Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rättigheten att genom från trädande af ett beslut, som redan är R. St:s, göra detsamma om intet, är icke i grundlagen medgifven; jag får således emot all följd af detta beslut till prot. mig reservera. Då nu öfverlägguingcn ansågs vara fulländad och H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade god känna den af Utsk. i förevar, punkt föreslagna voter.propos, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade, det han trott sig finna, att ja öfvérröstal nej. 13:de punkten, innehållande ett, för den händelse alt vid omröstningen om mom. o), b), c), d), e) och f) af 25 § japropositionen skulle bifallas, a/'gifvet förslag till voter.propos. om. ett tillägg vid sistnämnde mom. R. och Ad. beslöt alt, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, godkänuna denna voter.propos., att, i det förutsatta fallet, blifva föremål för omröstning. 14:de punkten, ang-.de mom. g), h), i), h) och l) af 25 § och 15:de punkten, ang:de 27 §. Lades till handlingarne. lfi:de punkten, ang-.de 28 §. 10 H. 13 98 Den 26 April f. m. R. o. Ad. godkände de af Utsk. i denna punkt föreslagna voter.propos:r. 17:de punkten, ang:de 32 §; J8:de punktenang:de 45 §; 19:de punkten, ang:de 4l §; och 20 punkten, ang:de 4g §. Lades till handlingarne. Ad. godkände den i denna punkt föreslagna veter. propos. 22:dra punkten, ang:de 53 §. Lades till handlingarne. 26:te punkten, innehållande jem/cningsförslag i afseende pä 57 §. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Men nu har hon troligen bruk för en smula intelligens; SAIMA (med ett nervöst skratt). Du blir alt bättre och bättre. 21 DIREKTÖR BRUHN. egenkärare varelser på jorden än unga medikofilare. RÖNNE. Ja, är det inte som jag altid sagt det fins inte bankdirektör. Jo-o! Nå, det skulle då vara en och annan ung SAIMA. Men Karl då! DIREKTÖR BRUHN. Åh, låt oss hållas. RÖNNE. verserat bort altför mycket af dansen. Får jag lof? (Bjuder armen.) Nej, låt oss hålla! (Till Saima.) Vi ha redan kon SAIMA. kassakista! Tack du! Jag behöfver dig inte, du stora ideella RÖNNE. stund sedan men det var kanske för att ha en reservdans ledig? Så-å! Omslag i väderleken. Du bönföll ju för en SAIMA (förlägen). Bönföll? DIREKTÖR BRUHN. en vrå förbisedd och missmodig; ni föll för ert goda hjärta. Men otack är världens lön! Ah jag förstår det så väl! Den stackaren stod i skräckande exempel, hur lätt det går för henne att kasta bort en leksak, hon nyss bad om. Ja, det har jag fått erfara! Men detta är ett af DIREKTÖR BRUHN. Så giftiga leksaker är det bäst att göra sig af med. SAIMA (med en blick). Tack för hjälpen! Han är mig för svår. RÖNNE bjuda armen). (med en gest som för att Du mottager således inte mitt offer? SAIMA. Nej, det vore hjärtlöst. RÖNNE. Just därför väntade jag... SAIMA. på. Du är fri. Åh, var inte rädd. Det var då inte något att hålla RÖNNE. gift, skulle det varit en präktig witz. Tack! (Till direktör Bruhn.) Hade du inte varit DIREKTÖR BRUHN. Låt inte en sådan småsak förhålla oss snilleblixten. gren Men eftersom vi äro ett litet lättsinnigt kotteri... Småsak! Ett äktenskap! Säg det till fröken Sand SAIMA. Men Karl då! DIREKTÖR BRUHN.
För sammanjemkning af dessa meningar inbördes och med PresteStåndets, får Constilutions-Utskottet vördsamligen tillstyrka: a) att, i afseende på Banco-lagstiftningen, Preste-Ståndets, med Utskottets förslag instämmande tanka, måtte af Med-Stånden antagas. I annat fall föreslås votering öfver denna proposition: D. vDen, som vill att, för Bank-lags stiftande eller ändring, alla fyra Riks-Ståndens samtycke och Konungens sanction skola erfordras, röste Ja;” ’’Den det ej vill, röste Nej.” ”Vin - Comtitutions-Utslollets Memorial N:a yS. ”Vinner Nej, anses Bancolagstiftningsfrågor kunna afgöras efter tre Slåndt beslut, med Konungens sanction;” b) att, hvad angår fattandet af beslut om sedelstockens och inlösningsfondens inbördes förhållande, de öfriga Riks-Stånden måtte foga sig efter Bonde-Ståndet. Skulle jemkningsförsöket aflöpa fruktlöst, måste omröstning öfver följande proposition anställas: E. v ”Den, som vill, alt, för beslut om sedelstockens förhållande till metalliska inlösningsfonden, samtliga Riks-Ståndens bifall och Konungens, sanction skola erfordras, röste Ja;” ”Den det ej vill, röste Nej.” Vinner Nej, voteras öfver nedanstående proposition: ”Den, som vill, att ofvannämnda frågor må kunna afgöras genom fyra Stånds sammanstämmande beslut, utan Konungens sanction, röste Ja;” ”Den det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, anses sådana frågor kunna afgöras efter tre Stånds sammanstämmande beslut, men med Konungens sanction;” c) att, då mål, rörande Bankens skuldsättning, tillhöra stiftandet aE af Bank-lag, icke det af Grundlag , Bonde-Ståndet ville frångå dess anmärkningsvis framställda åsigt, rörande formen för beslut i sådana mål.
Ilag tycker pä äwcourkerna, som skulle swärigheterna för Tjensteman, at i angelägenheter färdas pä Helgedagar, motwäga Lenna §:s lydelse, och fär således proponera om Ridderskapet och Adeln behagar assia densamma. Svarades Ja. 32. §. uplästes och btfölls. 2i. H. uplästes, jamte Bonde - Ztändcts anmärkningar derwid. Herr k-ls^kentlcjolct, /^äolsib, upläste följande: Wid den nu uplästa 21. §. siar, at Hållkarl ej mä fordra drickspenningar, men stm hwar och en Resande merändels finner billigheten, at en som gär läng wäg ester hästar bör hafwa någon npmuntran, understalles i ödmjukhet, om icke en wist Tara af'en half eller En stilling för hästen kunoe utsättas. Herr G rejmen och jandr -Marskalken. At sätta Taxa pä drickspenningar är en ny sak, hivarom e) något i §. finnes nämndt. Friherre vnn I. g nr ing ? b 8 n i sn n.bad sig at fä göra en anmärkning, wid en af be §§. som redan sörewarit. Herr Grefwen och Lan dt-Marst a lken yttrade sig, at de föregående M redan wörö afgjorde, och at Herr Laroiw anmärkning således ej kunde äga rum förr än wid julleriuZeu. Hwilket äswcn Friherre b.e.utinL^Iraulen sig förbehöll. Herr Lteät, sjo Ii an .^xel. §. nämnes om wald och oq.vädinsorö, sorn emellan Resande och Gästgifware kunde förefalla; men hwilka i sädana sall äro wittnesföre nämnes icke. Föga andre än Gästgifwarens folk kunna wara at llle gä: jag anhaller at uplpsning §f Oecoiromrs - Ut - stöttet Matte inhemtas, om meningen är at Gäst» gifwarens folk stall fä wittna.
Allm Besv.o,Qec.ULnk. Bethia 54.67, tjensteårets början; och som, i vårt vanlottade climat, sommaren är så kort att grödans inbergning fullkomligt räcker till , och ibland något öfver Michaölitiden , så tycks det vara för Husbonden högst opassande lemna sitt Tjenstfolk, då lian ingalunda vore i tillfälle att aflöna dem, och icke eller kunde erhålla det nya Tjenstefolket, förrän de haft sin betingade och vanliga frihetstid: då kunde Norrländska Bonden ej tillvägabringa något jordarbete hösttiden, gärdesgårdars uppförande &c., om han beröfvas sitt Tjenstefolk den 29 September, helst marken ofta äc frusen och med snö betäckt den 24 October, då man först hade att vänta inställelse-? tiden för de nya, Lika litet yore tjenstefolket belåtne med denna ändring, — ty drängarne, som på sin frihetstid idka skytteri, kunna med större fördel kringvandra vidsträckta skogar mot Lappmarken , sedan myrorna hunnit frysa och den årstiden tillfryser äfven hans fogel. Jag yrkar således bibehållande af den nu gällande flyttningstid, och anhåller delta milt anförande får åtfölja Betänkandet til! de Respectiye Stånden. STOCKHOLM, Elméus och Granbergs Tryckeri, 18291 Bil.i.Lagi&.Allm.Besv.ö.Oec.Utsi.Bet.TX-.o 54I 69 Transumt af Protocollet, hållet inför Rikets Högloflige Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskott, uti Sammanträde vid Lagtima Riksdagen i Stocky holm, den 1 Augusti 1829. Följande Proposition uppsattes och justerades : ”Den, sorn bifaller Afdelningens förslag till betänkande i fråga om flyttningstiden, voterar Ja. Den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer, genom serskild votering, att afgöras, om flyttningstiden bör bestämmas, antingen till Midsommarselter Michaelitiden.’>
Det är i anledning af detta förhållande och för att för framtiden aflägsna alla frågor om ett ämne, som alltid blir mindre behagligt, som Kongl. Majit i Nåder varit betänkt på en utväg att igenom öfverenskommelse med nuvarande Fordrings ägare inlösa hela utrikes Gälden, och då större delen deraf skulle komma ätt försvinna , förvandla det öfriga till ett stående inrikes Kam Men då detta icke kän ske , utan att Rikets Stan-» der i sådant ändamål till Kongl. Maj:t öfverlemna hela befattningen med den utrikes Gäldens liqviderande, vill Kongl. Majit häröfver> genom Stats-Utskottet, inhämta Riksens Ständers tankar. För att vittna ändamålet mäste Kongl; Majit använda egna medel och sådana, hvilka i synnerhet tillhöra dess kärälskeliga Herr Sort* Hans Kongl. Höghet Kron-Prinseh, hvarföre äfven Rikets Ständer , som vinha dubbla fördelar då utgifterna blifva betydligen mindskadé och Rikets Utländska skuld förvandlas till inländsk, deremot böra lemna Kongl. Majtt och Hans Kongl. Höghet Kron Prinsen samt dess rättmätiga arfvingar ersättning , för att mindska en del af de uppoffringar hvilka de Velat sig underkasta. Om Kongl. Majit, enligt siri förhoppning, kan fullfölja den uppgjorda planen till skuldenå afbördande, hvars utförande, skall ofördröjligen sättas i verket, så blefve resultatet för Sverige att Den 20 Juli. 1935 att under det olyckliga tidskifte , som öfvergått fasta Landet, da alla Staters tillvarelse varit satt 1 fråga, har Kongl. Majit lyckats, att förena Norrige under sin Spira , att i någon måa mindska de år 1812 beviljade pålagor och slutligen att afbörda hela Utländska Gälden. Då detta stora mål blifvit vunnet, skall hvarje redlig Svensk man erkänna den lyckliga ställning, hvaruti Fäderneslandet sig nu befinner, och vid åtankan af hvad Sverige var för sex år sedan och hvad det nu är, sluta till hvad det ännu kan blifva. Uti den thed Hans Stor-Brittanniska Majit den 3 Mars 1813 afslutade Alliance-Tractat afträddes
Be* römlig merffamBet gagnat t»et allmän na. göttiflroSrten. Bär, met» anledning af te uti Bufmttbffaben unter Banbläggntng maranbe åtgärber till fattigmårbené orbnan* be, från lanbéorterna inforbrat uppgifter i ämnet, ^rotffa, eBu* ru upplpfattbe för färffilba belar af 9vifet, lifmäl gifmit Befräftel* fe på fmårigfjeten att i betta Ijänfeenbe närmare Befiäntma be allmänna författningarne. kmeblertib Bär $ongl. 9J?aj:t uti 0eji nåbiga ^örorbtttng, Burit förBållaé Bör meb förfmarélöfe perfoiter, om B«>ilfen Bär neban förmäleé, äfmeu marit Betänft på (tab* gattben, röranbe be bernieb fammanBänganbe fattigmårbé*ärenber. 8att<fl»arM« $öt färffilba orter Bnfma ^attigrDårbé^reglententen Blifmit, efter meberBöranbeé Brwftållan, i nåber ffabfäjtabe. knffilba perfoiter Bafma nu fåforn tillförene, ocB färbeleé till ^enftonéin* rättningar, gjort fromma (tiftelfer, BwariBlanb 0abelmafare*ål* bermattnen fagerbergs, 0tämpelmä(faren Slfiefioren SörneBoBmS ocB ©roBBaitblaren 58ennerqmi|tS, atla inom Bufmubjtaben, B^fJ ma marit ganffa Betpbliga. derjemte B^fma flera korporation ner för beraS ålber(tigna meblemmar, enfor ocB fattiga Barn (lif* tat 93enftonSinrättningar, forn ^ongf.
Bevillnings-ZJtskottets Betänkande, N:o 45, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet, N:o sg, angående stora Sjötulls-Bevillningen, föredrogs nu ånyo, hvarvid, först i fråga örn det tullsystem som borde antagas, Ståndet biföll den derföre af Utskottet i första afdelningen mom, a af Utlåtandet N:o 45 föreslagne hufvudgrundi Utskottets yttranden i afdelningen lil, äfvensom Utskottets till afdelningen IV hörande förslag, biföllos; Afdelningen V i Utlåtandet N:o 45> jemte det i alfabetisk ordning upprättade förslag till Tulltaxa genomgicks till och med bokstafven K; hvarvid de af Utskottet i sistnämnde Utlåtande tillstyrkte förändringar biföllos, dock med följande jemkningar och tillägg, så väl deri, som i hvad Utskottets berörde förslag i öfrigt innehåller, nemligen: i:o För Ekbark bestämdes tullvärdet till i Rdr och utförseltullen till 12 sk. tunnan; 2:0 utförsel-tullen för Beck i tunnar nedsattes till 8 sk tunnan, och för Beck i barkar till 12 sk. Skpd.; 3:o för arbetade, icke specificerade slag athen nedsattes utförsel-tullen till 2 sk. Lpd.; 4:° nedsättning skedde å införsel-tullen å Drefmat till 3 Rdr 16 sk. samt å utförsel-tullen å Dref till 24 sk., och för Drefmat äfvenledes till ifi sk. Skpd.; 5:o för Sill i en xfS tunna och derunder nedsattes införseltullen till J Trot.
Har du haft frossan, stackare? Har du läst? Du har läst, jag ser det på dig. Är det gudliga böcker, Lydiken? Ni lofvade barnet kläder som fattigt folk, och så kläder ni henne i tyskull. Äro edra böcker också af främmande får? Samvetsfrågan blef obesvarad. Lydik Larsson hade tagit det ena liksom det andra tämligen lätt. Han omtalade sin afsikt att nästa vecka föra flickan tillbaka. Dordej kunde ju gästa några dagar i staden och följa dem åt. Tackar för husrum, i morgon seglar Hans Mickelsson, jag tager flickan med mig ombord. Det är inte att sinka i denna årstiden. Far och ungarna vänta, Sigfrida räcker inte till allt, och Silfverblomma skall kalfva ... Tommu, har du ej tagit Hagar i granna handen? Tommu stöflade fram med uppsyn af en martyr och räckte Hagar den grofva handen. Hon mottog den utan ett ord. Modern, som märkte allt, märkte ej flickans förlägna tystnad under detta oväntade och hjärtliga möte, men tullnären frågade sig själf, om ej Dordej och hennes barn för mindre än fyra månader sedan varit för Hagar allt. Hufvud hade hon, det visste han mer än väl, men hade hon hjärta? Hon hans fosterdotter? Kanske var det klokast att icke förhasta sig. Dagen därpå följde Hagar sin fostermor till Kaskas torp. I grefvens tid. Tiden var krigisk ända in i bakverken. Läsare, ser du det fattiga torpet? Ja, det är lågt, mycket lågt och obemärkt. Låt en stormil eller en eldslåga plåna det ut från jordens yta och i nästa by skall man ej mera veta, att det ens funnits till. Folket därinne är lika obemärkt. Barnen? Hvem tänker på de tusen ljusgröna plantor, dem vandrarens fot förtrampar i vildmarken? Och de skola dock en dag blifva furor, om de få lefva, de skola blifva en högvuxen skog. Detta låga tak aftecknar sig mot en hög horisont, uppfylld af åskmoln. Dessa fattiga barn känna i sig ett stort tidehvarfs hjärta klappa. Gå dem icke liknöjd förbi; de ha engång andats och lefvat, såsom du själf!
Hr Gr. 0. Landtm, framställt, att, i anseende till de särskilda yrkanden, som blifvit gjorda i fråga om de idonia', hvari Utsk:s förev:de förslag var fördeladt, särskild propos. å hvartdera mom. borde framställas, blef propos. till bifall å det utan aiimärkn. lemnade Esta mom. först framställd och med Ja besvarad. 32 Den 7 Oktober t. m. Hr Gr. o. Landtm, yttrade sedermera, att, i afs. på 2 ulra morn., Gr. Björnstjerna yrkat den förändring, att, i st. f. de deri förekommande orden: »efter derom hos K. M. gjord underd. anhållan», skulle införas: »efter K. M:s nåd. pröfning»; hvarefter detta mom. med denna förändring bifölls, sedan propos. till bifall derå utan förändring först blifvit''framställd, men besvarad med Nej. Sedan Hr Gr. o. Landtm, vidare framställt, att Gr. Björnstjerna, i afs. på 3:dje morn., yrkat den förändring, att, i st. f. de deri förekommande orden: »minst dubbla beloppet», skulle införas: »högst dubbla beloppet», blef detta mom. med berörde förändring bifallet, efter först till bifall derå utan förändring framställd men med Nej besvarad propos. 2:o Utskes under lill. d, pag. 26, gjorda hemställan, alt det i Stockholm varande seminarium må utbildas lill ett sådant seminarium, som fullständigt framvisar den ståndpunkt, på hvilken folkbildningen bör slå; och 3:o Litsle:s pag. 27 afgifva förslag till sladganden i afs. på seminarierna. Förenämnde hemställan och förslag biföllos. 4:o lilsk.-s pag. 27 afgifva hemställan i fråga om anslag för inrättande af privat-seminarier. Gr. Björnstjerna: Jag gillar att Utsk. afstyrkt motionerna om privat-seminarier; men jag hemställer, hvartill den sista punkten skall tjena? Det är gifvet, att om K. M. finner ett dylikt seminarium förtjent af understöd, kan K.
Stats-Utskottet utlät sig härom, att det “för närvarande ansåg sig sakna skäl att motionärernes framställning till Kikets Ständers bifall förorda14, och motiverade detta afstyrkande hufvudsakligen med ett erkännande att, ehuru behofvet af utvidgning var verkligt, den ej för närmaste framtiden syntes oafvislig. Qm något erkändt behof är oafvisligt, så torde behofvet af utrymme vid ett läroverk vara det, och då sådant icke finnes vid Christianstads högre elementarläroverk, utan dertill måste förhyras flera särskilda lokaler, hvilka helt naturligt, hvarken till inredning eller beskaffenhet, kunna motsvara ändamålet ; så lärer det väl medgifvas, att detta läroverks förseende med tillräckliga och ändamålsenliga byggnader är ett af de aldra mest oafvisliga behof. Om Christianstad mägtat fylla detta behof, så hade det af detta samhälle, som visat sig icke rygga för stora uppoffringar då de väl användas, otvifvelaktigt redan blifvit fyldt; men viljan att göra, hvad godt och nyttigt är, ser sig alltför ofta begränsad af brist på förmåga dertill. Att så måste vara förhållandet för Christianstad uti detta fall, lärer hvar man finna, som erinrar sig de olyckor, hvilka i sednare tider öfvergått detta samhälle. Sålunda förstördes omkring j:del af staden genom eldsvåda år 1847, från hvilken staden ännu har betydande skulder, och tio år sednare, eller år 1857, Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 489 härjades samhället af koleran, hvarigenom ej allenast ytterligare penningeskuld tillkom, utan en skuld eller rättare en skyldighet, som ej kan "lätt beräknas, men som ännu tyngande qvarstår; jag menar skyldigheten att försörja och uppfostra de många, hvilkas stöd genom farsoten blifvit dem undanryckta. Utom de genom dessa händelser, hvilka det ej stått i mensklig förmåga att undvika, åsamkade skulder, har Christianstad för erhållande af bibana från Statens södra_ stambana och att dymedelst blifva i tillfälle att förbättra sin ekonomiska ställning, måst ytterligare skuldsätta sig högst betydligt.
Derest någon HandchSocient skulle åslunda, att, i afseende på ordningen och ceconomicn inom Societeten, blifva försedd med särskildt Reglemente, må densamma med förslag dertill inkomma till Magistraten, uppå hvars skeende och af eget utlåtande beledsagade anmälan, Konungens Befallningshafvande, efter granskning af Reglementet, anmäler detsamma lill Kongl. Maj:ts Nådiga fastställelse. io8 I.ngUtskottets Bttänktwticn. Om inskrifning i Handel, samt om Handlandes och Handelsbetjent.ers ömsesidiga förhållanden. §• i. Då Handlande vill någon till biträde i sin rörelse antaga, åligge det honom, att med en sådan person, om han år myndig, eller i annat fall med hans lagliga Målsman, upprätta skrifte - ligt Contract, så vål om Tjenstetiden, som öfrige vilkoren, dem emellan. Detta Contract bör, för att vara gällande, ofördröjligen eller sist inom i4 dagar derefter, af Handlanden uppvisas inför Magistraten, som, sedan rigligheten deraf blifvit erkänd, derom påtecknar bevis; hvarefter Contractet skall tjena till ömsesidig efterlefnad , med rättighet, i händelse det å endera sidan brytes, för andra Contrahenten, att låta detsamma vidare fortfara eller ock alldeles förfalla. §• 3.' Handlanden åligger, att föregå sine Handelsbetjenter, eller dem han till biträde i sin tjenst antagit, med goda efterdömen af guds - La^Utskottets Betänkandets. 109 fruktan, laglydnad och ordentlighet i seder och uppförande, samt dem uppmuntra, att sina pligter i dessa afseenden ej åsidosätta. VArtikeln.
Det är^ pa defle stal som Utstottct anser sig yligtigt förestå följande grunder för de Lagar, hwilka böra werka till hämmande af bränwins-och an, dra starka dryckers vmattliga bruk. i:o Att försäljning af detze waror i allmänhet icke sar utöfwas a Sönoch Högtidsdagar, ej eller under påstående Ting, Stämmor, Mantalsstrifmngar, Auckioner och Marknader eller andre tillfällen der folksamlingar, af andre omständigheter föranledde, inträffa. 2:0 Att alla sa kallade krogar a Landet och i Städerne allmänneligen förbjudas, och au brän, Win cj a andre stallen får i minut försäljas än till nödtorft för »vägfarande och i förening med matförwring pa Gastgifwaregardar: och i Städer pa Stadskällaren och der allmän spisning hålles. Förbrytelser mot defle §. §. böra med högt penningeachvar beläggas 3:0 Skulle a sadane stallen, der bränwinsför, säljning i minut efter denna föregående §. blumer slaten, eller uci samqwäm, någon dlifwa af brän, Win ssllsk AsFrq hacker öswerlasiad, bör nä xinrSi! - ZZ4 Den rz Maji. ringsidkaren i förra och wärdén k sednare fallet beläggas, första gången med till ex. ro och widare intill ioo Riksdalers böter. 4:0 Skulle locala omständigheter a någon ort föranleda till något widsträcktare behof af näringsställen, anser Utskottet sadant, jemte hwad dermed äger gemenskap, böra helt och hallit bero af Styrelsen, att, med nogaste bibehållande af principen art hämma och om möjligt är alldeles utrota fylleribegäret, efter sig företeende omständigheter derom förordna, anseendes Utssottet deraf böra följa, att de bud, befallningar och föreskrifter, som Länens Styresmän i sadant afseende utfärda, böra äga full förbindande kraft och werkan, intill dess de af andra orsaker kunna af samma Styrelse warda förändrade eller atertagne.
Maj:t skall komma i behörigt öfvervägande, synnerligen då den är fullkomligt enlig med vår Regeringsform, som icke tillåter, att någon medborgare beröfvas sin frihet, eller tvingas använda sin arbetskraft annorlunda än efter eget godtfinnande, så länge han ej gjort sig skyldig till något brott, eller genom sitt uppförande hotat att störa allmänt lugn eller den säkerhet till person och egendom, hvarje undersåte tillkommer. Då ägande-rätten för öfrigt hålles i helgd, bör väl den första och yppersta af all äganderätt, den, att fritt använda sin arbetskraft, icke sakna lagarnes hägn. Herr Cederschjöld: En värd Talare har påmint, att en Committe'e har utarbetat Förslag i detta afseende. Denna Committees tillvaro är mig icke obekant, icke eller dess åsigter. Men det är just för alt motarbeta Committeens åsigter, som Ridderskapet och Adeli» bör ådagalägga sina begrepp om rätt och billighet uti detta vigliga ämne. 42 Den 20 Januarii f. 111. Friherre Åkerhjelm: Jag vill blott nämna några ord i anledning af hvad Herr Hegardt anfört. Han har yttrat den ganska vackra grundsatis, att hvar och en bör äga lull frihet att efter egen vilja använda sin arbetskraft. Detta är utom all fråga rigtigt, när man använder denna kraft till det sorn är godt och nyttigt; men i motsatte fall, då denna fria arbetskraft alldeles icke användes, ehuru förmåga, till och med behof af dess användande ej saknas, eller om den sättes i verksamhet för den positiva handlingen att tigga eller stjäla, då lefver den sålunda lättjefulle eller brottslige onödigtvis på andras bekostnad, och då tror jag det vara Statens rätt att mellankomma och fordra, att den, sorn njuter skydd och rättigheter af Samhället, äfven må uppfylla sina skyldigheter mot detsamma, så vida han vill fortfarande njuta sin frihet. Jag instämmer visserligen i Herr Hegardts theone, men med det vilkor, att den får begränsas af Samhällslagarne, och icke bero af den naturliga frihetens gränslösa utsträckningar. Herr Munck af Rosenschöld: Då Japropositionen ännu icke är bifallen, hemställer jag, om det icke är nödigt, att vid slutet göra följande tillägg: och vägra att emottaga ett för deras underhåll tillräckligt arbete.