Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men skalden synes inse att kvinnorna ha rätt, när de i utbyte mot sin gunst fordra » något för något » och icke vilja nöja Under rubriken » Familjemeddélanden * ha vi sig med tomma ord och heta blickar, utan anslagit en bestämd plats på andra sidan i var annonsbilaga för s k. legala annonser och för dem fastsöka sann kärlek af verkliga män. ställt ett pris, som rätt mycket understiger vårt * " Familjemeddelanden ". STORA BRYGGERIETS PILSENERÖL! Som jag funnit, att mödrar i allmänhet äro okunniga om, huru de böra sköta sina nyfödda barn, har jag därför sökt att i min uppsats i synnerhet orda därom. Mina uppgifter äro grundade på en skicklig läkares råd samt den erfarenhet, som gjorda misstag och en ständig skötsel af mina egna barn gifvit mig. Mor till tre pojkar, hvaraf den äldste är fyra år, tycker jag mig ha så mycket att säga i ämnet att det endast blir svårt att fatta mig kort. Hvarje blifvande moder bör i tid sätta sig in i de nya plikter, som skola bli hennes, och ej dröja därmed till efteråt. » Frun », som skal! sköta oss, är alldeles okunnig i dessa fall, jag vet det af erfarenhet. Sedan man själf och barnet blifvit skötta, låt det försöka att af sin mor erhålla föda, försök och försök om igen, tills det går, och gif det ej annan mat. Först sedan det visat sig, att hvad barnet får är otillräckligt eller olämpligt, så gif det annan mat. Kan en mor ej själf gifva sitt barn föda, så vill jag, hvad än läkarne säga därom, dock hålla på, att ett barn uppfödt med komjölk blir lika starkt, ja starkare än det, som har amma. Jag vet att jag häri står kanske ensam, men jag vet ock att jag med den största noggrannhet skött alla mina barn, själf haft dem om nätterna och på allt sätt sökt gifva dem allt som jag funnit vara till deras nytta. Min första lärdom häri erhöll jag af doktor Olof Sörensen i Jönköping, hvilken på det omsorgsfullaste sätt skötte vår äldste gosse, då han genom att ha fått för stark mjölkblandning under de första veckorna af sitt lif blef så sjuk, att han i nära två månader sväfvade emellan lif och död.
Dessa länder lia lemnat lika rätt åt dem, som åt alla anandra medborgare som sig laglydigt uppföra och min öfvertygelse är, att detta förhållande är riktigt, och äfven bör och kan ulan någon våda blifva gällande äfven hos oss, der en bildad medelklass nog skall veta att vaka öfver, att ett sådant förhållande som i Polen ej blir rådande. Detta bevisligt lagenliga uppförande hos judarne utgör äfven grunden för rättsanspråk på medborgerliga rättigheter de efter min tanke ega, och som af en värd motståndare här blifvit ifrågasatt. Att denna rättsgrund blifvit både i Frankrike och England godkänd, och fullt medborgerliga rättigheter i stöd deraf blifvit dem derstädes lemnade utan någon menlig följd för landet, torde äfven få tala både för rättsgrundens giltighet och för nyttan af alt tillämpa den. Här är äfven sagt, att judarne på sednare tider vunnit ett Den 26 Juli f. m. 247 särdeles inflytande i Schlesien, der de skola slagit under sig all rörelse, och orsaken härtill uppgifves vara, att judarne äro ett serskildt folk för sig sorn jemt håller tillsammans. Ja Ihy värr! det är fallet öfver allt att judarne utgöra ett särskildt folk; men hvems är felet, deras eller de kristnas? Ej heller hafva de slagit under sig all rörelse endast derföre att de äro judar, utan derföre att de äro arbetsamma, hushållsaktige och idoge, och jag ber alt äfven i delta hänseende få instämma uti Gr. Gyldecstolpes reservation. Slutligen anhåller jag att få in stämma uti Frih. Tersmedens yttrande, ronde sednare delen af Utsk:s förslag, att nemi. R. St. skulle i önskningsväg begära, att K. M. icke såsom hitintills måtte utöfva sin rättighet i afseende på lagstiftning för judarne ulan hädanefter endast i samråd med R. St. Detta förslag är något ovanligt och det har frän alla sidor inom detta hus med skäl blifvit vid andra tillfällen så mycket ifradt emot ett dylikt inträngande på konungamaktens område, att jag icke heller nu kan med min röst biträda ett sådant förslag. Har Konungen denna rättighet, så kan den dessutom endast i konstitutionel väg omintetgöras.
Memorialer blifvit nyttjade för tillvägabringande af bifall till deras gjorda förslager, hvilka alla, med undantag af Herr Comminister Bergegrens, gå derpå ut, att flyttningstiden på landet för Tjenstefolk måtte blifva bestämd till Juni månad, har Utskottet företagit en noga granskning af berörde skäl, och der<- vid funnit Iiesultaterna sådana, att de, efter Besv och Ekon. Utsk. Betänkanden, Utskottets omdöme, lära på intet sätt kunna Föranleda det åsyftade bifallet. Det nu i fråga varande vigtiga ämne bar äfven vid 1800, 1809 och 1815 årens Riksdagar utgjort föremål för Riksens Högloft. Ständers öfverläggningar; och ehuru Riksens Högloft. Ständer då icke funnit för godt, att antaga någon annan flyttningstid, för Tjenstehjon på landet, än den i 14. Cap. 2 §. IlandelsBaiken utmatta, tror Utskottet likväl, med fästadt afseende på de förändringar som Jordbruket och Landthushållningen undergått sedan år 1754. då Sveriges Allmänna lag gillades och antogs, sig nu böra föreslå en annan tid till ifråga varande flyttning} men att Juni månad icke är dertill tjenlig, det torde Riksens Högloft. Ständer benäget inhemta af följande omständigheter, bland hvilka, utom dem, som Utskottet nu får tillägga, en del hafva vid ofvannämnde 5:ne Riksdagar blifvit af Riksens Högloft. Stand r ansedde såsom hinderliga för den, jemväl dä yrkade förändring af Tjenstehjon? på landet flyttningstid till Midsommaren. 1:0 Är för Jordbrukaren i allmänhet Juni Månad den svåraste tiden att anskaffa penningar till Tjenstefolkets löner; och följaktligen skulle många besvärligheter, och jemväl Rättegångar eller lagsökningar derigenom kunna uppkomma. 2-o Om Tjenstehjons flyttningstid inträffade i Juni månad, då ej allenast sjöfarten är i bästa gäng, utan ock ombyte af Tjenstefolk plägar ske i Danmark, der Svenska Tjen - 388 / Betv, och Ekon. Utsk.
Jag skulle tror, alt församlingens och sockennämndens auctoritet fullkomligen kan jemföras med länsmannens, och kan denna ringa tjenstemannen utan vidare omgångar uttaga afgifter, belöpande sig till mindre penningebelopp, så måtte afgifter äfven kunna uttagas af förenämnda auctoritet. Frih. Cederström: Det är icke ifrån nu som Sverige fått communala bestyr; det är således icke ifrån nu som socknar skola få institutioner, hvilka angå enskilde personers betalningsskyldighet. Jag vill erinra 0111 att vi hafva inrättade sockenmagaziner, att dessa utlåna spanmål, som på bestämd dag skall återbetalas, men att, då den utlånta spanmålen icke inbetalas, nödgas magazinsdirectionen upprätta restlängder på de skyldige, hvilka längder böra vara verificerade och erkända i sockenstämma, innan landshöfdingens handräckning för fordringars indrifvande meddelas; i annat fall varda dessa längder till communication utställda, för att vederbör, deröfver må afgifva sina förklaringar , ty landshöfdingen kan ej å någon ohördan meddela executorial. Nu frågar jag, om sockennämnden har större rätt att utan någon, hvad man behagar kalla, omgång fa resolution till indrifvande af sina fordringar, än socknarnes magazinsdirectioner. Jag frågar: är väl exemplet af försummad snöplogning och uttagande bos de försumlige utaf ersättning derför lämpligt här. Det sednare är ett gifvet factum, som ej kan bestridas att vissa personer verkställt en snöskottning , sorn bort af andra fullgöras ; men herrarne i sockennämnden skulle ju möjligen en vacker dag kunna hafva fallit på det orådet att vilja utkräfva en afgift, som man ej velat åtaga sig, eller som möjligen t. o. m. vore betald. Man måtte väl hafva rätt att blifva hörd innan man dömmes, vill jag hoppas. Restlängden skall alltså vara verificerad och erkänd , innan landshöfding derå kan meddela resolution. Hr Ribbing, Arvid:
Under hopp att Riksens Högloft. Stan' der torde täckas gilla dessa Utskottets åsigter, får, med iaktagande för öfrigt af hvad Remisserna innehålla, Utskottet vördsamligen föreslå, att, vid slutet af 14 i JustitiasOmbudsmannens instruction, följande tillägg måtte, såsom ett nytt moment införas: "justitia-Ombudsmannens ofvannämnda redogörelse samt ärliga berättelser båra genast vid Riksdagens början ingifvas, jör att i tid kunna förvisas till granskning af Lagdt skottet, dit jemväl, i enahanda ändamål, hans EmbetsDiarier och Registratur inlemnes; skolandes dessutom jfustiticeOmhud smannen, dä hav för Riksens Ständer anmäler, hvilka a) deras beslut och framställgar af Konungen bifallits och utfårdadts, t ill ika särskilt upptaga dem, sorn i eke b lif - Q36 Constitutior.sUtskottets betänknnden. vit i underdånighet föredragna eller i Nåder afgjorda.” Stockholm den 6 September 1823. Ankom den £o September i823* Memorial till Riksens Ständer, ined förslag till ändring i 33 Riksdagsordningen. I sammanhang med det utlåtande, som under denna dag Constitutions-Utskottet afgifvit rörande ett tillägg i 14. §. af Instructioner för Riksens Ständers JustitiaäOmbudsman, och då nödigt synes att, om granskningen af hans allmänna redogörelse, med åtföljande handlingar uppdrages Iliksens ■ tänders Lagutskott, en sådan Utskottets ytterligare befattning må i Grundlagen stadgas, får, till den i Regeringsformen anvisade åtgärd, ConstitutionsUtekottet vördsamligen föreslå att senare Mo - ConstitntionsUtsliOttets Betänkanclen. 257 mentet i 53 §.
Fortfar friheten att vara Svenska Folket kär, så skall ock aldrig hvarken Modet fattas, eller Uppoffringarna skys, som erfordras för att göra Försvaret möjligt. Men skulle Frihetskänslån inom sjelfva Folket förstöras, så torde, om än Fästningar byggas och om än Götha Canal, sorn man år 1815 påräknade såsom ett Defeosions-nredel, Liefve färdig, tron på Sjelfheståndet icke kunna blifva så allmän, sorn den är önskansvärd, Friherre Björnstjerna: Jag tror mig i mitt Dietamen hafva fullkomligen bevisat huruledes Extra Roteringen tillkommit, genom Riksens Ständers af Kongl. Maj:t fastställda beslut, och således är laglig; huruledes Extra Roteringen genom frivillig öfverenskommelse blifvit förvandlad till permanent Rotering, och således är laglig; huruledes i:dels nedsättning ägt rum, och huruledes Kongl. Maj:t lemnat ersättning för de lii Nummer, som blifvit inroterade utöfver det föreskrifna antalet af aooo; och sedan Herr Friherre Wirsen nu äfven upplyst deLla ämne, tror jag, att ali vidare discussion deröfver bör upphöra, och Målet till behörigt Utskott blifva remitteradt. Grefve Löwenhjelm, Gustaf: Flere af Friherre Anckarsvärds Anföranden nödgas jag fullkomligen bestrida. Staters Ära och Anseende äro ej tomma Ord, utan högst väsendtliga Ting. Ja! Ting, som höra till Nationers dyrbaraste Egendom. Dä allt hvad som kan i ringaste nion rubriceras till National-fäfänga strängeligen blifvit Den g Januarii. S21 ahsträlieradt, återstår den oomkullstötliga sanning, som aldrig borde glömmas, alt den stund Regenten saknar kraft att skydda Statens Politiska Frihet emot andra Staters ingrepp, samma stund finnes icke mer den ringaste säkerhet för den Borgerliga, för den Individuella. Möjlighet att försvara sig nppliör för Slater, som för Individuel', då först, när man sjelf misströstar om denna möjlighet; ett sådant misströstande förlamar krafterna och leder till olyckor, som ulan misströstandet aldrig inträffat.
Slutligen kunde man, tvert emot motionärens förmenande, vid Myntverket komma till kunskap om alla ilagors närvaro i mvnt-piecerna ganom klingning, hvilken operation nu mera verkställdes på de smärre mvnt-piccerua, men uraktläts den tid, då de anmärkta felaktigheterna inträffade. Med anledning af hvad sålunda blifvit utredt, och då det dessutom icke torde vara lämpligt att Rikets Ständer meddela föreskrifter, huru tekniska operationer i verkstäder bäst skola företagas, hemställer Utskottet att ofvanbcrörde motion icke måtte till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 13 Februari 1854. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 30, N:o 30. Ank. till Exp.-Utsk. d. 13 Febr. 1854, kl. 1 e. m. Utlåtande, angående utvändig reparation och dekorering af Biksgälds-kontorets hus samt. uppförande af ett jernstaket vid den nya strandgatan nedanför samma hus. (RG:S Afd.) Ilos Stats-Utskottet hafva Fullmägtige i Riksgälds-kontoret anmält, att, ehuru redan för flere är tillbaka fräga hos Fullmägtige uppstått om företagande af en utvändig reparation ä Riksgälds-kontorets hus, och oaktadt denna reparation funnits ganska behöflig, Fullmägtige dock ansett sig böra uppskjuta densammas verkställighet intilldess den förut ifrågasatta och hos Rikets Ständer anmälda planeringen af platsen mellan nämnde hus och Riddarholms-kanalen blifvit fullbordad, enär först derefter de erforderliga reparations-arbetena och dekoreringarne ä nedra delen af den vid denna plats belägna sida af huset kunde med behörigt afseende å den genom planeringen jemnade jordytan, utföras på ett ändamålsenligt och tillfredsställande sätt.
Emot Utskottets i 4;de puncten gjorde förslag, att på Allmänna Indragnings-Staten måtte uppföras de lill upptagande på Andra Hufvud-Titteln uppgifne i,35o R:d., hvilka hittills utgått af denna Hufvud-Tittels Besparingar, såsom Arfvoden till Hof-CancellersÄmbetets Ombud på Tryckerierna i Riket, är bos Ridderskapet ocb Adeln erinrat, att sådane arfvoden icke syntes lämpliga, då tryckfrihetens vårdande i en Landsort borde innebära ett Medborgerligt förtroende, som förestå Ide Betänkanden. restälde högsta grad af bildning och tillika oberoende, särdeles af ettså inskränkt arfvode soin 5o Il:d. Härvid får Utskottet anföra, att det mindre belopp, hvarmed dessa Arfvoden utgå, icke heller kunnat af Utskottet anses såsom någon egentlig belöning för den möda , som kan åtfölja det erhållna förtroendet, att i en Landsort, der ett Boktryckeri finnes, vårda tryckfriheten, utan heldre, såsom jemnväl hos Ridderskapet och Adeln blifvit yttradt, att utgöra ersättning för de kostnader detta förtroende kan åstadkomma; hvadan skäl torde finnas, att i denna del gilla Utskottets Förslag, som blifvit bifallet af Presteoch BorgareStånden, men hvilar hos Bonde-Ståndet. 3:o.
Kanslist * d - 190. 19. 2. 5486. — hvartill kommer tillökning för skill, naden emellan Statspriset 4§ R:dr och Riks-Markegångs-priset på de under dessa Löner belöpande tillsammans 602 Tunnor Spannmål, .sorn vid förledit års Riks-Markegång utgjort å 8 R:dr 15 sk. Summa 7781. 6. menhvilken Summa är årlig förändringunderkastadi 2. I afseende på hvad Eder Kongl. Maj:& i Nåder framställt om Kansli-Styrelsen och 2:n* dess Ledamöters nu på Indragnings-Stat upptagne Löners uppförande på detta Verks Ordinarie-Stat, få Riksens Ständer i underdånighet förklara: att de med Jndragnings-Staten afsedda ändamål, nemligen de derå upptagne Löners och Pensionens indragande vid Innehafvarens afgång, skulle härigenom motverkas samt Ordinst-' rie-Staten med 2:ne en gång indragne Embets» manna-Löner åter ökas, och att Riksens Ständer, som deremot vid så val 18&9 och, iäio. årej^ Underdåniga Skrif reiser'. 387 som ide senare Riksdagarne funnit anledning I underdånighet önska en sådan reglering af Kia. tens Styrelse-Verk, hvarmedelst antalet af Emhetsoch Tjenstemän inskränkes, af den åtgärd Eders Kongl. Majit 1 Kader uti detta hänseende låtit vidtaga, i underdånighet tillförse sig Eders Kongl. Majus Kådiga omsorg att, vid de na på Indragnings-Staten atlönade Kantzli-Rådens afgång, i stället till dessa Embefens bestridande förordna någre sådane Embetsman, hvilka, linder ledighet från annan Ordinarie t jenstgöring, bibehålla de Eoner, de förut innehafva. 3. Att för En Vaktmästare vid Kansli-Styrelsens Expedition Lön på Stat 140 R:dr med. derunder inbegripnei5 Tunnor spannmål må uppföras, hafva Riksens Ständer bifallit. 4.
Kanske blir jag ond i morgon, ty visst har Ruffen burit sig bra illa åt, isynnerhet när jag tänker på, att han rökte på säng i 14 hela dagar på garfvarens konto och fick sina favoriträtter hela veckan. Men det är långt dit. Nu kan jag bestå mig att vara glad, så mycket jag orkar — och det är inte så litet. Ha ha ha, så förfärligt roligt det här är! Den där — brädspelaren! TRETTONDE KAPITLET. Jul-Hälsningar från gamla vänner. Majas »sorg». Tragiska förnimmelser. Det har händt så mycket i höst, att Julen var öfver oss, innan vi visste ordet af — och nu är det Julaftonsmorgon. Fint öfverallt har jag, Gud ske lof, så där fint i botten. Min tro är, att både lefvande och döda ting trifs bättre i ett hem, där de blir ompysslade och rengjorda åtminstone en gång om året, än i hem, där de får ligga bortglömda och föraktade på vindar och skräprum, sedan de väl tjänat ut. Alla innanfönster har varit ute och tvättats, så Julen riktigt ska komma åt att »titta in genom rutan», och på mina 120 krukväxter finns inte ett dammkorn. God Jul! Finns det några vackrare ord på jorden än de? God Jul! ringer det i hvart hjärta, därför låter den meningen så helt annorlunda än alla andra meningar. God jul, god jul, god jul! kvittrar gråsparfvarna och talgoxarna i vår trädgård, där de sitter och håller kalas i sina fulla sädeskärfvar eller gungar på segelgarnståtarna, hvars bete af fläsk svajar så muntert i den klara luften. God jul! gläffsar bandhunden Karo, som i dag får äta så mycket kött han vill, »vara inne», och får vid julbordet en stor bulle i ett paket, hvilket roar honom otroligt. God Jul! nickar nog också tomten på vinden och svänger sin röda mössa till tack för sitt fyllda grötfat. De skrattar så åt mig, som håller i mig med att tro på tomten och med att ge honom gröt. Men om nu också råttorna äter upp gröten, ty uppäten är den alltid — så hvad gör det mig?
Prifs7cttmnter f m ?bco p&amp; Bendt * uzc. Dun genialiske dolitor Lrtl~r~rtin i Dresden, reformator pb dietens och bekliidnaclsfrkgarls omrdde? frw-tlh %ller stinom en pundfordran att vhrn kliider 1nAnt.e leima fri passage Bt alla de Imnen, so111 gellorn huden afsiindras, (1. n. at t klldorns iriiiste vrra genointriingliga. Men diirjemtt? h w han funnit. att en llnderdrggt a£ yUe. gfvttn dii den sisom t. ex. den .T: r.gcrska i viss mRn motsvarar denna fordran, liliafullt iir helsoskarllig, emedan den retar hurlen och nervaystemttt. 1 dew st. %llt? ' hw han uppfunnit den s. k. Reforrnbo~nnlloli, som Irnr trikhdriiktens alla fordelar nkan nigon af dess oliigenlieter. Tlifnadens lijsa, genomtr&amp;ngliga 1) eskaffenliet ~niijlipgiir en god hudutdunstning, och svetten uppsugea och afdumtar, utan att nagon afkylning af huden eger rum. Reformbomullon iir det basta skyld w ~ fiirkylniug. t Den verkar mycket lugnande p t nerrsystemet och hBrdar i hiig g p d mot si~mesrvrelser. stildse hevarar sin genomtriinglighet. medm iifven den bast behalidIaile ylletviikt alltid filtar sig ntlgot. Slutligen iSro x t i i ~ w At~1117lrr1.lwt ornh .~ti; rSrr p r i. icke bijra underskattas. S. BERENDT .J: R &amp; C: o Kongl. Hofiererantiirtv Stockholm. Rikstel. OBS!
Maj:ts från Borgare-Ståndet till Utskottet remitterade nådiga Proposisition angående förändring i grunderna för bevärings-inrättningen och om bildande af en landtstorm; dervid Ridderskapet och Adeln, sedan upplyst blifvit, att de tre öfriga Riks-Stånden numera hänvisat ifrågavarande nådiga Proposition till LagUtskottets behandling, lät vid denna åtgärd bero. dock under förbehåll, att derest Rikets Ständer komme att, på sätt det blifvit föreslaget, nedsätta ett särskildt Utskott för handläggning af ofvannämnda Kongl. Proposition, m. m., densamma, jemte de i anledning deraf afgifna yttranden, då skulle till detta Utskott öfverlemnas. S. D. Vid föredragning af Banko-Utskottets Memorial JM 4, med återlemnande af åtskilliga till Utskottet remitterade motioner, lade Ridderskapet och Adeln me - Prot.-Utdrag den 13 December 1865 97 Memorialet till handlingarne med förklarande, att de ifrågavarande motionerna borde af Banko-Utskottet behandlas. S. D. Föredrogs Banko-Utskottets Memorial, M 5, med återlemnande af Riksdagsfullmägligen Anders Perssons från Christianstads län motion; dervid Ridderskapet och Adeln, efter erhållen kännedom, att de tre öfriga Riks-Stånden hänvisat den ifrågavarande motionen till Banko-Utskottets behandling, lät vid denna åtgärd bero och lade Memorialet till handlingarne. S. D. Vid föredragning af Banko-Utskottets Berättelse, .42 3, angående verkställd undersökning och granskning af Bankoverkets tillstånd, styrelse och förvaltning, biföll Ridderskapet och Adeln Utskottets hemställanden i i, 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10 och 13 §§, godkände de af Utskottet i 2. 7 och 12 §§ afgifna yttranden, lade 11, 14, och 13 §§ till handlingarne samt biföll Utskottets i slutet af berättelsen gjorda tillstyrkan om decharge för Herrar Bankofullmägtige.
Lyckligt också att dessa gåfvor genast voro så utpräglade, att klarhet fanns å hvilken bana de skulle kunna göra sig mest gällande! Undertecknad tillhör en a n n a n tidsålder och ett annat slags folk — tillhör dem, som nöd och bcgåfning tvingade att med tacksamhet mottaga första lefvebröd, som bjöds, när man h u n n i t den ålder att far och mor ej ansågo sig ha råd eller skyldighet att försörja oss längre. Valet af arbetsgifvare och arbetssätt stod oss så tillvida fritt — om vi ville underkasta oss ledsamheter i hemmet, u m b ä r a n d e n och domen a t t: » när du ena gången ej vill ha det du kan få, så var då beredd att en a n n a n gång ej få det du vill ha ». Så » egendomligt och nonchalant » fick man taga sin själfförsörjning i min ungdom och i min ställning, och den lotten delades af både manliga och kvinnliga, bildade och obildade individer. Där håg och anlag skrifva lagar för eder, hade vi att hålla oss till lydnad, ödmjukhet, höflighet samt först och sist snarförvärfvad arbetsduglighet. När en kvinna med sådan utgångspunkt och efter årslångt pröfvande arbete i andras tjänst samt vana att alltid underordna sig andras intressen anser sig kompetent att sköta ett hem, deladt af hemlösa löntagare, så skulle väl både hon själf och a n d r a äfven ha rättighet att tro, det hennes sinnelag borde vara nog förarbe tadt för en inackorderingsvärdinna. Hvad därutöfver kräfves tror m a n ju också skall vara praktisk kunnighet i hushållsräkning och matlagning, ett hem så trefligt inred t, som hennes tillgångar tillåta, samt detta hem så cen IDUN 334 lalt och snyggt beläget som möjligt, för att nå- gon skall vilja eller k u n n a dela d e t med h e n n e. Detta är också hvad h o n k a n begära kontant erkänsla för, och hittills h a r äfven detta varit det enda, som inackordenter vilja betala för.
Lill det i KammarExpeditionen den 22 December 1824 fattade beslut, om gillad indragning, och förbjuden fortsättning af Tidningen Conversationsbladet, godkänner jag tillfalla delar, men tror för min del, att ConstitutionsUtskottet bort bestämt uppgifva, hvilka de Rådgifvare varit* som deltagit i beslutet, i stället för att tillkännagifva, det Herr SlalsRadet Grefve Löwenhjelm, öch tillförordnade StätsSecreteraren Danckvardt, icke ; innefattades uti anmärkningsföremålet. Då beslutanderätten rörande tillämpningen af RegeringsFormens 107 §. ensamt tillhör Rikets Stander, är det i högsta måtto angelugit, att bestämt veta, emot hvilka personer §:ns verksamhet bör rigtas, dä det torde vara för mycket 1’ordradt, att Rikets Ständer skola känna, af hvilken personal Konungens Rådgifvare utgjordes den 22 December 1824; och är det till upplysnings vinnande härom, äfvensom för behörig fullständighet, jag anhåller om återremiss utaf Memorialet i denna del. ConstitutionsUtskottets anmärkning efter 107 §. emot StatsRådet och Föredraganden i och för rådgifvande åtgärderne i Krigs* Expeditionen till uppdragandet af handelstransaction om Örlogsskepp åt en enda Embetsman , tillika Konungens Rådgifvare, med förbigående af vederbörande Förvaltnings - 318 Den 18 Jul i i e. m. verk, godkänner jag visserligen, såsom utgörande eri liten del, eller kanhända rättare sagt den minsta delen, af Levisen å bristande nit, skicklighet oeh drift, samt åsidosatt vård om Rikets sannskyldiga nytta hos de Rådgifvande i anseende till skeppshandeln, och alla der med sammanhängande detailler. Att göra denna anmärkning till demanda , sorn ifrån Skeppshandeln bort omfattas till den påföljd 107 §. föreskrifver, lärer utan tvifvel tillfyllest stämpla ConstitutionsUtskottets anda vid denna Riksdag.