjligen kunna vinna en, är, som hvar man inser, en orimlighet. Man invänder, jag vet det väl, hafva vi ej stränga lagar och controller, så skall landet öfversvämmas af utländskt kram och vårt silfver vandra ur Banken, samt Fabrikerna gå helt och hållet under. Denna åsigt är grundfalsk.
Det skäl, som StalsUlsk. i denna punkt anfört, är således icke riktigt; ty enl. andra punkten är det ju ingenting, som hindrar en enskild innevånare i en landsbygd, att hos Regeringen anmäla sig, för att med bidrag af allmänna medel och tillskott af egna bygga en del af jernvägen mellan Stockholm och Götheborg. Man skulle således af Utsk:s nu ifrågavaride hemställan kunna tro, att Utsk. icke npfattat den grundsats, som i 2:dra punkten finnes uttalad, på det säll, som jag tror att de fleste bland R. o. Ad. upfattal densamma. Jag har endast reservationsvis velat anföra detta, på det att jag åtminstone icke för min del måtte synas hafva velat erkänna någon annan tolkning af 2:dra punkten, än den som af R. o. Ad. redan blifvit godkänd. Hr Bildt: Då den siste värde talaren endast reservationsvis uttryckt sitt missnöje med Utsk:s nu afgifna förslag och icke yrkat återremiss å detsamma, inskränker jag mig nu blott, för att icke uptaga R. o. Adis tid, att anhålla om bifall till ifrågavar:de punkt. Uppå härefter framstäld propos. biföll R. o. Ad. den förevande punkten. Punkten Litt. D. 312 Den 25 September. Gr. von Hosén: Jag tager mig friheten vördsamt anhålla om ålerremiss å denna punkt. Af alla sidobanor, som jag haft tillfälle all undersöka i Sverige, känner jag ingen, som jag ställer så nära en stambana, som den ifrågavar:de banan mellan Askersund och Qvisbro. Denna jernväg skulle nemi. på Sveriges inre rörelse komma att utöfva ett ganska stort inflytande, naturligtvis förutsatt att Köping-Hult-banan vore utförd. Den skulle ibland annat hafva del inflytande på vår postgång, att bref skulle ganska lätt kunna på 17 timmar hinna härifrån och till Jönköping: ty på 5 limmar går jag med en snabb ångbåt till Köping, pä 3 timmar till Orebro, derifrån på 2 (immar till Askersund, och slutligen med ångbåt pä 6 timmar lill Jönköping. Lägger jag härtill 1 timmas tidsförlust i och för ångbåtarne, så upkommer den förutnämnde summan af 17 timmar.
För hvad som Magazins Fonden sålunda skulle tillgodo komma blefve nödigt att serskild räkning uppgjordes och att beloppet deraf under behörig Titul i Hufvud-Böckerne debiterades. Stats-Utskottet bar nu efter bästa öfvertygelse sökt vördsammast framställa alt hvad Ut - Pt56« Stats-Utskottets JBetänkanåers. skottet för sia elei ansett innefatta och hafv^ gemenskap med grunderne för Allmänna Magazins-Inrättningens vigtiga föremal och åligganden. Skulle Riksens Höglofl. Stander anse ått på dessa grunder en länge saknad reglementarisk Instruction för Allmänna Magazins-Inrättningen må kunna, uppgöras, hemställer Ut>. skottet vördsammast om icke här bi i agde Prohl e m or i a sorn visar huru sjelfva föreskrifterna i alla Magazins-Inrättningens econo.misia detailler synes böra utarbetas, måtte fä medfölja Riksens Höglofl. Ständers underdåniga skrifvelse i ärnnet till Kongl. Maj:t på det att ifrågavarande Instruction efter de stadgade grunderne och, med ledning af nyssnämnde Promemoria må i ®n systematisk ordning, och med ali erforderlig fullständighet varda till kraftig handläggning i Hader anbefald. Om Uppbörds - Statens aflöning. Stats - Utskottet har vid detta tillfälle ansett sig ej kunna undgå att hos Riksens Höglofl. Ständer vördsammast underställa, om icke då de under Magasins - Directionen lydande Uppbördsman i allmänhet ej äga större Jhon än 3,65 R:dr 32 sk. Banco ärligen samt 33 R:dr 16 sk. i hushyre medel, och de med sådane högst otillräckelige aflönings - vilkor ej kunna subsistera samt måhända härutinnan förnämligaste orsaken igenftnnes, till dessa Uppbördsman? ofta öfve.rklagade origtiga förfaranden, Riksens Höglofl. Ständer skulle finna skäligt, att till Kongl. Majit i underdånighet öfverlem - Stats-Vtskottens Betänkanden'.
»Jag reserverar mig mot deras beslut, hvilket jag anser för landet så mycket mera skadligt, som det under flera år hindrar en lättare förbindelse mellan hufvudstaden och söder derom liggande orter, således minskar möjligheten af dess försvar i farans stund och der. igenom kan blifva en utsträckt hand åt den fiende, som måttar sitt hugg åt fäderneslandets hjerta.» Detta är min åsigt om följderna af det beslut, som R. o. Ad, fattat. Dermed har jag ingalunda sagt, att någon finnes på dett» rum, som räcker sin hand åt en fäderneslandets fiende; men jag har sagt, att följden kan blifva den, och jag tror att så blir. Detta är beklagligt; men jag har alldeles icke påstått, att någon af dem, som röstat emot StatsUtsk:s förslag, haft ett sådant motiv. Jag anser, att hvar och en äger rätt att uttala sina åsigter, utan att derföre behöfva beskyllas för att svärta sina motståndare; så har jag ock gjort, då jag helt enkelt framställt mina åsigter i jernvägsfrågan. Har jag haft rätt, och detta måste väl åtminstone jag äga rätt att påstå, blifva konseqvenserna deraf de, som jag framställt, Äro premisserna origtiga, förfalla slutsatserna; detta är också klart. Att alla mina motståndare med samma lugn behandlat frågan, bestrider jag. Det är ej längesedan det yttrades, att StatsUtsk. velat snärja R. St:r, d. v. s. att det försåtligt framlagt ett förslag, som innehåller något annat, än det, som är synligt i detsamma. Jag frågar, om de ledamöter af detta Utsk., som deltagit i Utsk:s beslut, någonsin dolt sina afsigter? Månne icke dylika framställningar äro sårande och af helt annan art, än den åsigt jag har om följderna af majoritetens beslut inom detta Stånd. Man har vidare sagt, att StatsUtsk:s förslag är ett lappsystem. Nå väl! de, som hafva denna åsigt, må behålla den; ett dylikt yttrande tillåter jag mig dock icke emot dessa Hrr; det må ankomma på hvars och ens omdöme att afgöra, hvilken som mest lappar på sina åsigter.
– (Gråter) «Barnet brås på sin stackars mor, kom blir med hvar dag blekare af bara sorg öfver din grymma svartsjuka. Tänk om jag skulle betala dig med samma mynt?« – «Låt bli att röra vid den strängen, Olivia! det förbehåller jag mig, en gång för alla. Först och främst saknar du anledning. För det andra vore det väl i alla fall en himmelsvid skillnad emellan ett litet snedsprång, som icke belastar en med utgifter till kläder och föda, m. m. åt en annans barn. För det tredje, så så (gnuggar sig i pannan). – «Och för det tredje, så ären j karlar samtoch synnerligen fräcke krabater, som hvarje ögonblick sen grandet i våra ögon, men låtsen ej märka bjelken i edra egna.« – «Muncken är alltför storväxt att kallas «ett grand.« – «Huru blind du kan vara, eller huru okunnig du gör dig! Vet du då icke, att baron Munck är pinkär i mamsell Bassy vid baletten, och att hon icke hör till de obevekliga?« – «Ja nu, ja! Åh jo, det vet hela verlden. Men de voro ej så bekanta med hvarandra den tid du och han biträdde majestäterna. Vet du hvad folket säger: ett mellan-fyra-ögon med en kammarfru och en teatermamsell är detsamma som halft bevis.« – «Alltför artigt! Men sammanställningen påminner mig om en sak. Det var någon, som såg dig häromdagen i skymningen åka ensam i en täckt hyrvagn med mamsell Slottsberg. Skall jag nu rifva upp himmel och jord för det der lilla äfventyret?« – «Visst var det på sätt och vis ett äfventyr, men af det oskyldiga slaget. Hertig Carls kärlekshandel med Slottsbergskan hade kommit – fan vet huru! – för hertiginnans öron. Hon ville nödvändigt se sin lyckliga medtäflerska och gaf mig befallning, att, i tysthet och utan att flickan fick veta annat, än att det bar af till ett möte med hertigen, föra henne upp i hertiginnans garderob. Du skulle sett mamsellens bestörtning då hon, i stället för sin älskare, träffade hans gemål.
Ehuru, enligt 1828 års RiksStat, för detta år endast ett odisponeradt Penningebelopp å Allm. IudragningsStaten, af 19,554: 12. 8. förefanns, af det anslag sora 1823 års R. St:r anviste, har dock genom inträffad större afgång under 1828 och innevarande år, det förhållande uppkommit, att, oaktadt de af Utskottet föreslagne tillökningar, uppgående tillsammans till 25,844: 14. 10., något högre anslag på det hela icke är erforderligt, utan anses kunna bestämmas till Penningar '. Spanmål in natura, dito 665. — - Tills. 286,098: 37. - eller 2795 R:dr 18 sk. mindre än vid 1828 års Statsreglering anslogs; och består förminskningen uti Betänlanden, N.‘o i5a. 4° 3 Penningar 599: i3. 6. - Den 18 April 182.9. Reservat i oner: vid 4: de Pune t en, ang.-de Anslaget för Juris Doctorerne Collin och Schlyter. Af Herr Doctor Rönbeck, som ansåg, att, på sätt K. M:t i Wäder föreslagit, nämnde Anslag bör till Allm. IndragningsStaten öfverföras. 5 :te Funden, ang.-de ersättning till Bergmästaren Jacobsson. Af Herr Friherre Palmstjerna: Jag reserverar mig mot hvarje beslut att på IndragningsStaten till särskilt Löne-ersättning uppföra personer, hvilka fortfarande innehafva deras ordinarie tjenst på Stat; således nu äfven mot uppförandet på IndragningsStaten af ifrågavarande ersättning till Bergmästaren Jacobsson 5o R:dr; hvilket anslag också innebär den egenheten, att R. St:r skulle medgifva, det Staten vore pligtig ersätta Domare den genom Rättegångars minskade antal uppkommande skilnad uti deras inkomsters belopp. Häruti instämde Herr CommerceRådet Santesson. H.te Punden, ang'.de Bankens fordran för dess Förskott till liqviden med f. d. Kongl. Famillen.
Råkar en annan medlem i nöd, så har revolutionären vid den frågans afgörande, om densamme skall räddas eller öfverlemnas åt sitt öde, icke att låta sig ledas af något slags personliga känslor, utan uteslutande af den revolutionära sakens, fördel, och derför afväga å ena sidan nyttan som medlemmen bringar och å andra, sidan förlusten af revolu-tionskraften som räddningen skulle vålla, och att handla på den sidan öfvervigten ligger. Upptagandet i förbundet, af en ny medlem, som icke med ord utan med handling visat sig vara en revolutionär, kan icke försiggå annorlunda än enhälligt. V Revolutionären i förhållande till samhällsklasserna. Revolutionären inträder inom högofficiela kretsar, i sällskapslifvet, i den så kallade bildade verlden, men rör sig der uteslutande i tron på deras fullständiga och snaraförstörande. Han är ingen revolutionär så snart det gör honom ondt om något i denna verld, eller om han ryggar tillbaka för förintandet af ställningar, förhållanden eller någon denna samhällsordning tillhörande menniska. Alla och allt måste vara honom lika förhatligt, och ve honom om han inom samhället har något slägtskaps-, vänskapseller annat kärleks-förhållande, hvilket kunde komma hans hand att darra vid förstörelsearbetet. Aldrig lemnande målet af den bestående ordningens sprängning ur sigte, kan och skall revolutionären till och med umgåä med alla samhällsklasser, men dervid aldrig gifva sig ut för ' hvad han verkligen är. Öfverallt skall revolutionären trakta att intränga och innästla sig, hos hög och låg, i köpmannens magasin, i kyrkan, i aristokratiens salonger, i byråkraternas, militärens, i de literäras kretsar, i III: dje afdelningen, i czarens palats. Revolutionären indelar det nuvarande afskyvärda samfundet, hvars undergång han har att eftersträfva, i följande kategorier: Första kategorien. De till ögonblicklig dödsexekution dömda. Listan på hithörande kandidater sammanställes på nytt hvar tredje månad.
R:dr samma mynt. Expeditions-Ulskotlets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 51. 85 inseende angelägenheten af alt anslaget tili underhåll af Kongl. Residens-Slottet och öfriga för den Kongl. Hofhållningen upplålne byggnader bestämmes så högt, att tillgångar ej må saknas för att genast, så snart behof af reparation visar sig, iståndsätta det bristfälliga, hafva Rikets Ständer medgifvil, att berörde anslag må ökas med det äskade beloppet, 15,000 R:dr Runt. 5:o. Att Anslaget till »Brandväsendet och yttre lyshållningen vid Kongl. Slottet och Arfprinsens Palats», nu utgörande 5,800 R:dr B:ko årligen, eller 8,700 R:dr R:mt, mätte, ined afseende å inträffade prisstegringar, tillökas med 1,300 R:dr sistnämnde mynt; hvilket Rikets Ständer bifallit, enär enahanda förhållanden, som föranledt förut omförinälde förhöjning af anslaget för polis-, lysoch renhållningen vid Kongl. Slottet och Arffnrstens Palats, äfven i afseende ä nu ifrågavarande anslag förekomma. I följd af hvad Rikets Ständer sålunda beslutat, och då uti öfriga denna HufvudTitel tillhörande anslag någon förändring icke. funnits böra ega rum, hafva Riks-Statens Första Hufvud-Tilels anslags-summor alltså blifvit fastställde alt, från'och med år 1858 och intill dess nästa stals-reglering vidtager, utgå på följande säll, nemligen: Kongl. Ilo/- och Slolls-Staterne. Kongl. Hoj siats-anslagen: Kongl. Maj:ls Hofhållning R:dr Runt 630,000. H. K. II. Kronprinsens Hofhållning „ „ 150,000. H. K. 11. Kronprinsessans handpenningar „ „ 27,000. H. K. H. Hertigen af Östergöthland „ „ 106,000. Deruti inbegripne handpenningar för H. K.
Pettersson i Örebro, för verkställd besigtningsresa till Lyckås holländeri; och får med anledning deraf, Styrelsen, jemte remisshandlingarnes återställande, i underdånighet andraga följande: — 323 — Sedan ej mindre genom de under år 1861 till Stamholländeri-styrelsen inkomne rapporter om flera, bland djuren vid ifrågavarande holländeri inträffade sjukdomsfall, än äfven vid den under derpå följande år å stället skedda inspektion, full visshet erhållits derom, att hos djuren förefunnes en så utvecklad disposition för bröstlidande, att föranstaltande örn en noggrann undersökning vid holländeriet genom fullt sakkunnig djurläkare icke kunde af Styrelsen ansvarslöst åsidosättas, ansåg sig Styrelsen icke böra med berörde uppdrag vända sig till annan person, än sådan, för hvilken Styrelsen egde fullt förtroende. Utan att känna huruvida den möjligen i trakten af Lyckås stationerade veterinärläkaren, om ock i öfrigt skicklig i sitt yrke, egde den speciella erfarenhet, hvarå Styrelsen i förevarande fall lade vigt, var Styrelsen först betänkt på att anmoda någon af Professorerne vid Veterinärinrättningen härstädes, att för omförmälde ändamål besöka Lyckås; men med afseende å den svårighet, som i detta hänseende var att emotse, och då en dylik åtgärd äfven skulle för statsverket hafva medfört en vida drygare kostnad, än nu varit fallet, beslöt Styrelsen att söka träffa öfverenskommelse i afseende å besigtningsresan med Regements-hästläkaren Pettersson, hvilken, på grund af de fördelaktiga vitsord om hans skicklighet Styrelsen erhållit, redan under föregående år varit af Styrelsen anförtrodd vården och tillsynen af då från Skottland införskrifna och i karantän å egendomen Bärstad, i närheten af Orebro, uppställda Ayrshiretjurar. Genom aftal med Pettersson uppgjordes sålunda, att han, jemte resekostnadsersättning, skulle erhålla ett belopp af Etthundra Riksdaler Riksmynt, dels såsom arfvode för sitt besvär och dels till godtgörande af det biträde, han måste anlita för uppehållandet under tiden af hans vidlyftiga praktik i hemorten.