Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den missbelåtenhet, som öfver nu varande flyttningstid för tjenstehjon blifvit yttrad och de serskilda förslag, som till ändring deri blifvit framställde, innebära ytterligare bevis på omöjligheten att tillfredsställa hvarje skälig önskan i detta hänseende. Det skulle emedlertid , efter Utskottens tanka, vara betänkligt, att söka afhjelpa de partiela olägenheterna af en allmän bestämning härom, genom antagande af serskilda flyttningstider för olika orter inom Riket, emedan sådant skulle minska utvägarne till näringsfång för den arbetande classen, samt hindra spridandet af insigter i landtrnannayrken från en ort lill annan. Att förändra den nu gällande allmänna bestämmelsen, skulle, efter Utskottens tanka, för vissa landsorter medföra betydande olägenheter, och då det dessutom tages i betraktande, att täta ombjden i ceconomiska stadganden merendels är o skad lige, få Utskotten tillkännagifva, att Utskotten af de gjorde anmärkningarne icke ansett sig föranlåtne att frånträda sin i detta ämne förut yttrade mening. livad slutligen vidkommer yrkandet, att handtverksgesäller borde ställas under Lego-Stadgan, få Utskotten vördsamt upplysa, att Utskotten, uti afgifvet Betänkande, N:o 33, angående utvidgad näringsfrihet, tillstyrkt Rikets Ständer, att hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de grundel-, hvarå de vid i823 års Riksdag i underdånighet öfverlemnade förslag till Författningar om näringarne hvila, i Nåder utfärda, jemte Författning om gerningsmäns antagande på landet och Handels-ordning, en Förordning om liandtverkerien, hvilken, på sätt förut är vordet anmärkt, uti 3 Art. 3 §. skulle komma att innehålla, att gesäller, så vida ej genom serskildt aftal annorlunda öfverenskommes, skola lyda nnder Lego-Stadgan; vid hvilket förhållande någon serskild åtgärd för ernående af detta ändamål icke lärer vara af nöden.
Alla Länders Statsklokhet har lärt, alla de visaste Regenter hafva funrit bästa sättet till ett Lands förkofran, efter stora National olyckor, vara publique arbeten i stor Scala. Älven om de företagas med föga synbar allmän nytta, gagna de dock i hög grad, endast allmänna verksamheten lifvas, vore det än blott på föremål för Ostentation. Må kostnaden föröfrigt ock synas dryg, blott dsn kommer tili Circulation i Landet! Var då ej tiden inne för Götha Canalen, hvars nytta af ingen med skäl kan bestridas, sorn Naturen så mägtigt biträder, lika väl som den elter 7-åriga Kriget var för Bedins och Potsdams uppbyggande? För Marmor - Palatset? Den vise Fredric den andra byggde dem jemte vldsträcta Canaler för 10 Millioner Riksdaler, just i ögonblicket då ett förödande Krig upphörde, som hotat att i 168 Den g Fehruarii. grund förgöra Hjnom och Dess Dand ? Behcfyer man här utbreda sig olver Sveriges och Preussens fr mi. na belägenhet, för att styrka en evigt orygglig Stats-Maxime att ibland utvägar till spridande af Medel till Industri och Näringars jifVande, är altid ett verkeligt arbete det bästa, vicia framför Län, vida framför Gåfvor, vida framför Magazins Inrättningar tu. m. piter förströ rn da sättet mer än något af de amira, lerr.nar understödet direcfe till den Arbetande samt till deni, som producera hvad denne hehöfyer. Härvid är i afseende på Sverige den omständigheten af ej ringa vigt , att dessa Arbetsförtjänster, äfvensom förbättrade Arbets-Methoder-, genom Svenska Armeens egfia Organisation, spridas till de aflägsna,ste behöfvande Landsorter.
Det har härvid icke undfallit Rikets Ständers uppmärksamhet, att Rådhus-Rätten samt Justitias-Collegiura och Förmyndare-Kammaren i Stockholm äro befriade från skyldigheten att till Hof-Rätten insända sina Domböcker, hvadan, enär i bemälde Rådhus-Rätts Dombok icke förekomma andra, den serskilda controlien underkastade, handlingar än fastebref, och i Justitiae Collega Dombok endast bouppteckningar, samt inom Justitije-Collegium finnes en serskild Revisor, hvilken det åligger att granska alla afgifter för dit ingående bouppteckningar, Rikets Ständer underdånigst hemställa, att, jemte uttrycklig förpligtelse för Collegii Revisor att granska charteringens rigtighet, det stadgande måtte i afseende å boupptekningar, som till Justitiaj - Expeditions-Viskottels Förslag till und. Skrifvelse, Nio tji. Arn Collegium och Förmyndare-Kammaren i Stockholms ingifvas, varda meddeladt, att föreskriften om biläggnings-chartans skiljande till hälften från ena exemplaret sålunda iagttages, att andra hälften bifogas det exemplar af bouppteckningen, som stadnar i Collegii vård och blifver för dess Revisor tillgängligt; samt att Rådhus-Rätten i Stockholm måtte åläggas till Hof-Rälten insända utdrag af Domboken öfver meddelade fastebref och dervid foga så väl sjelfva chartonia, enligt ofvan underdånigst föreslagne första alternativ, som sådane förteckningar, hvilka i andra alternativet omförmälas, för att, lika med öfrige till Hof-Rätten ingående Protocoll och Domböcker, undergå granskning. Hvad Kammar-Rätten i fråga om ytterligare öfver stämplade pappersafgiftens för testamenten behöriga utgörande föreslagit, hafva Rikets Ständer funnit sig böra till alla delar biträda och alltså bifallit, att af de chartsesigillatas-medel, som för testamenten utgå, så väl uppbördsmännen, som LandsContoren, må för uppbörden och redovisningen, likasom för testa ments-bevillnings-medlen, hvardera få beräkna sig till godo 2 procents provision.
Krigs-Kollegium förklarat, att Författnings-Samlirigens utgifvande icke längre än till 1849 års slut finge fortfara på de i ofvanåberopade Kongl. Bref den 8 Augusti 1844 stadgade vilkor, samt att Krigs-Kollegium skulle vara betänkt på utväg, huru det ofullbordade arbetet med författningssamlingen må kunna på annat lämpligt och för staten mindre kostsamt sätt till slut bringas och derom, då tillfälle dertill yppades, hos Kongl. Majit göra underdånig anmälan; vid hvilket förhållande Revisorernas ifrågavarande hemställan icke lärer påkalla någon åtgärd. I sammanhang härmed har Utskottet förehaft en af Herr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz väckt och frän Ridderskapet och Adeln till Utskottet remitterad motion, deruti, efter omförmälan, det Redaktionen af Militärförfattnings-Samlingen skall saknat tillfälle att få öfver Revisorernes ofvanberörde anmärkning i vanlig ordning förklaring afgifva, Herr Stjernsvärd, i egenskap af f. d. medarbetare i nämuda Redaktion, bland annat, hufvudsakligen anfört, att anmärkningen skulle grunda sig på oriktiga uppgifter rörande kostnaderne för ifrågavarande författ ningssamling, till bestyrkande hvaraf blifvit motionen bifogade åtskillige uppgifter från vederbörande tjenstemän i Kongl. Stats-kontoret och Kongl. KrigsKollegium, enligt hvilka uppgifter förbemälda kostnader skulle, i stället för det af Revisorerne uppgifna belopp af circa 33,000 Ridr, uppgå till endast 29,822 12 Stals-Ulskollets Ullålande, JM 50.
Drager någon, oträngd, af vredesmod knif eller svärd, spänner bössa eller reser annat vapen åt annan, stinger, hugger, slår eller skjuter åt honom och råkar det annan, så att han får der död af; gånge derom, som om annat vilja-dråp. Tillfogar man någon dervid lyte, sår eller blånad, ansvare derför efter lag och bote serskildt för begagnandet af lifsfarligt vapen från Tjugo till Fyratio daler till tveskiftes emellan Konungen och Häradet eller Staden. Sker ej skada, vare ändå till samma böter förfallen; 2:o att 1, 2 och 3 §§:ne af 34 Cap. Missgernings-Balken till sin lydelse sålunda förändras: 1 §• Hugger man annan i ansigte eller hals, eller hugger af eller förderfvar näsa, öra, hand, arm eller fot; eller slår ut öga; så att han deraf lyte får: bote Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse, W.-o 74- il3 bote i lytesbot Femtio daler, och straffes för såi’amålet med Tolf dagai’s fängelse -vid vatten och bröd. Varda flere lemmar, än en, afhuggne eller förderfvade; skall den brottslige böta lytesbot för hvartdera och straffas för såramål med Tjugu dagai’S fängelse vid vatten och bröd. Lytesbot njute målsesranden enskildt. 2 §. Hugger man af annan tummelfinger, fot framom vrist, eller häl; bote Trettio daler för lytet och straffes med åtta dagars fängelse vid vatten och bröd för såramålet. Hugger man af det, som näst är till tummelfinger; bote Tjugu daler för lytet och sti’affes med enahanda fängelse för såramålet. Afhugges någotdera af de andra fingren, vare lytesboten Femtom daler och straffet för såramålet Fyra dagai’s fängelse vid vatten och bröch Tå å fot vai’e så gild i såramål, som finger å hand, och halft mindre i lytesbot. 3 §.
rös2] Ä alla rikets postanstalter: Pröfva Jörgens illustrerade veckotidnfng GUSTAF HOLMBLOM KAPP-FABRIK 3 8 Vesterlånggatan 3 8 Fi g a r o, samhällsbevarande, obesvärad, nä- ringsskyddande. Helårspris: 4 kronor. (G. 28306) [1376] Nedra botten, I o. 2 tr. upp. Germania klädningstyget är ett nytt, nästan outslitligt, tjockt och varmt klädningstyg, som tillverkas i moderna mönster. Priset endast 49 öre metern Kan endast köpas hos tillverkaren A. Williamson, Stockholm. Vesterlånggatan 57, 1 tr. upp. Obs. Den, som ej är belåten med sända varor, får retournera dem. 1 ' rofver endast då 20 öre följa. [1374] Om 2 0 öre i frimärken insändas till Skandinavisk Modetidning, Stockholm, erhålles pr om1 JEt Häftet innehåller mer an 50 ypo perliga illustrai, jemte beskrifningar öfver dragter, hattar, handarb., monogram m. U S A. Williamson, Stockholm. Obs. Den, som ej är belåten med sända varor, får retournera, dem. Profver sändas endast, då 20 öre bifogas. gående ett elegant 20- a 24- sid. profnummcr i fint koloreradt omslag af den lö- pande årgången. BARA 20 ÖRE. Endast n:r 1 — det präktiga brudutstyrselnumret — betingar ett pris af 40 Öre. Tio n:r lemnas för 1,50; 20 för 2. Svea klädningstyget är tillverkadt af allra finaste kamgarn, mycket segt och starkt (glider ej), tillverkas i modernaste mönster och äkta färger, priset endast 63 öre metern En vara jämngod med » Svea-tyget » gäller eljes i handeln 84 öre metern. (1375) Sparsamma Jiildur ^Andersson, - 4 Ärade Damer!
Regeringen kan finna för landet nyttiga och af omständigheterna, såsom t. ex. enny princip för byggnad af strafF-fängelser m. in., påkallade. Det är of dessa skäl som jag, jemte yrkande, att den K. skrifvelsen endast må läggas till handlingarna, anhåller alt nu få vacka en motion i den syftning, som jag här tagit mig fl iheten i korthet utveckla, och som jag skall till prot. skriftligen aflemna. 3.0 D o 11 22 A j. r i 1. Frill. Boye, Ludv.: Mot det resultat, som den förste lalaran i detta ämne framställde, nemi. en remiss till LagUtsk. på K. M:s förevar, nåd. skrifvelse, emot detta resultat har jag intet alt anmärka. Jag instämmer också så till vida uti anhållan om remiss till LagUtsk. sorn jag skulle tro, alt det redan vore mycket vunnet, om LagUtsk. ville afgifva ett preliminärt betänk., anglde sältet att komma till något slut i detta vigtiga ämne, ett amne som icke blir nöjaktigt afhulpet, derigenom att man brådskar för mycket. Men den förste talaren har framställt icke blott ett missnöje med Regeringens dröjsmål att inkomma med propos., ang:de det nya lagverkets antagande, utan äfven ett klander emot den comité', som haft sig uppdraget att författa utredning eller jemförelse emellan den gamla lagen och det nya lagförslaget. Om skiljaktigheternas utredande måste anses lika angeläget för den ena Statsmakten, sorn för den andia; så må man icke glömma, att Ständerne vid sista riksdagen ansågo skiljaktigheternas utredande vara af den vigt, att sådant borde föregå all pröfning af målet. Den naturliga orsaken dertill var, att då Jagförslaget innehöll systemer, innefattande med hvarandra sammanbundna principer, var det icke att begära, det alla 4 RiksSt:ns ledamöter skulle mäkta hvar för sig afväga de verkliga skiljaktigheter, som förefunnos.
— Ma föregående krig§ '"men särd,lss det nu öfwerständne, hafwa bewisat o, "tillräckligbercn af Artillerje Manskap, da styrkan un» ''der 2 ne ärs Campagner ifrån nära 4,000 warit ö'kad kill 7,200 man samt således inemot fördubblad, "och lärer ej eller nägon kunna bestrida, arr as de "Troupper, som under fred bibehällas Arkillerie är i?'bland de angelägnaste, såsom fordrande mästa riden list ''dest ösning, hwilkxn mäste wara förenad med bestän "diga fludier, epperimenrer och arbeten." Da nu en oswikelig erfarenhet uplyst, akt den "numera i styrkan wi hittills äat af Arkillerie Troup"per, äswen ester förlusten af Finland pä långt när ?'icke förstår tili Fästi,ing,enes och Fält. Artilleriers ''serverande, alla amunikions och A ullene arbetens "bestridande samt till besittningar, tjenstgöring och för?'räkkningar af sa mangs ldiqa stag och da ingen ka, " - Sunna pasta, akt de härtill ersorderlige kunskaper, "jämte nödig öfning att dem rätt anwända, kunna tvid ?'- u inf. Ilande kria genast bibringas Olmer, Nndcr"Befäl och Manjfap, hwilket nödwändigt mäste f "fredlig std danaö till sitt mödosamma yrke, sä lärer "den frägan ej ktinna anses ur sin ordning, är det "nu ögonblicket att reducera ctt helt Arkillerie Nege, "mente och att uplösa nara fierdedele» af den styrka, "to,, särdeles ester nu antagne tactique, redan wisat "sig wara otillräcklig.
Prot. 1850 & 1851. 4 Sami. 1 Afd. 59 Haft. 2 ^0 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o i 07. skrifningen af katalogen och registret öfver arkivets boksamling begagnade biträde, sä hafva Fullmäktige, för att kunna utbetala denna, till 66 r:dr 32 sk. föreslagna godtgörelse samt för att jemväl kunna tillöka arkivet med ännu icke erhållna, äfvensom hädanefter utkommande Svenska böcker uti juridiska och statsekonomiska jemte andra till arkivets föremål hörande ämnen, äfvensom för att, så vidt tillgängarne medgåfve, kunna för arkivet anskaffa det förnämsta utaf hvad den utländska litteraturen i samma ämnen erbjöde, hemställt, att ett nytt anslag af 666 r:dr 32 sk. måtte af Rikets Ständer beviljas och intill nästa riksdags slut få utaf Fullmäktige, i mån af behof, användas för dessa jemte andra i sagda hänseende förekommande oundgängliga utgifter. Såvida omförmälde arkiv skall motsvara det med detsammas inrättande afsedda ändamål, måste det naturligtvis kompletteras med dels sådane böcker, som i arkivet böra finnas att tillgå, men hittills ej kunnat för detsamma anskaffas, och dels de riksdagshandlingar samt lagoch författningssamlingar jemte andra dithörande böcker, hvilka framdeles varda från trycket utgifna. På sätt af den, vid denna riksdags början, till Rikets Ständer afgifna och Stats-utskottets Memorial N:o 3 bifogade berättelse, angående Riksgälds-kontorets förvaltning (sid. 57—58) inhemtas, kommer arkivet visserligen att utan betalning erhålla de till dess föremål hänförliga böcker och skrifter i juridiska, statistiska och financiella ämnen, som på allmän bekostnad genom trycket offentliggöras 5 men för dessa böckers inbindning äfvensom för inköp af dylika, för enskild räkning tryckta, handlingar måste erforderliga medel jemväl framgent anvisas.
F.j har Hr Justitieombudsmannen, vid tredje punkten, sorn angår förhållandet med Kabinettskassans borgensförbindelse för serskilde af KolonialDepartemeritet utfärdade obligationer, förklarat sig vara föranlåten att ytterligare fullfölja samt med påstående om ansvarstillämpning beledsaga den emot mig väckte anmärkning, som skulle jag, medelst mitt tillgörande i omförmälde fråga, hafva bidragit till en förment öfverträdelse af 76 § Regeringsformen. Berörde § innehåller, såsom kändt är, det stadgande: ”att Konungen icke ”kan, utan Rikets Ständers samtycke, lån ineller utrikes göra, eller Riket ”med ny gäld belasta.” En förbrytelse emot samma § förutsätter alltså i främsta rummet, att genom den anmärkta åtgärden gäld skall hafva uppkommit. Och första frågan blifver då här, huruvida Kabinettskassans omförmälde, af mig förnyade borgensansvarigbet kan anses innefatta någon skuldsättning i allmänhet, eller i den mening, som med ordalydelsen af 76 § Regeringsformen instämmer. Detta måste jag fortfarande bestrida; ty så väl enligt theorien, som jemlikt vår och andra länders positiva lagstiftningar, äro skuld och borgen två olika begrepp, med serskilda villkor och rättsverkningar, hvilka cj få med hvarannan godtyckligt förblandas. Alldraminst kan sådant med framgång försökas der, på sätt i närvarande fall inträffar, borgen ej är utfäst såsom för egen skuld. Löftesmannens juridiska ansvarighet består då, jemlikt 10 Kap. 8 § Handelsbalken, endast deruti, att utgifva ”det gäldenären sjelf ej gälda gitter;” vid hvilket förhållande en sålunda ingången borgensförbindelse icke för löftesmannen medför någon, med skuldsättning jemnförlig, inför lag gällande betalningsskyldighet, i annan händelse och förr, än sedan det till låntagaren försträckte belopp blifvit hos denne utsökt, men han i laga ordning befunnits till gäldande af sin skuld, i större eller ringare mån, sakna till gång.
Jag har icke förpiärkt, Den 26 Maj. 3;5 att 34 §:n varit linder öfverläggning. N11 säger likväl en § i grundlagen, att om ett mål under discussionen delar sig i flera delar, så skall propos. framställas särskildt på hvardera delen. I följd af discussionen anser jag proposm böra framställas först i afseende på 33 och sedan i alseende på 34 §:n* Ilr Frih. o. Landt m:s sist framställda propos. Lief derefter af II. o. Ad. anlagen, hvarefter uppsal tes samt upplästes till justering och godkändes följande votej:s-proposition: Den sorn bifaller hvad DeviII11.—, Lagsaint Allm. Besvärsoch Ekon.Utskin i i4 punkten af utlåt. N:o 17 tillstyrkt, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad., med afslag af det stadgande uti Utskms utlåt., som innehålles uti 33 §:n, att ej husvisitation får verkställas uti andra lägenheter än dem, som uti Utskms 3a § innehållas, och att 33 §:n i nu gällande förordning bör bibehållas, med den skilnad, alt det i sista mom. omnämnda värde bör höjas från 5o r;dr lill 100 r:dr. Efter voteringens slut, befunnos röslerne hafva utfallit, som följer: Ja — 60. Nej — 24* Hr Munck af Rosenschöld reserverade sig emot det fattade beslutet. Frih. Cederström, Thure: Då jag icke deltagit i discussionen om det ämne, som varit föremål för R. o. Adis afgörande, så får jag endast anhålla att till prot. få nedlägga min protest emot det beslut R. o. Ad. tagit, under förklarande, att jag på det högsta beklagar, att ett sådant beslut blifvit fattadt. Utskms förslag bifölls. 16 punkten. Ilr Prytz: Jag får hos R. o. Ad. vördsamt framställa till bifall redacliorien af denna punkt uti betänk.
Hvad invändningen om kostnaderna åter vidkommer, så har densamma redan vid innev:de Riksdag blifvit besvarad af en värd motionär, hvilken, i likhet med hvad af en annan ledamot vid förra Riksdagen föreslogs, hänvisade på den till länens behof anslagna delen af bränvinsskatten, hvartill kan läggas de enskilda kassor, hvilka åtskilliga län ha till sitt förfogande. Om man för öfrigt genomett offer af besvär och penningar kan förvärfva sig en vinst i inflytande och utveckling, så lärer väl ingen tvekan upstå hos Svenska Eolkets högsinnade och frikostiga representanter. De båda öfriga invändningarne emot förslaget ha redan vid förra Riksdagen på ett så öfvertygande sätt blifvit vederlagda af en värd ledamot, att jag här anser mig blott behöfva uprepa följande ur hans anförande i ämnet: »Man säger, att hushållningssällskaper finnas inom länen, och man åberopar hvad dessa kunna uträtta. Jag erkänner detta vilIjgt, men på hvad sätt hafva dessa sällskap tillkommit? Jo, derigenom, att deras egna ledamöter välja dem de finna lämpliga att blifva sina medbroder, ulan att vederb. menigheter, hvilkas ombud 154 Den 12 November. de skulle vara, någonsin blifvit hörda, eller fått afgifva sina röster. Hushåll ningssällskaperna sakna alltså den väsendtliga egenskapen att utgöra länens lagliga representanter.» »Man har sagt — och jag har hört det ofta nog uprepas — att Landsh:u skulle i LänsNämuden få sig en förmyndare, hvilken kunde blifva honom vid åtskilliga tillfällen rätt besvärlig. Ja, det kan verkligen hända. Men sådant beror på Landsh:ns personliga duglighet, ty det har inträffat, såsom en hvar torde känna, och på sätt jag åtminstone hört berättas, att Hushållningssällskapet i ett visst län tillvällat sig ett sådant förmynderskap. Kan detta ske på ett ställe, så kan det äfven hända på flere. Vid sådant förhållande är det bättre att hafva förmyndare, som äro valda af länet, än an dra, som icke äro det.» (Hr von Hartmansdorff^ yttrande till K. o. Ad:s prot. d. 21 Juli,1854.)
Laneovinsten ej kordt kland extra inkowsterne upptagas; sä enär H. 8t:r, genom kisslt till Utskottens Letänkanden lV:o i4, redan keslutst, att densamma med undantag ak266,666: 32., mä för 8tatsverkets räkning användas, kafva Utskotten, ej funnit anledning att deras keräkning i denna del förändra. Vid keräkningen af Laneovinstens kelopp för 1829 oek de följande arén kar kordt i ketraktande tagas att i samkand med L. 8t:rs koslut öfver Lancolltskottets Alemorial K:o 17, är vid afslutningen ak Länkens Hufvudbok för 1828 den förändring vidtagen, att ieke; såsom afälder skett, gar oc/r under kenämning af rnäomsk ock Mgr/t upptagits, oek salunda verkat pä årsvinsten, utan kafva endast de under årets lopp contant indutne summor ansetts till utgifter disponibla, kvaraf följt den förändring, att räntorne krän lerndontoiret ock UanulacturOiseonten blott för kalfva äret 1828 klif - 546 8tatsock Lanco-Dtskottens vit intagne klanL Länkens inkomster kör sömma är, Lä Leremot för 182g ock följande ören alltiL tvänne kalkärs räntor komma alt inflyta, hvilket mäste verk» en ökning emot 1828 af vid pass 20,000 L:Lr, om allt öfrigt klikver lika. 5.lt akketalningarne pä (lapitalet af Länkens älLre fastighetslån kafva fran sista RiksLag ärligen klifvit afsatte säsom konL för län mot äterketalning i Hillver, hvilka allenast innebära ett lekverancetlontract oek ej lemna nägon räntevinst. Deremot skola <Ie till nästa Liksclag uliana» mot ränta, hvilket kerecler en jewnare inkomst pä Lenna rörelse mot sistlorlkitne ären. ^ktt räntorne pä
I sådant afseende är nödigt, att i enlighet med BaneoUtsk:s betänk, sedelstocken icke bestämmes till något visst maximum, utan alt sedlarna kunna ökas i samma mån, som näringarna absorbera större capital; och derjemte bör äfven metalliska cassan okas, för att kunna göra tete mot eu större massa af representativt mynt. Det har blifvit yttradt, att särskilda föreskrifter för Bancostyrelsen i dessa fall böra utfärdas i reglementet. Jag kan ej dela denna mening, utan anser reglementet böra inskränka sig till arbetsordningen inom verket och på sin höjd till dispositionen af den del af bancovinsten, hvarom BL St. ej i förväg kunna förordna; men jag anser, att alla stadganden i afseende på lånerörelsen, med hvad dertill hörer, och i afseende på controllerna böra ingå i bancolagen, på det att icke hos kommande representanter interessen må kunna göra sig gällande, hvarigenom förhållandet rubbas och en ny bankrutt, eller samma belägenhet som förut, kan uppkomma. Den andra punkten hänger tillsammans med den tredje punktens innehåll. De creditiver, som i 3:dje punkten omnämnas, äro, enligt min tanke, föreslagna till följd af ett fullkomligt misstag om hvad för en förnuftig bancoad ministration kan varti behöfligt. Det vore mer än besynnerligt, om icke Sveriges Bank med ett capital af 3o millioner, styrd af upplysta män, skulle kunna öppna credit på hvilken utländsk ort sorn helst, utan att behöfva pantsätta Bankens statsobligationer. Det är nog att gifva tillkänna, att vi behöfva credit på så och så många millioner. En sådan credit kan när som helst, då den är ömsesidig, öppnas emellan kända solida handelshus, och så mycket snarare af en bank, som styres af personer, hvilka hafva förtroende, och står under lagar, som ej äro underkastade ögonblickliga förändringar. 1 anseende till sammanhanget mellan a:dra och 3:dje punkten har jag nu yttrat mig äfven om den sednare, ehuruväl jag vet, att den 2:dra ensamt är ämne för discussionen.