Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oom ännu Y fallits ej kunde sL"dant oagtadt till Riksdagsman godkänna-'.' — har Mstytttt ej funnit böra föranleda till, ändring i denna 1396 Den 10 October. del. 25 är äro tillräcklige för akt utses till Förmpndare och ben, som under Cession omedelbart beron af sine Creditorer, äger ejden sjelfständighet, som fordras för att wara Nationens Representant. Genom be friel seDom, soip äfwen -medelst bfwerenskommelse kan bere, bas, äterwinncr han denna rättighet. "Likaledes är yrkabt det en genom Dom förs "lorad rättighet att blifwa Riksdagsman, mätte genom ' mellankommande Räd kunna upplifwas, samt akt "den, som blifwkt förklarad owärdkg att föra andras "'talan, ej borde af sädant stäk utestutaS frän ofwaru. 'nämnde Rättighet." Utskottet har trott, ask Laga kraftwunnen Oom^ rhwad Räd mellankommit eller ej, alltid innefattade tillräckliga skäl till den DbmdeS sällande, och att för öfrigt en Person, som ej är tilläkit att föra enskildtas talan, ej borde komma i ätnjutande af det wida högre förtroende att föra Nationens. "Att inga andra Statens Medlemmar än af "den rena Evangeliska Läran skulle kunna wäljaS till "Riksdagsmän samt att andre Christna Trossörwan"ter ej mera än Reformertc borde uteslutas." För det närwarande finnes föga skillnad emellan Lutherske och Reformerte Lärorne, ingen strid emellan deras Trosförwanter. Den Catholffa Religiös nen deremot, äfwen som flera andra Christna SccterS, är i sin natur intolerant och bör derföre mindre tolereras. Denna Grundsatts är äfwen följd i Kongs. Drrfwen af dm 27 Äug. 1741 och 24 Ianuarii 1731. 3 öfrigt häMises till Z-.nS förändrade redaktion. Z. 19. Den 10 October.
Nämliga Egypten, Juda, Edom, Ammons barn, Moab, och alla de som bo uti de rum i öknene; ty alle Hedningar hafva oomskoren förhud; men hela Israels hus hafver oomskoret hjerta. Hörer hvad Herren säger till eder, I af Israels hus. Detta säger Herren: I skolen icke lära Hedningarnas sätt, och skolen intet frukta eder för himmelens tecken, såsom Hedningarna frukta. Ty Hedningarnas gudar äro icke utan fåfängelighet; de hugga ett trä i skogenom, och mästaren gör det till med en yxa; Och pryder det med silf och guld, och fäster det vid, med naglar och hamrar, att det icke omkullfalla skall. Sådant är nu intet annat, än öfverdragna stodar; de kunna intet tala; så måste man ock bära dem; ty de kunna intet gå. Derföre skolen I intet frukta eder för dem; förty de kunna hvarken hjelpa eller stjelpa. Men dig, Herre, är ingen lik; du äst stor, och ditt Namn är stort, och du kan det bevisa med gerningarna. Ho skulle icke frukta dig, du Hedningarnas Konung? Dig skall man ju lyda; ty ibland alla Hedningarnas visa, och i all Konungarike, är ingen din like. De äro allesamman dårar och galne; ty ett trä måste ju vara en platt fåfäng Gudstjenst. Silfskifvor förer man till på hafvet; guld ifrån Uphas, af mästare och guldsmeder beredt; gult silke och purpur kläder man uppå dem, och äro alltsammans slöga, mäns verk. Men Herren är en rätt Gud, en lefvandes Gud, en evig Konung; för hans vrede bäfvar jorden, och Hedningarna kunna icke fördraga hans trug. Så säger nu alltså till dem: De gudar, som himmel och jord icke gjort hafva, förgånge af jorden, och under himmelen. Men han hafver gjort jordena genom sina kraft, och verldenes krets beredt genom sina vishet; och utsträckt himmelen genom sitt förstånd. Då han dundrar, så är mycket vatten under himmelen, och drager upp dimbona ifrå jordenes anda; han gör ljungelden i regnet, och låter vädret kommer ifrå hemlig rum.
Den som, med bifall till hvad Utskottet hemställt och Borgare-Ståndet beslutat, medgifver tullfri införsel af »Krokar till fiske», röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej. är de tre andra Ståndens beslut godkändt, att den förut derå stadgade mförselafgift, 15 öre skålpundet, skall fortfara. Voteringen har utfallit med 46 Ja och 75 Nej; och hafva Rikets Ständer sålunda beslutat i öfverensstämmelse med Nej-propositionen. Bevillning s-Vt skot tets Memorial J\S 19. 3 5.te Omröstningen. Den som bifaller Utskottets, af Borgare-Ståndet gillade, förslag, att tullfrihet bör Qvicksilfver, ega rum vid införsel af »Qvicksilfver», röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålies, såsom de andra Stånden beslutat, den förra tullen å denna artikel af 15 öre skålpundet. Enär denna votering utfallit med 44 Ja och 75 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionen. Om kontraproposition: 6:le Omröstningen. Den som lill Nej-proposition i hufvudvoteringen om tullbehandlingen af artikeln Fläsk. »Fläsk» antager Ridderskapet och Adelns beslut, att denna vara skall åsättas en införseltull af 2 R:dr 50 öre per centner, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer kontrapropositionen att utgöras af Bonde-Ståndets beslut, att sagda artikel skall draga 3 R:drs tull per centner vid införsel. Efter det en dubbel sedel blifvit kasserad, har denna omröstning utfallit med 105 Ja och 13 Nej; och har således Ridderskapet och Adelns beslut blifvit antaget till kontraproposition. I hufvudsaken: 7:de Omröstningen.
Med» borgerlighet samt förledande till öfvergång , hvarå vi nyligen ägt exempel, likväl har sig bekant, att sådana Äktenskap utan allt åtal lemnäs oklandrade och följaktligen ej anses skadliga för Samhället, tror Utskottet dylika förbindelser imellan Personer af Mosaiska Tros-bekännelsen och Evangeliska Lutherska Religionen böra ännu mindre blifva förstörande i religieust och Medborgerligt afseende, särdeles om, efter hvad Ut skot* tet önskat, det stadgande tillika vidtages, att alla barn af sådana Äktenskap böra i den Lutherska Religionen uppfostras, till vinning för Kyrkan och styrka för Staten. Man må då häremot ej Uppgöra en tafla af möjliga händelser och gifva dem Mm 5 Juft. 5 61 dem en förledande framställning såsom oundvikliga följder och såsom .verllighétér , dä likväl något sådant icke inträffat, ehuru dylika Äktenskap inom vårt Fädernesland med särskildt nådigt tillstånd redan ägt rum. Att Judar skulle genom tillåtelse att tillhandla sig fastigheter på landet kunna komma i besittning af.jus patronatus och således erhålla rättighet att kalla och tillsätta Pastorer, är en slutsats, hvartill Utskottet så mycket mindre gifvit anledning, som .det ej kan vara obekant, att medlemmar af nämnds nation ej ens äga frihet att deltaga i Prestval, och det följaktligen med ännu mindre skäl vore att förmoda, att dem skulle i Nåder tillåtas, att ensamt tillsätta ordinarie Lärare, hvilka dessutom ej kunna antagas, utan att af vederbörande Domcapitel vara i afseende på lära och lefvern® godkände. Den anmärkning, som äfven blifvit gjord , att, då Judars Sabbat infaller på annan dag än vår, den sednare skulle af dem kunna genom arbete och handel ohelgas , synes ej eller förtjena något afseende. Sådant har ännu aldrig blifvit förspordt af härvarande Judar; och det ät dessutom lagen, lika nödig för både Christna ©ch Judar, som sätter gränser för lagstridiga företag.
Maj 1840 i underdånighet gjorda anhållan, att arfvodet för den, i dåvarande Justitie-Ombudsmannen Landins ställe, hos Hofrätten adjungerade ledamot, måtte förhöjas till ett belopp, som motsvarade hälften af en Assessors lön, samt Kongl. Maj:ts genom samma remiss gjorda framställning om bestämmandet af Justitie-Ombudsmannens framtida aflöning och arfvodet för den, som förordnades alt hans förut innehafvande tjenst förrätta, hafva Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 13 Februari 1841 anmält, att lönen för Justilie-Ombudsmannen blifvit fastställd till lika belopp med hvad Justitie-Kansleren, enligt den sagde år gällande stat, uti ordinarie inkomst åtnjöt, hvarvid dock borde iakttagas, att, om den utsedde Justitie-Ombudsmannen förut innehade tjenst på Rikets stat, skulle han ega bibehålla dermed förenad aflöning samt derutöfver endast uppbära hvad som möjligen fordrades till fyllande af Justilie-Ombudsmans-lönens fastställda belopp; och att i sådant fall den, som förordnades att förrätta Justitie-Ombudsmannens förut innehafvande tjenst, skulle från Riksgälds-konloret utbekomma ett särskildt arfvode, som, derest Justitie-Ombudsmannen vore ledamot i ett kollegialt embetsverk med flera aflöningsgrader, motsvarade hälften af lägsta ledatnots-lönen, men eljest halfva beloppet af den fjellsten åtföljande ordinarie lön. Och då sedermera under 1847 och 1848 årens Riksdag fråga uppstod om beloppet af det arfvode, som skulle tillkomma vikarierande Häradshöfdingen i den då valde Justitie-Ombudsmannen Theorells domsaga, förklarade Rikets Ständer det i afseende på ett sådant arfvode förut meddeldla stadgande icke vara för bemälde vikarie tillämpligt; hvarföre ock, vid slutet af sam-» ma Riksdag, i Reglementet för Riksgälds-kontoret infördes, angående ifrågavarande Kongl. Maj:ls Nåd.
Ad. måtte bifalla Stats-Utsk:ts i 58:de punkten af Utlåfit N:o 139 gjorda hemställan, och dels af Frih. af Ugglas, att R. o. Ad„ med afslag å berörde hemställan, skulle för sin del besluta, »att de lärare, som, innan de blefvo till lektorer utnämnda, hafva haft full lektorsundervisnings-skyldighet, få beräkna denna sin tjenstgöring, med undantag af 5 år, vid löneförhöjningen inom Iektorsgraden, i likhet med hvad alla andra extra lärare, dupplikanter och vikarier inom adjunktsoch kollegagraden fått sig tillerkändt, samt att för detta ändamål 2000 rdr årligen böra på elementarläroverkens stat ytterligare uppföras, att från och med år 1864 utgå.» Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Stats-Utsk:ts hemställan i 58:de punkten af Ut!åt:t N:o 139, hvartill svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af Frih. af Ugglas’ ofvanberörde förslag, då svaren utföllo med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Mörner begärde votering. Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.:
— I lagens namn — lägger fiskalen till. Men brygghusets dörr far upp af sig själf, och på tröskeln står Sophie. Hon är röd som en pion, och ögonen blänka ilsket. — Jaså, Kopp hör till den sorten — skriker hon — är han från vettet, skall han jaga min köttsliga bror, tycker han? Han är ett kräk! Hvarvid hennes skinntoffel flyger i vädret och träffar Kopp i pannan. Efter detta vet gesällen icke hvad som sker eller hvad han gör. Han vet blott, att han springer gatan nedför, springer, springer med det tunga läderstycket, som vid hvarje steg hindrar honom, och tofflorna, hvilkas smällande ljuder i hans öron likt pistolskott. Förbi tullbommen kommer han, ut på landet, öfver rofåkrarna och in i skogen. Han stönar högt, ty det värker svårt i bröstet. Så faller han ned och blir liggande med ansiktet mot marken. Det här har han ju vetat, hå ja, besynnerligt — något tungt liksom — en fågel som allt emellanåt skvatt till inne i bröstet ... Han lyfter hufvudet och stirrar. — Ja men i går? I går var ju allt så fröjdefullt ljufligt ... Det här reder han aldrig ut, aldrig. Han reser sig och vacklar omkring, hvar vet han icke, och timmarna håller han icke reda på, till tysta skogen tränga ej tornurets slag. Han vet öfverhufvud icke, hvad han nu skall göra eller hvart han skall gå. Men skuggorna mellan träden tätna allt mer. Då ljuder plötsligt klart som en klocka gökens: kuku, kuku. Gesällen, som sutit med händerna i skötet och slött stirrat in i skymningens kalla djup, spritter häftigt till, blodet far upp i ansiktet, han reser sig halft — hoppas gör han — icke vet han, hvad han hoppas, men med återhållen andedräkt lyssnar han, spejande ... Söderut är det — söder gök, döder gök — slut då alltsammans, slut, han visste det nog — för honom finns intet hopp. Slut och dödt. Han går tillbaka mot staden. Det skymmer öfver svarta tegar, lågt hänger himlen öfver jorden. Långsamt släpar han skorna efter sig genom smala gränder, där redan ljusen släckts bakom kojornas små rutor.
Och fann det ljuft, att Kojan stöda! Min glada ungdoms Konung! Du, Som jag begråter ömt ännu! Din höjda blick såg allt det Höga; Allt Stort var klarhet för Ditt öga; Och allas, allas, allas Väl Var jordisk himmel för din själ; Du omgaf dig med ljus af snille, En kung i känsla, tanke, tal; Och, liksom Gud, af hjertats val Du sökte vinna, hvad du ville. Med mera lugn, Du hade lätt Bragt till sin höjd det enda sätt Att menskligt vårda mensklig Rätt; Det sätt, som listigt undanspelas; Det: att, med uppenbarlig nåd, Rent fråga Folket, hvad som felas, Och folkets Gamle om godt råd! Jag vädjar från lagar, hvilkas kraft jag ej funnit nog stark och bindande, till Naturens: till de eviga, allmänna af Sanning och Skönhet. Hvem urskiljer dem? De gudomligaste ögon; den renaste och högsta känsla. Man dömmer ej, utan så långt man känner. Men hvilka äro de högsta rymderna af Känsla och Kännedom? De, hvarest i allt begrepp är ljus, är styrka, och derföre lugn; de, hvarest i den Vises själ är detta förståndets och höghetens lugn, men med den högsta känslighet; är följd, klarhet, ordning, men med den högsta kraft. Denna förening utgör den stora Känslan; för hvilken allt är ett evighetens ögnablick, en Gudomens fart, ett drag, en blixt deraf. Snillets frihet är det interesse, för hvilket jag talar. Den hämnas genom samma vapen, som Förnuftets och Medborgarens: genom en ren och djerf röst. Den förtrycktes på samma sätt: genom det Antagnas fördom, genom Små-lagarnes despotism. Man har sedan Snillets joller-dar en viss konst-nyck. Efter den skall Snillet i sin mandom gå! Må vara, att den anstår skämtet och den vanliga glädjen. Men det gifves en skönhet, högre än den antagna: det är uttrycket för den Vises röst, för den heligaste, den högsta Naturens känsla. Galliens mode-krämerska, Galliens lättheter, herrska öfver oss för länge. Andra folkslag hafva redan en sjelfständighet: och vi yrsle i ynglings-åren.
Härvid förekommer likväl, att den ifrågavarande artikeln icke utgör föremål för någon med vätnadsindustrien jemförlig inhemsk näring, i hvilken stora kapitaler blifvit nedlagda, och för hvars bedrifvande dyrbara förlag erfordras; att artikelns voluminösa form och deraf beroende höga transportkostnad redan erbjuder den inhemska tillverkningen ett af tullsatsen oberoende icke ringa skydd; att de flere ämnen, af hvilka denna artikel vanligen sammansättes, såsom band, spetsar, blommor, m. m., enligt komiterades förslag, få likasom sjelfva väfnaderna tillgodonjuta betydliga tullnedsättningar; samt slutligen att, då Frankrikes fordringar i flera vigtigare hänseenden icke kunna efterkommas, klokhet och billighet synas bjuda, att man för sådana varuslag, hvilka hvarken i financielt eller industrielt hänseende äro för Sverige af någon egentlig betydelse, men deremot utgöra föremål för en högt drifven Fransk industri, ådalägger benägenhet att till dennas förmån göra betydliga eftergifter. På dessa skäl, hvilka komiterade i flera följande fall äfven tillämpat, hafva komiterade trott sig böra föreslå nedsättning på en gång af den nu gällande tullsatsen, från 4 Rdr till 1 Rdr 50 öre, ehuru sistnämnde tullsats i allmänhet torde understiga 10 procent af varuvärdet. Den för Hattfoder och Hattkullar af siden eller annan väfnad i förening med annat material, vanligast papper, nu stadgade tull, 1 Rdr 50 öre kullar, skålpundet, har, dels ur synpunkten af varans egenskap att utgöra ett för liattmakareyrket behöfligt material och dels med hänsigt dertill, att den del deraf, sorn består af siden eller annan väfnad, otvifvelaktig! håller vida mindre i vigt än de andra antingen tullfria eller med relativt låg tull belagda, dermed förenade ämnen, funnits böra nedsättas till hälften, eller 75 öre per skålpund. 1 afseende å Hängslen af siden eller halfsiden föreslås, hufvudsakligen på Hängslen, här förut vid artikeln Hattar anförda skäl, att införselstullen på en gång nedsättes från 2 Rdr 25 öre till 1 Rdr pr skålpund.
Det mä således icke sä>'amt förekomma, att Htvarje god medborgare ör inkagen af den listiga önskan, det, ekt nial marte blrfwa satt för denne kill km grund sä fkaveligs och kill sine följder sä 'örvar - iveliae indnstrie och lärer ingen finnas, som, icke Med underdånig tacksamhet erkäoner den nådiga omranka Konungen »visat, akt wilia förebygga de olyckor som star och inbyggare sig ädraga genom ert fortfarande bränwinets omättlkgg bade tistwerkande och förbrukande. Man Den 28 H7aji. Zrs Man Hade uti ett sadant detta ärendes stick, med stal bordt wänka sig akr, alle i hwad belägenhet som hälst, stola hafwa gätt Konungens wälgörande afsigter kill mäcs, och befrämja deras fullbordande, och i denna öfwectygelsen har del warit owäntadt förnimma art, uti det Utlärande svin allmänna Beswärs och Occonomiä.Urstoktel asgifwik pä Konungens nädiga proposition. sädane fram. ställningar blifwlt gjorde, hwilka sy ias Utmärka , att man ansett en oinstränkt frihet uti bränwinstillwerkningen höra kill principen af en naturlig näringsfrihet, samt att de mitzbrnk hwilka man mäste medgifwa, icke stola inträffat, derest ej pä den tid dä, fri bränwinshränning bles tilläten, denne sä kallade industriegren warit den enda, som pä en gäng blcf fullkomligt fri, under der nästan alla andra källor för winst wörö för omtankan tillstängde. Det är redan märkbart akt man pä sädant sätt. utlrnckeiigen stämylat den omstränkta bränwmSbränninqe» med egci.st .p of nyttig industrirörelse, men det är nästi» icke tänkbart att, man weiak urly ta den i bredd nied killorne till de företag, Hwaraf riker homtar stod kill wälmåga och förkofran.
Detta tyckes bevisa, att det är möjligt att tillvägabringa sådana contracter; och ehuru mycket jag med* gifver, att landtmannen är tryckt af många tinera, är detta onus på manga stallen så motbjudande, att hart gerna ingår uti att betala en mindre sUmtnä, för att Vara derifrån befriad, 1 anledning af hvad Friherre Cederström yttrat örn Vägnarne, så medgifver jag visser* ligen, att Uttrycket kunde vara bättre Valt, Ridd. och AdPrti. 76 l*o* Den 0 9 JkiW f. tn. roen jag torde få påminna Herr Friherren , afl fråga i Utskottet var om en närmare föreskrift i detta fall, så att sätena skulle vara stoppade och försedde med fjädrar, men att Fullmägtiges af EondeStåndet önskan verkade den nu. anmärkte redactions.förändringen. Hvad angar Herr von Heynes anmärk* ning, att flere personer skulle få åka efter en häst, bevisar den, huru skiljaktige åsigterne äro, då Friherre Wrangel deremot yrkat, att mindre än tvänne hästar ej i något fall måtte få begagnas. I anledning af Herr von Heynes yttrande, att i vissa Ivän ej mer än tre personer få åka efter två hästar, så är detta ej lo-a calt, utan i enlighet med skjutsförordningen. I öfrigt tror jag, att Herr von Heynes och Herr Treffenbergs anmärkningar, äfvensom Friherre Anckarsvärds, så vida han åsyftar en högre skjutslega, äro nya Motioner, och således böra särskilt behandlas. Friherre Anckarsvärd: Med den af mig nämnde högre legan hade jag ej annan syftning, än att uppställa en principe, då jag ej tror, att man dessförutan kommer till en för» bättrad skjutsinrättning, som lättar jordbrukarens besvär.. Hvad Herr von Qvantens yttrande beträffar, så beklagar jag upprigiigt den ort, hvarfrån han hemtat sin erfarenhet, att nemligen skjutsen der anses vara en så stor fördel, att Den *9 Julli /. m» a joj tran fe} vill mista den.
Utöfver denna summa har dock Major Olivecrona, i anseende till stegrade arbetslöner och ökade materialpriser, uti ett i Augusti månad sistlidne år antecknadt tillägg å kostnadsförslaget, beräknat, för ökade dagsverkskostnader » . 130,084: — och för ökade material-kostnader 14,661: — hvarjemte tillagts för beräknad lösen af den jord, som till kanalområdet skulle erfordras, äfvensom för inlösen eller flyttning af några vattenverk och andra byggnader 18,395: — hvadan sagde kostnadssumma, med inberäkning af jordlösen m. m., borde ökas till E:dr B;ko 700,000: — eller R:dr E:mt 1,050,000: — Jernvägsanläggningen mellan Almundsryd och Carlshamn, med dervid erforderliga 10 brobyggnader jemte transport-materiel Transport 1,050,000: — Ståls-Utskottets Utlåtande N:o 163. 3 Transport 1,050,000: — och stationshus, skulle, enligt <let af nyssbemälde Major i slutet af sistlidne år med hänsigt till denna jern vägs-anläggning uppgjorda särskilda förslag, komma att kosta för hvarje mil 368,929 R:r, eller tillsammans 1.301,500: — Summa R:dr R:mt 2,351,500: — varande nämnde jernbana afsedd att begagnas med lokomotiv och föreslagen att erhålla samma spårvidd som för andra sådana enskilda jernvägar är föreskrifven. eller 4 fot. De kanal-linier, på hvilka ångbogseringsfartyg ansetts komma att användas, hafva blifvit beräknade till en bottenbredd af 24 å 25 fot samt ett djup under lägsta vattenytan af 3,5 fot; varande längden af slussarne å samma linier föreslagen till 75 fot och bredden till 16 fot.
Och huru hafva icke anspråken på ökade anslag åt dem vid hvarje riksdag gjort sig gällande? Och hurudan har frukten af allt detta visat sig? Har det varit i en stigande sedlighet Den 18 Februari f. m. 383 och trefnad? Må domstolsprotocollen besvara dessa 2:ne sednare frågor. Nej, om det gifves någon sjuklighet i statskroppen, och det onda har sin grund i flera sammanstötande orsaker, så botas icke denna sjuklighet, förrän dessa grundorsaker undanrödjas, och dertill hjelpa inga torra läxor, ingen skriffärdighet, ingen räknekonst. Och han hade otvifvelaktig! rätt den store philosophiske vältalaren, som yttrade, ”att Sverige först då skall falla, när det öfvergifvit sina seder.” Hr Edenhjelm, Gillis: Jag har ej deltagit i denna vidlyftiga öfverläggning, och ej heller i voteringarna, med undantag af den om 2 mom. i 1 §:n, som angår huruvida inom hvarje socken skall finnas en fast skola eller ej. Jag hörde då till minoriteten och reserverar mig nu emot det beslut, som då fattades, på de skäl, hvilka så väl Gr. Anckarsvärd, som Hr von Hartmansdortf anfört. Dessa skäl bevisa i min tanke klart och tydligt, att detta förslag endast skulle ådraga församlingarna onödiga kostnader, som ej motsvarades af nyttan. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jag anser mig visserligen skyldig att lemna hvar och en i fred med sin öfvertygelse; men jag anser mig böra till prot. högtidligen yttra den oförgripliga önskan, att början af den reservation, som för en stund sedan här upplästes, aldrig hade bort kommit inför Ståndet. Frih. Ridderstolpe, Fredr. Christopher: Min reservation skall blifva ganska kort. Jag var i minoriteten, då frågan om fasta skolor blef afgjord. Jag anser, att då man nödgas begagna tvång, bör man göra det så lindrigt som möjligt, och det tvång, som R. o. Ad:s beslut nu ålägger socknarna, kan jag ej inse vara af behofvet påkalladt. Jag instämmer i det beslut, som genom votering blifvit fattadt i BondeStåndet. Gr.
Sfi* P Oj S» c3 D. o CD *3 Sl. r* r*- s* 5" CTQ 2. i t» a P Oj Oj ev CD Oj OO cn c CD t-J. * CJq tö CD ca G Ridd. o. PresteBorgareBondeN:o N:0 Sid. Adeln. Ståndet. ståndet. ståndet. N:o § Domkapitelsledamöter, om utdelning af Svensk författningssamling till, se Svensk Författningssamling. Domkapitlen, angående förändrad organisation af .. 7 I 47 — b. 5 Sept. å. 3 Sept. b. 5 Sept. b. 1 Sept. 1 anledning af återremiss . 7 1 67 — a. a. 16 Okt. a. a. 16 Okt. a. a. 17 Okt. a. a. 16 Okt. Domkapitlens Embetsbref, om upphörande af Klockares skyldighet att fortskaffa, se Klockare. Domsaga, om boställe åt Häradshöfdingen i Helsinglands norra, se Helsingland. Donationer, angående de till lärare vid Elementar-läroverken gjorda, se Elementar-läroverken. Drake, om pension åt Prolessoren E. 4 1 152 54 Se Nionde HufvudTiteln. Drawback, för tillverkadt exporteradt bränvin, se Bränvin. Drottningholmsoch Nockeby-bro, arne, angående användandet af öfverskottet å anslaget till ombyggnad af 26 4 1 11 — b. 21 l)ec. b. 17 Dec. b. 17 Dec. b. 17 Dec. 7 25 Dråp, Mord och annan Misshanhandel, förordning om, se Mord. Dylta Svafvelbruk, om upphörande af de så kallade frisocknarnes tjenstbarheter till, m. m 40 4 1 202 — b. 12 Okt. b. 13 Okt. b. 13 Okt. b. 13 Okt. 191 6 Däckade båtar ät Lotsar, om anskaffande af, se Lotsbåtar. Död mans bo, angående vården af, se Bouppteckning.