Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill icke måla min smärta; ej plåga er med hågkomster, säkert återväckta genom åsynen af fru Riebnitz, då hennes far, som hade herr Sellzings ädelmod att tacka för sin uppkomst, var den första och förnämsta orsaken till hans olycka, genom det förtroende han satt till dennes redlighet. Under några år tog mitt öde en förmånlig riktning, men ännu hade jag icke upptäckt er vistelseort. Då bosatte sig en bekant i Reval, med hvilken jag korresponderade. Genom honom fick jag anvisning på ett fruntimmer, som brefvexlade med er, under adress till — rådet Z. i Borgå.» «Der lärde jag ännu högre skatta ert värde, genom de underrättelser jag erhöll af denna älskvärda familj. Jag gjorde der bekantskap med lagman Bärendorf och skulle i hans sällskap uppsöka er; men i det jag antog hans artiga bjudning hit, fick jag lyckan i förköp.» Under hela detta långa samtal var Leonna en tyst, något förlägen, men högst deltagande åhörarinna. Många af sällskapet hade sökt uppsnappa något ord, men som det fördes på tyska språket — hvarpå äfven deras bekantskap skett — förstodo de litet eller alls intet. Fru Riebnitz höll sig på så långt afstånd som möjligt. «Huru kan man så der echappera från både spelbord och dans? Jag börjar rättnu förmoda att den «affär,» som tillskyndat oss det nöjet att se er här, har till föremål att enlevera mamsell Sellzing.» Det var lagmannen, som sade så, halfhögt och hotande med fingret, till Lindendal, i det han tog plats på bänken vid hans sida. «Herr lagman är en fiffikus!» svarade den andra i samma ton af lätt skämt. Det beror helt och hållet på mamsell Sellzing, om och när jag får ledsaga henne till hemmet. «Dermed hastar det icke, landet är vackert ännu, och bästa bärtiden till, — men railleri à part, äro herrskapet verkeligen bekanta förut?» «På en stor bal i Reval, hade jag den äran att göra mamsell Sellzings bekantskap. Det lär nu vara ungefär tio år. Balen var tillställd för Hertigen af Glocester, som äfven reste genom de flesta finska städer.
Sedan R. o. Ad., uppå härefter framställd propos., bifallit hvad sålunda föreslagits, börjades föredragningen med TJtsk:ts hemställan sid. 2., ”att alla stadganden, som röra stämpling af tidningar, andra periodiska skrifter och tryckta afhandlingar, böra utur stämpelpappers-förordningen utgå och i en särskild författning sammanföras.” Bifölls. Utsk:ts hemställan sid. 4. ang. upphörande af skyldigheten att med stämpel förse lysnings-sedlar. Gr. Mörner: Det förefaller mig ganska eget, att man vid denna riksdag anser sig hafva råd att efterskänka hela stämpel-afgiften för lysningssedlar, då man vid föregående riksdag gjorde så stora svårigheter, då det blott var fråga om att efterskänka en del af densamma. — I en vid förra riksdaVI n. 23 Den 25 Maj. gen i detta ämne från K. M:t framstäld Nåd. Propos. föreslogs, att beloppet skulle nedsättas till hälften af hvad det dittills varit, samt att en enklare beräknings-grund skulle antagas, nemi. att i stället för förhållandet af 1 för 5 skulle bevilhn utgå med 1 för 10; samt hvad som ej uppgick till fullt 1 O-tal, skulle lemnäs utan afseende. Genom denna enklare beräkningsgrund trodde man sig kunna förekomma de i detta hänseende från kammarrätten ständigt afgifna anmärkningarne. På ansåg sig statsverket ej ega tillgång att efterskänka ens något i detta afseende, nu deremot anser man sig vara i tillfälle att kunna efterskänka hela summan. Man tyckes antaga att penningeställningen är förmånligare nu, än vid förra riksdagen; något annat skäl för < en ifrågav:de efterskänkningen kan jag åt minstone icke inse. Som jag för min del ingalunda gillar ett sådant förfaringssätt, att på omotiveradt sätt afhända staten någon af dess tillkommande rättigheter, yrkar jag på återremiss af den nu föredragna punkten. Hr Printzensköld, Carl:
Detta är hvad jag trott mig böra anföra i hufvud6aken, och får allenast tillägga något som väl synts mig en bisak utan all vigt, men hvarvid likväl Höglofl. StatsUtskottet tyckes hafva fästat en hufvudsakelig uppmärksamhet. ]ag skulle dock icke hafva yttrat min förundran öfver att så skett, om saken rört mig men då den angår en mig såsom Landshöfding subordinerande Embetsman, så har jag ej ansett mig tillständigt «tt i tysthet förbigå förhållandet. StatsUtskottet har trott sig finna en väsendtlig olikhet emellan det af MagazinsFörvaltaren i Upsala utgifne qvitten<**t öfver skedd lefvering, hvilket finnes bifogadt min till MagazinsDirectionen ingifne redogörelse, och det af samma Embetsman afgifne qvitto , sorn af Herr Tham Wollrath blifvit åberopadt i dess yttrande till Ridderskapets och Adelns Protocoll. I all redogörelse har jag trott i granskningsväg ej funnes andra väsendteliga omständigheter att observera, än tiden och fimman el - Bil. till Ridd. 0. Ad. Pr. VIII Band, 12 *78 Den 19 September <“ 111. ler när emottagning elier utgifning af penningar eller p.rsediar ägt rum och huru stort belopp den utgjort, samt af hvilken och till hvem den skett. 1 alia dessa omständigheter äro de tvänne af MagazinsFörvaitaren Grandinson utgrfne qvittencerne af enahanda lydelse. Hvad är det dä för en olikhet Utskottet dem emellan velat finna? Eller är det då någon åtskillnad om MagazinsFörvaitaren emottagit en del af den lefvererade Spannemålen på Magazinstrappan eller om det skett vid aflastningen från Fartyget? I bägge fallen har han såsom behörig person emottagit den i sin vård och på sitt anåvsrj och den som lefvererat vahran är derifrån skiljd, sedan han. öfver lefveringen erhållit qvitto
Under åren i83o och i83i hafva icke fullt 200,000 R:dr specie silfver blifvit uppköpte, hvilka betalts, med undantag af det silfver som Sala Bergslag levererat, med 140 sk. i sedlar per R:dr specie silfver. De derföre i allmänna rörelsen utgångne sedlar belöpa sig till emellan 5 och 600,000 R:dr. Af de till silfverköp anslagne sedlar äro ännu oanvände något öfver 2,200,000 R:dr. Af förra Banco-Styrelsen, samt med anledning af i8a3 urs Ständers i detta afseende yttrade önskan, framlades under sista Riksdag prof på tjenliga pappers-sedelsorter och på lämpliga gravurer, i möjligaste måtto betryggande mot förfalskning och eftergöring. Rikets Ständers beslut i afseende på införandet af nya sedelslag äro definitivt fattade, I min tanka står införandet af de nya sedelvaleurer i ett oskiljaktigt sammanhang med allmänna silfverutvexlingen och med de i afseende på Räkenskaps-Verket stadgade förändringar. Föga har sedan den tiden för detta ändamål medhunnits. In gen plåt har hunnit graveras, intet papper formas. Redan före Riksdagen var, genom Banco-Styrelsens försorg, utredt, att Transport-Sedel-Systemet icke var lämpligt vid en öppen bokföring. Den då gjorda utredning har bestämt de af Rikets Ständer i detta afseende fattade beslut. Längre har man dock icke hunnit med deras utförande, än att den princip blifvit bestämd, efter hvilken Styrelsen för blifvande Sedeloch Cassa-Departementen kommer att organiseras. Innan ännu Ständerne sammanträdde voro skrifter från trycket utgifne, författade i ändamål att sätta Ståndens medlemmar i tillfälle att pröfva så väl behofvet af en reform i Bankoch Mynt-väsendet som ock sättet att densamma utföra. Genom den ena hade orsakerne blifvit uppdagade 10 B ihan" till R. St.
Beslut, ronde de i föreg;de mom:r af denna § omförmälde afgifter, fattas efter förslag af Fattigvårds-styrelsen etc. etc. (lika med nuvar. 3 morn.). Begärdes på bordet. Hr Liljenstolpe, Axel Fred.: Den stora frågan är afgjord ; — denna fråga med rätta benämnd den stora strids-' och lifs-frågan, för att derigenom beteckna dess, så väl mångomlvistade natur, som ock den af ett fortfarande lif, med en närmare eller fjermare skeende nöjaktig lösning, och sedan nu densamma, för någon tid, liksom hvilande, blifvit till Const. Utsk:s noggranna pröfning hufvudsakligen öfverlemnad Samt den betydliga majoritet af öfver 300 röster, med hvilken det ifrån sistlidne riksdag hvilande 138 Den 23 December. representationsförslagets öde blifvit afgjordt inom 3:ne Riksstånd, oell serdeles inom det Ilederv. BondeSt., som representerar den största delen af nationen: de ,9Ö :delarne, eller det jordbrukande intressets sjelfvalda ombud; samt med en minoritet, öfyerstigande halfva antalet af de röstande inom Vällofl. BorgareSt., detta resultat utan tvifvel skall lugna sinnena så väl inom, som utom representationen. Malte, då detta lyckligtvis inträffat, denna så bestämdt afgjorda majoritet, med lugn tillförsigt att hafva, elter bästa öfvertygelse, väl handladt för ett älskadt Fosterland, och med detsammas bästa till ständigt ögonmärke, denna majoritet, säger jag, nu visa nationen, att den eger vilja och alfvar, att åt tidsenliga och af behofvet synnerligen påkallade förbättringar, i liberal syftning, egna sin odelade upmärksamhet. Den ekonomiska lagstiftningen lemnar i synnerhet härvid ett rikt fält för vår verksamhet, och vi böra prisa oss lyckliga, om nyttiga förändringar rör:de densamma, i förening med granskningen af vårt i många delar föråldrade lagväsende, förbättrandet af våra kommunala inrättningar och föreskrifterna derom, samt förbättringar i afseende pä landets industri och inre välstånd, kunna vid detta riksmöte medhinnas och ordnas.
Vid sådant förhållande, och emedan hvarken Boktryckare eller Bokhandlare kunna belastas med ifrågavarande exemplar, saint det synes i sin ordning att hela upplagan af hvarje ark ifrån Buktryckarne lefveréras innan tryckningskostnaden för samma ark dera godtgöres, föranlates Expeditions-Utskottet vördsamligen utbedja sig Riksens Höglofl. Ständers förordnande hvarest, antingen i Kongl. Stats-Kontoret eller tilläfventyrs i Riksens Ständers RiksgäldsKoutor, Boktryckarne må anvisas att efter hand Underdåniga Skrif v el Serl och i den inån, tryckningen skall betalas, lefverera de exemplar, som icke lemnäs till Boklådan. Stockholm den 23 Mars 1818. ProtokollsUtdrag. Från Håg vörä. Prest-Ständet d. 1 April \818. S. D. Remitterades till Riksens Högloft Ständers Stats-Utskotts Utlåtande ExpeditionsTJtskotrets Memorial af d. 23 nasti. Mars, angående förvaringsrum för öfverblifvande Exemjilaren af Bihanget till Riks-Scåndens Protocoll» Ut supra. Från Högloft. Ridd. och Adeln d. 4 April 1818< S. D. Vid förnyad föredragning af Expeditions-Utskottets den 2 3 sisth Mars aflåtne samt den 1 dennes e. m. pa bordet lagde Memorial, angående förvaringsrum för öfverblifvande Exemplar af Bihanget till Biks-Ståndens Protokoll, blef samma Memorial till Stats-Utskottet remitteradt; med anmodan att med Herrar Fullmägtige i Biksgälds-Contoret öfverenskomma så väl om förvarande som försäljning af nämnde Bihang. Ut supra.
April aflåtne samt den 30 i samma Månad på Bordet lagde Memorial, i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottets förut medddte Utlåtande, rörande väckt fråga cm utfärdande af en Förordning, angående Vattenverksågares ålig. gande, m. m. fann Ridderskapet och Adeln för godt, att enär de trenne öfrige Respective RiksStånden redan bifailit Utskottets sistnämnde Utlåtande, för sin del dervid nu mera låta bero. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch OeconomiaeUtskottets den 16 sistledne April afgifne samt den 30 i samma månad på Bordet lagde Betänkande otti Götha Canal Arbetets inskränkning tills vidare innom linien melian Wenern och Wettern; och ansåg Ridderskäpet och Adeln nödigt, att detta Betänkande borde hvila till dess Stats - Och BancoUtskottens Utlåtande angående Götha CanalArbetets fortgång och befrämjande inkommer. Höglofl» Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. In fidem ProtoColli O, J. Lagerheim. Ridd. 0. Ad. Fröt. VI. B. I. Måndagen den 4 Maji. Plenum klockan half till 5 Eftermiddagen. Grefve Lewenhaupt, Gustaf, tog, såsom äldste närvarande Grefve, Klubban. Upplästes följande från de andra Respe» etive RiksStånden ankomna protocollsUtdrag: Frän Högvordiga Preste Ståndet: 'Af den 27 sistledne April, angående Återre-; miss af t 1:0 Statsoch BancoUtslottens Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj ts Nådiga Proposition om Götha Canalarbetets fortgång och befrämjande. 5:0 Allmännai Besvärs - och OeconomiceUtskottets Betänkande, om åtgärders vidtagan^ de till förekommande af värfvade Krigsmans kringvandrande i Landet m. m.
Arbetsrum och »salong» för bruden med sig från det gamla herresätet — resten ska vi ställa i ordning. Sängkammaren är ett ideal i ljusblått halfsiden med silfverstrimmor i. »En bild af de silfverstrimmor lifvet väft åt oss, medan vi väntat», säger Kullen, som rör vid allting som en katolik, som ställer i ordning ett kapell åt sitt hälgon. Städerskan ser ond ut, så man får tandvärk af det –. Vill inte flytta, förstås –. Jag har gifvit henne in litet moraliskt bäska piller, få se hvad verkan de kan ha. En sak har sårat mig litet — bara helt litet. Jag har aldrig fått se något porträtt af fästmön. Kan hon ha blifvit ful? Men en man talar inte om en ful kvinna så, som han talar om henne! Senare: Bref från gamla Holmen! Resan har gått utmärkt — brodern och svägerskan tagit emot honom som riktiga syskon — och luften så stark att där behöfdes ingen stimulus! Visste väl, jag, att det fanns stål i gamla Holmen! Och så skref han att brodern redischerar sin tidning med ovett — inte med vett. Den nya världen Inledning. Majestätiskt stilla som en svart svan hvilade jätteångaren på långa, svallande sjöar. Han hade vridit sig rundt ett halft varf och vände i förnämt förakt ena långsidan västvart åt Nordamerikas flacka stränder, medan österut Oceanen, skumpiskad, häfde och sänkte sig i rytmiskt dån svindlande oändligt. Masterna vaggade nästan omärkligt. Öfver dem högt fjärran skymtade då och då, i starkt ljus från en osynlig måne, den svartblå eterkupan genom lågt drifvande moln, som kretsade likt mullgrå, fantastiskt skapade foglar med utbredda vingar öfver skeppet. Att maskinen krånglade så här ända in i det sista, väckte icke längre panik, endast surmulen otålighet, hos de sextonhundra själar, som kolossen slöt inom sina relingar. Profturen till nya världen hade gäckat alla tidsberäkningar, man var fullständigt kufvad, och värmen, som gradvis tilltagit alltsedan Newfoundländska vattnen passerats, kväste hvarje återstod af ilsken opposition.
I föl jd häraf föreslås, att af den för ett hemman i penningar uträknade allmänna grundskutten, såsom grundskaltslösen erlägges till Slaten i 28 ur, hvarefter den upphör, och att med ett belopp af 16 gånger hela grundskatten ökas hemmanets taxeringsvärde, hvaraf bevillning i vanlig ordningbör utgöras. De kronohemman, å hvilka besittningsrätten ej är till enskilda genom arrenden upplåten, utan af, i stadgad ordning antagne kronouboer innehafvas, böra nuturligtvis äfven inbegripas i den föreslagna grundskaltsamorteringen. För dessa hemman kan med något skäl berörde skatt anses hafva tillkommit såsom ett perpetuelt arrende. Således då skatten en gång genom amortering upphört, och på det hemmanen åt dåvarande åboer ej må för intet bortskänkas, bör någon emot den förut vanliga skattelöseskillingen svarande skatt på hemmanen qvarstå, dock med rättighet för åbocrna att derifrån köpa sig fria och med detsamma vinna äganderätt till hemmanen. I öfverensstämmelse med hvad hittills ägt rum, bör sudan äganderättslösen bestämmas till 10 gånger den summa, som i ränta och amortering å gransbotten årligen betalas. För ett hemman, hvars grundskatt primitivt varit 100 r:dr, skulle således denna lösen blifva 960 r:dr. Det bär stå åboen fritt att när som helst betala den. Hur han ej gjort det vid grundskatts-amorteringens slut, böra 4 proc. af löseskillin gen, elier 38 r:dr 19 sk. 2 rst. för hvarje 100 r:dr i primitiv grundskatt, under namn af kronohemmans-afgift, af åboen fortjärande erläggas, intilldess lösningen äger rum.
E n skdan institution a r Stockholms Ensliilda Banks Notariatafdelning (LICZa N2 / gntan 2 7, expeditionstid 70-4), son1 under garanti af Stockhol~ns E~iskiMa Bank Atager sig vird och forvaltning af enskilda personers ocll kassors vardepapper. Om en person 110s Notariatafdelningen deponerar obligationer, inkasserar Notariatafdelningen vid forfallotiderna kuponger och tilll~ai~dah&amp;ller deponenten influtna medel. Vidare efterser Notariatafdelningen etlottningar af obligationer ocll nndsrrattar deponenten i god .-ti&amp; ifall en denne tillllorjg obligation blifvit utlottai, samt lamnar forslag till ny plczceriiig af det ledigblifna kapitalet. Om inteckningnr deponeras 110s Notariatafdelningen updewattar ' Notariatafdelningen galdeniiren diirom a t t rantorna i in: teckningarna skola till afdelningen inbetalas, kvarefter de medel, som inflgta, till deponenten redovisas. Vidare tillser Notariatafdelningen att inteckningarne blifva i sederborlig tid fomyade. Om en 110s afdelningen deponerad inteckning genom underlkten fornyelse skulle forfalla, ersMter Stockliol~ns Enskilda Bank clarigenom uppkommen skada. Fiirvaringsafgift: 50 ore for i r pr 1,000 kronor af depositionens viirde, dock ej under tvk lcronor. af ylle och boinull, Limegmn af Almedahls till fabrikspris, Kostymgarn, Mattvarp, CrBmefiirmadt Fisliegarn till Gardiner; Fiskredskapsgarn, Viifsked w m: m., allt till hgsta prisef AXEL HINDERSONS Garnbod, Hotos * get 113. N y a Hush %llsskolan (for bildade flickor). Forestkndarinna: Friikeir H. Cronius. Npit. ~ u. OBS. Sarskild matsal for frnntimmer. Hygieniska OBS.!
Majrts den 26 sistlidne November afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition, om fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade Yattencommunicationers befrämjande. Deu 4 December f. m. Bevillnings-Utskottet : 1:0 Kongl. Maj:ts den 19 sistlidne November afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition, angående Curhus-afgiftens fortfarande; jemte de af Friherre Ridderstolpe, F., och Herr Hjerta, G., i anledning deraf afgifne yttranden. 2:0 Kongl. Maj:ts den 26 sistlidne November aflåtne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition, om upphörande af Certepartiers chartering för Fartyg, som begagnas till inrikes sjöfart. Statsoch Banco-Ut skotten r 1:0 Kongl Maj;ts,den26 sislledne November aflåtne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Myntvärdets upprätthållande. 2:0 Herr Hjertås, Gustaf, den 28 sistlidne November e. m. på bordet lagde motion, innefattande förslag till förordning om Myntfoten; jemte de af Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus, och Herr Hjerta, rörande samma ämne, denne dag afgifne yttranden.
– Sedan mitt våta lif ändteligen hunnit sitt mål och den nyktra misskrediten numera beledsagat mig till mitt otörstiga hvilorum, har jag velat gifva eder tillkänna, Älskelige i Baccho, att jag, innan denna torra katastrophen skedde i min fuktiga vandel, med fulla sinnen, pokalen för mun och skorpan i näfven, i närvaro af den Milde Fadrens Män och högst ansenlige Procuratorer, testamenterat, skänkt och förärat min i lifstiden innehafvande General-Ceremonimästare-staf och öfriga förnumstiga dekorationer och höga rättigheter till Vår Faders äldste Son, den seende, durchsigtige och oförgängelige Brodern Björkstedt; törstandes jag på dessa torra Eliseiska Fälten i det glada hopp, att J, mina Älskelige, denna min våta och yttersta vilja benäget verkställen ... Böljorna frusa i Kreditens Phlegethon; Charon på stranden, i skinnbyxor och messingsvärja, ropar mig; Plutos Politi-mästare rycker mig pennan ur handen: så jag får icke mer, än underteckna mitt numera på sedlar till sedelhafvaren och accepterade källare-räkningar onyttiga namn”. Att Sällskapet, efter mottagandet af detta sändebref, med en högtidlig Parentations-akt firade minnet af den till Högvaktens Elysium hädangångne, bevittnar tillfyllest, huru högt Kexél var af samtliga ordens-bröderne älskad och ansedd. Detsamma intygas genom en af honom sjelf uppsatt förteckning på de Bröder och Vänner, som under denna tid hugnade honom med besök. Den upptager 252 personer, och af båda könen. Fruntimren betecknar han dock, af grannlagenhet, endast med omskrifningar eller initial-bokstäfver: t. ex. ”Une dame de qualité v. K”; ”Tvenne hederliga fruntimmer af mina vänner”; ”Mamsell M. E. B.” o. s. v. Männerne äro af åtskilliga stånd; till större delen militärer och civile ämbetsmän.
Afkortning eger alDrtg rum för Den SSeroilltting, font af 3orD eller SgenDom utgå bör. §. 159. äpar fkattilplDig efter ^antaléffrtfningen uppgifvit fin egenDom till 33or* genärer, eller Dör batt efter UppbörDé*äretö början, jfall betsilliting gälDaé af €oncuré*mafan eller @terbbufet, utan att bemakanDe, utreDning eller flut be* böftser afmaktaö. §. 160. Afkortningé 12 33et»illmng6*gi>rorbnin3en, go 3 (M betina Sängb befutom af Sölagifltaten odj mtnjd t wänne af £apetingémännen gtanffad, oetiftcerad od> unberjfrifwad. ii lanbet (fota Säng» bettie a utlyfte Allmänna ©ocfenftämmot uppläfad, bå haftor od) tvoå ©oden# män ffota intyga, burumiba något wib bern mätit att etinta. 2lffortnitigd#SängDerne {Fola berefter, i ©todl>o(m till Öfwet#©tåtf)ållaren, i Sänen tiU -Stonungend £3efaUnmgdf)afwattbe, aflemna*? till ytterligare pröfning, od>, om något betwib ide wather påminbt, tia afföting i räFen{Faperne beorbtad. £3m undantag ocf) linfcmtcj t £>ettnftnmge«.. Unbantag. §. 161. §rått afgift eftet $Ötfta Siv t de In befriad: l:o ‘pnglingat, forn wib Slcabe# miet, ©ymnafiet od) SlUmättna ©d)olor ©tubiet tbfa.
Maj:ts nådiga framställning aflätna underdåniga skrifvelse af den 24 Oktober 1860 anmälde ock Rikets Ständer, att, ehuru Rikets Ständer ansåge det svårligen kunna bestridas, att bergsskolans flyttning från Fahlun till Stockholn) och förening med Teknologiska Institutet skulle i vissa hänseenden medföra väsendtliga fördelar för så väl undervisningen, som det allmänna, Rikets Ständer å andra sidan ej kunnat förbise vigten af de emot förslaget framställda anmärkningarne, bland hvilka den erinran, att bergsskolans uppgift och ändamål egentligen vore praktiskt, hvaremot Teknologiska Institutet utgjorde en hufvudsakligen thcorctisk undervisningsanstalt, syntes i främsta rummet förtjena afseende. Det vore nemligen tydligt, att en förening af två-i sä väsendtlig måtto skiljaktiga läroanstalter mäste vara åtföljd af ej ringa svårigheter, och om äfven en sådan förening skulle kunna på ett ändamålsenligt sätt åstadkommas, hade likväl i detta afseende så många farhågor blifvit uttalade om de olägenheter, som deraf skulle härflyta, att, innan en fullständig plan för det nya läroverkets organisation blifvit uppgjord, det svårligen kunde utrönas, i hvad män de gjorda anmärkningarne borde anses befogade.
Första terminen i Upsala fick Dortha ett bref från honom, hvilket slutade med en vers på två rader: » Roligt är att vara borta, Hem dock längtar jag till Dortha. » Det brefvet har hon läst så många gånger, att hon kunde det utantill. Det låg som märke i hennes bibel, blef under alla åren litet gulnadt och skört i kanten, så att hon måste vira silkespapper o m det. Georg studerade medicin i Upsala, hans mor hade dött, en släktinge bekostade till en del studierna, för öfrigt skaffade han sig inkomster genom att konditionera om somrarna. Nu hade han ej varit hemma på många år och Dortha hade ej fått något bref sen det, som låg i bibeln, och som hon besvarat med ett litet ordentligt präntadt skolflicksbref, skrifvet som efter en förskrift, genomsedt af fastrarna, där allt annat blef sagdt, än hvad hon velat säga. Under de långa åren, medan den ena dagen följde den andra i samma enformighet som på bårdmönstret den röda stjärnan den blå, hade Dortha g o d tid att i minsta detalj tänka ut allt inom sin lilla värld. — När han blifvit en riktig doktor, hvilket för Dortha hägrade som inkarnationen af allt lärdt, då skulle de gifta sig och de skulle bo i det lilla gula huset hos faster Lina och Sina. Dortha tänkte aldrig på, att det skulle kunna ändras något i rummen. Allt skulle vara i samma symmetri som förut, hon var så van vid det, att hon aldrig offrade en tanke på, att det skulle kunna vara annorlunda. Georg skulle bara hafva det bästa. — Förmaket med alla broderierna, det skulle blifva hans mottagningsrum. Hon skulle ställa in blommor på hans skrifbord — nya blommor hvarje dag. Fastrarna tyckte ej om, att blommor brötos af i den lilla trädgården, men när Dortha väl blef fru, då skulle hon ändå göra det — för Georgs skull. Det var en riktig ansträngning bara den tanken att opponera sig mot det en gång fastslagna » gamla vanliga ». Men hon kände, att hon gärna skulle göra mer än så, mycket, mycket mer än så.