Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En omständighet, hvarå, i sammanhang med frågan om uppbörden, uppmärksamheten bör fästas, är den åtgärd för vinnande af controll å dess riktiga levererande, som nu är vidtagen, derigenom att fogdens qvittenser, för att vara gällande, skola af häradsskrifvaren annoteras, hvarförutan den skattskyldige äfvenlyrar att, i händelse af lippbördsmannens bristande redovisning, beloppet ånyo betala. De liqvider, som verkställas vid uppbördsstämma, kunna naturligtvis lätt conlrolleras. och vederbörlig annotatioa 3i2 Don 7 Mars c. m, då utan svårighet erhållas. Helt annat ar deremot förhållandet med hvad som efter stämman erlägges och säkerligen i hvarje fögderi gör ett ej obetydligt belopp. I afseende å dessa liqvider är det i hög grad obilligt att fordra, det den skattskyldige skall, för annotations erhållande, begifva sig till den ofta långt aflägse boende häradsskrifvare!!, och möjligen göra flera resor förgäfves, hvarigenom för mången tidsuppoffringen och kostnaderna för dylika resor skulle öfverstiga utskyldsbeloppet. Man kan derföre med skäl fordra, att controllen å Kronans uppbördsman skall upphöra alt vara i så många fall, som nu, antingen en anstalt utan påföljd eller i hög grad betungande för de skattskyldige. Ändamålet torde ock kunna vida säkrare vinnas , derigenom att, på enahanda sätt som nu tillgår uti Stockholms stad, för hvarje debetsedel ulfandas ett betalningsbevis, samt att alla dessa, jemte uppbördsboken, insändas till Konungens Befdi.de, bok upplager, furses med en särskild stämpel, hvarförutan de icke äro gällande. Visserligen skulle derigenom uppstå ett något ökadt besvär; men då qviltenserna kunde tryckas, samt endast n:r, namn och summa skrifvas, blefve det ej betydligare, än att häradsskrifvarne vore derföre ersatte genom befrielse ifrån skyldigheten att bevista uppbördsstämmorna och föra särskilda anteckningar öfver verkställda liqvider. Man blefve ock derigenom betryggad emot sådana, visserligen icke omöjliga händelser, att skiljaktighet emellan uppbördsboken och de skattskyldiges debetsedlar förefunnes.
Hvad slutligen angår den af samme motionär jemte Peter Mårtensson väckta fråga, att ett Reglemente för fjerdingsmän måtte varda ulfärdadt; så och då Rikets Ständer, enligt oivanåberopade skrifvelse, ansett fjerdingsmännens befattningar, såsom rent municipala, men, enbet hvad inom Utskottet upplyst blifvit, fjerdingsmännen i flera orter af Riket äro ålagde åtskilliga bestyr, hvilka ej såsom municipala kunna betraktas, t. ex. att biträda länsmannen vid kronoskjuts, verkställa utmätningar, indrifva efter uppbördsstämma utestående restantier, uppbära dessemellan påkommande utgifter, såsom saköre-medel, riksdagsmanna-arfvoden, m. m., samt det dessutom synes vara af synnerlig vigt, att menigheterne, om de skola aflöna fjerdingsmännen, äfven må sältas i tillfälle, att känna beskaffenheten Mim. Bcsvoch Ii och vidden af de flera serskilda åligganden, hvilka både kunna och böra ål dem uppdragas, föreslår Ulskollet, alt Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att en författning må blifva utfärdad, som närmare bestämmer de åligganden, hvilka af fjerdingsman böra ombesörjas, samt de friheter från vissa servituter, som de för denna befattning .böra få tillgodonjuta. Slockholm den 31 October 1844. Häremot anmäldes följande Reservationer, nemligen: Iso af Herr Friherre Hamilton_, Hugo: ”Utskottet har uti detta Betänkande, till följd af en genom den förseglade sedeln afgjord votering, förklarat, att den ifrån ålder såkallade Krono-fjerdingsmasnljensten är en rent municipalbefattning, och lill stöd för denna förklaring åberopat ordalagen uti R. Slrdrs den 23 Sept. år 1840 afgifna underd. skrifvelse
Riksens Häglof. Ständers Stats-Utskotts Utlåtande , i anledning af Kongl. Maj:ts JSådiga Remiss, angående medels uppförande ä Stat, till bestridande af Inquarterings-Penningarne för Götheborgs Escadren. Ijfter det Riksens Höglofi. Ständer vid denne Riksdag, i anledning af Fullmägtiges för Götheborgs Stad motion om befrielse fran utgörandeaf inguaitering åt någon del af Arméens Stat-TJtsiottets Betänk anden. 1/2 5 Flottas Götheborgs Escadre, ansett denna Stad böra sadan befrielse tillgodonjuta, och att alltså nödige medel till afgiftens bestridande borde vid regleringen af 3:dje Hufvud-Titulns anslag, å Stat uppföras, men för öfrigt öfverlernnat pröfningen och afgörandet utaf förevarande ämne till Kongl. Maj:ts, Nådiga åtgärd; så hafva i detta hänseende Fullmägtige från nämnde Stad Herrar Sam. Arvidsson, Zach. Fideherg och Eric M. Leffler i underdånighet anmält ärendet hos Kongl. Majit, som deruppå i Nader låtit genom Hess Förvaltning af Sjö-Ärenderne infordra uppgift på den Personal vid Götheborgs Escadren, som till inqvartering är berättigad och uti Kronans hus icke kan inrymmas; hvilken uppgift Kongl. Förvaltningen uti underdånig skrifvelse den 34 nästledne April insändt; Och har Kongl. Maj:t derefter genom Remiss den 2 8;de i samma månad, täckts öfverlämna liandlingarne härom till Riksens Ständers Stats-Utskott. Af omförmäldte Uppgift har Stats-Utskottet inhemtat personalen, sorti vid Götheborgs Escadren saknar rum i Kronans hus eller inqvartering in natura samt alltså, i följd af Riksens Höglofl.
Af fullmägtige bör såsom allmän grundsats iakttagas, att så väl vid den årliga aflönings-statens upprättande, som vid bestämmandet af öfrige — i fullmägtiges protokoll fullständigt intagas. 7:o Alla större upphandlingar för brukets behof skola antingen i allmäuna tidningarne kungöras samt anbud derå inbegäras, med uppgift å prisen så väl vid levereringen i Stockholm, som i händelse af dess verkställande å bruket, eller ock, om sådant är med brukets fördel mera förenligt, ske under hand, genom bruksstyrelsens försorg; börande, då denna sednare åtgärd begagnas, skälen derför i fullmägtiges protokoll upptagas. Anskaffande af effekter — åt bruksstyrelsen. För öfrigt iakttages —* befintlig räkning. 8:o E anko-Uiskottcts Memorialt N:o f)3. 9 8:0 Förråden vi«i Tumba — —- — minst livart femte år. Jemte den kontroll, sorn innefattas uti förvaltarens och pappersmästarens gemensamma vård öfver brukets i Slockholm befintliga förråd, tillhörer brukets vaktmästare derstädes en redovisande ansvarighet för detsamma. 9:o Sedan bokslutet för det föregående året blifvit uppgjordt, sammanträda fullmäktige, samfäldt eller genom deputerade, på Tumba, så väl —* — —- från de uppgjorde föislagen. 10:o Fullmägtige skol», före nästkommande lagtima riksdag, låta utarbeta och för Rikets Ständers då sammantiädande liiiiko-ulskott framlägga löislag till föreskrifter lör framtida hushållningen \il Tumba bruk i allmänhet, samt införa sådan ordning for bokföt ingen vid bruket, hval igenom ökad kontroll » bruksförvallningeii på stället kan vinnas; i hvilket afseende jemväl bör iakttagas, att faktiske uigifterne för och inkomslerue af jordbiuket vid Tumb* blifva specifikt bokförde å derför upprättad t serskild konto. Stockholm den 28 Juli 1848. Eili. till R. St.
Direktion försländigades att insända., för att Rikets Ständers Revisorer tillställas, nödiga handlingar; 2:o Frågan om Kanonierkorpsens beklädnads m. m. ställande på passevolans, förklarades af uppgifna skäl icke kunna bifallas. 3:o Rikets Ständers hemställan om afskrifning af i räkenskaperna balanserade 20,000 R:dr för 1836 års ruslnings-anstalter, ansågs icke leda till någon vidale åtgärd, enär afskrifningen redan skett. af d en 15 Maj 1845, angående uppförandet af en fyr å skäret Understen (205). 1845 den 3 Juni i underdånighet föredragen och remitterad till Förvaltnin » O O gens at sjöärendena underdåniga utlåtande, hvilket den 4 Juli 1845 inkom, hvarefter den 31 Juli 1845 målet afgjordes, och Rikets Ständers underdåniga hemställan bifölls. Sf:o af den 23 Maj 1845, om förändrad beräkningsgrund för Båtsmans-vakansafgift af nyroterad jord inom Blekinge län (228). 1845 den 19 Juni i underdånighet anmäld samt remitterad till Förvaltningens af sjöärendena och Kammarkollegii underdåniga utlåtande, hvilket ännu icke inkommit. Stockholm af Kongl. Sjöförsvars-departementet den 25 Oktober 1847. W. Gynther. Uppgift Bil. lill R. St. Justitie-oviludsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. 17 Uppgift på de underdåniga Skrifvelser af Rikets Sländer vid 1844 och 1845 arens riksdag, hvilka till Kongl.
Om i stället att nu säljaren anskaffade löftesman, förhållandet varit sådant att, å kontraktet blifvit tecknad borgen för den betalningsskyldighet, köparen sig åtagit, samt säljaren till fullo lefvererat jernet, men köpåren brustit i erläggandet af betalningen, månne väl då — 76 — löftesmannen skulle kunnat befrias från säljarens kraf på den grund, att köparens förbindelse icke var någon annan än att lemna penningarne emot jernet och att derför löftesmannen endast varit pligtig att emot erhållande af jernpartiet utgifva penningebeloppet? Hade så blifvit dömt; månne icke då denna dom skulle förekommit rätt sällsam? men någon förändring i löftesmannens ställning lärer väl icke kunna härledas derifrån, att han borgat för säljarens, och icke för köparens åtagande. Ombudsmannen vid en af Privatbankerna instämde, å Bankens vägnar, till Kämnersrätt en afliden persons sterbhusdelägare med påstående, att dessa måtte åläggas att utbetala 500 R:dr banco, som den aflidne skulle på uppoch afskrifningsräkning i Banken lyftat utöfver. der insatte medel; hvarjemte ränta å det utsökta beloppet fordrades. Ofver detta påstående dömde Kämnersrätten, att då de utaf den aflidne utfärdade assignationer, på hvilka Banken grundat sitt kraf, innehöllo anvisning att utbekomma deri omförmälta belopp af medel, som den aflidne hade i Banken innestående och Banken således då den accepterat invisningarne måste anses hafva erkänt riktigheten af den fordran, hvarpå den aflidne anvisat utbetalningarne, helst i motsatt fall, enligt Bankens reglemente, någon utbetalning icke fått äga rum, blefve käromålet såsom obestyrkt ogilladt. I anledning af den å Bankens vägnar emot detta utslag fullföljda talan, yttrade Rådstufvurätten, att Bankens Ombudsman ej haft annan bevisning att åberopa än förenämnde assignationer samt ett utdrag af den aflidnes räkning med Banken. A sterbhusets sida hade deremot icke blifvit medgifvet, hvarken att den aflidne utfärdat assignationerna eller att han för dem uppburit valuta och sådant vöre ej heller af Banken lagligen styrkt.
1828 befriades hospitalsfonden från alla bidrag till länslazaretten. Med undantag af kollektmedlen, hvilka äro en obetydlighet och äfven i de folkrikaste län,' som t. ex. Calmar (med 200,000 inv.) utgå med högst 500 R:dr årligen, äro lazaretten blottade på alla medel för uppfyllandet af sin bestämmelse, såvida de icke kunna erhålla något af öfoerskotten å kurhusafgifterna. Under det kurhusen ega medel att fullt uppfylla sin bestämmelse att afgiftsfritt vårda dem, som äro behäftade med venerisk smitta, bero lazaretten, hvilkas ändamål synes vara att till vård emottaga sådana sjuke, hvilka genom beskaffenheten af deras sjukdomar eller till följd af yttre förhållanden, icke kunna behörigen vårdas i deras hem, helt och hållet af de smujor, som falla ifrån kurhusen. Det kan visserligen ej nekas att veneriska sjukdamen är en vidt utbredd landsplåga, som alltför väl tarfvar att bekämpas på sätt som sker, men det kan icke heller nekas, att en mängd andra sjukdomar minst sagdt lika liih. till R. St.. Prot. 1802—1863. 11 Sami. 3 Afd. 24 186 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ./'V?' 88. mycket påkalla den kristliga kärlekens oell det kristliga samhällets uppmärksamhet. Det är upprörande att veta. att på flera lazarett ingen emottages utan betalning, och att den fattige sjuke, som behöfver vård på sjukhus, mäste förgås, emedan han ej kan betala, eller ock att, i de fall. då församling skall erlägga betalning, man dröjer med hans försändande till sjukhus i det längsta, då all hjelp kommer för sent. Det är derföre af högsta menskliga nöd påkalladt, att åtgärder af Statsmagterna vidtagas, för att sätta landets offentliga sjukvårdsanstalter i stånd att i någon högre mån kunna uppfylla sin bestämmelse.
Hvad åter angår stadgandet, att ingen rote må alltför mycket betungas, anser jag det så obestämdt och sväfvande, att det svårligen af någon embetsmyndighet kan rätt tillämpas. Af dessa skäl önskar jag att den nu gällande författningen må uti denna punkt förblifva oförändrad.» Häruti instämde Herr C. G. Uggla, Herr Otto Adelborg, Prostarne Landgren, Collén, Ljunggren, Millen och Otterström. Ålim. Besvärsoch Ekonomi-Vlskotlcls Betänkande N:0 88. 13 2:o af Herr Stolpe, som yttrade: »Instämmande uti motiverne till Herr Prosten Emanuelssons reservation, tror jag dock att möjligheten för fattigförsörjningens ordnande rotevis bör något mer underlättas, än stadgandet härom uti nu gällande författning medgifver. Detta stadgande tillägger hvarje röstegande i sockenstämma ett veto mot en sådan reglering, hvilket innebär ett nästan absolut hinder deremot. Mig synes det vara nog, om detta veto får tillkomma pluraliteten inom hvarje af de fattigvårds-rotar, i hvilka församlingen kan blifva föreslagen att indelas. Ett sådant stadgande bör med skäl anses innehålla tillräck o O lig garanti mot en rotes oskäliga betungande, hvilket efter min tanke icke inträffar med förslaget om besluts fattande genom minst två tredjedelar af de afgifna rösterna, emedan det lika fullt lätteligen låter tänka sig att en till särskild rote indelad trakt af socknen, der de fattiga företrädesvis valt sitt tillhåll, blifver af de öfrige socknemännen öfverröstad. Det är nyttigt att sjelfva vården om och uppsigten öfver de fattiga inskränkes till så trånga kretsar som möjligt, emedan denna vård då kommer att närmare sammanhänga med familjlifvet, hvaremot den jemna fördelningen af fattigvårds-tungan har en alldeles motsatt fordran. Men då sjelfva uppsigten blifver verksam endast i den mån de som skola utöfva densamma hafva deraf omedelbar nytta och heder, eller ock motsatsen, är klart att uppsigtens och underliålls-skyldighetens sammanföring inom samma kretsar kraftigast befordrar fattigvårdens ändamål.
Ett ja, min far, det flyger ej med fjärilsflykt på tungan, det tusen nycker, tusen skygga tankar besegra måste, som så länge bry oss, tils man tar mod och säger: här min hand! (Räcker handen åt Johan Fleming). JOHAN FLEMING. Du ljufva hand! Hur har du icke låtit mig vänta uppå dig! Än darrar den, som om den bort sig ville från mig rycka. (Kysser Sigrids hand). Så tar jag denna pant uppå min lycka. Nu finnes ingen sorg och saknad mer, och kvällens fest, som ämnad var att fira mitt afsked, du förvandlat i en fest, där kärleken är värd och fröjden gäst. SIGRID. Här är så kvaft i denna tunga sal! Hvar är din moder? Låt oss gå till henne! JOHAN FLEMING. Kom hällre ned i slottets trädgård då! SIGRID (undvikande). Re'n börjar aftonrodnan västern måla, och höstens blommor hälft förvissna stå. JOHAN FLEMING. Ser du på dem, de vakna upp och stråla. (Sigrid och Johan Fleming gå). Elfte scenen. Katri. Arvid Stålarm. Daniel Hjort. STÅLARM. Gå lätta ungdom med din lätta oro! Här, Daniel Hjort! Skrif dessa bref i ordning! De skola hän till alla väderstreck, hvarhälst vi ha en stridsbror rask och käck. Slut blir med frid och ro i slott som tjäll, men gladt vi skola fira denna kväll. Hör svenner! (Betjäning inkommer). Tänden ljus, låt lampor glimma! Snart strida vi, nu njuts en sorglös timma. (Går, förenande sig med ankommande gäster. Festlig upplysning. Musik höres utom scenen). Tolfte scenen. Katri. Daniel Hjort. Fångvaktaren. FÅNGVAKTAREN. Hvart nu så upprörd, mäster Daniel? DANIEL HJORT. Du! Så! någon fins, som märker också mig, och denne är fångvaktarn, mannen från de här i hvalfven lefvande begrafna. En passlig man! Hvad vill du här? FÅNGVAKTAREN.
Ofvertygelsen härom delas säkert af många; men jag hemställer lill den värde talaren, huruvida han med dessa åsigter icke snarare skulle komma lill del resultat, att qvinnan heldre borde uppfostras i hemmet, under den moderliga omvårdnaden och tillsynen, än uti folkskolorna, låt vara med qvinlig uppsigt och lärarinnans undervisning. I alla fall, huru skola dessa lärarinnor anskaffas? Skola menighelerne finnas benägne aflöna sädane, jemte lärarne? Att förmoda alla folkskolelärarne vara gifta, lärer väl, med kunskap om deras små lönevilkor, ingalunda kunna lagas för gifvet, fastän motionären tyckes räkna derpå. Och om atlöningen än medgifver bosättning, månne skolelärarefrun alltid har anlag för barnundervisning? Och huru vill man ålägga kommunerne alt hygga dubbelt så många skolrum? Vid dessa och andra svårigheter i utförandet, har det icke synts Utsk. verkställbar!, att å motionen tillstyrka afseende. Det är möjligt, att Utsk., mera än som skett, kunnat behandla det inre af sjelfva frågan, och icke endast hälla sig till den ekonomiska sidan deraf. För att ernå en mera fullständig utvidgning af förhållandet, vill jag alltså icke motsätta mig en ålerremiss; dock skulle jag tro att Utsk. svårligen lärer komma till annat resultat, än hvari det första gången stadna!. Ty någon olägenhet af den gemensamma läsningen för gossar och flickor har Utsk. icke försport hafva uppkommit; skulle verkliga anledningar till ändring härutinnan pä något ställe förekomma, mätte de likväl ej vara allmänna; ehuru djupt än det onda må vara rotad t; och torde i sadaue fall, dem jag tror vara sällsporda, vederbörande skolslyrcl - 188 Den 29 Maj. ser vidtaga nödiga anstalter till hämmande af en så tidig och beklaglig lättsinnighet; särskilda läroslunder, m. m. blifva då visserligen för tillfället af nöden. Något allmänt stadgande anser jag ej derom behötligt. Hr von Hartmansdorff:
Indragna och anslagna nummer uppsättas med ryttare, med undantag af dem, som fordras att göra underofficerare och spel beridne samt för att underhålla en hingst å sqvadron. Nuvarande kavalleriregementen och corpser bibehållas. Kavalleribataljonerna i allmänhet formerade på 4 i stället för 5 sqvadroner, med undantag af husar-regementet »Konung Carl XV», som fortfarande förblifver på 6 sqvadroner, och lifgardet till häst, som ökas med 2 sqvadroner. Hvarje kavalleri-bataljon får 4 sqvadron-chefer, 2 andre ryttmästare, 12 subaltern-officerare och 20 underofficerare. Artilleriet består af en corps, med befordran iuom hela corpsen, fördelad i tre brigader, förlagde i Stockholm, Göteborg och Kristianstad. Fältartilleriet består af 33 batterier å 6 kanoner, tillsammans 198 kanoner, eller i8 utöfver nuvarande antalat. Af de 33 fältbatterierna äro 16 alltid färdiga att rycka i fält, hvartill fordras 2,188 hästar, hvilket antal, sedan artilleriets hästar pä fredsfot blifvit ökade från 372 lill 128, fylles dels med s. k. rusthållshästar, dels med genom kontrakt för ett krigstilIfälle betingade hästar. En mindre tillökning i artilleriets stamtrupp, hulvudsakligast för att bereda tillgång ä underbefäl vid artilleriets försättande på krigsfot Ingeniör-trupperna ökade från nuvarande 2 till 6 kompanier å 200 man, på 2 bataljoner, en sappör-bataljon och en pontonier-bataljon, med 6 i stället för nuvarande 3 brygg-ekipager. En generalstab bildas med en chef, tillhörande generalitetel, och 34 officerare, af regementsofficers, kaptens och löjtnants grad, med löner på stat i staben, men alla löjtnanter och kaptener qvarstående utan lön, med befordringsrätt vid regementen och corpser. Topografiska corpsen införlifvad med generalstaben.
Denna ö med sina öfverallt ägande långgrunda stränder, sin från berg fria mark, sina skogar och sitt betydliga afstånd från fasta landet, synes vara ditlagd för alt tillfredsställa de olika opi - Doll 4 Mars f. m. 39 möner, som nu råda, rör:de brottslingars blifvande behandling. Den skulle säkert komma, att ej blott på den fallne, eller den från fängelset återkomne förbättrade brottslingen , dess anhöriga och kamrater, utan äfven på den endast till brott benägne, verka lika afskräckande, som en deportationsort i andra verldsdelar, utan att derföre blifva ett föremål för statsmannens, philantropens eller den rättslärdes betänkligheter; den skulle nästan fullkomligt trygga den fria och sedliga medborgaren för vådan af den, i fall det blefve möjligt, ur fängelset förrymde fångens oförmodade öfvervåld , på sin höjd blottställa honom för den hemska åsynen af brottslingens i vågorpa flytande lik; den skulle kunna bringa straffsystemet till en hittills ouppnådd fullkomlighet, endast möjlig i de länder,.som äro nog lyckliga att äga en lika belägen plats; den skulle slutligen derigenom blifva ett föremål för den fria medborgarens och mången brottslings välsignelser. På alla dessa skäl föreslår jag vördsamt R. II. St.: t:o att för Statens räkning inköpa Gottska sandön, hörande till Gottlands län för den summa af 200,000 r:dr b:co, sorn nu vai’, ägaren deraf förklarat sig nöjd alt nu taga, i ändamål att å den uppföra en straffoch correct.-inrältning efter Pennsylvanska systemet; 2:0 att dervid besluta , att denna ö sedan icke må, till någon, vare sig större eller mindre del, fä upplåtas lill begagnande af enskild person, utan endast nyttjas af kronan, men dervid i främsta rummet för correctts-inrättningens behof; 3:o att köpet derutaf må, så fort ske kan, uppgöras, på de med Statens fördel mest öfverensstämmande villkor, som kunna erhållas; samt slutligen 4:o att besluta uppförandet af enprovisionel hamnbyggnad derstädes. Skulle R. H.
Jag vill dessutom säga några ord om Hr Printzenskölds haltande jemförelser. Om några jemföreiser halta så är det den, att alla vilja hafva en regering och att alla måste bidraga till regeringen i förhållande till sin ställning, hvadan således alla fartyg skulle bidraga till lotsarnes aflöning. Nu frågar jag, om Hr Printzensköld skulle gilla att en del medborgare ensamt bidroge till Regeringens underhåll. På samma sätt har här skett att f af ångbåtarne äro befriade från att taga lots och | mäste vidkännas detta onus. Det är denna orimlighet som föranledt motionen och som säkert äfven föranledde återremiss förra gången. Gr. Puke har sagt att om också endast 9 nu vore skyldige att taga lots så skulle det för framtiden blifva flera. Jag vill hoppas att vi i framtiden få bättre lotsförfattningar, hvilket också R. St:r begärt och det blir deras omsorg att sörja derför, när vi erhålla ett förslag dertill, men så länge deras antal som skola taga lots är mindre än deras som fått befrielse, är det en orimlighet att denna Den 2 September. 191 befrielse skall stå qvar länge. Hvad beträffar det skälet att lotsarna böra tjenstgöra som tulltjensteman å fartyg, som komma utifrån, så låter det säga sig men icke tänka sig som giltigt, ty litet hvar känna vi nog förbållanderne så att vi icke hafva synnerligt förtroende till dessa tulltjensteman. Det skulle ge anledn. till åtlöje om man trodde att något lurendrejeri skulle förekomma derigenom. Gr. Björnstjerna: Sjelfva saken synes vara så utagerad, att derom icke återstår mycket att säga; men då Gr. Mörner skarpt anfallit mig, må det tillåtas mig att i korthet besvara honom. Hr Gr:n anser att R. o. Ad:n icke yttrat något i denna sak. Hr Gr:n torde dock påminna sig att Utsk:s förra Betänk, var rena motsatsen till det nuv:de. Visserligen funnos då en eller annan som försvarade detta; men K. o. Ad. ogillade det i dess dåv:de form, samt återremitterade det i. den syftning som Utsk. nu antagit.