Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den försäljning af silfver i omyntad form, som, från den 24 försäljning af Augusti 1859 till och med den 8 September detta år, ifrågakommyltadfalm. mit och uppgått till belopp i Rnnt af 30,760 R:dr 23 öre, har Revisorerna Berätt. ang. Banlcoverlcet. 3 18 Invexlingspriset a dukatet'. Uppköp oell försäljning af rexlar. skett till det i Reglementets 99 § 2 mom. utfästa högsta pris af 37 R:dr per mark fin-silfver, kölnisk vigt. För Banken uppkommen vinst å denna försäljning, myntskatten oräknad, utgör 644 R:dr 47 öre och motsvarar skillnaden imellan Hamb. Banko och Svenskt Silfver-Specie, hvilken vinst, förutom myntskatten -f procent, för Banken går förlorad, då silfver i myntad form utgifves. § 17. Ehuru, under den tid, som förflutit sedan priset å dukater af Fullmägtige bestämdes till det ännu gällande af 8 R:dr 20 öre Runt per dukat, guldet något fallit i värde å den utländska penninge-markaden, har förändring i priset icke ansetts erforderlig, af uppgifven anledning, som jemväl styrkes af redogörelsen i 14:de §:n här ofvan, att utvexlingen af dukater vida öfverstigit invexlingen. Dessutom och då, enligt 101 § i Reglementet, utvexlings-priset icke får öfverstiga invexlingspriset med mera än 10 öre per dukat, skulle, i händelse nedsättning af det sednare ägt rum, Bankens tillgång af guld, som redan efter nuvarande pris rönt efterfrågan, kunnat till hela beloppet genast uttagas, derest ej Fullmägtige vägrat utvexling af dukater, hvilket åter varit obeqvämt för resande till utrikes orter, som ofta anlita Bankens tillgång i guld, hvarigenom uttagen af myntadt silfver något minskas. § 18- 1 21 § af 1859 års Revisions-berättelse redogöres för resultaten af Bankens vexel-rörelse till och med den 14 September nämnde år, då behållningen utgjorde R:dr Silfver 78,810: 34-1, hvilken redovisades sålunda: Innestående hos:
Då det icke synes fordra någon bevisning, att Myntvärdets totala förstöring skulle blifva en oundviklig: följd af förenämnde förslags antagande, men upprätthållandets och befästandet af detta värde utgör hufvud föremålet för Rikets nu församlade Ständers omsorg, samt en sådan rigtning af Bankens verksamhet, till uteslutande förmon för blött en af landets näringar, sorn med förslaget åsyftas, ej: skulle åt landets, näringar på. det hela bereda någon belåtenhet, anser Utskottet något afseende ej. kunnat fästas å. berörde; framställning - Banco-UlsJsotlets Utlåtande N.o 16. T I 3:o Det af en Ledamot inom Högvördige Preste-Ståndet, Dom-Prosten, Herr Doctor Heurlin, afgifne anförande, deruti lian, under erinran, att ett stadigt myntvärde vöre medlet, vilkoret, men Landets industriela förkofran samt deraf beroende oeconomiska välstånd, ändamålet, som derigenom söktes och bereddes, anmärkt, att Utskottet under sitt berömvärda nit att betrygga Bunkens förmåga att uppfylla sin invexlings-function, låtit blända sig af ett skimrande hopp om Ökad t rörelse-capilal, som under närvarande förhållanden icke kunde realiseras samt föreslagit grunder, sorn lian befarade skola leda till det så kallade stryp-systemet, framför hvilket lian icke tvekade att föredraga fortfarande osäkerhet; till stöd för hvilken anmärkning blifvit åberopadt, dels, att Utskottet antagit en proportion emellan reela fonden och sedelstocken, och den så hög sorn 2 till 5, böra efter silfverutvexlingens fortfarande bibehållas, i stället för att allenast utsätta något visst minimum, under hvilket den metalliska Cassan ej finge sjunka, dels de utvägar Utskottet föreslagit lill den metalliska Cas sans förstärkning.
De skola allestädes ernottagas med öppna armar, och dessa orter skola le åt vårt land, sorn, lik linndén i Fabeln, grejer efter skuggan, sä att han mister stycket Af dessa reflexioner, som förtjente kan hända en ful!korn1 igare utveckling af en skickligare hand, har jag kommit i den ställning, att, med den varmaste Fäderneslandskänsla, snarare glädjas öfver tillståndet i vårt land, än något befara för dess undergång från densia sidan. Jemte det jag tror, att all handel styrer sig sjelf, och att utländska öfverflödsarticlar skola uteblifva af sig sjelfva, så snart de här lika goda kunna tillverkas, så förmodar jag, med erfarenheten på min sida, att det är rådligast upphäfva den gällande Ö£- < T esv. och Ekon. Ut sk. Betänkanden. 4,37 verflödsfcrordnipgen,'för att bibehålla aktning för lagen, och i öfrigt icke befatta sig med något sådant förbud, aom väl kan hafva en skenbart nyttig afsigt, men är orättvist i sin grund, och blir skadligt genom möjligheten af strafflös öfverträdelse, och genom följderna i fall det lydes. Låtom oss icke så älska Silfver, att vi förakta ädla njutningar. Slösaren är be ki agansvärd, men girigbuken är föraktlig, o^h en dålig medborgare. Huruvida en rätt beräknad Öfverflödsbevillnine, som jag tillstyrker, må åläggas Consuinenten, och öfverflöd a[ njutning genom goda Politie Författningar, hvaraf vi redan hafva en och annan, må hämmas eller förekommas, lärer icke höra till detta Höglofl. Utskotts åtgärd.” Harr P rosten Hagberg anförde :
Med det hos Borgare-Standet förwarade Oru zinale Memorial lika lydande, intygar ^l. ketterzton. Upplästes följande ifrän Högwördige Preste Ständet communicerade Dictamen. Inlämnadt till Högwördige Prcstc-Ständct den io tobcr »809 och Remitterad» till Riksens Höglofliga Ständers Minanna Beswarsoch Oeconomie-Utflstt samt Författaren tillätit akt detsamma med de öfrige respective Ständen Communicera, Testor jf. v. ^Imrivili. Det Den 4 November.' -53 Det tryckande beswär, som träffar alla Hemmans brukare inom ett Härad, genom erläggande af den sä kallade Brandstads asgiften, sä ofta nägon Gärd i Häradet afbrinner, torde förtjena allmän uppmärksamhet och behjertande. Jag känner Härader der hwarje Hemman de sednaste ären mäst utbetala 20 a go Riksdaler ärli» gen i sädan afgift, ehuru icke mer än ett fjerdedelS eller ock halft Mantals gärdar af eldswäda blifwit förstörde. Enligt samma förhällande skulle i den gansta möjliga och ty wärr! ofta nog timande händelsen, att ro fjerdedels eller halfwa Hemmans-gärdar in» om ett Harad uppbrändes, brandstodS-afgiften uppgä till hela 2 a zoO Riksdaler per Mantal, och således de fleste HäradSboer twingas, att antingen belasta sina Fastigheter med en tryckande gäld, eller vch afyttra deras Kreatur och Dragare, samt nöd, wändiga lösören. Ej är min mening att den olycklige stall läm naS hjelplös, men jag wägar yttra den önskan: Att den enstildtes undsättning mätte ste pä ett sätt, som, gör den mindre menlig och förstörande för menigheren, och ändock lika tillräklig för den behöfvande At» stillige utwägar torde wäl gifwas till winnande. af Vetta dubbla ändamäl.
(Forts.) å hon hörde, att hon härmed kunde blifva af med honom, satte hon sig godvilligt ned och efterkom hans begäran. Medan han låg med hufvudet i hennes sköte, sjöng han psalmen » Hvad min Gud vill, alltid det sker » ända till sista versen, oeh därpå somnade han in. Då han vaknade och ville taga afsked, var hennes hjärta och sinne vändt till honom; och så vardt det trolofning. » Om själfva arten af de känslor, som trolofvade hyste för hvarandra, förmå vi äfven bilda oss ett begrepp. Hvad vi förstå med det danska » förälskelse », åtnjöt mycket ringa anseende hos den tidens människor. Man gick ej då omkring och svärmade före trolofningen; därtill var tiden allt för rättfram. Ja, det kan sägas, att man i allmänhet trolofvade eller gifte sig utan något som helst sådant inre känslornas förspel, hvilket gifvit senare tiders skalder och författare så mycket att skrifva om. Våra dagars förälskelse, det kärliga svärmeriet, som tager sig uttryck i veka smekande ord, ansågs på denna tid endast såsom ett tomt inbillningsfoster; och ifall man någon gång uttryckte sin kärleksträngtan, så skedde det merändels i mycket krassa, kraftiga vändningar, såsom i talesättet: » Den, som vill lefva godt en dag, skall slakta en gås; den, som vill i åtta dagar lefva godt, skall slakta ett svin; men den, som vill lefva godt uti fyra hela veckor, skall taga sig en hustru. » Ja, förälskelsen ansågs t. o. ni. såsom något ännu värre — som en börjande galenskap, hvilken möjligen kunde förstöra ett helt människolif.
AV o 3 k. lill Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. N:o 1. om Statsverket 1865. 4S,*> delning nu åliggande göromål med garnisonsregementenas mathållning, skall emottaga de denna Afdelning nu tillhörande ärenden; att extra ordinarie afskrifningsmål skola i Armé-förvaltningens Plenum behandlas i enlighet med stadgandet i Kongl Förordningen den II December 1830; att härom samt om fördelningen i öfrigt af förekommande frågor emellan Arméförvaltningens plenum och dess Departementer, likasom angående ärendenas behandling i Arméförvaltningen, samt embetsoch tjenstemännens skyldigheter, m. m., den instruktion, som härjemte bifogas, och hvilken torde nu af Kongl. Majit fastställas, måtte tjena till efterrättelse; att, hvad beträffar den för Arméförvaltningen gemensamma arbetsordning, hvars antagande och utfärdande räknas bland plenimål, dess föreskrifter må inskränka sig till hvad som kräfver lika förfaringssätt på Arméförvaltningen i allmänhet eller dess samtliga Departementer. och hvartill bland annat höra bestämmelser och formulärer för Departementernas medelsanordningsväsende och bokföring, hvilka mäste ställas i öfverensstämmelse med bokföringen inom de eljest under Civila Departementet lydande Kassaoch Boksluts-kontoren; men att, med afseende ä skiljaktiga förhållanden å Departementerna, alla andra till Arbets-Ordningen hänförliga föreskrifter må, för hvarje Departement särskildt, utfärdas af Departements Chef, efter öfverläggning med ledamöterna derstädes; alt, då kungörelser och anslag om ledigheter, m. m. författningsenligt böra ega rum eller ansökningar böra upphemtas. sådant må ankomma på vederbörande Departements åtgärd och ärendena således, först sedan de på nämnda sätt blifvit beredda, må öfverlemnas till pröfning och handläggning vid plenum, om de dit eljest höra, samt att befordringsbesiut, m m , som vid plenum fattas, skola derfrån meddelas vederbörande Departement, så att alla verkställighets-åtgärder, som följa af en personalvård, må kunna fullständigt ordnas och handhafva* inom hvarje
Ivronohemmanens antal har ökats med trettioett trettiotvåendedels mantal genom skattläggningar, och säteriernas antal ökats med ett hälft mantal, som förut var af krononatur. Kronohemmanens antal i det hela är således minskadt med Två nio sextondedels mantal. Äfvenledes äro fvra nya tullmjölqvarnar och tvänne sågqvarnar tillkomna. Länets hela hemmantal var, vid 1847 års slut, Tretusen trehundra femlionio trettiosju nittiosjettedels mantal. Något hemman har icke förfallit i ödesmål under dessa år och ej heller blifvit af öde upptaget. Ny-odlingarna fortgå med hvarje år. — Arf och köp m. m. föranleda ofta till hemmansklyfningar. Det fordna samfällighetsbruket i åker och äng försvinner mer och mer. De i länet placerade sexton Landtmätare hafva full sysselsättning i den mån, de äga allmänhetens förtroende och vilja vara verksamme. Under dessa fem år hafva Nittioåtta laga skiften blifvit förrättade å ägorne till Tvåhundra fyratio och trefjerdedels förmedlade mantal, i följd af hvilka Tvåhundra tretiolem delägare utflyttat till nya bostäder, men Trehundra tjugusex kunnat blifva qvarboende i de gamla bylagen; varande dessa skifteslags sammanräknade ägovidd Sextiolyra tusen tvåhundra sjuttiotvå tunnland, deraf Tretton tusen tvåhundrafemtio tunnland åker samt Sexton tusen trettiofyra tunnland äng och odlingsmark. Dessa för framtiden så välgörande förrättningar kunna, ty värr! sällan afslulas utan rättegångar, hvarigenom de för den närvarande stunden blifva ännu mera betungande, än de äro i och för sig sjelfva. Statsverket har, i följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga beslut, bistått en del af ofvannämnde jordägare med en utflyttningshjelp af tillhopa Sex tusen fyrahundra åttationio R:dr 7 sk. 2 r:st. banko. Antalet af jordägare och arrendatorer är ej synnerligen olika. De förres dock något större än de sednares. 16 Posthemmanens antal är femton och tre åttondedels mantal.
Flera utvägar till SpinnhusFondens förkofring kunna således utfinnas, lämpligare än den Utskottet föreslagit. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, blef StatsUfskottets Betänkande af Ridderskapet och Adeln bifallit. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch j,Oeconomia;Utskottets, den 17* sistledne April aflåtne, samt den 25. i samma månad förmiddagen på bordet lagda Betänkande, i inledning af åtskilliga väckta Motioner om förändringar elier förbättringar uti Skjutsväsen - Den 4 Maji, f. m. §7 det, och de i detta ämne utkomns, nu gällande Författningar. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Det är redan så långt lidit på Riksdagen och det hufvudsakliga af detta ärende af så helt och hållet oeconomisk beskaffenhet, att det. samma kan af Kongl. Maj:t afgöras , hurusom Konungen finner Landets väl det fordra, utan att “"Riksens Ständers åtgärd dervid är af nöden. Jag yrkar således ej återremiss af Betänkandet, men jag ville endast anmärka, att, för beredande af allmänt välstånd i Landet , är det ej nog att gifva Myntet ett högre och stadgadt värde. Jag hade derföre önskat, att OeconomiasUcskottct hade uti sitt Betänkande om Skjutsväsendet framställt något antagligt förslag för att aflägsna sådana Onera, som försvåra och inskränka Productionen, i synnerhet af Jordbruket. Men icke blott oeconomiska skäl, utan äfven moraliska, tala emot Skjutsinrättningens bibehållande. Ungdomen bland Allmogen vänjes derigenom från späda åren att lefva på Gästgifvaregårdar och der tillbringa sin tid i fylleri och liderlighet. Men min mening är ej härmed att yrka på förhöjning i Skjiitslegan. För att afhjelpa det on? da, som nuvarande Skjutsinrättning medför, har man föreslagit Forvagnars och Entreprenad-skjutsningars införande. En Inrättning , som grundas på vinst, kan ej bära sig brew devid en Inrättning, sorn grundas på Onus.
Utskottet har nemligen föreslagit att lönemedlen »åtminstone lika tidigt som hittills» måtte utfalla, men genom det föreslagna sättet för uppbörden har Utskottet ingalunda visat någon lämplig utväg härtill; — så vida ej Statsverket skulle förskottsvis bestrida lönerne, — hvilket åter är en fråga, som det synes mig ej ensamt af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet bort behandlas. 3:o. Regements-skrifvarnes uppbördsresor blifva, äfven om Utskottets förslag vinner nådigt afseende, i allt fall desamma för uppbärandet af vakans-afgifterne, af boställs-arrenden samt för gratialist-medlen. På grund af hvad jag således haft äran anföra anser jag att reform uti Indelnings-verket från detta partiela håll ej bör föranleda till förändring för närvarande i väsendtligare mån än motionären framhållit.» Häri instämde Herr Rosensvärd, J. H. N:o 61. Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Mars 1860, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af dels Kongl. Maj.ts nådiga Proposition angående grunderna för en förändring i sättet för utgörande af Pre sterskapets aflöning, dels i ämnet väckte motioner. Uti underdånig skrifvelse den 6 Juli 1857 hafva Rikets Ständer, i afseende å den riktning i hvilken ordnandet af Presterskapets löner borde sö kas, uttalat den öfvertygelse att de Presterskapet på det hela lagligen eller genom häfdvunnen vana tillhörande inkomster icke borde förminskas eller till annat ändamål användas; att Prestboställena, för så vidt de af innehafvarne be bos och af dem med fördel kunna brukas, icke böra utarrenderas; samt att någon 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi.-il t skot tets Betänkande M Bl. ny allmän ombildning af pastoraten icke borde för närvarande ifrågasättas; hvarföre Rikets Ständer, såsom grunder, enligt hvilka, efter skedd fullständig utredning af Preterskapets inkomster, ordnandet af Presterskapets aflöning borde verkställas, uppgifvit: att
Ovilkorligen förbundnetillädes orden: ”Vid den påföljd 106 och 107 §.§. i Regerings-Formen stadga.’’ Hvaremot sista Momentet i 9 §. eller från och med orden: ”För Rädslagen,’’ till och med ordet, ”stadgas” kunde alldeles utgå. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, blef Constitutions-Utskottets ifrågavarande Memorial , i anledning af de dervid gjorda Anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. 36a Den it April. Herr Grefven och LtindtMarskalken tillkännagaf, art Plenum Romme klockan 5 i eftermiddag att fortsättas. Föredrogs å nyo och gillades följande från nedanniimnde Utskott inkomne, samt den 7 och g dennes på bordet lagde Bctänkanden: 1:0 Från Stats-och Lag-Utskotten, under N:o 130, angående Herr J. D. von Engeströms Memorial, om årlige Lagsamlingar. 2:0 Från Srats-Utskottet tinder N:0 134, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om Medels anslående till bestridande af kostnaderne vid Hans Maj:ts Kröning. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets under N:o 137, 13g, 139, 140 och J41 afgifne, samt den g dennes på bordet lagde Utlåtanden, öfver gjorde Anmärkningar vid Stats-LItskottets den 23 sistledne Januarii samt den x 2 och 16 sistledne Februarii meddcldte Betänkanden : 1:0 Om bidrag af Statens Medel för Pojice-Inrättningens i Götheborg undernållande. 2:0 Om ytterligare Medel för SöderTelje Canal-Inrättning.
Då meddelandet af sådana uppgifter, som här blifvit ifrågaställa, rörande kostnaderna för de särskilda föremål, hvilka ingå uti redogörelserna från Krigs-kollegiutn skulle för Rikets Ständer och deras Revisorer i betydlig mån underlätta granskningen och bedömandet af den vigliga och omfattande förvaltning, som tillhör delta embetsverk, Expcditions-Vtskollels Förslag lill underd. Skrifvelse IS:o 61. 119 få Rikets Ständer, som ämna alt framdeles, i sammanhang med statsregleringen, taga i betraktande, huruvida någon särskild godlgörelse för ifrågavarande arbete må vara af behofvet påkallad, underdånigst anhålla, det E. K. M:l täcktes i nåder anbefalla vederbörande föranstalta derom, alt, i sammanhang med de årliga boksluten, sädane uppgifter varda meddelade, som linnas erforderliga, för alt Krigs-kollegii hufvudböcker må lenina upplysning örn samtliga koslnaderne tili hvart och eli af de särskilda föremål, för hvilka Kollegium afgifver redogiirelse, och huru dessa kostnader på de å 4:de H ufvud-1 i t el n uppförde anslag varit fördelade och utgått. Enär någon upplysning om beskaffenheten eller beloppet af de särskilda utgifter, för hvilka de i Krigs-kollegii räkenskaper under benämningen: ”kontant behållning, reserverad till vidare anordnande”, upptagne medel, blifvit i hvarje läll reserverade, icke kunnat af räkenskaperna inhemtas, men en, om ock endast approximativ beräkning af samma utgifter vid hufvudbokens afslulande, mäste hafva blifvit uppgjord för alt kunna bestämma de summor, hvilka, jemlikt Kongl. Brefvet den 26 Oktober 1850, bordt för nämnde ändamål innehållas, hafva Revisorerne hemställt, all, bland verifikationerna lill de konli, der dylika behållningar förekomma, äfven mätte bilögas särskilda beräkningar öfver de utgifter, för hvilka de innehållna medlen äro afsedda all användas.
Då Utskotten, för sin del, finna uttrycket: ”hvarje gång ban derför lagföres” liktydigt med: ”hvarje gång stämning derför uttages och honom delgifves,” samt att följaktligen, i fall för tjugo serskilda förbrytelser af ifrågavarande art lika många instämningar ägde ruin till ett och samma ting och den tilltalade till alla förbrytelserna ansåges saker, jemväl tjugofaldiga böter måste enligt det föreslagna stadgandet honom ådömas, hafva utskotten, nied tillika fästadt afseende å olikheten emellan de uti 41 och 49 §§ omförmälda förbrytelser, af hvilka den, som förekommer i förra §:n, kan föröfvas blott en gång hvarje helgedag, men den i sednare §:n omförmälda åter flera gånger hvarje så väl soknesom helgedag, ansett sig böra vidblifva sitt, af tvänne Riks-stånd gillade, förslag i denna del. § 56- Följande redaktion var för denna § föreslagen: ”Allt hvad i denna författning finnes stadgadt om utminutering af bränvin, galle äfven för andra brända eller distillerade ineller utländska, spirituösa drycker.” Presteoch Bonde-stånden hafva bifallit detta förslag; men detsamma har blifvit af de öfriga Riks-stånden återremitteradt, efter anmärkningar, att, enär lagstiftningen i allmänhet icke uppfyllde sitt ändamål, om den ej motsvarade vanor och seder hos det folk, på hvilket den borde tillämpas, hvilket gällde isynnerhet för den ekonomiska lagstiftningen, der sed och bruk företrädesvis förtjente afseende och der man troligen fåfängt skulle söka stämpla såsom brott hvad vanan och seden ansett för lofligt och tillåtet, samt ett sådant förhållande ägde rum i afseende å den försäljning, som här var i fråga, helst i de fle sta handelsbodar arrak, punsch och konjak öppet och oförbehållsamt föryttrades buteljvis, Bevilln.-, Lagsamt Allm.
Jag kände mig da riktigt lycklig och t5nker göra flera sidana försök, fast jag ej har n8gn penningar att gifva bort:, w J. FrAn Fredrika-Bremer-Förbundet. A Fredrika-Bremer-förbundets Byrd finnas samlade och för dlmanheten tillgangliga skrifter, författningar, skolprogram m. m. till ledning för tjenstoch kunskapssökande qvinnor. Der lemnas upplysningar angående vilkoren för aflliggatide 32 tandlifkareoch fältskärsexamen, för intrsde vid Högre LSrarinneSeminarium, Gymnastiska-Central-Institutet, Musik-Konservatoriet, Akademien för De Fria Konsterna, Telegrafverket, Postverket, Jernvifgens Kontrollbyrd, Hemmet för Sjuksköterskor m. fl. Förfragningar mottagas och upplysningar anskaiias afven angående öfriga för qvinnor tillgängliga arbetsomraden. Alla upplysningar, hvilka kunna lemnas direkte d byrdn, utan kostnad för densamma, erhdllas afgiftsfritt. nnod och n6d och inre och yttre om och ett hlrdt h d och en ringa folkmilngd: allt detia betyder val mycket i maktens och olyckans vsgskgrkal, men j och stundom litet. Att c p migonting som man disior lögrc an lifurt, afi mtn nigoniing. som man jvmkfar högre Sn dddm, brtydrr mr; och ett folk med ett sidant sinnelag b Mrdigt &amp; r stora saker. E. G. G&lt;&amp;,. g Ur viss pi, att det icke 6nnes något fruktlön lidande, och alt intet dygdigt hem6dnndc Pr fKrgPhes. Fredrika-Bremer-Förbundets Arsmöte. rcdrika-Bremer-Förbundet höll sitt 5rsinötc Torsdagen den 27 niaj, kl. 7 e. m., i Lakaresallskapets lokal, N: o rg Jakobsgatan.
Den, som förrättar undersökning, bör, för alt tillgodonjuta det skydd, honom dervid lagligen tillkommer, vid förrättningen på sig synbart bära påbjudet tjenstelecken, eller, innan förrättningen företages, fullmakt eller förordnande uppvisa. I orten boende eller känd Kronoeller Stads-beljenl vare likväl frikallad från skyldigheten att sin behörighet sålunda styrka. Bil till Bevil/n. rn. fl. U/sh\ Bet. Undersökning må alla lider på dygnet anslällas i bränneri, kök, bryggoch bagarstuga, så ock i annat runi eller byggnad, som kan begagnas för bränvins tillverkning eller distillering. Då vid undersökning någon förbrytelse ej upptäckes, vare för undersökningens anställande förrättningsmannen icke underkastad ansvar, såvida ej undersökningen blifvit företagen emellan kl. 9 om altonen oell kl. 5 om morgonen. 1 sådant fall gånge som i § 82 sagdt är. § 93. När å tid, då bränvin får tillverkas, undersökning om pannans rymd skall anslällas, vare förrättningsmannen, om redskapen begagnas när han sig till förrättningen inställer, pligtig alt afbida tiden då pannan afrunnit; och må för sådan undersökning brän vins-till verk niy gen ej längre uppehållas, än nödigt är. § 94. Har vid undersökning någon felaktighet ej funnits, vare undersöknings-förrätlare pligtig alt genast tillställa tillverkaren ett af tilistädesvarande vittnen bestyrkt intyg om tidens längd, under hvilken tillverkaren varit af undersökningen hindrad att bränvin tillverka. Detta betyg berättigar tillverkaren alt hos Kongl. Majlis Befallningshafvande ålerlyfta 1 \ gäng den afgift, som mot samma tid svarar. § 95. Beslag skall göras i två vittnens närvaro. Innehafvare af hvad i beslag tages, eller, i hans frånvaro, hans ombud på stället eller någon af hans husfolk, skall om beslaget förut tillsägas. § 96. Då beslag sker hos den, som är berättigad att tillverka bränvin och sig dertill behörigen anmält, må hvarken panna utbrytas, ej heller någon del af tillverknings-redskap honom fråntagas, eller han från tillverkningens fortsättande hindras, innan förste domstol i målet dömt redskapen lörbrutfcn.