Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfverordnade kunna låta bedraga sig af sina underlydandes foglighet; umgängeskretsen kan möjligen taga den korrekta sällskapstonen hos ynglingen och flickan för liktydig med en välstämd själ; men den trolofningstid skall vara bra kort, och kontrahenterna måste sällan ha träffats i rent hvardagslag, om anlagen för omotiverade misstämningar ej skola tydligt nog framskymta, om de finnas hos någon af dem. De allra flesta fästmör eller fästmän, som bundit sig vid en dylik ostämd själ, märka nogsamt de sorgliga anlagen, men lugna sig med det vanliga talesättet: » Det går bort, då man blir gift. » Detta talesätt tages vanligen ytligt och löst samt blir följaktligen tomt. Men rätt uppfattadt innebär det ett löfte och en förvissning om den uppfostrande makt, som finnes i ett kristligt äktenskap, där den ene stöder, leder, styrker och hjälper den andre, utan allt rätthafveri. Men för att ett dylikt uppfostringsverk, det må nu afse mannen eller hustrun, skall kunna lyckas, gäller det först och främst, att den uppfostrande parten har fått sin egen själ rätt stämd af honom, som danat hvarje människas väsen till att stå i samklang med sin skapare. Detta måste på fullaste allvar bli målet för all uppfostran, om vi skola hoppas att rädda vår ungdom från det förfärliga ödet att utbildas till redlösa stämningsmänniskor, prisgifna åt lifvets hemskaste dämoner: förtviflan och vansinne. Annu några ord om drottning Margherita. är jag fann sista numret af Idun prydt med drottningens af Italien poträtt, kom jag sä lifligt ihåg henne själf, sådan jag såg henne ett par gånger i fjor nere i Horn. Första gången var det i bild, hon visade sig för mig. I en af senatens salar hängde deras majestäters porträtter, två stora dukar, dem jag för öfrigt påminde mig ha sett på världsutställningen i Paris 1878, där de intogo hedersplatserna i Italiens utställning. På detta porträtt visade sig drottningen i fulla glansen af sin ungdom och skönhet — som det heter.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till och dels afslag å förevide Uti., hvarförutan Hr Printzensköld yttrat den åsigt att Utl:t, såsom tillkommet i följd af en efter motionstidens utgång väckt motion, för hvars afgifvande något stöd uti g 56 It.O. ej förefunnes, endast borde läggas till handlingarne; och finge H. Exc. i ani. häraf förklara, det han ansåge sig vara oförhindrad att framställa propos. på de nyss omnämnde yrkanden, som i afseende å förev:de Uti. blifvit gjorda. Härefter framställde H. Exc. först propos. på bifall till UU:t, dervid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag å detsamma, då svaren utföllo med många ja och åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Föredrogs, men begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, StatsUtsk:ts den 15:de dennes bordlagde Mern. N:o 182, med voter.propos. i ani. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut i fråga om förändrade grunder för mjöloch sågqvarnars beskattning. Föredrogs Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.Utskits den 15:de dennes bordlagde Betänk. N:o 16, i ani. af RiksStms skiljaktiga beslut i afseende å Betänkit N:o 15, ang. tobaksskatt. Hr Lilliehöök, Bertil: Då R. o. Ad:ns beslut i denna fråga fattades efter en ganska långvarig och grundlig diskussion i ämnet, anhåller jag att R. o. Ad. nu ville detsamma vidblifva. Hr Fåhraeus, Johan Fredrik; Med instämmande i den sista värde talarens hemställan, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut, får jag anhålla om godkännande tillika af den föreslagna voter.-proposm.
U ufvud-1 i t elus medel medfört ökadt behof af skrifmaterialier; och får Utskottet, som förut tillstyrkt, alt ofvannämnde bidrag lill Krigs-kollegii aflöning icke ma vidare utgå, hemställa, alt ifrågavarande anslag varder, såsom Kongl, Majit äskat, med 3,370 R:dr Rnnt förhöjdt. 41:o Då de ljuspenningar, hvilka af förslagsanslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus m. rn. för Departementets Kansli-expedition nu utgå till embetsoch tjenstemän m. fl. inom denna expedition, utgörande 580 R:dr, skola upphöra under den tid, den provisoriska löneförhöjningen af dem åtnjutes, hemställer Utskottet, att, på sätt Kongl. Majit jemväl föreslagit,. berörde förslags-anslag må med sagde belopp, 580 Ridr, förminskas, hvarigenom detsamma kommer att utgöra 2,906
– Si på hans majestät! – hviskade han till Düben. – Djärfheten är en själens munterhet! Äran har blifvit honom så dyrbar, att får han bara behålla henne ofläckad, kan snart ingen olycka längre bekymra honom. Men det säger jag, att för min del sträcker jag pliten, så snart de bruna vildarna därute storma an. Är det förnuft att fem hundra man skola slåss mot tjugu eller trettio tusen? När han fick syn på holsteinska sändebudet Fabrice, hvilken en sista gång ridit ut från Bender till lägret för att beveka konungen till aftåg, lät han liksom af en händelse sin tropp marschera fram till holsteinaren. Genast skyndade då de svenska herrarna att lämna denne till förvar sina plånböcker, snusskedar, fingerringar och penningpungar! När Fabrice slutligen red bort, hade han så fullt af dyrbarheter under rocken, att han icke kunde knäppa den. Då begynte också manskapet att gömma sina tillhörigheter. Den sista i åratal burna dukaten uppsprättades ur västfodret, och samman med ringen af silfver eller tagel, hvilken skänkts af deras första käresta, blef den gömd i ett fikon, en trädstam eller jorden. Kammarherre Klysendorff stod själf med spaden i handen mellan soldaterna på strandsluttningen och nedmyllade bredvid en vinstock sin gamla farmors porträtt på elfenben. – Jag är till åren kommen, – sade han, – och bruten af gikt och krämpor. Jag anar att jag nu skall stupa. Hellre vill jag dock anförtro mina tillhörigheter åt mörka jorden, där jag själf snart skall ned, än åt snikna plundrare. Det kommer att växa gräs och grönska öfver de små minnesgåfvor och besparingar, som vi fattiga landsflyktingar här gömma i den främmande marken. När han lämnade från sig spaden till nästa man, hörde han konungens röst och vände sig. Brännande i kinden som en femtonårig, men i dag befallande som en kejsare öfver förstar, satt konungen på sin häst vid den yttersta förskansningen, och kring honom samlades de förnämsta svenskarna.
Deremot anför Herr Franc Sparre , B. E., att detta Förslag blifvit inför Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen, såsom högste Befälhafvare för Artilleriet discuteradt, men att befunnits, det af ett enkelt sammanslående af dessa Läroverk, icke någon synnerlig nytta kunde uppkomma, hvarken i anseende till undervisningen eiler kostnaderne, emedan bägge Corpsernas Elever skulle fordra en vidare sträckt undervisning i hvarderas särskildte, ehuru nära hvarannan liggande yrken, och emedan Ingenieur-Corpsens Läroverk endast kostar 1,200 R:d. på ordinarie Stat, hvaraf så mycket mindre någon indragning kunde ega rum, sorn Professoren för sin 1,000 R:d. lön är pligtig att verkställa Triangelmätningarne och för de 200 R:d., som äro anslagne till Lections-arfvoden, äfven bestrides vården af Archiverne. Deremot har man funnit sammanslagningen skulle medföra mycken olägenhet, dels i anseende till Ingenieur-Eievernes individuella förhållande, emedan de icke skulle kunna begagna Undervisningen på Marie - 48o Stats-Utskottets berg, utan att bo på stället, dels ock hufvudsakligast, i anseende till de olika grundprinciper, sora, i afseende på Corpsernas särskildta förhållande vid de bägge Scholorne nu följas, nemligen: att Arlilleri-Eleverne, saramandragne från 3:ne Regementen, flytta till Marieberg och bo der oafbrutet, till dess Coursen är slutad, hvaremot Ingenieur-Eleverne endast arbeta vid Scliolverket om vintren, och under sommarmånaderne öfvas och begagnas i verklig tjenstgöring vid Byggnader eller Topographiska arbeten. I stället för det enkla sammanslåendet, har uppstått en annan fråga, om, nemligen, icke alla de särskilda grenar af publika tjenster och äfven enskildta Närings-yrken, som fordra kunskaper i Mathematiska, Physiska och Chemiska Vetenskaper, skulle kunna med fördel få sine Elever underviste i en gemensam Schola, uppstäld på de principer, som den Polytechniska i Frankrike.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Nov. i844. Preste-Slåndet den i Borgare-Ståndet den i Bonde-Ståndet den i Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående ollongäldens upphörande. £Siats-Qtsk:s Uti., N:o 33. Litt. A.) S. A. K. Sedan Rikets sednast församlade Ständer, i anledning af väckt fråga om afskaffande af den så kallade ollongälden, hvilken erlägges för de svinkreatur, som på Kronans ollonskogar emottagas, för alt der betas, uti underdånig Skrifvelse den 18 November 184-0 anhållit, att, efter fullständig utredning af ämnet, vid nästkommande Riksdag måtte för Rikets Ständer framställas de förslag till förändringar i stadgandena angående ollongälden, hvilka af förhållandena kunde påkallas, har E. K. M., uti en lill Rikets Ständer aflåten Nådig Proposition, föreslagit, att, enär inom trenne af de fyra Län, hvarifrån omförmälda afgäld utgått, eller uti Malmöhus, Christianstads och Blekinge Län, numera icke funnes några Kronoskogar, i och för hvilkas begagnande till bele ollongäld kunde erläggas, och då uti det återstående, eller Hallands Län, under de sistförflutna 25 åren, dylik afgift endast tvänne gånger kunnat debiteräs, nemligen år 1817, då den utgjort 182 R;dr 36 sk-, och år 1835, då densamma uppgått till allenast 25 R:dr 36 sk., samt för öfrigt ej eller derstädes torde kunna vidare påräknas, Rikets Ständer, med afseende å berörde omständigheter, måtte medgifva, att ifrågavarande skattebidrag för framtiden upphörde.
Föredrogos och biföllos Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:iis nedannämnde d. 13 dennes på bordel lagde utlåitn: N:o 40, i anledn. af väckt förslag om inrättande af en paketpost emellan Sverige och vissa utländska handelsplatser; N:o 41, i anledn. af väckte frågor om linding i rustoch roleringsbesväret, dess utgörande medelst vakansafgilt m. m.; N:o 42, i anledn. af väckt fråga om förhöjning å legan för kungsskjuts m. m.; samt N:o 43, i anledn. af väckt fråga om förflyttning af Navigationsskolan i Calmar till Westervik m. lii. Föredrogs och lades lill handlingarne Statssamt Allm. Desv.- och Ekon.Utskms d. 13 dennes pä bordet lagde mern. N:o 44, i anledn. af ålerremiss af Utsk:ns utlåt. N:o 12, ang:de förändradt löningssätl för Preslerskapet, samt om S. M. Adjunkters aflönande till en del af Statsverket. Föredrogos och biföllos Statssamt Allm. llesv. och Ekon.- Utsk:ns d. 13 dennes på bordel lagde ut!åt:n: N:o 45, i anledn. af väckt fråga, all de rotevakansafgifter, som utgå af vakanta rotar vid Jönköpings regtte, mätte bestämmas lill lika belopp för alla sådane rotar; N:o 46, i anledn. af väckt fråga om uphörande af den s. k. terminsafgiften som af skolungdomen vid rikets Elementarläroverk erlägges; och N:o 47, i anledn. af väckt fråga om skolungdomens undervisande i de allmännaste reglorne för kroppens och helsans vårdande m. m. Föredrogs Bevilln.Uiskts d. 13 dennes på bordet lagda mern.
Då öfvervägande antalet af dem, som yttrat sig, yrkat bifall till K. M:s Propos. med bibehållande af ifrågnvande vilkor, och Gr. af Ugglas’s förslag synes blifva det majoriteten åsyftar, får jag, som yrkat återremiss, derifrån afstå, och instämmer således med Hr Grm. Hr Ribbing: Här hafva framställts 3:ne förslag: 1:0 bifall till K. M:s Propos. utan något tillägg. Detta har för sig, om det antages, att frågan dermed är afgjord: 2:0 bifall till samma Propos. med det tillägg, som finnes gjordt och blifvit af flere talare och senast Gr. af Ugglas understöda och 3:o återremiss af Betänk. Jag skulle gerna instämt i sista förslaget, såvida jag icke förnummit, att Utsk. redan behjertat stångjerns-tillverkarnes behof af lindring, då det tillstyrkt borttagande till | af den ursprungliga hammarskatten. På grund deraf tror jag, att man nu genast kan bifalla K. M:s Propos. utan att förnärma eller gå de andra Stånden i förväg. Emedlertid och då jag är förvissad att hvilket beslut än fattas, detta eller Gr. af Ugglas’s, leder det till samma utgång, hänför jag mig gerna till det sednare. Gr. Lagerbjelke: Beviset på olämpligheten att i stora församlingar sysselsätta sig med redactionsförslag, ligger just i före - Den 4 Mstrs f. m. 23 var:de discussion, men detta blir ännu mera i ögonfallande, om man genomläser 2 § i 1846 års Förordn. så lydande: »Ny stångjernshärd eller annan verkstad för tackjerns nedsmältande och beredande till smidbart jern eller för stålberedning eller annan jernförädling får med oinskränkt tillverkningsoch vågföringsrätt, anläggas utom ofvannämnde tackjerns bergslag, då anläggningsstället är minst 2 mil aflägset från förut privilegieradt jernverk, äfvensom från de ädlare verken om laga hinder i öfrigt icke möter.»
bwilkek lyckligt förutseende i urwalek af relativa stöd, behöfwer icke den mindre borgfaste för att kunna mellan rasen af uprekade stormilar behälla Ständspuncten och Iämnwigten? och tvid möjclig förlägenhet all återfinna dem, hwilken klokhet, hwilket kallblodig! agtgtfwande fordras icke, att päpasia och gagna det gynnande ögonblicket af en Den 4 Maji - I2Z en fördelaktig kastwind för akt återtaga en uprätt ställning och der naturliga lägel? Oemskfta,idelig är wifierligen den tankan alt fosterlandets sörswar hufwndsakeligen ankommer pä wifiheken af sädane maximer/ underhandlingar ost) operationer, som ehuru liggande Utom kretsen af allmän kännedom oest bedömande ljkwä! finnas nedlagde pä samlingöpuncren för all Swensk undersaretig lillgiswenhck och förtroende, och just af denna ördsak star ännu det urgamla Manhem, wid alla hotande uksigter, med fä orädd, sä obekymrad blick, lnkadr mor sin genom en mognad erfarenhet sä höqr uplyste Konungs landsfaderliga bröst. Likwäl och dä i wart tikehwarf, mer än någonsin wiöheten behöfwer stödas afl krafter mot wilkoret att ledas af henne, och dä ingen, ehuru grundad politik, af egen magt förmak wäcka upsecndeu och framskaffa följder utan biträde af den pahiva eller activa wapenstyrkan, alitsa kan wäl Regenten icke gifwa något oswikeligare bcwis till fin lika hulda som wälaörande ward om Rlkel och Folket, an dä han i wädcliga tider, upmanar delta folk, akt till sitt förjwar antaga en starkare bewäpnad stallning.
Häruti har Herr Lake instämt. STOCKHOLM, x835; hes J. A. Wallbo». ®}r hti Banco-Utskötléts Memoria/ Mo >44' 1 RIKS-STÅNDENS BESLUT, i anledning af Banco-Utskot ets Utlåtande N:o l55. Ridderskcipei och Adelfi. l:ata Punkten. Bifallen. Bifallen. 2:dra Punkten. 3:dje Punkten. I stället för de nu brukliga Banco-transportsedlafne, äfvensom sedlarne å 3 och 2 R:drs valeur, utgifvas från Banken, i den moa ett för vexlingens oafbrutna underhållande erforderligt antal af någon sedelsort hinner förfärdigas, sedlar, att inlösas med Silfverspeciemynt, endast å följande bestämda summor, nemligen: å 32 sk. B:co att inlösasmed !:dels R:dr Silfver-Specie, motsvarande 1 R:dr Rgs, 2 R:dr |:dels R:dr 3 , 6 R:dr 32 sk. 2å R:dr iO „ 46 R:dr 32 sk. 6j R:dr 25 33 R:dr 46 sk. 12^ R:dr 50 „ 66 Rdr 32 sk. 25 R:dr 100 „ 333 R:dr 46 sk. 125 R:dr 500 „ dock ega Banco-Fullmägtige att, i händelse, utom dessa valeurer, någon annan skulle finnas vara för allmänna rörelsen serdeles nyttig och nödvändig, låta, enligt de af Rikets Ständer nu stadgade grunder, utgifva sedlar Banco. ä en, högst tvänne andra valeurer öfver 2 Rulf 4:de Punkten. Bifallen. Bifallen. Bifallen. Bifallen. Preste-Ståndet. lista Punkten. 2:dra Punkten 3:dje Punkten. 4:de Punkten. Bifallen. B or gare-Ståndet.
Men ehuru häraf följer att Utskottet ej anser skilnaden mellan snatteri och stöld vara öfverensstämmande med stränga rättsbegrepp, vågar likväl icke Uttkottet att föreslå det denna skilnad må helt och hållet ur lagstiftningen utplånas. Den förekommer i flera andra lagstiftningar, den instämmer med de hos Svenska folket rådande begrepp, och den tjenar att för tillgrepp af ringare art, hvilka ej sällan härleda sig från obetänksamhet och lättsinne, från den felande afvärja de svåra och vanärande följder, som tjufnadsbrottet i allmänhet och rättvisligen medförcr. Dock synes Utskottet, sorn om den i lagförslaget i denna del antagna gräns blifvit salt alltför hög. Till stöd för bestämmelsen härutinnan är visserligen åberopad den förändring penningevärdet undergått sedan 1734; men om än fem riksdaler riksgäldssedlar då hade lika värde med tolf riksdaler i närvarande tid, torde ej kunna lemnäs utan uppmärksamhet, att förstnämnde belopp nu utgör grunden i omförmälte hänseende; Lag-Ulskollets Betänkande, N:o S8. 51 att förändringen i penningevärdet så småningom föregått; samt att lagen skrif ves icke för försvunna utan närvarande och kommande generationer; och Utskottet befarar att Svenska folket ej skulle gilla en åtgärd, som innefattade en lindring i straffet för ett brott, hvars öfverhandtagande varit den största anledningen till ropet på en förbättrad strafflag. I följd af dessa åsigter är det Utskottets öfvertygelse, alt gränsen emellan snatteri och stöld snarare bör nedsättas än höjas. Den torde tilläfventyrs en gång alldeles försvinna, då rättsbegreppen hunnit klarna och folket lösgöra sig från de föreställningar, som i detta hänseende från fordna tider till det öfvergått. Ur Norriges lagstiftning har denna skilnad redan försvunnit; och såsom ett steg dertill anser Utskottet en riksdaler i silfver, motsvarande fyra riksdaler, böra antagas såsom gräns uti ifrågaställde hänseende; hvaraf åter följer, att 1 och 2 §§ måste i enlighet härmed förändras.
Den nära 5o:åra bedröfliga erfarenheten om Nlimmer Lotter iets, i synnerhet folden arbetande folk-klassen olyckliga, ej sällan fasaväekande, följder, har ingen kunnat 4-i8 Den 25 November. bestrida? men denna erfarenhet, sorn så högt och så omisskänneligt talar för detsarnmas upphörande, att hvarje inkast till försvar för dess bibehållande, inför förnuftets och rnensklignetens domstol, lindrigast sagt, stämplar en tvetydig afsigt, —- har dock icke hittills åtminstone, varit nog att åstadkomma Rikets Ständers ogillande af en så omoralisk och skadlig inrättning. Detta förhållande måste för livar och en rättskaffens medborgare vara djupt smärtande, och nästan oförklarligt vore det, om man icke af en eller annan obehaglig erfarenhet kände huru visligt det enskilta intresset förmår att genomdrifva sina planer under larfvén af en skenbar fördel för Staten». Så bragtes 1818 års Ständer att stadna två Stånd mot två i då väckt fråga om Kongl. NummerLotteriets afskaffande, och så förvillades under 1823 års Riksdag Irenne Stånd' att bibehålla detsamma på denna besynnerliga grund af Utskottet: ”Att om ”detsamma vid bedömmandet af detta ärende, endast finge rådfråga sin enskilta öfvertygelse om NummerLotterilnrättningens "skadliga inflytande i moraliskt hänseende, "och dess menliga verkan på mängden af "de spelandes ekonomiska ställning, skulle "Utskottet visserligen icke ett ögonblick tve"ka att tillstyrka denna inrättnings upp - s Den 2 5 November. 429 ”häfvande;” — ”men Statens inkomst der”af, ehuru, såsom Utskottets ord lyda, — ”underkastad mycken osäkerhet vid berak”ningen”— bevekte Utskottet och i öfverensstämmelse med detsamma Preste, Borgareoch BondeStånden att låta denna i moraliskt afseende skadliga och på mängden af de spelandes ekonomiska ställning, menliga inrättning qvarstå till föga heder för samhället och till fortsatt medel att åtminstone ännu i 5 år undergräfva särdeles de förut mindre länkande folkklassernas välstånd oell sedlighet.
Jag hemställer derföre, att ifrågavarande § måtte erhålla denna förändrade lydelse: 31 »Den, som för ärekränkning tilltalas, må ej med bevisning om sanningen af gjordt tillmäle sig från ansvar fria, utom i de fall, då han tillvitat annan bestämdt brott eller visst slag af brott, eller ock viss gerning, som i 8 § sägs. Har den, mot hvilken tillmålet gjordes, varit för brottet tilltalad, men blifvit genom laga Haft ägande dom från åtalet frikänd; vare ej heller, för befrielse från ansvar för tillmålet, bevisning tillåten.» Justitirerådet Friherre Leuhusen instämde med Justitierådet Bolin. Justitierådet Södergren anförde: »I förevarande § förekomma frågor, hvilka alltid funnits synnerligen svårlösta, i hvilka lagstiftningen företett väsentlig skiljaktighet och Svenska lagen hitintills saknat mera bestämdt uttryckt regel. Med åberopande af en grundsats i Romerska lagen, hvilken dock af de rättslärde under fortgående utveckling af detta rättssystem ansetts icke kunna till fullo upprätthållas och icke eller blifvit gällande i kanoniska rätten samt för öfrigt i Europas nyare lagstiftning i allmänhet icke funnits äga ovilkorlig tillämplighet, har hos oss Lag-kommittén föreslagit, att den, som tilltalas för utspridande af ärekränkande rykte eller tillmäle, må, när det angår viss uppgifven gerning, med bevisning om sanningen deraf sig från ansvar fria; hvilken bevisningsrätt, såsom en rättegängsförmån att begagnas i sjelfva injuriemålet genom anlitande af de uti lagen i allmänhet godkända bevisningsmedel, skulle vara så obegränsad, att hinder derför icke mötte ens af förut hållen ransakuing och meddelad frikännelsedom angående den uppgifna brottsliga gerningen. Lag-beredningen åter fann sig icke kunna vidhålla denna grundsats i hela dess vidd, utan föreslog de begränsningar, i enlighet med hvilka förevarande lagförslag är uppställdt.
Ers maj:t skulle då släcka det tunder, som kanske sätter hela Europa i brand. Ers maj:ts menniskokärlek och naturliga godhet skulle icke vilja se floder af oskyldigt blod utgjutas, hvilka sent eller bittida skola taga sitt återlopp till ers maj:ts eget rike, hvilket, oaktadt de mest lysande fördelar i början, aldrig kan bära tyngden af ett långvarigt krig mot Ryssland, så framt detta sistnämda rike genom några uppoffringar gör en hastig fred med turken. Kanhända är jag så olycklig att genom detta tungomål misshaga ers maj:t, men jag vågar hoppas att ers maj:t deruti täcktes se icke annat än den gränslösa tillgifvenhet och oändliga vördnad, hvarmed jag”, &c. &c. De värdiga, klara och uppriktiga tänkesätt, som uttryckas i detta bref15, synas hos prins Carl af Hessen hafva varit en fullkomlig införlifning med hela hans handlingssätt under detta fälttåg. Den enkle mannen, human såsom enskilt person, samvetsgrann och ädelmodig i sin egenskap af högsta maktens innehafvare vid armén, qvarlemnade också öfverallt minnet af den mildaste och rättrådigaste fiendtlige härförare, som Bohusläns blodiga annaler kunde uppvisa. Men naturligtvis kom detta erkännande långt efteråt. Alltför mänga hade omsorg att utsprida rykten om helt annat; och vare sig att dessa rykten, med sina verkningar, ledde sitt ursprung från höjderna eller djupen, så voro de lika löjliga som nesliga .. Från Kragenäs – bostället för domaren inom Vette härad, omkring 2 ½ mil från Strömstad – hade prinsen af Hessen med en del af armén i små dagsresor dragit sig mot Qvistrum, der han sannolikt ansåg att hela svenska kåren var samlad, och huru många platser finnas väl mera tjenliga att hålla en fiende på afstånd! Emellertid kommo trupperna allt närmare och närmare, utan att något motstånd lät förnimma sig; och första mötet på en half mil från Qvistrum bar icke karakteren af någon synnerlig fiendtlighet.