Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser det vara alldeles öfverflödigt att upptaga tiden med något försvar för Gtsk.; för min del har jag biträdt detta sednare förslag och dervid ingått pä den jemkning, som Utsk. föreslagit, för alt vid detta riksmöte åstadkomma en nödig samman jemkning mellan 81 och 56 §§ RegF. Jag har anledn. att förmoda, att, på siitt detta förslag är uppgjordt, kommer det att godkännas af de 3:ue öfrige Stånden, och skulle derföre äfven önska, att R. o. Ad. ville ingå pä detta jemkniugslorslag. Jag ville ock att discussionen härom upphörde och skall ej borttaga tiden med något förlängande af densamma, medgifvande gerna, utan någon vidare strid, att Ståndet, om det så för godt finner, vidblifver sitt förra beslut i de delar, sorn IIr von Hartmansdorff föreslagit. På detta sätt kommer nemi. frågan till förstärkt. Const.Ulsk. och derefter anställes omröstning mellan R. o. Ad:s beslut och della l]tsk:s jemkningsförslag, hvilket, som sagdt är, jag tror kommer alt af de öfrige Stånden antagas, hvarigenom ärendet i min tanka kommer alt blifva hastigare afgjordt och liden att för andra ärenders behandling besparas. Jag vill salunda icke bestrida Itr von Hartmansdorff» förslag. Frih. Cederström, Jacob: Svårligen lärer vid denna riksdag något så utarbetadt förslag i denna fråga komma alt blifva hvilande, ali detsamma, med hopp om framgång, kan bli till nästa riksdag hvilande.
Det är ett alltför mycket i ögonen fallande missförhållande, att så maktpåliggande Statens tjenare, som uppbördsmän och deras controlleurer, skola finnas, de der ej hafva större årliga inkomster än 3 ä 400 r:dr. Detta äger rum med kronofogdar och häradsskrifvare i åtskilliga provinser. De öfriga landtslatens tjenstemän äro icke eller i stort bättre villkor, emedan det finnes, såsom man för inig uppgifvit, till och med landshöfdingar, hvilka dock äro Konungens ombud och hafva derjemte ganska vigtiga befattuingnr, som icke, då accords-amorlissemeutsräntan afdrages, hafva större återstående lönebelopp än 2,000 ä 2,000 r:dr, landssecreterare och landskamererare med 8 ä 900 r:dr, landträntmästare med 7 ä 800 r:dr, häradsskrifvare med 2 å 300 r:dr och krouolänsmän med 200 r:dr. Under flere föreg:de riksmöten har detta ömmande förhållande i mer och mindre vidsträckt mån utgjort föremål för Regeringens och R. Sl:s öfverliiggningar; men del oaktadt har ännu ingenting väsendtligt, uträttats för dessa vanlottade embelsoch tjenstemäns bästa. Nuvar. Regering har i dess framställning om statsverkets tillstånd och behof fäst sin uppmärksamhet på detta vigtiga föremål, men utan verkligare tillgörande än det visserligen hugnesamma, men för de trängande behofven föga tillfredsställande löftet, alt lill nästa riksdag hafva detta ämne närmare utredt och en allmän lönereglering till dess uppgjord. Jag vågar emedlertid och till dess denna utredning och slutliga reglering hinner för sig gå och lill verkställighet hringas, föreslå all li. St. bevilja medel, som sätter Regeringen i tillfälle: l:o att fylla den brist, som ännu äger rum i det lönebelopp, som är 1837 är bestämdt för hvar och en landshöfding, emot det alt statscassan gör sig betald pä dessa förskotter efter hand, som de landshöfdingar afgå, hvilka hafva större lönevillkor än hvad nämnde års stat för dem upptager.
Lika oklokt som det är att utan nödiga försiktighetsmått bortskänka ett förtroende, som uteslutande angår en själf, lika orättrå- digt och förkastligt är det att göra det, då äfven andra äro inblandade däri. Genom ett sådant handlingssätt ikläder man sig ovillkorligen i första rummet det moraliska ansvaret för de olägenheter, som därigenom kunna ådragas dera. Men det gäller att vara försiktig äfven i mottagandet af förtroenden och det af flere grunder. Det är för det första icke så lätt att bevara en anförtrodd hemlighet, som man vanligen tror; genom en tillfällighet, ett förfluget ord kan den vara förrådd, hvilket, ehuru gjordt utan afsikt, likväl blir en källa till grämelse för den skyldige. Därtill kommer, att ett gifvet förtroende alltid fordrar ett dylikt till gengäld och sålunda mången gång tvingar en till större meddelsamhet än hvad man i annat fall skulle haft lust att visa. Mången håller före, att vänskapen mellan tvänne personer för att kunna äga bestånd och utveckla sig till sin rätta betydelse, nödvändigt fordrar, att en i alla afseenden fullkomlig inbördes öppenhjärtighet råder. Detta antagande kan emellertid omöjligt bestå inför en kritisk pröfning. Måste man väl för att visa en person sin vänskap ovillkorligen anförtro honom allt, d. v. s. äfven sådant, af hvilket han icke kan draga den ringaste nytta, men hvaraf man själf, om det blir vidare bekantgjordt, kan tillskyndas obotlig skada? Lägger icke en sådan oförbehållsam förtrolighet fastmera ett band på vänskapen, gör den ofri och tvuugen, eller motsatsen till hvad den borde vara? Alstrar den icke vidare en viss skygghet vännerna emellan genom att väcka till lif en misstanke om, att de ömsesidigt kunna förråda hvarandra, och kan den slutligen icke ofta utgöra ett oöfverstigligt hinder för att bryta ett vänskapsförhållande, som upphört att äga en inre grund? Om människorna endast ville komma till insikt om sitt eget bästa och taga sitt förstånd till råds i stället för att blindt följa känslans hugskott, skulle de äfven lära sig att bättre hushålla med sina förtroenden och ej vara färdiga att utan någon som helst säkerhet lämna dem till första bästa, som vill mottaga dem.
S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottet följande motioner, nemligen: t:o af Anders August Andersson från Ostergötlands län, om rättighet för tillverkare af svenskt bränvin att återbekomma tillverkningsafgiften. då sådant bränvin till utrikes ort utföres; uti hvilken motion Jonas Andersson från samma och Cart Casper Nettelbladt från Stockholms län sig förenade; 2:o af Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län, med hvilken Johan Victor Lundqvist och Johannes Andersson från summa län sig förenade, derom, att tull måtte åsättas vissa landtmannaprodukter samt tullen å bränvin höjas; lith. lill R. St. 3:o af samme ledamot, om ändring i tiden för bränvinstillverknings-afgiftens erläggande; 4:o af samme ledamot, om förändrad grund för fördelning af de för minut handel med eller utskänkning af bränvin och andra spirituösa drycker inflytande medel; jemte i anledning deraf afgifna yttranden; 5:o af Jöns Andersson från Malmöhus län, om ändring af straffbestämningarne för oloflig försäljning af bränvin, m. m.; 6:o af Anders August Andersson från Ostergötlands län, angående vissa än dringar i Kongl.
Skulle likväl Herr Grefven och Landt-Marskalken anse pröfningen af nu förevarande §. böra hvila, så hemställer jag, om icke den återstående delen af Utskottets Utlåtande äfven borde hvila , och Plenum afslutas, Herr Bergman: Herr Grefven och LandtMarskalken har väl bestämdt förklarat, att ifrågavarande §. borde ytterligare hvila; men jag tror att det är min rätt, att i detta afseende begära votering; och i händelse Herr Grefven och Uandt-Marskalken godkänner denna min begäran, så anhåller jag att vi måtte få votera. Dessutom torde jag få anmärka, att flera vigtigare mål blifvit hos Ridderskapet och Adeln afgjorde, då de närvarande Ledamöternes antal varit mindre, än det nu är. Herr von Hartmansdorff: Då jag hop pas, att Herr Belgman afstår från sin be - 33? Den 9 November. gäran om votering, får jag förena mig med hvad Grefve von Schwerin nu sednast yttrade. Herr von Hohenhausen: Enär detta är ett Betänkande, som Riddarhus-Utskoltet afgifvit, tror jag icke, att Ridderskapet och Adeln äro tvungnej att behandla detsamma i enlighet med Grundlagens föreskrift om allmänna frågor; och enär jag ej kan finna, att något förloras derigenom, att den nu förevarande §. livilar, tror jag, att man med fullkomlig annalogi kan bifalla det. Skulle nu Ridderskapet och Adelil jemväl, på sätt Grefve von Schwerin föreslagit, finna skäligt, att den återstående delen af Utskottets Betänkande bör hvila, så kan sådant ej förnekas, men jag hemställer om dertill är skäl, då vi hafva så ondt örn tid, och den alfor oss så dyrbar. Herr Riben: Just af samma skäl, som den värde Talaren, hvilken sist yttrade sig, anförde, eller för att spara tid, får jag underställa de Ledamöter, som begärt, att denna nu under öfverläggning förevarande §. ytterligare mätte hvila, om de icke kunde derifrån afstå, på det att vi lingö sluta pröfningen af Riddarhus-Ordningen, innan vi åtskiljdes.
Åkerhjelm har åberopat tackjernsutförsel till stöd för öfverlåtandet åt Konungen att höja tullen; men jag tror icke, att tackjern hos oss skall saknas, äfven om Bruksägarne skulle få betala det så, att tackjernsblåsarne dermed kunde vara belåtne; och jag finner icke det vara obilligt, om man ställde så till, att dessa lingö någon del af Bruksägarnes närvarande stora vinst på jernhandteringen. I öfrigt känner jag visserligen, alt, enligt RegeringsFormen, vederbörande skola böras vidalia beslut, som af Konungen fattas; men sorn erfarenheten visat, att sådant stundom blifvit ur - Den 28 October e. m. 337 uraktlåtet, så att sjelfva 1815 års ConstitutionsUtskott tillstyrkte en underdånig anhållan, att vederbörande publike Verk mer, än dittills, måtte blifva liörde, kan jag icke underlåta, att yrka, det bifallet till Utskottets förslag i n:te Grunden må blifva beledsagadt med det tillägg, att vid öfverlåtelsen till Konungen att minska tullen, fästes det vilkor, att det sker efter vederbörandes hörande. Hans Exccllence Herr Grefven och LandtMar skalk en gjorde proposition till bifall af den utaf BevillningsUtskottet i dess senare Utlåtande föreslagne elfte BevillningsGrunden. Hopades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att elfte BevillningsGrunden finge erhålla följande lydelse:
— Herr liZerlrjelin trodde, ätt likafä litet som lagar och Privilegier singö utsträckas öfwer deras ordalydelse, och i följe deraf Privitegiernes stad, Den 7 November. 485 stadgande uti z och 4 Z §, att alle perssner, som i PredikoÄmbeter och Laro,ränd leswa, hvarefter sin grad, heder och warde, borde oförryckt fa njuta och knbehälla sina friheter, förläningar samt andre deras Ämbeten tillhörande lagenheter och ordinarie underhäll, icke kunde hänföras'till andre af desse personer, än dem som lefwa och innehaftva omförmäla förmäner, eller sträckas till dem, hwitte deraf ännu icke blifrvit innehafware, äfwensä litet kunde KyrkoLagen, som utsätter inom hvilken tid Prestel genheter stola besättas, hwarom Pckvilegierna icke innehälla uägon förestrift, uti förewarande fräga åberopas som'en Grundlag, och Ledamöterne af det Hög» wördiga P esteStändet derifrån hämta dst af dem äberopade flöd, dä en sadan egenstap destomindre blif. wit KyrkoLagen i Regeringsformen tillerkänd, som jenne det att den icke finnes intagen bland i samma Regeringsforms 8s Z uppräknade G uiidlagar, uti dess 87 Z uttryckeligen stadgas ej mindre det Riksens Ständer äga gemensamt med Konungen magt att stifta allmän Civil och Criminal, samt RyrkoLag och att sadan förut stiftad Lag förändra och upphäfwa, än att frågor härom mä hos Gränden kunna wäckgs.
Sedan Högsta Domstolen infordradt utlåtande afgifvit, blef skrifvelsen den 23 Februari 1864 i Stats-rådet anmäld och ny sjölag under samma dag utfärdad. 35:o af den 26 November 1863 med förslag till lag om enskilda Banker utan rätt att utgifva egna Banksedlar. (184.) Efter det Högsta Domstolen den 18 Januari 1864 afgifvit underdånigt yttrande, blef ifrågavarande förslag den 1 November 1864 af KonglMaj:t uti Stats-rådet afslaget. 36:o af den 26 November 1863 med förslag till Lag för enskilda Banker, med rätt att utgifva egna Banksedlar. (183.) 1864 den 26 April förklarade Kongl. Majit i Statsrådet, efter Högsta Domstolens hörande, att itrågavarande förslag ej kunde i dess närvarande skick godkännas och anbefalldes tillika chefen för Finans-departementet, att i anledning af förenämnda förslag i underdånighet anmäla frågan om förändrad lagstiftning för enskilda sedelutgifvande Banker, med inskränkning till sådana föreskrifter, som kunna i administrativ väg meddelas. 37:o af den 27 November 1863 i anledning af Kongl. Maj:t nådiga proposition med förslag till ny Straff-lag. (185.) 1864 den 16 Februari, efter Högsta Domstolens hörande, i Stats-rådet anmäld och författning under samma dag utfärdad. 38:o af den 7 December 1863 angående förändrade stadganden i afseende på frejdebetyg. (209.) Den 20 Januari 1865 blef ifrågavarande förslag, efter Högsta Domstolens börande, af Kongl. Maj:t i Statsrådet hufvudsakligen gilladt och förordning samma dag utfärdad. 39:0 af den 6 December 1863 i fråga om arfsrätt för oäkta barn. (207) Sedan Högsta Domstolen den 16 Juni 1864 afgifvit infordradt underdånigt utåtande, har Kongl. Majit den 13 påföljande September vägrat sanktion å förslaget.
3 Detta förslag, för hvars uppgörande Lagberedningen äfven åberopat 1841 års Ständers underdåniga önskan, har val icke blifvit inför Rikets Ständer framlagdt; men frågan om inrättandet af förlikningsanstalter har emedlertid åter igen blifvit gjord till föremål för Ständernas pröfning. Riksdagsfullmäktigen Petter Pettersson från Jönköpings län har nemligen inom Hedervärda Bondeslåndet upptagit samma fråga genom en till Lag-utskottets behandling öfverlemnad motion, deri han, i afseende på föriiknings-kommitéers bildande och verksamhet, gjort följande framställning: “Väre i riket inrättade socken-nämnder skulle, efter min tro, härtill vara bäst passande till förliknings-kommitéer, som på förhand således redan voro organiserade, hvilka skulle på bestämdt ställe sammanträda, t. ex. åttonde dagen före livart i häradet infallande lagtima ting. Då vederbörande utfärdat stämning, sorn, utom ämnet för rättegången, skulle innehålla, åliggande vid ett lämpligt vite (af t. ex. 1 å 2 r:dr, de fattiges ensak) för parterne, att å uppgifven tid inställa sig inför den förliknings-kommité, der jorden ligger, om frågan rörde jord eller dithörande tvister, elier i ersättningsfrågor der svaranden hade sitt hemvist, å ömse sidor försedde med de upplysningar och handlingar, hvaraf de ville sig begagna. Härefter vore kommitéen i tillfälle att gifva sina råd och upplysningar samt sammanjemka stridiga meningar och göta förlikningsförslag, alllid med rättighet för parterne att emottaga eller förkasta desamma. Dessa ledamöter, vanligen de tvistandes vänner och socknemän, som de egde förtroende för, skulle då komma i tillfälle att förlika de stridiga meningarne, hvilka ock ofta såsom grannar torde bättre hafva reda på många sakers beskaffenhet, än af illa underrättade eller okunnige vittnen. Vore kommitéen så lycklig att kunna förena de tvistande, så vore deras mödor rikt belönte; önskade parterne att en eller flere af ledamöterne företoge en vidare utveckling genom liqviders och räkningars uppgörelse, som rörde ämnet, kunde de derför icke neka en billig ersättning, hvarförutan ingen dylik finge ega rum.
N:o 483, i anledning af väckt fråga om aflöning för Notarierne hos Riks-Stånden under en månad efter Riksdagens slut. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande fem Memorial och Utlåtanden: N;o 161, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i fråga om förslag till allmänna sladganden för folkundervisningens befremjande; N:o 162, angående verkställd votering, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i fråga om förslag till förnyad Förordning, angående grunderna och vilkoren för hemmans-klyfning samt afsöndring af jord eller annan lägenhet från hemman; N:o i63, angående anställd votering, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, angående förslag till Lag om sockenstämmor och sockennämnder; N:o 164, om anställd votering, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, angående föreslagen stadga om Fattigvården i Riket; samt ]N:o 165, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o i58, angående väckt motion om tillsättande af en Comitée för att utarbeta förslag till en förändrad National-representation. 536 Prot. Ut dr. den 10 Juni i Q 41 • Den io Juni i8{i. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Expeditio ns-Utskottets Memorial N:o 5a, angående vissa iagttagelser vid upprättande af förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser, rörande Extra Statsregleringen, blef samma Memorial af Ståndet bifallet. S. D. Då nu föredrogos Statsoch Banco-Utskottens Memorial: N;o 208, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 133; och N;o 209, i anledning af erhållen återremiss å Memorialet N:o 143, blefvo samma Memorial till handlingarne lagde. S. D.
En ganska betydlig förbättring i Sveriges och Finlands Geografi får tillskrifvas en «nskildt mans brinnande ifver för sitt Fosterlands Väl. Jag behöfver icke i milia Landsmäns minne åferkalla att det år den förtjenstfull och patriotiske Friherre Hermelins uppoffringar vi håfve att tacka för ett af de större sfeg till fullkomlighet Svenska Geografien gjordt. Från 1794 till 1809 säminandrogs och utgafs på dess bekostnad kar-tor öfver de flesta provineer; och når Fribert® . • Jiil. till Ridd. 0. Ad. Pr, 2 Baud - Den 3 Martil. Hermelin bade uppoffrat hela sin forlu ne, 6amt var urståndsalt art vidare fullfölja sina bemödanden för fosterlandets heder och vål, hembjöd h«n till Rikets Ständer vid Riksdagen år 1809 hela sitt dyrbara kartverk för en summa af Femtontusende Riksdaler Banco. Anbudet blef icke emottagit, utan två Stånd stadnade emot två, då tväntie af Ridderskapets och Adelns Ledamöter, Friherrarne Bonde och Adelsvärd , hellre ån att se Friherre Hermelins med så mycken omsorg utarbetade kartesamling förskingras genom försäljning på öppen auction, eller det sorn kanske varit värre falla i handerne på herrsklystne grannar, så erbjödo de sig att inlösa detsamma. Det blef sedermera fördelt på Actier, och fick namn af Geographiska Inrättningen. Från denna Inrättning hafva flere goda kartor utkommit och Friherre Hermelins primitiva plan att utgifva en fullständig kart-samling öfver alla Sveriges provinser fullbordades, ech har redan i flere år varit tillgänglig för Allmänheten att för lindriga priser erhålla. Geografiska Inrättningens karte-försåljning har icke dessa senare åren inbringat mer ån omkring 3 procents revenue årligen, och förlidet års behållning var så ringa att ingen utdelning ägde rum.
S. D ^ anledning af gjorda anmärkningar wid Allmänna Beswärs. och Oeconomie-Utskot. tets den i» dennes meddelade Utlätande öfwer de ffereS Memorialer angäende dels Allmänna Magazins-Inrättningens Styrelse och Förwalt. ning, dels utwägar att afhjelpa Spannemälens närwarande wanpris, beflöt Ständet äterremitz med anmodan till Utskottet att öfwer anmärk, ningarne med sitt yttrande ofördröjligen inkom. MS. Ot supra. Lx ?rolocoIIo 6»l»rlet Häman». Utdrag Utdrag af Protokollet, hältet HoS Bonde Ständet wid Urtima Riksdagen i Arebro den »6 Oktober 1810. S. D. o6eflötS, att de i Memorial af den 10 dennes frän Lonstitutions-Utskottet insände Anmärkningar och Förslag till förändring i Tryckfrihets. Lagen, enligt 8». §. i Regeringsformen, skulle hwila till nästa Riksdag, att dä först af kommande Ständer pröfwaS. Ot supra. Lx krotocoUo Labrisl Häman». Utdrag Zo - Den t 6 October. Utdrag af Protocollet, hället hos Bonde-Ständet tvid Urtima Riksdagen örebro den 16 October i8lo. S. D. föredrogs ä nyo Stats-Utjkottets, i anledning af Kongl. Masits Nädiga Proposi tion, angäende de pä Allmänna Indragnings Staten uppförde Eprra Löner och Pensioner m. ni., den 29 sistledne September meddelade Utlätande, i förening med Utffottets pä äterremisi, den iZ i denne mänad afgifne yttrande öfwer de HoS Bonde. Ständet gjorde anmärkningar; och blcf, efter framställning derom af Talmannen, StatsUtstottets Betänkande, till alla delar gilladt. l-lt supra. Lx Urotocollo Eabriel Öämaoo. Utdrag af Protocollet, hället HoS Bonde.
Jag anhåller, att Riddarhus - Secreteraren behagade upplysa oss, om hvad beslut de öfriga RiksSlånden i denna del fattats Under tecknad Riddarhus-Secreterarc : PresteStåndet har bifallit den af Utskottet föreslagne tull å koksalt. BorgareStåndet har nedsatt införseltullen till 32 sk. per tunna. BondeStåndet har beslutat, att tullen å koksalt bör förblifva vid hvad den för närvarande är. Friherre Åkerhjelm: Jag föreställer mig, att den obetydliga tillökningen i tullen å lok salt egentligen kommer att verka på den förmögnare klassen, som consumerar det mesta saltet. I de fattigare hushållen åtgå visserligen blott små qvantiteter. I detta fall, hvilket troligen är det verkliga, blir det endast fråga om några få ski 11 ingar för den mindre bemedlade consumenten, men deremot utgör det i det hela en betydlig tillökning i tullintraden, hvilken numera Den 3o O c t o b e r e. in. är i Stalsregleringen påräknad. Jag anhåller således om proposition till bifall å Utskottets förslag i denna del. Herr af Billbergh: Jag är hufvudsakligen förekommen af Friherre Åkerhjelm, och skall blott tillägga några ord i afseende på hvad Herr Cederschjöld yttrat. Med antagande af den öfvertygelse, att ett förmöget hus consumerar mera sofvelvaror, än de fattigare, bar han talat om opinionen, och att det skulle göra ett obehagligt intryck, om man ökade tullen på salt och fisk. Jag hemställer till den värde Talaren, på hvad sätt allmänheten skall få begrepp om, att vi öka 4 skillingar på salt. Priset omvexlar från en half till en R:dr mera eller mindre från det ena året till det andra. Huru skall allmänheten då kunna tro, att en så ringa förhöjning kan verka på priset? Men äfven antagit, att en del af allmänheten skulle fästa sig dervid; hvilket skulle göra obehagligare intryck, alt lägga tillökningen i skatt på den directa beskattningen, det vill säga uppföra den på debetsedeln, eller att lägga den på denindirecta beskattningen? Herr Skogmatij Carl David:
Ingen fin dam; en anspråkslös, nästan tarflig dräkt, med en kort handske på och den andra i handen, en röd, stor arbetshand. Hon såg sig förvirrad omkring, man märkte, att hon var ovan att resa. Så slog hon sig ner midt emot fru Löwe. — Kanske jag stör herrskapet? sade hon på någon sydtysk dialekt, jag skulle egentligen resa i tredje klass, men det finns ju ingen tredje klass på det här tåget — och så visade konduktören mig in hit. — Här är godt om plats, sade fru Löwe, i det hon flyttade undan plaidremmen, som var placerad bredvid den nykomna och som denna synbarligen ej vågade rubba. — Oh Gott bewahr, jag sitter bra, hur som hälst! Gnädige Frau vet väl inte, när vi äro framme i Wien? — Om fyrti minuter. — Är det så långt? frågade hon med trött ton. — Det är väl inte långt. — Jag trodde, det bara var en halftimme med snälltåg. — Nå, tio minuter mer eller mindre har ju ingenting att betyda, invände fru Löwe litet otålig. Hon var trött och började tycka, att det nya ressällskapet var väl konversabelt. — Jo, tio minuter är mycket för den, som är orolig och har ondt om tid, svarade fruntimret, i det hon vaggade med hufvudet, och lät höra ett sakta stönande, nästan en kvidan. Hon var synbarligen för nervös och upprörd, för att ej nolens volons meddela sig med den första bästa. När fru Löwe märkte det, gjorde det henne ondt, och hon började resignera. Hon vände sig om mot den främmande och betraktade henne uppmärksammare. Det var inte något vackert eller intressant ansikte, ej heller såg hon synnerligen ung ut, troligen var hon några och tretti år; men de grofva dragen upplystes af ett par mörka, ångestfulla, nästan feberglödande ögon. Det var en röd kant kring dem, som tydde på nattvak och tårar Hon såg ut som en handtverkareeller småborgarefru eller något dylikt.