Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är således en garanti, att en viss summa är deponerad, och den får icke förminskas, emedan den måste vara stor, på det att banken må vara solid. Då cassan behöfver förstärkas, derföre att banken gjort mindre goda affärer, mäste nya tillskott äga rum, på det att alltid -|:delar af den från böl jan bestämda teckningssumman må finnas i allmänt förvar, sä att bolaget icke blott må alltid vara lika säkert, utan ock äga lika betydliga tillgångar mot slutet, sorn vid början af dess rörelse, och det kan ej komma i fråga att bestämmas i g §:n utan mäste stadgas i denna §. Hel annan är frågan om sedelstocken. Om 9 §:n skulle förstås såsom Frih. Cederström sagt, att grundfonden får anlitas till utgifna creditsedlars inlösen, så blir följden den, att bolaget rör sig med en fond först af 1,000,000, sedermera af t. ex. 100,000, derefter af So.ooo, omsider med 10,000, lill dess ingenting återstår; men då hvarje bolag bör vara starkt, och styrkan vinnes på sätt Hr Lefren föreslagit, så förenar pag mig uti hans åsigt. Hr von Hartmansdorff: Jag har anledn. att tro det 3:ne Stånd redan bifallit detta morn., och anhåller att Hr Ridd.Secrettn behagade upplysa om icke så förhåller sig. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att 2 mom. af 6 §:n blifvit bilället af samtliga de öfriga RiksStrn. Uppå derefter framställd propos, antog R. o. Ad. oförändrad! 2 mom. af 6 §:n i Utskuis förslag. 544 Den 20 Februari e. m, 7 §:n. Hr Mannerskantz: Af uppläsningen torde R. o. Ad. finna, att denna § icke står i full öfverensstämmelse med R. o. Ad:s beslut i i §:n litt. a i 7 §:n lyder: att inför rådhusrätten i den stad, der bankens liufvudcontor är beläget, i hufvudskrift förevisas, så väl den af K.
Ett suspensions-tilIstånd , sådant en ledamot inom Utskottet uti dess serskilda anförande åtsyftat, sorn ej vöre en verklig Cession , men i kraft hvaraf en gäldenär likväl skulle förnekas liqvidera sin förfallna skuld-förbindelse, lärer svårligen i verkställigheten kunna äga rum, derföre, att det ej utan ömsesidigt bifall kan blifva lagligt; och efter Utskottets tanka är det ingen följd af den Banko-Fullmägtige uppdragne Öfver-Styrelse öfver Götha Canal-Diskont, att Eullmiigtige emot Canal-Diskont-Direktionens beslut skulle kunna ålägga Diskonten att uppgifvas in Stats. Diskont-Drectionen bör sjelf känna siie lagliga förbindelser1, och det beror af densamma att i detta fall handla på sätt den tror sig kunna lagligen försvara. Deremot skulle ingenting snarare, kunna inleda Banken i en inöjelig ansvarighet, till de privata FordrlngsAgarne; än om Banko-Styrelsens inseende öfver Diskonten erkändes vara af ett så administrativt - Banko.Utskottets Betänkanden. 41 tivt omfång, att den kunde anbefalla Diskontens styrelse ett så väsenteligt steg. Banken bör härvid efter Utskottets tanka, så länge hufvudfrågan icke blifvit afgjord, ingalunda fram-, ställas i annan egenskap än sorn fordringsägare, för att såsom sådan, lika med alia andra vidtaga de åtgärder till bevakande af sin lagliga rätt, ornstnndigbeterne må påkalla; och det ankommer då på Diskont-Styrelsen eller Götha Canal-BoIag såsom principal och ägare af DiskontOctroyen, att sine skylldigheter fullgöra, eller i brist deraf, på Domarens mellankommande åtgärd, då den anlitas, att detn dertill lagligen förbi da, J
De skäl, hvarpå jag grundar min tanka, alt Betänkandet icke Den 27 Maji. 311 nu kan bifallas, skall jag rättnu hafva äran framställa. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, ansåg Ridderskapet och Adeln ej nödigt, att Betänkandet, som var vidlyftigt, och dessutom redan tryckt, beliöfde uppläsas. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, uppläste följande; Då Högloflige Särskilta Utskottet erhöllt det uppdrag, att föreslå grunder för indragningar i Rikets Embetsoch TjenstemannaStater, samt en förbättrad arbetsinethod, och föremålet egentligen var att bereda inskränkning i Statens utgifter, förmodade jag så mycket mindre, att Utskottet skulle utsträcka dess åtgärd till föreslående af hufvudsakliga förändringar i vår Statsförfattning, som Utskottet sjelf synes medgifva, att dess åtgärd varit, genomföreskrift, till förstnämnde afseende allena inskränkt; men om under en flyktig genomläsning af Utskottets Betänkande, jag icke mig misstagit, skulle icke allenast ali CollegialForrn, ali ansvarighet genom Collegial-beslut, upphöra, utan äfven alla mål mindre beredde, och blott efter föregången handläggning i mindre Departements eller Contoir, till pröfning och afgörande hos Konungen förekomma, i närvaro endast af Föredraganden och den SlatsMinister, till hvilkens Departement ärendet hörde; och ehuru det medgifves, att ärender - 312 Den 37 Maji. na afgöres långsammare vid nu varande Collegial-inrättning, är likväl deras utveckling och behöriga pröfning otvifvelaktigt säkrare, då flere Coll eg i i Ledamöter, under ansvarspligt, deras yttrande deröfver meddela, och då den stundom icke utan anledning öfverklagade långsamheten icke är en följd af Collegiala inrättningen, utan fel i tillsyn, att författningar till befordran af skyndsamhet icke efterlefvas, så bör derifrån icke hämtas skäl till upphäfvande af hvad som i en längre tidsrymd beredt en allmän nytta.
M:s nådiga disposition för behöfvandes undsättning i Transport 4,249,636; 12. 10. 4,513,380: 18,000: — -j 3,300: 692 Expeditions-Utskottets Förslag lill und. Skrifvelse> N.o 243. Transport 4,249,636: 12. 10. 4,313,380: missvextår, sä länge tull bestämmelserna i detta hänseende blifva oförändrade, och denna tullinkomst under åren 1846 och 1847 i medeltal utgjort 70,993 r:dr 26 sk. 6 rst, måste detta belopp, såsom inbegripet i ofvannämnda medium af tullinkomsten, derifrån afdragas med 70,993: 26. 6. hvartill kommer skillnaden mellan beloppet af vid innevarande riksdag beslutade nedsättningar uti import-tullinkomsten beräknad t till 56,289:17. 3. och af förhöjningar i exporttullinkomsten, antaget till 28,786:37.11. eller ' 27,502: 27. 4. tillsammans 98,496: 5. 10. hvilken summa, afdragen från ofvaunämde behållna tullinkomst-belopp, leinirar en återstod af 4,151,140: 7. — Vid betraktande af de liuktuationer i handeln, som icke sällan inträffa, hafva Rikets Ständer likväl icke ansett sig böra antaga tullinkomsterne till högre brutto-belopp årligen än . 4,075,000: 2:o Salu-accis af st åder ne. Denna statsinkomst, vid de båda sista statsregleringar»e beräknad till 11,000 r:dr, har i E. K. Ms nådiga proposition angående statsverkets tillstånd och behof blifvit, i anseende dertill att städerne Westerås och Stockholm, hvar Transport 8,588,380: Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Nu deremot vidtog man belt andra utvägar; den nyss anförda var för många för långsam, och i stället att öfverlemna åt de inhemska näringarne, att, på sätt som blifvit uppgifvet, sjelfve förskaffa sig för dem erforderligt både förlagscapital och rörelsecapital, dels drog man in utländska capitaler i mängd, genom det stora lån, som af bruksägares hypothekscassa på utrikes ort upptogs, och dels inrättade man, just samtidigt dermed, den ena privatbanken efter den andra, hvilka, byggda blott på creditens chimeriska grundval, beredde en alltför plötslig tillväxt i tillgången så väl ä lån, som å mynt. Sedan man redan bade antagit Biksbankens sedelstock böra vara något öfver trettio millioner, och man derigenom tycktes hafva förutsatt, att detta belopp skulle vara nog för landets rörelse, så ökades dock nu detsamma med minst en åttondedel, genom den mängd af nya sedlar, som af de uppkomne privatbankerne utsläpptes. Tillgängen på varan mynt blef härigenom för stor, den kunde ej följas af lika stark efterfrågan, och penningen måste derföre sjunka i värde, i förhållande till alla andra varor, som deremot alltjemnt stego i pris, mäste betalas med större mängd sedlar, oell med dem silfret, som är underkastadt alldeles samma reglor, som öfrige varuvärden. Den förökade sedelmassa, som på en gång tillkom, verkade derföre alldeles som ett premium lill utförsel af silfver; och delta förböjdes ännu mera, genom de nyss omnämnda alltför hastigt beredda nya tillgångar på län, som af både privatbanker och hypothekscassa erbödos den derefter ifrigt sökande allmänheten; ty den större lättheten alt genom lån erhålla penningar, mynt, måste naturligtvis utöfva nästan samma verkan, som om sjelfva myntmassan bade fått en deremot svarande tillväxt. 1 öfverensstämmelse med hvad nu blifvit sagdt, visade sig också ställningen vid 1840 och 1841 årens riksdag, ty redan då hade ganska betydliga qvantiteter af Bankens silfver gått ur landet, fastän de åter -dit bade inkommit, i form af lån lill brukägares hypothekscassa.
Jag reserverar min yttranderätt i frågan 0111 Länens 358 Den i5 December e. m. HusliållsSällskaper, äfvensom beträffande Bevillningsförordningen, då Grefve Spens’s Motion remitteras, samt anhåller att framdeles få inlemna mina åsigter rörande försvarsverket, så vidt de kunna afvika från hvad flere värde Talare här i ämnet yttrat. Lades på bordet. Herrlow Hejnne3 Georga uppläste följande: Af vigtiga anledningar får jag väcka den Motion, att i allmänna Lagen må, utan afbidan af nya Lagförslaget, genast införas det stadgande för förmynderskapsansökningar eller andra vigtiga handlingar, sorn kunna röra äfven tredje mans rätt, att då sådane ansökningar finnas vara, enligt vittnens intyganden, underskrifne med styrd handj vittnena tillika skola intyga, att den styrda bandens ägare eller ägarinna låtit vid redigt förstånd och med fri vilja styra handen, på lika sätt som är föreskrifvet för bevittnandet af underskrifter å Testamenten. Lades på bordet. Herr von Heynnej Georgj anförde skriftligen : I händelse Stalsoch Ekonomiutskottet! skulle tillstyrka bifall till Kongl. Maj:ts Den i5 December e. m. 359 Nådiga Proposition för Extra Rotar, att med Kongl. Maj:t ingå Contracter 0111 prassterandet af häst i stället för karl, föreslår jag, att uti Betänkandet derom måtte bestämdt föreslås, att den som vid krigs utbrott aflemnat en häst, dermed för hela det kriget skall anses hafva uppfyllt sin pligt, likasom om han lemnat en uppklädd karl; och att bestämdt måtte förklaras, att den som icke, af hvad orsak som hälst, afgifvit bifallande svar, mundlligen eller skriftligen, på Propositionen att prestera häst i stället för Roteringskarl, må anses ovilkorligen hafva nekat att i en sådan förändring ingå. Lades på bordet. Herr LefrenJohan Pehr: Jag anhåller få anmäla en Motion, angående införande af Inrikes Näringsfrihet och inskränkning i Utrikes Handeln, samt ber om tillstånd att en annan dag få uppläsa den, efter som den är något vidlyftig. Lades på bordet.
49 ånger, om man för 4,83 fois banor använder mindre bankbredd än 18 fot och lättare räler än 18 & per fot, för 4 fots banor mindre bankbredd än 15 fot och räler än 14 U per fot, samt för 3,5 fots banor mindre bankbredd än 13 fot och rälvigt än 12 TE per fot. Således får jag, i likhet med Öfverste Ericson ocb Kapiten Nordenfelt, framför allt förorda starka och väl byggda jernvägar, emedan dessa bäst leda till målet, som är säkerhet, snabbhet och besparing. Vidare synes af tabellen, att de mindre banorna inom vissa gränser eller vid den trafik, som beräknats 1,000,000 centner om året efter banans hela längd*) (omkring V4 af Belgiska jernvägsrörelsen), lemna den högsta ränta pä anläggningskapitalet och således i ekonomiskt hänseende äro fördelaktigare, dels emedan ett betydligt mindre kapital, under i öfrigt enahanda omständigheter, visat sig erforderligt till deras åstadkommande, dels ock att samma trafik lemnar en relativt större behållning på detta kapital, hvaraf åter följer att, enär jernvägarne endast äro medlet, ändamålet, som är trafikens underlättande genom lägre transportkostnader, kan antagas bättre vinnas genom de billigare smalare jernvägarne, än de kostsammare bredare. Det kan häraf tyckas, som skäl funnos, att än ytterligare inskränka spårvidden, för att minska anläggningskostnaderna. 1 fråga om belt korta banor, kan härtill svaras ja. Vid längre åter inträffar, till viss grad, ett motsatt förhållande. Det för en gifven nettotrafik erforderliga antal bantåg, som, enligt hvad Tab. visar, högst betydligt ökas med ett svagare byggnadssätt, vexer äfven nästan i samma proportion som spårvidden minskas **), så att om det för den antagna trafiken af *)
Riksd.Qrdn, likasom någon bordläggning af min framställning ej heller kan ifrågakomma, enär det är min rättighet att göra den gällande såsom, contra-propps, till en motsatt eller annan åsigt. Gr. Cronhjelm: Frih. Cederström har nu sjelf' gifvit sitt yttrande den naturliga ordning, hvaruti det bort framställas, då han tillkännagifva, att han vid hvarje utlåt, ämnar framställa sin opinion såsom contra-propos, Men om Hr Frih. ville haft sin contrapropos. till utlåt. N:o 17 afgjord, innan, u,tlåt. ännu blifvit till afgörande företaget, hade sådant varit form.styidigt, och det yar derföite jag begärde förslaget på bordet. Jag troi; således, att Hr Frih. sjelf ådagalagt oriktigheten af sitt första yttrande.. Frih. Ehrenborgh: Det är i anledning af den motion, Gr. Frölich framställt, spm, jag begärt ordet. Jag förenar mig nied motionären uti den anhållan, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes, antingen förp eller efter föredragningen af Utlåt. N;o. 16, till It. o. Ad, göra den hemställan, huruvida R. o. Ad. förenar sig uti Hr Gr. Fvölichs anhållan, att en Önskan, mätte till Bancooch L.agUtskai framställas att, så skyndsamt som det sig göra låter, till R. St. inkomma med förslag till. lag för enskilda credit-rörelseu i landet, hvilket jag anser vara af vigt just derföre, att, sedan, vi beslutat vealisationcu, \i må komma till ett lyckligt och väl ordOndt system för vår enskilda rörelse, och jag gör denna an - D c n a3 Juli f. m. i3 hållan så mycket hellre, som jag hoppas, att vi derigenom kunna komma i tillfälle att i sammanhang med denna afgöra frågan om tysta förmånsrätterna, emedan jag förmodar, att LagTJtsk. i dessa dagar afgör äfven denna fråga, så att R. St. snart kunna vara i tillfälle att fatta sitt beslut i en fråga, hvarpå folkets väl och trefnad beror. Frih. Cederström:
— Säg dem en gång. Matilda fläktade sig med näsduken. — Evighetsbegäret, sade hon — men något inom henne skrattade ett förtviflans skratt åt denna nya vapenlek. — Misstag Matilda — hvar vill du göra af mig? I fantasin, i mina poetiska drömmar vill jag sträcka ut åt alla håll. Det osynliga är utmärkt som dekoration, men föröfrigt känner jag ingenting — det svär jag dig! Jag har tum för tum vuxit ifrån det — jag har funnit mig själf på ett helt annat plan ... Det fanns en tid, då jag skrek efter evigheten, jag brukade säga, att om också ingen annan på jorden blefve odödlig, så skulle jag slita ut ur Guds eget hjärta min odödlighet — men det föll af mig som ett skal — fantasier bara. Nu försäkrar jag dig, att mitt högsta begrepp om lycka är att förintas ... bli träd — eld — jord. — Åh, du är inte tillfreds, Ada, något fattas dig. Ada steg upp och började ordna sitt hår. — Mitt lif vill jag ha så fullt och rikt jag kan få — sedan — farväl och tack för hvad som varit! — Du är ju absolut hedning — Naturligtvis — jag är ju konstnär. — Åh — började Matilda. — Kära — Ada upphörde att betrakta sitt ansikte i spegeln — hvad har den förtärande elden att skapa en skönhetsvärld, att göra med synd och moral? Hvad har all din heta lifslängtan ... amerikansk stimulus och det där ... att göra med det? Känner du inte, att om Kristus skall växa större, så måste det andra förminskas? — Se på den stora kristna konsten ... Ada brast i skratt och lade bort kammen. — Nej har du hunnit bli så rustad? Tänk då på själfva skapandets den konstnärliga koncipieringens saliga ögonblick, tänk på lifvets högsta ögonblick: kärleksmomentet! — då du bara sträfvar att vinna dig själf — Tror du det går, att komma till vår Herre och säga: I nästa ögonblick, när lifvet inte längre är så rikt, då ska jag inte älska det så högt, att jag inte kan mista det?! — Hårklyfverier! — Tack du — centralpunkter är det — vi gå dagligen öfver sådant där som öfver sand och grus. — Kraften till det goda då?
Vinden blåste från östgötasidan och kändes starkare ju mer Oxygen höjde sig, ty han fortfor att söka högre luftlager, i förhoppning att Apollonides icke skulle våga följa honom, men då detta hopp ej förverkligades, kände han sig fast i sitt beslut att söka på något sätt göra sig af med honom för altid. Han saktade farten och sänkte sig närmare vattnet, just åt det håll där Apollonides för tillfället fann sig, fast ännu djupt under honom. En vild beslutsamhet lyste ur hans ögon. »Oxygen!» utropade Aromasia med förskräckelse. Hon tycktes ana hans afsigt. Men Oxygen lyssnade icke till varningen. Han styrde rakt ned på skalden hvilken med förvåning märkte Oxygens velociped öfver sitt hufvud. Blott ett ögonblick till, och en sammanstötning hade varit oundviklig. Det var som när örnen slår ned på sitt rof, och detta omöjligt kan undgå sin fiende. Men i det ögonblick som skulle vara afgörande, lyckades Aromasia gifva en hastig vridning åt styrskrufven, och Oxygens velociped susade förbi Apollonides i vild fart ned åt. Rörelsen af Aromasias hand hade varit så hastig och äfven så kraftig, att Oxygen icke kunnat förekomma henne, och hans öfverraskning var så stor, att han glömde att åter sätta sig i besittning af styret, hvilket Aromasia efter den lyckade vridningen åter släpt. Velocipeden var lemnad åt sig själf och fortfor att rusa ned åt med förfärande hastighet. Det svindlade för Aromasias ögon. Vindens styrka hade ökats. Vettern hade plötsligt ändrat utseende. Ytan såg mörk och hotande ut och vräkte med väldiga vågor. Man hörde böljornas fräsande, och skummet stänkte högt upp. Inom några ögonblick skulle velocipeden borra sig ned bland detta skum och ohjälpligt sjunka i djupet. Men Oxygens starka hand hade åter fattat styret, och med bägge fötterna arbetade han så kraftigt på stigningsmekaniken, att fordonet åter höjde sig. Vinden hade kastat om till nordlig, och i det lägre luftlager, hvaruti de nu funno sig, kunde Oxygen, oaktadt alla ansträngningar, icke åter styra samma kurs som nyss förut.
Skjutsstail-lyckan om 5 tunnland 7,4 kappland, som å tillförordnade förste Landtmätaren Gustafssons förut omförmälda karta är utmärkt med Nilis 1, 2, 3 och 4 samt omgifves i norr af den från Sege å framledda kanalen med en bank af 6 alnars bredd, hvilken på kartan äfven är utsatt och icke i denna öfverlå telse inbegripes; i öster af den väg, som kommer att anläggas från östra Förstadsgatan och sträcker sig öfver tomten N:o 8; och i vester af den staden tillhöriga s. k. Schougska lyckan. 3:o. Kongl. Majit och Kronan åligger alt sina i lista punkten omnämnda två byggnader borttaga och platserna afrödja. 4:o. Staden åligger alt försätta den afträdda delen af Skjutsstall-lyckan, 5 tunnland 7,4 kappland, i det skick, att den vid skeende besigtning, som af Kongl. Krigskollegium förordnas och hvarvid stadens ombud äfven eger tillstädesvara, befinnes till fot-exercis begagnelig. 5:o. Jordarne afträdas å ömse sidor den 1 Januari 1864, då hvad.i 3:dje och 4:de punkterna är föreskrifvet bör vara vederbörligen verksläldl. 6:o. Skulle vid denna tidpunkt af personer, som jordarne under arrende innehafva, möjligen framställas anspråk på ersättning, åligger ersättningsskyldighet i sådant fall endast den, som jorden afträder. 7:o. I öfrigt är stadgadt och öfverenskommet: a) alt den i lista punkten omnämnda väg i förlängning af Vestergatan skall till allmänt begagnande af Kronan och staden, till hälften hvardera, försvarligen stensatt underhållas; b) Den å vestra betesmarken, 52 tunnland 26,6 kappland, nu befintliga markväg från öster till vester samt derifrån erforderliga vägar till både stadens i norr derutmed belägna strandmark och enskildes i söder angränsande jordar, hvilka alla vägar äro å Expedilions-Utskottcts Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 53.
Hvad skulle väl folket säga, om J, konungens kammarherre och sonen af den man, som, näst hans nåde sjelf, var högste mannen i detta land, om J just nu skulle resa bort. Skulle de icke tro, att vår herre och konung icke äger hvarken vilja eller makt att försvara Finland, utan lemnar det vind för våg. Detta vore i sanning att förråda konungens slott och land.” Johan steg opp, stödde sin hand mot bordet och sade: ”Visste jag, att jag skulle till något gagn vara, så ville jag visst icke resa. Förråda ens min konungs hund, ville jag ingalunda, mycket mindre hans slott och land. Kan jag, med min ensamma person, göra någon nytta, så vill jag gerna qvarstadna och med finnarne våga mig i den farlighet, som dem af hertigen kan förestå.” Arvid Eriksson fattade Johans hand och utbrast glad: ”Se, unge herre, det är taladt som jag af eder väntade, och som en rättskaffens konungens man egnar. Hoppas jag dock att icke inleda eder i allt för stor farlighet. Min egen hatt tänker jag dock ej sitter mycket fast, om hertigen, det Herren afvände, skulle få öfvertaget; men är det så, så må man glader lägga hufvudet under för sin kung och sin heder. Och dermed Gudi befallat. Tiden väntar på ingen, jag bör icke vara borta från min plats.” Under vänligt samtal följde Johan sin gäst ned till hans båt, och fyra raska roddare förde honom snart åter till Åbo. Den unge Johan ville än en gång se de ställen, han på det vackra Qvidja mest hade älskat. Han for omkring och såg huru alarne speglade sig i sunden och huru björkarne sakta skakade sina gröna lockar. Men hvad han nu tänkte på, det förtrodde han icke ens sin gamle, trogne Johan Bertelson, som skötte de lätta årorna. Fröjdades hans tankar af den fägring, som omgaf honom, af solens glada sken mellan lunderna, och af vattnets stilla plaskande mot de grönskande stränderna, eller tänkte han på moder och systrar, eller gingo hans tankar ännu längre bort, till de strålande ögon, som kanske skulle fördunklas, om han icke mera skulle återvända? Hvem kan tyda den unges tankars lifliga spel?
Den 28:de punkten har af Presteoch BorgareStm blifvit bifallen, men af BondcSt. gillad med förändring af Bankens grundfond från 5 till 44 million r:dr. 28:de punkten blef af R. o. Ad. bifallen. 2g: de punkten: att nämnde belopp af 5,000,000 r:dr städse i framtiden bibehålies såsom en Bankens grundfond dymedelst, att möjligen inträffande capital-förmi nskningar v*arda godtgjorda med de årligen ingående vinsterna. Underteckn. Ridd.Secret.: Presteoch BorgareSttn hafva bifallit 2g:de punkten, och BondcSt. har gillat den med nyssnämnde förändring af Bankens grundfond från 5 till 4g million r:dr. 2g:de punkten blef af R. o. Ad. bifallen. 3o:de punkten: att åt Bancostyrelsens klokhet och omtanka må varda öfve riem na dt att begagna de i Bankens vård från riksdag till riksdag qvarstående vinstmedel, då tillfälle dertill gifve s, till förökande såväl af silfver fond som r örelsecapital. Underteckn. Ridd.Secret.: Den 3o:de punkten är af alla tre de öfriga RiksStm bifallen; dock har BondeSt. dervid gjort följande tillägg * såsom ett nytt morn.: ”1 annan ”väg eller ordning, än sorn nu blifvit stadgade, må Banco”styrelsen icke i någon lånerörelse eller försträckning sig inlåta. ” 3o:de punkten blef af R. o. Ad. bifallen. Slutmeningen, så lydande: Hvarjemte Utsk. *4 Den i Augusti f. ra. slutligen får tillstyrka R. St. att, med stöd af 86 § Reg.F., jemn förd med 2 §4 morn.