Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t täcktes: l:o låta undersöka, huruvida tillfälle till undervisning uti alla till medicinedoktorsgraden hörande ämnen må kunna beredas qvinnan derhän, att hon kan erhålla rättighet till läkarekonstens utöfning, samt meddela resultatet af denna undersökning till en kommande riksdag; 2:o tilldela qvinnan rätt att erhålla sådana beställningar vid telegrafoch postverken samt jernvägarne, till hvilka hon, efter aflagda föreskrifna kunskapsprof, kan anses lämplig; samt 3:o tilldela qvinna, som genomgått fullständig och godkänd lärokurs vid Statens seminarium för bildande af lärarinnor, kompetens till lärarebefattningar vid lägre elementarläroverk och pedagogier. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande JVs 29, angående Riksgälds-kontorets förvaltning under den tid, som förflutit sedan början af 1862— 1863 årens riksdag. Härvid förekommo: Bifölls. Hvad Utskottet å sidan 38 hemställt, blef af Ståndet godkändt. Den å sidan 42 gjorda hemställan bifölls, med ogillande af det närmast föregående klandrande omdömet. Utskottets hemställan sidan 43 bifölls. Med ogillande af det i Utskottets hemställan sidan 43 uttryckta klander, beslöt Preste-Ståndet, för sin del, att Rikets Ständer må vid Fullmägtiges förklaring låta bero. Ståndet, som ogillade Utskottets å sidan 49 gjorda hemställan, med deri förekommande klandrande omdöme, beslöt, för sin del, att den framställda anmärkningen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Utskottets hemställan å sidan 51 bifölls. Biföllos. Med ändring af hvad
Dessa arbeten hade pågått både länge och väl, alltid med ledning (eller missledning) af den otydliga planritningen och svårlästa beskrifuingen, då omsider madame Devilles ihärdighet ledde till något resultat. I ett källarehvalf påträffade man ett kvinnolik, nästan fullständigt bevaradt, samt i närheten däraf ett halsband af ädla stenar, som värderades till 80,000 francs och kunde bevisas hafva tillhört Jakob II:s privata egendom, samt ytterligare en summa af 70,000 francs i gamla eDgelska guldmynt. Man trodde sig kunna spåra den dödas identitet: hon skulle i lifstiden ha varit hofdam hos den landsflyktiga konungafamiljen och blifvit bragt om lifvet med anledning af indiskretioner rörande skatten, och hon skulle ha blifvit begrafd i ett slags förrum till de hemliga hvalfven. Härmed må vara huru som helst, så är dock visst, att denna första upptäckt ej ledde till några vidare spår, ty ända till sin död, hvilken inträffade blott för några få är sedan, gräfde och gräfde madame Deville förgäfves. Men hennes tro rubbades aldrig, om icke en enda gång. Hon hade nämligen vid något tillfälle nödsakats lämna arbetarne utan uppsikt, och när hon återkom till sin vanliga post, voro de försvunna. De hade helt plötsligt gått sin väg midt på dagen, och ingen af dem återkom för att uttaga sin innestående aflöning. I samma jordskifte, där de varit syseisatta att gräfva, hittades sedan några engelska guldmynt. Hade nu arbetarne påträffat och bortfört skatterna eller åtminstone en del däraf? I alla händelser hörde man sedan aldrig talas om några funna rikedomar. Efter madame Devilles död hafva gräfningsarbetena fortsatts af två personer, en hr de la Bastie och en engelsk dam, miss Blackwell, men dessa arbeta icke för gemensam räkning, utan hvar för sig, ty den sistnämnda lärer ha lyckats att på något mer eller mindre ärligt sätt förskaffa sig planritningen och beskrifningen. Hr de la Bastie har nyligen funnit en statyett af den heliga jungfrun af rent guld, och detta har naturligtvis ännu mera sporrat honom.
Man har ansett såsom fel af StatsUfskottet, att det vid ett annat tillfälle icke tillstyrkt nog stor aflöning åt Utskottens betjening; följaktligen har man ansett sig hafva penningar nog * tili anslag* sorn genast förtäras. Deremot nu, då fråga är orri anslag till byggnader, sorn skola bestå långt in i en af* Den 19 September f. rri% lägsen framtid, så troi: mari sig icke hafva råd dertill. Detta synes mig vara én motsägelse. Én värd Ledamot har, i bestridandet af detta låne understöd sträckt sitt nit så vida, att han fört våra tankar till förlofvadé landet och Turkärne, i grannskapet af den ort, livar-, est böcker brändes i stort. Att tillstyrka förnyelsen deraf på de gamles annil befinteliga skrifter, på Sätt man gör med förslitne Fancosfedlär, synes tnig ej vara möjligt, med mindre man anser sig häfva uttömt hela forntidens kunskaps-förråd, eller vara fullt belåten med dagens visdom; och en sådan tanke trodde jag vara långt aflägsen från detta hus* Mari har sagt, at^ hvarken fiskaren eller dagsverkskarlen bordfe tvingas att i sin mon bidraga till kostnaderna för denna dem icke gagnande byggnad. Jag deremot tror, att hvar medborgare har gägn af den allmänna upplysningen, och hemställer till den värde Talaren sjelf, öm kaia utan böcker hade kunnat vinnä den ödling, hvarigenom han nu varit i stånd att på detta rum tala för fiskaren och dagsverkskarlen? Det är må hända skada, att klosterlefnad dén, Mönkarne, och medeltidens brist J>å böttker, icke kunna återställas; men om det icke Iean ske, så böra vi väl hellre rätta våra anstalter efter tidens skick, än söka uppväcka de döda. Man har sluteligfen ansett skillnad böra göras, mellan sådana bidrag, som göras för Näringarnes bästa, och de sorn göras för fqrsiåödets. För min del tror jag, att inenniskan lefver icke allenast af bröd, utan ock af 3 24 lien ig Sepieinbér j. rti.
Jag hemställer alltså i underdånighet: att för Bevärings-manskapets vapenöfning måtte, i stället för det nu befintliga, i riksstaten framdeles utföras ett förslags-anslag af 430,000 R:dr R:mt, hvilket dock, enär Eders Kongl. Maj:t har för afsigt att hos Rikets Ständer göra framställning om ett års framflyltning af tiden för bevärings-pligtens vidtagande, och således äfven ett års vapenöfningar med bevärings-manskapet Transport R:dr Runt 1,210,938: 99Vä. Hilt. lill H. SI, Prol. 1856 & 1857, 1 Sami., i A(d., 5 Haft., 20 154 Bil. M 3 lill Kongl. MajUs Nåd. Prop. M I, om Statsverket 1836. Transport R:dr R:mt 1,210,938: 99/2 skulle komma att inställas, under tiden för nästa statsreglerings-period kunde förminskas till 300,000 R:dr årligen, så att för närvarande endast föreslås en tillökning i förevarande förslags-anslag, med 120,000: - Mate rtelen. Försvarsverket lill lands i allmänhet eller Krigs-kol/egii Departementer. Detta till fyrfaldiga, för landtförsvaret angelägna ändamål afsedda reservations-anslag, hvilket, efter afdrag af derunder inbegripne “indelta räntor för Akers krutbruk och Husqvarna gevärsfaktori, enligt nu gällande riksstat utgör 702,786 R:dr 36 sk. 2 r:st.
4) Helår öfverraskande alla sjukdomar i lefvern, magen och tarmarne, i synnerhet magkramp, kolik och värk i underlifvet. 5) Borttager smärtorna och botar hämorrhoider. 6) Verkar lindrigt afförande och blodrenande, renar njuren, borttager hypokondri och melankoli och stärker aptiten och matsmältninAIIemerlitcrBalsam gen. 7) Tjänar förträffligt vid tandvärk, ihåliga tänder, skörbjugg i munnen och vid alla tandoch munsjukdomar och borttager uppstötningar och dålig lukt. 8) Är ett godt medel mot mask, binnikemask och vid epilepsi. 9) Tjänar såsom ett underbart.utvärtes botemedel för alla sår, friska och gamla ärr, ros, hettblemmor, fistlar, vårtor, brännsår, förfrusna lemmar, klåda, utslag, spruckna, sträfva händer m. m. och förtager hufvudvärk, susning, reumatism, gikt, örvärk m. m. Detta medel bör, såsom första hjälp, icke saknas i någon familj, i synnerhet under influensa-,., koleraeller andra epedemier. Ett enda prof öfvertygar bättre än någon kungörelse. Äkta är denna balsam endast, om hvarje flaska är tillsluten med en silfverkapsel, som bär min firmastämpel: Adolf Thierry, Apotheke ziuniSchutzengel in Pregrada » och är försedd med ofvanstående gröna skyddsmärke. Hvarest ej depöt finnes torde man beställa direkt under adress: Scliutzengel-Apotliéke Thierry in Tregrada bei Rohitsch-Sauerbrunn, Österreieh, station i Skandinavien kosta 12 små eller 6 dubbelflaskor kr. des A. Franko hvarje postMindre sändas icke. Sändas mot efterkraf. Med denna salva blef en 14 är gammal för obotlig: ansedd benröta fullkomligt läkt, nyligen äfven ett 2 2-årigt svart kräftartadt lidande. Engelsk undersalva Kr ett vid de svåraste, äfven gamla skador med det bästa resultat användt medel med utmärkt dragningskraft.
Boställen skulle underkast«s upftaltning eller ej. Hemliga U. skottet ansäg dem omsider böra derifrån rrndantagas, af derr grund, at hlilitice-Boställen more umerkastade stor känning wid päkommande krig. As sadan anledning trodde ock U ,kottet Krmsens henllons - Laska och ^rniralitets Krigsmans - Laslan böla widkanrias beffattning; skulle de derifrån undantagas, sa gjorde hlilitairen ingen uposfring ivid dell allmän«a beftattningen. Grefwe Märner, Larl Lakris!. Dä Mga npstär om alla sädana små Lassor ack xios «lnz, för faZ ödmjukeligen hemställa, huru rusd Socknc-^laAa^iner bör förhällas. Jag kanner flera sädana privata inrättningar til den fattiga Allmogens förmon. De äro af Kongl. Majit tydligen frikallade fran utgifter reid krig och dylika betydliga tilfäslen. Men dä jag nu sinner, at de i denna H icke aro nämnda, underställer jag Höglosiige Ridderftapets och Adelns cmpröfning > - om de icke chwen kunde iblaad undantagen inbegripas. Herr arant 2, Leng t. Af det ÄP-> lästa dl-mocke.pu ffulle det synas, fom fara worc, at /runLLNL pensions-Laska kunde genom denna beskattning Iida lil ,tt bestånd, och penlionaircrns Derigenom äfwen komma at leda. Kan /armEis Laska blisiva försatt i et sädant tilständ, och kenjionairerne, som, efter mängärig och redelig tjenst, deraf erhauir et knappt uppehälle, blisiva beröfwads denna för mänga yttersta ttigäng, sä hemställer jag, vni icke denna Laska förstente at under undantagn; begripas. Herr ibloiclenkiolpa, Gullers.
R:dr beviljas för Em-åns och 10,266 R:dr 32 sk. för Stång - a3£ Prot. ZJtdr. d. 11 29 Mars 184t åns upprensning, med öfverlemnande åt Kongl. Majit att bestämma huruvida ofvannämnde summor, böra, i sin helhet eller tiil större eller mindre delar, utgå såsom lån eller såsom anslag ulan återbetalningsskyldighet; och skulle de öfrige Riks-Stånden vänligen inbjudas att i detta beslut sig med Ridderskapet och Adeln förena. 15:o För det i 7 puncten, under hufvud-rubriken utdikningar och aftappningar m. m. omtalade ändamål, eller understöd för myrors ultappniug på Gottland, beviljades 50,000 R:dr under lika vilk«r för användandet, sorn de hvilka Ridderskapet och Adeln beslutat i afseende på dispositionen af de till vattenaflappningar och odlingsförelag under mom. Litt. a) och b) vid 1 puncten beviljade medel. löio I afseende på de uti 1—6 puncterna, under hufvud rubriken väganläggningar m. m. omtalade föremål, beslöt Ridderskapet och Adeln, att för omläggning och förbättring af backiga eller eljest för communicalionen mindre tjeniiga delar af de allmänna landsvägarne i Riket, till Kongl. Majits disposition ställes en summa af 200,000 R:dr, alt under 4 år utgå med 50,000 R:dr årligen, samt alt till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnas alt, för hvarje serskildt fall, förordna i hvad nion vederbörande menigheter, som åstunda anläggning och förbättring af vägar, må vara pligtige alt till företagets utförande Ined arbete bidraga; dock så, att de menigheter, hvilka erbjuda sig att med aibete eller tjenslbarheter, till företagets utförande bidraga, skola företrädesvis vara berättigade att af anslag komma i åtnjutande; hvarjemte Ståndet, med antagande af Vä Hofi.
Vid all lagstiftning bör afs:de fästas å den stora allmänhetens fördel, och anser jag att bördsrätten åtminstone stundom kan vara till nytta, — men hvarom man sällan talar, — utan deremot anför exempel på dess missbruk eller olägenheter, hvilka tillhörer så väl lagstiftaren, som lagskiparen att söka förekomma, utan att derföre all bördsrätt, såsom skadlig och förkastlig, bör uphäfvas. Jag kan således icke instämma med dem, som önska dess uphäfvande, utan förenar mig med Hr Carleson i anhållan om bifall till Utsk:ts Betänk. Hr C ed ers kiöld, Gustaf: Gr. Sparre har mot mitt yt - I) e n 13 Jun i . »15 trande, att det vore hårdt för en köpare att nödgas frångå en egendom, vid hvilken han fastat sig, anmärkt, att det vore ändå hårdare för en medlem af den familj, som förut under långliga tider varit i besittning deraf. Men jag afsåg icke så mycket att köparen skulle vara bunden vid jorden af mer eller mindre ädla känslor, utan fastmera att han derpå gjort financiella upoffringar och nedlagt kapital, likasom jag tror, att anim till bördande! är ganska sällan den så myeket omtalade kärleken till fädernes jord, utan vanligen kärleken till vinst och penningar, hvilket afven visar sig deraf, att bördemannen oftast nöjer sig med ett eller annat tusental rdr i löseskilling. — Jag anhåller, att Betänkit måtte återremitteras till Utsk:t. Frih. Armfelt: Man säger, att inom familjerättens område det icke är den absoluta rätten som är rådande, utan att den modifieras af gängse seder och bruk. Någon undersökning härom torde dock alls icke vara af nöden, för att man skall kunna inse det absolut orättvisa af att det får tillgå som nu är förhållandet. Gr. Sparre har sjelf vidrört sista mom. i g 1 af det förslag han framlagt, som föreskrifver, att börd icke skulle vara tillåten, då jorden är såld till bördeman, och upgifvit skälen hvarföre han infört ett sådant stadgande.
»Du skall visst få lof att gå,» sade han, »men först måste du säga mig hvad det är, som misshagar dig.» »Jag kan säga dig, att jag väntade mig bättre lön, då vi båda utstodo allt slags elände nere på jorden,» sade Sankte Per. Vår Herre såg, att Sankte Pers själ var fylld med bitterhet, och han kände ingen vrede mot honom. »Jag säger dig, att du är fri att gå hvart du vill,» sade han, »endast du låter mig veta hvad som bedröfvar dig.» Då ändtligen berättade Sankte Per hvarför han var olycklig. »Jag hade en gammal mor,» sade han, »och hon dog för ett par dagar sedan.» »Nu vet jag hvad som plågar dig,» sade Vår Herre. »Du lider därför att din mor icke är kommen hit till paradiset.» »Så är det,» sade Sankte Per, och i detsamma blef sorgen honom öfvermäktig, så att han började snyfta och jämra sig. »Jag tycker ändå, att jag kunde ha förtjänat, att hon fått komma hit,» sade han. Men då nu Vår Herre fått veta hvad det var, som Sankte Per sörjde öfver, blef han bedröfvad i sin tur. Ty Sankte Pers mor hade ej varit sådan, att hon kunde komma in i himmelriket. Hon hade aldrig tänkt på annat än att samla pengar, och till fattigt folk, som stannat utanför hennes dörr, hade hon aldrig gifvit så mycket som en slant eller en bit bröd. Och nu tyckte Vår Herre, att det var synd att säga till Sankte Per, att hans mor hade varit så girig, att hon ej kunde få åtnjuta saligheten. »Sankte Per,» sade han, »hur kan du så säkert veta, att din mor skulle trifvas hos oss?» »Se, sådant säger du endast för att du ej skall behöfva bönhöra mig,» sade Sankte Per. »Hvem skulle ej trifvas i paradiset?» »Den, som ej känner glädje öfver andras glädje, kan ej trifvas där,» sade Vår Herre. »Då är det flera än min mor, som ej passa här,» sade Sankte Per, och Vår Herre märkte, att han tänkte på honom.
Gyldenstolpe har gjort invändning emot vår bevisning med det yttrande, att om en reservant skulle framlägga upgifter, som han hämtat ur Statsråds-prolme, så skulle Den 17 Maj. 39 det kunna föranleda till nya motioner. Det är väl dock någon skillnad emellan hvad en reservant sig i detta fall tillåter, och hvad som lillgöres af Const.Utsk. sjelf!, denna höga myndighet, som har sig anförtrodd värden om grundlagarnes tydning och tillämpning. I detta hänseende vädjar jag till dem, som vore närvarande i det plenum, då decharge-hetänk. förekom, huruvida man har glömt hort att, ehuruväl de tre punkterna under Littera B då lades till handlingarne, innehållet ändock oss offentligen vardt delgifvet, ej blott genom betänkandets utdelning lill hvarje ledamot, som det önskade, utan jemväl på ett sätt, som ej kunde undgå någon med öppna öron försedd, i Ståndet närvarande persons upmärksamhet. Att sålunda de af Utsk. i dessa delar framställda sakförhållanden icke blefvo en hemlighet för detta Stånd, det är så myckel säkrare, som, i början af diskussionen, då Hr Tersmeden just yrkade, att, enär innehållet af Litt. B. vore efter hans förmenande olagligt, så borde det icke ens få upläsas, jag tog mig friheten yrka att Litt. B. måtte Ståndet ovägerligen varda meddelad; hvarefter de under berörde Litt. B. innefattade Irenne punkter ofördröjligen samt ord för ord af en R. o. Ad:s Kanslitjensteman uplästes. Således har blott en enskild ledamot sökt afböja detta; men R. o. Ad. sjelf har ingalunda protesterat emot att taga kännedom om hvad under Littera B. irbegripes. Och tudén tagna kännedomen af berörde innehåll har hvilken ledamot som helst, således äfven Gr. Lagerbielke, (vid detta tillfälle alldeles oberoende af sin egenskap att vara ledamot i Const.Utsk.), haft full anledning hemta skäl lill oberopande af 56 § för väckande af de motioner, han framlagt.
Justerades 6 prot. utdr. för denna dag f. m. Företogs till pröfning LagUtskts den 22 sisth Maj på hordet lagda betänk. N:o 4b, i nnledn. af väckta motioner om ändring i 24 eap. 8 §:n, 34 cap. samt 35 cap. 1 §:n Missg.-b:n. På begäran af Frih. Cederström, Jacob, blef Hr Cederschjölds reservation uppläst. Frih. Cederström, Jacob: Med Hr Cederschjöld instämmer jag i dess reservation, och anhåller jag således om återremiss af detta betänk. Det vore besynnerligt, om Utsk. ej skulle vilja erkänna skilnaden emellan förbrytelser mot person och egendom, då likväl den förlust, en person kan göra genom förbrytelser emot hans egendom, är högst obetydlig, jemförelsevis med hvad han förlorar, om han blir Den 3 Junie. m. 43 lemliislad. Uti hvad Hr Cederschjöld anfört i afseende pä tjenligare strafFinrättningar för dem, som till fängelse med arbete blifva dömde, kan jag dock ej instämma. Jag skulle tro, att förbrytelser, som beläggas med fängelse, åtföljdt af arbete, icke påkalla annorlunda ordnade fängelser, än de, som finnas på fästningarna, der ifrågavar. förbrytare icke behöfva sammanblandas med tjufvar och andra skälmar, emedan de i alla fall kunna få särskildta fängelserum och äfven underarbetet kunna afskiljas. Ett särskildt undantag, i följd af brottets beskaffenhet, anser jag olämpligt, till förmån för den person, som begått brott, hvilka beläggas med arbetsfängelse. Jag anhåller om återremiss till Lagutskottet. Hr von Qvanten, Carl: Äfven jag förenar inig i den åsigt, Frih. Cederström yttrat, och anhåller om åtterreiniss på den grund, att jag finner den nu föreslagna förändringen af straffet, för att här i Sverige afhugga sin nästas lemmar, innehålla för godt pris, som verkligen tål att förhöjas, åtminstone till hvad Hr Cederschjöld föreslagit. Jag skulle snarare önska, att det måtte höjas mycket mer.
Af dessa skäl har Utskottet, som hvarken finnér nödigt, att liqviden af förfallna obligationer och räntor, då den göres här i Sverige, ovilkorligen skall ske efter gällande kurs, eller anser lämpligt, att rättigheten till liqvids erhållande härstädes skall inskränkas till endast de obligations-innehafvare, som inom Sverige äro boende, ansett sig böra föreslå: 5:o. att, derest lånet upptages utom riket, hör Riksgälds-konloret härstädes i Svenskt mynt tillhandahålla ränta äfvensom liqvid för amorterade obligationer åt dem, som sådant önska. Beträffande slutligen de af Friherre Tersmeden framställda förslag, så, och ehuru det visserligen vore önskligt, om några särskilda åtgärder kunde vidtagas för befordrande af Svenska Statens kredit och höjandet af priset å kurserande Svenska obligationer, anser likväl Utskottet, vid det förhållande, att motionären icke närmare utredt på hvad sätt de särskilda af honom exempelvis framställda önskningsmål skulle kunna vinnas, sig drslomindre böra i delta ämne framställa några förslag, som Utskottet är öfverlygadt, att de åtgärder, som från Statens sida böra, för vinnande af bättre kurs i Svenska obligationer, vidtagas, bäst kunna inses och verkställas af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, sorn icke lära underlåta att egna frågan all den uppmärksamhet, densamma onekligen förtjenar; och Utskottet hemställer derföre, att Friherre Tersmedens ofvanberörda framställning 6:o. icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Reservationer: Af Herr L. J. Hierta: ”Jag får anmäla min reservation emot Utskottets pluralitets beslut att åt Herrar Fullmägtigcs i Riksgälds-konloret eget afgörande öfverlemna huruvida någon del af det för jernvägsbyggnaderna erforderliga lån bör inom landet upptagas, och anser alt en bestämd föreskrift härom bort meddelas i afseende på det belopp, som öfverskjuter Tjugo millioner.
I Skellefteå socken är bildad en såkallad ”Nödhjelpskassa’’ med derför af Eders Kongl. Maj:t den 7 December 1840 för 10 år faststäldt Reglemente, som den 15 Februari 1853 fastställdes för ytterligare 10 år, Westerbottens län. Nödhjelps-, Rotebesparings-, Invalidbeväringsoch Sjömanshus-kassor m. m. 21 till hvilken kassa tjenstehjon och åtskilliga andra personer, som ej innehafva jordbruk, årligen erlägga vissa bestämda utgifter, utgörande minst 4 sk. och högst 2 R:dr B:ko; varande nödhjelpskassans ändamål, att, utan sammanblandning med den allmänna fattigvården, i hårda år lemna understöd åt de medellösa inom socknen, hvilka deraf äro i behof och genom tillskott beredt sig dertill rättighet. Kassan hade vid 1860 års slut en tillgång af omkring 29,000 R:dr uti räntebärande, intecknade förbindelser. Inom nedre delen af länet finnes vidare dels åtskilliga såkallade Iiotebesparingskassor, hvilka, tillkomna genom årliga afgifter af rotefria hemmansdelar, tillhörande i knektehållet roterade hemman, äro afsedde till understöd åt de rotar, som under krig förlorat sina knektar, hvilka kassor hade vid slutet af år 1860 en sammanräknad tillgång af 36,127 R:dr Runt, dels ock Invalidbeväringskassor, som äro samlade för att bereda underhåll åt beväringsmanskap, som skadas under krig och åt deras enkor och barn. En år 1844 i Umeå stad inrättad Sjömanshuskassa, för beredande af understöd åt behöfvande åldriga sjömän, deras enkor och barn, ägde vid 1860 års slut en tillgång af 13,201 R:dr 20 öre.
Öfver detta domslut anfördes hos Kongl. Maj:t underdåniga besvär ej mindre af advokatfiskal^!!) b etet, som fullföljde sitt ansvarspåslående, än äfven af landskamererare!!, hvilken sedermera ingal' underdånig ansökning om nåd; I anledning hvaraf och då målet i Konungens Högsta Domstol den 21 Oktober sistlidne år, enligt hvad protokollet visar, föredrogs och afgjordes, Högsta Domstolens dervid närvarande Herrar Ledamöter enhälligt förklarade, det landskamererarens underdåniga besvär, enär han försummat att efterkomma hvad Kammarrätten lill fullgörande, rätteligen föreskrifvit. icke kunde Lill O O _ pröfning upptagas; men vidkommande åter advokatfiskals-embetets underdå R. St. Just. Ombudsm. Emb .-Berättelse 1847. ^ 10 fl. St. Just. Ombudsm.