Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande de för tillfällige behof af Kongl. Majit äskade, till denna Hufvud-Tilel hänförliga, anslag, så biföll Ridderskapet och Adeln, hvad i fråga om anslag för fortsättning af dockebj^ggnaden i Carlscrona, anskaffning af bombkanoner och projectiler, fyrarnes nybyggnad och förändring, anskaffande af en Hydraulisk press vid Carlscrona station samt 244 Pro!.-Utdrag, den 24 Oetober 1844- flintlåsgevärs förändring till slagkrulsantändning, af Utskottet blifvit tillstyrkt, hvaremot Utskottets, i afseende på de äskade anslagen, dels lor nybyggnad af krigs-ångfarlyg och ångkraftens användande på flottan tillhöriga fartyg, samt dels till inrättande af en ångpanne-verkslad i Carlscrona, afgifne yttranden, lill följd af deremot gjorde anmärkningar, återremitterades. För öfrigt och sedan det till rättelse blifvit anmärkt och ansetts föranleda lill ålerremiss, att uti den vid Stals-Utskottets utlåtande, N:o .'18, fogade tabell 245 tunnor för lotserioch fyrings-staterne i eolumnen för spanmål under lönerne voro uteglömde, biföll Ridderskapel och Adeln alla de i berörde tabell utförde anslag af penningar, indeldla räntor och spanmål, om hvilka förut icke blifvit serskildt besluladt. Den 24 Oetober. Från Ilögv. Prf.ste-Standet, S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets betänkande, N:o 14, i anledning af dels Kongl. Majis Nådiga Proposition, angående förändrad lydelse af 1 § i 23 Cap. Ärfda-Balken och tillägg lill 7 § i 20 Cap. af samma Balk, dels ock väckt motion om inrättande af förmyndare-kamrar: Återremitterades. S. D.
I eldighet med hvad dåvarande EkonomiUtskott anförde, anser Utskottet att genom ofvanberörda författning, hvilken mindre innebar en förhöjning af lösen för expeditionerna än en förbättring i expeditionssättet genom utbytet af den häfdvunna s. k. dragna stilen emot en tätare, expeditionslösen i allmänhet icke blifvit satt för hög, såvida man åt de domare och andra embetsman, hvilkas aflöning hufvudsakligen utgöres af ifrågavarande slag af sportler, vill försäkra en oberoende ställning. Sedan nämnda tid har icke i afseende å lefnadsomkostnader inträdt någon sådan förändring, som berättigar till den slutsats, att dessa kostnader hädanefter skola blifva af stadigvarande lindrigare art. Utskottet kan ej heller dela motionärens mening, beträffande det förment obilliga deri, att en expedition, som upptager endast få rader, skall draga nu stadgade lösen, alldenstund hvarken en expeditions vigt för den rättssökande eller det besvär embetsmyndigheten haft med det ärende, i hvilket samma expedition utlärdats, kan mätas ensamt efter det antal rader expeditionen upptager; och föranlåtes Utskottet alltså att afstyrka bifall å C. J. Bengtssons omförmälda motion. Åke Anderssons hemställan i afseende å lösen för bouppteckningar stödjer sig åter derå, att Rikets Ständer vid sistlidne riksdag erkänt grundsatsen att från sterbhus, der ena makan lefver efter, bevillning, medelst stämpelpapper å bouppteckningen, endast bör utgå för den dödas andel i boet, hvilken grundsats motionären anser tillämplig jemväl i fråga om lösen lör boupptecknings inregistrerande vid domstol.
35 svär vid tjenstgöringen, sorn lika verksamt befordrar det åsyftade ändamålet, men icke kräfver ökning i Tjenstemanna-anlalet och Statens belastande med dess aflöning. Då en sådan reglerings föreslående likväl icke ankommer pä Riksens Ilöglofl. Ständer, såsom en fråga af administratif beskaffenhet, samt ärendet icke heller är i detta hänseende utveckladt och beredt eller något utlåtande infordradt från Stiftets Consistorium, i hvad Fögderi-fördelningen kan röra Ecclesiastique-Staten, har Utskottet hvarken bordt eller kunnat ingå i någon närmare undersökning om sättet för en sådan ny indelning; men hämtar af förhållandet i anförde delar hufvudsakligt stöd för det yttrande, att Utskottet, enär Kongl. Kammar-Collegium och Kongl. Stats-Contoiret pä ofvanupptagne skäl jämväl ansett den föreslagne nya Fögderi-inrättningen ej vara af behofvet påkallad, finner Sig dess mindre kunna tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer, att anslå de projecterade nya Löner och Boställen för de ifrågastallde ytterligare Tjenstemännen i Vermeland, som Statens knappa tillgångar fordra all deli inskränkning i utgifterlie, hvilken, utan hinder i ärendemes behöriga gång, må kunna iakttagas; hvilket vördsamt öfverlemnas till Riksens Höglofl, Ständers vidare beprölvalide, och hvarom underdånig skrifvelse lärer till svar å Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition böra aflåtas. Stockholm den i3 Februarii i823. 36 Siats-Utskottets Betänkanden. N:0 8- Ankom den i5 Febr. 1823, Utlåtande, angående Trycknings-kostnaden för Höglofliga Ridderskapets och Adelns samt HögvPreste-Ståndets Protocoll vid innevarande, äfvensom utdelning af sistnämnde Stånds Protocoll vid nåstforflutne Riksdag.
197 gevärshandtverkare ... go fältmusikanter 200 musikens underhållande 64g trumslagare 480 spel i nummer 368 _ , r 2,3 04 vid Westgötha reg:te till hingsthållning ... 7 , Dahls-reg:tet, tillsättas först vid inträffande krig 3 „ Westerbottens Fältjägare-rcg:te, till bildande af fond för cavallen ii5 „ Jemtlands Fälljägare-reg:te, till bildande af Hästjägare-corpsens 2,’a sqvadron 200 lijelprotar 200 indragna corporals-indelningar 48 „ Norra Skånska infant.reg:tet, indragna på 5o år i83 , Södra Skånska d:o d:o 203 Suna 3,263. Om till primaplan 20,699 lägges för Smålands Husar-reg:te 5oo så blifver infanteriets primaplan 24,199 Om härifrån drages den effectiva styrka Utsk. bestämt \. 18,400 så skulle antalet af anslagna och indragna nummer komma att utgöra 5,799. 444 D e ii 9 Maj f. m. De nu anslagna och indragna nummer utgöra enl. ofvan 3,263 hvartill komma vid Smålands Husar-reg:te indragna 55 S:ma 3,318. Om från . 5,79g dragés 3,3 18 så återstå . 2,481, hvilket, enl. denna beräkning, skulle utgöra den tillökade indragna), som, om de 352 för volontärer m. m. afsedda, men för exercis-kostnad påräknade, nummer tilläggas, visar ett ökadt antal indragna nummer af 2,833.
Denna regulator eller jemtiare trodde Herr Winberg upppkomma genom en oföränderlig sammanslagen Inoch Utförsels-tull3 endast pä det sätt föränderlig, att i samma mon den ena tullen ökades skulle den andra minskas eller tvärtom_, allt efter utsigterna till en bättre eller sämre skörd; — och anföres till närmare upplysning, att, om 4 R:dr antages såsom Inoch Utförsels-tull å en Tunna Råg , och det utröntes, att tillgångarna Voro mer än tillräckliga för Rikets behof, skulle, exempelvis, Import-tullen utsättas till 3 R:dr och Export-tullen till i R:dr, eller tillsammans 4 R:dr. Minskades tillgångarna inom landet, utan alt någon fruktansvärd brist borde befarasj reglerades In - 4 Bevillnings-TJtskottets Utlåtande N.-o /fS. och Utförsels-tullen lill 2 R:dr hvardera, och, om missväxt inträffade, skulle deremot Utförsels-tullen bestämmas til! 3 R:dr il\ sk. eller 4 Ek dr, och Införsels-tullen till 24 sk., eller blefve ingen. En sådan reglering skulle måhända icke behöfvas hvarje år; men tider kunde inträffa då, med fästa dt afseende på Spannmåls-tillgångarne inom landet m. m., Tullförfattningen borde en eller tvänne gånger.om året undergå en sådan förändring, hvilket borde ske senast inom slutet af Junii månad , då utsigterna till årets skörd vore bestämdt gifne. Den med Ryssland af slutade HandelsConventionenj enligt hvilken från Finland inkommande Spannmål endast är belagd med half tull, har af flere Ledamöter ansetts icke vara, på sätt Utskottet antagit, hinderlig för bestämmandet af en sådan Spannmålstull, som Herr af Wingård föreslagit. Man har trott hälften af den ifrågavarande tullen, jemte öfriga kostnader, vara tillräckligt skyddande för Svenska Jordbrukaren, serdeles då Sverige eger flera provincer med stor Spannmåls-produetion, som till Norra orterna kunna afsätta Spannmål, utan att vara betungade af Sundska tullen eller af annan tull.
Som den omständigheten, att en inom socknen förut utöfvad utskånkningsråttighet upphört att vara gällande, synts Rikets Ständer icke böra föranleda till afvikelse från den i § 14 för dylika rättigheters vinnande bestämda ordning, enligt hvilken E. K. Maj:ts Befallningshafvande eger derom meddela beslut, samt det i allmänhet måste anses fördelaktigt, att utskånkningsstållenas antal minskas, hafva Rikets Ständer ansett 2 mom. af denna § böra ur författningen uteslutas. § 27. I anledning af hos Rikets Ständer gjorda framställningar om vidtagande af åtgärder till hämmande af den betydliga brånvinsförsåljning, som med stöd af medicinalförfattningarne lärer å somliga apothek utöfvas, hvarigenom å vissa orter den inskränkning i brånvinskonsumtionen, xom med utskånkningsstållenas indragning åsyftats, skall blifvit väsendtligen motterkad, hafva Rikets Ständer ansett denna § böra erhålla den förändrade lydelse, bilagda förslag utvisar; och få Rikets Ständer i sammanhang härmed i underdånighet hemställa, att E. K. Maj:t måtte i nåder täckas i afseende å midicinalförfattningarne låta vidtaga sådana förändringar, som för vinnande af önskvärd enhet i lagstiftningen angående förevarande ämne må finnas erforderliga. § 41. Med afseende på så vål den nu gällande mildare förvandlingslagen, som det upplysta förhållande, att böterna i denna § i allmänhet icke befunnits tillräckliga, äfven i det mindre ofta förekommande fall, att den sakfållde egt tillgång till deras gäldande, hafva Rikets Ständer funnit nödigt, att cn förändring häruti vidtages, dervid likväl bötesbeloppen icke kunnat höjas så mycket, att de vid förvandling gåfve samma fängelsestraff vid vatten och bröd, som förr enligt denna § ifrågakommo, dels emedan en sådan förhöjning blifvit alltför betydlig och dels derföre att högsta fängelsestraffet vid vatten och bröd numera år fastståldt till 20 dagar i 8tållet°för 28, hvadan äfven vid bestämmande af lägre grader utaf detta straff motsvarande nedsättning bör iakttagas. På sådana grunder hafva Rikets
Tjiinstgöringspengar, hyresersiittning eller bostad och kost vaxla i de niest olikartade former. Lönen tyckes dock i allmänhet vara 250; L 500 kr. jämte fri bostad och vedbrand. Medelkostnaden för en sjulrsköteïskas iön och underhåll torde kiinna beriiknas till omkring 1,000 kr. pr år. Betriiffande sjuksköterskans samhallsstallning uttalar d: r Trautiier som sin isikt, att, hvnd Köpenhamn vidkommer, äro bildade kvinnor att föredraga, på, landet diirernot kviaiior af c~llmogen, hvilka, förutom anlag och kallelse till sjnkslröte~slcekallet, stå, ii&amp;got öf ver sin klass i bildning och begåfning. Sådma hafva biittre kannedom om allmogens. tiinkesatt och lefnadsförh&amp;llsiideii ochkunna lattare vinna dess förtroende %n bildade kvinnor, hvilka folkets barn mer motvilligt lata, fii en inblick i sitt lif. Liksom i Daiiniark doktor Trautners namn är oupplösligt förknippadt med sjukvå,rdsfrlpan, för s&amp; vidt den rös den danska landsbygden, har äfveii i Norge en framstående läkare, do.ktor Edv. Kaurin i Molde, gjort samma behjiirtansrärda sak till sin uppgift. Ehuru inseende, att de danska förhållandena ej helt kunna tilYämpa.s p i de norska, dii befolkningens tithet och förmögenhetsvillkor i de respelrtioe länderna ställa sig s&amp; olika, ansluter sig likväl doktor Kauriir i sina iitf örligt utar betade sjukvårdsf örslag till det danska systemet, i det han förordar stiftaxdet af sj~ikv~rdsföreniinga~r för ordiiandet d sjukvlrdsväsendet inom de olika kommunerna.
Här åter är ej fråga om annat, än all besvara frågan: viljen J bevilja 90,000 r:dr för de ändamål, som här äro uppgifna? Det ena är ali lösa kyrkan från den skada lion lider, genom skol-lärarnes förhöjda tjenstårsberäkning, d. v. s. derigenom att kyrkan får (ill skolan betala, hvad som staten gifvethenne för litet. Det 2:dra ändamålet är, alt åt hvarje medborgare bereda en sä inrättad undervisning, att lian på hvarje ställe i riket, der staten förmår underhålla en skola, kau för sina barn erhålla det slags elementarlära, lian för sina barn åstundar. Den det vill, lian bifaller anslaget; den del icke vill, lian afslår det. Hr Lefrén, Joli. Pehr: För mili del tillstyrker jag bifall lill det anslag, som uti denna punkt är ifrågasatt. Här liar blifvit ånyo gjordt till föremål för diskussionen den s. k. nya lärometoden. Jag har någon del i denna metod, och är en ibland dess för - Den 6 Maj e. m. 423 svarare. Jag liar likväl på delta rum mer än en gång fått lof ali höja min röst emot dem, som försvara denna metod på ett sätt, hvarigenom de kunnat förderfva densamma i utförandet. Jag fortfar dermed. Hr von Hartmansdorff har klart utredt huru beskaffad denna metod är. Den år sådan, att del icke fordras mer än kännedom deraf och vilja att densamma begagna, för att den skall med lätthet och fördel kunna utföras i hvilken skola som helst; men att lägga tvång på en lärare, alt säga att han skall emot sin vilja följa denna metod, det är detsamma som att sätta snaran om halsen på denna metod, eller att dräpa ilen i sin födsel. Visheten fordrar således all man väl öppnar tillfälle lill, men icke gifvet' befallning att densamma begagna.
Föröfrigt innehålla gällande författningar så allvarsamma föreskrifter till förekommande af de utaf motionären befarade olägenheter, att några stadganden i den syftning, nu blifvit antydd, i Utskottets tanka, hvarken äro lämpliga eller behöflig», 33 SAf herr Norin, hvilken anmärkt, att enligt denna g det lönnligen upprättade kontraktet om en viss lärotid förfaller i och med detsamma lärlingen, efter fyllda i3 år eller i vissa fall 16 år, gitter afen sakkunnig och trovärdig person, hvilken ej behöfver vara mästare eller idkare af samma handtverk, förskaffa sig ett betyg om skicklighet, uppå hvilket lian skall till gesäll utskrifvas och gesällbreY för honom genast utfärdas af handtverksföreningen eller magistrat i stad och sockennämd på landet, utan att något vidare prof kan honom affordras. Följaktligen skulle en enskild man, som förstår attt bedöma ett färdigt handtverks-arbete, men ej alt sjelf verkställa det, genom ett enkelt betyg kunna lösgöra en lärling från alla förbindelser af det kontrakt, denne sjelf eller bans målsman ingått och mästaren, som på lärlingens handledning och undervisning nedlagt båda kostnad Och möda, i hopp att omsider draga ny?tla af hans arbete, ser lärlingen, så snart han i yrket inhemtat en skenbar färdighet, lemna arbetet i trots af det 18 Allm. ouppfyllda lärokontraktet; kommande följaktligen, enär författningarna om gesällers frihet att öfverallt i riket kringvandra för att söka arbete, icke äro ändrade, en lösdrifvande skara af okunnige gesäller att vandra omkring i landet, till dess nöd och brott föra dem i fattighusen eller fängelserna; och har motionären, till förekommande häraf, ansett nödvändigheten fordra att skärpa föreskrifterna om vilkoren för gesällbrefs erhållande och att vidmakthålla helgden af ingångna lärokontrakt^. Lika med motionären anser Utskottet olämpligt alt en lärling, hvilken ännu icke uttjent den tid, som det upprättade lärlings-kontraktet omfattar, skulle kunna frigöra sig från de förbindelser, hans målsman för honom ingått.
R:dr 32 sk. för första stynget eller hugget, samt 3 R:dr 16 sk. för hvarje styng eller hugg derutöfver, allenast han ej sårar hals eller ansigte och lagar så, att ej lem afhugges eller benlösning eger rum, i hvilka fall förbrytelsen, efter Lag-Utskottets förslag, kommer att straffas med fängelse vid vatten och bröd. Då jag hvarken genom den inom Utskottet förefallna discussion eller af de för dess utlåtande anförda skäl blifvit i ringaste nion öfvertygad om rigtigheten eller lämpligheten deraf, att ifrågavarande brott må försonas med penningeböter, anser jag mig böra hufvudsakligen vidblifva den uti min motion föreslagna straffbestämmelse, likväl med den rättelse, att fängelsestraffet Lag-Ulskoltets Betänkande, N.-o 4^- i3 må ådömas med eller utan arbete efter omständigheterna, samt att anfallet med det lifsfariiga vapnet skall hafva skett, antingen i vredesmod eiler i uppsåt att skada. Jag vidblifver så mycket heldre detta mitt förslag, som jag är fullkomligen öfvertygad, att, i fall det vunne bifall och ett mera verksamt straff således bestämdes för denna förbrytelse, den omedelbara följden deraf blefve, att de blodiga hugg, som med blottade knifvar nu, åtminstone på flera orter, nästan vid hvarje marknadsgräl utdelas, skulle blifva mera sälisporda, och månget dråp för framtiden såmedelst förekommas. Emot antagandet af mitt förslag i öfrigt har Utskottet anfört tvänne skäl, nemligen dels att det vore olämpligt införa ett helt och hållet nytt system för bestraffning af de i 34 Cap. Missgernings-Balken omförmälda brott, så länge det gamla straff-systemet i sin helhet icke omskapades, och dels att allmänna straffinrättningar, tjenliga för verkställighet af de bestraffningar, sorn nya lagförslaget antagit, icke för närvarande finnas. Dessa skäl synas mig ej kunna ega bestånd vid en närmare granskning.
Lag i den syftning, som den i Nåder föreslagna, jemväl är af behofvet påkallad; —att, enär utöfningen af den makt, Konungens Befallningshafvande i a5 Cap. 1 § Byggninga-Balken fått sig tillagd, att bestämma, då enskildes egor må tagas till der afsedt allmänt behof, icke, så vidt till Utskottets kännedom kommit, någonsin blifvit till våda för den enskilde egande-rätten missbrukad, någon farhåga, att samma rätt skulle, genom föreslagna lagen, komma att obehörigen uppoffras, så mycket mindre bör ega rum, som deri åt Konungen öfverlemnas att pröfva, då förrberörde grundsats skall, i förenlighet med de i lagen gifna bestämmelser, tillämpas, och den enskilde försäkras om en full ersättning för den jord eller lägenhet, han anses pligtig afstå; — att den grund, hvarefter denna ersättning, enligt det Nådiga förslaget, bör bestämmas, eller verkliga värdet af hvad, som afträdes, ökadt Lag-Utskottets Betänkande, N\o 56, 17 ökadt med femtio procent, synes böra afböja möjligheten af materiel förlust; — samt att omförmälde uppskattning lämpligast och med största trygghet lör den enskilde bör kunna verkställas af serskild Nämnd, som, vald af parterne och bunden af ed och samvete, måste ingifva det förtroende, som utestänger all misstänka om den fruktan lör förnärmelse af någondera partens rätt. — Men oansedt Utskottet således ej kan annat än gilla syftningen af det utaf Kong!.
En värd talare i PresteSt., Hr D:r Thomander, bevisade detta vid förra riksdagen, då han uppgjorde ett förslag med 15 classer, oell det är icke svårt att visa att man skulle utfinna 20, 30, 40 särskilda sociala classer inom detta land. Kouimer man dä derjemte in på den, i. min tanka orimliga regien, att hvarje class skall representeras, emedan man erkänner att hvarje sådan class har särskildt classintresse, och att dess personal bör få votera särskildt och särskildt välja inom sig; så har man fullkomligt lyckats att utsätta frågan om ombildning på fältet af ytterligheter, dér ingen med sundt förnuft begåfvad kan leta sin väg tili någpn verklighet. Det enda sättet att classifiera Svenska medborgare, med bibehållande af allmän valrätt, vore det, att hålla sig till beskallningsprincipen och derunder göra uuderafdelningar, de Den 9 Maj. 435 der för classer månde anses. Skälet är, att beskattningen, isynnerhet den som sker genom bevillningstaxering, träffar alla medborgare, och borde träffa dem proportionaliter till förmögenhet nära nog lika; ty fast millionären skattar flere tusende r:dr, och den som icke äger mer än ett par tusende r:dr skattar blott några r:dr, så kan likväl båda två anses i män af sin förmögenhet lika bidraga till det allmänna, och derföre i det fallet fullgöra sin skyldighet såsom medborgare till Staten. En classiudelning enligt skattprincipen är följaktligen icke detsamma som classkilluad efter förmögenhetsprincipen, ty lägges denna till grund, så har man genast den graderade scalan, hvilken npphäfver den personliga medborgarerälten och ger den rike flera röster än den fattige. Det är således alldeles falskt och beroende på missförstånd af sak, dä man påslår, alt classkilInåd efter beskattning innebär en förhatlig skillnad, som skiljer de rike ifrån de fattige. Delta är dock en anmärka, gjord emot det Richertska förslaget, hvilken jag icke en ulan många gån ger har vederlagt, men som återkommer beständigt.
På sätt Hr Gr. o. Landtm, förut tillkännagifvit, utgjorde den propos., eller bifall till Utskits hemställan med Ilr Fahnehjelms tillägg, sorn Hr Gr. o. Landtm, förklarat hafva blifvit med öfvervägande ja besvarad, för det närv:de R. o. Ad:s beslut, och detta beslut kunde icke ändras på något annat sätt än medelst en votering, hvars resultat komme att utvisa, huruvida Hr Gr:s o. Landtnäs uppfattning af R. o. Ad:s mening i frågan varit riktig eller icke. Hr Ehrenborg: Det är med ledsnad, som jag ser mig nödsakad att upptaga R. o. Ad:s tid med att begära votering. Uppsattes och justerades följ:de voter:s-propos.: »Den som bifaller Revilln.-, Lassamt Allm. Resv.- o. Ekon.-Utsk:ts i Betänk:t N:o 4 vid § 24 gjorda hemställan, med det af Hr Fahnehjelm föreslagna tillägg, »att annan stad, som icke i landsting deltager, jemväl må åtnjuta den landstinget eljest tillkommande femtedel», röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. i(iågav:de hemställan jemte ofvanberörde tillägg och antager tillika det förslag till underd. skrifvelse, som Hr Ehrenborg afgifvit.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 22. Hr Fahnehjelm: Som R. o. Ad., genom det nu fattade beslutet, äfven godkänt den förändring, jag tagit mig friheten alt framställa, får jag anhålla, att det 3:dje mom:t måtte få följ:de lydelse: »1 Stockholm tillfaller hela afgiften staden, och i annan stad, som icke deltager i landsting, tillfälle staden jemväl den femtedel, hvilken eljest skulle för landstingets räkning insättas i vederb:de landtränteri.» Etter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos.
Vid anställda undersökningar bär blifvit utrönt att för husets iståndsättande skulle erfordras icke mindre än 53,000 R:dr B:ko. Då man betänker detta, torde det icke böra anses för misshushållning, ifall man icke vill nedlägga en så dryg kostnad på en byggnad hvars utrymme är för inskränkt för ändamålet; RiksArkivets dyrbara samlingar kunna icke der ordnas på ett lämpligt sätt, de ligga i högar här och der, och hvarken forskaren eller embetsmannen kan om dem taga den kännedom hvaraf han är i behof. Vid sådant förhållande tror jag att hvar och en om saken någorlunda underrättad skall med mig instämma deri, att ett nytt arkivhus är af behofvel päkalladt, och hvilken plats kunde erbjuda sig dertill lämpligare änden, snart sagt, vackraste Stockholm äger, nemi. norra ändan af Carl XIH:s torg. Mot denna plats har Hr Hjerta framkastat den många gånger förut gjorda invändning, att grunden skulle vara alltför dålig. Jag får till bemötande deraf endast åberopa de yttranden af sakkunniga personer, som omförmälas i K. Mits Nåd. Propos. Gr. Den 22 April. 337 Gr. Frölich, David: Det lärer vara otvifvelaktigt att det hus, som nu till RiksArkiv begagnas, icke längre kan bära sin tyngd, och alt således ett annat dertill måste utses. Härom torde meningarne snart förena sig: men hvad som deremot icke är så alldeles gifvet, är, att rätta platsen för anläggandet af ett nytt arkiv skulle vara vid Carl Xlll:s torg. Jag är förekommen af Frih. Posses anförande, och hade icke begärt ordet om jag vetat att Frilen framställt förslag om Arkivets förläggande på Riddarholmen. Jag kan icke inse nödvändigheten af att Riksg.-sKont. hädanefter, om det kommer under samma form som våra öfriga Verk, skall behöfva en så ypperlig lokal som den nuv:de, och det vore mycket principenligare om Arkivet finge sin plats bland de öfriga Verken som äro förlagde på Riddarholmen i närheten af såväl Riddarhuset som öfrige R. Stms hus.