Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anseende till de menliga följder, som uppkomma deraf, att privilegier för apothekareyrkets bedrifvande öfverlåtas genom köp och arf m. m., hvaraf icke sällan handt, det förvärfvande! af rättigheten alt della yrke bedrifva, mindre varit beroende af kunskaper och ådagalagda insigter i detsamma, än af förmågan att för apotheks-privilegierne erlägga en hög, ofta öfverdrifven köpeskilling, har hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord om angelägenheten, att i detta förhållande tillvägabringa förändring, hvarvid Rikets Ständer inhemtat, bland annat, att öfver de flera, tid efter annan, till K. M:t inkomna underdåniga hemställanden och förslag i ämnet, Sundhets-kollegium, på E. K M:ts nådiga befallning, den 17 Oktober 1845 afgifvit underdånigt yttrande, deri kollegium, på anförda skäl, ansett, att uti hvad redan om apotbeks-privilegiers öfveriåtande är stadgadt, ingen förändring borde ifrågakomma, men att kollegii ledamot, General-Direktören m. m. Ekströmer', härutinnan varit af skiljaktig mening, samt hufvudsakligen anfört, att om än apothekareyrket vore till en viss grad att anse såsom ett merkantilt näringsfång, så vore det derjemte ett vetenskapligt yrke, af den vigt för menskligheten, att dess utöfning icke anförtroddes åt någon annan än den, som deri förvärfvat och ådagalagt behöriga kunskaper och skicklighet, hvaraf äfven syntes böra följa, att den som genom högre kunskaper och större skicklighet gjort sig bäst qvalificerad till samma yrkes utöfning, företrädesvis borde dertill blifva använd, hvilket dock, så länge rättigheten att drifva apotheksrörelse endast genom inköp afl före - Exp editionsIJt sko l tets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 94.
JET. till 1860 års revisions-berättelse, angående stats-verket, sid. 71. JD eib et. Fordringar och förskott, balanserade frän år 1857 inom Kontant behållning från år 1857. Stats-anslag. | Extra uppbörd. Brist. Summa Anticipationer til), år 1859. Summa. Skulder till år 1859,| balanserade inom jj linien. Cr ed it. Departements-chefen D ep arte mentets Kansli-expedition Dito Kommandodito Krigs-kollegiuni Generalitets-stäten •■••••• Topografiska korpsen Artilleri-staben Ofver-kommendants-expeditionen i Stockholm Kommendants-staten Krigs-akademien Allmänna Garnisons-sjukhuset Rese-stipendium för militär-läkare Indelta Kavallerioch Infanteri-regementena Löneförbättringar för indelta Arméen Militie-boställs-kassan Indelta Arméens vapenöfningar Exercis-sqvadronernas underhåll Till trossens underhåll Mötes-kostnader Ersättning utöfver markegångspris för dagportioner.. Lif-gardet till häst Kronprinsens Husar-regemente Svea Lifgarde Andra Lifgardet Wermlands Fältjägare-regemente Svea, Götha och Wendes Artilleri-regementen Ingeniör-korpsen Kavallerioch artilleri-hästars remontering och skoning Lega för hästar till Artilleriets exercis Fouragering af Artilleriets och värfvade Kavalleriets hästar.. Mathållning för manskapet vid Garnisons-regementena Lifbevärings-regementet Gottlands National-beväring Hallands Beväring Till lifoch släp-munderingar vid rothålls-regementena Iuqvarterings-kost 11 ader i Stockholm Till inqvarteringens ordnande i Stockholm Salpeter-uppköp Ved och ljus för fästningsoch garnisons-orter Till skjut-skolor Spanmåls-upphandlingsoch bageri-kostnader Durchmarsch-kostnader Reseoch traktaments-kostnader Ackords-förskotter och ersättningar Skrifmaterialier m. m. för Krigs-kollegium m. fl. verk Dito för Departementets Kansli-expedition..
Stats-Kontorets förvalt nings-åfcgärder, bestå af; l:o Redogörelsen för Stats-Yerkets spanmål in natura. 2;o f. d. Allmänna Magasinsfonden. 3:o Redogörelsen för undsättningsanstalterna efter 1826 års missväxt, samt 4:o Spanmåls kreditiv-fonden. Slats-Verlicts Spanmål In natura. Räkenskaperna deröfver äro för år 1842 granskade uti Kongl. Kammar-Rätten utan anmärkning, men hafva för år 1843 ännu ej undergått revision. Redovisningen utvisar följande: »r 1842. år 1843. Debet. Balans från föregående året: Uppbörd: Balans till följande året: Balans från föregående året: Balans lill följande året: • Summa 679,914: 36: — 718,898: 10. 7. Ofvanstående balanserade behållningar och fordr ingar ■ bestodo af: Vid dessa räkenskaper har någon anmärkning icke förekommit. F. d. Allmänna M a g a s i n s f o 11 d e n. Vid Räkenskaperna, sora för båda åren blifvit granskade uti KonglKammar-Rätten utan anmärkning, hafva Revisorerne icke funnit något att erinra. Förhållandet med inkomster och utgifter är följande: Debet. år 1842. år 1843- Balans frän föregående äret: — 48 — Uppbörd: Balans till följande året: Credit. Utgift: Balans till följande äret: Ofvanstående behållningar och fordringar bestodo uti: Redogörelsen för ITiiclsättiitngs-anstaltcriia elter 1836 års missväxt. Denna redogörelse, innefattande tiden från den 1 Maj det ena till samma dag påföljande året, liar för två år, eller från den 1 Maj 1842 till den 1 Maj 1844, blifvit granskad af Revisorerne, hvilka ej funnit något att dervid anmärka. Följande Tabell utvisar ställningen af denna fond. — 49 — Bebel. år 1842. år I§43. Balans från föregående året Balans till påföljande året: Utgift: Balans till följande året:
Herr Grefven och LandtMarJkalken yttrade, att då Ridderskapet och Adeln tycktes vilja i ett sammanhang pröfva Stats-Utskottets utlåtanden i frågan om tiden, då alla Civile Embetsoch Tjenstemän borde få taga afsked, med oafkorrtadt åtnjutande af innehafvande lön, ansåg Herr LandtMarskalken sig böra hemställa, om icke, på sått Friherre Cederström föreslagit, StatsUtskottets under N:ris i4a och 267 afgifne utlåtanden angående Embetsoch Tjenstemåns behof, att före 70 års ålder taga afsked med tillgodonjutande af hela lönen, kunde tills vidare ytterligare hvila på bordet, samt deremot Utskottets under N:ris 272 och 270 meddeldte Betånkanden, angående Herrar Landshöfdingars och Håradshöfdingars Pensions - rått vid afskedstagande, hvilka båda för första gången till Ridderskapet och Adeln inkommit, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Bifölls, Föredrogs å nyo Stats Utskottets den 27 sistlidne Junii under N:o 270 afgifne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå LandsKamererarens, KammarRåtts. #4 Dsn ii Julii e. m. Rådets Å. Ekelunds underdåniga ansökning om dess Perisions-rått vid afskedstagande?. Friherre Cederjtrörn, Jaeob'.
Lika lifligt Utskotten erkänna denna ut - Stats-och Btsvär$'Ut$hottens Betänkande. loyl märtta Nåd, lika noggranr.t hafva de ock ingått i pröfning och öfvervägande, huruvida Statens tillgångar kunna medgifva så beskaffade bidrag, som Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, och om dessa bidrag möjligen stå att förena med de allmänna grunder, som ovilkorligen synas böra följas, då de Statens fonder, som till Alli manna Magaains-Direciionens förvaltning blifvit öfverlemnade, måste användas för att afvärja en hotande nöd, föranledd, endera af inträffad missväxt eller andre händelser, derigenom stora och ovanliga behof kunna komma att uppstå. Efter den kännedom, som Utskotten om Allmänna Magazins-Inrättningens tillstånd haft tillfälle inhämta och i öfverensstämmelse med de principer, som synas böra ligga till grund för det Verks Styrelse och förvaltning, anse väl Utskotten å ena sidan, att Magazins-Inrättningens åliggande vara bör, att tillhanda hålla undsättniogs-spannemål för de orter, som deraf äro i behof; men finna dock å den andra, att, så vida grunderne för Inrättningens åtgärder i detta afseende ej så till efterföljd bestä/nrnas att Inrättningen varder skadeslös för dess utlagde förskotter, skola fonderne småningom ^edtagas och Inrättningens obestånd deraf omsider blifva en oundvikelig följd. Dessutom Trysa Utskotten för sin del den öfvertygelse, att lika principer vid undsättningars meddelande böra iakttagas, och att följaktligen Inv^narne i en Province eller Stad, icke må vederfaras större förmån, än hvaraf en annan ock kan komma i åtnjutande, helst ali rubbning i denna princip liogtt Statsoch BesvärsUtskottens Betänkanden. synes stridande både mot rättvisa och billighet.
Motionären förnyade derföre förslaget om nämnde regementes afsittning, med hemställan att, i likhet med hvad för den redan afsultna delen af Smålands fordna Dragon-regemente, eller Smålands Grenadier-bataljon, blifvit bestämdt, en ersättning af sju tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, måtte af hvarje rusthållsnummer till staten erläggas, hvarigenom, enligt motionärens tanke, en årlig vinst af mer än 20,000 r:dr banko skulle för Staten uppkomma. Men för det fall Kongl. Majit af en eller annan orsak ej funne skäl i Nåder bifalla en af Rikets Ständer i omförmälda afseende framställd begäran, har motionären väckt förslag om aflataude af en underdånig anhållan derom, „att, om ej förr, ifrågavarande afsittning af Smålands Hussarer och detta regementes förändrande till fotfolk måtte åtminstone ega rum, vid den tid, då de år 1845 med Östgötha regementen för 25 år afslutade kontrakter upphöra., Utskottet har i denna fråga inhemtat: att, sedan Rikets Ständer vid 1840— 1841 årens riksdag hos Kongl. Majit anhållit om Smålands Hussar-regementes afsittande, Kongl. Majit, den 6 Februari sistnämnde år, i Nåder förklarat, att, i anseende till kavalleriets ringa styrka i förhållande till de öfriga vapnen, Rikets Ständers omförraälde anhållan ej kunde bifallas; att sedermera dels vid 1847—1848 årens riksdag fraga väckts, sa väl om Smålands Hussar-regementes som om halfva Skånska indeldta Kavalleriets afsittande, dels oek att framställningen i afseende på Smålands Hussar-regemente vid sednaste riksmöte förnyats, men att vederbörande Utskott vid båda riksdagarne, uti betänkanden, som af tre Riks-stånd bifallits, afstyrkt Allin. Bese - och Elon -Utskottets Betänkande, N:o 20.
Jag får likväl för min del vördsamt till prot. förklara, alt så länge 83 § Reg.F. bjuder att grundlagarne skola efter deras ordalydelse i hvarje särskilt fall tillämpas, och 28 § Riksd.Ordn. tydligen och bestämdt säger, att lika mänga ledamöter böra väljas af hvarje Ständ, och följande §§ fö - 154 Den 8 December. reskrifva huru stort ledamöternes antal inom hvarje Ulsk. bör vara; så ser jag icke att, derföre att icke grundlagen rent af förlijuder att göra annorlunda än grundlagen stadgar, denna grundlag skulle kunna i strid emot 83 § Reg.F. annat än bokstafligen följas, så myckel mera bär, som, för den händelse någon ledighet inträffar inom Utsk., grundlagarne bestämdt föreskrifva huru och i hvad ordning ny ledamot skall inväljas. Jag anmäler vördsamt min protest emot propos:s framställande. Hr Prytz, Lars Adolf: Då den hufvudsakligaste delen af nu förevar, fråga, nemi. lagligheten af suppleanters väljande, icke allenast rörer hvad som är lagligt inom R. o. Ad., utan äfven hvad som må vara lagligt för de öfriga St:n, och frågan således icke kan afgöras af R. o. Ad. ensamt, så förenar jag mig med hvad en föregående talare Hr Aminoff sagt, då han yrkat frågans hänskjutande lill Consl.Ulsk. Frih. Cederström, Jakob: I anledn. af hvad den siste värde talaren yttrat, anhåller jag alt få hänvisa honom till innehållet af 81 § Reg.F., der han finner alt frågor ronde ändring i grundlagarne icke må i RiksSt:ns plena väckas. Hr Prytz: Med erkännande af riktigheten i Frih. Cederströms anmärkn., att här icke är stället för frågans dragande under Coust.Ulsk:s pröfning, tror jag likväl att densamma, då den rörer icke allenast en ändring eller ett tillägg i Ridd.Ordn., nian äfven grundlagsenligheten af de öfrige Riks-St:s tillgöranden, bör till Consl.Ulsk. i vederbörlig ordning hemställas.
Detta vill, med andra ord, betyda att fakulteten 126 Den 22 November f. m. i Upsala önskar, det man skall tvingas att studera medicin der, äfven om man möjligen skulle kunna få bättre undervisning i ämnet bär. Detta är ungefärligen samma förfaringssätt, som utmärkte Upsala konsistorium, då under Carl den XI:s tid fråga förevar om Lunds akademis anläggning. Ett stort parti i nämnde konsistorium uppställde en mängd betänkligheter mot förberörde förslag. Hvarföre? Jo! derföre att Lund sålunda skulle borttaga från Upsala en del af dess studerande och dess undervisningsrätt, och Upsala sålunda komma i förfall. Lunds akademi anlades och erfarenheten har visat att hvarken då eller sedermera har Upsala derigenom förlorat något eller kommit på förfall Utan tvifvel skulle förhållandet blifva enahanda, om Stockholm och Upsala samtidigt egde hvar sin medicinska fakultet; ja, det kan med säkerhet antagas, att båda dessa fakulteter skulle genom ömsesidig tällan upprätthålla hvarandra. Om nu striden mellan dessa undervisningsverk kommer att fortgå, så må man dock ihågkomma, att mellan dessa båda parter ligger en tredje part, hvars rätt ej får förbises; och det är det allmänna,uti hvars intresse det ligger att få så skickliga läkare, som möjligt. Genom stridens fortvaro och genom det nuvarande ordnandet af medicinska undervisningen, hvilket motionären framställt, fruktar jag att iäkarebildningen står i fara att snarare gå tillbaka än gå framåt, ehuruväl jag äfven tror, att om de stridande parterne kunde förena sig till endrägtig samverkan för undervisningens befrämjande, skulle olägenheterna af det nuvarande tillståndet i väsendtliga delar kunna undanrödjas. Jag vill visst icke neka, det Upsala kan, oberoende af Stockholm, bilda skickliga läkare; men fakulteten i Upsala har dock sjelf erkänt svårigheten att, utan tillgång till Stockholms kliniska institutioner, bilda fullständiga läkare. Vid sådant förhållande är ju gifvet att Stockholms medicinska läroverk är nödvändigt. Ytterligare sägs det att man i Stockholm icke kan erhålla den humanistiska bildning, som vinnes i Upsala. Detta är onekligen ett ganska eget argument.
Rosa gjort, allt nog, i samma ögnablick såg man en verkeligen icke tillförene observerad Murgrönsranke, hvilken förmodeligen kring bergets remnor letat sig en väg upp, i en högst naturligt bildad krans nedfalla öfver hennes hufvud. Denna anblick var så imponerande, så jag omöjligt kan förklara hvad jag dervid erfor. Äfven Rosa var af den inträffade förskräckelsen vid rankens oförmodade nedfallande så häftigt betagen, att på det nyss förut så lifligt blomstrande anletet, nu icke tecken till en droppe blod stod att finnas. Vi nödgades sluteligen, för att något upplifva henne, göra en tour kring trädgården, hvarunder hon småningom i det åter inträffade milda aftonlugnet, fick återhemta sina krafter. Men nej, nu hinner jag ej mera; god afton, och god natt min Emilia! jag hör redan Rosas lätta steg i trappan, hon kommer nu jemte R. att afhemta mig till blomsterskörden. God natt! krona ben 22 Augusti. Uh! ett så stort, vidt och ödsligt hus, med sina förfärliga tre fulla våningar i höjd, sina ofanteliga gråstensmurar, sina gammalmodiga hvälfda fönsterfördjupningar; ett fasligt näste, jemlförelsevis med det täcka nyss lemnade Liljedahl. Jag kan ej förstå, huru ett friskt menniskosinne, på ett så onaturligt sätt kunnat förödsliga sin vistelseort. Men, jag vill likväl icke skrämma dig till döds Emilia! du kunde då ej få erfara huru man dock underbarligen kan somna, vakna och lefva roligt nog, under dess dystra tak. Den 18 om afton, just i solnedgången rullade Friherrinnans vagn fram genom den mörka, evighetslånga allée af urgamla oagade björkar hvilken leder upp till slottet, samt stadnade kort derefter vid porten af den stora maneller borggården vid krona. Vi hade, för att fullkomligt kunna njuta af vår resa, åkt alldeles piano, det vill säga på en väg, af 16 mil, användt närmare fem dagar, hvarunder heller icke något enda, vid vår förbifart i ögonen fallande trefligt ställe, oskådadt gick oss ur sigte.
Utom att ofvannämnde löneanslag till nye lärare vid Institutet utgjort föremål för Rikets Ständers öfverläggningar, hafva under tiden uppstått åtskilliga andra anledningar för Rikets Ständer att uttala sig rörande Carolinska Institutets ställning. Då vid riksdagen år 1840 Rikets Ständer beslöto en förhöjning i lönerna för lärarne vid Institutet, så fästade Rikets Ständer vid denna förhöjning "det vilkor, att nämnda Institut” ”hvilket utöfvat ett väsendtligt inflytande på den medicinska undervisningen ”inom fäderneslandet” ”i öfverensstämmelse med Kongl. Reglementet af den ”11 December 1822, erhåller en sådan organisation, att pålitlige och tillvande praktiske ”läkare för alla grenar af medicinalverket till Statens tjenst derstädes kunna danas.” (Rikets Ständers Skrifvelse af den 23 December 1840). Den af Rikets Ständer här påpekade och till rättelse åsyftade bristen i organisationen låg ensamt deruti, att de af Institutet examinerade Kirurgie-magistrar saknade en till alla grenar af medicinalverket utsträckt kompetensrätt, till följd hvaraf blott få elever genomgingo alla examina vid Institutet. Vid Riksdagen 1847—48 begärde Rikets Ständer, på grund af enskild motion, hos Kongl. Majt, att en kommitté af sakkunige män måtte blifva nedsatt med uppdrag att utarbeta förslag till den medicinska undervisningens ordnande samt att Kongl. Maj:t derefter täcktes vidtaga de åtgärder, hvartill detta förslag kunde föranleda, och hvilka kunde anses för ändamålet tjenliga. (Underdånig skrifvelse af den 19 Augusti 1848). Denna underdåniga skrifvelse föranledde ej till någon åtgärd. Vid 1856—58 årens riksdag förekommo flera enskilda motioner, angående den medicinska undervisningens förbättring.
DETTA BLIFVA SKULLE FÖLJDEN, MER, ÄN RIK, VARM OCH LOF, LIGT OCH ALLMÄNNA SÄKRARE GUDSTJÄNSTEN M Å N G E N S T Ä D E S ÄR, DIREKT GJORDES MEDELS M E R SÅNG DELTAGANDE FRÅN FÖRSAMRUDINS SEDAN VID EN PRÄSTKONFEREUS VARMHJÄRTADE TEMPEL, INVIGNING SAMT BLOTTADE DET VANA VAR KER SÅDAN, VÅRT FOLK FLITIGARE OCH FÖR FÖRSLAG O M DAGKYRKOSÅNG, AFSLUTNING HELGSRAÅLSRINGNING GENOM GICK DAKLÄMTJUST I DETTA AF ALLT, HVAD SOM NU KVINNORNA DE VORE, ISTÄLLET FÖR ANSÅGO VACDEN HOS DEN JA, HÖGT G A M L A VÖRDNADEN OM ATT ISANDE FÖRAKT FÖR OCH HELIGT, SKULLE ICKE ATT VI FÖR DÖ FÖR INPLANTA SÖKTE VÅRT DEASA GÖRA OCH KÄRLEKEN UT, SKULLE ÅTER FOLK, OM KÄNSLOR DEM TILL HEMORTSRÄTT I GUDS KYRKA VI HOS VERKLIGA F Ö R S A M L I N G S M E D L E M M A R OCH ICKE FÖRMENADE HAFVA EN EN O C H VORE ETT HJÄRTATS RINGAKTNING, GAMLA BLOTT RÅDA. TING OM FLESTA ÅTMINSTONE ÖNSKVÄRDT BIBEHÖILES KÄNNETECKNANDE BARNEN, DET DE VAR VÖRDNAD, DEN ENADES UNDER HOS DET FRÄCKA OFTA HELIGA BLIFVA MEN OCH LIKGILTIGHET, ATT SYFTE. MÅHÄNDA ÄNNU UTTRYCK TILL HUFVUDET, NEGO. DETTA, MEN SIDA.
Då någon fullständigt tillförlitlig kontroll å inoch utgående medel svårligen kan vinnas, så länge kassa-förvaltningen är förenad med det egentliga bokföringsbestyret, samt den kontanta uppbörden vid lånekontoret i Götheborg, uppgår till högst betydliga summor, hvarigenom förhållandet derstädes är väsendtligen olika med härvarande diskontverk, hvarest nästan alla inoch utbetalningar verkställas medelst insättning och anvisning å Bankens depositions-afdelning, har Utskottet, ehuruväl någon brist eller oordentlighet vid redovisningen icke hittills, under det kamere, raretjensten varit bestridd af nitiske och redbare personer, till hvilka, enligt direktionens bedömande, stort förtroende kunnat fästas, varit att befara, dock ansett annan utväg till ernående af säkerhet härutinnan för framtiden icke gifvas, än att uppbörden anförtros åt en serskild person, på det att kamereraren må på ett mera ändamålsenligt sätt kunna direktionen i kontrollen biträda.
Jag har vid föreg:de dylika tillfällen alltid motsatt mig ett sådant förfarande, ty jag anser, att Utsk. bör göra sig lill en mellanlänk för de inom RiksSlin framträdande åsigterna, och icke trotsa dem med fortsatta afstyrkanden. Enär Utsk. nu icke fullgör det af grundlagen förutsatta åliggande, alt fästa afseende på de inom Stånden yppade åsigter, så blifver det en ren tillfällighet, om de beslut Stånden slutligen fatta, fullt öfverensstämma med hvarandra. Vid föredragningen af detta ärende inom Utsk., måste jag hafva varit frånvarande, ty jag kan icke erinra mig, när detsamma der behandlades. Hade jag varit närvaride, skulle jag icke hafva underlåtit att framställa nyssbemälde min åsigt, och detta är orsaken, hvarföre jag icke står uptagen såsom reservant. Af denna anledn., och på grund af de talande skäl, som vid återremisserna äro andragna, får jag instämma uti Gr. Posses begäran om ett låne-uuderstöd af 20,000 R:dr Inko till Christianstad, samt får vördsamt anhålla om propos. på detta förslag. Gr. Posse: En föreg:de talare, Hr Bildt, har uttryckt den åsigt, att R. o. Ad. borde vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut. Hade det, liksom förra gången varit fråga om 100,000 R:dr, så skulle jag icke hafva besvärat R. o. Ad. med någon discussion öfver ämnet, men då enl. min tanka saken fått ett förändradt skick derigenom, att nu icke är fråga om 100,000 R:dr, utan blott om beviljande af 20,000 R:dr för fullbordande af ett sådant förelag, som R. St. vanligen bruka understödja. Att afseende härå blifvit fästadt inom de öfriga Stånden, bevisas icke allenast deraf, att 3 Stånd förut beslutat återremiss af frågan, utan äfven deraf, att BorgareSt. afslagit nu förevarsde Betänk., samt fattat beslut i enahanda syftning, som jag föreslagit. Hr Bildt:
IZZIAtt Wi angäende Bräöorgs Kungs Ladugärd hwarä nuw wande arrcndewontracl midfastan 1802, uphörer den 4 Aoril 1/46 i näder förordnat, att samma KnngSLadugärv l^n!!e wid arrendets förlopp tillfalla Öfwer» sten och Riddaren af War Swärds-Orden Larl -guVVa!!kN8tjsrns vä Trettiofem är lill midfastan rzz? emot Femtio Riksdalers tillökning uti den nu utgäende arrende-summan af Twä hundrade Riksdaler i ett för alr, och utt bemälce O'werste öfwerlätit den» na arrende rätt till nuwaranve arrendatorn, Capik i» ne .^xol V^iidelm ksrpsristrskls hwilken den 1; Delember samma är den derföre betingade trenlportffilling TreTusende Riksdaler till Ofwerste Wallenstjsrn» betalt. Nu ehuru Wi i allmänhet förklarat fädane un» der Wäre omyndige är tillkomne försäkringar ä dä ic« ke lediga Kungsqäidsarrenden för kraftlöse; Likwäl och som, hwad Laholms och Vräborgs Kungs Ladugardar angar, den särskilda omständighet förekommer, att innan sörsäkringarne ä deni utfärdades. Wart Egit nådiga bifall dertill bliswtt iuhämtadt och meddeldt.
Sedan Banko-Utskottet, genom remisser af den 25 Oktober samt 1 och 8 November detta år, frän resp. Riks-Stånden fått emottaga de af Rikets Ständers åren 1860 och 1861, samt innevarande år församlade Revisorer afgifna berättelser, angående verkställd granskning af Banko-Verkets räkenskaper och förvaltning, har Utskottet företagit den, enligt 4 § i gällande Instruktion, Utskottet åliggande undersökning af Banko-Verkets tillstånd, och huru detsamma, efter nästförflutne riksdag, styrdt och förvaltadt blifvit, och får Utskottet, efter fulländandet af denna undersökning, derom afgifva följande berättelse, omfattande tidrymden från och med den 16 Oktober 1859, intill hvilken dag decharge är vorden Banko-Fullmägtige meddelad, till och med den 15 nästlidne Oktober. Angående Banko-Verkets tillstånd vid riksdagens början är upplysning redan lemnad i Banko-Fullrnägtiges till Utskottet afgifna och jemte Memoria! N:0 1 till Rikets Ständer öfverlemnade berättelse och för de af Fullmägtige vidtagna hufvudsakliga åtgärder är redogörelse intagen i såväl berörde, som Rikets Ständers Revisorers ofvanomförmälde berättelser; hvadan Utskottet här allenast vidrört sådana frågor, som ansetts påkalla särskildt yttrande af Utskottet och dervid bibehållit den af Revisions-berättelsernas uppställning föranledda ordningsföljd. § 1- (Bcvisions-Berättelsen för 1860, § 2 sednare punkten och Fullmägtiges förklaring vid samma berättelse, sid. 67.) I anledning af Revisorernas förmälan, att ett af Fullmägtige, den 29 September 1836, fattadt beslut, alt före September månads utgång hvarje år, utse den Ledamot af BankoStyrelsen, som, enligt 5:te § i Bankoreglementet, skall utöfva det speciela inseendet öfver Bih. till R. Val af inspekterande Fullmägtig ifver Tumba bruk. 2 Banka-Utskottets Berättelse 7V:o 7.