Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Nov. 1863. Preste-Slåndet den 20 Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 21 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande undervisningen i elementarläroverken och dermed sammanhängande ämnen. (Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 118 och Mern. N:o 127.) S. A. K. Hos Rikets Ständer hafva blifvit gjorda åtskilliga framställningar, åsyftande, i större eller mindre omfattning, ändringar i nu gällande stadga den 29 Januari 1859 för Rikets Allmänna elementar-läroverk. Bland de sålunda vackla förslagen har förekommit frågan, huruvida Grekiska språket såsom läroämne bör vara obligatoriskt eller icke — huruvida befrielse derifrån, äfven för deni, som läsa latin, må på målsmans begäran kunna medgifvas. Härvid hafva Rikets Sländer ansett afseende böra fästas å hvad som blifvit anfördt derom, att, då enligt skolstadgan undervisning vid elementar-läroverken meddelas uti andra icke obligatoriska ämnen, konseqvensen synes fordra, att icke någon ålägges läsa Grekiska, derföre att han läser latin, och att, då för inträde i åtskilliga Statens tjenster fordras kunskap i latin, men icke kunskap i Grekiska språket, tillfälle äfven bör lemnäs alt inhemta undervisning i det förra språket, utan att belastas med det sednare, samt att på grund häraf stadgandet i 12 § af 1856 års läroverksstadga åter måtte erhålla gällande krall. Vidare hafva blifvit väckte förslag åsyftande en förändrad method vid undervisningen och att förekomma lärjungarnes öfveransträngning.
Platsen omkring universitetshuset var till trängsel fyld af en böljande människomassa, alla fönster voro fullpackade med åskådare. Från takgluggarna på ridhusets stall tittade några mindre välkända fruntimmersanleten ner på sina gamla bekanta, och – som det stod i ett festreferat – många hade ej ens försmått de tillfälliga utsigtspunkter, som grushögar och träd kunna erbjuda. I ena hörnet af den påbörjade grundvalen fans en enda solid hörnsten, och kring denna sten var det, som hufvudintresset samlades. I den samma fans en fyrkantig fördjupning, och öfver denna fördjupning sväfvade, hängd i en ofantlig pålkran, ännu en sten, bestämd att för årtusenden täcka de bidrag till framtidens kulturhistoria, hvilka omtänksamma nutidsmänniskor ämnade testamentera åt sina efterkommande. Öfver mängdens hufvuden syntes plötsligt studentkårens båda baner, och på spetsen af det ena satt ugglan och hade ondt i ögonen af dagsljuset och såg beskyddande ned på de båda marskalkarna, hvilka gingo i spetsen för fäderneslandets bildningshär. Efter baneret kom studenternas almänna sångförening, och efter denna de studerande nationerna med fanor, fanbärare och kuratorer. Denna afdelning af tåget afslutades af tvänne marskalkar. Alt efter som tåget kom fram till destinationsorten, ordnades de ankomna af marskalkar. Ling och Berling fingo sin plats, så att de stodo midt framför den öppna rundel, där ceremonien skulle förrättas. Tåget skulle altså passera förbi dem. Nu började afdelningen II. Akademivaktmästaren kom gående och efter honom verkmästaren med murarverktygen på ett hyende. Man såg en murslef af silfver, en hammare af poleradt stål, delvis beslagen med silfver. Alla människor sträckte på halsarna och tittade, men man fick inte se mycket. Ty nu började den ena efter den andra att komma. Först kommo bygnadsentreprenören, bygnadskontrollanten och arkitekten. Härefter öfrige särskildt inbjudne hospites: Stadsfullmäktiges senior och ordförande, Allmänna högre läroverkets rektor, Borgmästaren, Regementschefen, Landshöfdingen, Andra kammarens vice talman, ett f. d. Statsråd, Ecklesiastikministern, Andra kammarens talman.
Hvad nu den här bränvinsskatten beträffar och frågan ora huruvida de små pannorna skola komma att ökas eller icke, sä är det en sak af stor svårighet att kunna afgöra, och jag för min del afsäger mig alldeles att kunna deruti med någon sannolikhet förutsäga något, emedan å ena sidan bidraget till dessa pannors minskning, förhöjningen af skatten med 25 proc., och för det andra den tid, hvarunder brännas borde, när man nu vill hafva en panna för att bränna en månad om hösten och en månad om våren så måste i stället dertill nu tagas 2:ne terminer eller 4 månader i st. f. 3. Om nu detta skall verka till ökad skatt eller lill minskad är svårt att förutsäga, då grannar lätt kunna med hvarandra öfverenskomma att den ena bränner under höstmånaderna och den andra under vårmånaderna; men i alla fall så, nätman i detta fall värderar den minskning i bränningen som skulle Den 5 Augus 155 uppstå under det år då en missväxt ägde rum i större delen af landet, så skulle man, likaledes som man i fråga om tullen fick läsrga till osviklig grund för sina beräkningar 2:ne år då tullen stod aldra högst, så borde man äfven i afseende på bränvinsbränningen förfara på enahanda sätt och beräkna derjemte hvad en förhöjd beskattning bör kunna åstadkomma, helst dä de små pannorna med ånga förut tillverkar orimliga ([vanliteter och betalte så obetydlig skatt jemförelsevis emot hvad de brände. När då dessa pannor beräknas bland dem för hvilken högre skatt erlägges, så få vi väl lof att påräkna en högre inkomst såsom följd af den högre beskattningen under vanliga år dä icke missväxt inträffar. Derföre kan jag icke annat än finna de förslag som Frih. Tersmeden framställt om 700,000 r:dr vara väl grundat och att Utsk:s förslag här kan höjas till den summan hvarföre jag kommer att rösta derför. Gr. Ridderstolpe: Jag anhåller att få lägga några proc. till Hr von Troils hopp. Han har icke trott, att någon export kan under nästkommande år från Sverige ega rum. Mina enskilda underrättelser från Finland göra alt jag tror del spannmålen möjligen dit kan komma alt utskeppas.
Betänkande, i anledning af vacht motion om ändring aj Kongl. Brefvet den 19 Juni 1850, ifråga om beräknanae af »matlag" eller >rök.» « Genom berörda Kongl. Bref, hvilket blifvit kungjordt genom Kongl. Kammarkollegii kungörelse den 20 Juli samma år, är vordet förordnaat, att, då någon i en och samma by innehafver tvänne eller flera hemmansdelar i olika hemmans-nummer, hvilka hemmansdelar tillsammans icke öfverstiga ett fjerdedels mantal, och ban dem sjelf gemensamt brukar och begagnar, desse hemmansdelar böra, i afseende på de af - 8 Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 2. gifter och onera, som efter matlag eller rök utgå, blott för ett matlag eller en rök beräknas. Fråga om förändring af nämnda Kongl. Bref väcktes redan vid 1817 och 1848 årens riksdag, då Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten föreslpgo ett stadgande af det innehåll, att två eller flere hemmansdelar, vare sig under samma eller olika hemmans-nummer, fingo, då de tillsammans icke öfverstego ett mantal samt begagnades under gemensamt bruk, såsom ett matlag beräknas. Detta förslag blef likväl icke af Bikets Ständer godkändt, utan heslöto Bikels Ständer, att uti underdånig Skrifvelse hos Kongl. Maj:t frambära den underdåniga önskan, alt Kongl. Maj:t täcktes dels i nåder föranstalta om en undersökning för utrönande i hvilka läll afgifter och prestationer utgjordes efter matlag, dels ock, efter det en dylik undersökning egt rum, genom Nådig Proposition till Bikets Ständer föreslå antagandet af en författning, hvarigenom begreppet »matlag» eller »rök» närmare bestämdes, eller ock denna grund för utskylders utgörande helt och hållet eller i vissa fall afskaflades och ersattes genom beräkning efter hemmantal, taxering eller hvilken annan grund, som för ändamålet kunde i nåder finnas lämplig. Uti det utlåtande, som i anledning af Rikets
Hvad Revisorerne, rörande en i Statskontoret å anslaget, under sjette hufvudtiteln, till ^flyttningshjelp efter laga skiften inom Götheborgs och Bohus län skedd assignering utöfver beviljadt anslagsbelopp, yttrat, hvilket yttrande synes hellre hafva bordt förekomma vid relation om granskning af nämnde läns räkenskaper, än vid berättelsen om Statskontoret, i hvars räkenskaper något i Het ämnet för revisionsåren ej förekommer, föranleder Statskontoret att i underdånighet upplysa: att ersättning ät Landtränteriet vid särskilda tillfällen för förskottsvis utbetald utflyttningshjelp af Statskontoret meddelats, på grund af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes behörigen nnderskrifna anordningar; men att sedermera blifvit genom en tjensteman i Statskontoret upptäckt: att anordningar af Eders Kongl. Maj-.ts Befallningshafvande till personer med lika namn och å samma summa utfärdats flera gånger; att numera aflidne Länsbokhållare!) Langlet, som desamma falskeligen skrifvit, dymedelst och genom falska qvittenser, beredt sig tillfälle att åtkomma betydliga summor; att lia!) för brottsligheten i detta fall blifvit lagligen dömd, att anstäldt åtal emot vederbörande embetsoch tjenstemän inom länet är på Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarrätts pröfning beroende; samt att yttrande af Statskontoret i frågan blifvit från Eders Kongl. Maj:ts Justitiekansler infordradt och den 1 Maj 1850 afgifvet; — men då det skulle leda till alltför stor vidlyftighet, utan något egentligt gagn, att här intaga en exposé af hvad i detta, redan på domaremaktens pröfning beroende, mål förekommit, samt ej heller behof af någon Rikets Ständers åtgärd härutinnan kan visa sig förr, än frågan blifvit slutligen afdönul, anser Statskontoret, Revisorernes framställning i denna del icke för närvarande påkalla något vidare yttrande, helst för öfrigt Rikets Ständers Statsutskott, som skall granska förenämnde och näst sammanträdande Revisorers berättelser, icke lärer underlåta att taga kännedom om Statskontorets åberopade yttrande af den 1
Utskotten hafva denna motion till öfvervägande förehaft; och som, jemlikt 22 §. af 1835 års Förpassnings-Stadga och Kongl. Brefvet till General-Tullstyrelsen af den Mars 1840, odäckade farkoster under 15 lästers drägt, hvilka från Saltsjösidan till Stockholm inkomma, äro skyldige att vid Blockhusudds bevakningstull anlägga, för undergående af tullvisitations behandling, samt, i Utskottens tanka, det är lämpligare, att, på sätt nu tillgår, hamn-umgälderna för dessa farkoster uppbäras vid visitations-tillfället å berörde tullplats, än att dermed fördröjes, till dess farkosterna framkommit tili någon af de spridda hamnarna i staden, i hvilken händelse controll derå, att umgällderna behörigen eriades, svårligen kunde, utan ett ökadt antal uppbördsman, handhafvas; alltså och då Utskotten anse frågan orri utbyggnad af den vid Blockhusudds tull befintlige landningsbrygga vara af den underordnade beskaffenhet, att densamma icke lämpligen bör utgöra föremål för Rikets Ständers handläggning, utan kan, efter befogenhet, anmälas hos vederbörande förvaltningsverk, som ej lärer underlåta vidtaga den, åtgärd omständigheterna påkalla, få Utskotten tillstyrka, att förevarande motion måtte förfalla. Stockholm den 1 November j 844- N:o 1 o. Ank. till Exp. Utsk. d. 4 No.v. kl. r e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om inköp för Statens räkning af framlidne Amiralen Gustaf af Klints Sjö-Chartce-Verk. Uti en hos Högloft.
Härefter framställde FIr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till §:n oförändrad, hvartill svarades nej, sedermera propos. på bifall till densamma med nyss omnämnde förändring, då svaren utföllo med många nej jemte några ja, och slutligen propos. på §:ns återremitterande, hvilken propos. besvarades med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. §§ 14-20. BiföIIos. § 21. Gr. Sparre: Mot denna § har jag hört framkastas den anmärkning, att då, tili följe af den lyftning man antager skola genom den nya näringslagstiftningen åstadkommas, önskligt kunde vara att i t. ex. en uppblomstrande köping öppna bankkontor, så skulle denna §, redigerad såsom den är i Utsk:ts förslag, härför lägga hinder i vägen; men då Utsk:ts mening icke varit att förbjuda detta, och anmärkningen i öfrigt icke saknar befogenhet, hemställer jag att §:n måtte erhålla följande förändrade lydelse: »Bankens hufvudkontor må endast i stad öppnas.» Efter härmed slutad öfverläggning, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att derunder endast hade yrkats bifall till §:n med följande förändrade lydelse: »Bankens hufvudkontor må endast i stad öppnas»; hvarefter och sedan propos. på bifall till §:n oförändrad blifvit framställd, men med nej besvarad, propos. gjordes å bifall till §:n med ofvansagda förändring, och besvarades med ja. §§ 22-24. Biföllos. § 25. Hr Dalman: I likhet med en reservant inom Utsk:t, Hr Nordström, anser jag det vara för det allmänna mera betryg H. VI. 16 242 Den 12 September f. m. gande om minst 60 proc. af grundfonden nedsältes i allmänt förvar, och fär jag derföre yrka att nämnde förändring måtte vidtagas. Gr. Sparre: Om jag rätt uppfattade den siste värde talarens yrkande, liar det afseende å nästföregående §, hvilken re dan blifvit af R. o. Ad. bifallen.
Förkl. ioo.} Revisorerne hafva fästat uppmärksamhet vid det ansenliga beloppet af de t. f. Consuln i Algier, J. F. Schultze beviljade, utaf Handelsoch Sjöfarts-Fonden utgående, löneförmoner, utgörande tillsammans 2,600 R:dr Hamb. Banco. Då likväl härvid förekommer, att dessa löneförmoner blifvit bestämde under en lid, då användandet af Convoy-medlen varit till Kongl. Majrts fria disposition öfverlemnadt, anser Utskottet det anmärkte förhållandet icke kunna lill någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. § 168. Förkl. ioi.) I hänseende lill Convoy-Cassans Iransactioner med Norrska Zahl-Cassan, hafva Revisorerne föreslagit den förändring, att Kongl. Norrska Finance-, Handelsoch Tull-Departementet måtte, i stället föranvisningar å nämnde Zahl-Cassa, till Handelsoch Sjöfarts-Fonden öfversända säkra vexlar, helst denna fond så mycket snarare borde oförminskadt och utan omkostnader få tillgodonjuta det bidrag, Norrska Regeringen aflemnar, som detta bidrag ännu icke blifvit förhöjdt öfver i5,ooo Species, hvilket belopp Rikets Ständer äfven ansett alltför ringa, relativt till de inkomster, hvilka samma fond eger af Svenska Stals-Verket, och då man jemför de serskilda Stalernes handelsförhållanden och lästetalet af de å ömse sidor till handelsföretag begagnade fartyg. Då någon förändring uti nu iagttagne sätt för Handelsoch SjöfartsFondens transactioner med Norrska Zahl-Cassan icke torde utan Norrska Slor-Tingets medgifvande kunna tillvägabringas, anser Ulskottet Revisorernes hemställan i denna del icke för närvarande påkalla någon åtgärd; hvaremot, i betraktande af det jemförelsevis alltför ringa beloppet af Norriges bidrag lill Handelsoch Sjöfarts-Fonden, Utskottet funnit sig böra tillstyrka, Bilt. till R. St.
A. 233. — N:o 108. i anledning af dels återremiss å N:o 72 dels ock i sammanhang dermed gjorda förslag till ändring af 22 Cap. 1 och 4 §§• ÄrfdaBalken. XII. B. 290, 375. XIII. E. 272.^ — N:o 111. i anledning af återretaiiss å N:o 73. XIII. B. 29, 58. A. 71. — N:o 112. i anledning af återremiss å N:o 74. XIII. — N:o n3. i anledniug af återremiss å N:o 75. XIII. B. 29, 58- A. 71. — N:o 114- i anledning af återremiss å N:o 76. XIII. B. 29, 58. A. 72. — N:o ii5. i anledning af återremiss å N:o 2. XIII. B. 29. A. 53. — N:o 116. i anledning af återremisser å N:o 28 och 63. XIII. ( *3» ) LagUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden; Wto 117. i anledning af återremiss å N;o 82, XIII. — N:o 118. i anledning af väckta motioner, om ändringar i KonglFörordningen, angående inteckning i fast egendom, den i3 Juli 1818. XIII. B. 233, i. 266. XVII. E. 5o. — Wto 11g. öfver Riksdagsfullmägtigen Nils Strindiunds från WesterNorrland motion, att stadgas måtte, det afhandlingar, hvarigenom någon förvärfva!- sig nyttjanderätt till jord, eller betingar sig så kalladt undantag eller afkomst af annans fasta egendom, böra intecknas, för att vara Sällande. XIII. B. 233. Å. 269. XVI. U. i^i. A. 233. XVII.
Efter teaterbranden 1877 lämnade J. Norge och for till R o m, där han vistades mer än ett år. Å r 1879 öfvertog han, jämte Viktor Holmquist, Nya teatern i Stockholm. Här samlade han omkring sig de bästa krafter, som stodo att få, däribland Fritz Arlberg, Emil Hillberg, A u g. Lindberg, fruarna Östberg, Bosin, Fahlman m. fl., och här flck Josephson sitt lystmäte af att gifva stora och goda teaterstycken. Under de första fem åren uppfördes sålunda » Hamlet », » Richard I I », » Faust », » Julius Caesar », » Brand », samt många flere. Dessutom gafs i lysande uppsättning en mängd större operetter, bland hvilka först bör erinras o m » Boccaccio » med fru Östberg. Hvilken oerhörd arbetsförmåga och rastlös ifver Josephson lade i dagen under hela sitt lif, är rent af fenomenalt, men hans fordringar på andras arbetskraft kände heller inga gränser. Josephsons arbete såsom skriftställare var icke heller ringa. Bland hans skådespel kunna nämnas » Folkungalek », » Marsk Stigs döttrar », » Kapten Gars » och bland komedierna » Med konstens vapen », » Rivaler genom missförstånd » samt dessutom flere operatexter och ett stort antal öfversättningar. Dessutom strödde han omkring sig tidningsartiklar i mängd. Blef han, som ofta, anfallen, så försvarade han sig gärna med pennan. Sedan Nya teatern blifvit upplöst, återvände Josephson till K. operan, hvars regissörskap han för en tid återtog. Inom kort sveko i DUN landtdagsmännen i kejserliga palatset. De äro redan där inne i kyrkan — generalguvernören och landtdagsmännen. Den eldröda, breda yllemattan ligger där ute i snön och lyser och suger åt sig alla färger rundt om och gör dem bleka och döda, så att man får det intrycket, att det finnes nu mer bara en färg och den är röd — vildt skrikande, hårdt röd. Och öfver denna, den erkändt genuint ryska älsklingsfärgen ha landtdagsmännen trädt in i kyrkan med sin nye generalguvernör. Två präster i gyllene messhakar stå framme vid altarrunden. Ceremonien är på finska språket.
För min del kan jag ej finna det vara origtigt, utan tvärtom öfverenstämmande med Grundlagarne, att denna fråga hän» skjutes till ConstitutionsUtskottets bedömmande. Jag tror att Utskottet ej har att utlåta sig öfver annat, än Herr Grefvens och IjandlMarskalkens Dm II Octoher e.m. vägran af proposition? Till svar å hvad Herr von Hartmansdorff anfört, anhåller jag få uppläsa 12 §. Riksdags-Ordningen. Den lyder, som följer : ”Ridderskapet och Adeln infinner sig till ”Riksdag och representeras enlige RiddarhusOrd. ”ningen, hvilken, lika som öfrige StåndsOrdnin”gar, bör vara i öfverensstämmelse med Grundla”garne författad.” Således lärer Constitutions-Utskoftet, såsom väktare öfver Grundlagarnes helgd, äfven vara berättigad! att upptaga denna fråga, emedan det är dess skyldighet, att bevaka formen och följaktligen jemväl att tillse, det RiddarhusOrdningen öfveienstämmer med Riksdagsordningen. Herr Grejven och LandtMarskalken hemställde om icke, då, enligt 55 §. Riksdagsordningen, en viss kort tid borde föreläggas ConstiiutionsUtskottet, Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt stadgai att Utskottet borde inom 14 dagar härefter afgifva dess Utlåtande. Bi föl Is. Grefve Cronhjelm: För min del har jag visserligen ingenting att invända emot den föreslagna tiden; men då jag ej af Herr Grefven och RandtMarskalkfn erhållit svar å min förra anhållan, torde jag få förnya densamma. Ett Memorial har från RiddarhusUtskottet inkommit som vidlyftigt afhandlar de grunder, på hvilka dess tillstyrkande i denna del hvilar. Herr Grefven och UandtMarskalken har funnit sig förantåten, alt derå vägra proposition.
I denna Concordia förekommer ett epitome articulorum, som börjas på sidan 570 af den i Leipzig 1698 utgifna upplaga och innehåller i svensk öfversättning följande, hvilket jag antager för öfverensstämmande med vår församlings trosbekännelse: ”Vi tro, bekänne och lare, att enda regeln och rättesnöret, hvarefter alla dogmer och alle lärare böra värderas och bedömas, är alldeles ingen annan, än så väl gamla som nya testamentets profetiska och apostoliska skrifter, såsom skrifvet är: ditt ord är mina fotters lykta och ett ljus på minom vägom. Och den hel. Paulus säger: om ock en ängel af himmelen annorlunda predikade evangelium, han vore förbannad.1’ ”Men de öfriga antingen kyrkofädernes eller de nyares skrifter, under hvad benämning som helst, må ingalunda skattas jemngoda med. de heliga skrifterna, utan samtliga så underordnas desamma, att de icke i annat afseende antagas, än såsom vittnen, de der intyga, att äfven efter Apostlarnes tider Profeternes och Apostlarnes lära blifvit ren bibehållen, och i hvilka jordens länder detta skett.” *) Äfven Formula Concordia R. St. Just. Ombudsm. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1849.
Under förutsättning att den af Utskottet föreslagna betydliga nedsättning af införsels-tullen å lin varder godkänd, hemställer Utskottet, att den till 24 sk. för ett stycke packväf af lin, om minst 50 alnars längd nu medgifna restitution vid utförsel må upphöra och det angående nämnde restitution uti 1 mom. af 15 § befintliga stadgande utgå. Uti det vid artikeln Hudar och Skinn omförmälda yttrande af Herr Hesselgren är ifrågasatt, att tullrestitution måtte medgifvas för garfveriernas af utländskt råämne tillverkade varor; i hvilket afseende Herr Hesselgren meddelat, att torra hudar vid beredningen bibehölle sin vigt, men de torrsaltade förlorade 20 proc. och de våtsaltade 50 procent. Efter de af Utskottet å råämnet föreslagna tullsatser skulle således tull—restitution uppgå till 1 sk. 10 rst, 1 sk. 4 rst. och 1 sk. 6 rst. skålp., allt efter de olika råämnen, som blifvit beredda. Svårigheten att kontrollera om svenskt eller utländskt råämne, samt hvilketdera af de utländska blifvit användt, likasom isynnerhet det förhållandet, alt af de många inhemska förädlingsnäringar,- hvilka begagna utländska, med införsels-tull belagda råämnen, endast några få nu åtnjuta tull-restitution vid export af den förädlade varan, föranleder Utskottet att å Herr Hesselgrens omförmälde framställning afstyrka bifall. t7. De med afseende å nu gällande införsels-förbud uti 17 §. 5 mom. förekomman de uttryck äro ur samma mom. af Utskottets förslag uteslutna. §. 22. Såsom grund för tolags-beräkningen hänvisar 22 §. 1 mom. till de tullvärden, som dels i 1845 års tull-taxa, dels ock i bilagd särskild förteckning finnas upptagne. I öfverensstämmelse med Utskottets förslag till tull-taxa, hänvisas för tolags-beräkningen till de i taxan upptagna tullvärden.
Om vidare, under lagfarten med denria egendom och innan fasta fallit, det händer, alt den Judiske egendomsherre!) do™ och lomnade barn eller andra arfvingar af Mosaisk trosbekännelse efter sig, som i tillstånds-resol:n icke blifvit uttryckligen nämnda såsom berättigade att få genom köp förvärfva jord på landet; för hvem skulle lagfarten då fortgå, hvem anses såsom ägare under tiden? Manne den christne säljaren borde återtaga sin ford, eller skulle det bero på K. licence, ifall tillstånd att få iklada sig köpet af de Judiska nrfvingarna, i anleda, af 1827 års bref, söktes; men låt nu hända, att det ena af Judens barn blifvit omvändt lill christna läran, dess rätt att få köpet lagfaret vöre väl då obestridlig, fast derom icke något finnes förordnad! hvarken i undantagslagarna eller förutsattes såsom beskrifvet i lieence-brefvet. Skulle då egendomen styckas? — Men om den vore ett bruk eller annorledes af sammanhängande beskaffenhet; månne den christne .arfvinge n skulle tillkomma lösningsrätten? Men denna arfvinge vore nu en detler och medarfvingen son, sora efter Svensk lag har lösningsrätt: om i sådant fall tvist uppkomme; antingen skulle lagen, som utesluter Judes barn från medborgarerätt, då derom icke är i lieence-brefvet något uttryckligen närnndt, eller lagen om lösningsrätt för broder tillämpas. Skall domaren derom i underd. förfråga sig? eller om <fet icke passar; hvad skall han då göra? han har svurit att dämma efter Guds och Sveriges lag, — efter Sveriges, med de sednare undantagslagarna vill det icke längre bära sig, det ena lagbudet upphäfver det andra. Skall han gå till Guds och derefter afkunna den gamla domen öfver Judafolket? Huru går det då med de K. licence-författningarna ?