Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En omständighet, som äfven tyckes tala för Utsk:ts förslag, är det föga konseqventa deri, att då man har rättighet att hvarje qväll man lägger sig göra ett nytt testamente, man tilifölje af ett testamente, som är skrifve! på samma papper, skall vara bunden i afseende å dispositionen af sin förmögenhet. Man kan visserligen undgå detta derigenom, att, när man med sin hustru upprättar ett testamente, hvardera parten skrifver på olika papper och sedermera gör ett utbyte med den andra, men jag vet icke hvarföre man skall tvinga personer att tillgripa sådana utvägar. Då nu Lag-Utsk:t sökt formulera något, som åtminstone tills vidare kan vara till gagn, vet jag icke hvarföre man skall förkasta det, utan tillstyrker jag ett direkt antagande af Utsk:ts förslag. Gr. Sparre, Erik: De tvenne sista talarne hafva så som det förnämsta, att icke säga enda skälet för den mening de förfäkta, andragit, att säkerhet i civila rättsförhållanden är det vigtigaste för samhället. Jag tror att det gifves något för samhället ändå vigtigarc, och det är, att den lag, som skall reglera de civila rättsförhållandena, är byggd på rättvisa, på grunder, som godkännas af en man af heder. I)å jag icke kan anse förev:de förslag vara af sådan beskaffenhet, måste jag nu uppträda emot det, såsom jag äfven inom Lag-Utsk:t mot detsamma anfört min reservation. Frågan gäller om, — sedan 2:ne personer upprättat ett inbördes testamente, hvari då t. ex. säges att den, som den andre öfverlefver, skall vara i orubbad besittning af bådas egendom, men att efter bådas frånfälle förmögenheten skall tillfalla en tredje person, — den efterlefvande, sedan han bevakat testamentet och kommit i åtnjutande af den aflidnes bo, bör vara berättigad att ändra den ursprungliga öfverenskommelsen. Kan det vara öfverensstämmande med våra begrepp om heder? Ar det icke vådligt och förderfligt att stifta en lag, som gifver sanktion åt sådana grundsatser?
Oscar Feyrhting, Dro ' tninggatan 75. G. Carlsson, S:t Paulsgatan 5. Arvid Flodin, Regeringsgatan 44. Ludvig Carlsson, S:t Paulsgatan 18. Aug. Fredlund, Kungsholmsgatan 25. Osvald Engström, Gölgalan 40. John Garström, Hötorget 6. Gust Eklund, Högbergsgatan 28. John Johnsson, St. Badstugatan 40. Axel Hansson. Ernst Löfgren, Mästersamuelsgatan 40. Karl J. A. Karlsson, Hornsgatan 66. Martin Ohlsson. Bröderna Lindström, Östgötagatan 35. Erik Ohlsson. Malmskilnadsgatan 42. för M. N. Linderblad, Hornsgatan 25. Sundström &amp; C:o, Hö orget 13. Erik Mellberg, Götgatan 63. Th Svensson, Mästersamuelsgatan 64. Carl G Möller, S:t Paulsgatan 31. F. A. Westerberg, Drottninggatan 93. A. Gust. Nord, Svedenborgsgatan 9. Vasastaden: Axel Otterberg, Götgatan 22. Carl W:m Peterson, Hornsgatan 36. E. O. Edström, Uplandsgatan 38. John A Pettersson. Carl J. Gustafsson, Odengaton 68. A. Akerholm, Gotgatan 28. H. Ljungberg, Vestmannagatan 21. tel. 334. utkommer i häften å 35 Öre. flÄT " Närmare 400 illustrationer. fttSF " En hyar, som anskaffar fem subskribenter, erhåller själf qtt ex. af a r b e t e t gratis. Anmälan i närmaste bokhandel. Skotsk Marinblått Kläde, 7 kval. Marinblått Sat-n Ducbesse. Nyheter hvarje vecka! Solida Varor! m Billigaste Priser! F. W. CAMPANIUS, 4 3 Vesterlånggatan 4 3 Julinköp (Julklappar), KÄPPMÄGÄSINET IDUNÄ. Nyttiga Julklappar BARNEXT! gÖ M. B E N D I X, 29 e Drottninggatan 29 e, 5 Sturegatan 5. r JOH.
Der flockade man sig någorlunda efter rang, i tvänne långa rader, mellan hvilka de kungliga personerna gingo. De unga, som icke hade någon rang, eller hade den obetydlig, höllo sig längst ned eller bakom. Ehrenheim tog således sin plats vid ett fönster, bakom den förnäma raden af hofcirkeln. Under det konungen gjorde sin rund i denna, blef han varse Ehrenheim och hälsade honom med en nådig nickning. När konungen gick tillbaka, bröt han hastigt genom den flock, som stod framför auditören, och gick till honom i fönsterfördjupningen. – «God afton, Ehrenheim, jag hör att ni är Munckens vän. – «Herr hofstallmästaren visar mig ynnest, Ers Maj:t. – «Det är mig kärt, och jag ser er alltid med nöje. Om några dagar flyttar jag ut till lustslotten. Ni äger sedermera, att, när ni vill, begagna åkdon från mitt stall, för att resa ut och hälsa på Muncken, och en plats är alltid för er räkning vid min kavaljerstaffel.« Gustaf var redan ett långt stycke derifrån, innan Ehrenheim hunnit fullborda sin underdåniga tacksamhetsutgjutelse. Det dröjde ej länge, innan Munck erböd sin vän, auditören, att blifva landshöfding i Skaraborgs län. Denne, som saknade både hufvud, insigter och embetserfarenhet, hade likväl tillräcklig klokhet och sjelfkännedom att undanbedja sig denna lika lysande som oförtjenta upphöjelse, hvartill han, utan omsvep, förklarade sig ej vara vuxen. – «Nå det måtte jag säga! – utbrast Munck och föll sin vän om halsen – du är den förståndigaste och hederligaste menniska, jag någonsin haft att göra med, som sjelf talar ur den tonen. Annat är jag van att höra af de hundratals sökande, som belägra mina förmak. Men du är alldeles för god till, att längre qvarstå på den lilla plats, du nu redan en rund tid innehaft. Jag vill göra din lycka; säg mig: hvilken befordran önskar du? – «Om jag framdeles kunde hoppas bli ledamot i någon Hofrätt, så vore det min högsta önskan. – «Framdeles!« Nå, nå, vi få väl se.«
Adel. Flir den Hocliclirwiird. Stand der Gcistlidien. Flir den Wolill. Biirgcrstand. För den Elirenwertlien Banernstand. Namn. Namn. Namn. Namn. (I, S.) Namn. Namn. Amortisations-Plan., Zahl un gsTermine. Bestånd der Obligationen. Betrag der Zinsen a 4i p. a. Aiuortisation ZahlungsTermine. Bestånd der Obligationen. Betrag dt Zinsen å 41 % n. r a. Aniortisatlon Obligationen Betra; in Obligationen. Betrag in Scr. A. Ser. B. Ser. C. Ser. I). Ser. A. Ser. B. Ser. C. Ser. D. ! å 1000 Th. å 500 Th. å 200 Th. ä 100 Th. Thaler O j - -• * JTå lOOOTh. å 500 Th å 200 Th. å 100 Th. Ett halft års ränta till 1 November 1860 å 500 Thaler utaf 1860 års Svenska Statslån för jernvägsbyggnaderna. k lter Coupon. Lit. B b Eilf und eili viertel Thaler Preussisch Courant, S halbjähriger Zins aus 500 Thaler Capital von dem zum Bau von Eisenbahnen im Jahre 1860 ? aufeenommen Schwedischen Staats-Anlehcn; zahlbar bei den Bankhäusern Raphael Erlanger ^ und Gebrilder Bethmann in Frankfurt a. Ji. so wie bei der Norddeutschen Bank in Harn S burg, oder aueli, nach einer einem Monat voraus geschehener Anmeldung, hier in Stockholm 5 bei dem Reichs-Schulden-Comtoir. Thaler 11) l»r. Ct. (des 14- oder 30-Thaler-Fusses). Reichsstäudisches Reichs-Schulden-Comtuir. Namn. Namn.
Man har sagt, att om del öfverlemnades till kronans upbördsmän att emottaga Bankens medel, så skulle kronan äfventyra icke allenast sina egna penningar, utaf äfven Bankens. Sådan har icke meningen varit. Utsk. har i sitt förslag endast an tydt att för det fall alt Ständerna antoge förslaget, skulle Utsk. 342 Den 12 April f. m. vara betänkt på att, i sammanträde med Lag-Utsk., tillse att en lag stiftades, som berättigade Banken till samma förmånsrätt hos upbördsmannen som kronan, men ingalunda har meningen varit att ålägga Staten serskildt garanti för medlen. Hr Akerman har för öfrigt så fullständigt uplyst alla förhållanden, att jag förenar mig med honom, i den anhållan att dessa punkter måtte blifva till Utsk. återremitterade för att undergå den förändring han anmärkt vara behöflig i afseende på hvad af de 6 proc. skall utgöra kapitalafbetalning och hvad som deraf är ränta. Hr Printzensköld: Jag högaktar de moliver, som gifvit anledn. till förevar, förslag, lill hvilket Hr Akerman lärer vara uphofsman, men derföre kan jag likväl ingalunda anse förslaget i sin verkställighet vara nyttigt hvarken för Banken eller förn Staten. Jag har genom det exempel jag anfört, och hvarom Hr Akerman eger speciel kännedom, ådagalagt huruledes kronan, derigenom alt en af dess upbördsmän tillika fått K. M.s tillstånd att vara upbördsmän för 2:ne enskildta kassor, gick miste om ersättning utur tipbördsmannens tillgångar, för så stor del som motsvarade dividenden å dessa kassors fordringar, emedan dessa blefvo i konkursmålet tillagda lika förmånsrätt med K. M. och kronan. Således ligger deruti det mest öfvertygande bevis, alt ju flera enskilda kassor man öfverflyttar till förvaltning af en krono-upbördsman, desto mindre säkerhet eger kronan för sina medel.
Och ser mot det stilla, det stjernströdda haf, Förmår ej att vända mitt öga från Er, J strålande öar I azurens sjöar, Som dagens, när dagen hos oss har gått ner. O låten mig följa de facklor j tändt! Jag har ingen lust med den verld, som jag känt; Jag andas ej fritt på dess qvalmiga strand; Mig drifver en längtan, En aningsfull trängtan Jag vill öfver hafvet till okända land! DEN BESUTTNE. Stilla dig, Öde! Mitt hjerta är stilla, Det pressas och våndas ej mer i din hand. Vekliga tårar jag icke skall spilla På länkarne af dina tryckande band. Fåfängt du sänder det ljungande hotet Från molnbeklädd panna och jernbeklädd arm! Du skall ej höra det hjelplösa knotet, Som häfde min fordom försmäktande barm. Segra du skulle; ty stort var ditt välde, Och storm var din stämma, och thordön din gång. Högt från det fäste, der thronen du ställde, Du sträckte en spira, som solbanan lång. Folken och Förstarne voro de slafvar, Som bugande lydde hvar vink af din hand, Berg dina murar, och haf dina grafvar, Och jorden, all jorden, ditt kräktade land. Och jag mig klädde i krigarens pantsar, Och Hoppet och Ungdomen ledde min färd. Hoppet mig viste Olympiska kransar, Och Ungdomen hvässte ett opröfvadt svärd. O! hvad förmådde min varmaste vilja Emot din förstenande, hånliga köld? Bröts ej mitt svärd, likt en omogen lilja, Och brast ej, som dvärgsnät, min bräckliga sköld? Tyst gick jag bort, och min åker besådde Och byggde mitt tjäll i den skuggrika däld. Trefnad der bodde och kärlek der rådde Du såg det med afund, och domen var fälld. Floden fördränkte den lofvande grödan, Mitt bo och mitt bohag gick upp uti rök, Våldet tog lönen, der jag hade mödan, Och döden och grafven det öfriga slök. Ensam jag satt på min lyckas ruiner Och synade lefvernets ödsliga fält. Blekt är, som månen, det hopp dem beskiner,
Föredrogos ej mindre Lag-Utskottets Betänkande, M 36, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående antagande af en författning om nya Straff-lagens införande, och hvad i afseende derå iakttagas skall, dels ock enskilda motioner i dermed sammanhang egande ämnen, än äfven utdrag äf Högvördiga Preste-Ståndets protokoll den 15 dennes, JYs 344, innefattande dels nämnda Riks-Stånds beslut, i anledning af omförmälda Betänkande, äfvensom af LagUtskottets Utlåtande, JVI 37, rörande ändring af Kyrkolagens stadgande, i fråga om sättet att begrafva sjelfspillingar och dem som i lifstiden fört ett ogudaktigt lefverne, dels inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att i samma beslut sig förena. Borgare-Ståndet, som utaf Lag-Utskottets, i Betänkandet JVS 36, framlagda förslag till författning, återremitterade 6 §, 5:te, ll:te och 12:te momenten af 19 § samt 20 § i hvad den angår 25 Kap. 5 § Rättegångs-balken af 1734 års lag, godkände i allt öfrigt Utskottets hemställan, sid. 13, endast med den förändring af 9:de momentet i 19 § författningsförslaget, att orden: »Borgmästare ocb Råd» utbytas mot orden, Magistraten eller dess ordförande; hvarjemte PresteStåndets berörda inbjudning i alla de delar, som icke öfverensstämde med BorgareStåndets sålunda fattade beslut, afslogs och protokolls-utdraget lades till handlingarne. Från Prol.-Utd.rag 473 Frän Hederv. B onde-Ståndet.
Borgare Ständet ingisrvit, och till Lag Utstottet derifrän remitteradt Memorial, har Herr Borgmästaren And Nensen andragit, hurusom striftställare upträdt, hwilka med förgätenhet af Lagens föreskrifter och sam. hällets fordringar, ät allmänheten i tryck framstält sädane omdömen och yttranden, hwilkas widare utspridande antingen skulle leda till up. lösning af samhälls'lefnadens heligaste band, eller Den 2Z September. 39 eller äter blottställa Fäderneslandet för de wä. dvr, hwarifrän dtt, med ve mäst smärtande upoffringar, blifwit räddcrdt: hurusom man äfwen tillätit stg den i märt land okända tilltag, senhet att i offenteliga blad ej allenast hälla loftal öfwer wäldsgerningar, utan ock under Rikets nu församlade Ständers öfwerläggnin» gar, uti ett det wigtigaste ämne för samtid och efterwerld, ingä i sä beskaffade yttranden, att främmande magters sändebud funnit sig förän, lätne päkalla Regeringens upmärk>amhet: i an. ledning hwaraf widare anföres, alt, om, enligt hwad Stats Lärans förestrister owiikorligen fördra, hos Nationer och Stater, som med hwar. annan stä i wänlsgt och fredligt förbällande, deras Regeringar äga den mäst oinstränkta rätt att af den andra maqtens undersätare med ivarsamhet och aktning bemötas och omtalas; och om häraf wore uppenbart att förbrytelser här. emot kunde bos en kngslysten granne ofta till fredsbrott gifwa anledning, hwangenom lrka, om icke mera, skadliga följder, än genom up. rörs stiftande, för Samhället kunna upkomma; skulle ock deraf följa, alt skrifter af denna halt borde anses, såsom innefattande brottsliga försök att störa Rikets lugn och säkerhet, och en för. fattare till sädan skrift, efter 5. §- 6. Cap. Misigernings Balken, jämförd med hwad Kongl.
För min del fäster jag mindre vigt vid frågan om lindring i exporttullen för trävaror, men desto mer vid bifall till 3:dje och 4;de punkterna af motionen, och jag tror, att tillfället för beredandet af det goda, som med dessa förslag afses, icke bör förbigås. Beträffande Gr. v. Fersens slutsats, att trävaruexporten från de norra provinserna vore obetydlig, då tn11— afgiften uppgått till endast 12 å i4oo r:dr om året, får jag fästa uppmärksamheten derå, att större delen af denna vara tager vägen om Stockholm och exporteras derifrån, enär det är bekant, att nämnde provinser hafva en högst obetydlig direct utländsk handel. Jag finner intet skäl tili bestridande af återremissen. Hr Rosenblad: Vid Hr v. Troils sakrika yttrande ber jag att få göra två anmärknlr: 1:0 att då jag nämnde 3o proc. såsom exporttull för trävaror, var det icke på grund af egen kännedom, utan derföre att jag hört det af den förste talaren i ämnet. Den andra anmärkn. är den, att då jag talat om utländska capitalers inledande, jag icke hade afseende å de norra provinsernas odling till sädesproduetion, utan odlingen af Lapplands mineralrikedomar. Att jag i min antydan å denna del ej hade orätt må bäst synas, då man påminner sig, huru Engelska capitaler i sednare tider riktat sig mot Norrska sidan, och då det lärer finnas, att de lika väl kunnat rikta sig åt Lappland. Jag hyllar Den la Mars c.' m a 15 icke dessa allmänna satser i statsoeeonomien för ett land af så stor vidd oell så olika localbeskaffenhet som vårt. Icke kan enahanda författning vara lämplig från Torneå till Ystad. Jag vill altså tillstyrka det nyttiga, der det är nyttigt, och afstyrka det skadliga, der det är skadligt. Jag är ockman om, att undantag icke skola kunna föranleda missbruk, och jag afstyrker derföre införselfrihet för spannmål. Men med trävaruhandeln kan icke något missbruk ske, och det synes äfven billigt att fästa något afseende å den så betydligt längre väg, de norra provinserna hafva att transportera sin vara.
Skrifvelse , IV:o Q9* Slutligen, och derest det nu af Rikets Ständer antagna nya mynt-system vinner E. K. M:s Nådiga sauction, få Rikets Ständer uuderdånigst anhålla om utfärdande af Nådig Kungörelse, att Kronans och öfriga publika Verks räkenskaper komma att, så fort sig göra låter, föras efter den nya räkneenheten, hvarjemte Rikets Ständer få i underdånighet anmäla deras beslut, att Bankens och Riksgälds-Contorets räkenskaper skola, från och med den tid, som för Kronans och öfrige publika Verks räkenskaper varder af E. K. M. i Nåder bestämd, föras efter enahanda räknesätt. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Februari 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Febr. 1845. Preste-Stnndet den 12 Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den i5 Bikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Borgmästares i städerna, utom Stockholm, äfvensom ConunissionsLandtmätares delaktighet i Civil-statens Pensions-lnrättning. (Stats-Utsk:s Ull., Nto 112). S. A. K. Uti skrifvelse till Rikets Ständer af den 6 Augus i förlidet, har E. K. M. i Nåder gifvit tillkänna, huruledes och med anledning af Rikets Ständers uti serskilde skrifvelser af den 23 September 1840 gjorda underdåniga anhållan, i fråga om delaktighet i Civil-Statens Pensions-Inrättning för Borgmästare Rikets städer utom Stockholm, äfvensom för CommissionsLandtmätare, med åtföljande pensiousrätt för deras enkor och barn, E. K. M. behagat härom göra Nådig framställning till de sednast församlade Fullmägtige för delegarne i nämnda Inrättning, hvars Direction sedermera jern - I Expeditions-V, skottets Förslag till und.
Rättegångs-Ealken tillåter, att i ringare mål, den. 4S Den 2 Jalu den som sokes, må muntligen stämqjas, samt i 7 §. af berörde Cap. förordnas, det sådan stämning å Landet bör ske genom .Länsman eller någon af Nämnden med en annan trovärdig man, som inom Häradet bor, häraf är tydligt, att Nämndemän äro till sådana förrättningar i följd af deras tjenste-befattning berättigade utan särskildt förordnande eller tillstånd, att den i förenämnde Expeditions-Täxa och genom Kongl. Förordningen den 3 December 1813 till 50 procent förhöjde Lösen för Stämningar inbegriper all den betalning Stämningssökanden bör för författande deraf erlägga; och att, då Vadeskillingarne äro till sitt belopp uti Lagen bestämde, den genom nyssnämnde Kongl. Förordning stadgade förhöjning uti Expeditions-Lösen ej kan anses vara till dessa utsträckt. På sådana grunder, och ehuru Riksens Ständer förmoda, att hvad nu omförmäU är i allmänhet af Domare och de personer, hvilka af dessa till Stämnings utfärdande utses , varder iakttages, hafva Riksens Ständer likväl ansett nödigt att genom utfärdande Författning eller annan lämplig åtgärd det må förekommas, att vid Lagfart af fast egendom köpare ej må, vid andra och tredje uppbuden, tillskyndas annan utgift, än den som för uppbuds-bevisets åtecknande på lcöpe-afhandlingen skall betalas: att muntliga stämningar i sådana mål, der de äro tillåtne, må af Nämndemän obehindradt få verkställas: att för skriftliga stämningar högre be talning under någon förevändning icke uppbäras, än den för desamma stadgade Lösen; samt att Den z Juli. 49 alt i Vade-penningar ej mera får tagas, ä'n sorn. i Xjagen är utsatt; oell då Riksens Ständer allt delta Eders Kongl. Majtts Nådiga pröfning i underdånighet underställa, fade derjemte om en sådan Författnings utfärdande underdånigst anhålla. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung!
Vidare skulle, genom de lättade transporterna och den genom jernvägen gifn amöjligheten för bruksegarno att när som helst, oberoende af årstiden, kunna afsätta sitt jern, en ganska väsendtlig liudring kunna åstadkommas i den ränta, sorn nu hvilar på förlagskapitalet och kännes så tryckande. Dernäst skulle skogarnes stigande värde i vestra Wermland kunna med visshet anses gifva åt denna del af provinsen en förhöjd årsinkomst och, i bredd med skogarnes bättre vårdande, jemväl ett stigande välstånd. Slutligen borde jemväl kunna påräknas, att innevånarne i norra delen af Wermland samt i Westerdalarne skulle till något bättre pris än hittills kunna köpa sin spanmål. Alla dessa förmåner äro att antaga, om jernvägen erhåller den föreslagna norra sträckningen, hvaremot någonting härmed jemförligt icke lärer af den 6ödra linien vara att förvänta. Med denna rikedom af skäl förden norra linien, ligger det antagande nära till hands, att, derest staden Carlstad icke funnits, något sydligt alternativ knappast kunnat ifrågasättas och torde icke heller nu, ensidigt ur synpunkten af hvad denna stads fördel kräfver, böra, i strid mot Statens och provinsens allmännare intressen, komma till utförande. Den bibana från Filipstad till Ölme, som föreslagits, i händelse Carlstadslinien erhölle företrädet, delar med 6amma linie det felet att löpa vid sidan om en redan varande vattenkommunikation. Denna bibana skulle dessutom, såsom ställd i förbindelse, icke med det norra utan med det södra alternativet, blifva utan ringaste nytta för hela den trafik från norra Wermland, hvilken nu går om Dejefors, på samma gång denna bibana endast ofullständigt skulle motsvara bergslagens behof, som är stäldt på erhållande af en beqvämare transportförbindelse mod vestra Wermland, dit jemväl, men icke till ölme, bergslagsintresset framdeles torde söka väg för en bibana, derest stambanan nu bestämmes att gå öfver Carlstad. Skulle så ske, komme naturligtvis icke längre Göteborg, utan Christiania, att blifva bergslagens exportort.
Rikets Norra Landskaper hade förre Handlanden i Hernösand Hans Löfstedt hos mig anfört klagan deröfver, att, sedan den öfverenskommelse , hvarigenom han åtagit sig , att i stället för Ronden Olof Jansson i Nordanå ingå i NationalEeväringen ifrån år I814 till år 1819, emot en betingad Lega af Trehundrade Femtio Riksdaler RiksgäldsSedlar , blifvit vid BeväringsManskapets mönstring den 23 April 1814 af Konungens Befallningshafvande i Hernösand ogillad, hvaremot Kongl. Maj:t, i anledning af Olof Janssons anförde underdåniga besvär , uti skrifvelse till bemälte Befallningshafvande den 28 derpå följde Junii i Nåder förklarat, det Kongl. Maj:t funnit de öfver Löfstedts fräjd och duglighet till Krigstjenst företedde Betyg vara fullgiltige och derföre i Nåder pröfvat skäligt tillåta , att den emellan Olof Jansson och Löfstedt träffade öfverenskommelse, om den sednares iklädande af den förres Beväringsskyldighet, finge gå i verkställighet, samt att Kongl. Maj:ts Nådiga vilja och befallning vore , att Löfstedt, som, af Olof Jansson behörigen lejd, i hans ställe i Rullorne infördes; Så hade Olof Jans» 23° jfustiticeOmbudsm. EmbetiRerclttdser. son , som imedlertid sjelf måst viri Exerceringsmö et sig inställa , sökt rygga Contractet med [Löfstedt , och velat af den utfästa summan endast Tvåhundrade Riksdaler utgifva, i följd hvaraf Löfstedt , sorn ansett sig genom Herr Landshöfdingen» vållande vara i mistning af' Etthundrade Femtio Riks lalér, yrkat, det antingen bernälte Herr Landshöfding , eller Olof Janson, som Contractet ingått, måtte förpligtas berörde Etthundrade Femtio Riksdaler till honom ersätta.
— N:o 297. i anledning af så väl Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående f. d. Allmänna Magazins-fonden samt betalnings-vilkoreti för erhållna spannemåls-understöd, som åtskillige dervid afgifne yttranden samt i sistnämnde ämne väckte motioner. XVI. B. 91. A. 109. E. 23.. XVII. U. 164. A. 4o5. — N:o 298. i anledning af väckte motioner, rörande förändring uti de vid sistlidne Riksdag stadgade grunder för granskningen och approbationen af förslitne smärre Riksgälds-sedlar. XVI. B. 91. A. 10g. — N:o 299. i anledning af Herr Rosenblads, B., afgifne motion, rörande utdelning af Ridderskapets och Adelns Protocoll för föregående och innevarande Riksdagar. XVI. B. 91. A. 109, 2.49. — N:o 3oo. i anledning af återremiss å Nto 282. XVI. B. 91. A. 117. B. 249. XVII. A. 35. B. 164. A. 4o5. — N:o 3oi. i anledning af återremiss å J\:o 25.. XVI. B. 133. A. i58. ( 2o8 ) StatsUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: N:o 3o2. angående Herr Dalmans motion, att, af det vid sista Riksdag beviljade Extra anslag, bereda tillgång för Beväringens beklädnad. XVI. B. i38, 158. A. 237.