Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke ar det min afsigt, att vilja föreslå qågon ny beskattning för mina skattdragande medbroder, för att få detta onda afhjelpt; jag ville blott, att, i likhet med hvad i Norra Provinserna lärer va. ra antaget, de tillfällige formoner, under namn af Kornskeppan, sorn alltid utgått och ännu utgår, måtte vinna den helgd af Lag, som den genom gammal häfd redan sjelf tillskapat sig; så att vederbörande Krono-Betjening ej. genom mottagandet af det sorn behofvet rättfärdigar, och hvilket, ehuru olagligt, i sakernas nuvarande ordning hvarken kan eller bör hindras, de hädanefter ej sättas ur stånd att redligen uppfylla sina förbindelser och hålla Lagarnes efterlefnad i den verksamma helgd, som deras ändamål påkallar och medborgerliga sammanlefnadens dyrbara lugn så högt fordrar. Slutligen anhåller jag, att Tit. och Tit, Den 17 Aprili Sä* Tit» behagade detta till vederbörligt Utskott re» mittera,” L. A, Palm. Vid öfvervägande häraf, har Utskottet väl funnit Herr Prosten Palms andragande instämma med en allmännare erfarenhet, att Eänsmännens löningsvilkor äro så knappa för utkomsten , alt de, utaf behofven foranlåtne, mäste, för siri bergning, påräkna inkomster, med hvilka en driftig utöfning af deras tjenstepligt att befordra ordning och laglydnad synes icke kunna stå i förening, Men Stats-Utskotfet anser likväl högst betänkligt att tillstyrka Herr Prostens förslag, att desse tjenstemän skulle erhålla rättighet att, såsom i de Norra Pro vinserna skall vara brukligt, fordra och uppbära en tillfällig inkomst i Spannmål
Österrike anses i Tyskland knappt för Tyskt, ej blott derföre, att större delen af dess befolkning i sjelfva verket icke tillhör den Tyska stammen, utan hufvudsakligen af det skäl, att dess uttalade princip varit: «Österrike behöfver inga vetenskapsmän.» Preussiska regeringen har sedan 1809 i detta afseende uppfattat sin ställning. Redan derförinnan egde det makt i Tyskland, men inga sympatier. Sedandess har regeringen, genom att skydda den vetenskapliga forskningens frihet och genom frikostighet mot vetenskapen och dess idkare, i allmänna opinionen tillvunnit sig betydelsen af Tyska Statsförbundets öfverhufvud, hvilken det fordna kejsarehuset icke blott genom den politiska afsägelseakten förlorat. I Tyskland är kallelsen till ett professorat en politisk akt, hvarpå hela landet har sin uppmärksamhet riktad, och hvilken den ifrågavarande regeringen anser för en sådan. Gäller endast den litterära förtjensten, så höjer sig en sådan regering i opinionen. I Preussen har intill sednaste tider ingen annan förtjenst visat sig gälla. Förnekar Preussen någonsin dessa principer, så förlorar det en bland de kraftigaste häfstänger för sin politiska betydenhet. Blotta skymten af att så vore har redan gjort banden mellan Preussen och Tyskland lösare. Universitetet i Berlin, likasom det ännu yngre i Bonn, höjde sig snabbt genom regeringens i afseende på vetenskapen frisinnade anda. Denna anda och de större medel, Preussen eger, gjorde det lätt att för de Preussiska universiteterna vinna allt, hvad af stora namn i vetenskapen inom Tyskland fanns. Att universitetet i Berlin blef regeringens hufvudsyfte var naturligt. Snart uppvägde blotta äran att vara Berliner-professor och fördelen af de litterära hjelpmedel, en stor stad och ett rikt doteradt universitet erbjuda, flera mera enskilda fördelar. Men också den enskilda fördelen har här, genom ett större antal af lärjungar, ett öppet fält att gå i bredd med den litterära förtjensten. Äfven de berömdaste professorer i Berlin tjena för 12 till 1500 Thaler i lön, men genom kollegier kunna de, isynnerhet i vissa brancher, till och med mångdubbla densamma. Direkta statsanslaget för universitetet i Berlin, omkr. 97,000 Thaler, skiljer sig ej betydligt från dem i t. ex.
Utskottet, som ansett sig för det närvarande böra låta bero vid den af Fullmägtige sålunda vidtagna åtgärd, förbehåller sig likväl att framdeles få återkomma till delta ämne, då Utskottet vill taga i öfvervägande, huruvida någon ytterligare lättnad i afseende å expedition, än som inom Banko-verket nu kommit allmänheten till godo, må kunna densamma i dess transaktioner med samtlige de nämnda verken beredas. % « (1858 års Rev.-ber. § 11. 1859 års Rev.-ber. g 12.) Förflyttningar De i ofvanberörde af Revisions-berätlelserna omförmälda, af Fullinägtige p pet"st'ons'vidtagna åtgärder, att på pensions-stat förflytta Banko-kommissarien /i. C. R. Carlqvist och åt honom anordna hela lönen såsom pension, fastän han icke uppnått föreskrifna lefnadsoch tjenste-3r, samt att vid afskedstagande i årlig pension tillägga Vaktmästaren vid Banko-diskont-verket i Stockholm Lars Ström, som ej heller uppnått de för pensions erhållande föreskrifna lefnadsoch tjenste-år, ett belopp, motsvarande två tredjedelar af den utaf honom förut innehafda lön, har Utskottet funnit vara med gällande föreskrifter öfverensstämmande. § 7. (1859 års Rev.-ber. § 15 och Fullm. Förkl. sid. lil.)
Med mera alfwar mäste nu en »välgörande spoque för framtiden beredas^ Wär warde Herr Iralvenkelt har wlsat, huru ett nytt Institut behöfdes, för att dana skicklige Underläkare, samt att i förening dermed ett Garnisons-sjukhus i hufwudstaden inrättas bordt, för att 1 o Den 2 April. att tissffapa rättstaffens Medico - chirurg, esser mera kunnige Fältläkare, än hwarmed wära tappre krigare w d sista fälttägets början betjentes. Medelst 50 Stipendier. a 100 Rd. hwardera, stusse utwäg staffas ät unge Prestman att inhämta medicinst kunskap; med sadan» beredda tillfällen tiss lärdoms winnande, och med uppmuntran af wista tjensteärs beräknande för sädane Folklärare, som tillika kunde blilwa kunnige Folkläkarc, bör nicrs framgäng kunna förwäntas, än genom bestämda makrspräk En wis Regering lärer i sinom tid kunna utfästa enär ingen mä Prestwigas, förrän densamme åtminstone kunnat undergä en underläkareeramen, samt säledhs biifwit en nyttig medhjelpare för Provincial-Mcdici. Lm en sädan Medico - Thevlog kunde göra sig förtjent af Medicinä-Doctors wärdighetcn, sä more det sä mycket bättre, pä det honom icke förebrås sunde, att han blott more halflärd. Man kan äga gansta grundelig Medicinsk och Thirurgist kunskap, utan att just kunna pryda en lärostol; fä af wära basta Practiei och Provincial - Medic! torde wilja tisswälla sig den egenskapen, men kunna dock frälsa mänga menniskolif. Likaså lära fä af wära mest uppbyggliga Prester wäga pästä sig wara fullärde Polemici och skicklige Vibeltranslatorer ifrän grunspräken.
Om riksdagens sessioner och om rätt för Konungen eller visst antal av riksdagens ledamöter att vinna riksdagens inkallande under tid, då riksdagssession ej pågår, stadgas i 2 § riksdagsordningen. Om sammankallande av riksdagen i vissa särskilda fall gäller vad i 91, 92, 93 och 94 §§ finnes därom stadgat. 2: o. Skulle med hänsyn till något ärendes särskilda vikt och beskaffenhet prövas nödigt, att före dess avgörande folkets mening inhämtas, må Konungen och riksdagen genom samfällt stiftad lag förordna, att allmän folkomröstning skall anställas. I lagen bestämmes, vilken eller vilka frågor skola genom omröstningen besvaras, så ock tid och sätt för densamma. Avser den enligt 1971: 2 beslutade ändringen, som gäller 12 och 53 §§. Äldre bestämmelser tillämpas intill dess lagen (1909: 38 s. 3) om Kungl. Maj: ts regeringsrätt upphört att gälla. Avser den enligt 1971: 30 beslutade ändringen, som gäller 18 och 25 §§. Äldre bestämmelser tillämpas intill dess Konungen och riksdagen bestämmer annat. Avser den enligt 1971: 31 beslutade ändringen, som gäller upphävande av 24 §. Til yttermera wisso hafwe Wi detta med Wåra namns underskrifwande och Wåra insegels undertryckande welat bestyrka, stadfästa och bekräfta, som skedde i Stockholm den Sjette dagen i Junii månad År efter Christi Börd Et Tusende Åtta Hundrade och på det Nionde. På Ridderskapets och Adelns wägnar M. Ankarsvärd. h. t. Landmarskalk. På Preste-Ståndets wägnar Jac. Ax. Lindblom. Taleman. På Borgare-Ståndets wägnar H. N. Schwan. h. t. Taleman. På Bonde-Ståndets wägnar Lars Olsson. n. w. Taleman.
Jag vill endast anhålla att få förena mig i Grefve Horns framställning. Genom hans förslag vinnes att, utan att kränka Rikets Ständers värdighet, och utan att förnärma enskild rätt, man kan söka iordningställa den ojemnare Roteringen inom Skåne. De 1600 man Indelte soldater, som nu finnas i Skåne, skulle då blifva qvar, och en allmän lindring i Roteringsbesväret vinnas. Då man kan förena alla tre dessa fördelar, tror jag sannerligen att man påfunnit rätta utvägen att frångå ett förhållande, som är sårande för Regeringen och otillfredsställande för Skåne. Då denna sak blott lomme att sanctionsvis af Kongl. Maj:t behandlas, tror jag, att om Ridderskapet och Adeln ej fattade ett lika beslut med de öfriga 3 Stånden, Kongl. Maj:t deraf kunde få en anledning att se saken från en annan sida, så mycket mera, som Regeringens och Provincens bästa, samt Rikets Ständers framtida säkerhet att ej utan deras åtgärd se all extra Rotering förvandlad till ordinarie, deruppå bero. På denna 74 Den 11 Februarii e. m. grund yrkar jag proposition lill bifall å Grefve Horns förslag, sorn jag tror tillfredsställa Skånes behof och Regeringens önskan. Friherre Toll, Gustaf Philip, bade inlemna t ett Memorial, så lydande: Såsom frånvarande då fråga om Skånska Roteringsjemkningen bos Högloft. Ridderskapet och Adeln förevar till pröfning, finner jag, i anledning af Herr Friherre Wrangels dervid afgifne utlåtande, mig uppmanad, att nu vördsamt anhålla till protocollet, reservationsvis, få upptaga den kännedom om saken, hvarpå min enskilta öfvertygelse grundar de i motsatts mot Herr Friherrens varande åsigter deraf.
I alla de fyra föregående §§ skall samtliga Statsråds ledamöter och Statssekreteraren vara närvarande och rösta. § 43 Går Konungen i fält eller reser till avlägsna inrikes orter leder fyra Statsrådsledamöter och bland dem Justitie Stats Ministern Regeringen i de mål som Konungen föreskriver. § 44 Ingen prins får gifta sig utan Konungens vetskap och samtycke. Gör han det ändå mister han sin arvsrätt för sig och sina efterkommande. § 45 Inga prinsar av det Konungsliga huset får ha något civilt arbete. Dock får efter gammal sed titlar av hertigdömen ges till dem, utan rättighet till de landskap, vilkas namn de bär. § 46 Landet skall förbli indelat i hövdingedömen. Ingen generalguvenör må hädanefter förordnas. § 47 Rikets Hovrätter och andra domstolar skall döma efter laga stadgar. Alla förvaltningar skall skötas med ansvar efter de instruktioner som getts, lyda Konungens bud och räcka varandra handen till fullgörandet av deras tjänst. § 48 Konungens hov står under Hans styre och Han har rätt att förordna som Han vill. § 49 Ständerna skall sammankomma vart femte år. Konungen kan dock kalla till urtima Riksdag dessförinnan. § 50 Riksdagarna skall hållas i huvudstaden, om inte fiendens framträngande eller pest eller andra viktiga händelser hindrar. § 51 Då kallelsen till riksdagen kungjorts i kyrkorna, skall Ständerna samlas efter 30 dagar och inom 50 dagar. § 52 Lantmarskalk och Talmän för Borgarna och Bönderna samt Sekreterare för Bondeståndet utnämns av Konungen. Ärkebiskopen är alltid Talman för Prästeståndet § 53 Ständerna väljer genast utskott, som skall bereda ärendena. Konstitutionsutskottet i frågor som rör Grundlagarna, Statsutskottet som utreder Statsverkets och Riksgäldsverkets tillstånd, förvaltning och behov, Bevillningsutskott, som föreslår skattens fördelning, Bankutskott, Lagutskott och Allmänt Besvärsutskott som anmäler brister i hushållningen. § 54 Konungen kan begära ett särskilt utskott, där ärenden som skall hållas hemliga och som inte passar in bland de övriga. Detta utskott är endast rådgivande § 56 Allmänna frågor skall beredas i utskotten innan de avgörs. Ändringar i grundlagen kan ske först vid nästa Riksdag. Är man oense inkallas 20 personer av varje stånd som genom omröstning skall förena skiljaktigheterna.
V i talade länge tillsamman, jag till henne liksom till en annan främmad om hvarjehanda saker. Omsider spörjer hon: hvad tycker professorn om vår handel? Jag svarar: hvad är det för handel? Hon säger: det, hvarom han mig tillskrifvit hafver. Jag säger: hvad hafver jag henne tillskrifvit om? Skola vi icke i öfvermorgon, spörjer hon, vara brudefolk? Ä r det hon? sade jag. Och så bekräftade vi vår vänskap medels handslag och kärligt famntag. » På sådant sätt tillgick trolofningen i Nordens renässanstid. De kulturhistoriska källorna låta oss i nå- gon liten mån äfven få en inblick i, huru de trolofvade sedan betedde sig inför hvarandra. Bland smeknamnen må nämnas de vanligaste, hvilka såsom sådana låta för våra öron rätt underliga. Det kraftiga sextonde seklets Detta bruk höll sig vid lif i alla samhällsälskare sade aldrig » min ängel » o. d., utan klasser ned igenom det sjuttonde och långt på fullt, kändt allvar: min gris, min bjärtein i det adertonde århundradet. gris, min katt, min såte valp, mitt gyllene Ett rätt egendomligt exempel härå lämnas skrin, min balsambössa o. s. v. Och var i ett putslustigt bref af 1692 från danske man riktigt öm, sade man: bjärtans lilja, eller prästmannen Jörgen Sorterup till professor uttryckte man sig såsom munken i ett danskt Birkerad i Köpenhamn, hvilken hulpit honom skådespel, då han gör en gift kvinna sin kärtill en kyrkoherdebeställning och nu af honom leksförklaring: » sidder i fred, mit liljeblad! » uppfordras att äfven skaffa en » kone med Hvad smekningarna, kärleksbetygelserna bepenge ». träffar, visa dessa framför allt, huru den tiDet heter bl. a.: dens anständighetsbegrepp voro olika vår tids.
Likaledes ma ej Past tildelas någon, Tjenstehjon undamagne, kwarom ofwanföre stadgadt ar, at flykta til annan ort inom Riket, förr an styrkt ar, at han den påförde Bewillningen för aret erlagdt, eller derföre pa nyjjnämnde satt afiemnat behörig säkerhet; och kommer den Embetsman, som icke destomindre för dylik person Patz utfärdar, at sjelf gälda den bortflyttade personens Krono-ranror, uran all inwandning af hans accrförwanrade eller egen betalnings-förmäga. 10. kvlom. Klagomal öfwer laxöringen, som j ordcntelig wag kan hafwa blifwit anmält, men i anseende til fävane förfall i nästföregående Z:s 5. aro upraknade, eller af andra lika gällande orsaker möjligtwis icke hunnit afgöras före upbörden, hindrar likwäl icke densammas »verkställande, utan bör den klagande sin Lomr!bution8-Sedels fulla belopp owilkorligen erlägga, men stuile sedermera kunna styrkas, at den taxsraclL afgifren blifvit för honom nedsatt, ager han at genast fä kostnadsfritt af wederbörande Upbördsman återbekomma hwad han salunda för mycket utbetalt, emot aflemnande af Lomplonii8sen8 oi-igma!.-» beslut, som til veriäcation bör Räkenstaperne bifogas, hwarförutan c^ompromi88-Rätten, enar i anseende til laga bewisligt hinder något mål utöfwer den stadgade tiden kan blifwa pä dest åtgärd hwilande,sa dant - Den Zi Mars. 1549 dant hos Landshöfdingen bör tilkannagifwa, jemte de omständigheter som upstofwer förorsakat. 8. §. <vm Afkortning.
Men har jag icke bedragit mig i föreställningen om de fördelar, jag uti hela planen sökt; så skulle denna fördom ej kunna blifva annat än hastigt öfvergående. Ty sanningen synes mig fordra att erkänna, det hofrätternes domar för närvarande icke stå i högre anseende, än som kan förnuftigtvis lemna rum för täflan åt andra med lika sakkunniga ledamöter försedda domstolar, och att sakkunskapen eller den sorgfälliga pröfningen skulle i de nya domstolarna blifva mindre, än för närvarande i hofrätterna, torde icke vara skäl att förutsätta. Jag antager derföre också, att hofrätterne i deras varande skick, eller i det derifrån icke väsendtligen skiljaktiga, som lagförslaget innehåller, fullt ut lika mycket, som de domstolar, till hvilka jag uppgjort planen, föranleda behofvet af återhållande medel mot illa öfverlagd, oskälig klagan å högsta ort. Och jag tror icke, att någon domstols organisation, huru lyckad den än måtte vara eller blifva, skall göra dessa försigtighetsmått öfverflödiga, genom hvilkas afskaffande vägen till rättvisans högsta ort lemnäs utan allt återhåll öppen. Det intrång i rättvisan, som må anses ligga deri, att denna väg till dess högsta instants ej så utan allt vilkor öppen lemnäs, tror jag icke vara möjligt att undvika; men detta intrång synes mig vara så drägligt, som ske kan, då 32 vilkoren äro af den beskaffenhet, att ingen, som äger välgrundad öfvertygelse om sin rätt, lärer finna sig ur stånd att uppfylla dem, eller derigenom någon ting förlorar i det fall, att utgången rättfärdigar denna öfvertygelse. Hvad som, i all händelse, måste förutses, är att göromålens mängd i Högsta Domstolen kommer att öka sig. Då otillräckligheten af dess personal för de redan varande göromålen är gifven; kan deraf ej annat följa, än att Domstolen behöfver förstärkas; och ändamålet uppnäs ej på annat sätt, än att personalen blir tillräcklig för två afdelningar. I stället för 12 ledamöter, hvaraf blott 7 i sänder göra tjenst, behöfvas 18 ledamöter, af hvilka 4 njuta ledighet, och 14 på två afdelningar göra tjenst.
General-Post-Styrelsen, emot hvad Fullmäktige förmodade, funne Postverkets säkerhet fordra, att Riksgälds-kontorets porto-afgifter blefve förskottsvis utbetalda och nedsatta, framställde Fullmäktige tillika den förfrågan, om icke den i sådant fall erforderliga deposition kunde få afRiksgälds-kontoret i vederbörlig ordning verkställas hos Postverket. Uppå denna hemställan och förfrågan erhöllo Fullmäktige, genom Poststyrelsens skrifvelse af den 15 November 1852 det svar: att enär frågan om vilkoren för oftanämnde posträkningars förande nyligen varit under Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, och Kongl. Maj:t dervid funnil något annat stadgande härom icke erfordras, än det, som blifvit meddeladt i <5 Stats-Utskottete Utlåtande, N:o 49. Kongl. Brefvet rlen 25 Februari och Öfver-Post-Direktörs-embetets cirkulär den 11 Mars 1832, ansåge Kongl. General-poststyrelsen sig i afseende på liqviderandet af Riksgälds-kontorets postporto och arfvodena för deröfver förda räkningar, icke kunna tillämpa de föreskrifter, som rörande Tullverkets brefvexling blifvit särskildt meddelade, samt att, i fall korrespondenter skulle erhålla rättighet att i Postverkets kassa deponera förskott till postportos gäldande, blefve en särskild kontroll deröfver hos uppbördsmanuen nödvändig, hvilken kontroll skulle blifva desto mer besvärlig, som de deponerade medlens egenskap af förskott hvarje postdag vore underkastad förändring och kontrollanten derföre nödsakades då granska posträkningarne. I betraktande af dessa förhållanden, fann Kongl. General-poststyrelsen sig icke kunna meddela tillåtelse till en dylik deposition; innehållande det Fullmäktige sålunda meddelade svar likväl icke något yttrande i anledning af Fullmäktiges hemställan, huruvida Kongl. General-poststyrelsen ansåg Postverkets säkerhet fordra, att Riksgälds-kontorets port.o-afgifter förskottsvis utbetaldes eller nedsattes. Enligt hvad
Sig vara sinnad att inom en icke aflägsen tidpunkt bringa det nya systemet för mått, mål och vigt i verkställighet. Vid sådant förhållande, och ehuru Utskottet, lika med motionären, inser behofvet af den åsyftade förenklingen i de för närvarande brukliga flerfaldiga vigterna, anser Utskottet likväl en partiell förändring i afseende å vigten nu icke böra vidtagas, utan dermed lämpligast böra uppskjutas tills densamma, i sammanhang med det förestående antagandet af det nya systemet för mått, mål och vigt i sin helhet, kan ega rum; hvadan Utskottet tillstyrker, att riksdagsmannen Petter Jönssons ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 25 Februari 1848. N:o 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-1 Is kottets Memorialer, Niis 35 och 36. D l:o ;s.j Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Febr., kl. 1 e. m. Af enior ial, i anledning af ålerremiss utaf Utskottets Utlåtande, N:o 5. Det af Utskottet ander ofvanstående nummer afgifne utlåtande, i anledning af väckt fråga om indragning af så kallade ordonancer hos befälet vid Kongl. Maj;ts flotta, har väl af Hederv. Bondeståndet blifvit återremitterad!, men som de öfriga Riksstånden detsamma bifallit, kan återremissen icke föranleda till någon Utskottets vida re åtgärd. Stockholm den 25 Februari 1848. \:o 36* Ank. lill Exp.-Utsk. d. 26 Febr., kl. 1 e. mv Jfemorial, i anledning af åter remiss af Betänkandet, N:o 6. Hederv. Bondeståndet har återremitterat Utskottets betänkande, N:o 6, i anledning af väckt fråga om upphörande af rättighet för Riksmarskalksembelet att reqvirera båtsmän, men som de öfriga riksstånden betänkandet bifallit, kan återremissen icke föranleda till någon Utskottets vidare åtgärd. Stockholm den 25 Februari 1848.
Det kan icke vara eder, Mina Hrr! obekant, att det system, som med detta års början vunnit sin tillämpning, först efter ganska svåra strider blef antaget, och, för att bereda detsamma lättare insteg hos allmänheten, ansåg man sig då likväl böra utgå från enheter, som åtminstone till någon del voro för denna allmänhet bekanta. Nu vill man att dessa grunder skola förkastas, för att i stället antaga ett annat system, bygdt på så kallade vetenskapliga grunder, men som för allmänheten icke ega det ringaste intresse, och hvilka redan blifvit af den fortgående vetenskapliga forskningen befunna i viss mån felaktiga och bygdå på misstag. Det kan blifva beqvämt för Hrr Grosshandlare att icke behöfva göra ny reduktion af mått eller vigt, då de förskrifva in sina varor från utlandet; men huru obetydlig är icke denna vinst emot den olägenhet, som hela allmänheten finge underkasta sig? Hvad betyder väl antalet af liqvider och omsättningar med utlandet i jemförelse med dem, som ega rum Den 14 Febrnsri e. m. 443 man och man emellen i hela Sveriges rike? Det ar för denna stora omsättnings-rörelse, som dagliga och nästan stundliga svårigheter skulle uppstå, då man icke kände värdet af de storheter, med hvilka man nödgades röra sig. Man har sagt, att vi genom den nuvarande olikheten i myntfoten skulle förlora särdeles mycket vid handel med grannländerna; men de, som fara till Köpenhamn för att i bodarne derstädes göra sina uppköp, göra sig nog reda för hvad de betala och hvad de få för sina penningar. Just Hrr:ne från Skåne torde kunna vitsorda, att i den provinsen lefver alltsedan 1600-talet det gamla Danska systemet i mynt, mått och vigt ännu på många ställen qvar; så långsamt går det att i dessa afseenden införa förändringar. Den ifrågaställa komitén anser jag för min del aldeles öfverflödig. Om meningen är, som man säger, att få det metriska systemet antaget, så behöfves icke någon komité, ty detta system är redan tillbörligen både utarbetadt och kändt, och det lärer väl ej blifva hvarken bättre eller sämre, om det också får »videtur», af några komité-ledamöter från Sverige, Danmark och Norige.
Instrument, Besigtnings, Skattläggnings och värderings Intecknings-Bevis, som skrifves å Skut. debref med Charta , . ", Om deras beviljande eller upphäfvande ... i Kallelser , till Fordringsegare i Con curser J Köpe-Bref, på Fast egendom å Landet och i Städerne, samt å Skepp och Fartyg, Brukoch ManufacturVerk, Smiden och Smidesrättigheter samt Hammarskatter; Frälse 4 sk'; 5 sk, 4 sk.1 i? sk; 4 sk, 4 sk. frie.' 4 sk. 4 ski Bil. lill Bevilln. Utskot. Betänk. N:o 15. 67 räntor, Fabriker och andra Inrätt* ningar, med hvad mera, som under eganderätt föryttras och vid Domstolarne uppbjudes eiler intecknas, förses med stämpladt Papper efter värdet, beräknadt till en procent af mindre summor till och med 150 R;dr, samt till en half procent af hvad sorn stiger deröfver, nemligen t Under till och med 10 R:dr . » för fulla 15 R:dr fulla 25 R:dr , , , , , , j, fulla 50 R:dr 1 1 , , > „ fulla 75 R:dr 5, fulla 100 R:dr > . R:dr it , fulla 125 R:dr » : — 1: „ fulla 150 R;dr , —- 1 i Och deröfver för hvarje fulla 50 R :dr • » » <* , • • * , • Är i Bytes-, Gäfvooch Köpebref å fast egendom , visst varde ä den samma ej utsatt, beräknas Chartan efter det värde, som för egendomen vid sista BevillningsTaxeringen blifvit fastställdt, och bestå Contrahenterne till Bytestach Köpebref hälften hvardera till stämpladt Papper, om ej annorlun* da derom sluiadt är, 5 sk, 8 sk, 12 sk, 24 sk, 36 sk, i 2 sk 24 sk, 12 sk,' 68 Bil. till Sevill n. Utskot. Betänk.