Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 177. 23 hemställande dock Utskottet, beträffande den af Revisorerne väckta fråga om beredande under tiden af större fullständighet åt Kongl. Stats-kontorets memorial-böcker, att Rikets Ständer måtte bos Kongl. Majit, genom aflåtande skrifvelse i underdånighet anhålla om förständigande till vederbörande, att i nämnde böcker, sedan erforderliga uppgifter från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länen inhemtats, införa sammandrag för hvarje år öfver de särskilda hufvudtitlarnes besparingar, brister och reservationer, till lättande af öfversigten å samma titlars ställning, äfvensom att, enligt det afgifna förslaget, inrätta särskilda konti för spanmålen å Kronans magasin å Skeppsholmen och de Stats-verkets bergseffeker, som äro å jernoch metall-vågen, i hufvudstaden upplagde. Stockholm den 11 Juli 1854. STOCKHOLM, TKYCKT HOS N. MAKCUS, 1854. Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 178. 1 M:o 118. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Juli 1834, kl. 2 e. m. Utlåtande i anledning aj Kongl. Majlis Nådiga Proposition (N:o 68) angående inqvar terings-sky Idig lie ten i Stockholm. (U. A.)
S. D. Föredrogs ett från Höglofliga Ridderskapet och Adeln ankommet protokollsutdrag, JV° 311, innefattande dels underrättelse derom, att Ridderskapet och Adeln vid behandling af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JV2 118, i anledning af motioner rörande undervisningen i elementarläroverken och dermed sammanhängande ämnen, godkänt Utskottets i slutet af Betänkandet, under punkten 5:o afgifna förslag, med elen förändring, att i stället för ordet »elementarläroverken, infördes orden »universiteten, elementarläroverken och folkskolorna», dels inbjudning till de öfrige Riks-Stånden, alt Ridderskapet och Adelns ofvanberörda beslut biträda. Ståndet antog den framställda inbjudningen. S. 1) Uti prolokollsutdrog, J\s 531, bade Vällolliga Borgare-Ståndet, med underrättelse, att det, vid pröfning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JV5 119. i anledning al motioner, om ändring i författningarne, angående handelsoch näringsrätt, godkänt 8:de punkten bland de föreslagna vil - Prot.-Utd.rag 437 koren för handels idkande, med utbyte af orden, »pä minst en mils afstånd från stad», mot ordet »der», inbjudit Högvördig» Preste-Ståndet och Hedervervärda Bonde-Ståndet att i omförmäida beslut sig förena; och blef denna inbjudning af Ståndet antagen. S D.
Men i afseende på sjelfva saken vill jag yttra några ord, i synnerhet i anledning af Herr Munck af Rosenschölds begäran örn instämmande med BorgareStåndet deruti, alt inskränka undersökningen om städernas donerade jord blott till den, som för inqvarteringsbesväret tillkommit. Som det icke är möjligt alt göra en sådan undersökning partielt, utan att den Den i5 J a n u a r i i e. m. blifver ofullständig, mäste den ske i allmänhet och upptaga vilkoren för allt, som blifvit städerne i och för ett eller annat ändamål tillagdt. Derigenom kommer Rikets Ständer i tillfälle, att rätteligen bedöma inqvarteringsbesväret. Det hav blifvit yttradt af Herr af Billbergh, att någon ändring i närvarande förhållande icke kan ske utan Ständers och Konungs sammanstämmande beslut, Detta är den enda fråga, hvari jag vill svara den värde Ledamoten, att ett sådant beslut redan inbegripes uti Konungens lemnade sanction till Rikets Ständers beslut åren 1809 och 1810, Om genom den undersökning Utskotten föreslagit, det utrönes, att några andra anslag icke behöfvas än en lämplig distribution af de medel, som tillhöra städerna, och på sina ställen komma dessa tillgodo, äfven der inqvartering icke finnes, kan hela det sökta ändamålet vinnas genom en enkel reglering. Jag anhåller således om bifall till Utlåtandet, och bestrider den inskränkning BorgareStåiidet beslutat. Herr Hjerta, Gustaf: Jag instämmer i det förslag den siste värde Talaren afgifvit, och anser mig derjemte skyldig, att, i anledning af Herr af Billbergns anförande rörande 1823 års StatsUtskotts Betänkande, yttra, det 1812 års beslut helt och hållet var ett missförstånd, eller en glömska af 1809 års concession. Då framkom en af Skånska Städernes Representanter och begärde, att, till Den i5 Jan ti ari i e. m. 235 lättnad af Skånska inqvarteringsbesväret, städerne i Skåne skulle få Bancolån emot låg ränta. Detta begagnades då för att helt och hållet glömma 1809 års concession.
Blefvo dessa 3,ooo gevär verkligen för hvarje år obrukbara och behöfva de utgallras, så kan jag ej undertrycka den lanken, alt alltför ringa vård örn gevären äger rum, och då bör detta kunna hjelpas; men jag får också öppet gifva tillkänna, att alltför liten anledn. till en sådan förmodan finnes, ty efter hvad jag sett är vården om gevären temmeligen god. Måhända är vid brukningen någon gång mindre noggrannhet iakttagen, som gör att ett och annat försl i tes, förrän det behöfdes. Jag anser i alla händelser den principen vara oriktig, alt man skall helt och hållet cassera ett gevär, för det att det är mindre godt. Jag vet ej hvarföre man icke kunde hafva det qvar i förrådet. Man har talat om, att med sådana gevär ”slår man ej ihjäl någon fiende;” men jag hemställer likväl om ej ett mindre godt gevär är bättre att hafva, än intet gevär. Iakttoge man större noggrannhet, när man utgallrade gevären och classificerade dem samt behölle dem, som ej vore alldeles odugliga, så skulle säkerligen flera goda gevär finnas än som nu är förhållandet. Uppgiften att 3,ooo gevär skulle behöfva årligen utgallras gör att jag och många andra med mig, kanske ännu mer än jag, måste misstänka, att behofvet ej är så stort, som det af Regeringen blifvit uppgifvet för att kunna complettera förråden. Den som omöjligen kan inse, att 3,ooo gevär årligen behöfva utgallras, kan icke heller fatta, alt, såsom Hr Lefre'n anfört, det skulle behöfvas 8o år för att, bringa gevären i våra förråder till det antal som erfordras. Om man antager, att endast r,ooo gevär om året behöfde casseras, så skulle visserligen ej dessa 8o år åtgå innan antalet blefve fyldt.
Jag har ansett mig skyldig afgifva denna förklaring, på det man ej af denna § må tro sig hafva att frukta några nya eller ytterligare kostnader för Statsverket. Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s den 5 dennes på bordet lagda Mern.: N:o 295, ang:de den uprättade nya EiksStaten; och N:o 296, ang:de öfverlemnande till K. M. af det nya Eeglementet för Eiksg:sKont. Föredrogs och bifölls Bevilln.Utskrs den 5 dennes på bordet lagda Betänk. Nrn 34, med förslag till Bevillnings summans fördelning. Föredrogos och biföllos LagUtsk:s den 5 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 88, i anledn. af väckt motion, angående ett tillägg till 20 § i Kongl. Förordnm om inteckning i fast egendom; N:o 89, i anledn. af väckt motion om uphäfvande af skyldigheten för den, som under HofEätt vädjar, att ställa borgen lör kostnad och skada; samt 462 Den 6 Mare e. m. N:o 90, i anledn. af väckt motion om förändring af 17 kap. 32 § RättegångsBalken. ITr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 5 e. m.; hvarefter H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 f. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Limlagen den 6 Mars 1858. Plenum kl5 e. m. Justerades 3 prot.-utdrag för f. m:s plenum, samt pleni-protokollet för den 15 sisth Januari. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.- Utsk. inkomne förslag till E. St:rs underd. skrifvelser till K. M N:o 259, ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster; och N:o 201, med öfverlemnande afen Bevillnings-stadga; hvilken detta förslag vidfogade stadga nu jemväl justerades.
Dito mot 3 procents dito . Lifränte-Lånet Trollhätte Slussverks Lottsedlar Högstsalig H. M:t Konung Carl XIIRs Hemgifts-Capital Riksgälds-Contoirets Obligationer, utan ränta, utgifne till ersättning för Svenske Medborgares, genom Skeppsupp bringningar, lidna förluster å Götha Canal-Bolags-Insättningar af 70,444. 24. — å den till understöd för Södertelje Canal anvisade Summa 32,333. 16. — 242,333. 16. 1,967,333 200,000 Capital. 2000. — 375. — 92,898. 36. Expenser samt förskott till Resekostnader : . 1,442. 9. Pension till Rikets Ständers f. tl. Justitite.Ombudsman, Friherre Mannerheim . F örvaltn ingsom ko stn a der för Riksgälds-Contoiret: Aflöning (med inberäknande af Herrar Fullmäktiges Honoraria 8,000 R:dr.) Ljuspenningar Arfvoden på Stat, nemligen: till Vederbörande Tjenstemän vid Post-Contoiret i Stockholm R:dr 100, dito i Wexel-Banken R:dr 100, Kammereraren samt Casseuren i Riksgälds-Contoiret för Hufvud-Räkenskapernes afslutande 200 R:dr, eller tillsammans Gratificationer: Utgifterj i och för Credit-Sedel-rörelsen, utom ajloningen: 4,292. — 462. — 216. 38. 1,221. 32, Papper till Credit-Sedlar Formulairers tryckning Dito falsning och skäring Dito H vitstämpling Nummerering, datering, underskrifning samt inkomne för, nötte sedlars granskning och annullering . Pensioner , 716. 32. *— Expectance-Löner 320. — Ytterligare utgifter för 1828—1830 Arens Riksdag
Jag tror att härvid $å inånga gynnande och vig - Den 4 April e m. 107 tiga omständigheter sammanstöta, att knappt näsmon Hamnbyggnad kan jemföras med denna, lag återkommer till hvad jag förut yttrat, att det nemligen är en stor skillnad, om orten berns af en idog och flitig folkstam, eller om motsatsen inträffar; och jag får i detta afseende ilott upprepa, att Jönköping ligger i medelpunkten af Småland. Jag finner väl, likasom StatsUtskottet, att all möjlig sparsamhet i Statsutgifter bör iakttagas, och yrkar derföre ej att något anslag till detta ändamål nu bör ske; men hemställer om icke Betänkandet bör återremitteras till Utskottet, för att tillse, om ej någon tillgång framdeles kan yppas, och örn ingen annan utväg skulle blifva, så tror jag, att någon del af g:de HufvudTiteln lika väl och bättre kan användas till detta behof, än till (lera andra. Jag vill dock härmed ej säga, att medlen böra bestämdt anvisas att utgå af gtde HufvudTiteln, utan anser det vara bäst att öfverlemna åt Styrelsen att tillse, huruvida de öfriga behofven medgifva, att det erforderliga beloppet der tages. På sådane grunder hemställer jag, om ej, med hänvisning, att ärendet borde uppskjutas, för att vid slutet af Riksdagen och sedan Stats-reglereringen blifvit uppgjord, kunna bestämma om någon för ändamålet användbar tillgång: å g:de Hufvud-Titeln kunde blifva öfrig, Betänkandet må till StatsUtskottet återremitteras. Herr Tham, Wollrath: Då jag i flera ir haft det uppdrag, att bevaka de oeconomiska äremder, som angå Lerbäcks Bergslag, skulle jag anse mig försumma e» pligt, såsom denna Den 4 April e. m. orts Fullmäktig, om jag ej vid detta tillfälle förenade mig med hvad Herr Grefve von Platen nu anfört. Jag utbeder mig att blott få tillägga några ytterligare anmärkningar och skall ej länge uppehålla Ridderskapet och Adeln.
Hvad nu först beträffar jordbruksfastighet, så föreställde sig Utsk:t, att då denna sades i allmänhet vara taxerad till ’/3 af sitt verkliga värde, så skulle, om den, såsom man afser, hädanefter taxerades till detta verkliga värde, men procenten deremot nedsattes till något under '/3 af hvad den förut varit, snarare en liten nedsättning upkomma än en förhöjning. Deremot skulle i afs:de på stadsfastighet 2:ne saker tagas i 'betiaktande, hvilka Gr. Mörner icke velat erkänna; först och främst att i allmänhet öfver hela verlden och i Sverige liksom annorstädes betalas jordfastighet högre jin all annan egendom. Skälen dertill äro flerfaldig», bland andra: den större säkerhet, jorden ger sin egare för fortfarande värde, det småningom stigande värdet af jorden m. m. Då således inkomsten i allmänhet är högre af annan fastighet, än jord fastighet, så måste den proc., som beräknas i och för afgiften eller beräknas efter kapitalvärdet. vara något mindre på jordfastighet än annan fastighet, såvida någon rättvisa i afs:de på beskattningen skall ega rum. Allt detta har Gr. LTgglas äfven erkänt. Den andra omständigheten åter, hvars riktighet hvarken han eller Gr. Mörner vilja medge, är att man skall göra något afs:de på nuv:de beskattningsgrund. Det må visserligen vara sannt att man kari få en teore tiskt vackert upställd lag. om man icke gör det minsta afsule på hvad som f. n. finnes, men i allmänhet förtjenar väl det befintliga att mest upmärksammas, synnerligen om det under flera åldrar har rotat sig; i annat fall händer att man vid en ny lagstiftning, 186 Den 22 Angnsti f, ffl. i st. f; att åstadkomma jemnhet och billighet, mången gång åstadkommer motsatsen, och jag hemställer hvad intryck allmänheten skulle känna deraf om den finge veta, att. sedan den nya bevillnihgsforordn:n blifvit satt i verket, jordbruksfastighet skattade ungefärligen detsamma sorn förut, kanske något mindre, men stadsfastighet högst betydligt mindre?
Ja, Aralia är mitt namn. Jag har visserligen också ett tillnamn, men för alt säga sanningen, är jag icke på det klara med, hur det egentligen lyder. Men det vill jag säga, att medlemmarne af vår släkt alltid hållit sig uppe, och att hvilken som helst af oss i sina bästa år kan anses som en prydad för den finaste salong. Den art, jag tillhör, har vackra, gröna, 7- å 9 flikiga blad. Jag är ful numera, men — jag har varit vacker, o c h det är ej a l a, som kunna säga sig ha varit det. Jag är född i Stockholm, men så såldes jag upp till norra Sverige. Vid den tiden var jag väl ungefär ett år gammal — som herrskapet hör, fick jag tidigt börja att pröfva på lifvets växlingar. Här uppe i Norden har jag emellertid växt och frodats; jag har nu snart varit här åtta år. Jag har under denna tid fålt flytta en " gång, men i båda hemmen har jag haft min plats ej i, men invid ett fönster beläget åt sydost, och, hvar jag bott, har man haft den omlänksamheten alt på andra sidan galan sätta upp en stor byggning för att skydda mig mot den skarpaste solen — jag tror åtminstone att detla varit meningen. Man har alllid bestått mig med god jord, vatten endast då jag varit törstig, men då rikligt. — I bland, då jag ej fick vatten så fort som jag ville, brukade jag låta mina blad (hvilka annars stodo utåt och uppåt) tillika med stjälkarne få ett fall nedåt, och då gick det så bra för människohänder alt föra mina eljes styfva stjälkar upp o c h ned. » Se, nu är Aralian törstig! » sade man då. Det kan väl tyckas, som om jag skulle farit illa af alt få bli törstig, men det bekom mig icke det ringaste. Ännu förra vå- ren fick jag omkring 25 nya blad, under det att jag ej förlorade på långt när lika många; också har det aldrig varit så långt mellan stjälkfästena att bladen behöft sitta och längta efter hvaraun '. Fyra gånger på åtta år har jag blifvit omsatt.
St. hade vid i8>4 års riksdag begärt, alt en comité skulle hildas, för att utreda skilnaden emellan den gamla nu gällande lagen och det nya lagverket. Denna comité' skulle äfven särskildt utmärka de ekonomiska frågorna och derigenom försätta R. St. i tillfälle att sedermera, under en eller flera riksdagar, såsom orden föllo i R. St:s lind. skrifvelse härom, kunna granska det vigtiga lagförslaget, innan R. St. för deras del föreslogo detsamma till antagande såsom gällande i detta land. Denna nya comité' organiserades år 1835 och inkom till K. M. med und. hemställan om en inskränkning i comiteens åtgärder. Denna hemställan synes af comitéen ganska väl motiverad, såsom grundad derpå, att 0111 icke comitéens förslag antogs, skulle större tidsutdrägt uppkomma vid sakens behandling, och ytterligare svårigheter förete sig. Comitcen bestod af 3:ne erfarne jurister. Desse åberopade äfven sin likstämmighet i åsigter med den gamla Lag-eomiteen, hvars kunskaper i ämnet ingen lärer vilja förneka. I Statsrådet befunno sig också vid detta tillfälle 3:ne kunnige och lagfärne män. Man kan således säga att 6 upplyste och sakkunnige män tänkt lika i saken och ansett den föreslagna förenklingen mest ledande till det åsyftade vigtiga ändamålet. För mitt begrepp ligger det derföre ofattligt, huruledes denna Statsrådets mening kunde föranleda till en aumärkn. som borde grundlägga desse embetsmäns utsättande; D e n i J u L i f. m. celi enda grunden derför synes också vara Const.Utsk:s olika opinion med deras. Utsk. har i 3:dje punkten anmärkt vid det för s. k.
Ledamöterne i denna Direction utses sednast inom fyra månader från den dag, då Kongl. Ma:jt afgifvit dess, Nådiga pfoposition till Rikets Ständer angående Statsverkets tillstånd och behof, af Ridderskapet och Adeln in pleno, genom omröstning ibland sådane Adelsmäo, hvilka, enligt 41 §. RiksdsgsOrdnin - 56 ffen 4 DCiembtr t. »t. gen, ej äro förhindrade, att till Ledamöter t Utskott väljas. Direetionens RiksdagsBerättelse bör så tidigt af RiddarhusUtskottet granskas, att Ridderskapet och Adeln, i anledning af det yttrande Utskottet deröfver bör afgifva, må kunna inom nämnde tid pröfva samma berättelse, och huruvida Directionen må hafva dass åliggande, i afseende på Riddarhusoch Stiftärer.dernes förvaltning, rätteligen fullgjort. Ej må Leda not af RiddarhusDirectionen derjemte kunna vara Fullmäktig i Rikets Ständers Bank, eller i deras RiksgåldsContoir, eller Revisor öfver desse Verks samt Statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning. §• 49- Har RiddarhusSecreteraresysslan emellan Riksdagarne blifvit ledig, och tjensten af RiddarhusDirectionen tillsvidare tillsatt, på sätt den för Directionen gällande Instruction omförmäler, bör inom åtta dagar efter andra anteckningen Ridderskapet och Adeln, genom allmän omröstning, afgöra, om valet af Ridderskapet och Adeln gillas eller ej. Imedlertid före den af Directionen förordnade Secretararen protocollet vid Ståndets sammankomster, utom vid den öfverläggning, som, rörande detta ämne, kan uppstå, och den i sammanhang dermed skeende omröstning.
Denna lydelse har blifvit antagen af Bidderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, hvaremot Presle-Slåndet beslutat inskjutande efter ordet ”står” af meningen ”äfvensom i enahanda fall för egendom, om den ej af landtbo eller arrendator inne - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial M 194. 7 hafves,” och Borgare-Ståndet biträdt detta Preste-Ståndets beslut endast med utelemnande af orden ”landtbo eller”. Och får Utskottet på grund af de skäl, som redan i fråga om Riks-Ståndens beslut öfver mom. 5 af 1 I :te § i förslaget till förordning om koramunal-styrelse på landet blifvit af Utskottet anförda och jemväl här torde finnas ega tillämplighet, vördsamt inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Ronde-Ståndet, att i afseende på lydelsen af förevarande 4:de mom. af § 12 instämma i det af Preste-Ståndet fattade beslut, såvidt detsamma blifvit jemväl af Rorgare-Ståndet biträdt. Af § 13, sådan den lyder i Utskottets förslag, har mom. 2 blifvit af samtliga Riks-Stånden godkändt. Mom. 1 åter, hvilket har följande lydelse: ’’Röstegande vare berättigad att sin ”talan och rösträtt i allmän Rådstuga på annan man öfverlåta; dock må ingen på ”grund af fullmagt föra talan för mer än en röstberättigad,” har endast af BondeSlåndet blifvit utan förändring antaget. Bidderskapel och Adeln har ansett ordet ”man” böra utgå och Prestesamt Borgare-Stånden hafva icke allenast utbytt detta ord emot ordet ”röstegande”, utan äfven efter orden ”föra talan”, tillagt orden ”rösträtt utöfva”.
Der var det lugnt; ingen enda besökande syntes till i museets källarvåning, som han långsamt gick igenom, njutande af lugnet, utan att egna en blick åt de antika marmorgudar och gudinnor, han passerade förbi. Då stod han med ens, vid slutet af det långa galleriet, ansigte mot ansigte med kärlekens gudinna i marmor, skönheten utan armar, den bedårande Venus Milo. Hennes blick tycktes riktad ned emot honom, sorgsen och blid på samma gång. Hvarje drag i hennes ansigte bar en prägel af gudomlig höghet och gudomligt allvar; och ändå var munnens uttryck så lefvande mildt, icke ett leende, men på gränsen af ett leende. Han vek tillbaka inför detta ansigte, han sjönk maktlös ner på bänken, gripen af samma nervernas paralysi som den gången, då han såg in i den unga flickans ögon vid terminsafslutningen i Düsseldorfs lyceum. Länge, länge satt han ensam i det tomma galleriet och stirrade med tårdränkta ögon på denna bild af gudomlig skönhet, mejslad ut i marmor af en okänd menniskas händer; och till sist var det som om han sett hennes bröst höja sig och hennes läppars möteslinje vidgas ut till ett leende fullt af medlidande och godhet — öfver honom, som egnat henne sitt lifs dyrkan och som nu för sista gången släpat sig inför hennes ansigte, tillbedjande henne med blicken ur ett par ögon, öfver hvilka hon sjelf lagt sin förlamande hand. Mellan dessa två episoder låg hans lif som ett oöfverskådligt siffertal, der hvarje siffra var en kvinna, som han älskat. — Utanför dessa episoders ram stod blott en enda kvinnogestalt — La Mouche. Han reste sig upp i stolen, tog ett bref som låg framför honom på bordet och läste det omigen för tjugonde gången. Han läste det med ett leende öfver sig sjelf; han var ju en narr, en gammal utbrunnen narr. Slog icke hans dumma hjerta nu med lika häftiga slag, som trots någonsin i forna dar, då han var ung och narraktig.
S. D. Såsom icke erfordrande någon Ståndets åtgärd lades till handlingarne: Expeditions-Utskoltets Memorial N:o 8, i anledning af återremiss af Utskottets förslag till underdåniga skrifvelser N:ris 117, 118 och 119, angående reglering af utg fterne V under Riks-statens 1, 2 och 3 Hufvud-titlar. Den 12 Augusti. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-IJtskottets den 9 dennes på bordet lagda Memorial N:o 302, i anledning af verkställda omröstningar angående tullbevillningen. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets den 9 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 303, i anledning af väckte motioner om vidtagande af nödiga kontroller å användande af städernas tolagsmedel för dermed afsedda ändamål, fann Ridderskapet och Adeln för godt att med afslag å Utskottets Utlåtande, bifalla det uti förenämnde motioner framställda förslag till underdånig skrifvelse i ämnet. Från Högv. Pr este-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets följande Memorial och Utlåtande: Prot.-Utdrag den 12 Augusti 1851. 477 N:o 302, i anledning af verkställde omröstningar, angående tullbevillningen; lades'till handlingarne. N:o 303, i anledning af väckta motioner om vidtagaqde af nödiga kontroller å användande af städernas tolagsmedel för dermed afsedda ändamål; bifölls. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 129, angående ytterligare minskning i Utskottets Kansli-personal. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial T*I:o 310, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 258. Från Vällofl. Borgare-Ståndet.
Detta biföll Konungen, och behagade i nåder tillägga: ”Enligt 21 § Reg.F. har Konungen 2:ne röster i Högsta Domstolen. Jemlikt 19 § tillhör Högsta Domstolen att gifva lagförklaringar, och Konungen| har icke i dessa frågor rätt till veto. Således är Högsta Domstolen i detta hänseende iklädd en myndighet, utöfver den som grundlagen tillerkänner K. St. K. M. liar fästat II. St:s uppmärksamhet på nödvändigheten att ändra dessa stadganden, genom nåd. propos:r vid riksdagarne åren 1823, 1829 och 1840. De 2:ne förra propostna hafva icke blifvit antagna. Den sednaste hvilar till afgörande vid nästa riksdag. Nationen befinner sig således ännu fortfarande i samma ställning som hittills, lill följd af ordslällningen i denna §, som tillägger Högsta Domstolen en uteslutande rätt att meddela lagförklaring, en rättighet, som R. St. icke äga utan Konungens sanction. Emedlertid och oaktadt de fel och misstag, som kunna ägt rum vid grundlagens redigerande, vill K. M., nu såsom alltid, gifva exempel af aktning för denna lags helgd.” Jag tillstyrker antagande af Const.Utsk:s ifrägavar. betänk. Frih. Cederström , Jacob: Vid de tillfällen, då R. o. Ad. och öfriga RiksSt. öfverlagt i samma ämne, har utgången blifvit afslag å det gjorda förslaget. Men detta kan vara likgiltigt. Frågan är nu ånyo före, och man skall således tillse, hvad som är samhällsnyttigt eller icke. För min del har jag redan yttrat hvad jag anser vara nyttigt, det vill säga, att vidblifva hvad som är. Jagvill yttra några ord till stöd för denna min mening i anledn. af hvad som här blifvit deremot sagdt. Man har nemi. påstått, att Högsta Domstolen skulle nu äga rätt att säga hvad Konungen menat eller icke menat i en lagbestämmelse. Det är likväl icke Konungens mening, som är i fråga då en lagförklaring skall gifvas, utan frågan är huru den lagen skall af domaren tillämpas.