Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
177 lindantag likväl af dem, som icke kunna in tiaJ tura utgå, Räntegifvaren måtte lemnäs optionsrätt, att, före Thomte dag hvarje år, hos Räntetagaren. eller, i de fall, som a §. af Kongl. Förordningen den 22 Julii i8o5 bestämmer, hos vederbörande Tjenstemän tillsäga hvilketdera Räntegifvaren vill utgöra prsestationen in natura eller med penningar efter markegång; hvaremot Räntetagaren skulle ega enahanda options-rätt, att, derest sådan tillsägelse före Thomae dag af Räntegifvaren icke skedde, utfordra Räntan, antingen in natura, eller i penningar, hvilketdera honom godf syntes; hvarjemte det torde böra stadgas, dels att hvarken Räntegifvare eller Räntetagare må begagna options-rätten I afseende på blott någon viss del af Räntan 5 dels ock att, om Räntegifvaren utöfvar options-rätten,' han må vara förbunden, att, inom Januarii månads utgång det påföljande året, derest Räntetagaren sådant äskar, afbörda Räntan, men deremot, om options-rätten af Räntetagaren begagnas, ega rådrum dermed, enligt nu gällande författningars föreskrift, till den 25 Februarii, hvarigenom, i förra fallet, Räntetagaren kommer i tillfälle, att, efter behof och beqvämlighet, förvandla Spannemalen i penningar eller tvärtom, hvilken förmån bör utan skada för Räntegifvaren kunna medgifvas, då lian sjelf bestämmer sättet för Räntans utgörande; Och som, enligt hvad här ofvan blifvit föreslaget, Räntegifvaren befrias ifrån forsel-skyldigheten i andre fall, än då han sjelf finner för sig förmonligt, att RänteSpannemål in natura lefverera, anse Riksens flihang tili Rikl-St. Prtt, 1S2;. 10ide Sn^l. 2 B. 1* Underdåniga Skrifvelseri Ständer det vara billigt, att, till förmin för Räntetagaren, den hittills stadgade forlönen, 16 sk. Banco för Tunnan af Båg och Korn samt sk. för Hafre, blifver till dubbelt förhöjd.
Brefvet den 14 November 1854, af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer blifvit beslutadt, att de öfriga lägenheterna, med vissa undantag, finge af vederbörande innehafvare skatteköpas under stadgade vilkor och deribland: att de underkasta sig den förändrade reglering af tomterna och lägenheterna, som af framdeles uppgörande plan för platsens regelbundna bebyggande och ordnande kunde pröfvas nödig och af Kongl. Maj:t i nåder fastställdes, — större delen af dessa lägenheter redan blifvit af Kollegium till skatte försåld; uppgående för de återstående, hvilka efterhand försäljas, i den mån ansökningar derom inkomma, skatteköpeskillingarne till ett belopp af omkring 10,800 Riksdaler. Kollegium hade tillstyrkt, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes förslag i afseende på nu ifrågavarande lägenheter måtte på det sätt godkännas, att, utan förändring i nu gällande föreskrifter om sättet för skatteförsäljningen, till staden utan någon afgift öfverlätes dels tre uppgifna lägenheter, som voro öde och utan räntor, nemligen N:o 60 a) en med Majelycke eller Chapmans äng sammanhängande backremsa, obegagnad, om 1 */«, N:o 226 Onix om 1 3%o och N:o 409 Rosenberg om 2 33/4o, eller tillhopa 5 33/40 kappland, jemte allmänna platser och impedimenter, och dels rättighet att, i stället för Landshöfdingen, uppbära och fritt disponera de grundlegor eller afgifter, som för alla de öfriga böra erläggas, ehvad de äro donerade eller skatteförsålda eller för en sådan åtgärd enligt 1854 års Kongl. Bref utgöra föremål, så att egarnes eller innehafvarnes rättigheter icke i någon mån förändrades eller inskränktes; i hvilken händelse, framdeles inflytande skatteköpeskillingar borde, sedan de på vanligt sätt i landtränteriet inlevererats, derifrån till stadens kassa utanordnas, efter det skattebrefven blifvit af Kollegium utfärdade.
(Man hör tre slag på dörren till venster.) Del. 114 som skulle båda hans ankomst... Elvire! Betänk dig väl! På denna stund ankommer ditt öde. Jag äskar endast att, betäckt med denna slöja, du ej nämner hvarken ditt eller den makas namn, som du gjort olycklig. Jag lofvar dig det Jag skall höra denna mannens tal, jag skall gjuta mina tårar i hans sköte... E LVIRE . D E F ÖRRE . THEOTIME. D IEGO öppnar dörren till venster; den går in åt theatern, så att Kom! Det är hon. Påminn dig dina löften och uppfyll mitt hopp! Jag skall uppfylla allt hvad menskligheten, hvad din sorg af mig äska. Gå, var tillfreds! T HEOTIME . han skyler Diego för Theotime som inkommer. (Han träder fram , och Diego går ut och slår igen dörren.) (Elvire har ansigtet betäckt: hon står framför länstolen, som är till höger om åskådarne, och lutar sig emot det stället han inkommit.) bordet fördjupad i sorg. Theotime stannar i början på ELVIRE. THEOTIME. O Gud! Vittne af min svaghet, vittne till mina tårar! Styrk min röst, att med dessa båda söndrade makars förening, jag må förtjena eftergift T HEOTIME med rörelse. 115 för den kärlek, som i mitt hjerta ännu strider emot Dina bud! (Han skrider långsamt fram.) (Högt:) Medömkansvärda föremål af Ödets stränghet! Frukta inte den, hvars första önskan är att kunna sluta edra plågor! Hvad röst! E LVIRE afsides. T HEOTIME . Den Gud, till hvars tjenst jag helgat mina dagar, den Gud som straffar, vet ock att förlåta. Han försonas lätt, och då en sann ånger anropar Honom, är man säker om tröst. Det är Dess godhet jag endast tror mig böra bruka, att qväfva i ert hjerta en olycklig men brottslig kärlek. Hvad likhet i hans röst! Hvad hågkomst den uppväcker Svaga!
Åligger nu fordringsegaren denna förberedande åtgärd, den han för Executor bör kunna styrka och hvilken åtgärd icke heller utan kostnad aflöper; så synes mig häraf följa, att fordringsegarens minsta skyldighet bör vara, att till de öfrige of* vannämnde åtgärderne förskjuta kostnaderne, emot rättighet att derföre undfå ersättning och redovisning vid blifvande liqvid för den försålde fastigheten. Örn denna min inom Utskottet uttalade, men utan framgång lemnade åsigt, vinner bifall, ville jag, till sammanhang med den Executor ålagda skyldighet, att, emot lösen, meddela bevis öfver till utmätningsåtgärd emottagen handling, föreslå åliggande för honom, att i samma bevis införa huruvida sökanden, då fråga är eller kan blifva om fastighets tagande i mät, jemväl aflemnat nödige förskotts-medel, och beloppet deraf. Härigenom bereddes fordringsegaren säkerhet för det lemnade förskottet, och Executor betages tillfälle till undskyllan för eftersatt verkställighet, i saknad af ett dylikt förskott.” Lag-Utskottets Betänkande, N:o S3- 29 N:o 5g. Ankom till Exp.-Utsk. den 4 Maji kl. 2 eft. m. Betänkande, öfver väckta motioner, angående st ad g anden, till förekommande deraf, att gäldenär medelst diktade köpe-afhandlingar, undanhåller sine tillgångar från utmätning. Hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln har Herr Fredric Stuart och hos Hedervärda BondeStåndet hafva Riksdagsfullmägtige Nils Insulin från Stockholms Län, polian Christoffersson samt Sven Heurlin från Kronobergs
Vi äro barn af en Jjusomfluten värld, och vi skulle ej låta ett dåraktigt mode inkräkta på detta prerogativl Fru Hildegard. i / duns 1894 literära pristäf / an. det går nog inte. Folk har inga intressen här. Och så är här för snyggt och stelt för mig. Alla människor se så ledsamt städade och borstade ut. Och alla gå de och titta på hvarann. I Paris sköter hvar och en sig själf. Jag städade min atelier högst egenhändigt — det skulle vara opassande om man här gick och städade. Det var i en artiatkasern vid boulevard Arago — aderton atelierer i rad. Jag har bott där nu i tre år. Där bodde medaljörer och nybörjare vägg om vägg. Om morgnarne kom vi knogande med våra hinkar, hvar från sitt håll, till trädgården, där vattenledningen var. Det var alls inte några stockholmsvanor! Man skulle förlora allt anseende. Och lilla jag ' kokade min frukost själf på kaminen, jag lärde mig steka biffar och kramsfågel. » Som bekant utlyste vi sistlidne december en literär pristäflan, i hvilken för en svensk originalroman, afsedd för Iduns romanbibliotek, utfåstes ett pris å 2,000 kr. kontant och en honnörsbokupplaga pä 500 ex. under närmare bestämmelser, som förut tillkännagifvits. Vid denna täflan, till hvilken inlämningstiden utgår den 1 sepl. i år, skulle jämte redaktionen fungera en prisnämnd af 4 personer. Vi hafva nu nöjet meddela, alt vi till medlemmar af denna nämnd lyckats förvärfva: Professorskan Fru Helena Nyblom, » Det var roligt, att du lärde dig något där Skriftställaren Herr Frans Hedberg, i ute, » inföll ett kvickhufvud. Literaturkrilikern Herr Hellen Lindgren, » Ja, det lärde jag mig riktigt ändå, » skrattaLitteraturkritikern Herr J. A. Runström. — namn, hvilka borga för ett sakkunnigt och de Aja Borgström. » Kramsfågel var min specisamvetsgrant bedömande.
Herr J. U. Winbergs Motion, om sättet för Liqviden i vissa fall, med dem, som upptaga nya Fastighets-Lån uti Banken, Den 7 Nov, 1S23- Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: Friherre af Nordins, Carl Johan, den 6 dennes, på hordet lagde Motion, att Saltpetter-medlen, må, på ett för Fondens framtida bestånd, ändamålsenligt sätt, genom utlåning af de öfver behof vet, disponible medlen, gö-. ras frugtbara. S, D, Vid förnyad föredragning af Banco-Utskottets den 3o sistl. Oct., under N:o 67, aflåtne, samt den 3 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, angående nödig åtgärd, till betryggande af Bankens och enskildes sä - Protocolls-Utdrag. k erhet, i afseende på Assignationer, sorn enligt Utskottets förslag, skulle komma att utfärdas från Vestra och Södra Låne-Coht.oiren, Lief samma Memorial, på sätt Ranco-Utskottgt hemstäidt, till Lag-Utskottet Remitteradt, Den 22 Nov. 1823- Från Högloft. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Remitterades till Statssamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskotten; Herr Hammarskölds , Lorentz, Memorial, innefattande anmärkningar vid hejnäldte Utskotts, den 20 dennes f. m, återremitterade Utlåtande öfver Herr von Hohenhausens M, Motion, om undersökning af de Civile-Läroverkens närvarande beskaffenhet, jemte Friherre Adlerbeths, Jacob, i anledning af beförde Memorial, afgifne yttrande, Den 29 Nov, 1323, Från Höglojl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Lag-U t sko ttet: Herr Rosenblads, B., deh a5 dennes e, m. j på bordet lagde Motion, angående ändring j q Gap. 2 §. S. D. Remitterades till
HofStallets behof; fann Ridderskapet och Adeln , sorn, den 19 sistlidne Februarii f. m., redan bifallit sistnämnde Betänkande, nu för godt, att det af Utskottet uti ifrågavarande Utlå-j tande föreslagne tillägg jemväl godkänna. S. D. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets, den i5 dennes, under N:oii4, afgifna, och den 25 n8 Prat. Utdrag den 29 Maji 1820. derpåföljde bordel lagda Utlåtande öf-5 ver gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 38, förut meddelte Betänkande, rörande yrkadt förbud emot otillåtna Landtmarknader , samt om Militaire marknadsvakt ter och inställande af en marknad i Borås; Lief förstnämnde Utlåtande af Ridderskapet och Adeln afslaget. S. i>. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets, den 13 dennes, under N:o n3, afgifna, och den 25 derpåföljde på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 40, förut meddelte Betänkande, angående klagan deröfver, atc Bergsmännen inom Nerikes och Vestmanlands Bergslager blifvit ålagdt, alt vid Masugnarne begagna malmvågar i stället för skoflar m. ra., fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 19 sistlidne Februarii f* m. af Ridderskapet och Adeln afslaget, Utskottets ifrågavarande Ut^ låtande borde läggas till handlingarne.
Om det å ena sidan kan anses billigt, att uti en Stat, en hvar Medborgare, i mohn af det beskydd han af Staten njuter, deltager i dess försvar, blifver å den andra orättvist oell obilligt, att den enas Egendom skall mera betungas än den andras af lika godhet och beskaffenhet j och Kongl. KammarCollegium har uti dess afgifna underdåniga Utlåtande öfver Skånska RoteringsVerket medgifvit, det åt-; skilliga och betydliga misstag inträffat vid verk» 6tällandet af den nya Regleringen derstädes, i synnerhet hvad angår Säterier och Insock-j ne Hemman, samt att denna tunga derigenom Icke blifvit fördelad så jemnt, sorn vederbordt, Jag medgifver gerna , att regleringen af ett Roteringsverk är en svår och kinkig sak, och fordrade en fullkomlig Localkännedom af hvarje Lägenhet, som deruti ingeck , hvilket åter är en omöjlighet att vinna j men åtminstone bör man, efter de säkra upplysningar i ämnet man fått, jemt utdela besväret, för att komma något närmare till fullkomligheten, än man hittills hunnit* Uti frågor af nästan ingen betydenhet, tillåter icke en gång vår Lag, det någon okal-^ lad och frånvarande dömmes: huru mycket mer är icke då af nöden, att hvarje jordägare blif» II16 Den 4 Maji, e. m. ver tidigt och lagbehörigen underrättad då fråga är att åsätta dess fasta Egendom ett onus, som för evärdeliga tider skall den samma åtfölja, och då Grundlagen med tydeliga ord innehåller, att alla nya Gärder och Beskattningar ankomma på Nationens frivilliga åtagan. dej tyckes detta stadgande icke blifvit hittills så noggrant iagttagit uti ofvannämnde fråga, hvarå Utskottet icke häfver fästat synnerligt atseende, ehuru, efter min tanka, den utgör en af de vigtieaste för Sveriges frihet, hvarföre ock Riksens Ständers Justitieombudsman sjelfmant funnit sig föranlåten att dervid fästa sin uppmärksamhet samt infordra förklaring öfver förhållandet, på sätt bifogade handlingar utvisa. Grefve Hamilton uppläste derefter följande: Afskrift.
Då nu denne talare yttrat sig öfver betänk, i dess helhet, tillåter jag mig äfven detsamma, troende alt vi såmedelst snarare komma till målet, än om hvarje punkt serskildt diskuteras. Uti denna fråga tillåter jag mig tillkännagifva den åsigt, att intet mera hämmar ett lands förkofran än omvexling i grundsatsen uti fråga om näringarna. Icke mera än 4 år hafva förflutit, sedan den s. k. näringsförfatlningen utkom, och den har rönt motstånd, likasom många andra ekonomiska författningar, såsom Skiftesoch Fattigvårdssladgan m. fl. andra. Vid alla riksdagar hafva motioner blifvit väckte, åsyftande förändringar i dessa författningar, och sådana hafva äfven föranledt detta betänk. Den ene önskar inskränkning i redan lemnad näringsfrihet, den andra åter utvidgning deraf, och dessa omständigheter styrker mig i min tro, att den Kongl, författningen är serdeles väl afpassad, enär i densamma K. M. gått en medelväg emellan den ytterliga friheten och det lika ytterligare näringstvånget. 1 anledn. af Hr von Hartmansdorffs begäran, får jag äran vitsorda rigtigheten af hans upgift, i fråga om anledn. till den större skogsåverkan å Böda kronopark, och det på Oland anställda uplopp. En handlande hade nemi. nedsatt sig på yttersta udden af ön, och företog sig orådet, att af öns innevånare upköpa virke, och jag tror, hvad äfven flere förmodat, att delta bidrog till de betydliga skogsåverkningarna, men att denna industri på denna del af ön förut varit känd och begagnad, bevisas deraf, att snart sagdt de fleste af sockens innevånare, hvilka upnått en högre ålder, afljenat åverkans böter uti Slottshäktet i Calmar. Hr von Hartmansdorff har åberopat ett skäl, för inskränkning i handelsfriheten å landet, men hvilket skäl synes mig likväl tala för en motsatt åsigt. Han har nemi. sagt, alt en stadsbo för honom upgifvit, det denne skall af en landthandlande för bättre pris köpt socker och kaffe, än hvartill samma varor kunnat - Den 29 Mars f. m.
Det var också samma orsak, som föranledde den famösa skärmytslingen på Den 3 Juli f. m. Riddarhuset vid samma riksdag, emellan Exeellencerne Wetterstedt, Mörner och Löwenhjelm å ena, och den dåvar. oppositionens ledamöter å andra sidan, ang:de rätta sättet alt läsa grundlagens 4 §> som handlar om ”Konungens rätt att allena styra Riket, på sätt denna Regeringsform för e skri fver." Det var då, som de nyssnämnde Exeellencerne yttrade, att Representationen icke hade rätt att attackera Konungens rådgifvare för Regeringens handlingar, eller af dem fordra något helt regerings-systemé, på samma sätt som af verkliga cabinettsministrar. De skäl de härvid nyttjade, innefattades i få ord deri, att ”Konungen allena styrde Riket,” och att de efter grundlagen alldeles icke hade någon rätt att sätta sig emot hans vilja. Medan de på detta sätt förfaktade den oblandade royalismens sak på Riddarhuset, höll Den objudne Gästen tal för allmänheten utanför, ungefär af samma skrot och korn, som man sedermera i allmänhet funnit i den historiska skolans utbredelser öfver samma ämne, med tillägg af åtskilliga fraser om huru Svenska folket icke ville hafva någon annan än Konungen att styra sig m. m. Ungefär enahanda var äfven ursprunget till den efter samma riksdag utkommande brochuren om Ministére och Opposition, som innehöll åtskilliga brask ande och frimodiga yttranden emot den gamla Svenska aristokratiens makt (som längesedan är död) och några prunkande rhetoriska fraser om, huru ingen borde stå mellan Konungen oell folket, huru Konungen borde kasta sig i folkets armar, med en hop andra uttryck, som, när de lomma dunsterna bortblåstes, helt simpelt utgjorde en advocatur för det krafsa enväldet. Å andra sidan bad oppositionen på Riddarhuset Deras Excellencer alt läsa den \ §:n Reg.Frn till slut, för att se, att derstädes äfven stodo orden: ’’på sätt denna Reg.F. föreskri fver,” i hvilket tillägg oppositionen sökte ett stöd för sitt yrkande om rådgifvarnes an svarighet.
Mindre äfventyr, om något, torde det för honom medföra atti saluboden, eler icke förtäring eger rum, vanligtvis lill billigare pris köpa hvad, som underen kortare lid åtgår, hvartill motionären, Herr E. G. Lindström, med hvars åsigt jag förenar mig i detta afseende, föreslagit såsom ett lagom en fjerdedels kanna, i stället för nu föreskrifna måttet en hel kanna, hvilket sednare, i de flesta fall, dagakarlens villkor icke medgifva honom alt på en gång förskaffa sig, och som dessutom kanske icke vore honom nyttigt att hafva i förråd. Det är på förståndets, upplysningens och öfvertygelsens väg, man skall försöka att afvärja omåttligheten och alla dess menliga följder, och icke genom konstlade lagbud, hvilka, i sig innebärande den förbudna fruktens retelse, icke blott ej sällan verka sin motsatts, utan ock, såsom här torde vara händelsen, draga med sig nya öfverlrädelser.” Af Herr Paul Perg: ”Emot della Betänkande nödgas jag reservera mig. Hvad först angår bränvinslillverkningen, anser jag densamma böra vara en fri handtering för hvarje välfrejdad person, dock mot 5 sk. 4 rst. Banco skatt å hvarje tillverkad kanna, beräknad efter mäsk-karets storlek såsom del säkraste controllet, äfvensom att tillkverkningen kunde ske med 40 Bev.-, Lag-, samt Allm. Bcsv.- och Ekon.~U[sköttens Betänkande, N:o t. apparater af hvad sort och storlek som helst, men tiden, inskränkt till endast sex månader på året, samt att apparaterne skulle vara förseglade under den tid, som bran vinsbränningen icke är tillåten; härigenom vågar jag hoppas att productionen i allmänhet skall minskas, priset å varan höjas, samt, i följd deraf, den allmänna önskan på en, så vidt möjligt är, minskad consumtion vinnas.
De af Grefwe l.o>vsnl>jslm nu gjorda anmärkningar äro esker min öfwertygelse wäl grundade, och öfwecensstämma fullkomligt med hwav jag förut i Stats-Utstkottet anfört. Jag anhäller att hans an förande matte med de öfriga Ständen blifwa commu» uieeradt, helst de, som ibland sig ej äga »ägra Milieairer, bättre än wi torde behöswa den kännedom af detta ämne, som dem meddelas. Denna Friherre L.iljsncrsmr.'s motion blef appä derom gjord proposition gillad. Herr lTlellviA, Onrl Ookttriest!, an modade Herr Win^ärä att upläsa följande, af honom inlemnade djctame». Ld - Den 12 December. 625 Ödmjukaste Memorial! Md granskningen of StatS-Utskottettill Riksens Ständer afgisne Betänkande, har jag ej kunnat undgä att anmärka den mindre förmänliga upmärksamhet hwarmed bemäldte Utskott behandlar Artilleriet, samt dcn aldeles ewäncade och besynnerliga disposition som Utskottet tron sig böra »vidtaga öfwer detta wapen» Exercirieoch Instruktions. Casia. Att Utskottet aldeles icke fran en militairisk synpunkt betraktar det obestridliga behoswer af crr instruerade ocy öswadt Artillerie, tror jag inig kunna bewisi» uppå följande grunder: 1:0 Anser Stars - Utskottet en Summa af 6o,vOO R:dr ärligen, wara tilräcklig för de sä kallade Ammunitionsoch Artilleriutgifterne, hwilka innefatta alla Fästningarnas bestyckning rs iständsättande; Fält-ArtillerietS kompletterande och marche-färdighet?
Ider t Munck af Rofen/hjold, EberhardJagber att få förnya den anmärkning jag gjorde i allmänhet om kryddor , att de så lätt lurendräjas in, efter de intaga så litet rum, bör man, nedsätta tullen. Om jag ej. hörde galit yttrade Grefve Lagerbjelke, att erfarenbeten visat det afgifterne efter förra taxan verkligen blifvit eriagde. Jag kan ej finna, huru deC är möjligt att veta det. Man kan väl a£ specialerna veta, huru mycket som blifvit förtulladt, men man kan. ej känna den qvantitet som inkommit, ty man vet ej, huru mycket som blifvit luren dra jad t eller tullförsnilladt iu* Jag tror således att tulltn bör nedsättas. Grefve lagerbjelke :• Min. mening har cj varit att yttra, det erfarenheten visat, att ingen tullförsnillning ägt rum , utan blott att sä-' ga det ett betydligt qvantum blifvit föUulladt, såsom af peppar 72,000 skåip. Utäkottet har således ej velat nedsätta tuUprocenten., efter allmänheten var van vjd den derå stadgade tullen, Grefve Spens-. I dea frågan, huruvida tullen å Muscolt är för hög eller för låg , vill jag ej inlåta mig; mitt ändamål var att hemställa till Ridderskapet och Adeln , att Bcm 2a Augusti /. ni> 795 besluta antingen högre eller lägre tull , men lika på specerier af alla slag. Här har blit-r vit anmärkt, att man vore van vid den tull, som existerar, och derföre ej borde förändra den; mea det är just den principe jag bestrider, i synnerhet då det är fråga om att öfvergå från det ena systemet till ett annat; då bör rättvisa och billighet afses och ej endast utfåendet af Statsbehofvet. Jag tror derföre att det vore lämpsligt, att inskränka taxan till så få arter som möjligt, och anser derföre det vara lämpeligt att hänföra aila specerier under enshanda tull, hvarpå jag anhåller om Herr brefvens och LandtMarskalkens proposition. * Herr Munck af Rosenskjöld t
1 Beträffande frågan om räntan å Götheborgs Disconts Skulder, så ärt» samtlige rgspective Riks-Ständens Beslut sammanstämmande deruti, att, enligt Förenade Utskottens Förslag, Interesse skall beräknas och godtgöras till den dag, Xiiqvidationen kan taga sin början, och under hvilken sritntlige Riksgälds-Contoirets Obligationer komma att utfärdas; dock hafva Högvör dige Preste-Ståndet och Välloil. Borgare Ståndet, på. sätt förut är anföröt, uttryckligen förklarat, att desse Interessen icke skola, efter Utskottens Förslag, sammanslås med Capitaien, utan liqvideras, af Discontens medel, sä att Riksgälds Gontoiret icke skulle komma att tagabefattning med annat, än Capital Skulden. Vid detta förhållande, torde Fprensde Utskotten få föreslå , att, utom hvad angar Bankens Creditiv-fordran, 11. och 12 punkterne i al t öfrigt iriå bibehållas oförändrade, så framt nu varande Directeurer öfver Götheborgs Discont aflemna deras förbindelse, att en för alla och alla för en ansvara Riksgälds-Contoiret för all den förlust, sorn Riksgälds - Contoiret, vid Utredningens slut, möjjigen skulle kunna komma att vidkännas på sitt. förskott till ränte-betalningar. Men, derest bemälde Directeurer icke skulle vilja ikläda sig en så beskaffad Förbindelse, kommer med rån te-betalningen att förhållas, enligt Hegvördige Preste*Ståndets oell Statsoch Banko-Utskottens B et ani anderi. 1853 Vällofl. Borgare-Ståndets vid 11. och 12, punkterne fattade, här frammanföre intagne, sammanstämmande Beslut. 14.de Enligt denne punkt, skulle Bankens Creditiv-fordran af 200,000 B:dr fortfara att löpa endast med den förskrifne räntan af Tre procent, hvaremot denna fordran skulle komma, att, i likhet med Discontens andra Skulder, liqvideras till En femtedel hvarje år. Denne punkt' är bifallen af Höglofl.