Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De till Tabb. N:o 4 om SKOGSHUSHÅLLNING, N:o 5 om ROFDJUR och N:o 6 om HUSDJUR DÖDADE AF ROFDJUR hörande uppgifter, som Konungens Befallningshafvande kunnat anskaffa, finnas i berättelsens text. 32 Tab. N:o 7. Nalmöhus län. Handtverkerier. Ä landsbygden. I städei na. Ä landsbygden. Antal idkare till sjelfförsörjning. Antal verk och 1 inrättningar. j Ägare. Mästare, arbetare och biträden af alla slag. Antal verk och inrättningar. Ägare. Mästare, arbetare och biträden af alla slag. Mästare. Deras biträden af Gerningsmän. Dessas arbetsbiträden. Mästare. Deras biträden af Enskilde. 1 Bola Öfver 15 ars ålder. Under 15 års ålder. d CO CD fcd O P 09 Öfver 15 års ålder. Under 15 års ålder. O CD CO p: t* p: Andra arbetare. Gesäller. Lärlingar. Grufvor, bergverk, bruk, fabriker och manufaktur-inrättningar. Handtverkerier. Ä landsbygden. Å landsbygd en. I städerna. kr 1860. S‘g. pEiÄgare. Mästare, arbetare ocb biträden af alla slag. t» b-a 3- £. Ägare. Mästare, arbetare och biträden af alla slag. g Mästares biträ- den af Q CD >-4 ö CD Mästares biträ- den af O: P etbJ tel p CO tö o Öfver 15 års ålder. Under 15 års ålder. 2.S B £■ rjq r. tel p CO X? M o Öfver 15 års ålder.
N;o 88, med antagande af den i Utlåtandet N:o iro tillstyrkta förändring, att i punkten 2, morn. t, slutorden: "så vida Rikets Ständers beslut derigenom icke motverkas eller upphäfvas," utbytas emot orden: ’sä vida de icke strida emot Rikets Ständers beslutJ’ samt att Välloflige Borgare-Ståndet gillat samma Memorial, endast med den olikhet, att slutorden uti punkten 2, mom. 1, skola blifva, i stället för de af Utskottet - Bntiee-Utikottets Memorial Nio ut. »'kolfet föreslagna följande: ”sä vida Banco-Fullmägtige finnaj att dessa föreskrifter icke strida emot Rikets Ständers beslutmen alt deremot Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Högvörd. Preste-Ståndet, med bifall i öfrigt till förenämnde Memorial, förklarat, alt 3 och 7 §§. i Memorialet N:o 84 samt aldra punk ten i Mern. N:o 88 skulle erhålla den lydelse, sorn blifvit föreslagen af Herr Stuart uti dess, Utlåtandena N:ris 109 och ilo åtföljande reservationer. Enär sålunda 2:ne Eiks-Stånd bifallit Utskottets Memorial N:o 84, med den i Utlåtandet N;o 109 föreslagna förändring, anser Utskottet sig Jböra inbjuda öfrige arne Riks-Stånd, Högloflige Ridderskapet och Adeln och Högvördige Preste-Ståndet, alt i samma mening sig förena. Antages icke denna inbjudning, föreslås till omröstning i förstärkt Banco-Utskott följande proposition: Den, sorn bifaller Banco-Utskottets Memorial N:o 84» med den förändring, sorn innefattas i Utskottets Utlåtande N:o 10g, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Hej; Vinner Nej; anses Rikets Högloflige Ständer hafva bifallit omförmäb de Memorial N:o 84, med dea förändring, att, i stället för mom.
Jag är af motsatt öfvertygelse och föreställer mig, att, om hypotheker insättas i stället för reda penningar, betydlig vinst dock skall uppstå. Ytterligare bar man sagt, att om banker på sådant sätt bil - Don i'j Murs f. ni. 355 dades, skulle följden blifva, au inga conlaoter inlades i bankens cassa, och invexfingen af credjlsedlarna sålunda blifva svår. Jag förbehåller tnig alt i en sednare § få föreslå elt stadgande såsom correcliv häremot; ty banken bör alltid hafva en viss tillgång i contant, och dermed forde invändningen vara undanröjd, Deremot har jag väl förut trott, att en olimiterad upplåningsrörelse har flera betänkligheter; men jag finner dem vederlagda genom 3 mom. i g $ af Gr. Frölichs förslag, som gör skillnad mellan sedelhafvare och långifvare, och inser lika med Hr Stråle, att lagen ej bör sätta gräns för den enskilda creditrörelsen, då den ej kan verka på annans rätt än långifvarens. En annan sak är det med sedelhafvaren; han kan ej undersöka bankens soliditet. Men hvad upplåningsrörelsen beträffar, är det klart, att den, som lånat åt en sådan bank och vet, att det fordringsbevis, han erhåller, kommer att betalas först i sista hand, samt derjemte har tillfälle granska bankens ställning för hvarje år, ser sjg väl före, så att häpken aldrig kan få större credit, un den förtjenar. dag anser således, att i mom. i 9 § bör uteslutas, men tillstyrker för öfrigt antagande af 8 § samt af 2 och 3 mom. af 9 § i Gr. Frölichs förslag. Hr Rosenblad: Jag har ej för afsigt att förlänga discussionen, men vill blott säga, alt ehuru jag tror, att orden: invisningar på R. St;s Bank lämpligen kunna uteslutas, aldenstund de stå i strid med nu gällande författning rör:de preseription för deras inlösning inom 10 år, vill jag dock ej vara envis i denna del, ulan anhåller blott, att propos. måtte ske punktvis och alt mitt förslag dervid afven må komma under öfverläggning.
åt sällskapet, och svängande sin räcket i han IcLnt J u v e l e r a r e K. A N D E R S O N X Jakofastorff 1 Bringar, Broscher, Armband, Kedjearmband, K e dj or, Nålar, Bref besvaras omsående. Ämelies historia. Silfverarbeten, Bordsilfver. Modernast! Solidast! Billigast! den, skred hon med lätta steg öfver den mjuka gräsmattan hän emot några skuggande kastanjer. Erik sände en mörk blick etter henne, bet sig i mustaschen och gick hastigt åt motsatt häll. Under kastanjerna var en treflig plats anordnad med trädgårdssoffor och bord. Tillbakalutad i en låg korgstol satt en äldre dam af ett behagligt utseende, sysselsatt med ett handarbete. När den unga flickan nalkades, såg hon upp och sade leende: » Redan trött på det » gudomliga » lawn tennis? » » Ja, vet du tant, i en sådan hetta kan det mest gudomliga bli motbjudande. Men här har du det så svalt och fridfullt, du lilla afundsvärda varelse! » Och med synbart välbehag kastade hon sig ned i gräset vid tantens fötter och lät blicken drömmande glida in i löfverket öfver sig. » Hur kommer det sig att det alltid är något så rogifvande i din närhet, tant Amelie? Och hur kan du alltid vara så lugn och harmonisk? Ack, om jag alltid fick vara hos dig, tant, då skulle jag kunna bli en bättre människa. » » Ah, mitt sällskap skulle du nog snart tröttna på, du lilla yrhätta, om jag icke hade några ungdomar att roa dig med. » » Nej, tant, aldrig! Det är just » ungdomarna », som trötta och tråka ut mig förfärligt ibland. » » Såå, hvem är det nu, som råkat misshaga dig? » » iih, just ingen särskildt, » sade Alice och såg bort mot lawn-tennisplatsen. » Jag misstänker dock, att det är någon särskild. Hvarför såg Erik så mörk ut i hågen, när han gick sin väg för en stund sedan? Du har väl plågat honom igen, stackars gosse. » » Låt oss inte tala om Erik, såvida jag skall kunna bibehålla mitt lugn, » sade Alice otåligt och ryckte upp några grässtrån från marken.
Det är detta, hvilket föranlåtit stadgandet, att liqviderne ovilkorligen skola uppgöras i orten, der egendomen ligger; ty Banken känner ej alla de andra fördringsägarne på egendomen. Den försummade formaliteten ligger deruti, att egendomen, köpt på auction, ej blifvit i orten liqviderad, ocb Banken var således i osäkerhet, om andra fordringsägare funnos. Om jag minnes rätt, stadgar Lagen, att den, som inropar en egendom på Bancoauction, skall deponera hela värdet, med undantag af Bankens egen intecknade fordran. Detta är för att hindra andra, än dem som hafva penningar att köpa för, alt göra sådana inrop. Denna formalitet är af Herr Adlerstam försummad. Detta betydde intet vid ifrågavarande tillfälle, men prejudicatet kunde vara farligt. Herr Adlerstam lärer hafva köpt egendomen efter en slägtinge, sin svärmor, och fått egendomen derigenom för bättre pris; det var en slägtarrangement, en proforma försäljning. Jag nämner detta, emedan 8000 R:dr ej utgöra Den 28 December e. rn. 85 Jet verkliga värdet; om Ridderskapet och Adeln uro benägne alt handla genereust. Det rätta värdet är Banco värdet, uppgående till 13,ooo R:dr. Om derifrån decorteras hvad egendomen gick till, blir summan ungefärligen hvad Herr Printzensköld fö O O reslagit. Herr Munck af Rosenschöld: Herr Ribbing har velat upplysa oss derom, att författningarne ej haft mera än en sida, och blifvit på samma sätt sedde af alla Domstolar. Då är det oförklarligt, att dessa Domstolar i domslutet varit rakt motsatte. Hvad åter angår den beräkning, den siste Talaren uppgjort, så får jag erinra om en uraktlåtenhet deruti, nemligen af Herr Adlerstams förlust genom 5 års uteblifven inkomst af egendomen. Grefve von Rosen bar upplyst, att minst i5oo R:dr borde vara afkastningens värde af denna egendom, och att deri till och med ett år gått till 2642 R:dr 44 sk^em ärs förlust gör 7500 R:dr.
Jag säger ännu en gång, utan att vi bereda möjlighet för afsättning af de produeter, som .Sverige kan framalstra, kunna vi icke heller hoppas, att näringarna i Sverige skola få någon uppkomst, och jag kan således icke annat än helt och hållet instämma deruti, att ali inoch utförsel i Riket måtte vara fri, och alla förbud ur taxan utgå; men i afseende på tullbestämmelscrna yrkar jag, på det man mätte komma ifrån alla farhågor för Den ag Juli e. m. fj ucl 11 a t Jon, alt Ulsk. måtte föreslå den serie, hvarefter skyddstullen skall successivt nedsättas, oell del minimi-belopp, sorn det anser vara det rätta. Da kommer man snart till det begrepp, mine herrar! att tullen endast är en inkomstkälla för Staten och alldeles icke något nödigt mide! för närin garnas upprätthållande inom densamma, och att denna inkomstkälla varit orsaken hvarföre nationen hållits tillbaka från de fördelar, som den kunnat vinna, om tullen icke varit å vissa artiklar för hög, och för andra förhud för ömsom utoch ömsom införsel funnits. Man har haft farhågor emot den af Utsk. föreslagna tull på spanmål och yrkat en fix tull derå; men man har dervid förbisett 60 §:n Reg.F:n. Den siste välde talaren, Hr von Rosen, har äfven trott, alt genom en nedsatt tull på spanmål skulle, i händelse af en ymnig skörd, all afsättning på spanmål i Sverige blifva omöjlig. Hade den värde ledamoten läst igenom denna § i Reg.F:n, så hade linn funnit, att Konungen äger rättighet att förhöja stora sjötullen å spanmål; men jag känner icke något grundlags-stadgande, som medgifver Konungen rättighet att nedsätta tullen på inkommande och utgående spanmål; och jag bestrider möjligheten och rättsenligheten deraf, att R. St. kunna, jemväl om K. M. skulle dertill bifalla, vidtaga något slags beslut, som kunde leda till ändring i grundlagens föreskrifter, ty cn sådan ändring måste i annan ordning väckas, beslutas och komma till stånd.
Det är möjligt, att, ifall bränvinsafgiften icke skulle erläggas i förskott, vid tiden, då den vore förfallen, tillgång till dess gäldande saknades, oell detta har man velat förekomma genom föreskriften om förskottsbetalningen. När frågan sednast ventilerades hos R. o. Ad., höjde sig blott en röst emot bibehållandet af detta stadgande, och jag anser fortfarande vara af vigt att man, genom bibehållandet af den för öfverträdelse bestämda straffpåföljd, åt stadgandet häfdar dess anseende. Jag anhåller för elen skull, att Utsk:ts hemställan i denna del måtte alslås och den nuv:de §:n bibehållas. Frih. Rappe: Det torde väl ligga i öppen dag, hvilken stor skilnad det är mellan en person, som belättar sig med lönbränning, och en som, emedan han blifvit mankerad på penningar, icke kan på bestämd dag betala hvad honom åligger. I ena fallet är ett brott mot författnm begånget med berådt mod, i andra fallet kan förseelsen vara föranledd af någon olyckshändelse. Att nu för två så olika handlingar bestämma samma straff, ansågo äfven de jurister, som voro ledamöter af Sammansatta Utsk:t, alldeles orimligt. För lönbränning är straffet redskapens förlust och böter till olika belopp för hvarje gång förbrytelsen förnyas; för nu omhandlade förseelse är föreslaget böter för hvarje dag förseelsen hegås till ett belopp, motsvarande tillverkningsalgiften för en dag, och skall dessutom skatten betalas. Denna straffbestämmelse ansågs mer öfverensstämmande med förseelsens natur än deri i gamla föordmn föreskrifna; och anhåller jag derföre om bifall till Utsk:ts förslag. Efter det öfverläggningen ansetts härmed slutad, upptogos de derunder gjorda yrkanden å dels bifall lill och dels afslag å Utsk:ts ifrågav:de hemställan; hvarefter propos. på bifall till densamma gjordes samt besvarades med många ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja haft öfvervigten. Utsk:ts andra hemställan. Bifölls. Utsk:ts tredje hemställan. Gr. Liljencrants:
Hr Er. o. Landtm, började framställa propos. å Rivon Köchs förslag om utbyte af årtalet 1857 emot årtalet 1855, anmälde sig och yttrade Hr von Koch: ålin anmärkn. afser icke något annat än att. de embetsmän, som förut idkat bränviosbränoing, icke lill näringens fortsättande skulle erhålla längre tid, än den, som i allmänhet blifvit uti 99:de §. raedgifven, eller till 1855 års slut, hvarföre jag hemställer, att någon bestämmelse serskildt för embetsmän i berörde hänseende icke måtte uti nu förevande mom. inflyta utan heldre intagas uti förutnämnde §, men, derest R. o. Ad. skulle finna tidsbestämmelsen böra inflyta uti detta morn., fortsätter jag min anhållan, att årtalet 1857 måtte utbytas emot 1855. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde finna, att några andra propos:r icke kunde framställas än de, som blifvit begärde innan discussionen förklarades vara fulländad, hvarföre och då Hr von Köchs förslag, sådant det först framstäldes, innehöll, alt i stället för årtalet 1857 skulle införas årtalet 1855, Hr Gr. o. Landtm, finge hemställa, om R. o. Ad. hifölle detta förslag. Härvid ropades Ja och Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Frih. Stjernstedt, Joli. Wilh. begärde votering. Den 27 April e. m. 531 Uplästes till justering och godkändes följande förslag till voter:s-propos. Den, som bifaller alt de i 2 mom. 1 § af Serskildta Ulskis förslag till förordning, ang:de vilkoren för bränvinstillverkning upräknade embelsoch tjenstemän, sorn idkat bränvinstillverkning åren 1852 eller 1853, må få densamma fortsätta intill 1857 års slut, röstar Ja, den det ej vill röstar
Dock hvad mäster Erik beträffar, så är han icke i stånd att denna gången för eder något göra; ty han är nu sjelf en fattig fånge, af hertigen inför riksdagen anklagad för högmål och andra brott, såsom den der stått på konung Sigismunds sida. Domprosten, herr Peder Melartopeus, är nu den som embetet förrättar." Fru Metta hade erhållit kallelse att inställa sig inför det högvördiga domkapitlet i Åbo. Herr Enevald Fincke var likaledes kallad för att besvara hennes påståenden. Domprosten hade redan infunnit sig i kapitelhuset, likaså ett par af de andra kapitelherrarne, men timman var ännu icke inne, sessionen icke begynt, hvarföre de andlige fäderne samtalade om ämnen, som icke berörde de löpande ärenderna för dagen. Det går an CARL JONAS LOVE ALMQVIST Det går an Första kapitlet Ett intagande och märkvärdigt mellanting! Lantflicka inte, bondflicka alls inte men inte heller riktigt av bättre klass En skön torsdagsmorgon i juli månad strömmade mycket folk förbi Riddarholmskyrkan i Stockholm, och skyndade utför backen emellan Kammarrätten och Statskontoret, för att i rättan tid hinna ned till Mälarstranden, där ångbåtarna låg. Alla hastade till Yngve Frey, sprang över landgången med snabbhet, ty tiden till avresan var redan slagen, och ångbåtskaptenen kommenderade "främmande från bord!" De främmande tog därför ett snabbt avsked av sina bortresande vänner och gick tillbaka till stranden. Landgången drogs in och ångbåten lade ut. Efter några minuter var den långt borta på vattnet. "Förgäves! det är för sent, min fru!" muttrade en och annan resande skalkaktigt mellan tänderna, då ett åldrigt fruntimmer sågs komma ned på Riddarholmsstranden, och med näsduksviftningar och häftiga åtbörder gav tillkänna, att hon var en passagerare, som borde med. Ingen slup fanns tillreds vid landet, och ångbåten själv var kommen mitt för Owens, ja, sköt pilsnabbt förbi Garnisonssjukhuset. Dock väckte det en viss, ehuru hastigt övergående rörelse hos de resande, då de hörde ett par halva utrop: "Moster!
Fullmäktige i Banken meddelas genom utdrag af detta protokoll. S. D. Föredrogos och biföllos Slals-Utskottets Utlåtanden: N:o 33, angående beräkning af Statsverkets inkomster; N:o 33, Litt. A., i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, i fråga om beräkningsgrunden för salpeter-hjelpens utgörande inom en del af Södermanlands län, äfvensom angående väckt motion om ersättning till rusthållare inom Småland för förlorad inkomst genom förändring i utgörandet af nämnde utskyld; N:o 33, Litt. B., i anledning af väckta motioner om upphörande af vissa utaf de i ordinarie räntan ingående skatter; 250 Prof.-Utdrag den 4 Mars 185T. i N:o 55, Litt. C., i anledning af väckta frågor om eftergift af beskattningen å tackjern s-tillverkningen och stångjerns-smidet; N:o 53, Litt. D., angående mantals-penningarnes beräknande; N:o 37, i fråga om ytterligare anslag för Statens Agronomer; och N:o 38, angående utdelning bland Riks-Ståndens ledamöter af åtskillige i Riksgälds-kontoret förvarade tryckta Komnrilté-betänkanden och andra handlingar. S. D. Biföllos Banko-Utskottets Utlåtanden: N:o 18, öfver väckta motioner om dels bestämmande af preskriptions-tid för emottagande i Kronans upphörd och inlösen i Rikets Ständers Rank af åtskilliga Bankens utelöpande sedlar, och dels dessa sedlars förande inom linien samt uteslutande från beräkningen af Bankens sedelstock; och N:o 19, öfver väckt motion om förhöjd pension åt 1. d. Banko-bokhållaren N. Magnusson. S. U.
Friherre Anckarsvärd y Carl Henrik; Jag tar mig friheten erinra, att det synes icke vara lämpligt, att, på sätt Utskottet föreslagit, Rikets Ständer till Kongl. Maj:t ingå med underdånig skrifvelse, innefattande anhållan om undersökning af vissa personers förmögenhets-tillstånd, och jag instämmer alltså uti den Reservation Herr af Billbergh emot Utskottets Betänkande afgifvit, samt anhåller, att detsamma måtte återremitteras, under den önskan, att Utskottet dervid icke ville foga annan åtgärd, än helt enkelt föreslå en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit med uppgift af förhållandet till det afseende Kongl. Majit finner behöfligt. Ett annat förfarande af Rikets Ständer skulle efter min tanka vara ett farligt prejudicat för framtiden. Grefve Cronhjelm> Otto August: I begäran om återremiss instämmer jag fullkomligt med Friherre Anckarswärd, men 23 Den 21 April f. m. lian likväl icke finna, huru en underdånig skrifvelse, angående undersökning om vissa personers förmögenhets-tillstånd i afseende att bereda dem eftergift för påförde Bevillningsmedel, kan blifva ett farligt prejudicat, om nemligen Utskottet uppgifver de skäl, hvarpå den föreslagne afskrifningen grundar sig. Vöre frågan af mera vidsträckt beskaffenhet och ej så speciel, kunde skrifvelsen måhända vara vådlig, men ej nu. Det är som Taxeringsman jag kommit i erfarenhet af de olägenheter, hvilka uppstått genom BevillningsFörfattningarnes otydlighet. Då deraf händt, att en tvåfaldig beskattning kommit att äga rum, tror jag att billigheten och de särdeles ömande skäl, som uti ifrågavarande fall förete sig, påkalla den af mig föreslagne afskrifning.
Låt oss be till Gud för dessa armas förnuft! _________ MÄSTER OLOF 83 - Tredje Akten. afskiljes genom en gardin. En äldre betjent går och vänfar i galleriet. OLOF (träder in). En sal på Stockholms slott. I bakgrunden ett galleri, som sedermera Träffas kungen i dag? BETJENTEN. Jo! OLOF. Kan du säga mig hvarför man låtit mig gå förgäfves fyra dagar å rad? BETJENTEN. Nej för all del, jag vet ingenting! OLOF. Det förefaller mig besynnerligt att inte jag blifvit insläppt. BETJENTEN. Hvad är det om? OLOF. Det rör dig inte! BETJENTEN. Nej, nej! Det förstår jag, men jag tänkte att jag möjligen kunde ge några upplysningar. OLOF. Brukar du sköta konungens mottagningar? MÄSTER OLOF - BETJENTEN. Nej för all del, men se den, som får höra så mycket som jag, har allt reda på litet af hvarje. (Paus). OLOF. Dröjer det länge? BETJENTEN (låtsar ej höra). OLOF. Vet du om kungen kommer snart? BETJENTEN (med ryggen åt Olof). Hva'? OLOF. Vet du inte hvem du talar vid? BETJENTEN. Nej för all del! OLOF. Jag är konungens secretarius! BETJENTEN. Nej kors, är det mäster Olof! Jag kände far jag, Peder Smed, för si jag är från Örebro också! OLOF. Kan du inte vara höflig ändå! BETJENTEN. Jojo! så går det, när man kommer sig upp här i verlden, man glömmer sina fattiga fäder! OLOF. Om min far verkligen hedrade dig med sin bekantskap, det är möjligt, men att han vid sin död insatt dig i fars ställe, det tror jag inte. MÄSTER OLOF 85 - BETJENTEN. Jojo! Ser man på! Stackars fru Christina! (Går åt venster). OLOF. (Paus. Derpå LARS SIG GESON från höger.)
Vidkommande åter dagsverks-skyldigheten i öfrigt; så är det, efter Utskottets öfvertygelse, ostridigt, alt eli dylikt åliggande medför ett menligt inflytande på de dagsverks-skyldige hemmanens jordbruk, och då Rikets Ständer derföre redan vid 1809 och 1810 årens Riksdag beslutat, att allmogens dagsverksskyldighet lill Kronan, behållne Kungsgårdar och kronolägenheter skulle upphöra att in natura utgöras, synes rättvisa och billighet fordra, det sådane åtgärder vidtagas, hvarigenom enahanda lättnad jemväl beredes den del af allmogen, som är underkastad arbetseller dagsverksskyldighet till sådane kronolägenheter, hvilka såsom boställen och lönings-hemraan m. m. äro till embelsoch tjenstemän anslagne, helst då dylika skyldigheter icke alltid äro fullkomligen bestämde och således kunna föranleda till obilliga och öfverdrifna anspråk — varande det emedlertid och intilldess en dylik förändring, utan förnärmande af någons rätt, kan tillvägabringas, af behofvet påkalladt, att, der närmare bestämmelse af arbetsoch dagsverks-skyldigheten saknas, sådan, så vidt ske kan, varder åstadkommen. På grund häraf har derföre Utskottet ansett sig böra hemställa, 1) att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, det Konungens Befallningshafvande må erhålla
Bevillning skall erläggas för consumtion och öfverflöd, samt equipager och öfverflöds-betjening; att, för fastighets-värderingen å landet, enahanda grunder som hittills blifva gällande med tillägg, ått värdet å all öfverflödig åbyggnad serskildt utföres och sedan sammanlägges med hemmanets eller egendomens verkliga värde, hvarunder den nödvändiga eller oumbärliga åbyggnaden inbegripes; att Berednings-Comiteer ej vidare eg a rum; men att, af en Deputerad från hvarje socken, formeras för hvarje fögderi en Fördelnings-Comite, hvaruti Landshöfdingen är Ordförande och Lands-Kamereraren förer Protocollet, som åligger att socknevis fördela den Bevillning, som är fastställd att BevillningsUtskottets Beta/ilande N:o 5. 3 af fögderien utgå; att mantalsoch skattskrifningarne, som framflyttas lill Mars månad, skola förrättas inom hvarje stad, socken eller pastorat, inför en å allmän socknestämma vald Comité' af nio ledamöter; att första Taxerings-Comileen, sorn , efter denna Bevillnings-Stadga, i socknarne sammanträder, till fördelning på de skatlskyldige af Bevillningen för lön, egendom och rörelse, och inom Junii månads utgång bör vara slutad, skall, likasom Skattskrifnings-Comitéen, bestå af nio ledamöter; hvaremot de Taxeringar, som sedermera årligen komma att hållas för bestämmandet af de Bevillnings-afgifter, som äro förändring underkastade, skola utgöras af endast fem ledamöter, och, till tidsbesparing, förrättas i sammanhang med skattskrifningarne och andra uppbördsstämman; att, om Taxeringsman underlåta att påföra Bevillning till det för hvarje socken fastställda minimibelopp, blifva de en för alla och alla för en ansvarige för bristen, hvilken dem af Härads-Skrifvaren, i sådan händelse, påföres, samt ändtligen, att Taxeringsmännen, om de begå uppenbar orättvisa och någon utöfver billigheten beskatta, eller påföra någon den bestämda öfverflöds-bevillningen, som densamma ej vidkännas bör, skola sjelfve ersätta den orätt påförde afgiften. c~) Inom Högvördige Presteståndet har Herr Prosten E. Bergqvist, i sammanhang med gjord framställning angående grundskatterne, hvilken ej utgjorde föremål för Utskottets handläggning i annan mon, än så vidt den egde inflytande på grunderne för Allmänna Bevillningen, föreslagit påförandet af en lämplig consumtions-afgift för öfverflöds-artiklar, såsom caffe, the, vin, bränvin, tobak, m. fl., samt yrkat modification i skyddsafgiften, som, enligt Motionairens åsigt, borde blifva högre för inhyses och på egoine boende arbetsföre personer utan årstjenst.