Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Och detta är Guvernörskan X." framhviskade jag till Rosa, då Grefvinnan, under enskildla samtal, språkade med Friherrinnan. "Ja, och huru så? frågar du det emedan du ej trodt att så mycken själ, så mycken känslighet och intagande godhet kunde förenas med den stela etikettens fordringar, med rikedom och börd? Ack! söta Mathilda, sällsynta äro visserligen dessa exempel, men ser du, de gifvas dock." Nu tog mig Rosa under armen och förde mig in i det hemliga statsrådet, min sängkammare, der hon med få ord berättade mig huru Grefvinnan X s svärmoder, ehuru redan öfver åttatio år, utgjorde den klart strålande perla, hvilken i den Grefliga kronan spridde ljus och sällhet öfver hela familjen. Jag fick nu veta, att Grefve X. varit tvenne gångor gift; att han i sitt första äktenskap ägde tvenne arfvingar, en son, hvilken redan vistades vid academien, samt en dotter om sjutton år; att det sednare giftet skänkt honom trenne, ännu minderårige barn, och var det för att fira den vördade farmodrens åttationdetredje födelsedag, de af Majorskan omtalte tableanerne voro arangerade. Friherrinnan kom nu, att på Grefvinnans anmaning bedja oss spela ett stycke à quatre mains, hvilket vi kort förut tillsamman exequerat, derefter spelade jag vår sonat, och sjöng med Rosa några nyare sångstycken. Grefvinnan tackade oss och syntes nöjd, och om jag ej synes dig alltför egenkär, säger jag dig att det gick bra. Efter theét uppstod Grefvinnan, ty hennes vagn hade redan anländt, tog afsked af Friherrinnan, nalkades mig, kyste mig, hvilket här eljest ej mera är bruket, samt bad mig ej neka sig det nöjet, att tillika med Friherrinnan den 13:de Juni skänka henne ett besök, då ungdomen (härvid nickade hon åt Rosa och mig), kunde påräkna en munter afton. Jag neg ödmjukt samt yttrade med enkla ord, en tacksägelse för Grefvinnans godhet.
Ånyo föredrogs Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 12 dennes under N:o 23 afgifne, och den 19 derpåföljde e. m.' på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde hemställanden om uppmuntran till J. E. Ekenmark, dess hustru och 2:ne systrar, för af dem införde förbättringar i Yäfnadskonsten. Herr Anckar swärd, August: Jag kan ej instämma i Utskottets Utlåtande. Jag finner saken af så enskild natur, och så litet ingripande i det allmänna, att jag ej anser våra Statsbidrag böra sålunda användas. Det är så många vjgtigare saker, hvilka komma att åsidosättas, att jag yrkar afslag å Utlåtandet. Den Ekenmarkska väfkonsten är verkligen redan så spridd, alt inga bidrag behöfvas till dess ytterligare Den aa Maji. % spridande. Jag anhåller om proposition till afslag å Utlåtandet. Friherre Cederström^ Jacob: Utskot ten hafva haft tillfälle taga kännedom af ämnet, innan de afgifvit deras Utlåtande; de hafva besett och granskat de Yäfstolar, som äro i fråga. Skillnaden emellan de nya och de fordna Väfstolarne är betydlig, och resultatet är så påfallande, att ingen, som sett de förra, kan undgå att vitsorda nyttan deraf. Om husslöjd måste erkännas vara nyttig, i det, genom nyttiga producters frambringande, allmänna välståndet ökas, så skulle jag förmoda, att det obetydliga anslaget till befordrande af detta ändamål kan medföra betydlig nytta derigenom, att en stor del varor, som nu måste från utländningen köpas, kunde undvaras. Jag tillstyrker således bifall å Utlåtandet. Herr von HartmansdorffJfugust: Det är vanligt, att då en Näringsidkare vill be* gynna ett företag, begär han påförhand understöd af Staten. Oftast misslyckas det, utan alt Staten återfår sina förskjutna penningar. I närvarande fall är förhållandet omvändt. De personer, sorn här äro i fråga, hafva börjat och utfört deras företag på eget äfventyr och egen kostnad, hvarföre en Ledamot kunnat säga, att ytterligare uppmuntringar ej behöfdes.
Rikets aann» Den 2 3 Maji. skyldiga nytta, eller en Föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift, sitt Förtroendeembete utöfvat; men att dessa frågor icke kunna afgöras förr än Constitution Utskottet blifvi hördtj de stadga således uttryckligen, att afgöranderätten tillhörer Riksens Ständer , i deras Plena. Efter den föresiagne nya Redactionm. skulle ConstitutionsUtskottet kunna lu.dandraga sig, art afgifva de upplysningar, gom nödvändigt böra föregå ett sådant algörande, och således förvandla denna rättighet till en fullkomlig nullitet. Förvånande är det tillika att finna, det Högh ConstiiutionsUtskottet omtalar tvänr.e särskihe Auctoriteter, som skulle kunna komma i coilision, och i samma sak fatta stridiga be-; slut. Då Utskottets tillsättande elter Grundn lagarnes afsigt endast är en beredande anstalt till ämnenas redigare och snarare afgörande ; ser jag ej, huru ett Utskott kan tillvälla sig en myndighet , som det vill frånkänna sjelfva dess principaler; och således upphäfva sig, icke allenast till en oberoende Magt, utan ock till en mera sjelfrådande Corps, än den, hvaraf Utskottet blott utgör en del. Då BancoUtskottet utöfvar Riksens Stäna ders magt, kan saken ej vara annorlunda, så länge hemligheter dervid tros vara nödvändig ge att bevara, och hvarföre äfven Tysthetsed blifver dess Ledamöter affordrad. Men då Lågan är om allmänt kända händelser, om deffts mer elier mindre skadlighet, om Författ - Den 23 Maji. 153 trngar, som dem vållat, om orsakerna till des; sa Författningars ingifvande och anmärkningar deröfver , så kunna väl dessa ämnen icke innehålls hemligheter, som mindre bora komma till Ståndens, äsi ConstitutionsUtskottets kännedom, hvilken det arven är betagen i vissa vigtigare föremål, som icke få uppenbaras.
Nå« diga Bref af den 17 Maj 1820 tillstyrkt, och sådana med egna Församlingar träffat: men att jag, obekymrad om vrånga omdömen, af förutnämnde skäl och mig åliggan» de vård om obefordrade ämbetsbröders rätt, högeligen afråder deras upprättande under Pastors ledighet.” I hvilken reservation Professor Bexell och Prosten Grevillius instämde. Ex Protocollo.' A. Fryxelh S'esv. oeh Mkon. Utik. Utlåtande, i anledning af väckt fråga, ont medel till sedlighetens befordrande hos de lägre folkklasserna» n iA-öglofl. Ridderskapéi: oöh Adeln har till Utskottets handläggning öfverlemnat ett Memorial af Herr Friherre Fredric Ridderstolpe, som fäster uppmärksamheten på vigten af att befordra moralitetens förbättrande, samt att denna förbättring bör ske nedifrån, i den lägre klassen af samhället. Trefnaden, yttrar Herr Friherren, flyr från defc land, der jordbrukarens uppfostran är vanvårdad, der duglösheten, liderligheten, Härden och den af dessa laster uppkommande liknöjdheten öfver sin och sina barns framtid, tecknar htifvuddragen i generationens lynne; och föreslår Herr Friherren med anledning häraf: i:o Anbefallandet af sträng forskning, Om tillståndet af ungdomens förståndsodling inom hvarje Socken, vid tillfälle af den visitation, som bör af Contractsprostarne förrättas inom Prosterierna. Bikung till RiksSt, Brot. 1925, Q;de Saini. N:r 78» i£<54 Sesv. oc/i T:,ken. XJtsk. Eetankandtn. 2:o Åliggandet för Socknepresten, att 8 hvarje klandervärd persons betyg anteck* na,'huru vida den förre, vid de allmänna husförhören, i husfolkets närvaro, manat den sednare, att ifrån iråkade villovägar återtaga dygdens stig; 5:0
Herr 8ilvsr-8kolpe, Ousrrk Abrslism, yttrade sig: att anledningen till Stats-Ur>kottetS hem» ställan wore hämtad af den gjorda uptäckt, att en summa af något öfwer 52,020 R-d blifwit Societe, ten as förra Konungen bewiljad i ersättning för Fin, ska Tullinkomsterne: någon ytterligare afskrifning wore ej begärd: fragan synres honom wara, om det skul» le lämnas Arrendatorerne öppet att, sedan omständig» Heterne wore förändrade, äswen häswa contrakt. Den citerade H. tilläte detta endast wid tillfälle af Krig. Sedan freden wore fluten ägde ej »nera rätt dertill. Emedlertid upsyldc Slaten werkeligen a sitt sida icke som förbindelse, sedan nu Finland wore förloradt. Han trodde derföre billigheten fordra, att del lämna, des Societeten öppet, att sedan wilkoret» äro olika, upsäga contractet. Ett beflut as Ständerna, som Hindrade detta, wore efter hans tanka ledande att be, taga kontrahenterna en ostridig rätt. Grefwe vs ls 6»räie. Såsom jag fattar Dill, Den rs December. -65- Tullarrende Societetens Åstundan och Stars U,skottets hemställande, kan någon staga om afskrifning här icke äga rum. Contractet emellan Kronan och Societeten Lr ester min tanka tydligt, sä att om Arrende-Societetcn ej finner arrendet kunna utan afskrifning bära sig, star det densamma frill genom up« sägning i Oclobec Manad derifrån blifwa ledig. I alla fall, ehwad beslut Ridderskapet och Adeln härom skulle falka, anhaller jag att Friherre « kljerrss motion om en Revisions ComitöeS sättande efter Arrendets flut, mätte till Stars»hltskotttt re» mitteras. Friherre 8rsel von kl öistein trodde att ingen »verkelig skiljagtighet more i Ridderskapet och Adelns rankar, öfwer närrvarande öfwerläggnings ämne.
Det var &amp; synen af en stor " Nalle ", som sa förskrackt vir eljest sa lugne och dygdige Dukat. Mrden ser belamrad med rpacklirar, burar med djur, apor fulla af upptag, svarta och hvits pudlar, bundna i lank m. m. Ej synnerligen n6jda med det blandade stillskap vi rikat uti, funno vi situationen allt annat &amp; n behaglig, n&amp;r vi erforo att alla rum för natten voro uppt.agna af marknadsresande handelsman. Sedan fru Torborg en stund; r&amp;dgl&amp;gat med den myndiga gastgifvarfrun, beslöts att ridande bud skulle afgai till skoll8rare Bergs l / 4 mil bort belagna hem, med förfragan buruvida man der kunde och ville herbergers tv&amp; husvills damer. Under afvaktan p i svar intogo v i. v&amp;r kvällsvard, förargade oss öfver flugorna i stora gäststugan och fördrefvo tiden med att betrakta kejsar Nicolaus och landshöfding W., kung Salomo och drottningen af Saba, samt diverse annat notabelt folk, som hangde kring vaggrrrne. Tobaksrök och högljudda röster trangde allt mer och mer in f r h grannrummet, och innerligen glada blefvo vi nar budet Aterkom med helsning, att vi vor0 mycket valkomna till skollarerens. Inom Bort befunno vi oss i ett trefligt gastrum, der snöhvita bäddar inbjöd0 till valbehöflig hvila. Vid full dager följande morgon framstod Ljunghem som ett riktigt t h k t litet stslle. - Jag öfverraskades af att finna anordningarne inom och utom hus bara en pragel af odlad smak, jag skulle vilja säga sjllsflnhet, som jag ej vantat i dessa obygder. V81 skötta, rara blommor, ett välförsedt bokskiip, innehallande urval af vika srenska skalder, Olof Eneroths skrifter m. fl. samt, om jag ej missminner mig, af Tauchnitz-editionens viilkiinda exemplar.
Men som Anmarkningarne, röranye Stängsel-skyldigheten ursprungeligen lära härleda sig ifrän mig, tror jag det wara min skyldighet, at widare deröfwer förklara mig. Man mä allenast jemföra Landtbruks-sättet, der hwar och en stöter sina små afskrida ägor, och der de stötas gemensamt i byalag, för at icke mera tweka om principen nyttan af Stängsel - styldigheten. Jag an - Dcn 27 Mars. iiZ9 anser den samma såsom ett wilkor för ett bättre sätt at bruka Jorden, och för dec wäxelbruk, hwilkec pä de Orter, der kopvl-itionkn sadant tillåter, vlwifwelaktigt ar der förmänligaste. Stängseln är wist kostsam, men err sämre Jordbruk medför större förlust, och den ökade winsten af ett bättre Jordbruk ersätter kostnaden mångfaldigt. Jag tror således, ac det hade warit nyttigt, om Utstortet pa de gjorda Anmärkningar hade behagat göra afseende. At inskränka betes-tiden, lärer, såsom hörande til hwar och ens enffilta hushållning, wara en öfwerflödig sak, at lägga sig un. Herr boröen tolpe. Da en wärd Ledamot nu tilkannagifwit, at dr öfriga zme Ständen redan afgjort detta ärende, samt nagra widlöfciga cliscusioner således anfe> til intet tjenande, men han icke upgifwit, om dejsa Ständ helt och häl',it eller med wijsa ändringar anragit StarsUcffottets Förslag, sä nödgas jag först begära uplälande af dejsa Stänvs l^iotocolls-Utdrag till nämnde ärende, samt i händelse de icke til fullo förenar sig om Betänkandets Förslag, itei-erar jag min ödmjuka begäran, at, enligt 49 §. NiksdagsOrdningen, fä ytterligare upjlof med detta ärendes afgörande. Härefter uplastes följande:
Medgifves det att Statens, liksom menniskans yppersta ändamål, är att oflåtligen söka frånskaka sig det onda, och ikläda sig det goda, det må då gälla allmänna eller enskilta brister i förra, och allmän eller enskild förädling i det sednare fallet; så kan man icke undgå tillika medgifva, i följd af hvad som blifvit bevist — alt Nummer-Lolteriet är ett ondt, som uti intet afseende, med bibehållande af för - Den i5 November. 4*9 nuftsskäl, lag, moral och rättskänsla, låter försvara sig; hvadan det således bör afskaffas, för att derigenom bereda på en gång Statens och den stigande upplysningens allmänna ära och fördel samt tusendetals Medborgares enskilta väl och busta.
Bref af den 22 Juli 1812, lillsändt Stats - Contoiret en afskrift af Rikets Ständers, den 3 i samma, månad, aflåtne underdåniga Skrifvelse, angående Stats-Regleringen, jemte den, af Rikets Ständer författade Riks-Stat, för att tjena till efterrättelse vid Riks Statens upprättande; så hafva ock med anledning häraf, samt i enlighet härmed, Riks Staterna för åren 1812 och 1813 blifvit i underdånighet projecterade, samt af-Eders Kongl. Majit i Nåder gillade och fastställde. Stats-Verkets Ordinarie och Standiga Inkomster, bestående till sitt hufvudsakliga belopp t Randt-rentorna, hafva, uti de ifrågavarande tvarine årens Riks-Stater , blifvit upptagne till denf summa, Rikets Ständer, uti deras författade Riks Stat # dern beräknat, eiler 1,500,468 R.dlsr 41 sk. g rst. för hvardera året. De, enligt 60. §. i Regc-rings-Formen , Statsverket, i egenskap af Bevillning, tillslagne-Inkomster, bestå uti Tull-, Post. och Chartex-Sigillatcc-Medel samt Afgift för fri Husbehofs Braw■ ning. Dessa Den 14 Juli. 13H Dessa blefvo val, vid 18I2 5rs Urtima Riksdag, af Rikets Ständer beviljade, att utgå med en förhöjning af tillhopa 550,000 R.dlr ärligen; men som denna förhöjning, likmätigt Rikets Ständers Beslut, icke komme att taga sin början förr, än fran och med år 1813; så blef. vo dessa Stats*Verkets Extra Inkomster uti 181? års Riks-Stat upptagne och beräknade till deras förra belopp, eller 1,437,349 R:dfr 14 sk. 5 rst.; men uti 1813 års RiksStat till deras förhöjda belopp, med 1,987,349 R:dlr 14 sk. 5 Tst.
Kyrkoherde insända en efter sednaste mantalsskrifning, för hvarje socken uppgjord förteckning å alla dem, som enligt 7 § röstegande vid elektorsval äro. Uti denna förteckning skola de män särskildt utmärkas, hvilka till Elektorer eller Riksdagsmän valbare äro. § 15. Då den förteckning ankommit, som i föregående § omtalas, utfärde Kyrkoherden ofördröjligen kallelse till allmän stämma med samtlige röslegande, för att förteckningen granska, Före stämman skall under minst fjorton dagars tid förteckningen vid sockenkyrka tillhandahållas en hvar, som vill af densamma taga kännedom. Vid stämman ege hvarje röstegande, att emot förteckningen framställa anmärkningar, hvilka, skola i protokoll antecknas och af Kyrkoherden samt fyra af de närvarande utsedde män pröfvas. Godkännes anmärkning, skall förteckning derefter rättas. När granskningen blifvit fulländad, uppläses den rättade förteckningen och sedan den blifvit godkänd, bestämmes det antal Elektorer, som för socknen väljas skall. Protokollet justeras, och så väl det som förteckningen, hvilken skall gälla såsom röstlängd vid blifvande elektorsval, underskrifves af Kyrkoherden, de ofvannämnde fyra män samt två andra af närvarande röstegande. Den öfversändes derefter till vederbörande valförrättare. § 16. Val af Elektorer förrättas för socknen å landet af socknenämnd och för stad af stadsrätt, å den tid och ort, som af desse valförrättare utsättas och, pä sätt om andra allmänna påbud stadgadt är, offentligen kungöras. § 17. Då elektorsval skall förrättas, varde hvarje röstegande uppropad i den ordning röstlängden honom upptager och afgifve uti sluten, enkel och oraärkt sedel sin röst på det antal af Elektorer, som för distriktet väljas skall. Röstegande, som laga förfall styrker, ege i försegladt omslag röstsedel insända: dock må detta omslag icke brytas, derest det icke är försedt med tydlig, af insändaren sjelf undertecknad, så lydande påskrift: rUndertecknads röst till elektorsval i N. N. den (datum och årtal).-?
Mångå i sig sjelfva ganska enkla och för det sunda förnuftet och den oförvillade religiösa känslan lätt fatlliga sanningar, hafva dykit upp utur det djup, hvarest menniskomeningar och den hierarkiska fyndigheten under århundraden hållit dem fördolda. Bland dessa sanningar, hvilka nu redan i de flesta protestantiska länder, till trots af presterskapets motstånd och bigotteriets fanatiska ifver, tilltvingat sig ett fullt erkännande och tillkämpat sig ett eget gebit i det praktiska lifvet, är läran om äktenskapet. Väl har det icke lyckats de protestantiska theologerna att inpassa i det hos oss antaga lärosystemet den papistiska dogmen om »Vigselns Sakrament», men i sjelfva verket har man dock lyckats att, både i läran och lagstiftningen, ställa denna saken så, att man gjort af äktenskapet en sådan handling, hvilken icke skulle få anses giltig hvarken i andligt eiler rent borgerligt hänseende, utan att presten och kyrkan Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1802. 493 lågt sina händer dervid, och genom dessa heliga kanaler himmelens välsignelse skulle tillströmma de respektive kontrahenterne. Det är emot detta grofva våld på naturen, denna alldeles förvända uppfattning af det verkligt sanna förhållandet, som både kristna, tänkare och jurister hafva framstått i andra länder och, om ock efter mycket motstånd, lyckats kalla till lif den sunda och i sina följder så högst vigtiga läran om Civil-äktenskapet. Som jag förbehåller mig att framdeles få till Höglofliga Ståndet aflemna en fullständigare utredning af denna sak, så vill jag nu, för tidens vinnande, endast andraga skälen, hvarför jag önskar att institutionen om civil-äktenskapet äfven hos oss måtte vinna fast fot, med några få ord. l:o. Skulle derigenom mycket trassel, onödiga omsvep och bekymmer, hvilka, under nuvarande tvångslagar om lysning och vigsel, icke blott försvåra, utan till och med omöjliggöra äktenskaps ingående, helt och hållet upphöra. 2:o.
att han undslapp galgen, men fick sittrz i fhgelse i niigra &amp;, samt att meigneuren och auditorens herr Lars Wivallius lefde m h g a Br sedan ban blifvit fri ~ e utan j ett visst cmseende~, hvilket dock tycks vmit tiimligen ofortjiint. Forf. till, En lyckoriddare~ iir en berattare af stor talang. Han skildrar hhdelserna s i lifhdlt och dramatiskt, att de draga forbi lasaren tydliga och fiistbnde som taflorna i ett panorama. Och med samma liffullhet mdar han de mest olikartade scener: glada och ystra, hemska och gripande. Det iir knappt mojligt att inbgga mera uppsluppen munterhet och, for att saga rent ut, mera grofkornig humor i en skildring iin forf. gjort i beriittelserna om den festliga tillstiillning med hvilken herr Wulff firar den formente friherrens ankomst till Bjorkeberga samt om brollopskdaset i den smBlandska pr&amp;tg&amp;rden. ' Ej heUer skulle miinskligt elande kunna framstikllas p i eft mera HskHdligt satt an forf. gjort i skildringarna af striderna omkring Pasewalk 1630 och de skiindligheter, hvilka dgrunder fBrofvades mot befolkningen af de kejserliga soldaterna. Nan tycker till och med att Bsktidligheten har g h viil I k g t, ty den estetiska kanslan rent af lider af de starka fZbrger och den nastan forfiirande realism med hvilken dessa dystra taflor iiro m %lade. Stilen i de lifliga och p i m h g a stdlen kvicka och humoristiska dialogerna vittna %hen om forfattarens tekniska virtuositet som stilist.
"Wi tillagge afwen HansKgl. -"Höghets akta manliga bröstarswingar rättighet att ^efler Hans Kongl. Höghet intaga den Kgl. Saoen"sta Tp>rvnen, i den ordning och pä det satt den "af Ost under den LfwerenS' "komne och fastställde SuccestionSOrdmng bok"stafweligen innehåller och stadgar/' hwilka sednare oro ej kunde wara lärnpeligc, enar SucceöstoneOrdningen blifwit justerad och antagen långt sednare an det datum berörde WalÄct borde undfä. I anledning häraf wiste Herr G.efwen och LandtMarskalken, i likhet med hwad bliswit öfwercnskommit emellan Honom och Talemännen atr hwar h s sitt Ständ proponera, nu förestå Högloft. Ridder skåpet 'och Adeln att denna olampelmhet kunde afhjelpaS genom insättande af följande ord i de förut u prepades ställe: " i den ordning och pä der "sa:t L en af Dsi under detta Riksmöte öfwer"enSkommen och ^aftstäld SuccetzionSVrdning "bokstäfwel gen innchällaS och stadgaö stall." Bifölls. Äswenwal hemställde Aerr Grefwe» och LanbI» Nkarstalkeir, om dä Thrvrtföljarewalet icte pa en och 6Z6 Dm r 4 November. och samma dag i alla Sländen försiggadt, ej svek WalActe» pä en och samma dag justerad, och datum pä denna Act. lik.väl ej kunde blisch» mer ätt ett, densamma icke borde fä ert sednare datum, såsom till exempel af den dag dä walet högtidligen pL Rikssalen gass Hans Kongl. Maj:t tillkänna. Bifölls. UprMes eli af Zerr Grefwe 6y!Iendor§z Jokran tkennin§, inlämnavt Drckamen sa lydande:
Man kunde af samma ffäl pästä, at en stor del af Hofstaten här pä stället, Landshöfdingarne, Presterffapet, högre och lägre Civila Ämbetsmän i Städer och pä Landet, ja äfwen indelta Officerare, icke borde bestäs nägra dylika förmäner, dä de uti den Stad, Socken, Härad eller Län, der de innehafwa Ämbeten och tjensier, more ägare til något hus eller med boningsrum försedt hemman; men detta oaktadt, weta wi at alla ^Landshöfdingen-, högke och lägre Prestcrlige Ämbetsmän, Häradshöfdingar, Kronofogdar och Länsmän, ja afwe-n indelta Officerare och Underofficerare, innehafwa antingen Residencehus eller bebpgda bostäder , under benämning af Boställen, eller ock bekomma contanta penningar af Kronan, Församlingar eller Härader til det belopp, bwarefter de anses bora äga större eller mindre bonings rättigheter, om ock dessa kunna wara äqare^lil fiere hus i samma stad, der de förrätta sine Ämbeten, eller Egendomar uti de districter pä landet, der de äro tjenstgörande, samt at det icke sällan inträffar, at Presterffapet ofta innehafwa 2 ä z, ja flere bebyqda boställen. Som jag förmodar at Högloft. Ridderffapet och Adeln och de öfrige Respective Ständerne säkerligen inse obilligheten och olaqligbeten af detta olika förhällande Rikets Ämbetsoch Tjenstemän emellan, har jag äter wägat ödmjukeligen hos Högloflige Ridderffapet och Adeln göra hemställan, om icke denna Författning hör uphäfwas samt de§e Militairiffe Tjenste - Den 18 Augusti.