Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den som, sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, å papper, vara, mått, vigt eller annat, sorn med Statens eller andra allmänna stämplar eller märken tecknas, falskeligen dylika stämplar eller märken anbringar; eller förfalskar eller missbrukar stämpling eller märkning, som rätteligen gjord är; eller förfalskar det, som i behörig ordning blifvit stämpiadt eller märkt; dömes till straffarbete från och med ett till och med fyra år. Är ej bruk gjordt af det förfalskade; må tiden lör straffarbetet nedsättas till hälften af den eljest för brottet stadgade minsta strafftid. Har man, i tall som 36 Eospeditions-TJtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 185. sist sagdt är, af egen drift förstört det förfalskade eller genom vidtagna åtgärder förebyggt all skadlig verkan deraf; vare från ansvar fri. 8 §. Har någon, med vetskap om sådan förfalskning, som i 7 § sägs, i bedräglig afsigt det förfalskade begagnat; straffes så, som hade han förfalskningen sjelf gjort. 9 §. Norska allmänna handlingar, stämplar och märken vare. om förfalskning eller missbruk deraf sker, lika med Svenska ansedda. 10 §. I fråga om förfalskning af handling, som utfärdas af offentlig Myndighet i annan Stat, än nu sagd är, eller bruk af sådan veterlig falsk handling, gälle hvad om förfalskningsbrott, som i 4, 5 eller 6 § sågs, stadgadt är. 11 §. Rifver, flyttar eller vrider man, i bedrägligt uppsåt, rå och rör eller annat gränsmärke, eller märke, som till betecknande af bestämd vattenhöjd satt är; dörnes till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år. Samma lag vare om den, som sådant märke falskeligen sätter. 12 §. Eftergör någon guldeller silfvermynt, som inom eller utom riket gångbart är; dömes till straffarbete från och med fyra till och med åtta år. Yarder kopparmynt eftergjordt; då skall till straffarbete från och med sex månader till och med två år dömas.
Det är visserligen sannt, att Utskottet antagit ett beräkningssätt, som utvisar (sedan metalliska kassan evalverad till Riksdaler Banko blifvit tilllagd Utskottets sedelstock) en högre sådan än förra beräknings-sätlet; älvensom jag medgifver att Utskottet å andra sidan föreslagit medel oell utvägar till betryggande af Bankens soliditet och lill myntvärdets upprätthållande, då Utskottet tillstyrkt utbyte al Banko-Diskontens fordringar emot ett motsvarande belopp af obligationer, utfärdade af Riksgälds-kontoret och af Kongl. Maj:t garanterade; men detta oaktadt tror jag dock försigtigheten fordra, att, under det Bankens metalliska kassa nedsjunkit till 3,226,000 Riksdaler Specie, icke utgifva nya sedlar till ett så högt belopp 6 Bil. lill Banco-Utskollets Betänkande, N:o 29. som del hvilket måste blifva en följd af den nu föreslagne regleringen, .lag skulle derföre anse nödigt att någon del af de föreslagne utbetalningarne till Riksgälds-kontoret linge ske genom återlemnande eller annullering af detta verks redan till Banken utgifne och för dess behof mindre användbare obligationer, samt föreslår således: att den del af vinstmedlen för innevarande år, som återslå sedan Bankens grundfond blifvit uppbringad till 10,000,000 Riksdaler Banko, äfvensom vinstmedlen för nästkommande år, måtte, på sätt ofvan blifvit antydt, få liquideras medelst annuleriug till ett motsvarande belopp af Riksgälds-kontorels lill Banken redan utfärdade obligationer. I sammanhang med hvad jag nu anfört, får jag äfven fästa uppmärksamheten på det i min tanke mindre lämpliga stadgande, 4:de punkten af Betänkandet innehåller.
Detta förhållande vill jag icke bestrida, men har ansett mig, såsom stöd för mitt i motionen till förslaget N:o 1 anförda citat, böra meddela följande. Vid 1810 års riksdag aflemnade General Björnstjerna ett förslag till förändrad organisation af landtförsvaret, innehållande 3:ne olika s. k. methoder och hvaraf den lista lydde som följer: ”Dess princip är ”en mera inskränkt och föga tryckande utskrifning, samt halfva in~ ”delta arméens successiva indragning, då genom vakans afgifterne”medlen vunnes till national-armeringens beklädnad och underhåll”. Vidare yttrades af nämnde General vid samma tillfälle: ”Inför II. ”R. o. Ad. har jag således i ödmjukhet framställt 3:ne särskildta ”melhoder att öka den väpnade styrkan till det belopp rikets tillgångar medgifva, dess värn kräfva; jag vågar endast tillägga, att ”så vida utskrifning utan tvifvel är den säkraste grundval för all ”militärisk styrka, så torde den Järsta af dessa methoder varaden ”bästa”. För att ytterligare utvisa, att förenämnde ledamot af R. o. Ad., åtminstone vid sagde tid, ägde samma åsigter om landtförsvarets ordnande, som dem till hvilka jag bekänner mig och kommer att bekänna mig, anhåller jag få upläsa följande transumt af dess yttrande d. 12 December 1810, med anledn. af StatsUtsk:s betänk, om statsregleringen: ”SlatsUtsk. har föreslagit, att begge Skånska kavallerierne ”samt Westgölha och Smålands Dragon-reg:ten till hälften skola ”afsitta och förvandlas hvardera till en bataljon kavalleri och en ”bataljon infanteri”. ”Principen att uti vår armée minska kavalleriet är säkerligen ”lätt; den af Stats-Utsk. föreslagna proportion kan äfven vara det, ”och ett sannare förhållande emellan dessa vapen derigenom up”komma, men om verkställningssättet är det bästa, får jag härmed ”underkasta JH. R. o. Ad:s uplysta omdöme”.
P.U. 104. — om tillstånd för Herrar Addner och Nagel att gifva Concert å Riddarhuset. XLIX. B. 283. L. Ä. 9. P.U. 178. •— om RiddarhusFiskals-ljenstens förenande med RiddarhusSecrelerare-tjensten. L. B. 2.83. LXIIL A. i3o. — med förslag till Reglemente för de så kallade Närings-Stipendierne. LVU. B. 338. A. 3. — örn förändring i Reglementet för Riddar - 4*9 husets Academiska stipendier. LX. B. 12g. LXI. A. 72. RiddarliusUtskottets Memorialer om introduction för LifMedicus Joli. Israel af Ekström. LXII. B. 122. A. 123. >— i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets betänkande angående offentlighet vid Bidderskapets och Adelns öfverläggningar. LXIII. B. i58. P.U. 433. — angående kostnadsfritt införande i Postoch Inrikes-Tidningarne af RiddarhusDirectionens annoncer och kungörelser rörande ledigheter af stipendier, pensioner, m. m. LXV. B. 326. E. 3a8. LXVI. A. 60. P.U. 71. ~ angående befrämjandet af Snällskrifningskonsten. LXV. B. 33o. LXYI. A. 62. P.U. 70. *— örn uthyrning till någon Boktryckare af Riddarhusets flyglar. LXV. B. 333. LXVI. A. 60. •— om en förtydligad redaction af 5:te punkten i Reglementet för Närings-Slipendicrne. P.U. 203. — angående ändring i Reglementet för de Academiska Riddarhus-Stipendierne. LXV. B. 337. P.U. 258. — om inrättande af en Archivarii-tjenst vid Riddarhuset.
Då ingen talare vidare anmält sig, anhåller jag att innan jag går vidare få nämna, att jag anser Hr Cederschiölds förslag till tillägg vid R. o. Ad:ns beslut lika litet som det af Gr. Sparre framställda förslaget kunna blifva föremål för propos., och för den händelse att frågan skulle hänskjutas till Const.Utsk:s pröfning, anhåller jag alt till stöd för min åsigt få åberopa de skäl som af Hr Cederschiöld blifvit framställda emot Gr. Sparres förslag. Jag anser nemi. Hr Cederschiöld hafva ganska fullständigt utvecklat det grundlagsvidriga af det beslut Gr. Sparre föreslagit, och då det är klart att, derigenom att det ena förslaget kallas förklaring och det andra tillägg, sakens natur ej kan ändras, vill jag blott visa att de innehålla detsamma. Gr. Sparre har föreslagit: »att Ståndet måtte återremittera de framställda voter:spropos:ne under N:is 2 och 4, med tillkännagifvande att dess beslut rörande G:te punkten af StatsUtsk:s Utlåt. N:o 62, innefattade bifall till den af Ulsk. i denna punkt gjorda hemställan, att för fullföljande af vestra stambanan genom Westergöthland till och förbi Götha kanal, måtte till utgående under innev:de samt nästk:de 3:ne år, eller under tiden till 1860 års slut anvisas 7,610,000 Rdr Rmt, samt derutöfver beviljandet af 5,390,000 Rdr Rmt för samma stambanas fortsättande till Orebro.» Hr Cederschiöld har föreslagit: »att R. o. Ad. måtte besluta det tillägg lill dess förra beslut i denna punkt, att af de redan beviljade 13,000,000 Rdr, må 7,610,000 Rdr, på sätt BorgareSt. beslutat, användas för den ifrågav:de banans anläggning genom Westergöthland till och förbi Götha kanal.» Dessa ord: »på sätt BorgareSt. beslutat», innefatta precist samma mening som Gr. Sparre i sitt förslag framställt i den form att 7,610,000 Rdr anvisades.
Jag får erindra, att sådant blott skefTtifls vidare, och att man ej antagit PhoenixCompagniets Brandförsäkringsbref såsom nå - Den 25 Maji. gon fortfarande säkerhet, hvilket de Skånska Brandförsäkringsbrefven borde blifva. En annan Ledamot har ansett det vara Ombudsmannaoch Embetsmanna-intresset, som ville i Hufvudstaden sammanhopa alla Inrättningar, och förringa de Inrättningar, som i landsorterna kunna bildas. Då jag, för min del, likasom de öfrige Ledamöterne i BancoUtskottet, ej är hvarken Ombudsman eller Embetsman i Banken, så anser jag denna anmärkning ej höra hit, eller böra här till något besvarande upptagas. Det har blifvit sagt, att BancoUtskottet, i afseende på Götheborgs Brand försäkrings-förening, ej uppgifvit några skäl, hvarföre den vore mindre säker, än den Stockholmska och den Skånska. Jag får dock fästa uppmärksamheten derpå, att sid. 15 i Betänkandet är anmärkt, att Götheborgs BrandförsäkringsInrättnings Reglemente ej blifvit af Konungen sanctioneradt; och det innehåller jemväl sådane stadgar, att sanctions erhållande synes otrolig, utan betydliga förändringar. Ytterligare är det uppgifvit, sid. 17, att det dessutom funnes ett äldre Bolag i Götheborg, och att den sednare föreningen, hvars bref skulle gälla för lån i Banken, är så ringa, att den ej omfattar mera än 84 stenhus, samt att Inrättningens fond, ehuru den, såsom nyligen bildad, ännu ej öfverstigit 6000 R:dr, skall, efter erläggandet af sådana redan bestämda afgifter, för hvilka serskild säkerhet är ställd, belöpa 182 Den a5 Maji. sig blott till circa 36,ooo R:dr.
Vöre denna åsigt riktig, så kunde hvarken den ena ej heller den andra afdelningen af samma verk, vid gemensam behandling af stadens allmänna angelägenheter, anses såsom sökande, den ene hos den andre, i sådan mening hvari detta ord begagnas i den åberopade 4 0 § af gällande Expeditionstaxa. För sådana meddelanden, som i nämnda angelägenheter vexlades emellan de olika afdelningarne af samma verk, innehölle Expeditionstaxan, enligt min tanka, icke något stadgande, vare sig om lösens erläggande eller om befrielse derifrån, emedan det ej varit lagstiftarens mening, att på denna väg, eller rättare omväg, skapa erforderliga inkomster åt den ena eller andra afdelningens tjenstemän ur det gemensamma hufvudverkets kassa. Jag trodde ej, att i något embetsverk ett sådant bruk af Expeditionstaxan varit i fråga satt och funne af handlingarne, att det ej heller af dåvarande Magistratssekreterarens företrädare varit ve - 62 Då jag på nu nämnda skäl ansåge Magistratssekreterarens Öfverklagade förfarande oriktigt, kunde jag ej undgå att tillvita jemväl Magistratens ledamöter d laktighet i nämnda fel. På Magistraten hade det nemligen berott att bestämma, i hvilken form dess beslut skolat till Drätselkammaren expedieras. Hade Magistraten löreskrifvit, att nämnda beslut borde meddelas genom skrifvelser eller promemorior, så skulle det • öfverklagade missbruket icke uppstått, emedan det då icke kunnat hämta ens skenbart stöd af Expeditionslaxan. Jag medgaf alt häremot kunde invändas, att Magistratens ledamöter, derigenom ali de förordnat, att besluten skulle genom utdrag ur protokollet meddelas Drätselkammaren, icke tillstadt Magistratssekreteraren att för samma protokollsutdrag taga lösen; men då ett sådant hans förfarande icke kunnat vara dem obekant, så mycket mindre som det utgjort föremål för anmärkning af Revisorerna öfver stadens räkenskaper redan för år 1858, så hade det utan tvifvel ålegat Magistratens ledamöter att antingen förbjuda eller låta lagligen beifra ett sådant missbruk eller det förhindra på ofvanantydda sätt genom bestämmande af en annan form för beslutens expedierande.
I fall detta förslag vinner bifall, böra till följd deraf de uti 8 §. af 16 Kap. Jordabalken stadgade serskilda straffbestämmelser äfven upphöra att vara gällande. Den här afsedda händelse kunde icke mera inträffa, ty i och med detsamma jordegarens serskilda exekutionsrätt försvinner, måste jemväl det större skydd, honom ansetts böra tillkomma, äfvensom det slags rättslöshet, hvaruti landbo nu kan försättas, tillika upphöra. Ett återgående till likhet i anspråk på hägn af Lagen för personer, af hvilka den ene icke eger eller rätteligen bör ega något förmanskap öfver den andre, påkallas dessutom af sjelfva rättvisan. Dräpes tjenstehjon under omständigheter, likartade med de här omförmälda, lärer det svårligen kunna påstås, att målet bör bedömas efter andra grunder än dem, som angående dråp i allmänhet finnas utstakade. Att landbo i olaga tid öfvergifver ett till brukning emottaget hemman, är utan tvifvel ett fel, hvilket i civilt hänseende benämnes kontraktsbrott. Han belägges ock med deremot svarande böter, 3 R:dr 16 sk.; men icke bör han derför ställas utom lagen. Gäldenär, som mot förbud afviker orten, skall hemtas åter och böta dubbelt så mycket, men hvarken får borgenären sjelf föra honom tillbaka, eller mot böters erläggande döda honom, i fall han mot sådant försök ställer sig till värn. Om detta icke kan bestridas, söker man förgäfves att uppställa någon rättvis grund för ett lagbud, som mäter en flyende landbos lif efter penningens måttstock, då vården om menniskolif i öfrigt anses af den vigt, att brott deremot icke med annat än dödsstraff kan försonas. Det låter sig icke eller lätt bestämma, hvilket lagrum i Missgerningsbalken egentligen afsetts uti den i Jordabalken gifna hänvisning. Af ordalydelsen vill dock synas, att dråp å landbo skulle beläggas med böter. Månne 28 Kap. vore tillämpligt?
I öfverensstämmelse med Rikets Ständers under de 2:ne sednast förflutna riksdagarne uttalade åsigter och fattade beslut, rörande de jernvägs-anläggningar, som inom Sverige böra företrädesvis på allmän bekostnad och genom statens omedelbara försorg företagas och utföras, hafva Rikets nu församlade Ständer, för fullföljandet af arbetena å de, under benämning vestra och södra stambanorna, företagna jernvägsförbindelser mellan hufvudstaden samt städerna Göteborg och Malmö beviljat och till utgående under innevarande samt nästkommande år, eller under tiden till 1863 års slut, anvisat följande anslags-summor, nemligen: l:o för vestra stambanans fullbordande, genom fortsättandet och utförandet af arbetena vid denna stambanas anläggning från Stockholm öfver Södertelje och Katrineholm till Töreboda vid Göta kanal, Femton millioner sjuhundranittiosex tusen åttahundraåttionio R:dr; 2:o tor södra stambanans fortsättning från Finjasjön förbi och i närheten af sjön Salen åt Nässjö samt vidare öfver Tenhult till Jönköping 6,000,000 R:dr och till fortsättande af arbetena mellan Jönköping och denna stambanas nordliga ändpunkt vid Falköping, 1,440,632 R:dr, eller tillsammans för anläggningsarbetena å södra stambanan, Sju millioner fyrahundrafyratio tusen sexbundratrctiotvå R:dr. Derjemte och då Rikets Ständer ansett en föreningsbana mellan vestra stambanan och Orebro äfven böra genom Statens försorg utföras samtidigt med sistnämnde stambana, hatva Rikets Ständer, under vilkor att tomt för bangården i Örebro upplåtes kostnadsfritt för Staten, beviljat och till utgående under samma tid anvisat: 3:o för anläggning af en sammanbindning sbana från vestra stambanan i trakten af Hallsberg till Örebro, ett anslag af En million sjuhundrasextiotvå tusen fyrabundrasjutionio R:dr. Yid beviljandet och fastställandet af dessa anslags-summor, hafva Rikets Ständer medgifvit, att Kongl.
Utgifter år 1860. — Extra utgifter 4: 63. Afskrifning: Utgifter år 1861. Gratifikationer. Afskrifning: Balans till år 1862. Fondens tillgångar och fordringar ■ 22,685: 58. Kredit. Balans från år 1858. Fondens tillgångar och fordringar 12,690: 31. Inkomster år 1859. Inkomster år 1860. Inkomster är 1861. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1862. J. L. Bogeman. Kredit. Balans från år 1858. Fondens tillgångar och fordringar 22,060: 55. Inkomster år 1859. Inkomster år 1860. Inkomster år 1861. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1862. J. L. Bogeman. 50 Sammandrag af Stjernereutzska Fondens D e b e t. Utgifter år 1859. Pensioner 1,725: — Extra utgifter 88. Afskrifning: Utgifter år 1860. Pensioner 1,800: — Extra utgifter , . 4: 63. Innehållen bevillning 37: 42 Utgifter år 1861. Afskrifning: Balans till år 1862. Fondens tillgångar och fordringar . 41.338: 36. Sammandrag af Wulfcronska Fondens Debet. Utgifter år 1859. Afskrifning: Utgifter år 1860. Afskrifning: Innehållen bevillning — 90. Utgifter år 1861. Pensioner 612: — Extra utgifter 4: 54. Innehållen bevillning 3: 8 Balans till år 1862. Fondens tillgångar och fordringar . 13.724: 96. Credit. Balans från år 1858. Fondens tillgångar och fordringar 41,096: 86. Inkomster år 1859. Inkomster år 1860. Inkomster år 1861. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1862. L. J. Bogeman. Credit. Balans från år 1858.
Mujtt nu i ljäder, det pikets 8tänder mu bevil-u ett till ^ttutiotusen piksduler puneo förbö^dt uiliZt unsluA, utt, susom bidrsA till lölklärures ullöninA, pä ordinurie 8tut uppförss. kor den blunda till 30,000 p:dr om uret utöfver det vid sistlorllutnu piksduA bevil^ude belopp föresluAnu förbö^ninAen, Lnnes för närvurunde full tillZuNA u bespurinAurne pu summ» unslsA. I summunbsnA bärmed oell med anledning ej mindre deruf, stt det, för 8eminurier till bildunde uk kolk-skollärure vid sistlorllntnu piksduA bevil^ude snsluA uf 6,500 p:dr, ult med 500 p:dr utAu till bvuitderu »f 8tiften suillt 8toekbolms 8tud, ur lörtfurunde oell till nuZot öksdt belopp ul bebolvet pukulludt, 8u utt, der serskild» förbullunden sudunt förunledu, underbullssummun mu kuilnu i mer eller mindre mon förböius, un oek us en utuf konsistoiium keelesis8kieum i kpsulu, pu Arund uf 8tiftet.s prester.skups vid 8ednu8t bulin» prestmöte futtude beslut, i skiifvelse den 28 nästlidne kebruuii bos konZI.
, arbetssökande 412 502 830 1271 Af de anmälde arbetsgifvarne hafva 93 återtagit sin anmä- lan och af de arbetsökande 120. 163 personer hafva erhållit anställning som lärarinnor, föreståndarinnor, värdinnor, biträden i hem, på kontor och i handel, sekreterare. lektionsgifvare m. m.; för öfrigt har en del annat tillfiilligt arbete kunnat anskaffas. Till följande år hafva 15 platser balanserats. Sammanlagda beloppet af fasta årslöner för det af byrån förmedlade arbetet uppgår till nära 27,000 kronoi: mot 22,000 förlidet år, en proportionsvis mindre stegring, hvartill orsaken torde sökas i den allniänna siinkning af löner, sorn under året egt rum. De högsta lönerna hafva utgatt ined 1000 kronor i skolor och 800 i familj. Utgifterna för byråns verksamhet under året hafva varit 3,313 kr. Byråns iiikotnster hafva under aret varit 1,238 kr. 23 öre, återstoden har bestridts ur förbundskassaii. Under de tre gångna aren hafva utgifter och inkomster f6r byrån stält sig på följande sätt: I n k oms t er. Utgift er. Stipendier och pristäflan. Det under år 1886 utlofvade har, dels till följd af de sökandes inkompetens, dels till följd af iitertagen ansökan icke kunnat utdelas. Ett af fru S. Whitlock till förbundets styrelse öfverleinnadt stipendium, afsedt företrädesvis för varande eller blifvande 1ä- rarinna, som ämnar fullfölja bokliga studier, har bland 14 sö- ' barnmorskestipendiet 6 kande tilldelats fröken Wilhelmina Ohlsson, lärarinna i Malmö och för närvarande färdig att aflägga filosofie kandidatexanien i Lund. För utredning af frågan om den yvinliga ungdomens husliga uppfostran har en pristäflan anordnats af förbundet.
Denna lära vill han hafva förändrad, afskaffad; han ser i denna lära hvari Protestantismen hufvudsakligen skiljer sig från Katholicismen nemi. rättfärdiggörelse-läran af tron på Kristus allena, fröet till alla söndringar och villfarelser. Då man icke gerna kan antaga att Hr Just. Ombudsm:n af okunnighet eller af förhastande har i Emhets-berättelse framlagt sin trosbekännelse, utan att det allians fulla öfvertygelse, så är förhållandet så mycket betänkligare. Det kan icke gerna betraktas annorlunda än som en öppen protest emot vår Evangeliskt-Lutherska lära d. v. s. ett öppet affall ifrån densamma. Går R. St:r, liksom LagUtsk., detta Hr Jusf.-Ombudsm:ns celebra affal stillatigande förbi, så hafva de dermed infört en religionsfrihet icke mindre vidsträckt än den jag i min motion förordat. För utredande af denna del af berättelsen som rörer den religiösa frågan, yrkar jag vördsammast återremiss af detta Lag Utsk:s Betänk. Hr von Hartmansdorff, Au g.. Afven jag anser LagUtsk. hafva förfarit nog strängt med Just.-Ombudsm , och anhåller att få upgifva mina skäl dertill. Utsk. har vid denna, likasom vid några föreg:de Riksdagar, afgifvit yttranden öfver Just.- Ombudsm:s émbetsförvaltning, hvilka synas mig vara nära nog öfverflödiga. När något skäl till anmärkning emot Just.-Ombudsm:s embetsutöfning icke förekommit hade det, enl. min tanka, varit tillräckligt om Utsk. endast anmält sådant hos Ständerna. Med denne Embetsman eger icke samma förhållande rum, som med Fullmäktige i Banken och Riksg:sKont., ty den förre har icke någon penningeförvaltning och behöfver således icke någon frikännelse, eller s. k. décharge.
Dramatiska teatern uppförde förliden lördag för första gången Alexander Dumas d. y:s ryktbara femaktskomedi » Lauri des femmes », i den svenska öfversättningen benämnd » Damernas vän ». Stycket kan sägas vara ett spirituelt och allt igenom underhållante kåseri öfver kärleken, i hvilket författaren genom den skeptiske, en smula frivole, men gentlemannamässige och rättänkande de Eyons mun låter blixtra ett helt fyrverkeri af aforismer öfver det kvinnliga könets sätt att] umgås med den » gudomliga lågan » både i och utom äktenskapet — bitande kvicka för det mesta och rymmande mycken träffsäkerhet, ehuru, naturligt nog, på sina ställen mera tillämpliga på pariserförhållanden än på våra hederliga svenska. Dock Dumas ' stycke är mer än ett kåseri: som man kunde förvänta af den skicklige dramatikern är den skimrande dialogväfnaden bredd öfver en intrig, full af scenisk spänning och finess. Hur den kj-skt renhjärtade, varmt älskande unga fru Jane de Simerose just på grund af sina uppdrifna ideala kraf på kärleken slites från sin man, utsattes för de största faror, är nära att snafva och falla, men till sist lyckligt återföres i makens famn genom det öfverlägsna sätt, på hvilket » damernas vän », den själf osårbare de Eyons, förstår att länka händelsernas trådar, är på ett så underhållande sätt skildradt genom de fem ganska långa akterna, att åskådarnas intresse, aldrig slappadt, hålles uppe allt intill slutet. Som man redan af dessa antydningar kan finna, tillhör » Damernas vän » just den kategori af modern salongskomedi, som anses ligga synnerligen väl för vår Dramatiska teaters nuvarande artistbesättning. Och titelrollen — den är väl om någon en Fredriksons-xolW Också blef utförandet erkännansvärdt, snart sagdt efter hela linien, och den värderade direktören firade en sannskyldig » liten triumf » i de Eyons eleganta skepelse. Fru Sandell förlänade åt Jane de Simeroses intagande gestalt mycken värme, lif och behag, och fruarna Eartman, Fahlman och SeeligLundberg voro förträffliga i sina icke oviktiga biroller.