Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Högloflige Ridderskapet oell Adeln liar, under den i4 näsllidne Julii, lill Utskottet återremitterat detta Betänkanke, i sammanhang med åtskillige Betänkanden, rörande utsöknings-ärenden; men sorn någon anmärkning emot detsamma icke finnes vara hos Ridderskapet och Adeln framställd, och det för öfrigt blifvit af Högvördige Preste-Ståndet nyssnämnde dag, af Välloflige Borgare-Ståndet den o.\ förutgångne Maji, samt af Hedervärda Bonde-Ståndet den 26 sistlidne November bifallet, anser Utskottet något vidare yttrande, till svar å den meddelade återremissen, icke erfordras. Ankom till Exp.-Utsk. den 9 Dec. Memorial, med förslag till samman jemkning af de inom RiksStånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utlåtandet N:o 161, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 11g, öfver Riksdags-Fullmägtigen Nils Strindlunds motion, att stadgas måtte, det af handlingar, hvarigenom någon förvärfvar sig nyttjande-rätt till jord elter betingar sig så kalladt undantag eller afkomst af annans fasta egendom, bora mtecknas för att vara gällande. Sedan Utskottet, i dess förstnämnde Betänkande N:o irp, föreslagit sladganden derom, alt gjordt förbehåll, angående så kalladt undantag, skulRihattg till R. St. 1 Lagutskottets Memorhl A :o ij5. lé i öfverlåtelse-handlingen, d. v. s., i salu-, byteseller gåfvo-brefvet, införas, hvaremot alla andra aftal om nyttjande-rätt till jord på landet eller afkomst deraf, borde intecknas, för att med säkerhet ega bestånd, men Utskottet, efter erhållne återremisser af detta Betänkande fiån samtlige RiksStånden, i senare Utlåtandet
Betänkande i anledning af väckt Motion om olägenheterna för Linköpings Stad deraf, att Lif-Grenadier-Regementernes Musik-Corpser bo i Staden, och ej på Rotarne. källoff. Borgare-Ståndet har den 10 sisth December till detta Utskotts yttrande remitterat Herr Lundmans Memorial, deruti han påkallar Rikets Ständers behjertande af den svåra tunga och olägenhet, Linko - Bcsv. och Oecon. Utsk. Bet:de. JY.o i3. 21 pings Stad skall derigenom vidkännas, alt Lif-Grenadier Regemenlernes Musik-Corpser blifvit af vederbörande Befälhafvare för beständigt placerade på Staden, hvarest de bo nied hustrur och barn, hvilka vid mannens och fadrens ålderdom, sjuklighet, eller efter dess frånfälle ofta falla Stadens Fatläg-Försörjnings-anstallt till last; yrkande fördenskull Motionairen att, enligt gällande Författningars föreskrift , ifrågavarande Musikanter måtte åläggas bebo de Torpställen, som antingen redan å Rotarne finnas för detta ändamål, eller som till anläggning skulle anbefallas, der sådana böra underhållas. Då den af Herr Lundman omnämnde Boställs-förmonen å Torp under Rotarne icke blifver möjlig för Regementernes mesta spel, hvilket åtnjuter contant lön utur Musik-Cassan, till hvilken åtskillige Rotar erlägga vacance-afgift, hvilken i och med detsamma berättigar Roten att, om SoldatTorp derunder finnes, detsamma sjelf disponera; och då dessutom för spelets öfning är nödigt, att Musikanterne bo så nära hvarannan, att öfnings-sammankomster blifva möjliga ; alltså och enär härvid jemväl kommer i betraktande, att Staden åtnjuter fördelar genom de dit inflyttade personer, som lefva af sina contanta löner 0. s. v. 22 Bil. t. Besv. 0. Oecon. Utsk. tror Utskottet Motionairens i ämnet förda klagan desto mindre påkalla något serdeles afseende, eller kunna föranleda till något förbud för bemälde personers vistande i Linköpings
Om jag wid upfyllandet af denna min skyldighet skulle i ett eller annat sall mifitaga mig, torde dock et sadanr förseende, wid betraktandet af mine afsigters renhet, finnas ursägtligt. Hwad som först fästat min upmärksamhet är det, att wid uprepandet af Statens inkomster och ut zisler, Spannemälen bliswit upförd till olika priser fä att en bunna spannemäl uptages pä ett ställe till 3§ g6 st. vä ett annu till l R:S 16 H. och pä det kr^ kje lii! fyra R d. — Ganska wäl har ja q fattat ark Staren hwar.ken wi>nier cllw förlorar genoni donna o> lika beräkning, men jag tror det wara worå öfwerenör stämmaadc med en rigtig beräkning och mera uply» sande, onr hwar och en astömngs rätta belopp samt Skakens warkcliga förhållande, om bade i Debot och Crcdtt Spamiemalen upsördes riU M-rkcgangs pris. Sedermera bar jag smink att ej alla Stateninkomster och Utgifter uti Staren bljswir upsörde, urån att först afdrag i wista sall äger rum innan, summan Stals>Werkct govkgöres. Sä har t. ex. Licent och Spira Licent afdragits Tull inkomsterne, innan a« kerstsden först Stats Catzan ti!! godo, samt af Lotterimedlen 20,000 R.d asdragitS till Ccheri,-b>'ggnadcr.
– Emellertid, fortsatte han, är det obehagligt att hafva en detektiv i hälarne på sig hvart man går. Ni är naturligtvis envis som synden, äfven om ni är öfvertygad, att ni ej kan uträtta något. Hvarför förföljer ni mig? Jag kan ej se några andra bevekelsegrunder härtill än ärelystnad eller penningebegär. Jag tror mig hafva visat er att hvad ni än kan hoppas, så kommer ert uppträdande åtminstone ej att låta er skörda någon ära; ty äfven under förutsättning af det orimliga antagande jag nyss gjorde, så kan ni aldrig få njuta af den triumfen att se mig inför domstolsbordet. Således måste ni, hur envis ni än är, lida ett nederlag, som utan allt tvifvel blir af menligt inflytande för er framtid. Hvad åter beträffar de pekuniära fördelar ni väntar er, så beklagar jag er verkligen, ty jag behöfver, som jag nyss sade, blott yttra ett ord till min vän polismästaren, och ni är afskedad. Om någon enskild lofvat er någon belöning för ert ovisa nit, så är det klart att dervid fästats vilkoret af en lycklig utgång. Ni skall alltså gå misste äfven om den ekonomiska vinsten. Lyd derför mitt råd: afstå från er dumdristiga förföljelse, som endast åsamkar er alla möjliga oberäknade motgångar, och sköt i stället ert yrke så som det anstår en upplyst och duglig detektiv polisman. Jag är rik och skall frikostigt hålla er skadeslös för de fördelar ni möjligen väntat er. Tro nu inte att det här är frågan om några mutor; ty jag behöfver Gud ske lof inte muta någon. Men er fräckhet har verkligen gjort ett visst intryck på mig, egendomligt nog till er fördel. Och så anser jag det värdt något, att blifva befriad från er envishet. – Jag tackar er, svarade Hammar. Herr konsul, ni har gjort mig en stor tjenst; ty om mina misstankar voro sväfvande förut, så har ni nu förvandlat dem till fullkomlig visshet. Edert erbjudande sårar mig inte. I mitt yrke blir man så lätt vand vid dylika erbjudanden. Jag anser mig ej behöfva särskildt betona, att ni förgäfves vädjat till min girighet.
St:r vördsamt anmäla, alt Utskottet, sorn funnit det af K. M:ts och Rikets KammarColiegium afgifne underd. Utlåtande, jemte det dervid bifogade exempelvis uppgjorde förslag till ifrågavarande förändring och reduction af heraniansräutorne, innefatta så vigtiga upplysningar B e t ä n k a n d e n, N:s 323, 324* i1 och vara med den omsorg uppgjordt, alt en allmännare kännedom deraf till för! i l ligast torde bereda öfvertygelsen örn vigten af de gjorda framställningarne och derigenom grundlägga deras framgång, att Utskottet låtit af dessa handlingar aftrycka ett så tillräckligt antal exemplar, att de icke allenast ibland II. St:r kunna utdelas, utan ock, i fåll K. M:t derom behagar meddela sina Befthde Nådig föreskrift, utdelas i Landsoi terne. Memorial, angrete anslag till lönefyllnader då RiksMarkegångspriset på den under lönerne inberäknade Spannmål öfverstiger 6 Rrdr Brco Tunnan. (U.-A.) Af från RiksStånden ankomne ProtocollsUtdrag har Utskottet inhemtat, att, vid förehafvandet af den summariska uppgift på föreslagne tillökningar i StatsUtgifterne emot hvad 1823 års Statsreglering upptager, som Utskottet, i sammanhang med svaren på de vid UtgiftsBetänkanderne gjorda anmärkningar, till R. St:r öfverlemnat, de respective RiksStånden, i frågan 0111 det FörslagsAnslag som bör bestämmas till godtgörande af ofvanberörde utgift, yttrat sig olika, i det Ii. R. o. A. beslutit: att, i den händelse RiksMarkegångspriset för den under lönerne inberäknade Spannemål skulle något år öfverstiga 6 R:dr B:co, den här igenom uppkommande brist för den del af berörde Spannemål, som öfverskjuter Kronans behållna 12 StatsUtskottets Spannemål, skulle af R:g:sContoiret StatsVerket ersättas; H.
Ty allt hvad bildningen diktar Ädelt och högt, allt skönt, allt godt som hjertat sig önskar, Famna de om i hvarann. Men öfver skönhet i värde Är denna själ, denna blick, som själen skiner igenom, Klaraste spegeln af allt hvad sällskapsresan för ljufvar, Godhet och sanning och vettets behag och oskuldens glädje: Rikaste skänker af Allfadrens hand åt dygdiga makar. Se, medlertid från kärligt sammanväxande stammar Skjuter så mången telning fram. På blommande stänglar Dageligdags en knopp springer ut, som skiftande röjer Fadrens adliga dyrd och Modrens lockande fägring. Hastigt ur sinnenas dröm den späda menniskoanden, Undersam, girig på vett, spritter upp, och famlar förlägen Efter ett ledande ljus i tankens skymlande gryning. Ljufliga kall! att nu, med undervisande joller, Lekande allvar, veckla den vaknade själen ur lindan, Utstaka sanningens väg för känslans gång och be greppets Osäkra blick, och träget och ömt i menlösa hjertat Nedlägga frön till ädla beslut och framtida dygder! O hvilken fröjd förunnad åt Er, J sälla på jorden! O huru skön, huru hög, huru namnlös! O huru ofta Tåren i ögat står, och hjertat häfves i barmen, Svällande, öfverfullt, och brister i tacksamma suckar! Måttelig lycka, och smak utan prål, begär utan yra, Trefnad och flit och lätta bestyrs förnöjliga vexling, Helsa och hopp, och en bok och en vän — och glöm ska för verlden, Stigande dygd och samvetets frid och Himmelens bifall. Sådan är lyckliga makars lott. Så fly deras dagar Sakta sin kos. Hvar tid af årets hvälfvande tider, Som i beständiga rastlösa kretsar omlöpa jorden, Helsar dem fryntlig och blid. Men Våren hvilar sin vinge I deras tjäll, och glömmer sig qvar, och på deras hjessa Fäster en rosenkrans af oförvissnelig skönhet. Ändtligen, när, på lifvets långa och leende vårdag, Aftonen kommer vänlig och klar, o! då, efter mången
Enär den förflutna liden ådagalagt lämplieheten af de undsättningsanstalter, som hittills blifvit af Kongl. Maj:t och i följd af Rikets Ständers vid nästföregående riksdagar meddelade beslut, vidtagne, har Kongl. Majit velat föreslå, att Rikets Ständer måtte, till Kongl. Majlis fortfarande disposition för behöfvandes undsättning vid inträffande missvext öfverlemna : a) den, efter afdrag af förenämnde 700,000 R:dr dels uti Rikets Ständers bank, dels i Riksgälds-kontoret innestående behållning af ej mindre 1830 års kreditiv-medel, än de till dylik undsättning redan anvisade, hittills influtna tullafgifter för utländsk spanmål jemte hvad som kan inflyta genom återbetalningar å meddelade undsättningslån; b) de tullafgifter för utländsk spanmål, som intill 1854 års slut ytterligare kunna ingå; och c) de dylika medel, som från och med början af år 1855 och så länge de i sådant hänseende då gällande tullbestämmelser blifva oförändrade, komma att inflyta. Kongl. Majit, som i afseende på användandet af förberörda undsättningsmedel, i allmänhet funnit enahanda, hittills följda grunder, som Rikets sednast församlade Ständer fastställt, lämpligen kunna oförändrade bibehållas, måste likväl fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att omständigheter lätt kunna inträffa, då 50,000 Ridr till understöd utan S ter betai ningssk y Id ighet blifva otillräckliga; helst Kongl. Majit alltid är nödsakad att deraf innehålla en betydlig del för den händelse, att nöd i vidsträcktare mån uppstår, äfven det sista året innan Rikets Ständer ånyo sammanträda. Kongl. Majit anser denna summan böra fördubblas och tillgångarne, samlade i följd af de sistförflutna årens höga spanmålspriser uti riket, medgifva jemväl ett sådant understöd åt de mest nödlidande samhällsklasserna. Kongl.
"Prinsen är inte hemma", mumlade han och betraktade den okände, och ju mera han såg på honom, desto mera tyckte han sig märka, att det var en förnäm herre. Det kunde ju icke heller vara annat, när han hade tillfälle att så der kasta bort femtio gyllen. "Hvar är han då?" frågade den okände vidare. "Jag vet ej. Förmodligen hos czaren, den Gud och den heliga jungfrun beskydde!" Den okände gjorde en omärklig rörelse af otålighet. "Är hans maka hemma?" "Nej." "Hvar är hon?" "Hos furst..." "Säg ut, karl!" dundrade den okände och darrade af feberaktig otålighet. "Jag måste veta det!" Manin ämnade just svara, då med ens en tredje person oombedd trädde emellan. Det var Maritscha, dwornikens maka. Hon hade genast med sin naturliga skarpsynthet upptäckt huru det stod till. "Jaså, du står här och låter besticka dig", skrek hon och ryckte med en snabb rörelse börsen ifrån Manin. "Har du inte annat att göra, du, än att stå här och sladdra med hvem som helst. Du skulle få hand om de här penningarne, du! Heliga jungfru, om jag då skulle få se dig nykter en enda timme på dagen så länge penningarne räckte, så vill jag ensam utstå alla menniskors qval i skärselden. Bättre kunna de användas i min hand. Gå du in, odåga, och laga skorna åt mig, annars ska' jag börja med ditt skägg också, och det smakar, som du vet." Med dessa ord knuffade den modiga qvinnan sin man åt sidan och slog med en häftig rörelse igen porten. Allt hade gått så fort, att den okände icke kunde hindra det. Sedan han hört, att Maritscha och hennes man aflägsnat sig, satte han ena handen till läpparne och lät höra ett skarpt ljud, liknande det när vinden far igenom en trång springa. Många ögonblick förgingo ej, förr än en karl närmade sig med hastiga steg och vördnadsfullt helsade den förstnämde. "Du stannar här", sade denne med befallande ton, "och ger noga akt på när prinsen går ut. Snart kommer han väl hem.
Jag har anmält mig egentli gen för att förklara, att jag är af deras mening, som understödja Utsk:ns förslag, att en fast skola inom hvarje pastorat bör finnas, och anse att man icke bör återgå till hvad Konungens nåd. propos. i detta hänseende har framställt till Ständerna, nemi. att en skollärare borde finnas, som kunde lemna undervisning antingen i fast skola eller ambulatorisk. Den bestämda skilnaden emellan detta nåd. förslag och Ulsk:ns betänk, ligger verkligen deruti, huruvida man bör antaga såsom allmän princip, att skolan måste vara fast inom församlingen, eller, såsom K. M. föreslagit, afven kan vara ambulatorisk. De ambulatoriska skolorna hafva det onda med sig, att skolläraren måste föra likasom ett kringvandrande lif. Om man endast åsyftar att undervisningen skall blifva mycken eller allmänt lemnnd, så blir det måhända tjenligt att ingå på ideen att hafva ambulatoriska skolor; men är man företrädesvis angelägen om att undervisningen skall blifva god och väl meddelad, väl ordnad och under ständig tillsyn, såsom förslaget innehåller, af pastor och skoldirectm, så måste man lika med Utsk:n antaga såsom hufvudprincip, att en fast skola inom hvarje församling bör och måste finnas. Då första punkten af denna § tillåter icke allenast tvänne församlingar, utan ock flera att förena sig om en lärare, så inser jag icke huru roan kan anse att Utsk:ns förslag leder till en större kostnad än Konungens propos., då t. ex. inom ett pastorat, der flera församlingar finnas, de alla kunna förena sig om en fast skola. De svårigheter, som uppstå för de aflägse boende, att kunna begagna en fast skola, skulle jag hellre önska att man vill lindra och afhjelpa på det sätt, att man, såsom Biskop Agardh föreslagit, tillät mera hemläsning och att barnen endast en eller tvänne gånger i veckan behöfde inställa sig i skolan. Jag anser mycket lämpligare att lindringen på detta sätt kom dem till godo. Jag tror att man då, jemte hemläsningens bibehållande, undvek de faror, som möjligen det ambulatoriska undervisningssätt^ kan medföra.
Fixera genom lag priset på hvilken vara som helst, och hon skall icke längre blifva föremål hvarken för spekulation eller produktion. 1 sitt Betänkande öfver min egen motion yttrar Utskottet, att det hyste tvekar om lämpligheten af räntans frigörande under dåvarande förhållanden, då den allmänna stagnationen i rörelsen och den höga räntan redan hos näringsidkarne åstadkommit en oro och en förlägenhet, som ofelbart komme att ökas genpm de uppsägningar och omsättningar, hvilka, jemte en, åtminstone tillfällig, stegring af räntan, efter ali sannolikhet blefve följden af lagens förändrande, men att, om till följd af ifrågasatta förändringar i våra hypotheksinrättningar, den förlägenhet, hvari jordbrukare, till följd af dessa inrättningars oförmåga att anskaffa penningar, då befunno sig, komme att minskas, samt, genom förbättrade kreditlagar och kreditinstitutioner, förtroende kunde beredas åt de säkerheter som erbjödos, man dock vid nästa riksdag torde kunna våga, att utan allt för kännbara olägenheter underkasta näringsidkarne den rubbning och sättning i rörelsen, som en förändring i lagstiftningen om maximum af ränta kunde medföra. Häraf visar sig, att äfven Utskottet, med den mörka föreställning det gjorde, sig om tillståndet i landet, och hvilket tillstånd, så vidt jag kunde bedöma förhållandet vid den tiden, alldeles icke var så ofördelaktigt, som Utskottet föreställde sig, var af den Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
B l a n d nu befintliga Cacaosorter intages säkert förnämsta platsen af KVINNOFRÅGORNA VID ÅRETS RIKSDAG. I JÄMFÖRELSE med det lifliga lagstiftningsarbetet på kvinnofrågornas område vid 1898 års riksdag når innevarande års riksdag ej synnerligt långt upp, men åtskilligt af betydelse och intresse finnes dock att anteckna från dess verksamhet i detta hänseende, och Idun vill därför ej underlåta att nu — sedan riksdagsarbetet föreligger fullt afslutadt — lämna sin sedvanliga öfversikt öföer » Kvinnofrågorna vid årets riksdag ». Mest omdebatterad och ganska märklig genom sin betydelse, ej allenast för de af densamma direkt intresserade, utan fast mer genom sina konsekvenser för flere grupper af kvinnliga statstjänare, var frågan om de kvinnliga postexpeditörerna. Förhållandet var, att k. m:t vid uppgörandet af n y aflöningsstat för postverket föreslagit inrättandet af en tredje lönegrad, hufvudsakligen afsedd för kvinnlig personal. Härom var j u intet i och för sig att säga, men tyvärr hade k. m:t satt lönerna för denna tjänsteklass så låga, att ändringen innebar en högst väsentlig försämring i den vid postverket anställda kvinnliga tjänstepersonalens ställning. Redan statsutskottet, som dock ej är kändt för någon frikostighet mot tjänstemän, fann lönerna vara allt för knappt tillmätta och bättrade på dem en smula. Några reservanter från andra kammaren gingo ändå längre och framlade ett förslag, hvilket skulle bereda de kvinnliga postexpeditörerna åtminstone nå- gorlunda skälig ersättning för deras ansvarsfulla arbete och möjliggöra för dem att efter långt arbete komma till någorlunda g o d ekonomisk ställning. - Reservanternas förslag godkändes utan vidare af andra kammaren, men afslogs af första, hufvudsakligen emedan man fruktade konsekvenserna däraf vid andra statens verk, där kvinnliga arbetskrafter använU I j T M A K l Q n U L I I f l M 11 O das, särskildt telegrafverket, för hvars lågt aflönade kvinnliga biträden man då ej längre kunde uppskjuta en löneförbättring.
Hr Windrufvas, angående åtgärder för utlåning af Statens model till odlingsföretag; Hr Sundlers, om Statsanslag till bildande af sockenbildiotheker; , Hr Nygrens, om anslag för Ystads så kallade sandplantering; Hr Nygrens, om antingen Statsbidrag eller lån af allmänna medel till Ystads hamnbyggnad; N Hr Palander*, om anslag till inrättande af en Navigations-skola i Carlskrona; Hr Palanders, om anslag till inrättande af en Slöjdskola i Carlskrona: Hr Ekenmans, om anslag till Arbetsinrättningar inom de särskilda Länen; Hr Ekenmans, om Statsanslag till Länens Hushållningssällskaper för uppgifna ändamål, uti hvilken motion Hrr Sundler och Norin instämde; Hr Winges, angående förhöjning uti löner för särskilde Tjenstemän inom HofRätterna; och Hr Hallinge, innefattande ett anförande, i anledning af In ad i Kongl. Maj:ts nådiga proposition om Statsverkets tillgångar och behof förekommer, angående inrättning af 2:ne teckniska Elementarskolor i Stockholm och Malmö. Frän IIeder v. B onde-Ståndet. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets, sedan den 28 i denna månad på Ståndets bord hvilande, memorial N:o 12, angående förskott å aflöningen för den hos UiksStånden och Utskotten anställde betjening. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet: l:o Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående beviljandet af ett lån i och för tomtregleringen i Christianstad; 78 Prot.-Utdrag den 30 December 1850. 2:o Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående beviljandet åt staden Lidköping af ett byggnadslån samt ett lån för verkställande af tomtregleringen derstädes; 3:o Dito Dito, angående rättighet för Landskanslisten i Gottlands Län C. D. Isberg, att, efter afskedstagande, få åtnjuta pension på allmänna Indragningsstaten; 4:o
Bankens metalliska valuta efter silfver-utvexlingen icke må utvandra för att betäcka det deficit, som detta nödvändigt skulle medföra, föreslagit förhöjd tull: 1:0 k alla från utrikes ort inkommande colonialvaror, som till införsel skäligen icke kunde förbjudas, hvaribland socker, caffe, the, tobak, alla slags viner och spiritueusa drycker, såsom rumm, arrack m. m. till minst 5o Bevillning.i-Ut skol tets Bet. 17 5o procent af varans värde; samt å alla inkommande fabriksmanufacturoch lux-artiklar af hvad namn och beskaffenhet de vara må och som inom Riket kunna tillverkas, till minst 100 procent af verkliga varuvärdet. 2:0 A alla frun utländska orter inkommande varor, hvilka äro af den beskaffenhet, att de inom landet äro att tillgå, nemligen: Nötkreatur, lefvande, större eller mindre, 1 st. Andra fyrfotade djur Kött, saltadt, 1 T:na —- torkadt eller rökt, Fläsk, 1 LU. Ost, af alla slag 1 LU. Smör, 1 LU. Talg, 1 LU Talgljus, 1 LU. Vax och Vaxljus, 1 U. Ull, 1 U 1 famn björkved i dito bok dito 1 dito al dito 1 dito tall dito 1 dito gran dito LU. — Denna tullförhöjning ansåg Motionairen otvifvelaktigt böra leda derhän, att vår inhemska industri och deribland förnämligast boskapsskötseln år ifrån år skulle ^förkofras och vinna större efterfrågan och större afsättning, helst erfarenheten under de förflutne tider nogsamt skall hafva visat, att då utländske varor i mängd till Riket inkommit, hafva de inhemsk e af jemngod beskaffenhet och ofta mångdubbelt bättre saknat afnämare, och afsättningen på senare åren varit mycket trög, hvilket i betydlig mon motverkat alla inhemska industrigrenars befrämjande. I detta förslag hafva Botvid Jonsson från Östergöthlands Län och Johan Andersson från Upsala Län sig förenat.