Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Profver och ka log m e t e r omgående. — Dubbelt porto till Schweitz. I Qnncl / nr (skydda mot golfdrag och Räntegodtgörelse 5 p r o c. LappötVUI kyi i allmänhet), Bambuskidstafvar, Raggsockor, Bandskor m m. I landsorten boende torde hänvända sig OBS.! Rikt illustr. priskurant gratis på direkt till banken. begäran. Aktiebolaget Carl Liljefors, Upsala. Stockholms Diskontobank a Ä n g. H o f f m a n D Kungl. Oba. Instrumenter uthyras. &amp; K. HofleverantSr.) o c h färger Aktiebolaget Inteckningsbolaget. — Stockholms Intecknings-Garanti Aktiebolag — Hufvudkontor: Malmtorgsgatan n:r 1, Afdelningskontor: Biblioteksgatan n:r 13, öppet 10-3. öppet kl. V2IO-3. • Depositionsränta 5 proc. Uppoch Afskrifningsränta 3 » Sparkasseräkning (vid Afd.-kont.) 4Va » På kapitalräkning å 6 mån. uppsägning godtgöres Bankens högsta depositionsränta och tillämpas vid inträffande ränteförändring den nya räntesatsen omedelbart utan föregående uppsägning. (S. T A. I Fanny Gelins Parfymmagasin, Malmtorgsgatau 5, Stockholm (midt emot Hotell Kung Karl), har nu från utlandet inkommit finaste parfymer. Eau de Cologne, tvål och toilett-artiklar, parfymetuier, kristallgarnityr, rafraichisseurer m. m., allt från välkändaste firmor och till billigaste priser. Till landsorten mot efterki-af. Julutställning Genom apotek och hrr handlande samt direkt erhålles af säsongens nyheter i G a l a n t e r i - o c h Modevaru-Bran.ch.en ho Santalmissionens Skura icke) ^^W " ^ " W " " ^ Broken Orangre kokkärl med sand och aska, ty däraf slites Gustaf Adolfs Torg nr 14, • Pekoe å 6: 40 pr kg. kärlen och förtenningen uti Nästan omedelbart 5 %. Det bästa och angenämaste skuroch rengodtgör å sparkasseräkning färdigt för servering.
Den 17 Juiii f. ra. ges ad acta; utan discussion om sjelfva saken sedermera tillåtas, på det Allmänheten måtte få kännedom om anmärkningens beskaffenhet. Herr Lefrén: Jag förmodar icke, att Herr Grefveus och LandtMarskalkens tanka ogillas, men om sådant emot förmodan skulle inträffa, förbehåller jag mig , lika med Friherre Boije, att få besvara Grefve Horns anmärkningar, innan Memorialet lägges till handlingarne. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då ja-propositionen komme att innehålla deras mening, hvilka yrkade, att proposition till återremiss borde framställas, måste contrapropositionen deremot innefatta Hans Excellences tanka, i följd hvaraf någon annan contraproposition icke kunde göras, än den, som hade till påföljd Memorialets läggande till handlingarne, och sålunda lemnade tillfälle för dem, hvilka tänkte lika med Hans Excellence, att deruti finna deras opinion uttryckt; och hemställde Hans Excellence således å nyo, huruvida Ståndet biföll den föreslagne vo ter i ugspr oposition en. Ropades starka Ja jemte några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att, sora, efter hvad Hans Excel - Oen 17 Julii f. ra. 95 got annat vinnas, än att ConstitutionsUtskottet sannolikt gillade HerrGrefvens och LandtMnrskalkens vägran, hvarigenom den goda saken finge ett ytterligare hinder emot sig. Jag hemställer derföre, om icke Ridderskapet och Adeln skulle vilja låta frågan för denna gång förfalla. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde derefter följande voteringsproposition: Den, som yrkar, att proposition till återremiss af ConstitutionsXJtskottets Memorial, rörande Grefve Horns anmärkningsanledning, i afseende på MölesPassevolancens fortsatta utgörande, skall varda framstäld, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln icke yrka berörde proposition, samt ConstitutionsUtskottets Memorial,i följd deraf, höra läggas till handlingarne. Friherre
Ståndet må bemyndiga Biddarhus-Direktionen att på stadens bekostnad låta borttaga alla å Biddarhusgården nu befintliga byggnader emot vilkor, ej allenast af en hyresersättning till Eiddarlius-kassan af 1,500 Bdr Ernt årligen, jemte ersättning för de boställsrum och lägenheter, hvilka i nämnde byggnader nu äro åt Biddarhusets Vaktmästare samt till en del jemväl åt Biddarhus-sekreteraren upplåtna, utan äfven af Stadens förbindelse att besörja och allt framgent ansvara för planering, gatuläggniag, renhållning och belysning af den blifvande öppna platsen. Vid föredragning den 22 Aug. 1854 af detta KiddarhusUtskottets Memorial, fann likväl Bidd. o. Adeln det deri framställda förslag icke för det då närvarande föranleda till någon åtgärd; och har ej heller, såsom bekant är, beslutet om den ifrågaställda brobyggnaden öfver Norrström hitintills ledt till någon verkställighet. Vid senaste 1859 —1860 årens riksdag väckte emellertid Herr Grefve Lagelbjelke, Gustaf, den motion, att då den vid föregående riksdag af Högloft. Ståndet beslutade reparation af Kiddarhusbyggnaden förmodades snart blifva fullbordad och Biddarhuset derigenom erhölle ett i allo prydligt utseende, hvarefter det skick, hvaruti gårdsplanen och de deromkring varande byggnader befinnas, blefve om möjligt ännu mera stötande, Bidd. o. Adeln måtte besluta att åt Biddarhus-Direktionen uppdraga att till påföljande riksdag upprätta och Högloft. Ståndets pröfning underställa fullständigt förslag till lämpligt ordnande af ifrågavarande plats och byggnader, eller huruvida dessa byggnader böra alldeles borttagas; hvilken motion blef till Bidd. Utskottet remitterad. Vid häröfver den 11 Oktober 1860 afgifvet Utlåtande yttrade Utskottet: att då det förändrade förhållande vid den tiden sig företett, att Biddarhus-kassans kapitaltillgångar, som vid 1849 års utgång uppgingo till ett belopp af 271,947
Sådant tillhör ett Betänkande, men ej discussioner på detta rum. Jag hyser den mening, att ett klander, som blott handlar om författningars mer eller mindre lämplighet, ej bör bestraffas. Och det är dessutom öfverflödigt, att bibehålla en Författning, som aldrig varit tillämpad, och hvilken tillkommit för speciella fall, i en tid, då den för dem ansågs behöflig. Friherre Boijej Ludvig: Jag anhåller att få föra Ridderskapet och Adeln till minnes tvänne omständigheter, den ena rörande grunden för 1787 års Författning, och den andra angående dess natur. Anledningen var icke Bran vi nsFörfattn ingen; Hvar och en, som påminner sig de ohyggliga rykten, splitet i tänkesätten och depasqviiler, som voro gängse om hösten år 1787, 3o Den 9 Mars f. m. erinrar sig äfven orsaken till Författningen. Men det är likgiltigt, hvilken anledningen dertill varit. Naturen af Författningen är att den var inconstitutionel, äfven då den utkom. 1789 års säkerhetsakt var då ej ännu gällande, och 1772 års RegeringsForm gaf ej Konungen rätt att utgifva nja Lagar, utan Ständernes bifall, som åter denna Författning aldrig erhållit. Den ansågs äfven då, såsom olagligen tillkommen, och var ett jnagtens ingrepp i Folkets rätt. Men, i alla fall, har den fallit i den stund det nya Statsskicket ingick med 1809 års Revolution Efter dessa erinringar beger jag mig till sjelfva den princip, som Herr von Hartmansdorff nu vill göra gällande. Man bör då väl skilja emellan hvad sorn kan vara, och icke kan vara föremål för strafflagarne emot Crimen lesae Majestatis. Allt tadel, äfvensom alla elaka yttranden rörande Konungens eller den Kongl. Famillens personlighet blir Crimen lesse; men ingalunda de omdömen, som angå Konungens handlingar i StatsRådet, hvilka äro underkastade allmänna omdömet, då de tillhöra StatsRådernes ansvarighet.
Om på sådant ställe, der bränvin eller andra starka drycker försäljas, någon finnes i den mon öfverlastad, att han synbarligen, icke utan våda för sig sjelf och andra, kan lemnäs utan tillsyn och biträde; vare värd skyldig att honom vårda, tilldess det rusiga tillståndet upphört, och i fall sådant af Expeditions-Utskotuts Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 187. 421 värd underlåtes, och skada derigenom inträffar, plikte värden Sex Riksdaler trettiotvå skillingar, hvarförutan, vid förnyad enahanda försumlighet, det på vederbörandes bepröfvande, efter omsländigheterne, må ankomma, huruvida värd af sin näringsrättighet må förklaras förlustig. 6 §. Vid Sex Riksdaler trettiotvå skillingars bot och förlust af all rätt till betalning för varan, forbjudes allt utborgande af starka drycker ej mindre ät omyndige studerande under deras vistande vid Academier, Gymnasier och Skolor, utan föräldrars, förmyndares eller lärares vettskap och vilja, än åt tjenstefolk, gesäller och lärgossar samt gemenskapen af krigsmagten, utan vederbörande husbönders, mästares eller befälhafvares lof. 7 §. Hvar och en, som af starka drycker öfverlastad, träffas på väg eller gata, må, när dess behöriga vårdande icke annorledes låter sig verkställa, förvaras i häckte, tilldess han återvunnit sina sinnens bruk. Gör han å förenämnde eller andra allmänna ställen, såsom värdshus, näringsställen och krogar, i fylleri oljud, eller förnärmar andras fred och säkerhet, skall han ovillkorligen i häkte inmanas; dock bör lian, sedan han åter blifvit nykter, på fri fot ställas, derest ej sådant brott är begånget, hvarför han efter Lag i fängelse hållas må. 8 §. Alla i denna Förordning bestämda böter skola fördelas på det sätt, att två tredjedelar tillfalla åklagaren, och den återstående tredjedelen de fattige i den församling, der förbrytelsen skett.
Men ser du, man får lof att jemka, Hvad vill det säga att jemka? DOKTORN. Det vill säga: att jag gaf efter! AXEL. Du? DOKTORN. Ja, du skulle inte tro det om en karl som mig! AXEL. du, du tror inte på qvinnan du? Nej, det hade jag inte tänkt mig! Hör DOKTORN. henne. Nej, du! Det gör jag inte! Men jag älskar AXEL På ditt sätt, ja! DOKTORN. Ja mitt, ja! Hur är ditt då? AXEL Vi ha arrangerat oss som kamrater, ser du, FÖRSTA AKTEN och vänskapen är högre och varaktigare än kärleken! DOKTORN. Hm! Nå Bertha målar också? Bra? AXEL. Så der! DOKTORN vill säga, vi grälade alltid lite. Här kommer främmande. Tyst! Det är Carl med fru! AXEL (upp). Vi voro goda vänner förr hon och jag, det Och Bertha som inte är hemma! Sacristi! ANDRA SCENEN. De FÖRRE. Löjtnant STARCK, (in). AXEL. CARL STARCK med fru alla verldens kanter. God dag fru Starck; Ni ser ju rask ut efter resan. Nå, välkomna! Här ha vi ju stämt möte från Fru STARCK. resa för oss! Men hvar har du Bertha? CARL. Tack, käre Axel, det har varit en verklig lust Ja, hvar är unga frun! KAMRATERNA AXEL. hvarje ögonblick! Vill ni inte sitta ner! Hon är på ateliern; men hon väntas hem DOKTORN helsar de nykomne. CARL. förbigående och se huru ni lefde. Men vi äro ju bjudna till er om lördag på första maj! AXEL. Knappast vet du. Vi bara skulle titta upp i Ja visst! Ni har alltså fått kortet? Fru STARCK. gör Bertha nu för tiden! Ja det fick vi i Hamburg redan! Nå hvad AXEL. modellen åt henne! Så kanske jag inte kan be Er sitta! Om jag ska vara upprigtig! CARL. Jo, hon målar, hon som jag.. Vi vänta just Tror du vi är blyga då? Fru STARCK.
Allm, Besvio.Oec.Uisk.Utl.N.osSi annat sätt, blifvit från fartyget skiljde samt på hafsbotten qvarliggande och öfvergifne; att, då ankare uppfiskas , vederbörande böra sådant ofördröjligen anmäla hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i orten och trenne gånger i Postoch Inrikes Tidningen kungöra; att, derest egaren sedermera, inom natt och år efter sista kungörelsens införande, sig inr linner och behörigen styrker sin eganderätt, ankaret skall till honom återställas, emot det han erlägger den högsta i Författningarna utsatte bergarelön, eller tjugufem procent af Ankarets värde, och godtgör de kostnader,' som till Ankarets vårdande kunnat åtgå; samt att, i händelse någon egare, inom förenämnde tid, sig icke anmäler, den, som Ankaret uppfiskat, må ega, utan utgörande af några Tull-* eller andra afgifter, detsamma, såsom annan välfången egendom, efter godtfinnande an-; vända. 18 §. Bolagen vare skyldige, då så påfordrasj ätt upptaga inom Districtet öfvergifna strandade fartyg, som i segelled medföra hinder och olägenhet; dock emot ersättning af det bergade fartyget och godset, eller, der sådant icke finnes tillräckligt, för bristen, af den autotitel eller peraoD, sorn Dy kenet derom på, kallat, Bil.t.StatS‘ s.Allm.BeHv.o.Oec.Uisi.Vtl.N/oB5. 5$ kallat > så väl för arbets kostnaderna som för slitage å inventarier. Skulle det bergades värde öfverstiga dessa omkostnader, må Dykeriet ega att af öfverskottet beräkna dea genom 6 §. 5 Mom. bestämda bergni ngspi ocent. 19 §• Om, under krig, sjöträffning förefaller nära vid Rikets kuster, hvarvid främmande Krigsfartyg stranda och sedermera genom Dykeriets åtgärd räddas, vare vederbörande Bolag berattigadt till enahanda ersättning bärföre, som genom 6 §. blifvit för fartyg i allmänhet förordnad. ' So §.
Jag vill gärna vara tillsammans med pappa, åtminstone några timmar, om han inte kommer i dag, så stannar jag väl öfver morgondagen, det vore så ovänligt af mig att resa utan att ha sett honom, det är jag säker på, att han skulle misstycka. Ja, se nu, jag skall först till Stjernbergs! Och så följde en öfverläggning, som varade nära en timme. Baron Svante ville med all makt vara framme klockan sju på aftonen. Han hade bestämt sig för sjutiden, inte af något annat skäl, förklarade Elisabeth sedan, än att det var omöjligt att komma fram vid den tiden. Han kunde komma till den Stjernbergska stationen klockan två, klockan fem och klockan nio, men omöjligt klockan sju och när han ändtligen blef öfvertygad om, att det efter den kommunikationstabellen ej var görligt, blef han missnöjd och gick upp på sitt rum för att hämta ner en annan järnvägstabell, där han påstod, att han sett, att det gick för sig. Han var inte länge borta, men ändå tillräckligt länge för Siri att springa ut till modren och omtala resultatet af öfverläggningen. — När reser han? — Det vet jag inte, bestämdt inte i dag, antingen i morgon eller öfvermorgon, om pappa kommer hem dessförinnan. Söta mamma, skrif till pappa, att han måste uppoffra sig, åtminstone några timmar, annars äro vi förlorade. Man kan inte härda ut länge, det är en ny upplaga af europeiskt slaflif. — Kom ihåg, att detta bara är andra dagen. Hvar har du Elisabeth? — Hon håller på att rita en karikatyr, som hon vill skicka till pappa i mammas bref. Den är alldeles ofantligt rolig. Farbror Svantes ansikte på en lindorms skepnad, vi alla rundt omkring i medeltidsprinsessekostymer som slagna och halfdöda hjältinnor och så i fonden pappa i resdräkt som Sankt Göran. Kom in och se! — Tänk om Svante visste det — Ja, och om han till på köpet visste, att Edlas literära sysselsättningar idag inskränka sig till att skrifva versifierad text till karikatyren. — Edla tror han om allt möjligt, men Elisabeth! — Hon är den allra värsta. Du skulle se lindormens näsa! Modren gick in. — Hör du Elisabeth, var försiktig! — Det är inte farligt, hvad tycks?
Jag medgifver gerna att så är förhållandet, äfvensom att delta i administrativt hänseende är en fördel, enär tullbehandlingen derigenom blir lättare alt handhafva och kontrollera; men å andra sidan ber jag likväl att fä bemärka att det alldeles icke blir någon oöfvervinnelig svårighet att sträcka en noga upsigt äfven lill de punkter dil möjligen en större import hädanefter skulle komma att äga rum, och jag vågar påslå detta så mycket heldre som just de varor, hvilka hufvudsakligen införas med beräkning på tull-lindringarne i allmänhet äro af den beskaffenhet alt tullbehandlingen och lullupsigten på dem är lättare än på de flesta andra. Dessa varor äro nemi. de s. k. kolonialvarorna eller socker, kaffe, tobak och skinn m. ra., och relatift tagel kan smuggling eller tullförsnillning med dem alldra minst bedrifvas, hvarföre således i detta fallet omständigheterna sjelfva liksom komma tullagstiftningen lill hjelp. Af dessa varor är visserligen kaffe den som lättast låter sig lurendräjas, men äfven deraf är icke något synnerligen att befara. Elt bevis derpå är, att den qvantitet kaffe, som blifvit anhållen under beslag icke upgått lill mer än 150 centner, under det den lolliga införseln utgjorde mellan 8 och 9 mill. %. Den steg således icke lill mera än omkring proc. af det hela, och ehuru det visserligen bör antagas att åtskilligt blifvit smuggladt som ej upläcktes torde häraf likväl synas alt icke någon öfverdrifvet stor fara hotar i detta afseende. Dessutom ber jag få fästa upmärksamheten derpå, att samtidigt med dessa tull-lindringars afskaffande, äfven en nedsättning i tullen på kaffe och socker blifvit föreslagen. Nu kan naturligtvis någon smuggling af denna vara icke komma i fråga från de Transatlantiska orterna, utan just från de närmare nederlagen hvarest densamma nu är belagd med högre tull än den efter K. M:s förslag skulle blifva. Således långt ifrån att tull-lindringarnas borttagande skulle gifva anleda, till en ökad smuggling, måste tvertora den lullnedsättning som dermed är förbunden vara ett kraftigt medel att motverka densamma.
Innan ännu ett par dagar framlidit i oktober skulle han vara på väg, och festen gällde således äfven ett afsked från grannarne. Det var dock ännu icke beslutadt huru snart familjen skulle flytta dit, och familjen bestod nu, förutom mannen, hustrun och den lille Lauritz, af tvänne små flickor, den ena mellan tre och fyra, den andra två år gammal. Herr ryttmästaren, som nu tagit afsked, är icke alls att igenkänna. Han pratar högt och förnämt, spelar högt, då det så bär till, dricker flitigt, antingen det bär till eller ej, och företager sig att göra pastorskan i kapellgården sin trägna uppvaktning, ehuru han af henne får höra de skarpaste sanningar och de dristigaste tillrättavisningar. Mot lille Lauritz tar han ständigt ett beskyddande sätt och tycks ha kommit in i den fixa idén att han i denne upptagit en fosterson, som också måste ha sin lilla andel i ett och annat. Mot sin hustru ändtligen har han fått i gång en temligen vårdslös ton, som bör beteckna hans sjelfständighet och dölja den känsla, han ej mäktat döda. Men hurudan är nu Juanna åtta år efter Lauritz’ bortgång? Har hon åter blifvit det ljufva väsende, som glöder, älskar och sprider värma? Nej! Det anförda samtal, som hon vid början af äktenskapet haft med sin make, hade alltför mycket burit förutsägelsens prägel. Bära sig åt hur han ville – och han hade sannerligen burit sig åt på mångahanda sätt – kunde ryttmästaren icke få henne hvarken i vrede, förskräckelse, sorg eller misströstan, ännu mindre glädje. Han blef häröfver ibland så utom sig att han kände sig storligen frestad att bryta och slå sönder allt hvad i rummet fanns. Men slungade han med förvånande skicklighet omkring en stol för att sedan låta den handlöst falla hvar det bar sig, tog hon lugnt upp den och ställde den på dess plats. Hon påminde sig huru han en gång isärslitit hennes konvaljebukett och slungat bort blommorna, och när han redan då egde ett ohejdadt sinne, hvad under att han nu lät det bryta sig hvart det ville gå.
Men så blefvo de ungdomliga entusiasterna gamla, utan att hafva kunnat förverkliga sina drömda ideal; så tillkommo samtidigt andra missgynnande omständigheter, och allt detta slutade med att efterlemna en förstämning, för att icke säga en förålappning, som nu hotar att öfverflytta bristen på skapande originalitet äfven på den nu i lifvet först utträdande generationen, så vida icke dess förinnan i en lycklig stund någon särskild uppryckande händelse skulle tillstöta och verka en något större lifaktighet. Den närmast föregående tiden hade burit en öfvervä-gande estetisk indolent prägel, och det icke minst i Norden. Med 1840-talet tycktes så handlingens tid åter vara kommen. De vidt gående rörelser, som slutligen togo utbrott i februari-revolutionen i Frankrike och nära samtidigt med denna i så många andra större och mindre folkrörelser, hade alla en rent praktiskt national anstrykning. Hit till de nordiska landen hunno de redan tidigt, och här aflade de af sig den s. k. skandinaviska politiken. Det är ett kännetecknande drag hos denna rörelse, att det företrädesvis var ungdomen, som tog den om hand och förde den framåt. Den skandinaviska politiken var, som hvar man vet, i främsta rummet studentpolitik. Många och det icke minst bland dem, som då sjelfva voro med om att göra denna politik, rycka nu på axlarne åt den. Mendetta hindrar dock icke, att den skandinaviska politiken, så ofullgången den än blef, fick sina vidt gående följder för hela Europa, och hade kunnat få ännu större och vidare, om den hållit hvad den en gång lofvade. Särskildt gäller detta för Danmarks vidkommande; men Danmarks sak skulle ju då också vara hela den skandinaviska Nordens! Icke utan skäl har sålunda en känd dansk författare och journa-. list, * som lefde med på den tiden, sedermera en gång yttrat, att den dag Peter Hjort Lorentzen i Slesvigska stän-derförsamlingen 1842 först talade danska och fortsatte der-med i trots af presidentens och de tysksinnades bland ledamöterna protester, började han också att skaka på Louis Napoleons tron redan tio år innan denna ännu vårrest. — Redan detta lemnar en tillräcklig antydan om hvad denna •rörelse i sin fullbordan möjligen skulle förmått åstadkomma.
Vidare är sagdt af Hr Fåhraeus, att man icke bör vid bedömande af prisstegring på den ena eller andra artikeln endast betrakta de förhållanden, som en längre tid egt rum och deraf sluta, utan äfven se framåt och att vi sålunda kunna förutse ett prisfall på spanmål och smör. Ja det kan visserligen vara så illa, men vid Hera tillfällen är just pä detta rum uttalad den förhoppningen att med Englands numera öppna hamnar, med den sjöfart vi f. n. hafva, med den stigande befolkningen i Europas tätast befolkade länder, hvilkas spanmålsförräder aldrig äro tillräckliga för deras egna behof, skulle vi fä afsättning för vårt öfverflöd på spanmål. På denna förhoppning hafva vi ju byggt föregtde beslut, hvarföre skulle då denna förhoppning nu vara oss betagen vid detta? dessutom får jag anmärka, att om man icke kan döma efter de sista 30, 40, 50 åren tillbaka, så tror jag att man har skäl att döma just efter de närmast förflutna åren, och dessa sista år hafva haft högre priser än de föregtde. Detta tyckes äfven kunna ingifva förhoppning, att i framtiden få ännu högre pris. Jag hade i mitt förra anförande sagt, att då Utsk. tillstyrkt 40,000 R:dr b:co till utförande af den förvandling, som är före slagen, så kunde man icke så noga veta om icke detta skulle kunna erfordra en ännu större summa. Detta mitt yttrande har blifvit bemött med den anmärkning, att anslaget har blifvit föreslaget till högst 40,000 R:dr b:co, men läser man Utsk:s Betänk, i ett sammanhang så finner man att Utsk. föreslagit ett förslagsanslag af högst 40,000 R:dr b:co. Detta kan, efter mitt förmenande, tydas sä, att R. St:r må bevilja ett förslagsanslag af 20 eller 30,000 R:dr, eller högst 40,000 R:dr, men ehvad förslagsanslaget beviljas större eller mindre, sä kommer det i alla fall att bibehålla sin natur af förslagsanslag.