Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med syftningen af den Svenska Grundlag, sorn utsträckt föreskrifterna 0111 föredragande Stats-råds ansvarighet ända till det fall, att han underlåtit genom vägran al sin kontrasignation lägga hinder för utfärdandet af ett utaf Kongl. Majit fattadt beslut af egenskap att vara emot Regerings-Formen stridande, synes det icke vara förenligt, att i den lag, hvarigenom sådant ansvarigt Stats-råd skiljes från loredragande-kallet hos Interims-regering, allt bestämmande om sättet och vilkoren för den i stället inträdande Föredragandens verksamhet ock om hans ansvarighet lemnäs å sido. Regerings-Formen, enligt dess lydelse i Kongl. Majits "Nådiga förslag, skulle icke upptaga något stadgande om Interims-regeringens organisation och ärendenas föredragning derstädes, utan härutinnan endast hänvisa till Riks-akten, deruti således skulle förekomma det bestämmande, till följd hvaraf annan Föredragande, än Departements-chef, egde föredragnings-åliggandet. I Riks-akten skulle, efter denna i Kongl. Majits Nådiga förslag iakttagna ordning, det erforderliga särskilda stadgandet beträffande Föredraganderne funnit sin plats. Skulle åter härvid göras erinran om lämplighet deruti, att det stadgande, som egentligen skulle bestämma föredragningsåliggandet, komme att höra till Regerings-Formen, icke till Riks-akten, — likasom nu Regerings-Formen innefatfir den föreskrift, till följd hvaraf Departements-chelerna, som enligt Riks-akten äro Interims-regeringens ledamöter, äro derstädes föredragande; — så kan delta inkast endast gifva Utskottets framställning den förändrade formen af anmärkning dervid, att förslaget till ändring af Riks-akten icke är förberedt genom ett i förevarande hänseende fullständigt och lämpligt förslag till Regerings-Formens förändring. Endera Författningen bör innehålla ifrågavarande stadgande, hvilket nu deremot i begge förslagen saknas. Utskottets Konstitutions-Utskottels Memorial N:o 5.
Någon har sagt, att Gymnastiken vore högst nödvändig för att bilda tappra krigare i våra arméer. Vi hafva ännu icke kunnat hafva erfarenhet häraf; men vi hafva förr haft segrande härar, innan något Gymnastiskt Institut hos oss hunnit bildas. Ilr Anckar swärd ^ August: Jag instämmer till alla delar uti hvad Friherre Cederström nyss anfört. Herr Bråkenhjelm: Hufvudsakligen förekommen af Grefve Cronhjelm, vill jag 2JO Den 29 December e. m. blott tillägga, att jag anser fäderneslandet vara skyldig Professor Ling ej blott ett temporärt, utan ett årligt anslag till lön på Stat. Hvad för öfrigt angår Grefve Frölichs argumentation emot mig, så behöfver Grefven, för att inse halten häraf, blott gå ett steg längre och säga: "hvad ”behöfva vi slå här och deliberera, snart ”kan ju yttersta domen inträffa, och då är ”det ju förbi med oss.” Herr LefrénJohan Pehr: Jag vill ej för närvarande ingå i sjelfva frågan, utan blott såsom Ledamot i UpfostringsCommiteen nämna, att denna 000^116" ansett äfven Gymnastik böra ingå i regleringen af undervisningsanstalterna, och dertill påräknat Central-Institutet här i Stockholm. Jag får derföre tillstyrka förökning i anslagen dertill, och bifall å motionen. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken föreslog, att Herr Hjertås och Herr von Yegesachs ifrågavarande Motioner måtte, tillika med de af åtskillige Ledamöter i anledning deraf nu afgifnc yttranden, till StatsUlskoltet remitteras. Bifölls. Till remitterande föredrogs Grefve Posses, Erik, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Motion om ändring uti nu gällande Författningar angående uppfinnare-rätt till Grufvor.
Med ihärdigt arbete och ökadt herravälde — hvilket i hög grad behöfs — öfver tal och kropp, bör han en gång i framtiden bli af god nytta för scenen, men ett vilkor derför torde vara att han sjelf förstår att till sin rätta halt reducera de energiska,omåttliga reklamer, som nu på senare tider, fastän emanerande från en och samma källa, dykt upp på flera spridda håll, men som väl rättast äro att betrakta som premier för snäll skolgång i en viss skådespelarfabrik och lockmedel att tubba dit flera. Uti en mycket tacksam biroll var hr Personne mycket lyckad och både karakteristisk och rolig samt dessutom rätt mycket fri från sina imitationsmanér. Hr Hillberg i en annan biroll utöfvade en fördelaktig verkan genom sin lugna säkerhet. Fru Rundberg spetsade till organen för att vara gudbe-vars riktigt förnäm, men försummade för öfrigt något för mycket sin lilla, men visst icke otacksamma roll. I salongspjeser på denna scen brukar esomoftast det tryta åtskilligt i elegans hvad de statistartade birollerna beträffar; denna gång var dock med hänsyn till drägterna den saken synnerligen väl tillgodosedd och sjelfva iscensättningen för öfrigt uppenbarade mycken omsorg och smak. Att döma af den förutskickade officiösa förklaringen återupptogs Sardous komedi » Dora » egentligen af två skäl. Det ena var, att pjesen som nyhet hade gifvit så många goda bus, och det andra, att fru Hartman önskade försöka sig i en annan genre än den vanliga. Båda skälen äro ju oveder-läggligt öfvertygande. Det vore ju sorgligt, om utdelningen i år skulle bli mindre än i fjol, så att den så sorgfälligt utvalda och rekryterade artistgrupp utan vank och lyte, som är sammanförd vid denna scen, icke skulle å nyo — jfr uträkningarna i Thalia — komma i åtnjutande af samma löner som under den gamla » goda » W — ska tiden och dessutom sitt lilla dyrtidstillägg af 8 % å dessa senare.
Hvilka oerhörda ledsamheter skulle icke dermed innan kort förena sig äfven hos LandtNarjkalktn och de personer som för tillfället borde besörja denna Billette-utdelning; omgifne af sökande, omhvärfda af böner, impulser, intriguer, kanske hotelser, vöre man mer än brydd, åt hvem Billeten eller billeterne skulle böra lemnäs, och huru rättvigt man också dermed förfor kunde man ändå icke tillfredsställa alla, utan tvärtom vöre man tvungen att gifva anledning till missnöje, knot må-> 77* Den 17 Martil, hända {firpHjeUtr och hat. Jag frågar om det vore värdigt ett folks representanter, att sättas i så obehagligt, jag vågar tillägga, obehö. rigt, småaktigt förhållande? Skall publiciteten finnas, så mäste den vara verklig, begagnandet deraf, blott begränsas utaf utrymmet, och allt godtyckligt medgifvande bannlysas, rättigheten vara enligt naturen af saken, lika för alla, utan afseende på personer och vilkor. Utom dessa grundsatser kan ingen sådan framställning, som den Utskottet föreslagit få ens rubrique af publicitet. Men dröjom ännu vid olägenheterna och undersökom utan entusiasm, utan fördom, hvad som för närvarande talar emot, äfven den verkliga publiciteten, icke den Utjkottet föreslagit, ty den anser jag icke ees förtjena detta namn, emedan den åsyftar, såsom jag nämnt, ett /kr Sinäs sigt godtyckligt förfarande, i afseende på billet-utdelningen, efter min tanke, icke värdigt medlemmar af ett RiksStånd, och i afseende på Tid« ningsredacteurers sjelfskrifne begagnande af dem, icke öfverensstämmande med rättvisa och billighet, då alla medborgare kunna åberopa lika rätt: undersökom, säger jag, vårt nu varande representationssätts anda och kraf. Rikets Ständer utgöras af fyra serskildta Stånd, som samfäldt representera, eller skola representera Rikets alla medborgareclasser.
I anledning af Riksens Ständers underdåniga begäran äro, pa Kongl. Mahrs nädiga befallning sädane anstalter fogade, hwilkas wigtiga föremål är, att Lagwecket till hela dest widd mä blifwa öfwersedt, och Lagstiftningen lämpad efter tidehwarfwets behof. Man bör och kan wänta, att enär detta stora arbete en gäng uppnår sin fullbordan, och Konungens Höga Nätt att i brottmäl göra Nåd ej warder förnärmad, alla anledningar till de sä kallade Lcuterations - stadgar stola förswinna. Emedlertid torde man hällre döra med tålamod underkasta sig de gamla Lagarne, sädane de äro, ehwad desamma med större eller mindre stäk i wista delar ma kunna anses mer eller mindre bristfälliga, än att, igenom förhastande eller k otid antagna förstag, åstadkomma förändringar, hivarigenom det hela i sitt sammanhang afbrytes, och större oredor kunde uppkomma, än dem man welat afhjelpa. Blott i sädane fall, Lä föremälct för en Lag kan betraktas särskilt för sig och utan sammanhang med Lagens förestrifter uti flera andra ämnen, eller dä sädane händelserredan inträffat, att Lagens bud blifwit i anledning af »lika begrepp om defl rätta mening, pä olika sätt tilläm, * * n-w - 84 Den 2Z April. pade, uti förekomne lika beskaffade mål, torde marjam, heten att, ej utan noggrann öfwerlägoning, antaga nyheter, icke bliswa elt hinder för bemödandet, att undersöka 06) tillse hwad derwid kunde wara att gö, ra. Af sadan anledning kunna wista delar af l8oz ars Leuter. stadga förtjena uppmärksamhet.
Sparre bör medgifva, det är, att undantag i en allmän lag böra grunda sig på positiva fakta eller förhållanden, och icke tillkomma på grund af mer eller mindre isolerade önskningar, som kunnat framställas eller vara frukter af en mer eller mindre ensidig eller flygtig uppfattning, som så lätt kan komma att göra sig gällande inom korporationer, som äro så sammansatta, som våra landsting. Den princip, som Gr. Sparre framställt, kan synas hafva något skäl för sig, men den måste hittills hafva synts betänklig; ty den skulle i annat fall hafva blifvit mera allmänt iakttagen. Hvad för öfrigt frågan om betesrätten vidkommer, så har det mindre varit min afsigt att nu få antagen en lag i afseende å densamma, än att få sjelfva frågan fullständigt utredd, hvarför jag sammanfattat min mening i form af en lag-paragraf. Då jag blifvit upplyst om att två Stånd redan hafva afslagit detta Betänk:de, och således en återremiss ej skulle tjena till något, förenar jag mig med dem som yrka afslag. Den 16 Mars. 173 Frih. Stael von Holstein. Fab. Wilh.: Ehuru det är uppgifvet att 2 Stånd hafva afslagit detta Betänkrde, så kan jag icke finna att det vore för R. o. Ad. skäl att afslå detsamma, ifall R. o. Ad. skulle finna det lämpligt. Jag är af Gr. Sparre förekommen i hvad jag ämnade säga, att nemi., genom de klimatiska och lokala olika förhållandena, en för hela riket gemensam stängsel-författning är omöjlig, och förenar jag mig med honom uti anhållan om bifall till Utsk:ts Betänkrde. Frih. Raab, Ad. Chr.: Så till vida är jag af samma mening, som den siste värde talaren, att den omständigheten att 2:ne Stånd afslagit Betänkt icke utgör något skäl för mig till afslag, utan om jag ansåg att det vore godt, så skulle jag ändå bifalla det, men det är Betänk:ts egen beskaffenhet, som föranleder mig att uppträda emot detsamma. Hr Gr.
Den såg ut som en medelstor, orökt skinka. Men publiken hade sett både den och hennes öfriga behag förut och hade fått nog af dem. Gorillan! ropade först ett par röster. Gorillan, gorillan! instämde de öfriga på en gång. Skjut och häng edra missfoster gorillan fram! Och gorillan kom fram, med ett par väldiga skutt och ett öfver jordiskt tjut, som åstadkom ögonblicklig tystnad bland publiken. Några af de närmast sittande till och med reste sig halft från sina platser som om de icke känt sig rätt säkra, ehuru gorillan hade en försvarlig kedja fästad kring halsen, och leddes af en groflämmad karl, hvilken i andra handen höll en bastant rotting. Jag var bokstafligen krokig af skratt, som på inga vilkor fick yttra sig högljudt, medan gorillan, som också tycktes uppfatta det humoristiska i situationen, endast utförde sin roll bättre ju värre den grinade. Efter ytterligare några hopp och skutt räckte förevisaren om en stund sin pipa åt djuret, som grinade vådligare än förut, puffade på pipan och afgaf några egendomliga strupljud, afsedda att uttrycka förtjusning. Och nu måste du dansa ett tag, uppmanade förevisaren med en skakning på kedjan. Men gorillan visade tänderna, grymtade, morrade och slutade med ett hest, halft skällande läte, som inte i minsta mån var mänskligt. Jaså, vi måste väl taga till käppen igen, hotade förevisaren och svängde rottingen. Men innan han tagit mera än ett steg framåt kastade sig gorillan med böjd rygg och krokiga knän in i en jig sådan troligen bra få människor sett. Ingen värklig apa skulle kunnat göra det med större vighet och mera fånig effekt. Men så tog det också huset med storm. De applåderade, stampade och ropade bravo! bravo! tills gorillan var fullständigt utmattad. Då frågade förevisaren om någon af gentlemännen händelsevis hade en fickflaska på sig så kunde de få se djuret taga en sup för att styrka sig. Väl ett halft dussin räcktes fram på en gång, gorillan kom fram till kanten af platformen, tog en af flaskorna och hällde en försvarlig dosis i sin mun.
Under särskild vård och förvaltning af skogsbetjening, men dess indelning till regelbunden hushållning dock pröfvas lämplig, hädanefter vid utarrendering af sådana hemman bör stadgas förbindelse för arrendatorn, att, der indelningen blifvit eller varder verkställd, ställa sig vederbörligen uppgjord plan i afseende å skogens behandling till efterlefnad, mot rättighet för honom att fritt disponera hvad af skogens årliga afkastning icke åtgår till hemmanets behof; alt oskift skog, tillhörande hemman, by eller socken, ej må, om någon del egare det bestrider, annorledes än till husbehof användas, derest en regelbunden skogshushållning icke iakllages; att socknc-allmänning ej må skiftas utan pröfning och tillstånd af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande; liih. lill 11 SL Prot. 1836 & 1837. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 13 Haft. 12 90 Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse M 107. att svedjande i skog och betesmark, äfvensom getters utsläppande i skog, förbjudes; att, der, i följd af särskilda förhållanden, afrödjning af skogstrakt skulle linnas lända till men för klimatet eller vextligheten å angränsande jord-områden, eller medföra fara för jordeller berg-ras, eller kunna föranleda annan våda, sådan skogs trakt må kunna fridlysas från annan, än den mera inskränkta afverkning, som profvas vara i nämnda hänseenden oskadlig och hvilken under behöriga kontroller må få verkställas; och slutligen att, i sammanhang med anförande af en sådan lagstiftning rö rande skogshushållningen, förhöjda och i viss mån förändrade ansvars-bestämmelser för tillgrepp och åverkan i skog antagas. Beträffande åter det af kommittéen föreslagna och af föredragande
Maj:t nu jemväl vilja i nåder förklara, att de vid expeditionen med tjenstgöringsskyldighet qvarstående öfvertalige emhetsoch tjenstemän skola äfven framgent, så länge de i tjenst förblifva, vara bibehållne vid rättigheten att från expeditionens expensmedels-anslag utbekomma de ljuspenningar, de derifrån nu uppbära.” ”Krigs-KollegiumRedan år 1847 täcktes Eders Kongl. Maj:t, med afseende på en tillämnad förändring i de förvaltande Verkens organisation, i Nåder förordna, att lediga embeten och tjenster i Krigs-kollegium tillsvidare icke finge tillsättas, samt tillika anbefalla Kollegii tillförordnade President att i underdånighet inkomma med förslag lill sådana förändringar i nämnda embetsverks organisation, att förvaltningen af 4:de hufvudtiteln, äfven i de delar den då ännu åläg Statskontoret, kunde blifva lill Krigs-kollegium öfverflyttad samt derjemte, genom förminskning i emhetsoch tjenstmannapersonalen, aflöningen för densamma, utan tillökning i de dertill redan bestådda anslag, sfi förhöjas, att samma personal skulle odelad kunna egna sig åt tjenstgöringen inom Kollegium. Vid pröfning af det un - Kongl. Maj-.ls Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. 5 derdåniga förslag' i ämnet, tillförordnade Presidenten derefter afgifvit, har Eders Kongl. Maj:t, på sätt af Stats-råds-prolokollet öfver Landtförsvars-ärenden af den 6 November 1849 närmare inbemtas, under samma dag i
Andra anmärkningspunkten angår, eller att Inventariecento vid åtskilliga Räkningar saknatsj veta vi icke, att denna brist förefunnits vid våra Räkningar för något af revisionsåren; och, i afseende på dea anmärkta mindre noggranheten vid dessa contis upprättande äfvensom bristen af böcker och handlingar, hafva vi svårt att derom ^fgifva något yttrande, då dels icke något formulär för upprättande af — 42? Inventarieconto är oss gifvet, dels anmärkningen icke närmare gifvet vid handen, hvari denna mindre noggranhet eller dess brister beslå. Slutligen vidkommande den Tredje anmärkningen, rörande de utgifter, som till aflöning utgått, dels åt Kyrkoherdar, dels åt Skollärare, Orgelnister, Klockare, Orgeltrampare och Barnmorskor, få vi i under* dånighet lörklara.att inga andra aflöningar af Kyrkornas medel utgått, än sådana, som grunda sig på gällande Förfatlningar samt i laga ordning sökt och vunnen tillåtelse. Ingen enda af Kontraktets Kyrkoherdar bar någon aflöning af kyrkokassoma, helst dermed vä! icke lärer kunna förstås det obetydliga belopp af sk., som, i enlighet med i8i5 års Kyrko-Instiuktion, undernamn af arfvode för Räkenskapernas fejande, Kyrkoherden tillkommer, icke heller den Riksdaler, som, med Konsislorii tillåtelse i Cirkuläret Nio 208, aflores för skrifmaterialier, och som föga motsvarar detta behof. De enda ställen inom Kontraktet, der lön af kyrkotionde!) utgår till Skolmästare, äro Högesta oeh Baldringe, på grund af Kongl. Majtts Nådiga Resolution af den 16 Augusti 1813, samt Bromma, enligt Kongl. Brefvet af den 3o December 1837.
Rån t årligen, hvartill, äfven med beräkning af de utaf Utskottet vid innevarande Riksdag tillstyrkta anvisningar å Riddarhus-kassan af 2,500 R:dr i ett för allt till Herr Anrep och en årlig lifstidsränta af 30 0 R:dr till Herr Friherre Bennet, berörde kassa, hvars öfverskott nu beräknas till omkring 5,00 0 R:dr årligen, lemnar mer än tillräcklig tillgång. Af denna anledning anser ock Utskottet nu destomindre behöfligt eller lämpligt att, på sätt en af Direktionens ledamöter, Herr Öfverste-Lieutnanten Leijonancker tillstyrkt, någon del af dessa löne-förhöjningar anvisas på Wadstena Adeliga Jungfru-Stifts-kassan sådant ovilkorligen skulle i mer eller mindre man föranleda minskning i antalet af de pensiouer som från nämnde kassa utgå. Slutligen hemställer Utskottet lika med Direktionen, att de löne-förhöjningar för Riddarhusets tjenstemän, Höglofl. Ridd. o. Adeln må komma att bifalla må utgå från 1861 års början. Stockolm den 19 Mars 1860. ■'■'töckholm. Typografleka Föreningens Boktryckeri, ISBO. Riddar li ns-Ut sk o-t tets Utlåtande N:o 14. 1 \:o 14. Utlåtande, med svar på återremissen af Memorialet N:o 13, angående löneförhöjningar för åtskilliga Riddarhusets tjenstemän. Hörsamt Memorial. Till Riddarhus-Utskottet kar Höglofl Ridderskapet och Adeln behagat återremittera t':dra, 3:dje, lide, 5:te och 6:te punkterna af Utskottets Memorial N:o 13, innefattande förslag dels om löneförhöjningar åt Riddarhus-Fiskalen samt förste och andre Riddarhus-KansIisterna, dels om förening i framtiden af Fiskalsoch Förste Riddarhus-Kanslist-befattningarna. Beträffande nu först löneförhöjningarna, så har hvarken emot billigheten af sådan förhöjning eller de föreslagna beloppen af de blifvande lönerna någon anmärkning blifvit framställd.
Vi Noro ett par vanner, som gingo på fotvnndrhgar, laste språklesor och poesi tillsaininan, det första och det sista med en eutiisinsm. soin till och ined kiinde luastn on viss glans öfrer latin och grekiska, åtminstone om det galde Hoineros. Jag påininner oin i förbigaende, hur litet laroverkens undervisning i litteraturhistoria bjuder dem, som verkligen intressera sig för vitterhet; inan kommer egentligen icke öfver Tegner och Runeberg, kanske numera med tilllagg af Snoilskys Svenska bilder. Men vi, som hade intresse för slikt, togo ej dessa saker som saker på skolskemat, vi lefde i dem, läste allt hvad vi kommo öfver och hade så langesedan fått syn på ' Viktor Rydberg. Och vi fattade honom genast så instinktmassigt helt, som man icke gör med många mannislzosjalar. Det ar i litteraturen som i lifvet: somliga personer triiffar man ofta - och de förblifva en j~införelsevis frammande. Andra - inan ser dem en gång, och inan har dem genast, och det ar, som hade man alltid hört tillsainman. Den nyar0 litteratur vi rörde oss i var mest var svenska » guldålders)) - romantikens och idealismens stora. litteratur från Arhundradets förra hälft. Det blef dikför ej roinantikern i Rydberg, soin under dessa &amp; r s5irslrildt frainhäfde honom för oss i den kraftiga relief hansdiktargestalt företedde, dar den stack af mot det i samtiden, soin var efterklangsoch borgarlitteratur. Det var annat. Först ett: har fanns stil, ren och stor stil. Bakom Rydbergs beharslsade satser varsnade vi strax en man, en sjal; han slirpraglnde språkmyntet med sin andes knngabild, och ord sådana som adel, ideal, 7telle~isk fingo i hans inun en klangfiirg, som de aldrig haft och som strax igenI; +nnes som sydbergsk. Stora skalders &amp; lsklingsord få, ofta denna personliga klang; den lamnar de basta upplysningar om sin upphofsmans innersta.
N:o 00, öfver väckt motion, ang:de upphäfvande af 3 oell 4 §§ i K. förordu. d. 10 Juni 1S41, ronde bysättniiig. Föredrogos och bi föllos LagUtsk:ts i gårdagens plenum på bordet lagde betänk:n N:o 117, i anledn. af vackt motion ang:de införande af ett nytt stadgande i 18 cap. Arfda-b:n, rör:de testamentsklander; samt N:o 118, i anledn. af väckte motioner, ang:de dels förändring af stiftstyrelsernes organisation, dels ock upphörande af consistoriernes domsrätt. Då härefter föredrogs LagUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda ytterligare betänk. N:o 120, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de antagande af dels ny strafflag, dels ock lag om verkställighet af fängelsestraff, anmälde sig och yttrade Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Som detta betänk, är af särdeles vigt och ännu icke tryckt blifvit till Ståndets ledamöter utdeladt, anhåller jag, att det ej må å föredragn.listan uppföras förr, än det blifvit tryckt delgifvet, och att det således intill dess må hvila på bordet. Häruti instämde Gr. Taube, Henning Edvard. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle, att LagUtsk:s nu ånyo bordlagda belänk. N:o 120 icke upptoges på föredragningslistan innan det blifvit tryckt och utdeladt, hvilket ej borde dröja länge, enär detsamma, såsom inkommet till RiksSt:n, måste vara lemnadt till Exp.Utsk. och derifrån förmodligen redan lill nästa plenum kunde inkomma. Ropades ja. Justerades pleniprot. för d. 2 sistl. April f. m. H. R. o. Ad. åtskildes kl. \ till 10 om aftonen. In fidem protocolli, silbert Munek. 510 Den 15 Maj.
På ommyntningen af berörde kopparskiljemynt har Bankens förlust, uppgående den 30 Juni 1851 till 11,740: 5. — sedermera till och med samma dag detta år ökats med 792: 46. 6. till B:ko R:dr 12,533: 3. 6. §. 41. Utvexling af Uti kopparmynt af nya prägeln egde Banken den sista Juni skajimynt. 1850 ^ R:dr 23,050: Till samma dag delta år äro: från Kongl. Mynt-Verket aflemnade » 26,350 från allmänheten invexlade » 9,600 S:r B.ko R:dr 59,000 hvadan, efter afdrag af de under tiden utvexlade 30,400 räkenskaperna sistberörde dag utvisade en behållning af B:ko R:dr 28,600 §. 42. Inkomnaf6rFrån och med den 1 Juli 1851 till och med den 30 Juni, innevarande sllt-TlU Gefl' förfärdigade år, hafva förslilna sedlar till Banken inkommit samt nya sedlar blifvit tillverkade^ nya tedlar. till följande belopp: 27 Inkomna försliln sedlar. Förfärdigade nya sedlar. 1/200 » 2 » med d:o d:o 800 32 sk. valör 1,999,166 52 — 2,048,000 16 » » Beloppet af utelöpande Transport-sedlar den 1 Juli 1851 ut -Beloppet af fjärde 91,132: ». ,. gg-J och äro från samma dag till och med den 30 Juni sedlar. della år inlösta 10,04 8 : 32. — till följd hvaraf sistnämnde dag ännu voro utelöpande . hvaraf inneslod: å räkningen öfver de äldre åren till och med 1802