Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ropades äfven Ja och Nej. 302 Den 14 September e. m. Herr af Billbergh begärde votering. I anledning hvaraf Hans Excellencé Herr Grefven och Landt Mar skalken föreslog följande voteringsproposition: Den, som bifaller Bevillningsoch Eko-* nomiUtskottens Betänkande, angående yrkad högre tull å vissa från Ryssland och Finland inkommande varor, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Betänkande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Hvilken voteringsproposition af Ridderskåpet och Ådeln godkändes, samt anslogs. Sedan 43 och 44 §§• Rid darhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan 8 e. m., och befunnos vid voteringens slut klockan g e. m. sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssedlarne Öppnade, rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 5a. Nej — 3o. I följd hvaraf, och sedan det öfver Voteringen särskilt förde Protocoll blifvit Den i4 September e. m. 3o3 uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således bifallit Bevillningsoch EkononiiUlskottens ifrågavarande Betänkande. Justerades 4 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den io dennes f. och e. m, fattade beslut. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ett qvart till 10 om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Tliorsdagen den i 7 Sept. 1829. Plenum kl. half till 6 Eftermiddagen. Öppnades Herrar Electorers Lista till val af en Ledamot i BancoUtskottet efter N:o ip47 Herr Odencrantz, Carl; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2002. Herr Hisinger, Wilhelm.
Be tankandej N:o 24. 9 ning för denna frågas bedömande, upplyst, att de löne-inkomster och öfrige förmoner, ZJllandcrs företrädare åtnjutit, utgjorts af årlig lön l\ o o R:dr samt victualie-penningar 21 R:dr 24 personel bevillning för honom, jemte hustrun, 10 tunnor spanmåi, 12 famnar ved, 5 talgljus, utfodring för en ko med 72 effe hö och 80 gffe råghalm, jemte a;ne trädgårds-täppor; och hafva Banco-Fullmägtige, dels förklarat, att de, vid det förhållande, alt Ullander, utöfver berörde inkomster, innehade ett serskildt anslag af 120 R;dr, allt Banco, för deras del ansågo pensionen för Vilander i conlante medel kunna bestämmas till ett belopp, motsvarande |;delar af hans conlante löne-förmoner; och dels hemställt, alt, enär Ullander icke, på sätt med hans företrädare varit händelsen, uti Banco-Statens Enkeoch Pupill-Cassa vore delegare, Vilander s hustru mätte, i fall hon kom me alt honom öfverlefva,'undfå en pension, motsvarande det belopp, som af nämnde cassa till enkor efter dess delega* re utbetalades, i förhållande till deras å Bankens Stat under lifstiden innehafde löner, jemte några mindre förmoner, deraf enkan efter Vllanders företrädare varit i åtnjutande.
Enär Socknar i ett Pastorat inom särskildta Län äro belägne, skola Berednings* Committéens göromål granskas af TaxeringsCommittéen i det Län, der Socknen är belägen 34 Mom. Allt hvad, enligt denna Bevillnings-Stadga, är bestämdt utfördt för person eller egendom, och således ej beror ef Taxeringsman pröfning, utan blott på debitering ankommer, skall Häradsskrifvaren, som för debiteringens rigtighet ansvarar, i Längden utföra. Kunnande likväl Beredningsoch TaxeringsCommittéerna anmärka missräkningar, och rättelse meddela. 35 Mom. Den som förfallolöst uteblifver med sin uppgift till Berednings Committée , bote Två jDen 2 Juli. 3°3 Två R:dr till Socknens fattiga; skolande BeredningsCommittéen, utan hinder af uteblifvande eller försummad uppgift, efter ägande kännedom, den skattskyldiges Bevillning föreslå. Med böternas uttagande förbålles på sätt om böter för försummelse vid Mantalsskrifning redan stadgadt kr. i 3- Om Taxerings-Committée pa Landet. 1 Mom. Enar Sockne-beredningarne sina förrättningar slutat , anmäle det Hkradsskrifvaren genast hos Konungens Befallningshafvande , sorn så bestämmer antalet af Taxerings-Committéer och dem indelar , att vederböranda ej besväras med långa resor, och utsätter dagarna för hvarje TaxeringsCommitrées sammanträde. Taxerings-Committéerna böra årligen sammanträda så tidigt, att deras förrättningar innan Juni månads utgång må vara fullbordade. I dessa Committéer är Landshöfdingen, eller den han i sitt ställe förordnar, alltid Ordförande, med rätt att i öfverlaggningen, ej i besluten, deltaga. Taxerings-Committée på Landet skall utgöras af nio Ledamöter, utom Ordföranden, nemligen två af Ridderskap och Adel, två af Prest-Ståndet , tre af Bonde-Ståndet samt två Stånds-personer.
» Ser ni, kära lilla fröken, » sade h o n långsamt, » att bland de gifta kvinnorna finnas några få lyckliga — o, så få lyckliga, s o m blifvit gifta m e d just den man de älskade, m e n ett långt större antal, som varit fast beslutna att gifta sig, o c h, o m de icke fått den de höllo af, ha de gjort våld på sina känslor o c h hållit till godo m e d en annan — o c h de ha gjort rätt däruti, M a n skall inte förbli ogift, utan o m man känner sig stark n o g att bära lifvet ensam. — Och bland de ogifta kvinnorna finns det möjligen några, hvilka, s o m ni säger, aldrig kunnat bli gifta — ehuru, » sade fröken A n n a skälmaktigt, &gt;jag tror, att det är ganska få äf oss, s o m inte någon gång kunnat få sig en man, o m h o n nödvändigt velat! M e n där finnas också de djupare och finare naturer, s o m endast kunna älska en gång af hela sin själ o c h aldrig mer o c h som, o m de icke äro älskade tillbaka, eller o m olyckliga omständigheter skilja d e m från denne ende, då helst förblifva ogifta för att få vara sina u n g d o m s d r ö m - mar trogna. » » O, det tycker jag är vackert, » sade Märta m e d djup känsla, m e n h o n blef afbruten af en häftig ringning på tamburklockan. Det var hennes jungfru, som sade, att glasmästaren satt in rutan o c h fordrade sin betalning. Så sprang h o n u p p m e d återställd jämnvikt i sinnet o c h började ifrigt stöka för att återtaga den förlorade tiden. Visst var det lilla hjärtat lika oroligt o c h tanken på Dagmar Kurt lika olidlig, m e n nu det var liksom hon kunde bära tanken på att bli ogift. Det var ett skimmer af heroism i att bli det för den mans skull man älskade. T y gifta sig m e d någon annan, det skulle h o n aldrig, aldrig, aldrig! H o n tyckte sig ha fått en försäkran, att h o n inte därför behöfde bli en ledsam, osympatisk människa.
Hos oss var kännedomen om sådane papper så ringa och deras gångbarhet så föga ackrediterad, alt för knapt 10 år sedan en så uplyst korporation som civil-stalens pensions delägares representanter endast vågade tillåta Direkt:n öfver denna pensions-inrättning att emottaga Hypotheks-inrältningens obligationer, (ehuru stälda på viss tid), med vilkor af särskildt pant af intecknade reverser, ehuru just en bland förmånerne af dessa obligationer är att befria deras innehafvare, från den risken, alt kunna förlora sina fordringar äfven med de bästa inteckningar, om de någon gång skulle försumma en af de bevakningar våra lagar i så mångfaldiga fall fordra. Men dels genom den bekantskap med oupsägbara obligationer, som Hypotheks-föreningarnes utländska lån föranledt, dels genom den större svårighet våra kassor genom den ökade penningelillgången funnit, att för sina fonder finna elt säkert användande äfven mot nedsatt ränta, är troligtvis snart den tidepunkt inne, då de utländska lånen ej mera behöfvas, emedan likartade och på lika goda vilkor kunna fås inrikes. Denna tid hade troligtvis redan inträffat — 1847 öfverflödade våra publika kassor af penningar, som de ej på antagliga vilkor kunde få ullånta, — om intet senare årens betryck i handelsförhållanderne, en följd af kända politiska händelser, verkat en ökad efterfrågan på lån. Efter att nu hafva sökt utreda förhållandet med hypotheksföreningar och de af våra Svenska uptagna utrikes lån, öfvergår jag till de för dem föreslagna kreditiven. Otvifvelaktigt äro sådane, då de tryggas mot missbruk, bland de för en Banks rörelse mäst lämpliga, och vida att föredraga de nu åt enskilde lemnade. Jag säger ”då de tryggas mot missbruk”, ty deras ändamål bör endast vara, alt för utbetalningar till rän - Den 14 April. 383 tor och årliga amorteringar kunna utgöra en förskollskälla, intill dess dertill anslagna inbetalningar binna ingå, men ej att bilda en fond till ny utlåning.
Jag menar icke de lånebehöfvande af allmänheten, ty de skulle glädja sig öfver fastställandet af ifrågavar. proportion, och det är förmodligen för att locka dem att gå in på realisationen, som raan föreslagit delta; utan jag talar om den delen af allmänheten, som äger penningar, och jag tror, att det skulle vara sämre för näringarna, om en mängd uppsägningar skulle ske och hvar och en ansåge sig böra rädda sina penningar under en hotande myntförsämring. Det är det mest principvidriga, som finnes, att framställa möjligheten deraf, dä man gör en realisation och Banken bar så litet förtroende samt folket lill och med ej tilltror Banken förmåga att upprätthålla realisationen, hvarom den, som vistats i landsorterna eller på dem haft correspondance, kunnat öfvertyga sig. Denna tanke om Bankens bristande förmåga är visserligen, elter min öfvertygelse, falsk; men farhågan bör ej underblåsas genom framställningen af en sedelemission, som kanske ej skulle inträffa, men som dock kunde inträffa, ty endast möjligheten deraf är i högsta grad uppskrämmande och skadlig för näringarna, emedan, såsom jag nyss hade äran nämna, detta skulle föranleda till strypsystem från deras sida, som hade penningar utlånade. Hvad Frih. Boyes anmärkning angår, ronde det strypsystem, som skulle åsyftas med förslaget, att Baucostyrelsen ej må börja sina operationer till förstärkande ia* Den 34 Juli f. m. af metalliska cassan, innan den nedsjunkit till 2 millioner, innefattar denna anmärkning en fullkomlig motsats af verkliga förhållandet; ty enligt BancoUtskts betänk, skulle Banken börja indragningen af sedlar, då silfvercassan sjunker under förbållandet af 1 till 3 emot sedelstocken, d. v. s. då ännu 3 millioner vore i cassan iunestående, hvaremot sådant nu skulle fördröjas, tills cassan nedsjunkit till 2 millioner. Det sednare förslaget är således mycket liberalare, och för öfiigt får jag fästa uppmärksamhet derpå, att det silfver, som uttages ur Banken, går ut i rörelsen, och att således 10- relsecapitalet, efter det silfver af Banken blifvit utvexladt, förblifver lika stort som förut.
Han utÖfvade medicinen i nämnde hufvudstad och gjorde emellanåt resor såväl omkring densamma som längre in i Orienten; hemsände 1827 tili Vetenskaps-Akademien en betydlig samling af naturalier, bestående hufvudsakligen af fiskar, conchylier, vexter och mineralier, samlade omkring Konstantinopel; företog år 1830 en resa genom Mindre Asien och Syrien till Egypten och hemsände till Akademien i Upsala omkring 400 vexter, äfvensom åtskilliga Egyptiska ant iqviteter; återvände 1831 till Konstantinopel och anträdde samma år hemresan till Sverige, hvarunder han nära tre månader uppehöll sig i Ungern, för att göra sig underrättad om den i Ofen och Pesth utbrutna cholerafarsotens lynne och behandling, men föll sjelf i en svår febersjukdom, under hvilken han blef bestulen på nästan allt hvad han Stat s-Vt skottets Utlåtande N:o 53. 3 egde, både i kläder och penningar. Tillfrisknad fortsatte lian resan till Stockholm, dit han i Juni 1832 ankom, men efter några månaders hemmavaro begaf han sig åter utrikes; tog laudvägen öfver Hamburg till Triest, och fortsatte derifrån resan sjöledes till Alexandria, hvarifrån han 1834 hemsände dyrbara samlingar, gjorda i trakten af Alexandria, på Rhodus, vid stränderna af Röda hafvet och i steniga Arabien, bestående af naturprodukter utaf alla djurrikets klasser och ordningar, med undantag af insekter, till ett antal 1,400 arter, hvilken samling af Staten inlöstes. Resultaten af Hedenborgs vidsträckta resor hafva sålunda kommit fäderneslandet till godo, och Riks-museum i Stockholm eger genom Hedenborg djurarter af den stora sällsynthet, att de icke i något annat museum linnas annat än i ofullständiga exemplar.
Mede], influtna för exporteradt Krut; anmärkning mot dispositionen af dem. s. 213, 1x5, 135» i47- O. Oflicersgrad, lägsta, förslag att frän den utesluta dem, som ej hafva en viss årlig inkomst af egen förmögenhet, s. X08, I41- OpinionsNämndens, afskalFaude, Kongl. Proposition derom; Utlåtande deröfver, s. 273, 280. P. Postföringen öfver Danska Staterne. s. 137 148. ■— Förvaltares tillsättande. Se Kronofogdars. Proposition, af BondeStåndet äskad men af Talemannen vägrad; Utlåtande deröfver. s. 68, 69. BankoFullmägtigen Anders Danielsson med fleres särskilda mening, s. 70 — 73. — Börande en af LandtMarskalken vägrad. s. 270 — 273. R. Recriiter vid indelade Cavalleriet, förhöjning i det stadgade Mälet för dem. c. 127, 140- RegeringsFormens 60 §. Förslag till ändring af den. s. 99, 100. af 2 Morn. 56$. s. 220 —225. 65 §. Förslag till ändring i den. s. 259, *40. 98 §. Förslag till Tillägg, s. 258, 259. __ 102 §. Förslag af Tillägg, s. 268, 269. 56 J. Förslag till Tillägg. s. 307. —* — “• 37 /. Förslag till jemnkad ny Redaction. s. 173, 176. Föreslagna till ändringar, s. 241* 242. 21 §. Föreslagen till ändring. s. 80, 81. —* ■ 28 $. Förslag till Tillägg i. s. 265, 266. Ytterligare Utlåtande. &. 319, 321. — 29 /. Förslag till Tillägg i. s. 348, 349. • 29 och 47 $• §•
Men då nationens värdighet förnärmas vid ett strafflöst missfirmande af dess Representanter, eller ett så lindrigt beifrande, hvartill allmänna Policestadgarne förmå, då freden störes på ett of - 70* Den il Martil, fentligt rum; får jag vördsamt föreslå att denna fråga måtts blifva till Lagutskottet remitterad* - Herr Rosenblad: ”Då jag icke kunnat med Höglofl. Utskottets pluralitet instämma i det beslut, att främmande åhörares tillträde vid Ridderskapets och Adelns sammankomster fordra ett tillägg i Riddarhusordningen, och sorn således borde i enlighet med dennas 52 §. behandlas, har jag, jemte min reservation mot detta beslut, ansett mig böra skrifteligen anföra de skäl, som grundat denna min öfvertygelse. 85 $• RegeringsFormen 6tadgar, att såsom Grundlagar endast skola anses RegeringsFormen, Riksdagsordningen, Successionsordningen och Tryck4 /riketsFörordningen, således borde Riksdagsordningen omfatta allt det till ordningen vid samJ teliga RiksStåndens sammankomster hörande, som börde äga Grundlagshelgd. Men Riksdagsordningen upptager likväl icke den vigtiga del nationalrepresentationen, sorn utgör dess ärftliga bibehållande princip, eller Ridderskapets och Adelns sammansättning, utan öfverlem-j nar den genom sin 12 §. helt och hållet åt Rid^ darhusOrdningen att bestämma. Således har Ridderskapet och Adeln, för att ej för ögonblickets ombytlighet blottställa en väsentlig dsl af vår Grundlags anda pch form, nödgat» Den ix jfja.rtii. omgifva samma sin enskildta SfåndsOrdning med nära lika säkerhet mot förändringar som den, hvilken skyddar sjelfva de egentliga Grundlagarne. På detta sätt har 52 §. i Rid*< darhusOrdningen blifvit nödvändig och uppkommit.
— Men, Malkolm, det är sent och din berättelse var icke slut. Jag skiljes icke ifrån dig, förrän jag vet, hvad jag bör tänka om dina besynnerliga hjernspöken. — Jag fruktar, att du skall få svårt att fatta någon tanke derom. — Du lemnade Stockholm och den hvita pierrot’n? — Väl Stockholm, men ... Nåväl, jag fortsätter. — Malkolm satte sig ned i länstolen igen, och lekande med en vacker nejlika, som han nyss tagit från en af blomkrukorna i fönstret, återtog han sin berättelse. — Jag kom till Gustafsberg. Jag hade varit der i nära trenne veckor, baden bekommo mig väl, och minnet af både den hvita pierrot’n och den vackra flickan hade bleknat. Jag gömde det första såsom en ännu olöst gåta, hvilken kunde föreläggas några vänner en skymningsstund, och det andra låg som en liten blomma utan namn i mitt hjertas album. Bland de få bekanta jag träffat der, var en skolkamrat och barndomsvän, Hugo Bosser. Han var vid Carlberg under den tid jag vistades i Lund: nu var han löjtnant vid Norra Skåningarne, en glad och hederlig pojke, som jag trifdes rätt väl med, men deremot fanns vid badet en annan person, hvilken ingaf mig verklig motvilja. Det var en engelsman, som hela våren rest i Norge och nu ämnade göra en tur äfven i Sverige, sedan badsejouren var slut. Han hette Darney, var af god familj och skulle ärfva gods och rikedomar, efter hvad man sade. Dessutom var han en mycket vacker karl, helt ung, ehuru hans svarta hår, mörka hy och kraftfulla gestalt gåfvo honom utseende af att vara trettio år. Det var naturligt, att han genast blef saisonens ”lejon”, och alla fruntimrens förtjusning. Imellertid var hans sätt egenkärt och rått, hans språk öfvermodigt, dumt och obehagligt, och jag fann honom otreflig, ehuru han tycktes vilja hedra mig med en särskild vänskaplig och nedlåtande förtrolighet, som likväl sedan vändes i ovilja, då jag icke med tillbörlig tacksamhet mottog den. En eftermiddag var jag tillsammans med flera unga karlar af badgästerna, hvaribland
Lärarne i de egentliga bergsvetenskaperna skulle icke heller, såsom nu vore händelsen, behöfva splittra sin tid åt hjelpvetenskaperna, utan erhölle bättre tillfälle att vinlägga sig om sina hufvudämnen, att odla och förkofra sina kunskaper äfven genom lärorikt umgänge mod andre vetenskapsmän, samt att med dessa sina kunskaper i vidsträcktare mån än hittills gagna 4 Stats-Utskottets Utlåtande JV:o 197. såväl auktoriteter sorn enskilda, Bibliothek och samlingar af modeller, ritningar, mineralier, m. m. klefve till större delen gemensamma och kostnaden för laborationer borde kunna förminskas. På detta sätt syntes det Bruks-societeten blifva väl sörjdt för elevernes theoretiska undervisning; men dermed voro dock endast den ena, säkerligen ej den vigtigaste delen af deras bergsmannabildning vunnen. Det vore nödvändigt, att do äfven under erfarne ledares tillsyn lärde sig praktiskt tillämpa sina iusigter, hvarigenom ej allenast deras eget intresse för vetenskaplig bildning måste befrämjas, utan ock de sättas i tillfälle att, vid utgången från läroverket, vinna förtroende hos andra, för att med framgång kunna sprida och för handteringen göra fruktbärande de kunskaper, som de förvärfva!. Då de svårigheter, hvarmed man under sednare tider haft att kämpa vid beredande af lämpliga lokaler för elevernas praktiska öfningar, alltmera ådagalagt att särskilda åtgärder måste vidtagas, för att försäkra bergsskolan om fri och obehindrad disposition under viss tid hvarje år af verkstäder för såväl tackjerusberedning, som de särskilda smidesoch jernförädlings-methoderna, äfvensom af bostäder i grannskapet deraf för lärare och elever, hade inom Societeten fråga äfven blifvit väckt om inköp för dess räkning af en bruksegendom, der dessa fördelar kunde bergsskolan erbjudas och tillika tillfälle blifva att verkställa de rön och försök, som i bergshandteringens intresse ansåges böra ske och hvilka, då de anställdes i öfvervaro af skolans personal, borde kunna antagas vinna i ändamålsenlighet på samma gång, som de medförde mången värderik upplysning för denna personal.
Basen för dessa rättigheter är tractaten i Christianopel år i64-5 emellan Danmark och Holland, samt den emellan samma stater af år 1701, äfvensom några tractoler emellan Danmark och England. Delar på denna grund Sverige stödt sin reclamation, så fort man kände, alt några missbruk ägde rum; oell i afseende på hvad här blifvit ifrågasatt, alt det på Svenska sidan varit underlätet alt göra gällande eiler bevaka Svenska undersåtares rätt i detta hänseende, får jag förklara härmedelst, att det verks archiver, inom hvilket klagomålen skulle vara förvarade, icke äga ett enda spår, som tillkännager, att något sådant skett, förrän vid slutet af år 1838 de besvär inkommo, som löranledt den undersökning af delta embetsverk, hvilken haft till påföljd vår Regerings framställning till Danska Regeringen,— och irman någonsin någon besvärat sig öfver, att honom afFordrats för dryg tull, kunde icke Svenska auloriteterne, som aldrig emollogo några dublett-räkningar o. d. rn., ana tillvarelsen af olagligbeter. Alt klagomål icke förut skett, bar otvifvelaktig! härrört, dels deraf, att de missbruk, som småningom blifvit införda vid beräkningen af tullen i Sundet, varit mindre kännbara, då man fick erlägga tullen i ett försämradt pappersmynt, sorn emottogs al pari med silfver, och dels deraf, att skilnaden emellan de uppburna och de lagliga afgiflernn varit i allmänhet mindre betydlig; ty det ar egentligen de tractatstridiga afgifterna på vissa colonialvaror, såsom rått socker och kaffe, äfvensom på bomullsgarn, hvilka trycka handeln; hvarförutan under sednare åren, efter allmänna freden i8i5, priserna hafva å dessa varor fallit 5o å 66§- proc.
PresteStåndet den 24 föregående Febr. och 19 Mars, hvaruti Resp. Ståndet till Utskottet remitterat 2:ne Memorial af Herr Prosten Sundius, det förra: om de förökade af gifter, som enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af d. 23 Jan. 1811 skola utgå till Vadstena KrigsmanshusCassan, och Amiralitets KrigsmansCassan, men ej till någon del kommit den sistnämnde till godo, och det sed - 62 Besv• och Ekon• Utsk. Betdnkänden» »are innehallande några rättelser vid de förut lemnade uppgifter. Efter Memorialens Föredragning liar Utskottet jemnfört deras innehåll med de ämnen, hvilka* såsom utgörande föremålen för Utskottets verksamhet, finnas bestämde uti 54 § af Kongl. Majrts och Riksens Ständers fastställde Riksdagsordning; men, då de remitterade Memorialen endast vidröra utgörande af förut stadgade afgifter och yrka dessas användande till vissa, uti lageö redan fastställda, ändamål; hvilket allt icke lämpligen eller med någon Analogie af Grundlagen kan till något af de ofvannämnde ämnen hänföras, så får Utskottet enligt Riksdagsordningens 44 § dessa Memorial, såsom ej tillhörande dess befattning, vörd» sammeligen återlemna. Stockholm d. 26 Mars 1823. Ankom den 29 Mars 1823, Betänkande, angående åläggande för Frätsehemman, att lika med andra hemman deltaga i Krono-, Hälloch ReserveskjutSi U"ti ett från Hederv. BondeStåndet till Utskottet genom FrotocollsUtdrag af den Bern, och Ekon. tjuk. Betänkandén.
Uti afliten Nådig Skrifvelse den 6 Augusti sistlidet år har E. K. M;t, enär så väl grunderne för Tullbevillningen, som de speciella bestämmelserna i den under den 23 October 1841 utfärdade Tulltaxa så nyligen varit föremål för granskning, och E. K. M:t i öfrigt ansåge denna för både stalsinkomsterne och inhemska näringarne vigtiga Författning böra så sällan som möjligt, och icke utan verkligt behof, förändras, föreslagit Rikets Ständer att för den påföljande tiden till nästa Riksdag i de väsendtligaste delar bibehålla berörde Tulltaxa, med iagttagande af de jemkningar, förklaringar och ändringar, serdeles hvad utförselstullen beträffar, som, af omständigheterna påkallade, redan blifvit af Kongl. Maj:t vidtagne, enligt derom af trycket utgångna allmänna Kungörelser och Cirkulär-Bref; äfvensom, hvad serskildt vidkommer frågan om spanmåis-tullen, E. K. M:t gifvit Rikets Ständer tillkänna, det E. K. M:t funne allt skäl vara för handen till bibehållande af nu gällande tullbestämmelser för denna nödvändighetsartikel, under ytterligare tre år, eller till 1847 års slut, under enahanda villkor, som Rikets sednast församlade Ständer medgåfvo, i afseende på dis*- positionen af den för utländsk spanmål inflytande tull. Instämmande uti dessa af E. K. M:t yttrade åsigter hafva Rikets Ständer, med fästadt hufvudsakligt afseende å innehållet af Högstberörde Nådiga Skrifvelse, i allmänhet vidblifvit grunderne för nu gällande Tulltaxa och icke i andra fall beslutat ändring uti der förekommande speciella bestämmelser, än antingen för att dessa måtte bringas i öfverensstämmelse med de derom af Kongl. Maj:t efter Taxans utfärdande redan, enligt allmänna Kungörelser och Cirkulär-Bref, vidtague jemkningar, förklaringar och ändringar, eller ock för att vid berörde grunders tillämpning lemna Bih, till R, St.