Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti on den 30 Oktober förlidet år afbiten nådig Skrifvelse har E. K. M:t täckt* meddela Rikets Ständer, hususom de från Nerikes Regemente till Stats-verket indragna lörsta och andra trumslagare-boställena Elfvetorp N:ris 1 och 2, belägna i Ölme socken och härad af Wermlands län, blifvit af Krigsoch Kammar-koilegierne, mot viss ärlig afgäld utarrenderade pä 30 års tid lill Bataljons-adjutanten A. S. Ekendahl, bostället N:o l alt tillträdas den 14 Mars 1823, och bostället N:o 2 med tillträdesrält den 14 Mars 1828; i afseende å hvilka arrenden, uti derom upprättade och, genast efter afslutandet, E. K. Mits Befallningshafvande i Länet tillställda kontrakt, föreskri (vits, bland annat, att, utom tilloch afträdes-syn, särskild syn hvart 10 de år skulle å boställena förrättas, vid laga ansvar lör E. K. Mits Befallningshafvande, om sådant för summades; att arrendatorn, som redan ställt godkänd borgen lör arrende-skyldigheternes fullgörande under de 5 första arrende-åren, borde inom nämnda tids förlopp anskaffa föi1 derpå följande 10 år en dylik borgen, hvilken sedermera för lika många år kom me alt på enahanda sätt föruvas, och öfver verkställighet hvaraf Landshöfdingen skulle hälla hand: samt att Landshöfdingen, som fått del af arrende-kontraktet, borde med sorgfällighet vaka deröfver, att de betingade och altalade vilkoret) blelvo eflerlefda och fullgjorda.
N:o 2/j, i anledning af väckt fråga, dels om upphörande af Kronobrefbärings-skyldigheten, dels om ersättning för samma onus; N:o 25, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande N:o 20, rörande, ny indelning till, ordinarie, knektehåll, af oroteracL jprd, m.. m.. Från H äg v ö r d i g a Preste-Standet: S. D. Föredrogos å nyo och biföllos AllmännaBesvärsoch Oeconomieutskottets Betänkanden :• N:o 104, i frågan, dels om rättighet till enskilda Theatrars inrättande, dels ock om upphörande af de afgifter till Kongl. Theaterns och HofCapellets Pensions-Gassor, sorn för' representationer i ländsorterne erläggas; IV:o 1:14? i anledning af väckt: motion, om förklaring af stadgandet i: Trot, TJtdr. d. 15 Sept. 183j£. ii' 3 Sect. i Cap. i §. af Kongl. Sköl-Ordningen den ig Dac. 1820, i fråga 0111 skyldighet att hygga oell underhålla skolhus i stäJerne. S. D. Sedan, trenne Riks-Stårid nu bifallit Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ökadt löne-anslag för Dess Cancellie, och beslutat, att på visst vilkor sportlarne skola utgå till Kronan såsom Chartse-Sigillatae-afgift, beslöt Ståndet, att delta skulle Bevi/lnings-Vtskottet till iakttagande meddelas. S. D. Föredrogs å nyo Con titutions-Vt ikottets Memorial N:o 32, med förslag till Grundlags-bestiimmelser, angående UrtimaRiksdagar och dessas föremål; Återremitterades med Contracls-Prosten Hallbäcks och flere Ledamöters anmärkningar, sorn förklarades vara Ståndets gemensamma tankar.
På de grunder jag förut, då Utsk:s första betänk, i delta ämne återrrernitterades, anfört, får jag äfven 1111 tillstyrka, hvad Utsk. i sitt sednare betänk, föreslagit. Om man ville göra blott philantropiska och ytterst moraliska principer gällande, borde man helt visst äfven förbjuda brännvinsbränning och alla krogar. Jag ser icke, huru man i sådant fall kunde tillåta kortstämpling och dylikt. Men då detta icke kan ändras, anser jag nummerlotteriet, såsom ett mindre ondt, kunna bibehållas, samt att dess afskaffande vore högst betänkligt i anseende till den tillökning i bevillningen, som i sådant fall blefve oundviklig. Gr. Cronhjelm: Jag yrkar fortfarande'bifall till Utsk:s förra betänk, och har egentligen begärt ordet för att upplysa ett misstag i siffran, som af en värd talare blifvit begånget, då han yttrat, att statsverkets behållning på nummerlotteriet utgör 110,000 r:dr. I detta afseende upplyser Ulsk:s första betänk., alt inkomsterna, sedan alla utgifter blifvit afdragna , varierat omkring 60,000 r:dr. Jag tror icke heller, att de 12 sk., som nu skänkas åt förhoppningen örn vinst på detta lotteri, skola, såsom den värde talaren troll, utgå till utländska lotterier, utan att dessa blott blifva begagnade af storspelare, hvilka, antingen försäljning af lottsedlar, de må vara ineller utländska, förbjudas eller icke, ej lära underlåta att begagna de lotterier, som i samhällskretsarna ske med våra Svenska kort. Jag anhåller om bifall till Utsk:s förra betänk. Gr. Gyldenstolpe: Man har här klandrat de skäl, sorn Utsk. anfört för sitt sednare betänk., och man har kallat dem gissningar. Jag vet icke, hvarföre man skall kalla dem mera gissningar, än skälen i det förra betänk.; ty det måtte vara lika svårt att bevisa, att inkomsten af nummerlotteriet till betydligare del uppkommer genom tillskott af mindre bemedlade medborgare, som det blefve svårt att bevisa, det medlen skulle utgå till utländska lotterier.
förbandsartiklar) H — a A — n A. L., Nyköping — - Insamling i Luleå genom Elina Benchert Insamling i Jönköping genom hofrättsrådet Axel W. Bratt - f » » » 1. — 5. — 5. — » 10. — Q » a — 208.25 » 322.30 S:a Kr. 717.80 Till kvinnoförbundets kassaförvaltare: Transport från förra numret Fru Skoglund -. ) &gt; L. Sjöström, Helsingborg l P. O — en, Föllinge. O. P., Åmål -. '. Skolgossen Tor Berg Sofie Gumælius Lotten D. H. L Fru Josefson Maria Durling A. K Julie af K En tjänstflicka M. H A — a Calla Curman IMissionsbokhandeln, Drottninggatan 49 I Fritzes bokhandel Kr. 370.0 8 S:a Starum: Kr. 1087.8 8 Förbandsartiklar hafva inkommit från Falun, från Mom, Nässjö samt en mycket stor sändning från Valdemarsvik. Nationalförbundet har till Röda Korset öfverlämnat alla förbundsoch linneartiklar för säk raste befordran till ambulansen. Bland de gåfvor, som med anledning af uppropet inkommit] till kassaförvaltaren i Svenska kvinnornas nationalförbund, märktes en, som i all sin enkelhet talade ett rö- rande språk. Gåfvan utgjordes af en packe trasmattor och förskref sig från landsorten, troligtvis från någon som egenhändigt väft dem och insändt dem i hopp, icke att själfva varan kunde blifva till nytta, men dess kontanta valuta. Gåfvan var åtföljd af några skrifna ord, som tydligt visa gifvarens sinnelag: » Till Grekerna! Herre, förvandla det till det nyttigaste, dig förutan kunna vi intet g ö r a! J. E. » Det behöfver knappast tilläggas, att mattorna genast omsattes i pengar, och kommer således äfven denna » skärf » de sårade till godo. Utstyrslar Kr 79.25 » 5. — » 5. — 3.- 50. — 10. — 2 2. förfärdigas på beställningå egen atelier efter nyaste modeller.
I afseende på det resultat, hvartill man kommer, då beskattningsfrågor, utöfver dem som höra till socknens ekonomi, få på Socknestämmor förekomma, får jag äran upplysa, hvad jag redan med ett exempel har styrkt, att sådane skattebidrag, en gång beviljade, sällan mera upphöra, äfven om det ändamål, hvartill de lemnades, är uppfyldt; att, ehuru man, om man vid en Riksdag blir för högt beskattad, dock vid nästa Riksdag kan genom skatternes nedsättande eller deras jernnare fördelning, äga 222 Den 3o Julii f. m. hopp att få tillgodonjuta någon lindring, man alldeles icke äger något sådant hopp i afseende å de skatter, som vid socknestämmor beviljas; dessa nedsättas aldrig, och upphöra nästan aldrig. Hvar och en medborgare måste, om han en eller annan gång varit från gudsljensten frånvarande, af det hemkommande kyrkofolket fråga, om hans skatter blifvit förhöjda eller icke. Just genom det sätt, på hvilket man framställer sin begäran, blir den, för den mindre upplysta allmänheten, så mycket mindre a fs knäck ande; man begär nemligen i, 2, 3 eller flere skillingar på ContributionsRiksdalern. Nå väl, desse 2, 3 eller flere skill, tycker den mindre upplyste eller med vår BevillningsFörordning ej bekante medborgaren, utgöra en bagatelle, och han beviljar den. Han beräknar icke alt dessa få skillingar utgå för hvarje ContributionsRiksdaler, och således utgöra en icke obetydlig förhöjning i skatterna. Sedan jag nu genomgått första afdelningen af min Motion, den nemligen, som rörer Socknestämmorne, får jag, under anhållan om tillgift för min vidlyftighet, öfvergå till den sednare afdelningen, som handlar om en inskränkning i KyrkoRådels rätt, att blanda sig i de husliga kretsarne. Utskotten hafva börjat med den vackra fras: att första grunden till inrättning af Den 3o Juli i f. m.
Enär jag, för min del, anser det förfarande, som öfverensstämmer med den förstnämnde af omförmälde meningar, vara det för de tvistande parterne mest önskvärda, och i gällande lag icke finnes uttryckligen stadgadt, att HofRätt må omedelbarligen pröfva den del af dit vädjadt mål, deröfver UnderRätt, vid sakens afdömande, kan hafva uraktlåtit att meddela utlåt.; men jag deremot tror det icke vara lämpligt, att, i afseende å HofRätt, up]ifvås de utaf ofvananförde stadganden i 3 och C Kapm Rätteg:sB:n, som tilläto domstol i andra instans att uptaga och döma sådan del af genom vad fullföljdt tvistemål, som blifvit upskjutet af förste dsmstolen och således, då öfrige delar af målet afdömdes, ännu var der under behandling, får jag vördsamt föreslå, att R. St:r för deras del besluta, att, antingen genom til lägg till 1 mom. i 2 § af 8 Kap. R:sBm, eller till annat lagrum i nämnde Balk, der tillägget kan anses finna lämpli - Den 3 December f. m. 77 gare plats, eller ock genom särskild författning stadgande utfärdas i den syftning, alt om uti tvistemål, som blifvit efter hvad från UnderRält hos HofRält fullföljdt, UnderRält, då den meddelat sådant utslag, hvarigenom den sig från saken i allo eller i vissa delar skiljt, gått någon del af saken förbi eller underlåtit all pröfva något deruti framsläldt påslående, deröfver utlåt, bordt af UnderR;n meddelas, HofR;n må äga alt, när en part, som vädjat, der fullföljer talan uti af UndcrR:n icke pröfvadt mål, som lill saken rätteligen hörer, sådan del af saken uplaga och afdöma tillika med det, som UnderRm afgjort, om HofR.-n finner det lämpligen kunna ske. Om remiss af denna motion till LagCtsk. anhålles vördsamligen. Remitterades till LagUtsk. Frih. Cederström, Rudolf, upläste följande motion:
Genom detta beslut har således 4:de classens städer erhållit en class mera än de öfriga städerna, och för hvilken class beskattningen icke är jemförlig i den första högre classen. Det beror visserligen på R. o. Ad. nu att bestämma siffran i de öfriga classernas lägsta beskallningselass, och att afhjelpa det oriktiga, som i förhållandet uppstått, hvilket jag tror skedde bättre genom att sätta en lägre siffra för lägsta classen, än att öka classernas antal, som synes förut stort nog. Derföre vill jag afstyrka BorgareSt:s inbjudning. Hr P r i n tzenskö 1 d, Carl: Jag är långt ifrån att vilja stifta en bevilln.stadga, i hvars tillämpning den mindre bemedlade blefve högt beskattad i jemförelse till den sorn har större förmögenhet, och således bör skatta högre till det allmänna; men jag tycker, att ju större antal classer man införer i staderna, desto flera utvägar lemnäs äfven dem, sorn hafva förmögenhet, alt draga en högre beskattning, att kunna söka och äfven få sig nedflyttad till den minimi-class, hvarom nu är fråga. Jag fruktar detta af skäl, att jag tror mig veta af erfarenheten, att de fleste borgare, t. ex. istockholm, som icke äro ansedde alt äga en mera betydlig rörel - Den 16 November e."m. 55 se, men likväl så, alt de kunna anses vara burgne, sällan blifva beskattade utöfver den lägsta classen, som finnes fastställd för Stockholm. Det kan, på sätt Gr. Hamilton anmärkt, vara en möjlighet att bereda rättelse i ett felaktigt förhållande i afseende på siffran i de nuvar. classerna, när II. o. Ad. tager dessa siffror i öfvervägahde; men jag får, lika med bemälte Hr Grefve, afstyrka classernas förökande, och således äfven hemställa, att BorgareSt:s inbjudning icke måtte antagas. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att denna inbjudning måtte få hvila på bordet till nästa föredragning; och som den troligen inträffar nästa Onsdag, lärer något skadligt uppehåll för BeviIln.Utsk:s göromål ej derigenom uppkomma.
Först och främst tager jag mig friheten till R. o. Ad:s uppmärksamhet framställa, att under den 3o-åriga bana, vi ti 11 rygga lag t under vårt nuvar. constilulionella Statsskick, det förhållande inträffat, att de från förflutne riksdag hvilande förslagen till förändringar i grundlagen ingalunda blifvit af sista riksdagens Const.Utsk. sammanförde lill något helt, eller till ett sådant resultat, som i min tanka bort ligga till grund för R. St:s afgörande vid denna riksdag, och genom hvilket förfarande all tvist skulle förekommils om formen för sjelfva frågans behandling vid detta tillfälle. Jag äger ingen förtjenst uti det arbete, som inom Const.Utsk. blifvit verkstäldt och nu Den 22 Februari f. ra. utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning; men mina värde colleger, hvilka haft uppdrag att från så olika håll hopsamla de särskildta Ståndens och det förstärkta Const.- Ulsk:s olika beslut, för att bringa dem till ett helt, hafva icke, utan de obeskrifligaste svårigheter, kunnat ernå det resultat, som det lyckats dem alt vinna. Const.Utsk. har nemf., för afgifvande af sitt ifrågavar. betänk., icke ägt någon annan ledning för sitt omdöme, än Riksd.beslutets 82 §, hvaruti alla de nu sammanförde, Statsrådets föränrfråue organisation rör:de''§§:ne innefattas. Const.Utsk. har således trott, att alla dessa §§ borde, såsom sammanhängande och utgörande ett helt, till ett förslag hopföras under en rubrik. Utsk. har föreställt sig, att det icke ginge an att lösrycka någon enda §, hvarigenom helheten skulle gå förlorad. Här har af en talare blifvit yrkadt, att icke mindre än 5 §:r skulle kunna utryckas från förslaget. Detta strider både emot min öfvertygelse och det sätt, hvarpå Utsk. uppfattat saken.
Officeren ämnade just aftåga med sitt folk, då en svartmuskig karl, en af dem, som förgäfves sökt att vinna Annchens hand och hjerta, framträdde och berättade, att alltsammans var en list af den unga mjölnardottren. Anklagaren yttrade till slut: "Hon är lika mycket nunna som jag är munk." "Men skriften", utbrast officeren brydd, "hvad säger du om den?" "Antagligen falsk", svarade garfvaren Friedrich Krone och skrattade hånfullt. Att han blifvit så grundligt lurad, detta retade den kejserlige officeren till det yttersta. "Tusen gulden åt den, som leder mig på förräderskans spår", skrek han så högt, att det hördes öfver halfva torget. Friedrich Krone var genast beredd att förtjena de tusen guldena. "Jag vet hvar hon bor", sade han. "Dessutom har hon nog inte ännu hunnit utom staden." Sedan den tjocke sergeanten blifvit upphjelpt på en häst, skyndade officeren med sin trupp ut mot de norr om Lützen liggande väderqvarnarne. Under det Joseph von Bierich låg sjuk hade Annchen en dag bland hans papper, öfver hvilka hon sjelfmant tagit tillsyn, träffat på ett stort plakat, som retade hennes nyfikenhet. Det var en fullmakt, utfärdad af Wallenstein. Utan att vidare tänka derpå hade hon gömt detta papper och kom ihåg, att hon bar det på sig; just då mäster Wolf omnämnde att Franz Gründler skulle skjutas. Som en blixt från en klar himmel slog henne genast den tanken: Berta Funcke FÖRORD Den tyveaarige Forfatterinde til »Berta Funcke» har bedt mig skrive et Forord til hendes Debut. De var, skriver hun, den förste, der lærte Berta Funcke at kende, den förste, som fattede Venskab for hende – nu, hvor hun staar i Begreb med at gaa ud i Verden, hvor saa mange skal se og dömme hende, maa De fölge hende som Ven et Stykke paa Vei.
Och det blir därför afvigsidan, man skall vända utåt. Sålunda har man för tre, fyra kronor erhållit vackra väggar, mot hvilka allt tager sig väl ut! I monumentala byggnader såsom slott, museer, kyrkor, offentliga samlingssalar och dylikt äro väggoch takmålningar på sin plats. Men däremot alls icke i boningsrum. Där äro till exempel alla sådana tapeter eller målningar, hvilka härma byggnader och landskap, stillösa. Ty väggarnas ändamål är att omsluta oss, icke att inbilla oss att vi äro ute i fria luften. Och lika olämpligt är det, ifall de äro fyllda med figurer. Dessa bli stympade af det, som ställes emot dem; de värka oroligt och bilda en dålig bakgrund för allt, som hänges på dem. Äfven om målningarna i och för sig äro utmärkta, är därför ett sålunda prydt rum som boningsrum stillöst. Ty vi vilja icke bo i konstvärk, men i rum, dem vi pryda med konstvärk! Endast på en gobelin i matta färger störa mänskliga figurer föga. Och i en barnkammartapet, där de roa barnen och där man i allmänhet har helt få möbler som skyla den, kan en vacker figurtapet vara på sin plats. Men alltid är i ett boningsrum den vägg vackrast, som endast är en enkelt prydd yta, hvilken aldrig söker dölja sin egenskap af att vara vägg i ett slutet rum, väggen, hvilken enligt Morris regel, bör "värka färg icke färger". Detta är hufvudvillkoret för att väggen skall bilda en god bakgrund till allt, man vill ställa mot den eller hänga på den. Trävärket i rummet panel, dörrar och fönster är alltid stilfullt, ifall det behåller sin naturliga färg och endast betsas. Vill man måla det, bör man välja en komplementfärg till väggens färg eller en mörkare eller ljusare skiftning af denna. Till blått äro t. ex. gula och gulbruna toner vackra; till en grön vägg ett rödmålat trävärk, och omvändt gröngrått eller grönt till röda väggar. Det orena gulgrå eller brungrå, som nu så mycket brukas på trävärk, är i de flästa fall förkastligt. Äro tapeterna ljusblommiga, är i regeln det hvitmålade trävärket det vackraste, ifall det hårda hvita dämpas af en ton, som passar hop med tapetens hufvudfärg.
Vår Specie-R:dr är nemi. litet bättre än den Norrska, Danska, Holsteinska och Hamburgska. Detta förhållande länder oss icke till gagn utan till förlust af ungefär 1 sk. b:ko på Specien, ty vid utvexling af vårt silfvermynt mot nämnde' länders få vi ej den ringaste godtgörelse för vårt mynts öfverhaltighet, om jag så får kalla det. Hvarföre skola vi fortfara dermed? Den 22 Februari e. ra svarar, på det att ingen myntförsämring må äga rum. Denna blefvé likväl ganska obetydlig, enär skillnaden i silfver-innehållet emellan Svenska Specie-R:drn och En R:dr Hanaburger-banko endast utgör ungefär 4 ass. En sådan samvetsgrannhet synes mig vara öfverdrifven och endast tjena till förevändning att undvika hvad man borde göra. Någon ommyntning af det redan utpräglade silfret behöfves ej. Jag har icke heller föreslagit någon sådan. Den förlust, vi redan gjort, må vara, men att låta henne allt framgent fortsättas, synes mig ej vara skäl. Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. behagade återremittera denna punkt. Hr Björnstjerna, Oscar Magnus Fredr.: Sorn denna punkt sönderfaller i 3:ne olika delar, enär den till behandling uptager följande förslag: 1) att silfver innehållet i specie-myntet måtte nedsättas till fullkomlig likhet med Hamburger-b:ko, Holsteinska, Danska och Norska Specier; 2) att silfverhalten må förhöjas från 75 till 80 å 90 proc., samt 3) att silfvermyntet af lägsta valören må utmyntas af 8-lödigt silfver; så får jag vördsamt hemställa, huruvida det icke vore lämpligast att särskildt discutera och afgöra hvar och en af dessa frågor. Frih. Stjernstedt:
Hon hade beslöjad öfvervarit bröllopsmåltiden, utan att smaka en bit, och medföljde tågetstum, liksom främmande för allt hvad som tilldrog sig kring henne, under det hon då och då skakades af en fråssbrytning, sådan den lifdömde känner på väg till schavotten. Så mycket mera strålade brudgummens blick, och tydligt lät han de bullrande följeslagarne förstå, att han nu hade nog af deras mer eller mindre grannlaga skämt och gärna önskade bli dem kvitt. Under allt detta tumult observerade ingen en gestalt i brun burnuss, som, dold af den inbrytande nattens skuggor, smög sig fram bakom Yakoubs kvarn i närheten af ett stort fikonträd, under hvilket den mörka skepnaden lade sig ner. Han omfattade krampaktigt skaftet på en hvasslipad yatagan, blixtrande igenom det dunkla löfhvalfvet i kapp med ägarens glödande ögon under kuposchongen. » Dödens ängel skall i kväll ha din första kyss, Zulima! » mumlade den gömde åskådaren af bröllopståget med hopbitna tänder, utan att kunna lösrycka blicken från den beslöjade nygifta. Medan bröllopsgästerna troppade af, hade bruden som en gazell ilat uppför en bergsklack, omgifven af afgrunder, och smygande likt schakalen, hvilken fått sikte på en skogsdufva, klättrade Yakoubs seniga ben efter det liufva målet för hans längtan. Han skuttade från bergsspets till bergsspets, liksom bevingad af guden Amor, den lille skälmen, men ju mer afståndet minskades mellan honom och bruden, dess närmare drog sig denna mot afgrundens rand. Blott ett steg till — och hon skulle störta i det bottenlösa svalget! Den mörka gestalten under fikonträdet betraktade detta uppträde; en glädjeblixt sköt fram ur hans svarta ögon, och yatagan föll ur hans hand. Gamle Yakoub, som lik en stork med det ena benet stödde kroppen och höll det andra färdigt till ett nytt skutt, stannade och vågade ej ta ett enda steg mer. Zulima böjde sig öfver afgrunden med en beslutsam åtbörd, som ej kunde missförstås.
Ad. täckes, med ogillande af Utsk:s förslag, godkänna komiterads tillstyrkan, att indelningshafvaren hädanefter måtte, efter medelmarkegång qvartalsvis under årets lopp få lyfta sine indelte löningsräntor, eller, om sådant ej kan bifallas, indelningshafvarne hädanefter såsom hittils måtte, pä sätt K.. M. ock i nåder ansett lämpligt, sjelfva få disponera samma räntor, intill dess en allmän lönereglering kan varda fastställd. Hr von Troil, Sam. Gast.: Gr. Ridderstolpe har uti sitt anförande hemställt, att antingen R. M:s nåd. propus-, eller också komiterades förslag i afseende på de Ijenstemäns löner, hvartill indelta räntor blifvit anslagna, mätte bifallas. Jag vågar likväl icke gå så långt som den värde Gr:n i delta hänseende, utan anhåller, att i händelse R. o. Ad. beviljar återremiss å betänk. Utsk. måtte föreläggas, att, i sitt förnyade utlåt., följa de grunder K. M. föreslagit. lltsk. har i afseende pä indelta räntorna och i synnerhet hvad militärstaten angår, föreslagit att desamma skola af vederbör:de kronofogdar uppbäras och sedermera tillställas löningsdirektionerne eller regemenlernes egna uppbördsman. Jag anser så många olägenheter åtfölja detta Utsk:s förslag, att jag för min del önskar, alt man måtte förblifva vid hvad hitintills varit stadgadt. 1 öfrigt äro de anmärkmr, jag i delta afseende har att göra, sammanfattade i den reservation, jag bilagdt Utsk:s betänk., och som jag derföre anhåller att här få uppläsa: I afseende på uppbörden af de räntor som tillhöra militiestaten har Utsk. föreslagit ”att desamma skulle af vederborde kronofogdar uppbäras, för alt ifrån ränlerierna regementerna tillhandahållas. Detta stadgande medförer ganska många olägenheter. Det ökar betydligt kronofogdarnes besvär, hvilka redan förut äro öfverhopade af göromål.
I fråga om beloppet af de medel, som böra af Rikets nu församlade Ständer för ifrågavarande föremål anvisas; så, ehuru det, i betraktande af den stora mängden af sökta statsbidrag för utdikningar och vattenaftappningar inom Rikets alla delar, utan tvifvel vore önskligt att hela eller någon betydligare del af det belopp, som af Vägoch Valtenbyggnads-slyrelsen föreslagi Is, kunde för ändamålet anvisas, hafva Rikets Ständer likväl, med afseende å Statsverkets närvarande tillstånd samt öfrige för alla grenar af industrien och rörelsen inom landet, maktpåliggande företag, deraf Statens tillgångar anlitas, funnit sig icke kunna bifalla hvad i berörde hänseenden blifvit ifrågaslälldt; hvaremot, och då, på sätt nyss blifvit anlydt, de ifrågavarande understöden hädanefter skulle komma att meddelas endast såsom lån, Rikets Ständer ansett någon mindre förhöjning af det utaf E. K. Maj:t äskade belopp lämpligen böra medgilvas. På grund häraf hafva Rikets Ständer, som angående de närmare vilkoren och bestämmelserna för utbekommandet och återbetalningen af lån utaf ifrågavarande beskaffenhet, lill E. K. Maj:l aflåtit särskild underdånig skrifvelse, funnit sig böra, såsom fond för befrämjande af utdikningar och aflappningar af sanka trakter och sjöar lill beredande af odlingsföretag, till E. K. Maj:ts disposition anvisa en summa af 150,000 R:dr Runt, eller 50,000 R:dr för hvartdera af åren 1861—1863, att såsom lån från Riksgälds-kontoret utgå. Rikets Ständer framhärda etc. ' Stockholm den 24 Oktober 1860. Förslag till underd. Skrifvelse N:o 169 N:o 169. Upplyst och godkiindt hos Ridd. och Adeln den 22 Okl. 1860.