Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men så kom Idun med bud från » frihetens stamort på jorden », och hon glömde allt, den härliga utsikten från fönstret ut öfver Bosporen och gyllene Hornet, glömde fångna prinsar och grymma turkar och var åter hemma i det kära, fattiga gamla Sverige. Men vår väninna därnere i viken af Svarta hafvet är icke alltid så romantisk. När hon svärmat en stund med skalder och skaldinnor, häfdatecknare och novellister, som alla skaffa sig en liten vrå i Idun, studerar hon med mycken uppmärksamhet husmödrars och husfäders remarkabla förmåga att nedpruta lefnadskostnaderna, genomgår noga frågor och svar, läser uppmärksamt till och med annonserna och tager så slutligen » Hjälpredan » i handen. Och nu ha vi kommit till tvättmaskinen. I Hjälpredan stod nämligen en, ur en tysk tidning hämtad notis om en tvättmaskin, som mycket berömdes, men såsom här oförsökt redaktionen ej vågade obetingadt rekommendera. Vår lilla nordiska flicka fick ögonen på denna notis — den handlade ju precis om samma tvättmaskin, som användes i hemmet härute, den som de köpt för 69 francs i en butik i Konstantinopel, och som var så utmärkt bra! Hvarpå hon genast gick till skrifbordet och skref till undertecknad följande bref: » Jag vill så gärna förskaffa tant och andra husmödrar därhemma också den fördel, vi hafva af tvättmaskinen. Jag antager, att det är densamma som i » Hjälpredan » omnamnes, och om den ej redan kommit till Sverige, torde den genom någon maskinagentur kunna rekvireras, hvarför jag här meddelar adressen: Adolf Hills Dampf-schnellwaschmaschimn-fabrik, Berlin W. V i använde den nyligen vid en stortvätt, som vi säkert, om den lämnats bort, fått betala med 1 6 — 2 0 kronor, och med hjälp af vridmaskinen hade vi den färdig klockan half fyra på eftermiddagen. Maskinen består af en stor låda af plåt, i hvilken är insatt en trumma af trä med snedsatta spjälor, och inuti denna nedläggas kläderna. I lådan hälles såpvatten, locket pålägges, hela maskinen ställes på spiseln och trumman kringvrides i det kokande vattnet. Bruksanvisning medföljer hvarje maskin.
Men sedan det, efter vårt nuvar. statsskick, blifvit ålagdt embetsoch tjenstemän, att af deras innehafvande löner erlägga en bestämd bevilln. lill staten, hvilken bevilln. ganska betydligt ökat Slats-inkomsterne; hvartill kommer, att slaten för del närvar, ej kan umbära denna inkomst, har jag uti Utsk. tillstyrkt dess bibehållande tillsvidare. I afseende på sättet för denna bevillms utgörande, har jag icke varit af pluralitetens tanka, hvadan jag emot beslutet mig reserverat. Och då ett af mig uppgjordt förslag till progressiva afgifter vann afdelningens bifall, fast det sedermera underkändes i plenum, har jag ansett mig böra detsamma nu för R. o. Ad. anmäla. Detta förslag igenfinnes uti betänk, pag. 53. Och vågar jag hoppas, det R. o. Ad. täcktes åt detta mitt förslag lemna behörigt afseende, helst detsamma afser någon lindring uti bevillmsafgiftens utgående af de ringare lönerne. På denna grund anhåller jag, att betänk, måtte i denna punkt blifva återremitterad!. Gr. Hamilton: Af Bevilln.Utsk:s betänk, synes, att jag instämt uti den af Hr Fåhraeus vid denna punkt afgifna reservation, och att jag således icke godkänt de skäl Utsk. anfört för behandlingen af 2 Art. 2 §. I afseende å slutet, förenar jag mig med Frih. Palmstjerna, då ,jag icke tror, att någon förändring kan åstadkommas genom en återremiss. Jag vill derföre inskränka mig till den förklaring, att jag icke godkänner de af Utsk. anförda skäl. Hvad åter beträffar Hr Aminoffs förslag, erkänner jag, att det har några fördelar framför Utsk:s förslag, hvilket är detsamma, som återfinnes i nuvar. bevillmsförordn. Hr Aminoffs förslag medför någon nedsättning uti bevillnm för embetsmännens löner och derjemte en billigare proportion i beskattningen för olika lönebelopp, än den som förefinnes uti Utsk:s förslag.
Ridderskapet oeh Adeln: Af Herr Hjerta, Gustaf, som, under framställning af åtskilliga anmärkningar mot det hittills följda systémet, yrkar ”enskild skogshushållning’* framför ”allmän”; erinrar mot det af Kongl. Majtt Nådig3t framlagda förslag till planteringshagars anläggande för Statens räkning, att den Ek, sorn på sådant sätt skulle erhållas, blifver ”otroligt dyr’’; vill genom uppställda calculer visa, att det Capital, stort 700,000 R:dr Banco, söm Motionairen anser för verkställigheten af sådane planteringar erfordras, efter tillägg af ränta på ränta, med endast 3 procent pro annö beräknad, skall, inom loppet af 150 år, uppgå till en Summa af nära 59 millioner Riksdaler Banco, Sorn följd hvaraf hvarje Cubik. fot Ekvirke, från dessa planteringar upphemtad, skulle komma att kosta Stats-Verket minst 50 å 30 Riksdaler samma mynt; anser, att då man icke nu kan bedöma, om Sverige ef» ter 200 årsförlopp behöfver någon Skeppsflotta, och huruvida, om den ock behöfveS, den ej då skulle kunna teller måste byggas af annat än Ek, det vöre' mera gagnande, att rent af icke bry sig om hela denna anstalt, utan köpa Eket hvar man kunde få det för bästa pris inom eller utom landet, samt föreslår att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit underdånigst anmäla, det Rikets Ständer, för derus del, beslutar, att, med undantag af hrad Stats-samt Allm, Besv. o. OecUtsk. Uti. N:o 34. 3 redan är utsynt, Krono Skatte-hemman hädanefter skola åtnjuta fri och obehindrad dispositionsrätt af å hemmanen växande Ekar samt att Rikets Ständer deremot vilja bevilja nödige medel till Flottans behof af Eke, uppå Kongl. Majtts derom afgifvande Nådiga Proposition.
Jag tillstyrker på grund häraf bifall till Utsk:s förslag, destöhellre som allmänheten alltid ansett andra uppropet vara ett medel för Regeringen att här på Riddarhuset genomdrifva sina afsigter, och R. o. Ad. således bör begagna detta tillfälle att afskudda sig denna misstanke. Hr Printzenskjöld, Carl: Det förefaller mig besynnerligt, att alla de talare, som yttrat sig emot Ridd.Utsk:s förslag, ensamt fästat sig vid sådana omständigheter, sorn TJtsk. ansett sig böra helt och hållet förbigå, i det dessa talare såsom hufvudskål för sin åsigt antagit, att partisinne och intriger skola vid voteringarna äga rum. Jag bekänner, att skäl af sådan beskaffenhet alldeles icke hos mig ingått i någon beräkning vid bestämmandet af min Öfvertygelse inom TJtsk., och jag tror, att man i lagstiftning endast bör stödja sig på rättsprinciper. Men genom stadgandet af ett andra upprop, eller förnyelsen af ett redan verkstäldt, synes mig, att man frångått rättsförhållandet och ingått på ett considerationssystem; jag kan åtminstone ej inse, hvarföre man icke med samma skäl kan stadga sex upprop, som tvenne. För min del har jag således trott, att man i denna fråga gör bast, om man, utan att antaga, att några partier äro till finnandes, ensamt följer rättsprincipen. Hvad för öfrigt Frih. Cederströms yttrande angår, att Utsk:s förslag skall vara obetänksamt och obefogadt, förtjenar det ej annat svar, än att anmärkningen återfaller på den, som tillåter sig ett sådant yttrande. Frih. Cederström: Det är klart, att andra ordningar fordras för större samlingar, än för de mindre. Sålunda har hos R. o. Ad., der ledamöternas antal någon gång kan uppgå ända till 800, den ordningen blifvit införd, att hvarje bänk uppropas för sig. Skulle nu blott ett upprop finnas, kunde det ju hända, att en ledamot vore tillstädes, men icke hann eller försummade att framkomma inom skranket i det ögonblick, hans bänk uppropades, och han skulle då blifva betagen sin röst.
Sedan jag sålunda redovisat för de skäl , hvilka hindra mig ifrån att kunna gilla Ulskts förslag, bör jag öfvergå till de förslag, sorn jag deremot tror mig kunna afgifva. Då man betraktar de tvänne hufvudnäringar, hvilka utgöra största delen af Rikets skattebidrag , jag menar åkerbruket och bergshandteringen, föres man naturligen att indela de hinder, som naturen satt emot industien i detta land, uti 2:ne slag, nemi. de som motverka varors produetion och sådana omkostnader, hvilka betunga marknaden. De förra synas i allmänhet vara af mer enskild art och röra större eller mindre del af näringsidkare inom en viss ort, såsom t. ex. vattenaflopp för odlingar. De sednare åter äro af allmännare art, röra större delar af Riket och öfverstiga hela provinsers samlade förmåga. Onekligt är det ett allmänt nationell företag, att genom förbättrade communicationer sätta öfverfiödet af spantnul i beröring med bristen; att min - Den ai November f. m. 181 slen fraktkostnaden af spanmål från åkerfälten till bergslagerna oell derigenom uppmuntra förbrukaren att i goda år göra upplag för alt i missvext kunna minska sitt uppköp. Lika ostridigt är det, att i samma man som en större frihet sprider sina välgörande verkningar lill alla grenar af jenitillverkningen, nemi. så väl till kolningarna oell tackjernsblåsningarna som till gjutningen och jernförädlingen, en lifligare förbrukning af råämnen skall uppstå, hvaraf åter föl jer stegring i pris, öfverflöd på ena orten, brist på den andra; och lliket i det bela skall, just genom frihetens välgerningar, bringas till medvetande af ett i samma mån högre behof af lättade communicationer, än man någonsin anut. Den som ej ännu inser sanningen af detta enkla, helt okonstlade förutseende, ber jag, i industriens namn, hellre gifva sig tid att begrunda sitt ämne , än låta tiden löpa ulan allt vidgörande, afvaklande i overksamhet händelsernas obiidkeliga tvång, ångrande för sent att den största kraft, som menskligheten känner, friheten, icke inom fäderneslandet bär samma förvånande och lika välgörande verkningar, som ropen förkunna framstegen fortgå i främmande länder.
Om Obligationerne ställas till betalning 54 Prot.'Utärag den 5 Mars 1830. å utrikes ort, bör innehafvare!! dock alltid va* ra berättigad att i Slockholm uppbära ranta och förfallet capital i Svenskt silfvermynt, efter det metalliska förhållandet emellan detta och det långifna myntet; hvadan detta förhållande bör till framtida efterrättelse å Obligationerne utsättas. Den innehafvare , som vill i Stockholm uppbära capital eller ränta» åligger att lyfta penningarne en månad förr, än tiden der» till å utländsk ort blifvit bestämd, 5* Sedan Kongl. ,Maj:t meddelat Dess Nådiga beslut, att lånet må upptagas, ega Fullmägtige i Fiksgälds-Contoiret med jLångifva. ren öfverenskomma om lämpliga terminer, då lånet skall levereras, äfvensom om det belopp, hvilket å hvarje termin skall aflemnas, 6. Fullmägtige ega utsätta och kungöra en lämplig tid, inom hvilken till Biksgälds-Cantoiret inlemnas förseglade anbud å lånets för. sträckande. Alla de inkommande anbud öppnas på den utsatta dagen, och inom viss bestämd tid åligger det den Långifvare , hvars anbud antages, att, till säkerhet för uppfyllandet af sina förbindelser, deponera valuta eller Prot.-XJtdrag den 5 Mars 1830. 55 ställa antaglig borgen för 2^ procent af den erbjudna låne-summan, hvilkas förlust skall drabba Långifvaren, derest han brister i fullgörandet af sina åtaganden, 7* Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret öfverenskomma med Långifvaren om Obligationernes valörer; dock skola dessa ställas på jemna hundradetal i det hufvudmynt, hvarå Obligation nerne lyda. 8. Med Långifvaren uppgöra Fullmägtige jemväl och utsätta i Obligationerne t a) Det år, efter hvilket Riksgälds-Contoiret eger begagna uppsägningsrätten för större eller mindre del af lånet; b) Uppsägningstidens längd; c) De orters Tidningar, uti hvilka uppsägningen skall tillkännagifvas; d)
Han såg inte det minsta farlig ut, fast nog märkte man på blicken, att han hade något ovanligt inombords. »Välkommen, välkommen», sa jag så nytert jag tordes och räckte honom båda händerna. «Vi ha väntat så länge!» Redaktören hostade till och såg riktigt plågsamt förlägen ut. Och jag som trodde, att redaktörer aldrig var förlägna! »Jag har inte kunnat komma förr», sa han till sist med en foglig, mild röst, som fullkomligt söfde min sista skymt af förskräckelse till ro. »Nej», sa jag uppmuntrande, ty besynnerligt nog började jag känna, att det var han som behöfde uppmuntran, inte jag, »det är inte alltid så lätt att göra hvad man vill Men lägg då för all del bort hatten!» Redaktören satte hatten — på golfvet! »Är det för att visa ert förakt för en »hufvudlös form?» (att ta hatten med sig in), skrattade jag, som började känna mig riktigt uppspelt. Redaktören såg på mig så häpen, att jag bet mig i läppen. Var jag fnoskig, jag, som skulle bjuda till att vara kvick mot en sådan man! I detsamma kom lyckligtvis Sofi med kaffebrickan. »Hvarken patron eller fröken är hemma än», sa hon med en sådan där låg hviskning, som hörs genom hela huset, och stirrade på den nykomna så mycket hon kom åt. »Jaså», sa jag, »säg åt dem då, när de kommer.» »Var så god — herr — herr — —?» »Jönsson», sa redaktören och bockade sig. » Var det Jönsson», sa jag med en liten känsla af missräkning, ty Jönsson är det minst poetiska namn jag vet. »Villy skrifver så otydligt. Apråpå, hur mår han?» »Joo — tack så mycket — han frodas och tar sig!» »Då måtte han väl »ta sig» alldeles för mycket, snart då», skrattade jag. »Men för all del — slå sig ned här — i soffan bredvid mig.» Redaktören satte sig på soffans yttersta kant. O, en sådan förtjusande man, tänkte jag. Och den har jag varit rädd för! Måtte han bara inte vara äkta — jag menar gift! Men det tror jag inte, för ring bar han inte.
Då jag nämnde obegränsad frihet, så måste jag tillika tänka mig hvad elfect en sådan frihet skall hafva på det närvar, tillståndet; ty jag måste anse öfvergången till ett friare systeme i brännvins näring lika vigtig i och för sig, som öfvergången $1 frihet i t. ex. bergshandtering och Den Juni f. ni.- 443 hvarje annan rörelse, söm titt grundat' sig på res teie tioner; oell då yrkar jag, alt Utsk, med godkännande af' principen 0111 näringsfrihet, mätte afse den nuvar. lidens kraf och der-, efter rälta det förslag lill författning i detta särk ilata ämne, sorn kommer alt uppgöras. Med Gr. Anckarsvärd instämmer jag i yrkandet, att försegling af brännvinsredskap ieke vidare må äga rum, och tror, att derigenom flera olägenheter skola upphora. Det är onödigt att ingå i förklaringar häröfver; men hvar och en, som vis ats på laedel, lärer nog veta hvilka vexationer, hvilka brott oell laglöshrfer uppkomma genom denna författning 0111 brannvinsredskapéns försegling. Hvad drawback beträffar, tror jag det vara nog tidigt att derom nu yttra något, ty deli bör ifrågakomma och blifva en regulator då faln iksröi elsen hotar att blifva för stor oell varan synes vilja öfversvämma landet. I sådant fall delar jag ej en föreg:de talares tanke derom, att den christiina pligten skulle hindra att lemna öfvei flödet af denna vara äfven fil andra nationer; tvertom tror jag det skulle göra nytta, då andra nationer utskeppa sina förråder af starka drycker; och jag har hört en Amerikansk sjöfarande försäkra, att godt Svenskt brännvin nied mera fördel förtäres under linien och det varmare luftstrecket än deras sämre rom. Hr Ribbing: Jag anser mig skyldig att säga några ord i anleda, af Gr. Horns anmärkn:r.
Hvarje Departements-Chef skall föredraga och expediera alla ärenden , rörande befordringar j förordnanden tjenstledighet och afsked, till och ifrån Embeten och Tjenster, vid de Verk och Stater, sorn under Departementet höra. 3a. Sändebud bos Fremmande Makter och Tjenstemän vid Beskickningarne namne Konungen i Stats-Ministerns för Utrikes Arend erne och någon annan tillkallad Stats-Räds-Ledamots närvaro. 34. Stats-Ministrarne innehafve Rikets Högsta värdighet, och StatsRaden den närmaste derintill. Ledamot af Stats-Rådet eller af Justitice-Räclet må icke tillika annat civilt Embete bekläda. Bihang till R. St. Prot. 1840. 3 Sami. irsta Häftet* 2 10 Conslilulions-Ut skottets Utlåtande N:o i. §•
Dervid iakttages hvad i 15 punkten af de allmänna föreskrifterna särskildt rörande de Småländska länen är anmärkt. Vidkommande åter ränteförenklingen för Öland, har uti den Nådiga Propositionen blifvit föreslaget, att, såsom hufvudränte-persedlar måtte bestämmas spantnål, smör och dagsverken, samt fläsk, kött, med oxe, ko, får och larn, ved och hö förvandlas till spanmål. Men som Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref den 30 April 1828 tillåtit att på Öland alla i jordeboks-räntan ingående trädpersedlar fiuge med penningar efter kronovärdi utgöras, samt detta medgifvande, ehuru det, enligt hvad Kongl. Kammar-kollegium uti dess underdåniga utlåtande jemväl erinrat, icke afsett de till manlals-räntan hörande trädpersedlar, likväl blifvit jemväl derå tillämpadt, anser Utskottet skäligt att härvid får framgent förblifva och således trädpersedlarne uti så väl jordebokssom mantals-räntan utan förvandling utgå med hittills varande penningebelopp efter kronovärdi; äfvensom och då det synes mindre lämpligt, att förvandlingen af alla de hufvudpersedlar, som icke komma att bibehållas, sker till endast spanmålsränta, som vid höga spanmålspriser torde blifva betungande för de skattdragande, Utskottet håller före, att förvandlingen bör ske i både spanmål och smör, men att dock härvid med afseende derå, att deputerade företrädesvis begärt förvandling i spanmål, denna må bestämmas till dubbla beloppet emot smör. Utskottet får alltså, med åberopande derjemte af sin förut om dagsverks-räntans upphörande yttrade åsigt och i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit i öfrigt föreslagit, hemställa, att Rikets Ständer måtte, för deras del, besluta, att: l:o Såsom hufvudränte-persedlar på Öland bestämmas: spanmål och smör; 2:o Nuvarande räntepersedlarne spanmål och smör förblifva utan annan förändring än den, som kan blifva en följd af nedanstående tillökning och i allmänhet gifna föreskrifter.
Eric ffl Lefflers Motion om ansvar å Embetseller Tjenstemän, som biträda någon med uppsättande af Testamente, hvilket sedermera befinnes vara olagligt; samt Jf:o 63, i anledning af Riksdags-Fullmägtigen Lars ylnderssons från Skaraborgs Län Motion, rörande debitering och redovisning för den ersättning, sorn tillkommer Krono Betjente för föreställande af kallelser i Concursmål. S D. Då nu å nyo föredrogs Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 108, öfver de hos Högloft Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet gjorda anmärkningar viel Betänkandet, N:o 25, rörande tryckningen af sistnämnde Stånds Protocoll vid innevarande Riksmöte, samt deras afleverering till RiksgäldsContoiret, lät Preste-Ståndet, som under den deri 26 sistl Januarii bifallit Utskottets först afgifria Betänkande, bero vid hvad Utskottet i Utlåtandet N:o ros föreslagit; dock under förklarande, det bör Ståndets Secreterare aflemna Prof, Utdrag den g Junii 182g. 3^ Protocollen, i mon af tryckningens fortgång, häftade och skurna, till Riksgälds-Contoiret. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Följande Lag-Utskottets Betänkanden blefvo, vid förnyad föredragning, bifallna : N:o 59, öfver Herr IVRydströms Motion om ändring och tillägg i g §. af 17 Cap, Rättegångs Balken; N:o 60, öfver Herr Georg von Heynes Motion om stadgande af skyldighet för dem, sorn bevittna underskrifter å Förmynderskaps.ansökningar, eller andra vigtiga Handlingar, att, då underskriften sker med styrd hand, intyga, att undertecknandet skett med redigt förstånd och fri vilja; N;o 6 1, öfver Hr K. M.
Revisorerne hafva uti 3 §. hemställt till Rikets Ständer, det afskrifning må få vid nästa Riksdag ske af den summa, stor 32,156 R:dr 43 sk. 1 rst., hvilken, tagen utaf extra anslaget för åren 1835 med 1839 för gevärs tillverkning, blifvit behörigen redovisad såsom använd till nybyggnaden af Krono-faktoriets verkstadshus. Till. följd af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 7 Juni 1841 samt efter Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning den 17 påföljde Juli, fortfares än med, att denna summa balanseras inom linien uti extra stats-medels liufvudboken; hvarföre Kollegium nu får begagna tillfället att i underdånighet lill Eders Kongl. Majrts nådiga godtfinnande hemställa, om icke nådig proposition om afföringen af summan må afgifvas’ till Rikets Ständer under näst instundande Riksmöte. 4:de §. uti Berättelsen innefattar anmälan, att under år 1843 Norrtelge gevärs-fak tori blifvit nedlagdt och de Ortala f. d. Kronobruk anslagna kolräntor till Stats-Yerket äro indragna, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer derom vid 1840 och 1841 års Riksdag bestämt; och får Kollegium derom endast förmäla, det verkställigheten vidare varit en följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelser den 27 Juli 1841 till Krigsoch Kammar-Kollegierna och den 23 Januari 1843 till Fullmäktige uti Rikets Ständers Riksgälds-Kontor.
V'V•' '. 18:o. Bälåmdns-Fakansi-tifgift, beräknad vid sednaste Riksdag till 36,000 R;dr B:ko, har under årén 1850—1854 upp - 7,510,750 29.000 6,000 42.000 .•i , * 12.000 26,500 t'. 7.0! r.,7 i'l ,iv: ! ,\ya\ i v\k Transport 7,626,250 ,\f. W \\v\ A Kongl. 31aj:ls Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 4SS6. 1 Transport gått i medeltal till 39,838 R:dr B:ko eller 59,757 R:dr Riksmynt och kan antagas till 19:n. Krutoch Salpeter försäljnings,medel, 'sorn vid förra Riksdagen upptogos till 120,000 R:dr B:ko, hafva utgjort: är 1850 117,582 R:dr » 1851 122,356 » » 1852 145,545 » » 1853 144,337 » » 1854 174,363 » hvaraf medium är 140,837 R:dr B:ko eller 211,255 R:dr Riksmynt; och då inkomsten synes vara i stigande, anser Kongl. Maj:t densamma kunna beräknas till 20:o. Kontroll-Stämpelmedel, som nuvarande Riks-Stat upptager till 12,000 R:dr B:ko, hafva åren 1850 —1854 utgjort i medeltal 13,432 R:dr B:ko eller 20,148 R:dr Riksmynt. Här utföras 21:o.
I en korgstol med rund sittputa och hvita antimakassar tronade Bob sjelf, med stora, stela ögon och horisontalt utstående pipskägg, dubbelt gult emot det rödblossande ansigtet, och rökte moln ur en oändligt lång pipa. Han gjorde ett par rörelser med benen, som om han ämnade stiga upp, men de resulterade icke i någonting; han blef sittande stilla der han satt, medan den tunga kroppen skakades af ett ohörbart, obändigt skratt. Nisse rörde icke en muskel i sitt ansigte. Han lät bara den lilla pipsnuggan glida ned i venstra mungipan, hifvade ut med armen, grep punschflaskan, som stod på en tidningspacka, och slog i ett femte glas. «Tag af dig, redaktör,» sade han stilla. «Får presentera: väninnorna Hanna» (gest med handen till höger) «och Sissa» (dito till venster). «Skål unge man! Slå dig så ner. – Nu ska vi ha en visa, tryckt i år,» bröt han plötsligt löst med hela sin bröststämma, «en visa om hur det gick två unga pigor.» Bob hade farit upp, som stucken af en orm. «Nä, nä,» sade han hest, «får jag undanbe mig allt nattskrål. Ser du Nisse,» tillfogade han bevekande i hviskande ton och pekade hän mot en dörr, «gumman sofver. Man ska inte störa gumman så der i hennes sömn.» Nisse sköt bordet undan med ena knäet, så att ett par punschglas vältes, samt gick med tunga steg hän mot dörren. «Fru Björk,» ropade han med örat in till springan. Någon sträckte på sig i en säng derinne och knorrade. «Ja, hva’ är det nu?» kom det efter en stund. «Det är bara jag. Nisse Svensson.» «Jaså. Ja, men jag är redan i säng.» «Skadar inte, fru Björk. Tag inte illa upp, fru Björk. Inte illa menadt. Jag ville bara få lof att sjunga den sorgliga visan om hur det gick två unga pigor.» «Ja, spela han bara på, herr Svensson. Jag sofver nog för det.» «Tack, fru Björk. Go’ natt. Och sof i frid!»
N:s 119, i anledning af väckt fråga om förändring af stadgandet, angående fördelning af böter för försummad lagfart. Bifölls. N:o 121, i anledning af återremissir utaf åt killiga från Utskottet afgifna Belänkanden. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogs och lades lill handlingarne Expeditions-Utskottets memorial No 12, i anledning af en yrkad förändring i Utskottets förslag till underdånig skrifvelse No 65. S. D. e. xn. Föredrogsen af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, genom Protoeolls-uldrag denna dag, meddelad inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att, innan den egentliga föredragningen inom Stånden af Constitutions-Ulskott. ts förslag till ombildning af national-representationen eger rum, med Ridderskapet och Adeln sig förena till gemensam öfverläggning, u an Piotocoll, öfver ifrågavarande ämne, hvarföre ock Ridderskapet och Adeln förklarat sig med nöje upplåta sitt sessions-rum, Riddar hus-salen. Preste-Ståndet förklarade sig med nöje antaga den af Höglofl. Ridderskapet och Adeln gjorda inbjudning. Från V äl 1 o fl. Borgare-Ståndet.