Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skorra jfpadanb meb mifta miffor föränbrab från Storberg, f)mareft arn bra £äfare ftnnaö, tifl kongébacba, ^mareft £äfare adbefeö falnatö. Ät^ärber i 0erapbimer*£)rbenö £a;arett i 0tocff)ofm f)ar bfifmit arn pänfcenbe till „ , v r.. , maretty fenltgen utmtbgabt ocb ttdbpgbt, for att funna tnrpmnta om Cnrljit». _ friitg 3oo fjufa, ocf) utgöra ett £entraM)uff)Uö för fjufmubjfaben, ocb tiff någon bel äfmen för 0tocfbofntö £ätt. Sid pro&iforijft fjuf^uö, för att begagttaö mib farfoter, eder en mera utbrebb fjällighet i bufaubffaben, f)ar kongl 20? a ;;t upplåtit f. b. <£a> teanna tbarinä kronobränneri. SXtfetö 0tänberö unberbåniga fram* ffädning, om inrättanbet af ett från fiufmårben t ©effe affött* brabt (Eurbuö i 0öberfjamn, bär kongl. 50?aj:t btfnHit; ocb ett £a&arett är meb bet npa ©urbufet förenabt. gorimt för uppta* ganbet af anmärfningar mib £a&arettenö ocb ©urbufenö rafén* ffaper bär kongl. 20fäj:t beffämt; ocb för 0af)fgrenffa fjuf^u* fet i ©ödeborg bär förnpabt Reglemente bfifmit utfärbabt.
Vid sådant förhållande, torde det vara billigt att något stadgas, som tillförsäkrar en person att ej utöfver en viss tid, t. ex. fyra år, behöfva åtaga sig detta kostsamma förtroende, hvadan ock Utskottet tillstyrker att denna § erhåller följande lydelse: Lands-tingsman eller Suppleant, må ej kunna uppdraget sig afsäga, såvida han ej under Fyra år tjenstyjort som Landstingsman, uppnått 60 års ålder eller förmår uppgifva annat hinder, som af Lands-tinget godkännes. § 13- Borgmästaren Stolpe har i sin reservation föreslagit att Konungens Befallningshafvandes Utslag i frågor, angående Lands-tingsmannaval icke horde få öfverklagas. Genom antagande af ett sådant stadgande skulle man icke allenast undgå, att med pröfningen af ett nytt slags ärenden belasta den redan förut af andra göromål öfverhopade högsta myndigheten, utan äfven vinna den icke oväsendtliga fördelen, att det då kunde med säkerhet påräknas att samtliga Lands-tingsmannavalen inom länet verkligen skulle vara definitivt afslutade till den tid, då Kongl. Maj:t, enligt § 25, hör bland de valda Lands-tingsmännen utse Tingets ordförande, hvilket deremot torde vara tvifvelaktigt, ifall besvären, såsom de Kommitterade föreslagit, skulle få fullföljas ända till Kongl. Maj:t. Och då dessutom någon våda icke synes vara att befara af att åt Konungens Befallningshafvande öfverlemna att i sista hand afgöra frågor om val, hvilka, såsom dessa, äro af nästan ensamt ekonomisk betydelse, tillstyrker Utskottet, att, med bifall till Borgmästaren Stol - 38 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 161. pes omförmälda förslag samt med någon förenkling af paragafens redaktion för öfrigt, densamma må erhålla följande lydelse: Klagan öfver valet anföras hos Ii anunti rus Befallningshafvande sist före klockan Tolf å fjortonde dagen efter valförrättningen, den dagen likväl oräknad, och må öfver Konungens Befallningshafvande!! Utslag i tlaj mål klagan ej föras. § 17.
Majit måtte åt Öfverintendents-embetet uppdraga att, i enlighet med en på Direktionens begäran af Öfverintendents-embetet uppgjord ritning, låta såsom tillägg till byggnadsplanen utföra ombyggnad af det gamla gymnastikhuset med användande at erforderlig del af det öfverskott å de af Rikets Ständer till ett belopp af 167,178 R:dr 84 öre för institutets öfriga byggnadsarbeten beviljade medel, hvilket uppkommit genom billiga priser å byggnadsmaterialier m. m., och ansåges med säkerhet betydligt öfverstiga den enligt det af Öfverintendentsembetet upprättade kostnadsförslaget för ifrågavarande ombyggnad beräknade summa af 25,000 R:dr; och har, med anledning häraf, E. K. Majit nu föreslagit, det måtte Rikets Ständer medgifva, att till bestridande af kostnaderna lör ifrågaställda ombyggnad må få användas erforderligt belopp af öfverskottet å det beviljade byggnadsanslaget; Och hafva Rikets Ständer till E. K. Majits förevarande nådiga framställning lemnat bifall. 84:o. För löneförbättring åt Sundhets-kollegii embetsoch tjenstemän samt vaktbetjente har E. K. Majit äskat en summa af 8,050 Ridr. Vid sistförflutna riksdag beviljade Rikets Ständer, i anledning af derom gjord nådig framställning, uti anslaget för Sundhets-kollegium en tillökning för innevarande statsregleringsperiod af 8,000 Ridr årligen, att från Riksgälds-kontoret utgå och af E. K. Majit på lämpligt sätt emellan Ordföranden, Medicinalråden samt Kollegii tjenstemän fördelas; och då de lörhållanden, som föranledde beviljandet af berörda tillökning, icke sedermera undergått någon förändring, samt utaf Statsråds-protokollet iuhemtas, att Sundhets-kollegii förste vaktmästare i årlig lön uppbär endast 550 Ridr eller 50 Ridr mindre än hans vederlikar vid ernbetsverken i Stockholm vanligen åtnjuta, hafva Rikets Ständer beviljat det för ifrågavarande ändamål äskade belopp, 8,050 Ridr, att enligt E. K. Majits nådiga disposition från Riksgäldskontoret utgå. 85:o.
Lrel sl öenns äsA, 80 tunnor ssci, lisllten räA oell ilälkten liorn, utAörsnZe i penninAsr, elter ÖsterAötlllsncls Dans MgrkeAänAS^ris, lörslszsvis s 5 ll:rlr 36 s^. /j6o: — ^nsläs tjenste»: Kristen för lövsrje är i ls,5vo, som lörslsAsvis lzerslinss tili 8lso: 8umms 3.5oo: ^o,rZ/. LXvi/veLe, 7V.0 §<?. ^Vo^/'öott6»^ /lii». DiIieliZIl68 viä djsnsten: 6on7a/rL /lon meä äsi-unäer tieräliMicle 200 t:i836» A 6 l^:äi ««.»»., » , » « , 2,100, — lillöliniliA för 83600, försl3A8vi8 36 sli. Lresvsd äen i3 l^ebi-uuii i836 56o: äems, jemde cle soreoämocle 200, ^00 k:6ilieiäliois som kesepeoninAii-. ^nsläs tjensdsn: Aen, en lis»e viä HVisIi^ s-imd 00 ä!i6r-l)mli3, diilkopu I I dunnl. Lör stäclse utur, enöeruL pä Zo är ovk LunclLliosuiu^en uppbäro orieu8et. Loire» /v/' o/>/^6 /fi,'v»v-c/oA.?V!?/'/>?e»^ Svm bemmon ! Läned Lora betul» me8 penniiiAor: öke-clsgsverken 602 1/^.
Inför Kongl. Maj:t, i Dess Högsta Domstol, har jag, å Embetes vägnar, anställt och utfört talan emot f. d. Chefen i Förvaltningen af Sjö Ärendena, Herr ContreÅmiralen Grefve Clas Cronstedt samt Förvaltnitfgens ständige Herrar Ledamöter, ibland hvilka Herr AmiralitetsKammarRådet Johan Carl "Widin, dels angående Grefve Cronstedts förfarande att hafva, med uppgifvet biträde af bemälde AmiralitetsKammarRåd, obehörigen gjort åtskilliga förändringar och tillägg uti det af Kongl. Maj:t, under den 28 September i836, i Nåder fastställda Reglemente för styrelsen och ekonomien vid Kongl. Maj:ts Flotta, dels ock rörande en uti Förvaltningens Protokoll för den ig Januari 1837 befintlig anteckning om dessa åtgärder, hvilken, enligt hvad Protokollsföranden uppgifvit, skall hafva i följd af Grefve Cronstedts föranstaltande tillkommit. Af handlingarne och parternes ömsesidiga ändraganden inhämtas, alt sedan, till fullgörande af Kongl. Majlis nådiga befallning, Förvalt ningen af Sjöärendena upprättat och, jemte underdånig skrifvelse den i3 Juni i836, till Kongl. Maj:t i underdånighet insändt förslag till Reglemente för styrelsen och ekonomien vid Flottan, och Kongl. Maj:t, under den 28 nästderpåföljde September, i nåder fastställt samma förslag, med iakttaganBih. till R. St. St. Just. Ombudsm. Emb.Ser. den 14 Jan. 1840. de af några dervid gjorda tillägg och förändringar, för att ifrån och med år 1837 tjena till efterrättelse, samt derjemte anbefallt Förvaltningen att ombesörja Reglementets tryckning och dess utdelning till vederbörande, för hvilket ändamål, med Kongl. Majrts nådiga tillåtelse, det dåmera fastställda Reglementet blifvit till Förvaltningen aflemnadt; så hade, enligt hvad denna offentliga handling visade, och Grefve Cronstedt jemväl erkänt, Grefven företagit sig att i sjelfva handlingen, som varit honom i egenskap af Förvaltningens dåvarande
Vid sådant förhållande funnes, enligt Revisorernes åsigt, ej något skäl, hvarföre, exempelvis, användandet af jernvägar såsom befordringsmedel för posten skulle behöfva uppskjutas till dess ett helt järnvägsnät kutide i en framtid varda utsträckt öfver hela landet, då begagnandet af de tillfällen, som redan voro för Stats-UUkolMs Utlåtande M 13. 19 handen, skulle medföra väseudtliga fördelar för, allmänheten inom en stor del af riket och ]>ä samma gång tillskynda de postskjutskyldige en icke obetydlig lättnad och postföringen en ökad säkerhet. Att försändningen af bref och tidningar på jernväg och med ångfartyg alltid skedde, när sådant lämpligen kunde ega rum, vore visserligen af Poststyrelsen uppgifvet, men då bedömandet af hvad dervid kunde vara lämpligt eller ej berodde af olika åsigter, syntes denna förklaring Revisorerne föga tillfredsställande. För sin del hyste Revisorerne den öfvertygelse, att en tidsenlig förbättring af postväsendet icke kunde vinnas med mindre, än att ofvannämnde hastigare kommunikations-austaller blefvo, öfverallt der sådane funnos att tillgå, icke, såsom dittills, endast undantagsvis, utan allmänt och uteslutande använde såsom poslbefordringsmedel, dock så att den ifrågaställde förändringen icke föranledde till indragning af de vanliga landposterna, som i allt fal! måste uppehålla förbindelsen lill orter, belägna emellan jernvägsoch ångfartygs-stationerna. I öfrigt och då General-poststyrelsen, enligt hvad Revisorerne, på grund af dess ofvan anförda yttranden, funne sig kunna antaga, i afseende å det allmänt insedda behofvet af post-anstalternas ändamålsenligare ordnande, fortfarande hyste betänkligheter, hvilka icke, enligt Revisorernes tanke, torde kunna höfvas genom hvad Revisorerne framställt, ansågo sig Revisorerne böra hemställa, huruvida Rikets Ständer icke skulle anse lämpligt att i underdånighet fästa Kongl. Maj:ls uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att åtgärder blefve vidtagna, hvarigenom postväsendet mätte komma att motsvara nutidens ökade anspråk på snabbare kommunikation i förening med större säkerhet för postbefordringen. Kongl.
Att, så länge det, utan uppehåll i göromålens gång, lämpligen kan ske, sko* la Utskottens Memorial, Betänkandeo och Förklaringar ingifvas till RiksStånden i tryckta Exemplar, på lika sätt och med enahanda iakttagelser, som ExpeditionsUtskottet uti Memorial den 2 Februari 1818 (Bihanget, io:de Samlingen sid, 4b) före* slagit och Riksens Ständer dcå bifallit: 5:0 Att med utskrifning och justering af ExpeditionsUtskottets förslag till Riksens Ständers underdåniga skrivelser vid denna Riksdag, må förfaras likasom år 1818, och pä sätt,; ExpeditionsUtskottets då den 10 Februari (Bihanget 10 sami, sid. 53) afgifna och sedermera af RiksStånden bifallna Memorial utvisar: samt (5:o Att, hvad tryckningskostnaden för så väl 1’iötocoll som Bihang angar, åt Fröt. TJtdr. d. 24 Jan. 1825, 7 det blifvande StatsUtskottet uppdrages, att ofördröjligen inkomma med förslag till densatnmas bestridande utaf de medel, hvilka till Riksdagsutgifterne i allmänhat anslås. I sammanhang hvarmed Utskottet äfven bör yttra sig, om icke försäljningspriset å håde det ena och det andra må kunna ned* sättas till likhet med priset å Bihanget vid sistförflutne Riksdag, eller En Skilling JJ:co för hvarje tryckt ark. Om dessa Beslut skulle MedStånden underrättas, med inbjudning att deruti sig förena; äfvensom Stats, och ExpeditionsUtskotten, sedan de blifvit förordnade, korn* mo att häraf tå del. Frän lledcrv. BondeStdndet. S. D. Genom ankommet ProtocollsUtdrag för den 22 dennes underrättades BondeStåndet derom, alt Välloil.
Förordning kunde upplifvas och en obrottslig efterlefnad deraf anbefallas. För att öfver vice Talmannen Hyckerts ifrågavarande Memorial kunna afgifva ett sådant utlåtande, som emot det af honom framstäldta' ämnes vigt och grannlagenhet behörigen svarar, har Utskottet skärskådat hvad F’örfattningarne, allt ifrån Indelningsverkets inrättning stadgat, i fråga om Den 16 Maj» om Rentepersedlarnes utgörande eller lösande* och dervid funnit, att sedan uti Kongl. Reglementet den 5 Januari 1684 och Kongl. Förklaringen deröfver den 7 April 1 68 5 , Officerares och Landt-Staternes rättighet till Föningsrentors och dagsverkens åtnjutande af Kronooch Skattehemman blifvit, i anseende till .vilkoret! dervid, så väl då de skulle och kunde in natura utgöras* sorn då de fingo med penningar lösas, på det nogaste utstakade; samt de uti nyssnämnde Författningar gjorde Stadganden sedermera blifvit genom ett betydligt antal tid efter annan utkomna Kongl. Resolutioner och Kungörelser dels ändrade och jemrtkade, dels ock ufi flera delar närmare bestämde; så har Kongl. Maj;t, uti Dess Kådiga Förordning den 22 Juli 1803, angående Afradsoch Krono-TiondeSpannmålens utgörande , forslande eller lösande m. m., icke allenast låtit Sammandraga allt hvad genom de äldre då gäR lande Författningar varit stadgadt, utan ock i Nåder meddelt nya fullständiga föreskrifter rörande så väl dessa sorn de dermed gemenskap agandé ämnen, jemte den årliga Markegångs sättningen i Riket; hvarefter, genom Kongl. Brefvet den lo April 1810 och Kongl.
Som jag gör mig en heder af att ganska ofta votera på samma sida som Hr von Hartmansdorff, så anser jag mig af Gr. Frölichs yttrande uppkallad all redogöra för min åsigt i denna fråga. Hr von Hartmansdorff yrkade i f. m:s, att det förslag, hvaröfver voterades, skulle blifva den ena proposm, och att conlra-propos:n skulle bllifva målets upptagande på listan främst nästa Tisdag. Är det icke conseqvenl att yrka, alt dessa begge saker skola ställas med hvarandra i öfverensstämmelse; och då han nu yrkat, att målet måtte blifva i det skick, som det kommit genom f. m:s votering, så ser jag icke annat, än att man skall bafva en särdeles talent, för att, lika med Gr, Frölich, finna att någon oredighet ligger uti framställningen. Den 09 Maj e. m. 4Si SA förstå de Hr von Hartmansdorffs mening, hvilka bruka votera med honom. Hvad åter angår Gr. Horns yttrande, att votering i förstärkt StatsUtsk. skall blifva af, så lemnar jag At Gr. Horn att besanna denna uppgift. Jag har dock fattat Hr Grefvens mening så, att beslutet om votering endast kommer alt sättas i verkställighet, men att sjelfva voteringen beror på vederbörandes iakttagande af hvad som dertill lordras. Frih. Boye: Jag anhåller att få hemställa till R. o. Ad., om och huruvida verkligen alla laga former aro uppfyllda, ifall vi gå den bana, som Hr von Hartmansdorff beträdt. Vi hafva från ett MedStånd emottagit en inbjudning, på Hr von Hartmansdorffs begäran är densamma hvilanda. Nu följer väl, enligt allt begrepp om former, att ett hvilande arente skall afgöras, och formernas beskaffenhet fordrar således ovillkorligen, att man skall afgöra inbjudningen på de skäl, som deruti finnas eller icke finnas. Hafva vi väl under f. m. hufvudsakligen yttrat oss om inbjudning? Jag tror icke, att någon af Ståndets ledamöter har den djerfheten att påstå, det vi hufvudsakligen disculerat frågan.
I staden, liksom i alla jag sett i Frankrike, finnes backar och höjder; de äro ej byggda på jemnslät mark, och detta gör dem för mig åtminstone trefligare. I Marseille finnes i motsats mot Avignon få kyrkor, och de som finnas här äro ej så prydliga, ej så vårdade som i allmänhet annorstädes. Beslöt att följa med Wiklund till Konstantinopel, var hos Ebeling och besörjde mitt pass. Åt middag med mina landsmän efter vanligheten och satt med dem, liksom alla andra dagar, i Svenska målarens butik, resonnerade och drack vin och vatten. Gick upp till den lilla fästningen och kapellet Notre dame de la garde, som ligger på den högsta bergstoppen vid Marseille och dominerar hela omgifningen. Uppstigandet var verkligen mödande, men lättades mycket af den trädgårds nätthet, genom hvilken man kan gå en stor del af vägen. Uppifrån hade man den herrligaste utsigt öfver hafvet och hela trakten omkring staden, som ligger i en däld, omgifven på alla sidor af höga i kägelform sig spetsande berg. Åt alla håll ser man villor anlaggda och uppodlingar gjorda på nakna hällar. Kapellet såg jag ej, emedan man måste ha en kyrkotjenare med sig till gardien; men sedermera hörde jag att man der mycket skall pläga upphänga votivtaflor, föreställande faror och mödor som den undgått, hvilken af tacksamhet helgat dem åt den heliga jungfrun. Man var just nu sysselsatt med arbete för att, tror jag, förstärka murarne till denna lilla "fort." Senare var jag åter med mina landsmän på Café du commerce och drack ett glas toddy; gick bittida hem och mådde ej just fullkomligen väl. Packade mina saker och förde dem ner till Svenska målaren. Åt sedan frukost om bord på Sophia Maria, ett skepp från Wasa, fördt af Ahlberg; men jag mådde ovanligt illa och tordes ej just förtära mycket. Var sedan jemte de andra om bord på vår brigg och skaffade mina saker dit.
Ett är emellertid säkert, det nemligen, att ingeniör Danielsson på aftonen före branden ej emottagit någon. Jag har mycket försigtigt utfrågat en af hans pigor; hon upplyste att ingeniörn gått in i sin sofkammare redan klockan nio på aftonen och sedan dess ej tagit emot någon och ej heller gått ut. Då våningen är så belägen, att nämda rum ligger bredvid pigkammaren, skulle hon märkt, om ingeniörn lemnat sitt rum. Hon trodde sig likväl hafva märkt, att ingeniörn varit orolig, gått af och an med korta steg och troligen hade han insomnat strax innan han väcktes af branden. Hon hade märkt, att D. på senaste tiden varit vid mycket dåligt humör och att han otåligt bemött såväl tjenstefolket som arbetarne vid fabriken. Förändringen i hans lynne hade inträdt efter en resa till Stockholm, och hon trodde, att »det gått honom emot i några kärleksangelägenheter ». Och nu går jag att försöka mig som biograf. Jag vet nog att jag skall komma till korta vid detta mitt första försök i denna riktning; men ni vill det och jag uppfyller så gerna edra önskningar, väl vetande att jag dermed endast betalar en obetydlig del af min tacksamhetsskuld till er. Lyckligtvis fordrar ni ingen karaktärsskildring af mig utan endast de yttre konturerna af en mans lefnad under några få år i en småstad. Skulle jag våga mig in på det psykologiska området, blefve min dom: »som folket är mest», och jag har liksom en aning om att ni utan att känna mannen i fråga likväl tänker annorlunda. Ingeniör Sven Danielsson kom till E–tuna för ungefär fyra år sedan. Om han har något mera förnamn känner jag icke, han brukar åtminstone ej använda mera än detta vid sin namnteckning. Hvarifrån han kom veta väl endast han och möjligen äfven presterskapet med bestämdhet något om. Ingendera har i denna punkt lagt i dagen någon vidare meddelsamhet. En del påstår att han förut varit bosatt i Stockholm, en del håller före att han haft anställning vid något större industrielt etablissemang inom vårt land, och en del slutligen anser att han kommit hit från Amerika. Det låter kanske litet besynnerligt, att en person i fyra hela års tid kan lefva i en liten småstad utan att någon med bestämdhet vet hvarifrån han är kommen eller hvarmed han förut sysselsatt sig.
Maj sistlidet år, med anledning af väckt fråga om beredande af passande local för Riks-Archivet, hemställt, att utredas måtte, huruvida icke det af Sundhets-Collegium med Fältläkare-Contoiret begagnade hus skulle kunna dertill upplåtas och bemälde embetsverk annorstädes inrymmas; så bar E. K. M., uti Nådig Skrifvelse af den 4 på följde Augusti, till Rikets Ständers Stats-Utskott i Nåder öfverlemnat Öfver-Intendents-Embetets öfver berörde förslag afgifna yttrande, hvaraf inhemtas, att, vid anställd besigtning, åtskilliga betänkligheter förekommit emot användande af Sundhets-CoUegii hus för nämnde ändamål, samt att Chefen för Riks-Archivet jemväl förklarat denna byggnad icke utgöra en för Archivet tillräckligt rymlig och passande local. På grund häraf, äfvensom af det utaf handlingarne närmare upplysta förhållande, alt Sundhets-CoUegii hus hvarken till utrymme eller beskaffenhet i öfrigt kail anses fullt tjenlig t till Riks-Arehivets inrymmande, hafva Rikets Ständer ansett frågan härom böra förfalla, men deremot trott eu annan utväg kunna beredas för ändamålets vinnande, utan alt Staten belastas med den. dryga kostnad, som uppbyggandet af ett för Riks-Archivet tillräckligen rymligt hus skulle medföra. Enligt Rikets Ständers förmenande, torde nemligen det bus, som afRiksgälds-Conloiret för närvarande begagnas, kunna, i anseende till dess fristående läge samt den mängd större rum, detsamma innehåller, blifva för Riks-Archivet både ändamålsenligt och tillräckligt, och sannolikt jemväl, i sak - Expeditions-ZJlskoltets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 33’]. 72g saknad af annan tjenlig local, lemna utrymme för uppställande af VitterhetsHistoriaeoch Antiqvitets-Academiens samlingar. För Riksgälds-Contoiret åter synes Sundhets-Collegii hus blifva en lämplig local, hvaremot, för den händelse E. K.
Vill man granska förhållanderne skall man icke undgå finna, det ofvanomförmälda fördelar likaväl vinnas genom andra studier. Likaväl som man påstår, det kunskapen om de gamla språken underlättar inlärandet af de moderna, kan man omvända satsen. Det faktiska åter är det, att de personer, hvilka offrat mesta tiden på de gamla språken, sällan vinna någon större färdighet i de moderna. Den utländning, som besökte våra universiteter, hade åtminstone för några och tjugu år sedan stor svårighet att bland de akademiske lärarne påträffa någon, med hvilken han kunde kommunicera sig på sitt modersmål. Numera är troligen förhållandet i detta afseende någqt förändradt, men sådant härflyter ingalunda från grundligare studium af de klassiska språken, utan genom den ojemförliga större lätthet att besöka främmande länder, som nu förefinnes. Ett exempel man ständigt anför till bevis på de klassiska studiernas bildande förmåga, är Englands stora statsmän, hvilka sägas genom dessa studier hafva grundlagt sin utmärkthet. Detta påstående torde tåla en närmare granskning. Det är väl sannt, att de klassiska studierna vid Englands universiteter utgöra hufvudsaken, likväl mera vid Oxford, än vid Cambridge, der plats äfven lemnats åt öfrige vetenskaperne. Men härvid upstår den frågan, om verkligen aristokratiens söner inhemta så särdeles stora kunskaper i de klassiska språken. Personer, som på stället tagit kännedom om förhållanderne, bestrida sådant, och påstå att med vistandet vid universitetet åsyftas mindre lärdom, än att utbildas till fullständig gentleman. Om således den mycket omtalade klassiciteten hos Engelska aristokratien kan vara tvist underkastad, torde det vara skäl tillse, om icke dess statsmannaegenskaper utbildas genom helt andra omständigheter. Engelsmannen, som bebor ett land med urgammal frihet, hör redan i sin första ungdom discuteras Statens angelägenheter Derigenom riktas hans upmärksamhet tidigt åt detta håll. Han är dessutom försatt i en särskild belägenhet, derigenom att bans hemland utgör centrum för all verldens handel och industri, hvilket åter gör att han nästan omedvetet erhåller kännedom om en mängd förhållanden, som personer af andra nationer endast kunna genom studier inhemta. Härtill kommer ännu en omständighet, hvilken kanske är den vigtigaste.