Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frölichs fråga, hvarföre jag gjorde denna motion i sammanhang med milt förslag till gemensam tanka i representationsfrågan, särdeles sorn Grefven sjelf hjelpt mig med svaret, då han med sill lilliga och målande framställningssätt visade huru möjligen en balancering kunde komma att inom Utsk. äga rum. Det är just en sådan balancering, som jag med min motion åsyftade, emedan jag fruktar, att det skall blifva särdeles svårt för Utsk. att sammanjemka de skilda meningarne och jag i allt fall önskar, att Utsk. icke mätte vidtaga någon åtgärd i detta hänseende, då vi af erfarenheten veta, att dc Hesla eller åtminstone de vigtigaste frågor inom Utsk. blifvit afgjorda genom den aflagda sedelns öppnande, och denna fråga ostridigt är af för stort inflytande på samhällets väl, för att man skulle slå tärning om utgången. Tvenne önskningar hafva likväl blifvit framställda i afseende på min motion, som jag måste besvara. Den ena var af Gr. Frölich, som begärde, alt jag mätte ändra mitt yrkande om remiss så, att den begärdes till Ekon.Utsk. i st. f« lill Const.Utsk. Ehuru gerna jag än skulle önska hans röst till biträde för milt förslag, kan jag likväl icke gå in härpå. Motionen Innehåller, alt för den händelse, att Const.- Utsk. anser sig icke kunna medhinna att utarbeta eli förslag, så skulle Utsk. föreslå den tind. skrifvelse!); och icke lärer Ekon.Ulsk. kunna bedomina hvad Const.Utsk. i detta fall tior sig om. Gr. Anckarsvärd har begärt, att jag mätte låta frågan hvila lill närmare riksdagens slut. Jag kan icke medgifva denna begäran, af det skäl jag nyss anförde, eller alt jag önskar, att Const.Utsk., inseende omöjligheten att sammanjemka meningarne, mätte utan omgång vidtaga den af mig föreslagna utväg. Flr Gripenstedt har yttrat sig emot delta förslag, derföre att han vill förmå Regeringen att directe åtaga sig saken. Jag fruktar likväl att della icke vore en klokt vald utväg. Det är godt och väl att
Anmäldes och bordlädes nedannämnde, från Utsk:n inkomna Betänk:n, nemi. från Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t: N:o 16, i anledn. af väckt motion om lindring i de båtsmansrotehållare åliggande skyldigheter; N':o 17, i anledn. af erhållne återremisser å Betänk:t N:o 3, i fråga om anläggande af en fyr å klippan Bonden, om anslag till fyrfartyg vid Sydost-brotten och vid Kallegrundet m. m.; N:o 18, i anledn. af väckt motion om inrättande af en diligensförbindelse emellan Stockholm och Carlskrona utefter östra kusten; N:o 19, i fråga om förändring af bestämmelserna i K. Br. d. 5 Febr. 1808 och K. KammarCoHegii derpå grundade kungörelse den 29 i samma månad, rörande företrädesrätt till besittning af kronojord; 272 Ben 22 Janl. Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- oell Ekon.Utskit: N:o 15, i anledn. af vackt motion örn förändrade bestämmelser rörande successionsrätten till rinder bruk skatteköpta hemman; N;o 16, i anledn. af väckt motion om uphörande lör framtiden af den stångjernsbruken åliggande skyldighet att deltaga i kyrkooch prestg;! rd s by gg n ad; N:o 17. i anledn. af väckt motion om utfärdande af förbud emot elgjagt under 10 års tid; N:o 18, i anledn. af väckta motioner om förändrade föreskrifter rörande tillsättandet af klockare, organister och folkskolelärare m. m. Opnades Hrr Eföktorers lista vid val af en ledamot i Konst.- Utsk:t efter N:o 1.398 Frih, Ihre, fullm.
Derigenom fär ConstltnumisUtskottet ej iner än den, Utskott i allmänhet, gemensamma rättigheten, att bereda malen, och Riksens Ständer hafwa sig förwarat att fjclfme afgöra huru förflaget till förändring skall wara npränadt. Aerr UeutLkcrons, Larl, föreslog, akt Kongl. Majus nådiga propositioner mätte med skyndsamhet afgöras. Zerr Landt-N7arskalken anmärkte, att detta more en särkildt, ej hit hörande fraga, invarefter Herr Landt - Marskalken hemstälde hurnwida Ridderskapst och Adelli ansage någon handläggning tvid Constiintione-Utskottets nu granskade betänkande af nöden, eller detsamma böra anses hwilands jill nästa Riksdag» Ropades Nej Aepr Landt-Ukarskaliken ftamstälde widare ben fragan om Ridderskapet och Adeln ansage de nu gjorde anmärkninggrne hindra betänkandets anragande. Ropades Ja» Zerr Landt-Ukarstalken proponerade pä sätzan grund, att detsamma mätte till ConstuutionsUtskottet, beledsagad! af' anmarkningarne, äter sörwisas. Bifölls. I anledning af Herr Ueutercronas erinran^ sörefiog Herr Landt-Marskalken, alt de af Riksens Ständers Utskott, till hwilkas handläggning Kongs SZ8 Ben s Junit. Kongs, propositioner hlifwit hänwisade mätte sn« modas, all med utläkgnden öfwer desamma till Riksens Ständer inkomma sä skyndesamt som mä? lens beskaffenhet och omständigheterna kunna med?
Lag desto hellre bör afhjelpas, som uppehåll i utmätningen eller försäljningen kan deraf förorsakas; och att de diarier, hvilka under-executor, enligt Kongl. Förordningen den 28 Junii 179S, är skyldig att föra och hvar tredje månad till Konungens Befallningshafvande insända, böra innefatta fullständig anteckning om beskaffenheten af de hinder, under-executor vill, till sin befrielse från ansvar för fördröjd verkställighet åberopa.; äfvensom att, i ändamål att för Konungens Befallningshafvande underlätta möjligheten att rätt bedöma den uppbörd, under-executorn i utmätningsväg har om händer, samt kunna med anledning deraf vidtaga nödige åtgärder till bevarande, af parters rätt, samma diarier böra i en column upptaga beloppen af alla de fordringar, hvarföre utmätnings verkställighet under tiden är äskad, och, i en annan column, utvisa allt hvad på samma tid blifvit redovist, med inoch utgående balancer. I öfverensstämmelse med desse åsigter, får, till Rikets Höglofl. Ständers närmare ompröfvande, Utskottet vördsamt framlägga följande förslag till författning i ämnet: Med ändring af Kongl. Förordningen deri u December 1766, angående Kronofogdarr skyldighet och ansvar i utmätningsmål, Kongl. Brefvet den 1j fulii 1775, om Magisiraternes åliggande vid Domars och Utslags verkställande, och Kongl. Förordningen den 4 Mars 1752, angående försäljning af gäldbunden fast egendom, varder härigenom stadgadt: 1:0. Ä landet skall Kronofogde, inom Tre månader från den dag, då Dom eller Utslag, hvarå utmätning följa bor, till honom af emnås, ej allenast hafva fullgjort sin skyldighet medelst utmätning, aitan ock, då lösegendom, som bor säljas, är i mät tagen, hafva verkställt försäljningen deraf, samt af försäljningssumman, så långt den förslår, borgenärens fordran betala, derest borgenär om utbekommande af betalningen sig anmäler. 2:0.
Ingen kan beskrifva hur de nu älskade husbonden där på gården, sedan de fått behålla honom hos sig ett par år. Och hvad han hade att ge! Hvad han var mycket för sitt hem, synnerligast om julen! Han hade ej sin plats i någon soffa eller gungstol, utan på en hög, smal, glattsliten träbänk i spiselvrån. När han kommit upp där, red han åstad på äfventyr. Han for rundt om jorden, steg upp till stjärnorna och högre ändå. Han ömsom spelade och talade, och allt husfolket samlades omkring honom och hörde på. Hela lifvet blef stolt och skönt, då denna enda själs rikedom öfverstrålade det. Därför älskade de honom, såsom de älskade julen, glädjen, vårsolen. Och när den lille Ruster kom, var deras julfrid förstörd. De hade arbetat fåfängt, om denne skulle komma och locka bort husbonden. Det var orättfärdigt, att den suparen skulle sitta vid julbordet i ett fromt hus och förspilla all julglädjen. På julaftonens förmiddag hade den lille Ruster sina noter färdigskrifna, och han nämnde då några ord om att ge sig af, fast det naturligtvis var hans mening att stanna. Liljekrona hade blifvit påverkad af den allmänna förstämningen och sade därför helt tamt och matt, att det var väl bäst, att Ruster stannade där han var julen öfver. Den lille Ruster var eldfängd och stolt. Han vred upp sina mustascher och skakade det svarta artisthåret, som stod likt en mörk sky öfver hans hufvud. Hvad menade Liljekrona? Skulle han stanna, därför att han ej hade andra ställen att fara till? Å, tänk bara hur de stodo och väntade på honom på de stora järnbruken i Bro socken! Gästrummet var i ordning, välkomstbägaren fylld. Han hade en sådan brådska. Han visste bara inte, till hvem han skulle fara först. »Bevars väl,» svarade Liljekrona, »du skall nog få fara.» Efter middagen lånade den lille Ruster häst och släde, päls och fäll. Drängen från Löfdala skulle skjutsa honom till något ställe i Bro och köra raskt undan, ty det såg ut att bli yrväder. Ingen trodde, att han var väntad, eller att det fanns ett enda ställe i trakten, där han var välkommen.
Maj 29 Juni g. 15 Joli a. a. 31 Juli b. 24 Aug. h. 28 Mars b. 3 Maj b. 8 Mars b. 25 Juli b. 25 Juli b. 15 Mars b. 8 Mars a. a. 26 April a. a. 15 April b. 3 Maj b. 6 Maj b. 27 Maj b. 16 Sept. b. 6 Maj b, i4 Juni — b. 17 Juli b. 28 Febr b. 17 Maj b. 20 Juli b. 15 Mars b. 5 April å. 5 Febr a. a. 8 Mars b. Il Mars a. 24 Mars 13 Maj g. 22 Juni h. 7 Juni b 13 Mij a. a. 7 Juni b. 29 Maj b. 15 Sept. b. 10 Maj b. 14 Juni b. 17 Juli b. 23 Febr, b. 17 Maj b. 25 Juli a. 21 Mars b. 1 April b. 5 Febr. a. a. 8 Mars b. 11 Mars 24 Mars 13 Maj g. 22 Juni b. 7 Juni b. 13 Maj a. a. 5 Juni Borgare ståndet. Kommittée, för granskning af Kapten Stjern svärds förslag till organisation af Försvars-verket m. in „ om nedsättande af en sadan för undersökning Kommittéer, upphörande deraf „ tillsatte sedan 1809, kostnaderne för Kommunala bestyr, dels afgifvande af rapportör och General-sammandrag derom och dels rättighet för Ledamöterna i Kommunal-nämnder att för deras besvär njuta ersättning Kommunala utskylder, om förändrad be räknings-grund derför Kommunerna, om åliggande för dem att hafva tillsyn å ordningen vid fängelserna, se Fängelser. Kongl. Majlis iNådiga Propositioner och Skrivelser • Nådiga Tal och Berättelse vid Riksdagens öppnande den 23 November 184-7, om hvad i Rikets styrelse sig tilldragit sedan 1844 och 1845 årens Riks 4af? • • •„ •.
Jag hade trott, att om Ståndet har rättighet alt frångå ett beslut, vore det äfven en ståndsledamot öppet alt härom göra förslag; men om jag ej har någon rätt härtill, önskar jag åtminstone att få Hr Gr. o. Landtnäs yttrande deröfver till prot. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad. redan fattat ett beslut i ämnet, kunde fråga ej blifva om annat, än antingen om R. o. Ad. behagade qvarblifva vid sitt redan fattade beslut, eller om Ståndet ville instämma i något af de andra Ståndens. Af sådan anledn. hade H. Ex. ledan en gång framställt propos. till instämmande i PresteSt:s beslut, hvilken propos. fl. Ex. nu äfven förnyade. Ropades starka ja, blandade med nej; hvarjemte votering begärdes af Frih. Boye. Frih. Boye: Jag har begärt votering, men afstår derifrån, om Hi' Gr. o. Landtm, blott behagar bestämdt förklara, huruvida jag haft rättighet att få propos på mitt förslag. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då II. Ex. förklarat, det han ej kunde göra någon annan propos., än de han redan omtalat, ansåg H. Ex. sig ej förpligtad att afgifva någon ytterligare förklaring, utan hemställde, då votering blifvit begärd, att den nu måtte få företagas. Frih. Ehrenborgh: Jag anhåller för min del, att den begärda voteringen måtte få försiggå utan vidare uppehåll. Frih. Boye: Jag begär, att Riddsecret. måtte till prot. upptaga, att jag tvenne gånger begärt ett förklarande af Hr Gr. o. Landtm., utan att derå erhålla svar. Upplästes ett förslag till voter:spropos., innehållande i ja-propos:n instämmande i PresteSt:s beslut samt i nej-propos:n förblifvande vid R. o. Ad:s i ämnet redan fattade beslut. Frih. Boye:
Ingen af dessa omständigheter finnes likväl af StatsUtskottet va* ra iakttagen* Jag kan af dess Betänkande icke en gång hemta ledning för mitt onidöme, huruvida någon förlust här verkeligen ägt rum eller icke» man har väl sagt, att AdvocatFiscalen förlorat påräknade sportler» men hvilka desse sportler äro, och af hvad beskaffenhet, såsom t. ex. mer eller mindre laglige, säkre eller endast beroende af tillfälliga händelser, derom har man lemnst oss i fullkomlig okunnighet, och i stället nöjt sig med att tillstyrka uppförandet å Stat af den utaf Regeringen heviljade årliga gratification 500 R:dr, hvilken benämning icke olydeligen synes visa, det ersättningen hufvudsakligen är grundad på godtycke, ^och att den lika lätt kunnat bestämmas till två- å tredubbelt belopp, i fall man så behagat. Det är af sådan anledning och med öfvertygelse om nödvändigheten att varsamt behandla alta frågor, hvilka kunna leda till något prejudieat i en framtid, sorn jag vågar ödmjukast hemställa, o,m icke Betänkandet i denna del bör återremitte - v 5oo Ben '27 Afayf /. m, ras till StatsUtskottet, för att, efter inhemtade till J förlitlige upplysniogar i de omständigheter sorn här ofvan äro anmärkte, inkomma med ett' derpå grundadt förslag till sportelersättning för AdvocatFiscalen i Götha HolRätt. I öfrigt torde det tillåtas mig vid detta tillfälle upplysa, huru en nästan lika beskaffad sportelersättnin^sfråga,som den nu förevarande, helt nyligen af Regeringen blifvit afgjord. KammarCollegil , Secreterare ingick nemligen till Kongl. Maj;t med underdånig ansökan otti ersättning med 500 Rtdr Banco årligen för de sportler honom frångått, derigenom att Kongl. Maj;t nn mera sjelf i Nåder tillsätter LandsKammererare, Land'Räotemästart och Kronofogs detjensterne, hvar å Fullmakter förut af KammarCollegium blifvit utfärdade. Uti nådigt svar härå af den 20 nasti.
M. torde täckas låta till allmän efterrättelse i Nåder kungöra, hvilka afgifter hvar 17* Underdåniga Skrivelser. och en Stad ma eg» uppbära; fran hvilka stallen de till hvarje serskild Stad böra utgå, saint slutligen till hvad belopp de bora utgöras. Eiksens Ständer framhärda etc. N:o 335. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Ad. d. 17 Nov. 1823, Preste-Ståndet d. 19 — •—• Borgare-Ståndet d. ig —- —. Bonde-Ståndet d. ao —• — Riksens Ständers underd• Skrifvelse, angående förklaring af 11 §. i Kongl. Förordningen den iä Julii 1818, o/n Inteckning i fast egendom. S. A. K. Riksens Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad å de olägenheter, som uppkomma derigenom, att det uti 12 §, af E. K.. Mtts Nådiga förordning dea 13 Julii 1818, angående inteckning uti fast egendom, innehållne stadgande, att inteckning icke må beviljas i hus, annan byggnad och vattenverk, hvarmed ständig rätt till grunden icke är förenad, af Stats-Domstolarne och serdeles af Stockholms Rådstufvu-Rätt, tillämpas äfven då inteckning sökes i sådarte Stadsegendomar, som befinnas å sä kallad ofri grund.
svara, bad henne taga plats där. X. och lät sig och d e unga. Fattiga barns boklån. p å g å. b l i r fallet. Ännu är tid Kamraten, illustrerad tidning för Sveriges ungdom. till den det 32-sidiga, rikt utstyrda julnumret, deltaga i pristäflingarna. porträtt af den djärfve luftseglaren, öfveringeniör Andrée i hans resdräkt samt en afbildning af hans ballong. F r å n Iduns läsekrets. Ellen. Det bästa, billigaste och helsosammaste kaffe är värt ångrostade och malda H u s h å l l s k a f t e å 1:05 pr Vs k g. s o m finnes äkta e n d a s t uti vår butik Stockholms Kaffe-Aktiebolag 4 Klara östra kyrkogata 4 IDUN 342 hennes hufvud värkt och ögonen svidit, ej haft tid att laga ordentlig mat åt sig, utan lefvat på kaffe för att sedan vecka efter N å g r a e k o n o m i s k a funderingar. vecka få vänta på den välbehöfiiga arbetslönen. Skräddare och sömmerskor känna Af mycket af det gentila lifvets frånsida. Ellen Bergström. H u r u sjukt, huru genomfrätt är icke allt (Forts.) detta! H u r u måste det ej inverka på mänKärvad de många behofven angår, är det vikniskors ställningar och förhållanden! L ä m n a r utrymme skall finnas för allvarligt arbete, man i detta som i måDga andra fall ett för långsam förkofran, för ostörd trefnad och finger, måste snart hela handen följa med. M a n glädje under sådant. D e unge männen äro måhända de, som måste i sin grodd kväfva detta otidiga begär efter saker, för hvilka m a n har föga eller mest skatta åt det missbruk, vi här sysselingen användning. A l l t detta myckna för sätta oss med.
Nu var allt tyst. Ingen menniska syntes. Endast förödelsens styggelse låg öfverallt. Den slagne tjenarn, qvarlefvor efter de slagtade djuren, de blodiga, grinande djurhufvudena i de sönderslagna fönstren, allt påminnte henne om, att hon ej blott drömt en gräslig dröm. ”Min mor, o Gud, hvad har blifvit af henne”, ropade Sigrid ångestfullt, sprang till vindsluckan och ryckte opp den. Äfven här var allt tyst. Men huru komma ned? Dock denna tid byggdes ej höga rum. Sigrid var lätt och van att springa utför de höga åsarne i nejden, och nu i sin ångest bäfvade hon ej för att våga ett djerft försök. Med ett hopp stod hon på farstugu-golfvet, och lyckades komma oskadd ned. Från rum till rum sprang hon nu, sökande sin mor och ropande henne. Lyckligtvis kom hon först åt den sida, der hon lemnat fru Metta, och undgick sålunda faran af att begrafvas af taket i det rum, der bjelkarne voro genomsågade. Nu tyckte hon sig höra svar på sina rop, och fann slutligen fru Metta, utmattad af ansträngning att försöka göra sig lös. Med ett glädjerop sprang Sigrid fram, och grep en på bordet liggande knif; snart voro banden afskurna och mor och dotter lågo i hvarandras armar. ”Detta har jag till straff, för att jag mången gång ömkat allmogen och klandrat herr Klas för hans stränghet! Ömka sådana röfvare och hedningar, ja. Jo, jo, när paddan kommer till välde så pöser hon! Mina kor, mina präktiga kor! Ser du, der ha de odjuren ställt Rosans hufvud, min alrabästa ko, som mjölkade sex kannorom dagen, och som alldrig smakade på sitt morgonfoder, om inte jag hade klappat henne på det der samma fattiga hufvudet förut. Och mina snälla kalfvar och qvigor, och Liljan, och Dockan, och Blidaros, och Mansikka, och Murikki, alla döda”, och fru Metta grät så att hon snyftade, något som Sigrid aldrig förut sett henne göra.
För öfrigt lärer del endast göra sig i afseende pä cassör och publika werks medel, och blir i allt annat fall en ökad börda för lantagare», uran att wara nägon för capitalisten. Det är deremot efter min tanka endast igenom - Den 3 Augusti. 497 liom en beräkning af behållen inkomst svM denna kan träffas; det är endast pä en sadan grund fvm en progressiv afgift bör aläggas-. Jag tror> Ltt denna bör och kan jemte capirativns och fastighets äfgiften erläggas. Dä arbets förmägan är grunden för den ena och jordens warde och afkastning för den andra, blir ben okända förmögenheten som bestar i capitaier, handels och näringswinst, grunden för den sednare och allesamman, foiade pä erk i sakernas natur oföränderligt förhållande, böra och kunna sa inrättas, akt den ena tjenar till jemkning och lättnad för den andra, att de samfält gifwa del efter tillgängarnL högst Möjeliga resultat. Om alla capitaler ifrån 16 R:d ga §. underkastas afgift; om wid upgift af behållen inkomst afdrag endast tillätes för bewisliga skulder; om denna upstatcnings methode anwänves ivid alr som kan kallas okänd förmögenhet; oM nödige contrvller, soM k. cp. en proportionerad högre afgift kvid BoUpteckningat, i händelse af oriktig upgift, tilläggas, sa skulle jag förmoda, att den okända förmögenhetens afgift stulle grfiva wida mer än man nu kan påräkna.. Del ar derföre icke Min kanka, ätt öfwerflöds afgifken stulle indragas. Jag tror den kan tillfredsställa en del af de stalidragande och att den bör bibehällas emedan under en lid af allmänt behof det icke stavar att äfwen fåfängan blifwer tanerad, Menför qtt fullkomna saken hade afwen af« gist pä caracterer bordt tilläggas. Sedan jag nu således tagit mig friheten yft ira Andra
Det är här rätta stället att framhålla, hurusom hela den egendomligt finska verldsåskådningen liksom koncentreras kring ett enda betydelsefullt ord, synty. Allt i verlden kan förklaras, om man blott får reda på dess ursprung, det som gifvit upphof dertill. Så är det med de späda blommorna på marken, med skogen, blåsten, ja smärtan och plågorna; sjelfve äro de intet annat än yttringar af den makt, som gifvit dem upphof. Alla enskilda företeelser i verlden hänföra sig sålunda ytterst till ett ursprungligt väsende, hvarifrån de alla, äfven "de med skaparkraft begåfvade andarne, gudarne, framträdt".82 I hela detta betraktelsesätt ligger den mest uppenbara öfverensstämmelse med Inderns; dessa synty-sanat förekomma också i ofantlig mängd och utgöra sjelfva grundvalen för det finska medvetandet. Betraktade med stor vördnad för sin helighets skull, hafva de ända till våra dagar bevarats i folkets sinne, ehuru ofta allt minne af deras betydelse redan försvunnit. På den ståndpunkt af utveckling Finnarnes mytologiska föreställningar hunnit genomskimrar ännu natursidan hos de flesta gudagestalter. Det vore orätt att härvid, liksom några gjort, kalla den finske sångarns fantasi fattig och sparsam. Likt Indern älskar han att hölja hvarje gudomlighet i en skimrande slöja af de mest glänsande färger. Man behöfver blott erinra sig Pohja jungfrun, som sitter vid regnbågens rand i en hvitglänsande drägt, väfvande på en gyllene väf med en väfsked af silfver, eller Ilmarinen, som vandrar vid himlaranden i blåa strumpor och brokiga skor, utrustad med en eldgnistrande skjorta och hållande i handen det blixtrande Kaleva-svärdet, allt erinringar om honom såsom himmelens eller luftens gud. Och lika lysande framställas Wellamos mör och skogens jungfrur. Så hopar äfven den äldsta indiska dikten, på sina gestalter allt hvad i företeelsernas verld finnes lysande och skönt. Men detta bevisar för dem begge endast en så mycket större brist på inre andlig skönhet, hvarigenom formerna blifva dimmiga och genomskinliga, samt på det högsta obestämda.
Den ii Junii f, m, På dessa grunder skulle jag tro, att t g och 19 §. $. i nu gällande förordning om inteckning i fast egendom böra utgå, och i det stället en samfält §. införas af ungefär följande lydelse: “ Är inteckning sökt elter beviljad uti flera Fastigheter, ■utan.att uppgifvit 'dr, för hvad del deraf hvar och cn ■ särskilt häftar, och sökes ä samma tid, eller sed* nare, ; inteckning uti den: ena eller andra fastigheten enskildt, varde i sådant fall ingen af de sökta inteckJiiilgar. ne beviljad förrän den cnskilta fastighetens värde, i förhållande till de samfäldt pantsattes, blifvit af Domstolen , antingen efter alla veder bör andes åsämjande, eller efter skedd värdering , fastställd och anteckning • derom a hufvudskriften skedt. Till rättelse för alla framdeles meddelande betyg öfver inteckningarnas beskaffenhet, , flagge Domaren, att förhållandet härmed i Intecknings-Protocollet införa och lände det sedermera till efterrättelse vid tvister om betalningsrätt, Till innehafvare af den gemensamma inteckningen låta sin rätt upphöra i af seende på en eller annan fastighet, åge löf dertill; njute 'dock sedermera icke, mteckningsrätt i den återstående panten för större belopp af sin intecknacle fordran, än efter afdrag, enligt det stadgade förhållandet, derest ej alla de hvilka i denna återstod, på samma tid eller .senaré, vunnit inteckning finnas hafva medelst anteckning på hufvudskrif törne, lemnal sitt samtycké. I händelse den begärta återremissen beviljas anhåller jag att dessa anmärkningar må åtfölja. Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade Den 11 Junii J. m> 197 om Ridderskapet och Adeln ansåg LagUtskottets Betänkande, böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar till Utskottet återremitteras. Ropades Ja.