Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd för närmare utredning, huruvida Westerås stifts byggnadskassa vore i tillfälle att, i någon män, till kostnaden bidraga. Stats-Utskottet infordrade då behörigt utdrag af hufvudredogörelsen öfver Westerås Konsistorii kassor och fonder för år 1839, och då tillgången i nämnde stifts byggnadskassa, vid slutet af samma år, befanns belöpa sig till något mer än 49,000 R:dr, trodde sig Utskottet kunna antaga, att af denna behållning åtminstone 44,000 R:dr vore för ändamålet påräkneliga, och hemställde derföre, att återstoden i det äskade beloppet eller 44,000 R:dr, måtte såsom anslag för en gång al Rikets Ständer anvisas, en hemställan, hvilken ock af Rikets Ständer såsom deras beslut antogs. Den fullständigare granskning, som ofvanbemälda Ofver-intendentsembetets ritning sedermera, vid remiss af densamma från Westerås Domkapitel till Falu stads innevånare och Läroverks-kollegium, underkastades, gaf emellertid vid handen, att, oafsedt det mindre lämpliga i byggnadens disposition, dess storlek ingalunda motsvarade läroverkets behof, och att den således än mindre kunde anses blifva tillräcklig för läroverket i det omfång, man med anledning af lärjungarnes hastigt tillvexande antal med all sannolikhet kunde antaga, att detsamma inom en ganska nära liggande framtid komme att erhålla, hvadan af Falu stads invånare en komité till frågans närmare utredning tillsattes. En af denna komité uppgjord ändamålsenligare planritning förelädes såväl stadens innevånare, som Domkapitlet i Westerås och vann enstämmigt bifall, hvarefter de förra ingingo till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan, det täcktes Kongl. Moj:t anbefalla Ofver-intendents-embetet att efter denna plan uppgöra fullständig ny ritning med kostnadsförslag till läroverksbyggnad. En sådan har sedan af nyssnämnda Embete blifvit uppgjord och vid remiss till Lärare-kollegiet och stadens innevånare blifvit antagen, äfvensom Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse å densamma erhållits.
Och ändock torde få lagreformer hvila på bättre och allmängiltigare rätt samt vara lättare att genomföra, utan någons förnärmande, än just denna. Grundtanken för och ändamålet med densamma är ju endast att, uti ett hittills bestående anmärkningsvärdt undantagsfall, bereda jemlikbet inför lagen och rättvisa åt städernas alla oprivilegierade innevånare. Då härjemte medlen för detta ändamåls uppnående endast består uti tillämpandet af sunda och rigtiga lagstiftniningsprinciper, hvilka för länge sedan pröfvats, godkänts samt med specielt afseende härpå affattats i detaljerad lagform af våra utmärktaste jurister, så att frågan redan vunnit all erforderlig utredning af sakkunnige män, kan detta oblida öde, denna exceptionela obenägenhet mot denna frågas rättmätiga lösning icke annat än förefalla underlig och oförklarlig. Under sådana förhållanden och enär antagas måste, att den allmänna rättskänslan ständigt progredierar jemnsides med den sanna och oväldiga liberaliteten, föranlåtes jag att, tagande i anspråk vidgade insigter om billigheten och nödvändigheten al alla 62 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 29. medborgareklassers likställande inför lagen äfven i detta hänseende, härmedelst vördsammast förnya min, den 26 November 1859 i ämnet väckta, men vid förliden riksdag just uti den vigtigaste och mest öfverklagade punkten utan afseende lemnade motion.
Enär, i följd af penningeräntans allmänna sänkning och förbättran - 20 Stats-Ulsholtets Utlåtande, iV.o 3/2. det af Riksgälds-Contoirets financiella ställning, de förhållanden, som dels vid lane-understödens beviljande föranledde dessa vilkors bestämmande, dels vid sistförflutna Riksdag hindrade Rikets Ständer att medgifva den då sökta lindring deruti, nu mera upphört eller förändrats, syntes Utskottet haft full anledning tillstyrka nedsättning, ej mindre i den föreskrifna räntan, än i de fastställda årliga capital-afbetalningarnes belopp. En efter förändrade omständigheter lämpad lindring i betalnings-vilkor vore, äfven under möjligheten af förlust eller uppoffring för det allmänna, städse förutsatt vid dylika försträckningars beviljande. Betydliga afskrifningar och eftergifter hade också, i likartade fall, tillförne alltid blifvit medgifna, i afseende på låne-biträden till nödställda landsorter och städer. Under den serdeles fördelagtiga ställning, hvari Rikets Drätselverk nu befann sig, vore det mindre skäl än någonsin, att åsidosätta detta ofta anlitade medel till förekommande af hela menigheters framtida obestånd. Det vore dessutom ett stort Stats-ekonomiskt misstag att förorsaka upplösningen af ett samhälle, hvars industri ulöfvade ett så allmänt gagnande inflytande på en vidsträckt och folkrik landsbyggd, som staden Borås. Genom beviljandet af en billig och med vilkoren för andra städer nyligen meddelade lån öfverenstämmande jemkning uti ifrågavarande betalnings-vilkor, komme för öfrigt Riksgälds-Conloiret att befrias från den eljest förestående nödvändigheten att antingen vidkännas betydliga capital-förluster eller ock, till undvikande deraf, vid förestående executiva försäljningar, inköpa de egendomar, deri lånen voro intecknade.
För min del tror jag visserligen att det skulle kunna verka derhän att en eller annan ockrare icke skulle komma att skörda så stor vinst som han nu gör, men der1 emot, skulle otvifvelagtigt ockrarnes antal förökas. Jag tror, att f. n. alla ockrare anses med förakt, och att det icke är många som begagna sig af del yrket. I allmänhet kan man skalla sig de penningar som erfordras utan att vända sig till ockrare, och inånga som nu vända sig dit komma äfven att göra det hädanefter. llr Wallenberg har i sin reservation lemnat en ganska lef vande målning på huru affärslifvet nu lredrifves och har sorn jag tror ganska rigtigt upgifvit orsakerna till den kris man fruktar, han säger nemi.: »Anlagom att några ogynnsamma år lemna jordbrukaren i mistning af den höga inkomst fastigheterna under den sednast förflutna goda tiden afkastat. och hvilken inkomst, i förening med den under samma tid befintliga ymniga penningetillgången och många andra omständigheter, updrifvit fastighetsvärdet lill en inom vårt land förut okänd höjd; antagom vidare att denna ymnigare penningetillgång småningom blir allt knappare och slutligen visar sig otillräcklig för verkställande af de enorma liquider, som 1 den stegrade affärsverksamheten i alla riktningar framkallat, hvad , är naturligare, än alt ett prisfall, icke blott på fastigheter, utan och på handelsoch konjunkturvaror al alla slag måste inträffa.» Häri instämmer jag fullkomligt. Äfven lemnar han en så beskaffad teckning på affärslifvet. »Man köper fast egendom, mindre i afsigt att bruka den och öka landets produktion, än i hopp att finna > en ny ifrig köpare. Man importerar utan all hänsyn till konsumtionen i landet, man spekulerar och florerar — åtminstone skenbart. Men under allt detta har man icke allenast, som sig hör, ökat verkan af sitt egande kapital genom att anlita krediten, utan rent af, gjort allt på kredit, d. v. s. satt krediten i st. f. kapitalet, hvilket sällan bär sig i längden.»
Förslag till voterings-proposition — 3 45 — g. 26 Sept. g. 23 Sept. g. 30 Sept. g. 30 Sept. Se vidare: April 8 April 1 anledning af återremiss . — 3 9 — a. a. 25 April a. a.22April 29 April a. a. 4 Maj Angående gjorde anmärkningar — 3 10 — a a. 23 Maj a. a. 23 Maj a. a. 23 Maj a. a. 27 Maj Förslag till voterings-propositioner — 3 12 — g. 22 Juni g. 17 Juni b. 18 Juni g. 17 Juni Voterings-resultat — 3 21 — a. a. 13 Juli a. a. 1 i Juli a. a. 10 Juli a. a. 11 Juli 68 » om ändring i § 53 angående tiden för allemnandet af Kongl. Maj:ts Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, samt om val af Utskott — 3 — 17 — b. 25 Juli a. 25 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli Register ö/v. lith. t. R. St. Prot. 1856—1858. — 50 - R. Kongl. Proposit./ eller Skrifvelser. Cfc | 3* > 2 •L * Utlåtande, Betänkande eller Memorial. Eiks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. &? XT ce O. P » cd o » Ridd. o. Prestei Borgareståndet. BondeN:o j N:0 | Sid. Adein. Ståndet. Ståudet. N:0 J Regeringsformen: i I I anledning af skiljaktiga beslut 3 — 27 a. a. 15 Aug. a. a. 15Aug. a. a. 15 Aug. a. a. 22 Aug. Förslag till voterings-propog. 30 Sept. sitioner — 3 42 — g. 26 Sept. g. 23 Sept. g. 30 Sept.
I betraktande af nu anförda förhållanden och med derjemte fästadt afseende å den omständigheten, att genom meranämnde båtleds och sjösänknings-arbetens verkställande i ett sammanhang, det dertill erforderliga understöd af allmänna medel bör utan svårighet kunna återbetalas, och denna återbetalning, med tillämpning af de rörande betalnings-sättet för dylika bidrag till vatten-aftappningars företagande, kunna ske på ett sätt, hvarigenom på en gång Stats-verkets säkerhet för låne-summans återbekommande betryggas och låntagarnes liqvider underlättas, får Utskottet således tillstyrka Rikets Ständer, att, med bifall till kontrakts-prosten Cnatlingii och riksdags-fullmäktigen Lars Magnus Knutssons derom väckta motioner, och under förbehåll, att vederbörande låntagare skola vara ansvarige för såväl den föreslagna båtledens som sjösänkningarnes fullständiga utförande, bevilja och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisa ett särskildt lån af Etthundrasextiotusen (160,000) Riksdaler, dels för sänkningen af sjöarne Stora och Lilla Rengen, Jernlunden, StatiUtskettets Utlåtande, N:o 163. 11 Asunden, Emmern, Striern och Nimmern inom Hanekinds och Kinda härader i Östergöthland, och dels för åstadkommande af en båtled genom och mellan förstnämnde 4 sjöar. Beträffande ej mindre vilkoren för detta låns utbekommande än de med dess erhållande förenade särskilda åligganden, samt de årliga ränteoch kapital-inbetalningarne derå, anser Utskottet samma förbindelser och betalningsvilkor, jemte öfrige bestämmelser, som komma att af Rikets
(Konungen skiftar färg, biter sig i läppen, fäster missnöjda och forskande blickar på Beylon, samt utbrister:) – «Huru? Någonting, som rör min syster? Den der galna giftermålshistorien måtte väl ej längre spöka, vill jag förmoda! Hvad skall det heta, min herre?« – «Frågan är för vigtig och ömtålig, allernådigste herre och konung! att jag skulle drista inmänga mig i ett förtroende, som hvarken Hennes Maj:t eller Hennes Kongl. Höghet ansett lämpligt att förunna mig. Jag skulle derföre endast alltför ytligt töras vidröra ett sådant ämne; likväl föreställer jag mig, att fall kunna inträffa, då hvad under vanliga förhållanden knappt vore tänkbart, undantagsvis blefve både görligt, lofligt och prisvärdt, ty ingenting kan undvika nödvändighetens lag.« (Gustafs ögon skjuta blixtar af harm och han stampar häftigt i golfvet.) – «Du talar gåtor: ve! om jag tyder dem. Upplösningen må bli hvilken som helst, så erkänner konungen af Sverige aldrig en Hessen-Casselsk oäkting för sin svåger.« (Beylon, med låtsad förvåning:) – «Ju oftare jag har den nåden att nalkas Eders Maj:t och ju närmare jag begrundar dess höga egenskaper, desto mera träffande framstår likheten i allt mellan Eders Maj:t och en annan sin tids största regent. Eders Maj:ts ädla värma nu är alldeles lik den, som kejsar Carl den Store visade, då han upptäckte sin dotters hemliga äktenskap med sin handsekreterare. Eiginhard var dock vida under den furstliga rangen, till hvilken kejsarens egna medfödda anspråk fotades på en härkomst af temligen färsk ålder. Carl den Stores ädelmod skall lofordas af den sednaste efterverld, och den Store Gustaf . (Konungen faller hastigt i talet:)– «Skulle hvarken tillåta eller förlåta en opassande förmälning. Carl den Store regerade i åttonde seklet; jag i det adertonde. Hvad som gick an för tusen år sedan, anstår icke mera nu. Men derpå behöfver jag ej vidare tänka, vill jag hoppas. (Fixerar Beylon skarpt.)
Men jag hemställer till de värda Ledamöter, sons den begärt, om icke, då allmänna viljan klart uttryckt sig, och då Resultatet i alla fall är afgjordt, de skulle vilja afstå ifrån sitt påstående, på det en dyrbar tid mårte användas att afgöra återstående Riksdags-ären-‘ der, och Höglofligc Ridderskapet och Adela . kunna lika sorn de öfriga Rikets Ständer, snart bringa sina förehafv^nden till fullbordan och Riksdagen till ett öoskeligt slut. Åtskilliga bördes häruti instämma. Herr Schönström: Jag anhåller ödmjukast om Votering. Härefter upplästes, justerades och anslogs följande Voterings-Proposition: Den som bifaller, att Constitutions-lTt-< skottets ifrågavarande Memorial lägges tili Hand* lingarne skrifver 3a! den det ej vill skrifver Nej; ' vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln yrka Proposition på återremiss af ConsritutionsUtskottets Memorial. Ridd, och Ad. Fröt. V F, i fijd. 69, ^ 466 Dm 2? April. Sedan ?3 §. Riksdags-Ordningen och 43 §. Riddarhus-Ordnmgen blifvit uppläste, börjades Voteringen klockan | till 2 eftermiddagen, hvarunder Herr Grefven och LandtMarskalken öfverlemnade Klubban till Grefve Lewenhaupt, Gustaf, samt bortgick. Efter Voteringens slut, blef Omiöstnings-Protocollet försegladt för att i nästa Plenum uppbrytas och kun. göras. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtkiljdes klockan 4 eftermiddagen. In fidem Protocolli. O. J• Lagerheim. Måndagen den 27 April. Plenum klockan 5 eftermiddagen. Öppnades Protocollet öfver den i förmid. dags-Pleno anställde Votering, samt upplästes, sä lydande: År 1818 den 27 April företog Högloflig* Riddetskapet och Adela Votering öfver föli jande Proposition: Den sora bifaller att Constitutions-Utskot* tets Memorial lagges till Handlingarne skrifver
Instrumentet deröfver delgifves vid nästderefter inträffande lagtima ting i hvarje inom fogderiet varande härad inför häradsrätten de brefbärings-skyldige, som då böra ega att granska den upprättade brefgången och emot den göra de anmärkningar, dertill de kunna ega fog; b) De brefbärings-skyldige inora hvarje härad må sedermera inför härads-rätten antingen öfverenskomma att bestrida brefbäringen, på det sätt, att dess fullgörande upplåtes åt personer, som, emot ersättning, vilja btsväree sig åtaga, å de brefs'ationer, som kunna utsättas, eller ock bestämma en viss ersättning till de hemman, som, i anseende till sitt läge, varda ålagda att brefbäringen ombesörja; c) De medel, som för bestridande af förenäinnda ersättning, i ena eller andia tället, blifva nödvändiga, böra utgå af alla de hemman, som kumla kronobrefbäring åläggas, i föihållande till deras skyldighet att denna tunga utgöra; och bör uppbörden af dessa medel verkställas på samma sätt, som den af andra communala afgifter; (T) Med pröfningen af de anmärkningar, som emot den upprättade brefgången kunna framställas, eller af de öfrige frågor, som angående kronobrefbäringen och dess utgörande kunna väckas, förhålles på sätt redan i gällande författningar stadgadt är. Här förutan och jemte underdånig anhållan att kronobrefbäring i allmänhet ej må ifrågakomma, derest brefven kunna med ordinarie post fortskaffas, tå Rikets S änder till E. K. M. i underdånighet öfverlemna alt för kronobrefbäringens reglerande, i öfverensstämmelse med de ofvan antydda grunderne, meddela de ytterligare föreskrifter, som E. K. M. kan i Nåder finna nödige. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 April 184-5. Expeclitions-Ulskotlets Förslag till tind. Skrifvelsej N.-o 16g.
Måtte den store guden i himmelen skydda den kvinnan, som hade trott på honom och åtlydt honom, som om han varit en profet! Don Matteo vek om hörnet framåt corson. Han stötte emot åsnor, som drefvo mot hemmet med resande signorinor på sin rygg, han gick rätt emot bondfolket, som kom hem från arbetet, och han knuffade till de gamla sländspinnerskorna och trasslade ihop deras lin. Ändtligen kom han fram till en liten, mörk bod. Det var en fönsterlös bod, som låg i hörnet af ett gammalt palats. Tröskeln var fotshög, golfvet var af tilltrampad jord, porten måste alltid stå öppen för att släppa in ljus. Disken var belägrad af forbönder och åsnedrifvare. Och innanför disken stod don Ferrante. Han var tofvig i skägget, ansiktet var i en rynka, rösten hväste af ilska. Forbönderna begärde en omåttligt hög betalning för de lass, som de hade kört upp från Catania. San Pasquales klockor. Man märkte snart i Diamante, att don Ferrantes hustru, donna Micaela, ej var stort annat än ett Barn. Hon kunde aldrig så mycket se ut som en fin världsdam, så var hon likväl ej annat än ett barn. Och mer var ej heller att vänta efter det lif hon fört. Af världen hade hon ej sett annat än dess teatrar, muséer, balsalar, promenader och kapplöpningsfält, och allt sådant är ju endast lekplatser. Hon hade aldrig fått gå ensam på gatan. Hon hade aldrig arbetat. Man hade aldrig talat ett ord allvar med henne. Hon hade icke en gång varit förälskad i någon. Då hon flyttat in i sommarpalatset, glömde hon sina sorger lika lustigt och lätt, som ett barn skulle gjort. Och det visade sig, att hon hade ett barns lekande håg och att hon kunde förvandla och omskapa allt, som omgaf henne. Den gamla smutsiga saracenstaden Diamante syntes donna Micaela som ett paradis. Hon sade, att hon alls icke blifvit förvånad, då don Ferrante talat till henne på torget och då han friat till henne. Det föreföll henne alldeles naturligt, att sådant skulle hända i Diamante. Hon hade genast sett, att
Hr Printzensköld: Jag instämmer så mycket heldre i Hr von Hartmansdorffs begäran om återremiss, som just derigenom det af mig afsédda ändamålet vinnes, nemi. att saken må vinna bättre utredning, ty förevaride punkt har så nära sammanhang med frågan om en diskont-kassörs tillsättande och deraf följande behof af ett ökadt eller icke ökadt antal kassaskrifvare, att R. o. Ad. med tillräcklig sakkännedom icke kan besluta om alla dessa detaljförhållauden, förr än Ctsk;s förslag om diskontverkets organisation inkommer. Jag vill derjemte genmäla Gr. Gyldenstolpes anmärkn., alt halfva antalet af de attester, expeditions-kassörerne utfärda, äro för diskontens räkning. Just denna Grins upgift synes mig bevisa, att någon diskont-kassör icke bör antagas, emedan han icke kan medhinna att, såsom sig bör, betjena allmänheten. Ett sådant öfverflyttande af diskontgöromälen kommer otvifvelaktigt att genera denna allmänhet, då expeditionen icke så fort kan åstadkommas. Gr. Gyldenstolpe: Att återremittera denna punkt, anser jag icke behöfligt, men deremot får jag fästa upmärksamheten på en felaktig afskrifning i ena alternativet af Utsk:s förslag, nemi. att det skall finnas 2:ne bokhållare, hvaremot i det andra tillstyrkes blott en. Jag anhåller således, i likhet med Frih. Tersmeden, att antalet af bokhållare må bestämmas till 2 i sednare alternativet.- Hr Printzensköld: Gr. Gyldenstolpes sista anmärkn. vittnar ännu mera om behofvet af återremiss. Med sakkännedom kan man nu icke bifalla eller afslå Utsk:s framställning, och, med all aktning för Hr Gr:n, må han dock ursäkta, att jag fortfar i 17* 260 Den 14 Oktober e. mt. min anhållan om återremiss, just på grund af Grins sednaste anmärkn., så att BankoUtsk. må kunna utreda förhållandet och lill R. Stir inkomma med förslag i ämnet, hvarigenom R.
Den, som har någon erfarenhet i detta slags affärer, vet emellertid ganska väl huru med allt detta i sjelfva verket förhåller sig; han vet huru pass mycken offentlig kritik af de föreslagna personerna, som kommer i fråga; han vet att den omtalla jemkningen är ingenting annat än ett slags prutande, hvarmed man fortfar så länge man ser sig tvungen dertill för att värfva röster, och att således den bevisade ovälden reducerar sig på sin höjd till en smula försigtighet, att ej spänna bågen alltför högt, och derigenom förlora alltsammans; och han vet slutligen, att om man också för syns skull, och för att vinna anhängare, gör dessa sammankomster något mera allmänna, så är del likväl endast en, eller några få, i hvilkas händer hela ledningen ligger, hvilkas vilja derföre alltid gör sig gällande och hvilkas afsigler derigenom befrämjas. Delta, mine Hrr! — d. v. s. ett förstärkt inflytande för particheferna — är summan af dylika valoperationer, och detta är äfven summan af förslaget. Den som vill befordra ett sådant resultat, han bör rösta för detsamma, men andra deremot icke. Hr von Hartmansdorff har slutligen (såsom mig synes temligen oparlamentariskt) yttrat att, som det gamla valsättet vore helt och hållet i Regeringens intresse, så kunde man nu tydligen höra hvilka som äro Styrelsens förespråkare. Det är möjligt att Regeringen, likasom många andra, önskar det gamla valsättets bibehållande, och att jag således vid detta tillfälle talar i Dess intresse. Om så är, hvilket jag ej känner, så har jag också visst ingenting deremot, utan det är mig tvertom rätt angenämt att någon gång kunna yttra mig i öfverensstämmelse med Dess åsigter. Men jag får derjemte förklara Hr von Hartmansdorff och hvar och en annan, att jag gör det icke derföre alt Regeringen deraf kan hafva någon fördel eller möjligen så önskar, utan helt enkelt derföre, att jag anser saken riklig, och deremot Hr von Harlmansdorffs projekter för skadliga. Vid detta, som vid andra tillfällen, går jag min egen väg så godt jag förstår, och bekymrar mig föga derom, huruvida mina yttranden falla sig välbehagliga eller icke, vare sig för Hr von Hartmansdorff eller någon annan.
115 Väl innehåller § 67 att i fråga om Magistratens handhafvande af hvad till executions-verket, säkerhets-, ordnings-, sundhetsoch sedlighets-polisen hörer, skall gälla hvad derom i lag och förordningar stadgadt är; men, utom det att i dessa ämnen många fall torde förekomma af beskaffenhet att ingenting derom finnes i lag och förordningar föreskrifvet, torde det kunna frågas huru Magistraten skall kunna uppfylla dessa sina åligganden utan att i kommunalförordningen inflyter en föreskrift derom, att hvad kommunen i dylikt hänseende beslutar, icke må gå i verkställighet förr, än det vunnit Magistratens godkännande. Afven ur en annan synpunkt anser jag vådligt att tillintetgöra Magistratens pröfningsrätt. De flesta städers drätsel uppehälles, till icke ringa del, med af staten donerade medel, vare sig fastigheter eller sådana som staden fått tillstånd att lägga på rörelsen. Dessa donationer afse ofta uppfyllandet af vissa bestämda ändamål. Magistraten har vanligen sig ålagd skyldigheten att öfvervaka sådana medels oförryckta användande efter gifna föreskrifter. Jag anser det icke välbetänkt att föreslå Magistratens skiljande från detta öfverinseende och tror derföre att komitén i sitt förslag bordt stadga, att alla beslut i afseende på afkastningen af en stads gemensamma egendom eller af sådana dess inkomster, som äro grundade på Kongl, resolution, eller på donationsbref, böra, för att blifva gällande, underställas Magistratens pröfning. Efter dessa allmänna betraktelser öfver den Magistraten inom stadskammaren anvisade ställning, torde det tillåtas mig att framställa några anmärkningar vid särskilda delar af förslaget. § 15. Till undvikande af tvetydighet, huruvida rösträtt må af Magistrats-person å allmän Rådstuga utöfvas, föreslås följande tillägg: Magistratsledamot må i öfverläggningarna och besluten deltaga. § 16. På skäl, som vid reservationen emot § 85 finnas anförda, föreslås att den tid inom hvilken allmän rådstuga bör fatta beslut i anledning af berättelsen om föregående årets räkenskaper och förvaltning må förändras ifrån »Maj» till Juni månad. § 38.