Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så hade hon gården till arfs, och hon vi böje ned skötte sig oeh var så flink i kök och ladu» m å n g e n h e l i g engel blifvit satt Och älska med större glöd blott dig för den att räkna helga tårars perleskatt. J&gt; gård, att det var en lust att se. Maja försmälek, du led, nam, hur hans blickar brände, när de möttes Anna Lena. Och bida vid Babylons floder, tills en gång till sysslor och mål; hon tyckte icke illa vara vi hinna hem och kände det varmt inom sig, när den unge Till dig, vår drottning, vår moder, du nya mannen var när. Ibland såg hon upp, och Jerusalem. deras ögon träffades. Då logo de. Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. Men han sade icke något på lång tid. Den gamle, som började se mot sina dagars ände, satt mest i spiselvrån, när vintern var hålles ett nummer i veckan under hela qvartalet. För hvarje 5-tal abonnenter, som samlas, och for hvilka afgiften Insändes till Redaktionen af kall, o c h ordade m e d h v e m s o m hade håg höra. D e t vore h ö g tid, att Skördar o c h konjunkturer att Maja såge sig för Idun, erhålles ett gratlsexemplar för hela den tid, under hvilken abonne mentet räcker. Äro de samlade abonnenterna färre än 5, torde prenumeraI DU N var allt evigt enahanda. af Wied hade för Åtskilliga prinsessor längre tid till baka med o c h der väder o c h vind, för plogning och sådd, bekymframgång idkat verskonsten, en prins var ryktvoro många som hade budat sig och gått igen mer i morgon för vind o c h väder, för bergning bar med o c h skörd. målare. bland de unga karlarne, ogjordt ärende. menade han, Men Maja bara tade, när gubben dref p å; det blefve m e d den affären, Nu tänkte var bäst att saken nog rätt Larsson dock medan och till sist, tid var. rättframt, att det H a n tog som hans lynne och när det var skumt, möttes de af en händelse i ledet ner till brunnen.
Men härvid förekommer aldraförst den märkliga omständighet, som lärer undfallit Herr Silverstolpes upmärksamhef, att de Hån, hvartill Herr Ministern Lagersvärds andelar höra, efter hvad Notarien Gambaros iner berörde Attest närmare uplyser, äro aldraförst uptagne åren 1789 och 1791 samt omsatte åren 1799 och 1801, vid hvilka tidpunfter politiska förhållandet. emellan Sverige och Frankrike -icke varit sådant, att det kunnat påkalla det nu föregifne försigtighetsmått, om ock antagas skulle, att Genue, siska Staten då varit i beroende af Franska Regeringen; hvarförutan det synes innebära en motsägelse att en offentlig Fåne-negociation för Svenska Kronans räkning kunnat tillåtas uti en Stat, der på samma tid en enskild Svensk Mans Egendom kunde vara blottställd, att af sjelfva Regeringen våldföras. Men om ock Herr Ministern Ijagersvärd af en eller annan anledning funnit angeläget, att dölja sig såsom delägare uti Svenska KronoFånen, hvilket åter motsäges af Herr Silverstolpes yttrande, att Herr Ministern insatt sine Penningar uti Fänet, just för att härigenom ingifva förtroende, blir likväl svårt att förklara, hvarföre Herr Ministern skolat betjena sig af så många främmande namn, då af öftabe. jorde NotarialAttest befinnes, att Fåne - andelar - SS StatsTJtsi. JBetankanden. ne blifvit på Herr Ministern öfverlåtne af minst 3g personer, till största delen Fruntimmer; och att sammanräknade beloppet af de andelar, som åtta personer på honom transporterat, endast utgjort 2160 Lires 10 Sous 6 Denari fuori di Råneo, ehuru alla desse andelar tillhört ett och samma Lån. Efter noga granskning af alla dessa omständigheter, har hos StatsUtskottet den öfvertygelse blifvit stadgad, att Herr Ministern Lagersvärd icke genom omedelbar insättning uti Lånen blifvit innehafvare af de ifrågavarande Fordringar.
Grefven har ytterligare ifrågasatt, om Representanten borde i penningefrågor handla med Domarens pligt, att endast hålla sig vid Lagen, och icke rådfråga känslan; oell Grefven har besvarat frågan med Nej, då jag deremot måste besvara den med Ja. Jag tror det vara alldra rigtigast, att denna princip iagttages af FolkRepresentanten. Leuterations-rätten, hvarom Grefven ordat, är det just, som jag genom mina anmärkningar söker att komma till, enär Utskottet icke framställt frågorna iden form, att Ständerne kunna leuterera, ty dertill fordras, alt factum är constateradt, hvilket icke här äger rum. Jag säger icke, att jag ej skulle hafva bifallit afskrifningen, om formen varit rigtig, så att tillräckliga upplysningar vunnits. Jag förstår ej, huru man kan motsäga, att det är Utskottets pligt att så utreda frågorna, att de kunna genast afgöras; men nog inser jag, hvartill denna lära skulle leda oss. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 I) f n 2G April f m. Ö01 ena riksdagen efter den andra misstagil sig, oell man skall ovilkorligen ständigt komma ali göra det, så länge man vidblifver 1845 års författning. Oell likväl har man i de länder, der karbeskattning är antagen, ej behöft göra sådana förändringar! I Danmark liar man sedan 1835 i det närmaste vidbl i fvi t den författning, som der är gällande; och i Preussen har man haft denna författning i öfver 30 år, utan alt man behöft göra några större förändringar deruti eller möjligen kunnat göra några, ehuru man visserligen icke kunnat förekomma missbruk på några, måhända 20 ä 30 procent; men här är ju fråga om t. o. m. 1000 procent. Vill man hafva en författning, sorn kan blifva beståndande, utan att man behöfver göra oupphörliga rubbningar i delta ledsamma lagsliflningsämne, så (ror jag all man bör grunda författningen på sådana grundsatser, som äga bestånd. Det är det oundgängliga vilkoret för att undvika rubbningar.
Åter rerr.ti irrades. Prot.-Utdrag den 26 April i8G0. De på första raden af Utskottets hemställan förekommande orden: ”lill en början” uteslötos. il:de punkten. Utskottets hemställan bifölls, på det sätt, att de sockenståmmo-protokoll och öfriga handlingar, hvilka inkommit från innebyggare i Småland omkring den s. k. Nässjö—linien, skulle öfverlemnas lill Kongl. Majit lör det i punkten omförmälda ändamål. Frän Högö. Preste-Stdndel. S. D. Föredrogs ånyo Stats-U(skottets Utlåtande N:o 8G, angående fortsatt utförande af jernvägs-arbcten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel. Härvid förckommo: Psta, 2:dra och 3:dje punkterna. Hvad Utskottet i dessa punkter tillstyrkt och föreslagit, bifölls. Med afslag å Utskottets hemställan, angående banans riktning, beslöt PresleStåndet för sin del, alt, i öfverensstämmelse med Kongl. Majlis nådiga Proposition, för södra stambanans fortsättning från Finja-sjön förbi sjön Salen åt Nässjö och vidare öfver Tenhult lill Jönköping, Rikets Ständer må bevilja och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisa en summa 6,000,000 Ridr Riksmynt. 5:te punkten. Hvad Utskottet i dessa punkter hemställt, tillstyrkt och yttrat, blef af Ståndet bifallet. 15:de punkten. Den af Utskottet gjorda hemställan afslogs. i6:de, Hvad Utskottet i dessa punkter föreslagit och hemställt, godkändes. 364 Prof.-Utdrag den 26 April 1860. Den 26 April. Frän Högt. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och bifötlos Stals-Utskollets U låtanden:
Med afslag å Utskottets tillstyrkande sid. 4, beslöt Ståndet att, med vidblifvande af den i nu gällande Tull-taxa bestämda indelning af artikeln "Bränvin och Sprit," bibehålla der stadgade förbud mot införsel af vissa slag deraf samt bestämma tullafgiften för de till införsel tillåtna slag af denna artikel af till och med tio graders styrka till 40 508 Prot.-Utdrag den 8 November 1864. sk. för kanna, med den af Utskottet föreslagna förhöjning af i sk. 6 rst. för hvarje öfverskjutande full grad, äfvensom att antaga enahanda afgift såsom eventuel tullsats, för den händelse att ifrågavarande förbud skulle af Kongl. Majit upphäfvas; hvaremot Ståndet biföll hvad Utskottet i öfriga delar af förevarande Memorial yttrat och hemställt. S. D. Föredrogs ånyo Ståls-Utskottets Utlåtande, N:o 340, i anledning af återremisser å Betänkandet N:o 272, angående medels upplåning genom fonderade Stats-obligationer, hvarvid Ståndet fattade beslut, som följer:
Rdr. som wörö i de förra Staterna d rlör beräknade, ehuru Konungen dä ägde makt att utan af. seende pä hufwudtitlar anwända Statens inkomster; och dä af berörde anflag stola fyllas alla brister i de öfriga, som genom tillfälliga omständigheter, och deribland äfwen förändringar i de calculerade prisen pä Wed, Kol, Skrif. ma» 6rs Den sr September. materialier m. m. kunna uppkomma; sä lärer Riksens Ständers StafF. Utskott finna, att de nöowändrga och fortfarande Utgifter, som Kongl. Mant nu uppgifwet, icke skäligen kunna förås pä Eptra. Utgifts Staten, utan att de fordra sers?,iida anslag under de hufwudtitlar, hrvarNll de kunna hänföras. Uti serskild underdänig skrifwelse hafwa Riksens Ständer underdänigst anmält, art de bewiljat en ärlig Summa af R dr ».ll u-derhället af ett Institut för Blinde och Döf. Stumme, hwilka medel skulle utaä af den in. konist, som genom wisia ftrhöjde Tull. asgirter uppkomme; men som detta anslag icke derjemte blifwit uti nägon Stat beräknat, och ordningen synos fordra, att det lika som alla andra dylika anslag af bestämda Stars.Utgifter, i Stat upp. föras under behörig hufwudtitell; sä will Kongl. Maj:t pä denna omständighet göra Riksens Stän. ders Stats-Utskott uppmärksamt. Kongl. Maj t will siuteligen i Räder med. dela Stats. Utskottet bosgäende ifrän Kongl. Maj:tS och Rikets Commerce. Collegium inkom, na underdänjga förfrågan, rörande Utgifter, som tid efter annan blifwit anordnade att utgä af de till ManufacturernaS befrämjande anslag, ne medel, hwilka Riksens Ständer wid sista Riksdag ifrän R:dr. 15,500: till Rdr. 4500: ärligen nedsatt.
Jo, vi äro litet bättre än vårt rykte och lite HENRIETTE. Det var inte ett rent svar. ADOLPHE. Nej, det var det inte! Men vill Du svara mig rent ut när jag frågar: älskar Du Maurice ännu? HENRIETTE. detta ögonblick känner jag ingen längtan efter honom, och jag tycker mig mycket väl kunna lefva honom förutan. Jag vet inte förrän jag får se honom. Men i ADOLPHE. smidd vid hans öde Tyst; nu kommer han. Det håller jag sannolikt, men Du är nog fast TREDJE AKTEN HENRIETTE. situation och samma ord som i går, när Du väntades Tänk att allting kommer igen. Precis samma MAURICE in; dödsblek, hålögd och med skäggbotten på hakan. den förflutna natten i fängelset har gjort mig till en annan menniska. Observerar Henriette och Adolphe. ADOLPHE. Här är jag, go' vänner, om det nu är jag, ty Sitt ner och samla Dig! så få vi rådgöra. MAURICE till Henriette. Kanske jag är öfverflödig? ADOLPHE. Inte vara bitter mot oss. MAURICE. och misstänksam så att jag snart nog får gå ensam! Hvem vill för öfrigt gå i sällskap med en mördare. Jag har blifvit ond på dessa tjugofyra timmar, HENRIETTE. Du är ju frikänd! BROTT OCH BROTT MAURICE tar upp en tidning. Ni mördaren Maurice Gèrard, före detta dramatisk Af polisen ja, men icke af opinionen. Här ser författare och hans älskarinna Henriette Mauclerc... HENRIETTE. Jesus hjelp oss! O, min mor och mina syskon! Min mor! Herre MAURICE. Och så framkastas att jag stulit min pjes. Det fins således icke ett grand qvar af segraren från i går! Och i dess ställe intager min fiende Octave affischen! och han skall inkassera mina hundra tusen francs! O Solon, Solon! Det är lyckan, och det är äran! Du är lycklig Du Adolphe, som icke lyckats än. HENRIETTE. Kan Ni se att jag liknar en mördare också? cès i London och fått första medaljen. MAURICE mörk.
Hr Frih. o. Landtnäs framställning, var den, i min tanke, fullkomligen riktig. Betänk, innehåller nemi. två förslag. Det ena quaestio an; det andra quaestio quomodo. Om dessa tvänne frågor sammanslås, såsom Hr Hjerta synes hafva begärt, så blefve fleres meningar undertryckta. Jag anhåller derföre, att Hr Landtm, täcktes göra första frågan sålunda: skall bänkm.valet afskaffas eller icke? — utan någon contra-propos. Sedan den frågan blifvit afgjord, kommer, derest den bifalles, quaestio quomodo, och då fä allas meningar göra sig gällande. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att den ena, eller japroposm, redan vore framställd, och således ej kunde blifva någon annan än den sålunda afgifna; nu vore således blott fråga om contra-propos:n. Hr Hjertås mening hade Hr Landtm, ej varit nog lycklig att fatta, hvarföre han derom förväntade närmare upplysning. Hr von Hartmansdorff: Jag tillåter mig göra en anmärkning mot deu propos. Hr Frih. o. Landtm, framställde. Uti densamma förekoramo nemi. orden ”Ridd.Utsk:s förslag/' hvilka förstörde propos:n och vållade de svårigheter, hvaruti vi nu kommit. Såsom jag yrkade föredragningssättet, och såsom jag fattade Frih. Hamiltons framställning; så skulle i den propos:n icke talas om det sätt Utsk. föreslagit, utan blott frågas: bifaller R. o. Ad. att. bänkmännen afskaffas? JVu deremot innehöll pro - Den ii April f. m. posin: bifaller R. o. Ad. I e ns afskaffande? Derigenom är deras mening förqväfd, hvilka önska bänkmännens afskaffande på annat salt än Utsk. Kan del icke hjelpas, så lemuar jag saken derhän. Hr Frih. o. L a n d t m. yttrade, alt han, i anledn. af den siste talarens anförande, ansåg sig böra uppläsa sin sist framställda propos.; den lydde sålunda:
Han får då en tryckt pollett med ättens namn och nummer. Där på tecknas nummer på den bänk, där han skall sitta under Riksdagen. Polletten skall mottas personligen. Den som inte kommer till första anteckning kan anmäla sig vid det andra. § 13 Dagen före Konungen kallar Ständerna till Rikssalen sker också en anteckning med två upprop. Sedan tillåts ingen anteckning förrän elektorerna är valda. Utskottet bör endast för anteckningar sammanträda ½ timme före varje utsatt plenum. Riddarhusbetjäningen får inte lämna ut någon pollett utan utskottets samtycke. § 14 Den som anmäler sig för första gången som riksdagsman, skall ha utdrag ur kyrkoboken där han är född. Är beviset oriktigt skall inlämnaren genast tilltalas inför domstol. Är beviset falskt förlorar han säte och stämma vid den Riksdagen. § 15 Fullmakt gäller inte om den inte är utgiven av huvudman eller den som enligt Riddarhus ordningen är därtill berättigad. Följer formuläret, hur fullmakten skall vara skriven. § 16 Uppges vid en och samma anteckning flera fullmakter för samma ätt, blir alla ogiltiga. Anmäls flera fullmakter vid olika anteckningar gäller den som först blivit uppvisad. Den som ger ut flera fullmakter och uppdagas förlorar säte och stämma i Riksdagen för längre eller kortare tid. § 17 Sedan anteckningarna är förrättade blir bänkarna fördelade, så att första grevebänken blir till höger om lantmarskalken och den andra till vänster o s v. § 18 Ingen får inträda i Riddarhuset utan att ha lämnat polletten. Det är Riddarhus Fiskalens ansvar att ingen obehörig träder in. Den som lånar ut sin pollett förlorar säte och stämma för den Riksdagen. § 19 Sedan konungen öppnat Riksdagen skall bänkmansoch elektorsvalen verkställas. Alla enligt anteckningslistan delas i 50 lika delar och varje avdelning kallas innanför skranket och förrättar bänkmansval. Var och en lämnar en sluten sedel med namn på någon inom avdelningen. Den som får de flesta rösterna är vald till bänkman. Får två samma antal röster lottas dem emellan. Den som är frånvarande vid valet har förverkat sin rätt. De valda bänkmännen samlas samma dag och väljer genom slutna sedlar 25 elektorer. § 20 Elektorerna väljer ledamöter till utskotten. § 21 Den äldste för ordet i vart och ett av utskotten.
(1809 åre Ridderikapets och Adelns Protocoller sid. 344), Jag hoppas således att man skall sakna all anledning till rättvisa, uti den ädle Grefvens anmärkning, att jag glömt innehållet af 4 §k Regeringsformen? och lemnar jag åt andra att utfinna med hvad benämning den ädle Grefvens sätt att nu för tiden tolka 4 §. bör utmärkas. Den 5 Maji e. m. 13 Jag önskade uppriktigt, att jag öfver den* na del af ämnet icke hade att yttra något mera, men jag skulle mycket förebrå mig om jag med min tystnad syntes gilla och antaga den värde Talarens läror, åtminstone sådane som de blifvit framställde Den ädle Grefven yttrar äfven, att man har glömt, huru det fullkomligen instämmer med Svenska menighetens önskan och tänkesätt, att Konungen -1- ger allena styra Riket; jag bestrider på det högsta denna uppgift, såsom stridande emot all Historia om Svenska Folket. Det lärer blifva en absolut omöjlighet för hvilken Konung som helstatt styra, utan genom Embetsman;den Constitutionella Konungen styr genom inför Lagen och allmännaomdömet ansvarige Embetsman; den allena styrande, det vill säga den allrådande, den Enväldige Konungen styr genom Embetsman utan annan ansvarighet än inför Despotens godtycke; och jag tror mig sora Folkets Representant med säkerhet kunna på^ stå, att Svenska Folket aldrig länge fördragit att styras af en Konung, uti den mening, som jag anser vara den enda hvartill det, af elen värde Talaren stympade Grundlagsbudet kan hänföras. Jag tror att det icke varit den värde Talarens mening, att gifva ett exempel af Grundlagstolkning, genom åsidosättande af conima och af punkt vid läsningen; men jag har bordt försvara mig för den tillvitelsen, att sorn Representant hafva glömt Grundlagen. Den värds Talaren förebrår mig, att vid uppställnmgen af mina tankar om Ministérens Grund - I Den 5"
N:o 8- fördenskull anstalt måtte klifva fogad, det så många Exemplar, som till denna utdelning erfordrades, genast kunde varda till RiksStånden Öfverlemnade, och kostnaden derföre bestridas af Rankens Rörelse-Vinst. Med anledning häraf meddelas vördsamt den upplysning, att, sedan Hrr RancoFullmägtige uti deras lill närvarande BancoUtskott afgifna Rerättelse anmält den af dem heslutade och verkställde Tryekningsåtgärd, med hemställan tillika, om icke, utaf upplagan, som utgör iooo Exemplar, nödigt antal finge användas till utdelning hland Riks-Ståndens Ledamöter, så har Banco-Utskottet, som delat denna med Motionairens Förslag instämmande åsigt, till samma hemställan lemnat bifall; och då utdelningen till Riks-Stånden, i följd häraf, redan lärer vara genom Banco-Styrelsen ombesörjd, har Banco-Utskottet, såsom svar å Remissen, endast skolat detta förhållande vördsamligen anmäla. Stockholm den 22 Januarii 1829. Banco-TJt skottets Betänkande. N:o g. Betänkande, i anledning af ett från Högloflige Ridderskapet och Adeln remibteradt Förslag, om inrättande af Sockne-Bibliothek på Bankens bekostnad. TT -Tios Högloflige Ridderskapet har en dess Ledamot, Herr C. U. Roos, efter hvarjehanda i ämnet gjorde framställningar föreslagit: Del Rikets Höglofl.
Det har af flera reservanter, äfvensom af en talare här blifvit anmärkt, att, om en förändring skulle införas borde företräde lemnäs ät Frih. Wredes vid sisla riksdag gjorda förslag, att 24 sk. r:gds borde utgöra räkne-enhet; men det förefaller mig förunderligt att man icke bemärker, och jag anhåller alt få fästa synnerlig uppmärksamhet derpå, att Frih. Wredes förslag mycket väl kan stå tillsammans med det förevar. Herrarne känna nogsamt, hurusom i Hamburg och Lybeck, hvarest såsom i Preussen, Sverige, Danmark och Norrige r:dr-räkningen finnes, likväl de liesta, och alla räkningar å mindre summor, föras i mark. Man begagnar sig utaf det ena eller andra efter godtycke, men Statens räkenskaper, till följd af föreskrift, föras uti r:dr. Så kan äfven ske i värt land om man finner sig deri, och derföre kan Frih. Wredes förslag mycket väl här tillämpas, emedan hans räkne-enhet, enligt Utsk:s förslag, är deladt i hundra penningar eller styfver. Min öfvertygelse är, att om man icke lägger hinder deremot, utan antager decimal-räkningen i myntet, skall detta system småningom öfvergå till allmänhetens begagnande. Oansedt att jag fullkomligt gillar hufvud-idéen af Utsk:s myntsystem, nemi. den föreslagna räkne-enheten och dess fördelning i 100-delar, så har jag dock åtskilligt att anmärka vid systemets detaljer. Det synes mig vara ett fel att icke särskild benämning blifvit föreslagen för räkne-enheten, nuvarande r:dr ngds, emedan en sådan underlåtenhet kan leda till förvillelse, och derigenom vålla stora förluster för godtrogna och mindre kunnige personer. Fastän b:co-sedelr:drn afskaffas, återstår dock silfver-ndrn, och en sedel-r:dr som är räkne-enhet med ett 4 gånger mindre värde än den förra. Om olämpligheten af att låta denna sedel-r:dr fortfarande benämnas r:gds, äro 30 Den 4 Mars f. m. alla ense.
Jönköping, om anslag till Hamnbyggnad derstädes. Julii P. 1237. Aug. Kamererareu, andre, uti LåneBanken, om förhöjning uti en honom tillagd gratification. Aug. Kaperier, Spanska, om Svenska Sjöfartens skyddande mot. Kellander, Rådman i Carlstad, angående inhibition af en mot honom anställd lagsökning för ett odlingslån. Mars P. 705. Julii P. 1240. Aug. Kjellman, ProvincialMedicus, angående honom ådömd TestamentsBevillning, Mars P. 604, 616, 645. April P. 368. Klabböhle Laxfixe, om prolongation å arrendet derå. Aug. P. 54i. Klamparelaget i Götheborg, angående. Junii P. 498, 5o6, 6o5. Oct. P. 207. Klingstedt, Gustaf, yttranden. Mars P. 26. B. 90. Klintberg, Carl af, yttranden. April P. i3i. B. 72. Junii P. 623. B. 198. Klinteberg, Friherre Wilhelm af, yttranden. Junii P. 4^4» 487. 474- Klubb, om inrättande af en gemensam för alla RiksStånden. Febr. P. 819. KlådFörordning, angående utfärdande af en allmän. KneckteContract, om upprättande af, emellan Kronan samt de rustande vid indelta Cavalleriet. Mars P. 97. B. 406. P. 293, 349» Knorring, Friherre Bernhard von, yttrande. Nov. P. 339. Kock, f. d. Handlande, angående honom beviljad befrielse från bysättning för skulder till f. d. Malmö Discont. Aug. Kohlskrindor, om nödvändigheten af krönte, och angående Kohlmätare. Julii P. 1244. Kongl. Familjen, f. d., angående betalning af dess här i Riket innestående enskilta förmögenhet.
naturscenerierna kring Lennans striinder eller i de tystn skogarne under glodande s o ~ ~ ~ m a r d a g e a l l r e ~ kalla, ljusa vinternatter, dem forf. med m~starhand upprullar, s o ~ n man f8r liksom andas ut friin det hemsha m8nskliga eliindet. Sarskildt borde kanske p&amp;pekas med hvilken ofverliigsen teknik forf. funnit ord att skildra de f asansfulla scenerierna nr folklifvets nattsidor, och bur va.1 hon satt sig in i allm.ogesprA1ilrets enkla, osmyckade, p i sak gbende uttryckssiitt, sB val, att Inan nastan njuter af att marlra ett talande fritt f r h allt det viilnppfostrade, trottande, koqventionella sminket, ett talande, diir orden verkligen framstalla tanken. Ty betecknande iir, att n&amp; folhet talar &amp; r det i allmanhet for att rent nt uttryckn sin, enkla mening;. Nar man clet icke vill, dB tiger man. Nigra mer eller mindre appstyltsde Iranslontgjutelser existera i regeln icke. Hvad man om boken sknlle vilja anmarka ar, att exposen tagit. fi3r stort utryrnme. Presentationen af slla dessa gubbar och gummor hade. kunnat, till arbetets gagn, mycket koncenti: erats s&amp; att sjdfva ' lronflikten, dfter (let nu and&amp; ar en roman, fiitt hufvudntryminet och hufvudrollen. I detta fall hnr mojligen forfattarinnans kulturhistoriska intresse niigot inkraktat p&amp; den estetiska jhhvikten. Men sHdant det ftireligger, detta inom svenska litteraturen enast8- ende verk, iir det en heder blde for forfattarinnan och for vBrt lands prosadiktning. -, - I .. K(It. Fant asier.