Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vår egen erfarenhet har likväl visat, att goda år icke sällan efterföljas af missväxt, och att en otjenlig väderlek kan förstöra den vackraste gröda; andra länder, mera bördiga och belägna under mildare luftstreck än Sverige, halva Dyligen blifvit härja - Äng. anslag till uppköp af Spannmål m. m. 143 de af hungersnöd. De utomordentliga anstalter, som i dylika fall böra vidtagas, måste med största skyndsamhet utföras: och om Riket af allmännare missväxt hemsöktes, skulle omständigheterne ej medgifva , att till det ondas afhjelpande afvakta Rikets Ständers sammankallande och beslut. Kongl. Maj:t anser derföre omsorgen för Rikets väl kräfva, att af Rikets Ständer äska, det till upphandling af Spannmål för allmän räkning, i de fall då vid inträffande missväxt brist och hungersnöd icke på annat sätt kunna förekommas, serskilde penr.inge tillgångar må af Rikets Ständer ställas till Kongl. Maj:ts disposition i likhet med hvad år 1818 beviljades. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. C. D, Skogman. Protocolly hållet inför Hans Maj-t Konungen i Stats-Råde t den 18 September 1823. Närvarande: Hans Excellence Justitia Stats-Ministern Hen? Grefve Gyllenborg. 144 ^nSförslag Ml en förb. Evangelii-BokHans Excellence, Stats - Rådet Herr Giefve' Rosenblad. Hans Excellence, Hof-Caneelleren Herr Grefve af Wetterstedt. Deras Excellencer, Stats Raden Herr Grefve Cederström. Herr Grefve Skjöldebrand. Herr Grefve Mörner. Stats-Rådet Grefve Löwenhjelm. Stats-Secreterarert af Kullberg.
Flere talare, som yttrat sig, hafva trott, att jag ville motsätta mig för alltid förändring i våra grundskatter. Jag borde ej hafva kunnat så missförstås, då jag önskade undersökning i detta fall Det är just bristen derpå i StatsUtsk., som föranledt mig att begära en sådan. StatsUtsk:s härvar. herrar ledamöter hafva förebrått mig, att jag ens kunnat sätta sådant i fråga, men hafva likväl ej kunnat framdraga något bättre skäl för sitt påstående, än att Konungens rådgifvare, för flera år tillbaka, varit ense om, att den ifrågavar. afgiften borde upphöra. Detta bevisar icke, att StatsUtsk. gjort någon undersökning, och Utsk. har ej heller kunnat göra den; ty dertill hade behöfts icke blott veckor och månader, utan år. Oaktadt Statsrådets ledamöter den gången voro ense i den frågan, rubbar sådant ingalunda min öfvertygelse om hela åtgärdens olämplighet, innan noggrann undersökning föregått. Det har handt mig åtskilliga gånger under den tid, jag hade nåden att vara Konungens rådgifvare , att jag stått ensam om min mening; men erfarenheten har visat mig, att hon icke varit mindre riktig då, än när hon delats af de flesta eller alla de öfriga rådgifvarne. Det rätta beror nemi. icke på mängden af de röstande utan på vigten af deras skäl. Här har omtalats, bland mycket annat, huru svaga rust - D e n g M «j e. m. hållen i allmänhet vore i Nerike. Det känner jag icke; men hvad Upland beträffar, hörde jag en ledamot på detta rum för några månader sedan förklara, det rusthållet! och de dem anslagna hemmnnsräntor derstädes voro af den beskaffenhet, att han skulle vilja taga dem på entreprenad och årligen förtjena io r:dr b:eo på hvarje nummer. Man har omförmält den olägenhet, som skulle uppstå deraf, att beslut i denna fråga icke fattades vid innevar. riksdag, att år 185 icke funnos några passevolance-contract , som tillförbunde vederbör, att betala afgifterna för exercisen.
En tilläggning , som särskildt uttrycker cfmnnnämnde grundsats, torde Riksens Höglofti Ständer fördenskull icke anse aldeles öfwerftödig, isynnerhet soni deri kunde tillika innefattas ett almanneligL stadgande i afseende vä Riksens Högloft. Ständers obestridliga rättighet, att »std remitterande af mål, svin cgenteligcn icke föra kill nägot wist Utskott, en sadan Nennsi mä aga rum, antingen till nägot af de förut existerande eller ock sö>' tilfallet särskildt sörordnade Utskott, r bäde kallen med o'ö-kränkt bibchällande af den beslutande ratt, som i stod as st.kenö natur, enligt Grundlagen, Riksens Högloft Stander tillkommer Ett sädant tillagg eller rattare förtydligande, att tilsättas "std slutet af §. Niksdags-Qrdningen, sär Utskottet förestå i fallande ordalag: "Wilja Riksens Stander häldre än alt tillsätta "flere Utskott/ remittera sädane mål, som till wist Ut"stott icke höra, antingen lill VcUvarsoch Tceonomie"Utskottet eller till nägot af de förut Utsatte Utskott; wa"re samn/a Utssott xligtigt, att med des utlåtande i enslighet med crkällcn remis inkonnna och bestämma siclswe "ämnets beskaffenhet efter Err,nd«Sag>n, men icke den "hwarje särskildt Utffott i almänhct updrague befattliing, "huruledes ctt ma! i enlighet nied Riksens StänderS der''öfwer tilhörige beslutande rätt bör afgöras."
Att utaf da och utrota Odjuren, sorn Utskottet säger , tror jag vara alldeles omöjeligt, så vida de årligen nedkomma från fjällen och de större Skogome, yngla och kringsprida sig åt Slättbygden. Ofta hör man sägas, som skäl till Odjurens 314 Den 2 4 Martti, /. m. förökande, att JägeriBetjeningen ej fullgör sina skyldigheter. Dertill fordras ju nödige anstalter och att de blifva försedde med nödige föreskrifter; då en Öfverjägmästare skall antagas, heter det, han skall examineras ; men hvarefter skall den examen göras, då ingen föieskrift eller Reglemente för hans yrke är att tillgå? Äfvenledes skall JägeriBetjeningen dragas tillsammans att öfvas, men huru blifva de öfvade utan Reglemente? Om Riksens Ständer 1809 gjort mer afseende på hvad jag då ptoponerade, nemligen: Att sätta Jägeristaten på militarrisk fot och gifva dem ett Reglemente. så för Sk ogsskötseln , som i Jägerivägen ; så hade Konungen nu hafvitt2 å 1500 goda Skyttar och vägvisare “att tillgå i krigstider, som deremellan ej kostat Kronan det ringaste, och Staten haft kunniga och nyttjga Tjenstemän. Att detta Memorial får åtfölja Remissen af Utskottets Betänkande, anhåller jag öd mjukast. Remitterades till Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomiaeUtskotten. Öppnades Herrar Bänkmäns Lista till val af en Elector efter bbo 324 Friherre af Wetterstedt, Eric, President; och befanns dertill hafva blifvit utsedd Den 24 Martil, /. m. 315 N:o 322 Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric, Öfverste. Föredrogos å nyo och gillades följande Allmänna Besvärsoch OeconomireUtskottets afgifne, samt den i 9 dennes på bordet lagde Betänkanden; 1:0
Vid Sturehof i Botkyrka socken, tillhörigt en af Rikets Herrar m. m. Herr Grefve C. C. Piper, hafva 70 tunnland jord blifvit uppodlade. Vid säteriet Djursholm i Danderyds socken med underlydande, tillhörigt Herr Stats-Rådet m. m. Grefve Wirsens Enkefru, Grefvinnan Wirsen, 264 tunnland, dels ofruktbar ängsmark, dels kärr och mossar; vid Rydboholm i Ryds* socken, tillhörigt en af Rikets Herrar, Herr Grefve M. Brahes Enkefru, Grefvinnan A< Brahe, 86 tunnland; af Kaptenen Bring, Arrendator af Ancarcronska familjens fidei-komiss-egendom Runea i Eds socken, 8< tunnland; vid egendomen Jacobsberg i Jerfälla socken, tillhörig KontraktsProsten Grefve B. von Schwerin och Öfversten Grefve Ph. von Schwerin, samt vid Öfverste-bostället Risne, arrenderadt af Fabrikören Bennet, å hvardera stället 35 tunnland; och af Majoren Trafvenfeldt vid Sundsta, Husby Skederids socken, 3o tunnland. En mängd godsägare hafva dessutom anställt odlingar å mindre rynider än de nu nämnda; och få egendomar finnas, der icke något sådant arbete hafves för handen., i mohn af tillgångar och utrymme, hvilket sednare likväl, i vissa trakter och förnämligast i Färentuna härad, nu mera föga är att tillgå. Den förökning produktionen af jordens alsler sålunda måste hafva vunnit, ådagalägges än ytterligare, örn man härtill lägger de mindre rödjningar och brytningar, som, efler godsägarnes exempel, af allmogen företagas, och hvilka, hvar för sig inskränkta, dock sammantagne blifva af någon betydelse. I Akers fögderi och nordliga delarne af Länet visar sig denna håg synbarast; så hafva till exempel Åsätra och Ruggsätra byalag i Åkers socken af kärr och mossor uppodlat icke mindre än 4° tunnland.
Jag vet ej, hvarföre Constit.Utsk., mindre än andra Utsk., skulle fästa afseende på bättre skäl, eller hvarföre ett inom TJtsk. fattadt beslut nödvändigt skall anses permanent för en hel riksdag, då det icke gäller för en påföljande; och om anmärkningen af Utsk. godkännes efter första eller andra remissen är väl alldeles likgiltigt. Jag vill nu icke längre upptaga R. o. Ad:s tid med vederläggning af mina motståndares skäl, utan slutar roed förnyande af min förklaring, att jag instämmer med dem, som yrka återremiss ä betänk. Hr Cederschjöld: Frih. Cederström har påstått^ ätt anmärkn:saniedningar icke äro allmänna frågor, och pä grund deraf ansett dem icke heller böra behandlas på samma sätt. Jag får i anledning häraf erinra, att grundlagen torde bäst få definiera, hvad med allmänna frågor bör förstås, och 44 § Riksd.Ordn. säger i detta afseende, att "med allmänna "frågor förstås sådana, som kunna eller böra komma under "samtliga RiksSt:s öfverläggning och pröfning." När således anmärkntsfrågor komma under samtliga RiksStts pröfning, måste de också betraktas såsom allmänna frågor och vara underkastade samma former, som för desa sistnämnda äro bestämda. Samma värde talare, äfvensom Gr. Posse, har oi'- dat om 106 § och förmenat, att R. St. icke hafva någon afgörande magt uti frågor, som röra denna §; och Gr. Posse har derjemte från R. St:s förmenta oförmåga i denna del slutat till deras oförmåga äfven i afseende på mål, som behandlas efter io7 §. Detta är likväl ett nog knapphändigt sätt att göra slutledningar; ty der finnes ingen mellansats, sorn kunde tjena till öfvergång från försatsen till slutsatsen, hvilken altså är absolut oriktig. Men jag går ännu längre och tror, att R. St. i sjelfva verket äga rätt att afgöra frågor äfven efter 106 §. Då nemi. i 29 § Riksd.- Ordn. stadgas, att frågor i detta ämne kunna i R.
På Wahlsta och Skälby betydliga mossar i Svedvi socken äro ock odlingar började, en del bärande säd och foder och gifvande god behållning afjodiingskostnaden. Å Schedvi kyrkoherdeboställes ägor hafva 2:ne kärr eller mossar blifvit odlade, utgörande 40 tunnland bördig jord. Den så kallade Tisjön på Wester-Kohls va ägor i Bro socken är i det närmaste uttappad och en del deraf odlad, äfvensom ett större kärr på Kohlsva ägor utdikadt och odladt. 5 Flera jordbrukare hafva ock i mindre skala, ofta med biträde af Werinlänningar, dels verkställt dels påbörjat odlingar af mossar i hagar och af mindre gräsbärande mark. Hågen för odlingar är allmän och i tilltagande, men på de liesta ställen är det vattnet, som hindrar desamma. Dess alledande hindras på många ställen af vattenverken, hvilkas behof af ett visst, genom lag och öfverenskommelser stadfästadt vattenstånd gör alla försök till vattnets minskande fruktlösa; på andra hindras det af svårigheten att utan kostnader, öfverstigande den förmån som afses, finna lämpligt affall för vattnet, men på de flesta af svårigheten att tillvägabringa öfverenskommelser om delaktigheten uti kostnaderna, då icke förmånen af bidrag utaf allmänna medel dertill föranleder. Otvifvelaktigt är att på de flesta ställen, och i synnerhet der större företag äro i fråga, skulle efter icke alltför lång tid kostnaderna genom ökad och förbättrad jord snart blifva ersatta, men dels fruktar allmogen alltid kontanta utgifter som icke genast ersättas, dels uppstå alltid svårigheter då innehafvare af boställen skola i företagen deltaga, emedan osäkerheten hos dem om den återstående besittningstiden gör dem med skäl fruktande att ingå uti kostnader, som måhända icke lemna dem någon afkomsL.
Som första ändamålet med min anhållan om återremiss var, att SlatsUlskoltet skulle för - go Den i September f. rn. skaffa sig och meddela Ständerna de upplysningar, hvilka innefattas i det nu uppläste Memorial, så förfaller denna anledning till ålerrenxissen. Jag skulle kunna säga, att det upplästa Memorialet deremot gifver en ny anledning lill återremiss, nemligen genom behofvet att erhålla Utskottets förklaring öfver hvad mot Utskottet blifvit anmärkt. Men då den värde Ledamoten, som gjort anmärkningarne och sjelf är en bland Committerade, för sin del ej yrkat återremiss, utan förklarat sig tillfredsstäld med den föreslagne underdåniga Skrifvelsen, och Önskat bifall till Utlåtandet, kan jag ef eller hafva något deremot, och bör ej vara mera nitisk för Committerades rätt, att förklara sig, än den värde Ledamoten sjelf; lill följd hvaraf jag afstår från min begäran om återremiss. Jag får likväl erindra den välde Ledamoten, att, i händelse återremiss, till följd af hans yttrade önskan, icke sker, kan UJlåtandet icke styckevis antagas eller förkastas, utan måste i sin helhet med alla sina stränga tillmålen mot Committerade sjelfva bifallas, enär det nu första gången är före. Friherre Cederström, Jacob: Herr von Weigel har i sitt sk i i Itc liga anförande förklarat, att han önskade, det den föreslagne Skrifvelsen mätte älgå, Öfvertygad att detta ofelbart skulle bidraga, att ställa Committerades oskuld i en fullkomlig dager; DeniSepteinherf. m. g i men han har tillika öfverlemnat åt Sländerna alt pröfva, örn Utlåtandet bör bifallas i sitt närvarande skick. För min del anser jag Ridderskapet och Adeln ej kunna bifalla den Skrifvelse Utskottet föreslagit, innan Utskottet vederlagt de anmärkningar, som nu blifvit framställde. Jag finner det otänkbart, alt Ständerna dessförinnan skulle besluta en Skrifvelse i ämnet, och jag anhåller derföre om återremiss af Utlåtandet. Friherre Palmstjerna:
På samma skäl, som Herr E. von Troil föreslagit benämningen af Riksdaler för räkne-enheten, hvilket Utskottets pluralitet antagit, och då jag anser erfarenheten hafva ådagalaggt, att förändring i ord ofta förorsakar mera förvillelse, än förändring i sak, tillstyrker jag, att benämningen skilling må bibehållas för 100:delen af så väl räkne-Riksdalern, som Silfver-Riksdalern; och jag befarar häraf lika så litet något missförstånd hos allmänheten, som genom bibehållandet af ordet Riksdaler. Man skulle snart inse, att en ny-skilling, 100:delen af Riksdalern, är nära hälften af den gamla skillingen, att 50 nya skillingar svara emot 1/2 Riksdaler, 25 emot i/t, o. s. v., likasom man lärt sig i Norrige att räkna efter 120 skillingar på Riksdalern och i Danmark efter 96 i stället för 48 skillingar. Förändringen med räkne-enhetens delning i 100:delar kan och bör, efter min tanke, antagas äfven om Rikets Ständer icke skulle bifalla förslaget om räkne-enhetens förändring, äfvensom sistnämnde förslag kan antagas med bibehållande af nuvarande delning i skillingar och runstycken. Jag anser å de preglade silfvermynten deras värde böra utsättas i så väl Riksdaler silfver eller delar deraf, sorn i Räkne-Riksdaler eller delar deraf, likasom å våra äldre silf renny nt deras värde utsattes i både Riksdaler och Daler. Slutligen tillstyrker jag, att Rikets Ständers beslut i alla de ämnen, hvarom betänkandet handlar, må öfverlemnas till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och sanction.” Af Herr Akerman: ”Under öfverläggningen i Utskottets plenum rörande Cancelli-Afdelningens förslag i förevarande ämne framställdes, så vidt jag kunde fatta, ej något inkast emot decimal-systemets införande. Först genom åhörandet vid justeringen af andra ledamöters reservationer har jag erfarit, att (lere af dem dela de betänkligheter, jag deremot hyser.
Är i districtet kyrka, der gudstjenst ej hålles den dag, kallelsen uppläsas borde, gånge sorni 26 §. skiljs; dock att stadsbetjening, der den finnes, uppfylle hvad den §. kronobetjeningen ålägger 15 §• 1) Valet sker efter upprop i den ordning, röstlängden visar, och genom omröstning med enkla, omärkta, slutna sedlar, en för hvar hel eller tiondedels röst. Sedlar, som ej ega lika röstvärde, skola serskildt samlas. Ej må de sammanblandas med dem, som annat röstvärde ega. 2) Den, som vill och må i staden valrätt utöfva, aflemne vid valet sjelf sine röstesedlar. Är han utom staden boende, eller styrker han laga förfall; då må han röstsedlar insända i försegladt omslag, försedt med tydlig, af honom sjelf undertecknad, påskrift, så hädande: ”Undertecknads röster tili riksdagsmannavalet i N. N. stad den —*' Sedlar med olika röstvärden må ej i ett och samma omslag sändas, och förthy skall ock å hvart omslag det röstvärde tecknas, som der inneslutna sedlar ega. Lemnäs sedlar i omslag ulan påskrift eller påteckning, som nu är sagd, då må ej å dem afseende göras. 3) När omröstningen slutad är, då skall valförrättaren de afgifna röslsedlarne öppna och rösterna räkna. Ej må röstsedel godkännas, utan den är sådan, som förr sagd är, ej heller der den lyder å annat tal af män, än som då väljas skall; eller ock innehåller benämning, som oriktig eller tvetydig är, eller som tillhörer person, den der, enligt hvad kändt är, ej är valbar. Utgången gifve valförrättaren tillkänna, när rösterna räknade äro. Hor till Conslilulious-U(skottets Memorial, N'.o 36. 7 4) Protocollet skall af valförrättaren och minst fem andra män, som valrätt vid det val ulöfvat, underskrifvas.
Af den u November 1829, angående föreslagne förändringar i Kronoskjuts-väsendet. -l83o den 6 Maji föredragen; och har, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer föreslagit, allmän Förordning härom i Nåder blifvit utfärdad. 48 •O Af den 7 December 1829, angående lindring uti skyldigheten att fortskaffa Kronans ekevirkes-transporter, i83o den 6 Maji föredrogen j och, med bifall lili Rikets Ständers förslag, Bil. till R. St. Just. Omludsm. Emi/, Ber. B. i5 Fehr. ’i83i{. ■j7 slag, förordnade Kongl. Maj: t, att betalningen för den Kronoskjuts, sorn till transport af ekevirke komme att begagnas, skall erläggas med 2 sk. milen för hvarje cubikfot virke , vagnslegan deruti inberäknad, men ulan afdrag när fordon af Kronan bestås, dock med vilkor, alt, så vida menföre ej inträffar, mindre än 16 cubikfot virke ej må lassas efter ett par hästar, samt att den förut medgifne progressiva förhöjningen i forsel-lön för större ekevirke, sjiiecer försvinner, hvaremot de vid samma piecers forslande bestådde så kallade handspikskarlar äfven fortfarande få beräknas. Det af Rikets Ständer begärde stadgande, att eke virke, innan kronoskjuts till dess vidare framskaffande finge begagnas, borde vara till farbar väg framfördt, har Kongl. Maj:t, enär hvad Rikets Ständer i detta afseende åsyftat redan, så vidt ske kan, i sjelfva verket egde rum, deremot funnit icke vara af nöden. Kongl. Maj:t biföll Rikets Ständers hemställan''om ^entreprenad-auctions anställande å LandsjCancellierne, till utrönande, huruvida icke transporter af virke, då hygget blifvit af enskilde verkställdt, kunde genom beling tillvägabringas för ringare pris, än hvad den skjutsskyldige allmogen tillkom, hvaremot denna åtgärd, då hygget skett directe på Kronans bekostnad, icke ansågs lämplig.
Titelrubriker och kapitlens begynnelsebokstäfver voro grant utsirade. I texten funnos icke mindre än bortåt tvåhundra större och mindre träsnitt inpassade. Här sågos i tämligen grofva teckningar, utan skuggor och perspektiv, de förnämsta bibliska personer och tilldragelser afbildade, från skapelsen, där den stackars konsten alltid kommer till korta, ända till det nya Jerusalem i Johannes Uppenbarelse, hvilket ämne lika ihärdigt trotsar all konstfärdighet. Bäst hade tecknaren redt sig med Gamla testamentet, hvilket fått brorslotten af bilder, medan Nya testamentet äfven i våra dagar är, till större delen af sitt innehåll, ett otacksamt fält för tecknarens ritstift. Dess hufvudfigur är för hög, anden bortdunstar ur den sinnliga framställningen. Icke ens Gustave Doré har lyckats göra något af Pauli epistlar. Dessutom kan en konstnär icke lefvande åskådliggöra mer, än hvad han själf genomlefvat, och det heliga måste vidröras med rena händer. Bibelns afbildningar äro som orgelns musik: de protestera, när de misshandlas till profana ändamål. Denna bok måste hafva gått genom många händer. Insidan af permarna och det till hälften afrifna gulnade bladet framför titeln voro nästan fullskrifna med ägarnes eller läsarnes namn, de flesta slutande på us, men äfven några med mindre klassisk ändelse. Midtpå titelbladet lästes i stora, styfva siffror årtalet 1642, och däröfver sågs en kunglig namnstämpel, ett krönt, sammanflätadt C. R. Hvad kunde detta betyda? Jag kände ingen lust att därpå slösa onödiga gissningar. Äfven på sidornas smala marginaler fanns här och där en latinsk anmärkning, skrifven med bläck och urblekt af ålder. De flesta gällde förklaringar öfver texten eller olika läsarter. Mera anslogo mig de talrika bilderna. I dessa kantiga, sträfva gestalter var något förtjusande för en fantasi, hvilken ännu icke blifvit nogräknad med artistiska anspråk. Goliath och David, häxan vid Endor, Makkabéernes strider hvilka segrar och hvilka syner!
Summa 6»y 14 9,4öö 39 9 Afräknadt värdet för 16 T:r LömngsSpanmål lill Comministrarne i Dingtuna och Lundby ... 136 Återstå - | 9,349139 9 Biskopen i Wexiö: Krono-Tionde, enligt Special-Räkningar . 326 13f 3,182 30 3 Biskops-Sätet Östrabo, 4 procent af Taxerings-värd et 1 180 Hemmesjögårdarne, Risinge Kronogården, Tegnaby Stom och Gårdarne Fyllerud, torde utgöra dels Prestgårdar dels Lö- ningshemman, tillhopa . 4 procent af Taxerings-värdet • 5 689 Gåra IsSlatssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande} JY.o 83. g Gårdsby Prcebende-Pastorat: Pastors-Bostället Ekenäs, 4 procent af värdet 11 320 Gårdsby Stommen, 4 procent af värdet s 8 95 Terlial-Tionde m. m. af Gårdsby ocb Hemmesjö Pastorater, enligt TaxeringsUppgirt 694 32 Extra Inkomster, enligt Dito ■ • 40 Vederlag i Gårdsby, enligt Special-Räkning 4 23? 46 2 Summa 7f| 331 5,247 16| 3 Biskopen i Götheborg: Krono-Tionde, enligt Special-Räkningar . 483 2,730 3 6 Calhedralicurn af Kyrkor i Bohus Län, efter egen, vid taxeringen godkänd uppgift 40 Biskops-Bostället i Götheborg, 4 pc:t af Taxeringsvärdet. _ 500 Fjärds Prcebende-P astor at:
Angelägenheten och rättvisan deraf, att å ena sidan mindre behöflige ijenstebefattningar inskränkas och att å andra de för Statsorganisationen och allmänna ärenders behandling nödvändiga sysslor med skäliga löningsvilkor förses, har jag trott mig finna vid föregående Riksdagar fullkomligen bevisad och erkänd; men sättet huru en sådan reglering öfver hela Riket lämpligen må kunna verkställas, kan , ehuru upplysande åtgärder härföre blifvit, beredde, fordra en lång och omfattande prölning. Emedlertid torde de rättelser och förbättringar som närmast af erfarenheten, Statsinteresset, och billigheten på*' kallas, hufvudsakligen inträffa vid de högre administrativa verken, Med förutgifven anledning, med min pligt och min förmåga har jag ej trott förenligt att i detta hänseende våga ett omdöme, sträckt vidare än till det embetsverk, sorn. utgör första och närmaste organen 65* Den f Martil, af en Kornings och Regerings riksvårdande omsorger, öfvertygsd att dervid ansvarigheten och samhällets fordringar äro i en högre mån fästade, att derifrån emanera de principer, den anda och ordning som i alla förvaltningens grenar böra råda; samt att en fullständigare granskning af desamma styrelsefördelning tillkommande skyldigheter, ärenden och göromål skall utvisa det resultat att detta verk i jemförelse till löningsinkomster och förmåner är af alla det mest vanlottade * Det har funnits en tid, utmärkt genom grundliga lärdomsinsigter och lysande medborgerliga dygder, då Sveriges förnämsta ädlingar skattade för en heder att företrädesvis i Kongl. Canzliet använda sin ungdomstid, då Rikets yppersta Fältherrar och Statsmän der inbemtat sin bildning till skicklighet i allmänna värf och ärofulla förtjenster, Vexlade förhållanden under tidernas lopp, ombytta förmer hafva inträdt, utmärkningen och belöningen hafva gäldats af strängare fordringar, ökade mödor och bekymmer.