Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var, som hade Kristusbarnet svarat ett fyrfaldigt ja på min bön. Detta gaf mig mod, Giannita, så att jag i dag for upp till justitiepalatset för att se min far. Men han vände ej ögonen mot mig under hela tiden han stod inför sina domare. Jag passade på, då de skulle föra bort honom, och kastade mig på knä för honom i en af de smala gångarna. Giannita, han lät soldaterna föra undan mig, utan att ge mig ett ord. Ser du nu, Gud hatar mig. Då jag hörde, att du talade om i går eftermiddag klockan fyra, blef jag så rädd. Kristusbarnet sänder mig en ny olycka, tänkte jag. Det hatar mig, som svikit min far.» Då hon sagt detta, teg hon ändtligen och lyssnade andlöst efter hvad Giannita skulle säga. Och Giannita berättade sin historia för henne. »Se, se, är det ej märkvärdigt,» sade hon till sist. »Jag har ej varit i Catania på tolf år, och så får jag fara hit alldeles oväntadt. Och jag vet om alls intet, men så fort jag sätter foten på gatan här, får jag veta din olycka. Gud har sändt bud efter mig, sade jag till mig själf. Han har kallat mig hit för att hjälpa min gudsyster.» Signorina Palmeris ögon vändes oroligt spörjande mot henne. Nu skulle väl det nya slaget komma. Hon ramlade allt sitt mod för att möta det. »Hvad vill du nu, att jag skall göra för dig, gudsyster?» sade Giannita. »Vet du hvad jag tänkte, då jag gick på gatan? Jag vill fråga henne, om hon vill följa mig till Diamante, tänkte jag. Jag vet ett gammalt hus därhemma, där vi kunna få bo billigt. Och jag skulle brodera och sy, så att vi skulle kunna lifnära oss. Då jag var ute på gatan tyckte jag, att detta skulle kunna gå för sig, men nu förstår jag, att det är omöjligt, omöjligt. Du begär annat af lifvet, du, men säg dock, om jag kan göra något för dig. Du skall ej stöta bort mig, ty Gud har sändt mig.» Signorinan böjde sig framåt mot Giannita. »Nå,» sade hon ängsligt.
verkan, som beror på motsats i ett fall och öfverensstäinmelse .i ett Och l %t oss sedan ej glömma doften; det ä r den som ger annat .. mig den lätta berusning, som ni andra, materialistiska människor, söka hos er afskyvärda pipa och er illaluktande tobak !&gt; » Ålis, inföll inin vän, alltjämt skrattande, » det tycks vara mer ' än en öfvergående nyck det har, det a r ju en .verklig passion! » » J a, men en passion, som har den sällsynta förtjansten att endast göra mig godt. » » Hvad Lr det som lakarne alltid anbefalla oss gamia? Kroppsrörelse. N %val, min van, hvar morgon gar jag två $ tre kilometer utan att marka ' det., för att söka upp mina blommor. Och om du visste hur det lugnar, hur det hvilar öga och sinne att försjunka i åskådandet af ett harmoniskt vaxtlif! 2, Ja, du skrattar natiirligtvis bara åt mig, men att älska blommor. har ännu en god följd ined sig, af helt anngn art. Det vacker känslor af välvilja och broderskap, narmar skilda klasser till hvarandra. Vill du ha bevis? J a g har nu bott i mer an femtio %r liar i byn och har sett sinaken för blommor utveckla sig i en högst ovanlig grad. I denna stund finns har ingen stuga så liten, att ej de låga fönstern om våren lysa af levkojor, nejlikor, geranier eller fnchsier. Till och med bland bönderna kan man träffa på riktiga amatörer. I en dagsverkares fönstersmyg har jag sett lika vackra pyramidalklockor som hos Paris förnämsta blomsterhandlare. E n af mina grannar har i sitt fönster en kaktus, som jag afiindas honom. Följden blir, att Iivar gång jag kommer till hans dörr, går jag in. Vi talas vid om blomsterodling och ympning; jag erbjuder honom n k r a skott, och han ger mig frön, Vi känna oss sympatiskt stämda gent emot hvarandra; vi älska ' livarandra, som troende göra, i hvad vi gemensamt älska.
Och jag vill gifva ett tecken ibland dem, och sända några af dem, som frälste äro, till Hedningarna vid hafvet; till Phul och Lud, till de bågaskyttar, till Thubal och Javan; och fjerran bort till de öar, der man intet af hört hafver, och de mina härlighet intet sett hafva; och skola förkunna mina härlighet ibland Hedningarna; Och skola draga dertill alla edra bröder utaf allom Hedningom, Herranom till ett spisoffer, på hästar och på vagnar, på bårar, mular, på kärror, till Jerusalem, mitt helga berg, säger Herren, lika som Israels barn bära spisoffer i rena kärile, till Herrans hus. Och jag vill utaf de samma taga Prester och Leviter, säger Herren. Ty lika som den nye himmelen och den nya jorden, de jag skapar, stå för mig, säger Herren; alltså skall ock edor säd och namn stå. Och allt kött skall komma, den ena månaden efter den andra, och den ena Sabbathen efter den andra, till att tillbedja för mig, säger Herren. Och de skola gå ut, och se de menniskors kroppar; som emot mig misshandlat hafva; ty deras matk skall icke dö, och deras eld skall icke utslockna, och skola vara en styggelse för allt kött. Detta är Jeremia ord, Hilkia sons, af de Prester i Anathoth, i BenJamins land; Till hvilken skedde Herrans ord i Josia tid, Amons sons, Juda Konungs, uti trettonde årena af hans rike; Och sedan intill Jojakims tid, Josia sons, Juda Konungs, allt intill ändan på ellofte årena Zedekia, Josia sons, Juda Konungs, intill Jerusalems fängelse, i femte månadenom. Och Herrans ord skedde till mig, och sade: Jag kände dig, förr än jag tillredde dig i moderlifvet, och utkorade dig, förr än du af modrene född vardt, och satte dig till en Prophet ibland mång folk. Men jag sade: Ack! Herre Herre, jag doger intet till att predika, ty jag är för ung.
Byggnings Balken, rörande Brandstod, och det senare angående dels föreskrift för Kongl. Majrts Befallningshafvande, att till Justitias-Cancellerens och Justitia Ombudsmannens granskning öfversända ett Exemplar af alla de utaf Kongl. Maj:ts Befallningshafvande utfärdade Kungörelser, hvilka röra allmänna och enskiltas rättoch skyldigheter, samt dels ett närmare bestämmande af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes rättighet att anställa Cancelli-förhör m. m. Hvarjemte Friherre Mannerheim tilläts, att communicera sitt Memorial med de öfrige respective Stånden. Upplästes Bevilloings-Utskottets Memorial Dea 18 December. af den 16 dennes, innehållande , att sedan , med anledning af Vällofl. Borgare - Ståndets till Bevillnings Utskottet aflåtne Remiss af den 8 i denna månad af de utaf Herrar Ekelund och G. Kjellander m. fl. väckta frågor om Post frihet för Städernas Magistrater vid afsändande af Krono-Uppbörds-medel, samt andre Städerne angående offentliga Ärender, Bevillnings-Utskottet detta ämne under öfverläggning förehafcj så har, enär derunder förekommit, att den för Utskottet bestämda verknings - krets endast in~ skränkre sig, enligt 44 §. i Riksdags - Ordningen , inom uppgörandet af grunderne för Bevillningens utgörande, hvarunder Post-medlen äfven föras, och densammas fördelning; men detta mål egentligen innefattade en åtgärd vid Stats-regleringen, hvars förberedande handläggning borde föregå Bevillnings-Utskottets beslut, Utskottet ansett sig böra detta Ärende till Välloflige Borgare - Ståndet vänligen åter - remittera. Lades på bordet.
Eljest när man endast skyller på liden, sä borde, man kunna förutsätta, att viljan i öfrigt är ganska god, oell Utsk. erkänner ändamålet vara godt; men man kommer likväl lill en helt annan tanka, då man läser lill sini; ty man ser då, att äfven en comité', hvilken naturligtvis icke upptoge någon tid för Utsk., i Utsk:s tanka endast skall föranleda ”ett kostsamt, långvarigt och besvärligt arbete, hvars ändamålsenlighet är högst tvifvelaktig.” Jag tror, att Ulsk. kunnat bespara sina tvifvelsmål om hvad som i denna del är tjenligt eller icke, emedan del tillhör StatsUtsk. att upptaga och utreda de frågor, som ifrån HiksStin blifva dit remitterade, och icke ali. yttra sig 0111 det tvifvelaktiga i ändamålsenligheten. Det är detta jag velat anmärka såsom någonting särdeles, och hvarföre man bör bålla denna riksdags StatsUtsk. räkning. Om nu förslagets pröfning fordrar långvarigt arbete, hvilket jag verkligen icke vill bestrida, sä är del just derföre så mycket mera skäl att en gång börja. Tillförene var man alltid genast färdig att hänvisa nästan allting lill comite'er, endast för att affärda ämnena till glömska eller blifva af dermed, och på den tiden brukades att tåla comite'ernas arbeten fördröjas ad infinitum än pä en anledning än på en annan, men när nu en period har inträffat, då det tinnes vara möjligt att få något resultat af comiteer, och mycket bättre resultater af deras, än af R. St:s Utslcsarbeten, dä vill man icke anställa comiteer. Jag har blott velat laga mig friheten göra denna lilla refiection till vederbörandes eftersinnande och vet icke huruvida det kan lyckas II. Ex. Hr Gr. Björnstjerna att lii utlåt, återremitterad!. För min del anser jag det, såsom Utsk. säger, nästan ändamålslöst. Frih. Cederström, Jacob: Denna fråga har af mig varit utarbetad och eli fullständigt förslag ronde densamma till li. o. Ad. afgifvel vid 1828 års riksdag.
St. af Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens i ämnet afgifna utlåtande hufvudsakligen inhemtat: att det äldsta stadgande om Båtsmansskyldighet för Städerna innefattas i Riksdagsbesluten, den 20 December 1610, den 27 Junii i63i, §. 3i, och den jgMars 168g, enligt hvilka hvarje Tio Borgare borde anskaffa och underhålla en Båtsman; att Konung Fredrik I, genom Nådig Skrifvelse till dåvarande Amiralitets-Collegium, den 21 Nov. 1720, gillat och fastställt den emellan Städerne gjorda reparation af Båtsmanshållet, enligt hvilken Städerna i Sverige, med undantag blott för de i Vesterbotten belägne, borde tillsammans bekläda och underhålla 1,741 Båtsmän ; att detta antal, deruti den så kallade fördubblingen förmodligen varit inberäknad, bibehållits intill året i8ro, då, genom Riksdags-Beslutet den 2 Maji samma år, förklarades att Båtsmansfördubhling, och vargering borde upphöra ; att Städerna, sedan denna tid, tillhopa underhållit eller erlagt Vaeance-afgift Exp.-Utsk. Förslag till und. Skrif v. M.-o 457- 199 för 886 Båtsmän, oberäknadt 6 man, som af Wisingsö L äldre tider varit utgjorde, inen derifrån ön , i anseende till jordens svaga beskaffenhet, sedermera blifvit, genom Kongl. Brefvet den i4 Äng. 1750, befriad, emot erläggande i fredstid af i5 Daler Siifvermynt, och i krigstid af 3o Daler sådant mynt årligen för hvarje Numer; att, jemlikt K. M:s Nådiga Resolution på Städernas Besvär af år 1734. §•
Han hade uppseende öfver det folk, som vid en grufva arbetade, hade uppsigt öfver, att den ordning, som för grufvans brytning var föreskrifven, blef noga iakttagen m. in., och slutligen, att icke en enda tackjernsbit blef från grufvan afförd, innan Kronans afrad var erlagd och gulden. Nu är allt sådant förbi; Kronan har upplåtit grufvorne ät enskilde, och de brytas nu mera för enskildes räkning. Fogden har icke något med malmen alt skaffa, icke eller med tackjernet, vidare än alt, sedan det uppgifvits, huru många Sk# jern, som hvarje bytta skall lemna, på grund af det antal dygn den blåst, deröfver upprätta och till vederbörande förman aflemna rapport. Jag anhåller om återremiss, ty eljest måste jag, utan afseende huruvida bergsfogdarne öro öfverflödige eller icke, instämma med Gr. Posse i begäran om afslag. O Frih. Åkerhjelm, Joli. Carl: Sedan upplyst blifvit, att detta ämne snart lärer komma under Konungens pröfning och afgörande, sä anser jag det skälet vara för mig fullt gilltigt för att afslå Utsk:s betänk., enär det vore öfverflödigt och onyttigt att under så beskaffade omständigheter besvära Konungen med en skrifvelse i detta ämne, hvarföre jag instämmer med Gr. Posse. Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansåge de emot förevarande punkt af Utsk:s betänk, gjorde anmärkmr föranleda till återremiss. Den 30 Ja n u a ri. 647 Ropades starka nej, blandade med ja. Sedan härefter propos. å bifall blifvit framställd, men besvarad med nej, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade afslå forsta punkten af Allm. Besv.-o. Ekon.- Utsk:s betänk.
Det är af sådan anleda, jag anhåller, att Konungens förevar, skrifvelse måtte remitteras till LagUtsk. med bifogande af den anmärkning, eller om man så vill kalla den, den motion å min sida, såsom tillägg vid den i BondeSf. gjorda, att LagUtsk. måtte inkomma till Ständerna med betänk, öfver antagande af begge de nya lagförslagen, likväl med villkor, att de ej må sättas i verkställighet förr än samma år nästa riksdag inträffar, emedan denna mellantid blir nödvändig 5 H. 4° 3 i4 Dc 0 22 April. för vidtagande af åtskilliga anstalter och nya inrättningar, dels i afseende på domstolarnes på landet organisation lill permanenta, och dels i afseende å fängelse-systemet. Jag lager mig friheten fästa uppmärksamheten derpå, att fiågätj härigenom kommer i ett helt annat och vida fördelaktigare skick i afseende på dess slutliga afgörande. Det kan visserligen icke nekas, att vissa betänkligheter kunna äga rUtfr för Ständerna, alt antaga ett sådant förslag, utan alt ingå i granskning af alla dess detaljer}, men jag tror, att man, vid närmare begrundande af saken, skall finfla,- att detta slutligen är enda medlet att komma lill ett resultat. Låta nit Ständerne de särskildta hufvodstyckena uppställas i ett betänk. hvart för sig, samt pröfva och antaga dem jemväl hvart för sig; så kunna lagförslagen redan vid denna riksdag ingå till Konungen, och af Regeringen utan fara antagas med tillägg af det villkor, att de ej skola träda i verket, förrän i slutet af samma år, nästa riksdag inträffar, da Regeringen mycket väl hinner vara färdig med de propostr till ändring af det antagna lagförslaget, hvartill en blifvande närmare granskning kan föranleda. Vi komma emedlertid då på en helt annan, fördelaktigare grund; ty då blir hvad som skall pröfvas icke hofvndsaken utan undantagen. Jag anhåller följaktligen ont den K. skrifvdlsens remitterande till LagUlsk., med den anmärkn. jag nu haft äran framställa. Hr Dalman, Wilh. Fredr.:
Nu är väl tullen af Utsk. föreslagen att blifva 4 24 sk. i stället för 2 r:dr, och alltså slår frågan fördelaktigare med 2-J r:dr.; men om man också lägger dessa 2^ r:dr till förenämnda 14 r:dr 8 sk., så kommer man dock ej högre än till 16 r:dr 32 sk. b:co, såsom maximum af värdet i Götheborg, och då fordras det likväl dessutom, att detta jern skall vara fullkomligt jemngodt med det jern Engelsmännen tillverka af Svenska tackjernet. Jag utber mig att få nu öfvergå till några speciella anmärka:!- emot tulltaxan, som icke förut af andra talare blifvit vidrörda; de äro nu ganska få, sedan så mångå andra yttrat sig. Jag kan dock icke annat än relevera den anmärka. som Ur Skogman gjort i afseende på förhöjningen af tullen på caffe, emedan nyttan af tullens nedsättning på denna artikel liar en obestridlig erfarenhet för sig. Angtde husslöjderna, som jag varmt intresserar mig för, har redan Frih. Boye yttrat sig, och jag har intet vidare att tillägga i detta fall; men deremot yrkar jag förbuds bibehållande å malm, tackjern och brännvin, samt äfven, under nuvar. handelsförhållanden, å socker och några slag af väfnader. Men dessutom är det ett ämne, för hvilket jag mycket intresserar mig, och det är förhållandet med ull. Detta ämne har redan blifvit vidrördt här, och jag vill endast i största korthet säga, alt när schäferi-ägarne ej kunna afsätta sin ull i Sverige åt Svenska klädesfabrikanter, så synas mig de fordringar, som här blifvit framställda, ganska naturliga och billiga; men om åter den utvägen, att bereda ett byte för ull-producenten, skulle anses overkställbar eller förutsätta conlroller, som ej duga, så förekommer mig enkelt och väl värdt att försöka det förslag Hr Skogman gjort, att lägga en export-prasmie på den fina ullen. En export-praemie af 12 sk. skulle visserligen, såsom en talare nämnt, göra en utgift för tullcassan, men till ringa belopp.
Ståndsvis äro dervid skadeliga, emedan de l:o) aflägsna en bättre allmän organisation; 2:o) för det de lemna möjlighet åt minoriteten att besluta emot majoritetens mening. Riksdags-Ordningen bör i grund häraf i den 38 eller 28 § i allmänhet föreskrifva, att alla val och omröstningar skola ske per Capita. Min anmärkning emot det Högvördiga Preste-Stån - 112 Riksdagen 1810. dets sätt att välja Electorer må förfalla, intill dess Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden, enligt Riksdagsordningens 12 §, hvar för sig upprättat en StåndsOrdning, som vunnit Konungens stadfästelse, hvilket enligt min öfvertygelse ovilkorligen åligger de 3 Stånden att vid denna Riksdag upprätta, efter det vid den förflutna blef åsidosatt. Bilaga F till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Biksens Högloft. Ständers ConstitutionsUtskott den 15 September 1810. Derefter företogs den af Herr Friherre Cederström väckta och den 7 innevarande på Bordet lagda Motion rörande en generel principes antagande vid omröstningar i Stånd och Utskott. Efter någon öfverläggning stadnade Utskottet vid den mening att, i anledning af Friherre Cederströms Motion, endast fästa sin uppmärksamhet på frågan om Votering per Capita inom Utskotten, i följe hvaraf Herr Grefven och Ordföranden ville göra proposition om en sådan ändring af 38 § Riksdags-Ordningen, att alla Voteringar i Utskott borde ske per Capita. Herr Doctor Wijkman invände, att då han trodde denna fråga vara ibland de sedan sista Riksdag hvilande Constitutions-mål, trodde han, att den, enligt Riksens Ständers nyligen fattade beslut, ej vid denna Riksdag kunde upptagas. Herr Grefven och Ordföranden upplyste, att denna fråga väl i anledning af Jemknings-Utskottets förslag vid förra Riksdagen blifvit till afgörande vid denna uppskjuten, men att, som den ej funnes bland de i RiksdagsBeslutet uppräknade från förra Riksdagen hvilande Constitutions-mål, borde den nu af Utskottet upptagas för att till afgörande vid nästa Riksdag anmälas.
Maj:t nu i nåder föreslagit Rikets Ständer, att, för bestridande af de utaf Öfverintendents-embetet, enligt ofvanberörda ritningsoch kostnadsförslag, till 100,163 R:dr beräknade utgifter för så väl förändrad inredning och reparation af de å nämnda egendom nu befintliga byggnader, som uppförande å gårdstomtens östra sida af en tillbyggnad emellan de gamla flyglarna, måtte af Rikets Ständer anvisas för en gång en summa, i jemnt tal af 100,000 R:dr. Hvad derefter angick frågan om anskaffande af andra lokaler för Kommerskollegium, Serafimerordens-Gillet och Öfverintendents-embetet, hvilka för närvarande äro uti ifrågavarande egendom inrymda, skulle visserligen, enligt hvad Öfverintendents-embetet uppgifvit, antingen för förstnämnda embetsverk ensamt eller för de båda sednare jemte något, i afseende på behofvet af utrymme, med dem jemförligt annat verk, kunna beredas plats i f. d.
Från Hedervärda B onde-Stånd et. S. D. Då nu föredrogs Bevillnings-Utskottets Memorial af tlen sr denne» angående den skiljaktighet, »om emellan Rikt Stånden uppstått i anledning af de utaf Utskottet föreslagne alternativer till 3:dje Art. i den blifvande Bevillnings-Stadgan, rörande comsumtion och öfverflöd; fann Bonde-Ståndet för godt, att på sätt Utskottet hemställt, förvisa denna fråga till förstärkta Stats-Utskottets afgörande, i hvilket afseende de föreslagne Voterings propotitionerne gödkändes. S. D. Föredrogs Bevillnings-Utskottets under N:o 36 förliden gårdag afgifne Memorial angående öfverlemnande till förstärkta Stats Utskottet af den fråga, rörand* grunderne för en förnyad Tull-Taxa, hvarom Riks Stånden stadnat uti olika beslut, och fann Bonde-Ståndet, med antagande af de härvid föreslagne Voteringsproposilioner, för godt att desamma till förstärkta Stats-Utskottets omröstning hänskjuta. S. D. Upplästes och Indes till Handlingarne Förstärkta Stats-Utskottets, under 333, 748 Prot. UtJr. d. \ Julii 1818.’ 334 och 335 den 3 i denna minad afgifne serskilfa Memorial angående dess, (ill följe af Riks. Ståndens heslut och efter de af dem godkände Voterings-p.ropqsitioner verkställde omröstningar till slutligt afgörande af frågorne om 1. den så kallade minirni-iahellens införande; 2. dispositionen m. m. af Recognitions skogarne; och 3, bi.' drag af Statsmedlen till Theatern® underhållande är 1819. S. D.
Peter Anderssons motion, att någon del af odlingslånefonden måtte i discontrörelse användas; Den 2 Mars e. m. 43 N:o 104. i anledn. af Hr Rosenblads, B., motion, ang:de reservfonder för lånecontoren och närmare reglementa1 iska stadganden i afseende på den för Bancodiscontverket bestämda reservfond; JV:o io5. med hemställan, att, till följd af R. St:s numera fattade beslut i anledn. af Utsk:s under N:o 79 afgifna betänk., Bankens obligationer, härrörande från dess före år i83o gjorda upplåningar, må fortfarande få i Lånebanken belånas; Lagsamt Allm. Bes v.- o. Oecon. -Utsktn: N:o 48. i anledn. af väckt fråga om laga fardag å s. k. embetsjord i stad; N:o 49. i anledn. af återremiss å betänk. N:o 25, ang:de rättighet att, utan föregående syn på stället, få anlägga husbehofs-mjölqvarnar; J\:o 5o. i anledn. af återremiss af betänk. N:o 14, ang:de upphörande af den 7 härader i Elfsborgs län samt städerna Borås och Ulricehamn medgifna rättighet till gårdfarihandel idkande; N:o 5i. öfver gjorda anmärkntr vid Utsk:ns betänk. N:o 33, i anledn. af väckta frågor, angrde näringsfriheten; N:o 5i. i anledn. af RiksSltns särskilda beslut, ang:de' Utskrns betänk. ]\T:o 6 och utlåt. N:o 35 om ändringar, och tillägg i K. M:s nåd. legostadga för husbönder och tjenstehjon ; N:o 53. i anledn. af gjorda anmärkntr vid Utsktns betänk.
Att barnet ensamt genom den döda undervisningen skall kunna få rätt kunskap om Guds ord, det är verkligen att tilltro det alltför mycket; all utanläsning kan dock efter mili öfvertygelse ej undvaras. Det är icke blott de goda hufvuden, som skola få del af den eviga sanningen; den är äfven till för de svagare, för den mindre förmågan, hos hvilken ändå ofta minuet är kraftigt; och det kan vara nyttigt, om äfven de få något af det goda i minnet inpregladt, som sitter qvar för hela lifvet, måhända länge blott såsom ett dödt frö, hvilket dock, när Guds ande blåser deröfver, kan utvecklas och upväxa till en härlig trones planta. Gr, Liljencrants, Gust. Fredr.: Jag är helt och hållet förekommen af den värde siste talaren och anhåller att få förena mig med honom. Hr Tersmeden, Nils: Vi hafva här hört påstås att, så länge vår religionsundervisning till en stor del bestode uti utanläsning, kunde den icke medföra något synnerligt resultat. Till stöd för denna sats har det åberopats dels Braun och dels Agardh. Om jag jäfvar den förre, så må det icke anses besynnerligt; och jäfvar jag den sednare, så gör jag detta, emedan han efter min åsigt, trots sitt genie, icke var någon större auktoritet i fråga om skolväsendet i allmänhet. Här har mycket väldigt ordats om Utskits Betänkande, men jag har icke hört något yrkande deremot framställas, som kunnat lända till något positivt resultat. Någon så särdeles stor reform kan jag icke inse vinnes genom de framstälda förslagen. Här har blifvit af en talare yrkadt, att först borde lilla katekesen läsas utantill och sedermera skulle läraren göra en utredning af hela vår lära. Den som låter barnen läsa katekesen utan att förklara den, den är ej en rätt lärare. Likaså får ungdomen vid elemeutar-läroverken just denna utredning genom läroböcker och lärarens utredning af dem: att fordra en utredning af vår lärobyggnad från folkskoleläraren, vore omöjligt, och när presten tager emot nattvardsbarnen och förklarar för dem katekesen, så finner han att den förra saknar den subjektiva skicklighet, man skulle hos honom vilja förutsätta.