Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att för undervisning uti Na vigations-SchoJa försända Gottlands unge Sjömän till Calmar, är dels för afståndet af öfver 20 mil högst »vått, arn icke omöjligt, dels till tiden högst o - Bil. till Statss. Oec.-Vtsk. Bet. N:o lii. i3 lämpligt, emedan dessa alldratjenligast böra under vintermånaderna, då de icke kunna hafva någon iner passande och nyttig sysselsättning, theoreticera, och under sommarmånaderna practicera uti Sjömanskonsten. Det vigtiga ämnet och meddelade, på facta stödda uppgifter hafva föranledt en något vidlyftig Reservation; men jag har ock deruti fullt uttalat min öfvertygelse, viss, att ämnet fordrar den visaste granskning, såsom emotsvarande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition och Rikets Högloflige Ständers egen ömma omtanka för Fäderneslandets väl Häruti instämde Herr Prosten Dedekind. Af Herr Comrnerce-Rådet Cronius: Delande den af minoriteten inom Utskotten yttrade öfvertygelse, att, sedan Styrelsen, genom allrnängjord Författning, ökat sina fordringar uppå kunskaper och en högre vetenskaplig bildning af de personer, hvilka hädanefter söka burskap såsom Coopvaerdie-Skeppare, anstalter ock böra, genom det Allmännas försorg, vidtagas, för att bereda unga Sjöfarande tillfälle till vinnande af ett högre kunskapsmått, reserverar jag mig emot det fattade beslutet och anser mig i stället böra vördsamt tillstyrka, att den af Kongl. Maj:t begärda summa, för Navigations-Scholors inrättande, måtte varda ställd till Dess Nådiga disposition, likväl med fästadt förbehåll, att, med användande af dessa medel, en dylik Undervisnings-anstalt företrädesvis måtte varda tillvägabringad i Wisby, 4 Statssamt Oec,~Utsk. Uti. N:o 1n. helst Gottlands betydliga sjöfart på aflägsnaie haf, dess invånares håg och användbarhet för Sjömansyrket saint Ons från fasta landet afskiljda läge, otvifvelaktig! berättiga denna Ö till erhållande af en egen Navigations-Schola.
Så skämmer ringa brud din äkta säng! (allmän häpnad.) BENGT Hvad de sitt stånd och slägtens lagar skylla! Som vadmalsvåden gyllne manteln skämmer, Ve öfver dig som tagit sådant bud (med stigande harm). Och kommit hit att störa festens glädje 64 Och drifva blodet från min makas kind Med denna giftiga och usla skymf! Uti de sköna ögon, lutande Ser du hur blek hon sitter der, med tårar Sitt hufvud mot sin gamla moders barm, Kan du väl se det skönhets adelsbref Och säga än att hon vanbördig är? Hvars gråa hjessa ock af skymfen träffats! Som skrefs i ros och lilja på dess änne, Guds död! när sådan skönhet är vanbördig, Hvad är väl då det torra pergament Som sveper in sig uti höga anor Och intet menskligt har mer än sin afund, Tag åter gåfvan! Jag den ej förtjent Ty hvarje riddersman i hela landet (till gästerna) Och likväl dyrkas vill såsom Guds afbild? Med öppna ögon handlat så som jag; Ej sannt, J vänner? RIDDARNE. Ja! Fru Sigrid hell! HÄRVED (som betraktat Sigrid, synbart osäker). Din gåfvan är, jag tager den ej åter! Men ännu eger jag ett bud till dig (saktare) Som dock blott ämnadt är för dina öron, Så var din höge broders, Jarlens bud! Högt må du tala inför dessa alla, HÄRVED. BENGT. Ty hemligt bud jag tager ej emot! Betänk dig väl! 65 Det är allt ren betänkt! Så säger dig din broder, Sverges Jarl: Vill du af påfven låta lösa upp HÄRVED BENGT. (utan att se på Sigrid). De låga band som fästa dig vid henne Till broder taga upp, och hålla dig Som nu din maka är, skall han dig åter Så kär som fordom du hans hjerta varit. Om ej, så är han ej din broder mer Men skall som din och allas herre, låta Dig känna djupt hvem du har skymfat så BENGT. Som slägtens hufvudman nu skymfad blifvit! Och har du mer från broder min att mäla?
Liknande jemförelser med de här förut angående helsidenväfnader anförda äro komiterade vid dessa förhållanden icke i tillfälle att uppställa. Ett förhållande, sorn dock kan af komiterade på grund af vunna upplysningar vitsordas, är, att nu gällande tullsats å halfsidenväfnader ofta uppgår till mera än 50 procent af varuvärdet. Många och giltiga äro således skälen för en högst betydlig ne dsättning af tullafgifterna å så väl helsom halfsidenväfnaderna. Finge frågan härom behandlas oberoende af den förevarande Franska handelstraktaten, skulle komiterade likväl visserligen icke anse sig nu böra tillstyrka en nedsättning till hvad från Fransk sida blifvit yrkadt. Komiterade tillåta sig ock att underdånigst uttala den mening, att de Franska underh andlarne vid frågan om dessa tullsatser hafva fästat en vigt, som åtminstone hvad den hittillsvarande afsättningen på Sverige angår, synes vara allt för högt uppskattad och troligen är föranledd af missuppfattning af det verkliga förhållandet. Enligt den officiella statistiken för Sveriges utrikes handel, har importen af sidenvaror för de 5 åren 1858—1862 i medeltal och närmaste hela hundratal visat sig vara följande: Band: Siden 5,600. g yqo_ Halfsiden 1,900. g ggg Väfnader: Helsiden: Fell) och Plys 1.100. Vantar och Strumpor: Heloch halfsiden 700. eller tillsammans 64,700; motsvarande närmast 27,500 kilogrammer. I ämnet hörde sakkunnige män, såväl fabrikanter som importörer, hafva sammanstämt i det yttrande, att införseln af sidenvaror till Sverige till blott t,:del utgöres af Franska varor och till f:delar af Tyska och Schweitziska till verkningar. 10
Utskottet ansett sig böra infordra, har uti afgifvet Memorial, beträffande först behofvet af den ifrågasatta förstärkningen af ofvanomförmälde lånefond, upplyst, alt senaste lånedag, den 8 innevarande månad, nya lån, till ett belopp af 458,000 R:dr, voro bifallna; hvilka för bristande tillgång icke kunnat utassigneras, och att, då derjemte toges i betragtande, att Direelionen hade att under hvardera af October, November och December månader till Banken inbetala 33,333 R:dr 16 sk., utgörande återstoden af behållna inkomsten för år 183p, äfvensom att återbetala en af Stockholms Sparbank uppsagd summa, stor 20,000 R:dr, det visade sig sannolikt, alt ofvannämnde, redan bifallna, men ännu icke ulassignerade lån, knappast skulle kunna inom detta års slut af inflytande medel utgifvas, samt att således ingen tillgång öfverblefve för de lån, som under återstående 2 3/4 månader af året kunna bifallas; och hvad åter anginge förslaget, alt ifrågavarande förstärkning måtte utgå af obegagnade medel utaf fonden för äctiers och publika pappers belåning, har Direelionen förmält: att den för härvarande Discont anslagne fond för nämnde belåning utgör 4oo,coo R:dr; att ha af under senare åren sällan 200,000 R:dr varit utlånte; att numera, elter indragning af Riksgälds-Contorels och Arm/ens Aecords-Amörterings-fonrls till belåning berättigade 5 procents obligationer, belåningen, inskränkt till adier i Götha Canaloch Södertelje Canal-bolag, så föga osnvcxlatj att Dih. lill R.
R:dr R:ko 13,026: 16 sk. eller 19,559: 50. hvarförutan tjenstemännen och vaktbetjente från anslaget till Skrifmaterialier och Expens-medel erhålla i Ljuspenningar „ „ 580: — „ „ 570; således i allt lUdr" Till de i Departementet anställde Norrske Tjenstemän utbetalas lönerne från Kabinetts-Kassan och bestridas af Norrska Statsverkets bidrag till densamma. Enahanda förhållande eger rum med de arfvoden, som för extra tjenstgöring vid Departementet tidtals måst anordnas till Legations-Sekretcrare, utan afseende på dessa tjenstemäns nationalitet. Enligt Nådiga beslut uppgå Lönerne å den Norrska Staten till B:ko R:dr 3,766: 52 eller R.dr rint 5,650. Då härtill lägges det arfvode af 800 R:dr B:ko eller 1,200 R:dr rmt., Arkivarien uppbär å Minister-Staten, belöpa sig samtlige ulgifterne i och för Departementets Expedition till B:ko R:dr 17,973 eller R:dr rmt 26,959: 50. 40 Bil. N:o 2 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket i856. I öfverensstämmelse med hvad jag förut haft Nåden yttra angående gemensamheten af samtliga utgifterna för förvaltningen af de förenade Rikenas Utrikes angelägenheter och då olägenheten af att uti ett Embetsverk och dertill uti ett, der Tjenstemännens antal är så fåtaligt som i Utrikes Departementet, hafva efter deras nationalitet skilda Stater, är nog kännbar, får jag i underdånighet hemställa, att åfloningarne för Utrikes Departementets personal måtte, likasom för Minister-Staten, utan afseende på tjenstemännens egenskap af Svenskar eller Norrmän, från Svenska och Norrska Statsverken utgå i ett på förhand bestämdt förhållande dem emellan.
Kommers-kollegii förvaltning ställda fonder och medel. (R. A.) Sedan Stats-Utskottet, efter erhållna remisser från samtlige Riks-stånden å nämnde, från trycket utgifna och bland Ståndens medlemmar utdelade revisionsberättelser, genomgått desamme tillika med de 1857 och 1858 årens berättelser bifogade Kommers-kollegii till Kongl. Majit afgifna underdåniga utlåtanden, får Utskottet nu meddela sitt yttrande angående de framställningar, som af Revisorerna blifvit gjorde, nemligen: l:o. Angående ett bland Manufaktur-diskontens förvaltnings-kostnader såsom gratifikation till åtskilligt tjenstemän i Rikets Ständers Rank upptaget belopp. (1857 års Rev.-ber. sid 5 Kom.-koll. Uti. sid 22. 1858 års Rev.-ber. sid 4). 1 afseende å ett bland Manufaktur-diskontens förvaltnings-omkostnader förekommande belopp af 100 R:dr Banko, utbetalts såsom gratifikation till åtskilliga tjenstemän i Rikets Ständers Bank, hafva 1857 års Revisorer förmält alt, ehuru 4 Slats-Ulshotlets Utlåtande N:o 37. denna utbetalning visserligen, enär den ej utgått af Statens expensmedel, utan af Diskontens vinstmedel, icke vore omedelbart stridande mot föreskriften i Kongl. Cirkulärbrefvet till åtskilliga förvaltande verk den 27 Maj 4854, deruti, med anledning af Rikets Ständers i ämnet gjorda framställning, Kongl.
Jag tror icke att någon finnes inom detta hus, som icke efter de upplysningar, som nu erhållits, anser att Löjtnant Muhl verkligen blifvit mer eller mindre förorättad, men jag kan dock för närv:de icke annat än instämma med Frih. af Ugglas, af de skäl att här har blifvit officielt upplyst, att Just.-Ombudsmannen redan vidtagit de åtgärder, som Hr von Francken med sin motion åsyftat, och att således ett bifall till denna motion skulle från R. o. Ad:ns sida innebära en påminnelse till R. St:rs nyvalde Jnst.-Ombudsman att han skulle med kraft fullfölja ett åtal, som han redan påbörjat. Jag förenar mig med Frih. af Ugglas. Frih. Armfelt, Magnus: I den embetsställning jag innehar skulle jag visserligen ej begärt ordet, så vida ej ett yttrande af den siste värde talaren uppkallat mig. Han började nemi. med att förklara, det han trodde att hvar och en af FL o. Ad:ns ledamöter efter numera vunna upplysningar ansåge att Löjtnant Muhl blifvit i mer eller mindre mån förorättad. Såsom jurist och, i händelse af åtal, åklagare i detta mål, vill jag dock erinra att man icke har rättighet att anse Löjtnant Muhl såsom förorättad, innan man fått veta hvad den person, af hvilken han skulle blifvit förorättad, kan till sitt försvar andraga. Ingenting är så vådligt, som att på detta sätt döma på förhand, innan vederparten blifvit hörd. Efter jag en gång fått ordet, tillåter jag mig hemställa, huruvida icke vid det af Frih. af Ugglas upplysta och med officiella handlingar styikta förhållande att Just.-Ombudsmannen, hvars embetsåtgärd just med Hr von Franckens motion åsyftas, redan tagit saken om hand, det är öfverflödigt att R. o. Ad. vidtager några åtgärder för sakens beifrande.
Utskottet hemställer fördenskull, alt moment. 1 af 66:e punkten måtte erhålla denna lydelse: Utlåning Banko-Utskottets Utlåtande, JH 48. 9 Utlåning från denna fond sker mot lånsökandens förbindelse, åtföljd af hypothek, sorn bör motsvara minst bela den reverserade lånesumman och utgöras af löpande förskrifning eller accepterad invisning. Punkterna 67, 68 och 70 äro återremitterade af Bonde-Ståndet, och 69:e af Borgare-Ståndet; men som tre Riks-Stånd gillat dessa punkter; så torde Utskottet endast böra detta förhållande anmäla. Den vid sid. 70 i betänkandet intagna tabell till jemförelse af låneoch kreditiv-rörelsens fonder enligt nu gällande Reglemente, samt de af Utskottet då föreslagna förändringar, är återremitterad af Borgare-Ståndet, på grund af de anmärkningar, som emot förslaget till reglering af låneoch kreditiv-fonderna blifvit framställda. Utskottet får i afseende härå åberopa den tabell, som i slutet af detta utlåtande förekommer. Uti 71:a och sista punkten af betänkandet hade Utskottet afgifvit förslag till föreskrifter, motsvarande 210:e och 211:e §§ af Banko-Reglementet. Denna punkt är återremitterad af Preste-, Borgare-och Bonde-Stånden; hvaremot Ridderskapet och Adeln, som återremitterat allenast 2:a punkten af 2:a momentet, bifallit dels med och dels utan förändringar återstående delar af 71:a punkten, såsom af nedanstående utredning närmare inhemtas. I anledning af l:a momentet, som motsvarar l:a och 3:e momenterna at 210:e § i Reglementet, af Ridderskapet och Adeln bifallet, äro inom de öfriga Riks-Stånden anmärkningar icke framställda; hvadan Utskottet tillstyrker, att detsamma må godkännas.
Jag vill i korthet blott anmärka, att dessa punkter redan blifvit af Ridderskapet och Adeln remitterade till Constitutions-Utskottet. Detta är således icke något nytt Förelag. Herr Cederschjöld påstår, att Ståndet icke kan aftvinga ConstitutionsUtskottet en viss mening. Det vet jag ock, tnen jag tror icke heller, att en Ledamot af i86 Den 3 December e, m. Constitutions-Utskottet äger bestrida Ridderskapet och Adeln dess rättighet, att yttra sin mening öfver ett ämne, som redan blifvit till bemälte Utskott remitteradt. Friherre Cederström: Jag måste erkänna, att det är tröttande, att ideligen höra Constitutions-Utskottets Ledamöter säga, att Ståndens gemensamma tankar icke få göras gällande hos Utskottet, då det likväl bestämdt åligger Utskottet att rätta sig derefter. Herr Cederschjöld; Jag delar visserligen den siste Talarens tanka , att det är tiöttande att ofta nödgas upprepa samma ord , men jag vill likväl än en gcång förvara min mening i Frotocollet, på det en kommande tid må döma mellan honom och mig. I 56 §. RegeringsFormen står; Tillstyrker Constitutions-Utskottet, hvad en Riksdagsman i sådant afseende hos detsamma föreslagit j eller utlåter sig Utskottet med tilleller af styrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord Proposition ; marde Utskottets yttrande vid samma Riksdag öfverlemnadt till Riksens Ständer hvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga; men icke vid densamma besluta. Förhållandet med de Grundlags-frågor, sorn Constitutions Utskottet rörande ifrågavarande ämne emottagit, är alldeles enahanda, som hade Motion derom blifvit af enskildt Ledamot väckt. När nu inga andra förslag till Grundlags-förändriDgar kunna, enligt stadgandet i 81 §.
Denna konstnärinnas stora förmåga att se och återgifva det måleriska i naturen har sitt säkra stöd i en pålitlig teknik, men vid betraktandet af hennes taflor känner man sig icke frestad att för behandlingens förtjänster glömma det som denna behandling skall åstad1894 I k ä l l a n s h v i s k n i n g, flodens b r u s n i n g, I daggens prakt, pä blommans skrud, I å s k a n s blixt, i v ä s t a n s susning H a n h ö r och s k å d a r s a m m e Gud. C. F. Dahlgren. komma, glädjen öfver den afbildade naturens skönhet. N u för tiden sätter man annars ofta » fakturen », utarbetningssättet, i främsta rummet och söker inbilla allmänheten, att man företrädesvis bör söka komma under fund med huru det är gjordt, hvarför också mindre förfarna konstbedömare försöka sig på famlande teoretiserande i det egentliga konsthandtverket, t. ex. om färgens uppläggande på paletten och om den skall blandas där eller först när den satts på duken, med mera sådant, hvilket allt borde få öfverlämnas till konstidkarne själfva, enär det endast drager allmänhetens uppmärksamhet från hufvudsaken i konstverket, hvilken obestridligen är det intryck, som taflan åstadkommer, den glädje, hon som fullbordadt arbete skänker oss eller det behag hon väcker. Med tillgodogörande af alla de förmåner, som en god teknik skänker, men på hvars närmare analys vi icke behöfva försöka oss, förstår Charlotte Wahlström att på åskådaren öfverflytta det lefvande intryck, hon själf otvifvelaktigt erfar vid betraktande af naturen, och det är därför man känner sig så behagligt, stämd, då man står framför hennes målningar, och så trygg i denna stämning. som Théodore Rousseau och Franeois Millet haft sina hemvist. E j heller få svenska målare ha sökt sina motiv i skogen vid Fontainebleau och långa tider uppehållit sig dels i Barbison, dels i Marlotte, på skogens andra sida. De motiv, Charlotte Wahlström numera vanligtvis behandlar, äro dock icke tagna på utländsk mark, utan äkta fosterländska, men hon älskar icke att måla den högnordiska naturen i allmänhet.
Ju mera tiden och erfarenheten förhärda sinnet, ju åskådligare vill detta hafva sina nya begrepp, och måhända hafva följderna af denna sanning (om det är någon) varit större och oberäkneligare än man i hast besinnar, än man här vill antyda. Lotta hade imellertid genom Elin talat till Gud, lärt sig anropa och bedja honom, bedt honom för sig sjelf, för sin usla moder, som förhärdade i synd och last, för sin fader, som försmäktade i bojor, till straff för sina brott. Hon hade lärt att tacka Gud för den hjelp han sändt henne, hon hade gråtit tårar af ånger, tårar af tacksamhet, tårar af glädje, och dessa tårar hade ännu mera bidragit att uppmjuka och upptina hennes islupna hjerta. Men i mycket var hon sig likväl lik. Leoparden förlorar dock aldrig rätt sina fläckar. För första gången i sin lefnad hade Lotta, inom ett ordentligt hus, sett förberedelserna till julhögtiden, eller ens vetat hvarföre den så hjertligt firas i palatset som i hyddan. Hon gladde sig äfven åt denna förestående tid alldeles som ett barn, ty hennes goda stunder voro fullkomligt barnets. Hon gjorde höga skutt af fröjd, när hon såg Lena, i smått det förstås, men ändå företaga allt det samma som i stora och rika hus föregår julen, nemligen baka, brygga, slagta, stöpa och feja rent, äfven i den aflägsnaste vrå. När Lena stöpte ett litet grenljus åt lille Gustaf, sådant hon sett dem på de många herrskapsställen der hon tjenat, dansade Lotta af förtjusning, och när de pösande bullarne, öfverstrukna med skinande vört, majestätiskt marcherade ur ugnen, då både sjöng och dansade Lotta. Nu sedan hon dagligen och ordentligt fick sin mat, var hon likväl icke på långt när så glupsk som förut, utan åt rätt litet och anständigt, Lena till verklig fröjd, som fruktat att få maken till Abraham i matfaten. För de medel, som goda menniskor i församlingen skjutit ihopa åt henne, hade Elin skaffat snygga och passande kläder, hvilka likväl icke skulle få pådragas förr än sjelfva julafton, en omständighet som gaf ännu mera glans åt julen sedd i perspektif af Lotta.
Bonde-Ståndet framställa inbjudning alt foga sig efter de öfriga Irenne Riks-Ståndens, vid behandling af Memorialet N:o 62, fattade beslut. S. D. Till handlingarne lades Expedilions-Ulskottets Memorial N:o 28, med öfverlemnande af förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående Curhus-afgiftens fortfarande. S. D. Å nyo föredrogs: l:o Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 99, i anledning af väckta motioner, rörande förändrad reglering af Consuls-Districten, samt utfärdande af ny Consulad-Stadga. och 2;o Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 127, i anledning af erhållne återremisser å nämnde Betänkande, N:o 99. Ståndet fattade härvid följande beslut: l:o Ståndet biföll Utskottens hemställan i Utlåtandet N:o 127, alt Rikets Ständer, i anledning af förslaget om reglering af Consuls-Districten oell Consulernes förseende med löner, i stället för de nu lill dem utgående C011- sulad-afgifter, icke måtte någon åtgärd vidtaga. 2:o Utskottens frånträdande i Utlåtandet N:o 127, af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets tillstyrkan i Betänkandet N:o 99, i afseende på Manifester för till Holstein destinerade Svenska fartyg, godkändes. 3:o
Skrif. N:o ?(), 7/. ig§ 3:0 att, i de bland dessa Städers Rådstufvu-Rätter, der Magistrats-Secreterare eller Stadsnotarie finnas, samt 1 de Kämners-Rätter, hvilka aro med Notarie försedde, Borgmästare och Magistrats-Secreterare eller Stads-Notarie, till hälften hvardera, samt Kämners-Praeses och Kämners-Rätts-Notarie, äfven till hälften hvardera, skola för ofvanberörde böter ansvara; 3:o att, i de öfrige af samma Städers Rådstufvu-Rätter, Bollmästare ensam, och i de Kättiners-Rätter, som ej hafva Notarie, RämnersPrasses, ensam skall böterne erlägga; och 4:o att. de i sistberörde Kongl. Bref utsatte så kallade dagaböter för olagligt dröjsmål med insändande af Intecknings-, Äktenskapsförords-, Uppbudsoch Lagfartssamt För mynderskaps-Protocol), hädanefter ej må beräknas för längre tid, än tre månader från den dag, inom hvilken Protocollen bordt vara till Hof-Ratten inkomne, ehvad dröjsmålet dessförinnan blifvit hos llof-Rätten åtaladt eller icke; utan skola de försumlige derefter, genom föreläggande af lämplige vitén eller annat Laga äfventyr, tillhållas att sin pligt härutinnan fullgöra. Rikets Ständer framhärda etc. Uppf 0. godk. hos Ridd. och Adeln d. 4 Maj! 1829* Preste-Ståndet d. 7 Borgare-Ståndei d. 7 Bonde-Ståndet d. 11 — —• Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, an Bihang t. R. S:s Prof. 10:de Sami. 22 170 Exp. Utsi-, Förslag till und. Shifv. N:o 71- gående upphäfvande af Kongl. Förordningen den 7 December 1787. S. A. K. Då Kongl.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det lian ej kunde finna annat, än att, örn R. o. Ad., på sätt lian trott sig finna, godkände den af Const.Utsk. föreslagna voter:s-propos., propos. sedan kunde lill R. o. Ad. framställas å det tillägg, att ljtsk:s yttrande i öfrigt lägges tili handlingarna utan vidare åtgärd. Hvad åter anginge den af Hr Ehrenhoff begärda propos. till afslag å Const.Utsk:s föreslagna voter:s-propos., så ansåg Hr Landtm, sig af Puksd.Ordnls och Reg.Ftns föreskrifter förhindrad att den framställa. Hr Lefren: Jag har under discussionen yrkat ett be stämdt ogillande af de premisser, som här finnas tecknade, sidan 7 och början af sidan 8; men för att icke nu besvära med en dubbel votering, instämmer jag med Hr von Hartmansdorffs lindrigare sätt att uttrycka samma sak, men anhåller på det aldrahögsta, alt det mätte på samma gång i samma propos. och i samma beslut, som godkänner volertspropostn, blifva inryckt, och icke komma efteråt; ty då blottställer man sig för samma faror, som förut, alt man ej vill anse R. o. Åd:s beslut såsom det blifvit fa lindt, utan på ett annat sätt. Jag afstår således från begäran om propos. å den mening jag först framställt, men jag afstår icke utan votering från min begäran örn att i samma beslut, som gillar voter:s-propos:n, måtte uttryckas att R. o. Ad. icke instämmer i premisserna. Hr Lagerheim: Jag delar i allt den mening, som den siste talaren här yttrat, och har således intet vidare att tillägga, än att i samma propos., hvaruti voter:s-propos:n godkännes, äfven den bestämda tanke må yttras, att man i detta godkännande likväl icke inbegripit premisserna. Hr Mannerskantz, Carl Axel: