Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då ett rörelsecapital förminskas, falla äfven prisen, likvisst endast för de Näringar, som ej kunna återhålla att producera till öfverflöd, och hvilket nu är casus med Spannmålen; ty producerade vi Spannmål endast dagligen till det parti hvarje tärande person af Landtmannen beställde, skulleden varan blifva högt taxerad, äfvensom om man till exempel kunde producera en rik stöfvelskörd, skulle genast ett sådant öfverflöd af hvad som verkligen kan förslitas befordra samma varas fall till kanske 8 R:dr i stället för 24 RrdrRiksgrs; dessutom ser man ju , att alla menniskans behof behålla sitt värde relativt till utländska myntet, utom Landtmanna-producterna, endast härrörande från en obestämd productions-förmåga. Den 13 April. 283 Som vår Bevillning allt sedan år 1809 , då vårt rörelsecapital så betydligt ökades, på ett sådant Capital varit och är grundad , så kan omöjligt denna Bevillning utgå , om rörelsecapitalet är otillräckligt. Och sorn jordbrukaren ej förvållat de oredor och förluster Nationen får vidkännas genom en öfver all beskrifning öfverdrifven importhandel, härrörande mycket från en missbrukad Nederlags, frihet, som aldrig kan hindras , så vida ej stränga Författningar mot Lurendrägeriet blifva fastställda, så finner jag det vara hårdt, om Jordbrukaren ensam skall uppbära alla olägenheterna af bristande ordning, hvari han ju oskyldigt iråkat, endast genom för stark production, som likvisst ej borde komma oss till last, då man betraktar af hvad värde denna Näring verkligen borde vara för en Nation, corn ofta nog nödgas anlita Utländningen om dagligt bröd. Herr Grefve Adolph Mörner säger: när tillgångar saknas att. köpa, mäste hvar och en inskränka sina behof så mycket som möjligt, och åtgången minskas således snart sagdt på samma sätt, som dä missväxt inträffar; således skulle , enligt Herr Grefve Adolph Mörners yttrande, Spannmåls. consumtionen förminskas genom ett minskadt rörelsecapital.
Hos Magistratens Ordförande kunde ej förväntas den insigt i krigstjensten, som erfordras att tillhålla truppen till lydnad och ordning, samt att för detta ändamål, vid förefallande behof, rätt använda extrajudiciella bcstratlningar; och ett militärbeläl. som härtill icke är bemyndigadt, förmodade jag ej heller kunna i öfrigt fullgöra, hvad till dess befattning hörde. Då imedlertid bristens afhjelpande icke utan svårighet torde låta sig göra, helst i fall det ej kunde ske annorlunda, än genom anställande af eget officersbefäl för så liten trupp, men 111ig veterligen icke någon olägenhet eller oordning, såsom härrörande från det närvarande förhållandet, hittills blifvit öfverklagad; har jag, under förutsättning, att Kongl. Majit af sådan anledning skulle finna godt alt låta detsamma ytterligare fortfara, likväl ansett mig böra i underdånighet hemställa, 0111 icke Kongl. Majit måtte täckas härom meddela uttryckligt nådigt förordnande, så att ej mer måtte hända, det utöfningen af den traditionella bcstrallningsmakten komme att såsom en olaglighet anmärkas. Mig veterligen har nådigt beslut i detta ämne ännu icke blifvit fattadt. Vid genomseende af Rådstufv urättens i Malmö dombok för år 1851 har jag anmärkt det förhållande, att sedan en person, hvilken inkommit med ansökan att få sin egendom till borgenärer afträda, och dervid fogat bouppteckning, upptagande tillgångar till ett belopp af 48 ltidr riksgäldssedlar, blifvit af Rådstugurätten förständigad att förskjuta de i och för målets handläggning derstädes belöpande kostnader, förslagsvis antagna till 0 riksd. 52 sk. banco, men förklarat sig icke kunna detta belopp erlägga, Rådstufvurätten genom utslag den 28 April s. å. sig utlåtit, att som sökanden, oaktadt det honom meddelade föreläggande, icke aflemnat de i och för målets handläggning vid Rådstufvurätten erforderliga, till nämnde belopp för - slagsvis antagna kostnader, all vadare åtgärd i anledning af hans ingifna afträdesansökning alltså komme att förfalla.
Jag har yttrat nog och slutar med begäran om bifall till betänk. Gr. von Fersen: En ledamot bar hänvisat mig alt från sjelfva saken utgå med min opinion och icke fästa mig Den i8 Maj. vid, huru långt riksdagen är framliden. Jag finner visserligen icke någon tvekan vid att yttra mig om saken; men jag tror, att sådant nu tjenar till ingenting, då den i alla fall kommer att stå öppen lill framtida afgörande. Jag har allt skäl att instämma i Utskrs förklaring, att ärendet icke kan af LagUtsk. till vidare afseende upptagas; ty det är icke åt LagUtsk. öfverlemnadt att, i fall af tvist, bestämma, hvilka frågor voro af civillags eller ceconomisk beskaffenhet. — Anmärkntr emot en förment oriktig uppfattning från Regeringen i detta afseende tillkomme en helt annan behandling än LagUtskts. Den behöfver icke antydas; den är tydlig och klar. Ovilkorligen hvälfver sig hela frågan deromkring, huruvida den är af civil eller ceconomisk beskaffenhet. På afgörandet deraf beror den, och till detta afgörande är LagUtsk. icke competent. Jag förnyar mitt yrkande om bifall. Frih. Åkerhjelm, Gust. Fredr.: Jag hade icke ämnat yttra mig i denna fråga, enär jag förut på detta rum uttryckt min mening, såväl i anseende å principen i allmänhet, som hvad särskildt beträffar den nåd. contrapropos:n; men då jag hörde yttras, att de Herrar och män, som tillstyrkt Konungen att åtskilja vexelstadgan uti civil och ceconomisk, hade försökt en usurpation på R. St:s rätt, samt att man bort använda en sådan kraftyttring för nyttigare ändamål, så anser jag mig skyldig tillkännagifva, att Konungens rådgifvares förklaring af deras åsigt i denna del ingalunda erfordrat någon kraftyttring, och jag kan icke föreställa mig, att någon särskild ansträngning vore nödig, för att se ensak från olika synpunkter.
Svenska myntets räkneenhet skulle fastställas till i Rrdr Silfver, i enlighet Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 24. 3 med det skrot och korn, som Myntordningen af den 9 Maj 1835 bestämmer, och att denna väkne-enhet, svarande mot 1 R:dr R:gs eller 32 skilling banko, borde benämnas Riksdaler samt indelas i 48 skillingar, och hvarje skilling i 4 styfver; samt Kongl. Majrt, uppå Rikets Ständers derom gjorda underdåniga anhållan, härå lemnat sin nådiga sanction, med förklarande derjemte, att Kongl. Majrt, sedan de för det nya myntsystemets fullständiga ordnande och tillämpning i afseende på allmänna räkenskapers förändring, utskylders debitering, vexelkursens noterande, höters beräkning m. m., nödiga upplysningar hunnit inhemtas, ville i nåder förordna om tiden och sättet att bringa samma system i verkställighet; så har Kongl. Majrt, uti en till Rikets nu församlade Ständer aflåten proposition af den 20 December nasti, år, gifvit i nåder tillkänna: att vid de öfverläggningar, som föregingo Kongl, Majrts nyssomförmäldta beslut, det icke undfallit Kongl. Majrts uppmärksamhet, hurusom, bland de flere förslag till ett ordnadt myntsystem, hvilka tid efter annan blifvit framställda, de, som afsett decimal-räkningens införande, rättvisligen tillvunnit sig många anhängare och att, bland åtskilliga härvid uppgifna alternativer, räkne-enhetens indelning i 100 delar erbjöde Väsendtliga fördelar, så väl med hänsigt till enkelhet och lättnad vid räkenskapsföring, enär i afl räkning skulle erfordras endast 2:ne kolumner och vid serskilda summors sammanräknande blott behöfde användas enkel addition med de 2:ne sista zifli ornas frånskiljande, för att finna det i slutsumman ingående belopp af hvardera myntsorten, som ock i anseende till detta systems öfverensstämmelse med bruket inom de fleste civiliserade länder; dock hade Kongl. Majrt trott sig, det oaktadt, böra lemna företräde åt Rikets Ständers ofvanberörde förslag, emedan detsamma i afseende på verkställigheten syntes vara förenadt med ett, jemförelsevis till fördelarna af förändringen, ringare mått af kostnader och besvär, än införandet af den, från förra räknesättet mera afvikande, tiooch hundradetals räkningen; att de utlåtanden angående sältet för det vid sednaste
Denna följd synes mig äga ett ytterligare stöd uti 90 §:n i RegeringsFormen, som stadgar, att under Riksens Ständers eller deras Utskotts öfverläggningar och pröfning må icke uti något annat fall eller på något annat sätt, än denna Grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågor om embetsmäns till■ och afsättande, enskilda medborgares förhållande m. m. Att hos Riksens Ständer anmäla de fall, då en embetsman gjort mer än upfyllt ofvannämnde stora och vigtiga skyldigheter: att iagttaga Rikets sannskyldiga nytta och med oväld, nit, skicklighet oell drift utöfva sitt embete, vore således i min tanka att öfverskrida gränserne af Utskottets genom Grundlagens ordalydelse bestämda befattning och verkningskrets. Om denna rättighet tillhörde ConstitutionsUtskottet, skulle äfven deraf i min tanka ovedersägligen följa den förbindelse att för alla de embetsman och handlingar, som här äro ifråga, utsträcka granskningen ej blott till deras enlighet med Lagens föreskrift, utan äfven till hvad grad de äga en större förtjenst, än den af upfyllda skyldigheter: en granskning, som efter hvad jag kan inse Grundlagen ej åsyftat. Kanske skulle de finnas, som ansågo ett sådant kallande af allmänna upmärksamheten till vissa personer och handlingar och den deraf följande jemförelse såsom ett indirecte ogillande af andras förhållande eller såsom ett förringande af andras förtjenst. Jag vågar ej påstå, att denna följd deraf skulle böra dragas, icke [hjeller uppehålla Utskottet med betragtande af de olägenheter, som deraf kunde följa, om så vore. Jag tror mig endast böra anmärka, att 134 Den 11 Maj 1812 denna slags granskning möjligen kunde i framtiden leda till personella afseenden, främmande för Utskottets ändamål, samt till stridigheter, vidlyftighet och tidsförlust, hvilka altid böra undvikas, då det kan ske utan öfverträdelse af bestämda föreskrifter.» Härmed förenade sig Biskopparne Doctor Tingstadius och Doctor Faxe.
Jag frågar då: hvad vill det säga, att Ståndet nu vidblefve sitt beslut, annat an detsamma som Hr Landtm, förklarat, eller att Utsk:s förslag förfallit? Har jag orätt, så ber jag att Hr von Hartmansdorff, som härom tyckes hafva en annan tanke, ville mig derom öfvertyga. Hr von Hartmansdorff: Ståndets förra beslut innehöll ett afslag å voter:s-propos., såsom innefattande ett villkor af ekonomisk och administrativ beskaffenhet, och emedan 2 Stånd derom stannat emot 2. Det var således att icke någon votens-propos. skulle antagas. Jag anhåller att R. o. Ad. icke matte instämma hvarken med BorgareSt. eller med PresteSt., utan endast förblifva vid sitt förra beslut, att bevilja anslag till Carolinska institutet lika med de öfriga Stånden, men utan några tillägg af villkor, förklaringar eller hvad det vara må. Hr • Lag er h j el m: Jag hemställer vördsamt till den sista värda talaren, om icke hans mening kan finnas innesluten i PresleSt:s beslut, åtminstone så nära att lian dermed skulle kunna åtnöjas; ty i detta Stånds upplästa prot.utdr. eller inbjudning förekomma de orden, att ingen votering kan äga rum i förstärkt StatsUtsk. Jag tror åtminstone, att dessa ord förekomma i PresteSt:s inbjudning, och ifall så är, hemställer jag till den värda talaren, om icke hans opinion kunde inrymmas i den inbjudning, som nu är föremål för öfverläggning eller votering inom R. o. Ad. Hr Frih. o. Landtm, upplyste, i anledn. af Hr Lagerlijelms anförande, att PresteSt:s uttryck, att ingen votering kan äga rum, influtit, såsom Hr Landtm, uppfattat sakeu, i prot.utdr. bland motiverna till Ståndets beslut. PresteSt:s beslut, som, innan propos. framställdes, för R. o. Ad. upplästes, hade icke innehållit denna framställning utan vore af följande lydelse: Hr Landtm, uppläste derefter samma mening utur 356
utan äfven med stor vedermöda i alla sina Medan spadet häraf (eller buljongen) ännu kokar, lifsdagar, hvadan jag anser det vara en mänilägges s. k. tunnbröd. Upptages, då det är väl niskovänlig tjänst befria dem från ett dylikt blött, och ätes m e d kallt s m ö r. D e n n a rätt användes allmänt på landet s å s o m elände, att de måga taga sig annat för händer. söndagsfrukost. Poiatispalt. R å, skalad potatis rifves, och sedan vattnet väl fått bortrinna (omkr. en t i m m e åtgår härför), tillsättas korneller hvetemjöl samt Landtlig husmoder. Teater och musik. Kungl. Operan. De ytterligare aftalade Bötelföreställningar, hvilka vi i förra numret o m n ä m n d e, gingo o m intet på grund af en envis halskatarr, s o m tyvärr hindrade konstnären att under den närmaste tiden uppträda och föranledde h o n o m att redan i början af förra veckan från Stockholm återvända till T y s k l a n d. Den stora opera-nyhet, Verdis » Ottello », s o m ännu återstod den m u s i k ä l s k a n d e allmänheten under detta spelar, gafs i m å n d a g s första gången för till sista plats utsåldt hus. B l a n d åhörarne märktes konungen, kronprinsen och prins Eugen m e d talrik uppvaktning. V ä l 3 0 gånger m å s t e titelpartiets innehafvare, hr Ödmann, framträda, delande bifallet m e d fröken Oselio och hr Isimdqvist, D e s d e m o n a s och Jagos representanter, hvarjämte hr Nordqvist efter operans slut upprepade gånger och under starka bifallsrop framleddes af fröken Oselio och hr Ö d m a n n. Den sistnämnde hyllades dessutom vid forsla aktens slut m e d två lagerkransar och b l o m m o r. Med n ö j e konstatera vi, att detta rikliga bifall var fullt förtjänt.
Jag anser mig skyl dig tillkännagifva, att ett sådant förslag, som det Herr Gyllensvahn nu framställt, äfven af StatsUtskoG 4 6 Den 16 September /. m* tet blifvit väckt, och genom ProtoCollesUidrag (lil de förenade Utskottens plenum ankommi.t. Stats Utskottet hade nemligen ansett postskjutslegari bu* ra, såsom Herr Gyllensvahn äfven nU yrkat, förhöjas; men när frågan förekom vid de förenade Utskottens sammanträde, var det en så bestämd pluralité för den meningen, att man icke nu botde ingå i någon närmare profning af mäle t, Utart uppskjuta dermed till nästa Riksdag, att jag inom mig är fullkomligen bfvertygad, att man Svårligen kan genom en Sterremiså vänta något annat resultat, eller någon ändring af beslutet. Man tanke sig den talrika samling, söm hildas af tre de största Utskotten, och att de remonstrationer, sorn då gjordes af ett helt Utskotts Ledamöter, icke kun* de tillvägabringa en annan opinion, än den som Utskottens Betänkande angifver, — och man må sedan besinna, om någon rubbning deri iäter kunna genom den begärda återremissen åstadkommas. För min del skulle jag således önska, att saken itu genast blefve afgjord, oaktadt jag visserligen är öfvertygad, att Stats Utskottets förslag var det bästa* Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Utskottens Be" tänkande böräj i anledning af Herr GyllenSvahnS dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Ropades Ja och Nej< Herr Gyllensvahn t Jag torde få Uplyåä, att BondeStåndet återremitterat Utskottens förevarande Betänkande) och da således målet 1 alla fall
Hr Mannerskantz gjort, hvilken anmärkn. är af den beskaffenhet att den synes gifva godt hopp derom att BorgareSt. skall vara beredvilligt att frångå sin mening. Detta anser jag vara en högst vigtig omständighet, ty eljest skulle ofelbart mycket krångel häraf kunna uppkomma. Då man har denna förhoppning och dermed förenar den bestämmelse, som PresteSt. gjort, samt den närmare bestämmelse om tiden för förskotternas lemnande, hvilken Hr Rosenblad har uppgifvit, så tror jag att detta förslag möjligen skulle kunna lyckas. Innan jag likväl läser upp det, så ber jag att för min del få till R. o. Ad. framställa, alt det är bedröfligt att finna, det man äfven i denna sak alltid är villig att ändra lagar, derföre att misstag vid deras tillämpning möjligen kunnat ske. Detta misstag, om ett sådant har skett, hvarom jag icke vill utlåta mig, har, sådant som det blifvit i tidningarne framsläldt, vållat en förvillelse. Man hade nemi. trott, att Fullmäktige favoriserande personer med förskotter på silfverleverans, och ehuru delta icke blifvit under discussionen nämnt, så är det likväl den egentliga orsaken, hvarföre man nu velat bestämma några starkare restrictioner för Bancofullm. Detta är nu en omständighet, hvarom jag medgifver att dét fordna reglementet icke innehåller någon bestämd föreskrift; men eljest är det väl högst oriktigt att vilja idkeligen reglementera ånyo, derföre att ett misstag har skett. Detta misstag, om det var ett misstag, var likväl icke af någon sådan beskaffenhet att Banken någonsin kunde äfventyra att få sitt eget silfver igen. Den anmärkn. att silfret skulle kunna komma dit tillbaka igen är, vid närmare undersökning, af så alldeles lumpen beskaffenhet, att det icke skulle hafva någonting värre med sig om sådant inträffade, än att Banken fick precist samma silfverqvantum igen, som det förut hade släppt till, och derpå har väl Ban - Den 18 April f. m. 505 Banken ingenting förlorat, om icke räntan. Men då Banken icke betalar någonting för det att den lemnar ut sina sedlar, så förlorar ju
De innefatta oftast rakt motstridande önskningar, af hvilka den enås uppfyllande utesluter möjligheten af den andras, och kunna följaktligen lika svårligen sins imellan, sorn med hvarje Författnings vederbörliga enhet uti principer förenas. Ehuru hvarje anmärkning, serskildt uppfattad, visserligen afser ett uti vissa hänseenden nyttigt ändamål) skulle de Eesv. och Ekon, JJtsk. Betnkandcn. 769 likväl sammantagna troligen utgöra något helt annat, och framkalla vida åtskilda verkningar, ifrån dem, hvilka Memorialens Författare sjelfva sig föreställt, vid deras första uppfatiniDg. De fleste äga likväl en märkelig och må hända den enda möjliga föreningspunkt, nämligen: ett fullkomligt bibehållande af nu gällande Författningar, rörande den fria Husbehofs-Bränvinsbränningen, samt dermed f örbundna Reglementen och Policemål. Med undantag af de fail, då individuella fördelar tydligen föranledt ofvarmämnde derifrån avvikande Önskningar, synes allmänna opinionen nästan hafva stadgat sig tiil förmon för detta bibehållande. En Ledamot af Hedervärda BondeStåndet har yttrat sig: "Jag tror, att 1815 års Braw ins Förordning är den bästa vi någonsin ägt, och hvarföre jag äfven skulle önska, ast' den vöre Constitutionel, för att ej kunna beständigt undergå så många stridiga förändringar eder vid hvarje Riksdag blifva föremål för så många vidlyftiga och onyttiga ofverl äggning ar." Ehuru Utskottet visserligen icke kan till pröfning upptaga än mindre tillstyrka något afseende ä en sådan motion, rörande Ekonomiska Lagstiftningen, har dyt likväl trott sig böra den anföra, såsom ett enkelt och naturligt uttryck af det bifall, hvarmed nämnde Författning varit af Nationen emottagen, bibehåller. Att Utskottet äfven och* dom den ännu enna sakeus 770 Be sv. och Ekon, Utsk. Betänkanden, åsigt, trot det sig tillräckligen hafva ådagalagt genom de premisser, framställningar och slutföljder, hvilka uti redan afgifna Betänkanden blifvit för Riksens Höglofl. Ständer framförde.
Hamngatan 18 B, 1 tr. upp. (bredvid Svea-Salen) Denna vecka: 2:dra Serien: Fyrenéerna. Nästa vecka: lista Serien: Södra Frankrike. Abonnementskort, gällande för 8 besök, kr. Öppet alla dagar från kl. 10 — 10. Hvarje söndag nytt program. A young English lady is prepared to give instruetion in English reading &amp; conversation. Moderate terms. Adress Miss Isabel Derby, of London, Iduns byrå. [1343] Panorama international, F i a t s s ö k e s af ett medelålders fruntimmer af god familj vare sig som lärarinna, värdinna eller som sällskap nu genast eller till våren. Vidare upplysningar lemnas af Svenska Främlingsbyrån, Klara v. Kyrkog. BarnsjukDoktor Per Johansson n nedre [1357] H a r ni glömt att prenumerera på Trumf ännu?! I så fall bör Ni strax prenumerera på Trumf, som läses af 100,000-tals belåtna läsarinnor och läsare ur alla samhällsklasser. Att detta är sanning visas bäst däraf, att Trumf redan nu har omkring dubbelt så många prenumeranter som i fjol. Trumf, Sveriges billigaste tidning, kostar, med postarvodet, 9 0 öre, och intresserar Trumfs gedigna, omvexlande innehåll en hvar, gammal och ung, kvinna och man. Låt talet om svenskarnas tröghet och brist på företagsamhet komma på skam, därigenom att Ni strax — hellre i dag än i morgon! — prenumererar. Först sedan ni det gjort, först då har Ni rättighet att vara obarmhertig mot en hvar bland Edra väninnor och vänner, ifall de ännu ej blifvit färdiga att å närmaste postanstalt prenumerera på OBS. Mraä total OBS. PLATSSÖKANDE. Modister! En 18 års flicka med godt sätt och fallenhet för Modeaffär söker en plats, där grundlig undervisning i yrket kan erhållas. Sökanden är villig att till en början betala för sig. Svar sändes till » H. D. », adr. S. Gumeelii annonsbyrå, Stockholm f. v. b. (G. E Annonser. Bonheur. Råttor fördritvas genom att stoppa en tjärad trasa i råtthålet. Små råttor sky dock bäst, om man har katt i huset.
N:o 58, angtde regiel ing af 7:de hufvudtiteln; N:o 216, i anledn. af erhållna ålerremisser å utlåt. N.*o 5g; N:o 217, i anledn. af erhållna utei remisser å utlåt. N:o 61; ao Den i Augusti. N:o2i8, ianledn. af erhållna återremisser å utlåt. N:o 62; N:o2ig, ianledn. af erhållna återremisser å utlåt. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller vördsamt, att Hr Landtm, täcktes inhemta Ståndets yttrande, huruvida icke den del af statsreglerm, som angår inkomst-titlarna eller betänk. N:o 226, finge sättas främst på listan bland de lill statsreglerm hörande ärenden. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han trodde det vara lämpligast att uppskjuta framställandet af den fråga Hr von Hartmansdorff nu omtalat, tills man på föredragningslistan kommit till det af Hr von Hartmansdorff nämnda utlåt. och att då, ifall det icke genast pröfvas, utan vidare bordlägges, besluta, när R. o. Ad. finner för godt att företaga det till pröfning. Ånyo föredrogs StatsUtskrs den i5 sisth Juli på bordet lagda utlåt. N:o 220, i anledn. af Professor Retzii motion, att den för afl. Professorn Friis’s enka tillstyrkta pension mätte få beräknas retroactivt. Begärdes ånyo på bordet af Hrr von Hartmansdorff, Au g., och Ribbing, Arvid. Likaledes begärdes, vid förnyad föredragning, ånyo på bordet af Hr von Hartmansdorff, Aug., och Frih. Nauckhoff, Joli. Otto, StatsUtskrs den i5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 221, i anledn. af återremiss å utlåt. Till pröfning företogs Statsoch BancoUtsk:ns den 2.5 sisth Juli på bordet lagda utlåt. N:o 8, i anledn.
Hr Dahlfeldts, Carl Ludv., att de 124tunnor domkyrkospanmål, som hittills från Hernösands stift lill Upsala domkyrka utgått, måtte för framtiden få komma stiftet tillgodo; Ur Rosenqvists, Fredr. Leonh., om upphafvande af det s. k. hofveriet till vissa, boställen; Densammes, om sammanslående af K. Svea och 2:dra Lifgardes-regtterna, m. m. Föredrogs ånyo Hr Rosenqvists, Fredr. Leonh., motion om Lifbevärings-reg:tets upphörande, samt deraf följande åtgärder. 91 Den ii Mari e. m. Gr. Lewenhaupt, Mauritz: Jag skall ej upptaga en dyrbar tid med att nu ingå uti en speciel undersökning af Hr Piosenqvists föredragna motion. Jag gör det så mycket mindre, som jag har någon anledn. tro, att ämnet för densamma, på annan väg derstädes väckt, redan lärer vara eller redan varit under bearbetning inom StatsUtskrs utgiftsafdelning. Jag anser mig derföre handla rättast, då jag uppskjuter allt utförligare ordande i saken , till dess Sagda Utsk:sbetänk. öfver densamma till Ståndet inkommer. Jag inskränker mig således för närvar, endast lill den önskan och anhållan hos Vällofl. Utsk., att det, vid pröfvahdet af Hr Rosenqvists nu ifrågavar. motion, i förening med möjligen andra utaf samma syfte, benäget ville taga kännedom af de yttranden, som under sist förlidna riksdag, då ett med sagda motion nära beslägtadt project af en ledamot inom detta Stånd väcktes, af flere värde talare afgåfvos, bland hvilka jag får äran nämna Gr. C. F. Horn, Hr Dalman och numera aflidne Gr. O. Cronhjelm. Huru desse herrar ansågo saken, inhemtas af deras yttranden, som igenfinnas: Grefvarne Horns och Cronhjelms, uti R. o. Ad:s prot. sagde riksmöte, delen 2, pag. 267 och 268; samt Hr Dalmans och ytterligare Gr.