Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det bör icke vara någon af R. o. Ad. obekant, att skatterna, i deri mån de inflyta till fogden, skola aflemnas till landtränteriet, och att, hvad som der icke utbetalas, skall lill Räntekammaren i K. Statscont. insändas. Det bör heller icke vara okändt, alt 0111 vintern kunna inga medel tillflyta Stats-cont. från tullen. Ju förr derföre som skatterna om våren inkomma från ränlerierna, ju mindre behöfver Statscont. anlita statsbrislsuminan, ju mindre behöfver Riksg.cont. taga på sitt creditiv i banken, och ju mindre behöfver denna att utgifva nya sedlar, utan valuta. När åtgärderna sålunda sammanhänga med hvarandra ifrån det ena verket till det andra; så är det icke heller likgiltigt, om skatterna inflyta i rällan lid eller ej. Åberopande för öfrigt hvad jag förut anfört i detta ämne, anhåller jag, att äfven dessa anmärkmr måtte få åtfölja till Utskottet. Frih. Raab: Jag tror icke, att det är formenligt alt nu ingå i en vidlyftig discussion öfver ett ämne, som redan varit föremål för öfverläggning och beslut. Jag har endast följt antagen praxis, då jag uppläst ett anförande i frågan, och förmodade då icke, att det skulle föranleda någon discussion. Då nu likväl så skett, anser jag mig, i anledn. af hvad som blifvit ytlradt, böra erinra, att Ständerne redan vid 1823 års riksdag, och jemväl vid derpåföijde eller 1828 års riksdag, ingingo till K. M. med und. anhållan, alt stämmoböterna , hvilka utgjorde 12 sk, såsom maximum, måtte 4oG Den ag April c. in. upphöra. Då Ständerne sålunda, för icke längre tid sedan, än riksdagen näst före den sistförflutna, önskat borttagande af dessa böter, som utgjorde 12 sk. maximum; så mätte väl 4 gånger denna summa vara tillräckligt maximilin.
Då emedlertid de sålunda ifrågakomna förändrade föreskrifter rörande beväringsskyldigheten, dels i hvad de afse landets fördelning i vissa serskilda områden för utgörande af beväringsmanskap för arméens och i vissa sådana områden för flottans behof, dels ock i fråga om sättet och ordningen för uttagande och indelning till vapenöfning eller annan tjenstgöring af viss del af beväringsmanskapet inom samma eller särskilda åldersklasser, innefatta ändring af de för utskrifningssättet och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet förut stadgade grunder, har Kongl. Maj:t nu i nåder velat Rikets Ständers yttrande i dessa delar inhemta. Tios Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N.o 20. 17 Hos Kongl. Maj:t har härförutan jemväl under öfvervägande kommit, hurusom, då flottans ständiga corpser icke äro tillräckliga för bemanning af alla flottans fartyg under krig och den större delen af det till allmänna beväringen hörande manskap inom de till sjöbevärings utgörande utsedda områden både erfordras och, i följd af de årliga vapenöfningarnes beskaffenhet, blifver mest användbar för tjenstgöringen dels på roddflottan och dels såsom marinsoldater, nödigt är, att bristen af en fullt duglig och användbar bemanning för flottans seglande fartyg, hvilken icke eller tillräckligt kan fyllas genom manskapet från öfriga sjöbevärings-områdena, på annat sätt afhjelpes, hvilket lämpligast kunde ske, om handelsflottans befäl och besättningar, i händelse af krig, alltid vore att dertill påräkna; och har Kongl.
Drakenberg. 473. C. F. Coyet. F:rn. Sten Eric Gethe L. S. L. S, ygi. A. A. Printzenskjöld. L. S. L. S. 5o2. Stork enfelt. 55 g. /P. Pereswetoff Morath, F;m. Car/ Coyet. L. S.' L. S. 565. C. G. II. Wolffradt. 572. Rennerfelt, L. S. F:m. P. Z? Silfverskjöld. L. S. 57 g. Ca/Z Fredrik Klöfversköld L. S. 655. C. Z/7". J. Gyllenadler. 720 v. Mentzer. L. S. F:m. Åkerhjelm, Abt\ af Margretelund. 764. Otto Taube. L. S, L. S. 782. C. Belfrage. 789. Plaan. L. S. F:m. Elgenstjerna, C. M. L. S. 812. Herr Goes 814. Ij. Herm. Gyllenhaal. F:m. Snoilsky, Fredr. L. S. L. S. 818. J. A. Reenstjerna. 828. J. G. Nisbeth« L S. L. Ar. J. Löwenström* L. S. L. S. i35 2095. K. af Wetterstedt. 987. C. Åkerhjelm. L. S. L. S, io55. CA. Wästfelt, io38. Bogeman. Fm.^. W. Grundelstjerna. L. S. io3g. Georg Stjernhoff. io53. Hammarberg. L, S. F:m. Fr. Th. von Platen. 1092. G. A, Leyonmarck, L, S. L. S. 1111. M. D. Solf verber g. 1112.
Ändamålet med bysättning, då alla andra origtiga bevekelsegrunder åsidosättas, måste endast vara att tvinga sig till valuta för någon ting utborgadt (detta må hafva bestått uti penningar eller hvad annat som helst), i sådane fall då gäldenären ej godvilligt aflemnar det, men likvist äger förmåga dertill. Att sålunda en creditor, genom tvingande medel, förhjelpes till hvad han med rätta bör hafva, ar någon ting så billigt och öfverensstämmande med de ömsesidiga pligterna i samhället, att ingen ting bör deremot med skäl kunna invändas. Lagstiftaren har väl troligen äfven med denna tvångsmagt blott åsett dylika fall, men icke anat, att hans verkligen kloka stadgande för bibehållandet af ömsesidig rätt skulle till - V Den i5 December e. m. 4°1 tillämpas, för att gynna och befordra liämdens låga afsigter, eller för att sätta en fri Medborgare utom lagen, endast beroende af sin bårda borgenärs, det det vill säga, ofta af sin fiendes godtycke. För att dock kunna bibehålla denna tvångslag i ett modifieradt skick, till förmån för den allmänna crediten och säkerheten i vissa transactioner, hvilket torde vara nödvändigt, får jag vördsamligen föreslå några grunder för ändringen af den öfverklagade hårda lagen, hvilken icke uppfyller hvad tiden af upplystare samhällen fördrar. Jag framställer dessa grunder dock såsom ofullständiga bidrag, nöjd om de kunna väcka mera erfarne och upplyste mäns uppmärksamhet, samt gifva anledning till en fullkomligare bearbetning af denna vigtiga lagstiftningsåtgärd. Med anledning häraf vågar jag vördsamligen yrka: att bysättning ej må ske, utan i det fall, att gäldenären tredskas i sin betalningsskyldighet. Då anledning dertill är för handen, kan ansökning om bysättning hos vederbörande executor ske, hvilken äger att, sedan gäldenären blifvit börd, uti resolution ålägga honom att ställa personel borgen för sig, vid äfventyr att eljest deteneras, intill dess ett ytterligare beslut i målet fattas. 5 H. 26 Den i5 December e. m. Detta ytterligare beslut skall fällas af en Jury, vald och sammansatt efter samma grunder, som för tryckfrihetsmål är stadgadt.
R:dr 1 788/767-' Och då utaf 1810 års Taxerade Bevillning till 1S1I års slut influtit 1,603674 R-dr 23 sk 9 rst, så var Contoirets oersatta Förskott uppå denna Bevillning —• — hvilken summa år 1812 blifvit ökad med en differance i anslaget till Försvars-Verket af 713 R dr 25 sk. 2 rst., och blef densamma således 185/311 R:dr 1 sk. 5 rst.3 hvarå afgått hvad samma år utaf 18 lo års Bevillning influtit eller 152,443 R-dr 14 sk. 7 rst så att Contoirets Fordran vid 1812 års slut var — • Utaf lika Anslag till Stats-Verket för år 18 rl, återstod vid samma års slut att af inflytande Bevillning ersättas • 1,451 079: 13: Amortissements-Fond till Banken 300,000: — - 199-640: 35: 5 750,000: — 73/293: 39: hvilket Förskott år 1812 blifvit ersatt dels genom influten Taxerad Bevillning för år 1811, dels genom afskrifning af hvad utaf Ausiags-summan icke blifvit uttagit, så att vid 1812 års slut endast återstod Uppå 1812 års Bevillning är till Stats Verket u betalt såsom ersättning för Bankens Förskott till 1809 års krig samt afbetalning på det lyftade mindre Creditivet hvatutaf afdrages hvad år 1812 af samma Bevillning influtit — Oersatt vid årets slut - Af samma års Bevillning tillkommer Contoiret ersättning för 1812 års Debiterade Amor. tissements Fond —- — -— Att ersättas af 1813 och följande 4 årens Bevillning, anslogo Riksens Höglofl.
Mits kröning, icke tycktes godkänna det sätt att i likartade fall tillvägagå, som Hr Hjärne nu föreslagit, — så och ehuru det möjligen icke tillkommer mig att afgifva något förslag i ämnet, vill jag dock, efter att hafva på f. m. samtalat i flögan med åtskilliga ståndsledamöter nämna 3 personer, för den händelse R. o. Ad. skulle ett sådant förslag gilla. Till deputerade å R. o. Adms vägnar vågar jag således föreslå: Frih. Leijonhufvud, Axel Gabriel; Hr Montgommerie, Robert Nils Germund, och Hr Ros, Anders Emanuel. H. Exc. Hr Gr, o. Landtm, förmälte, att Hr Hjärne hade föreslagit, att de deputerade skulle utses utaf R. o. Adms Hrr Elektorer, hvaremot Gr. Sparre ansett deputationen böra utan något upskof utses samt derföre föreslagit, att R. o. Ad. nu måtte updraga åt Erih. Leijonhufvud, Axel Gabriel; Hr Montgommerie, Robert Nils Germund, samt Hr Ros, Anders Emanuel, att såsom Ståndets deputerade deltaga uti den ifrågav:de minnesfesten; och sedan H. Exc. först framställt propos. på bifall till Hr Hjärnes ofvanomnämnde förslag, dervid svarades nej, hemställde H. Exc., huruvida R. o. Ad, behagade såsom Ståndets deputerade vid invigningen af GustafWasa-Monumentet i Dalarne utse de af Gr. Sparre upgifne ledamöterne, hvartill svarades ja. R. o. Ad. åtskiljdes kl, 7 e. m. lii fidem, O. Braket. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 8 prot.-utdr. för den 19 dennes samt protokollet för den 4 sistl. Juni. H. Exe. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till utdelning bland ledamöter af B. o. Ad. blifvit från K.
Hvad sjelfva hufvudsaken angår, inom Preste-Ståndetr att mantalspenningarne ära en ordinarie inkomst, som är föga kännbar och utan obehag burits sedan urminnes tider; att inträdet i mantal vid i5 årS ålder uppmanade föräldrar att tidigt öfva ungdomen till arbets-duglighet, hvaremot, genom afgiflens efterskänkande i arne år, flere olägenheter i moraliskt hänseende skulle förorsakas; att arbetsförmågan vid i6;de året är i allmänhet så utvecklad, att mantafspenniugarne kunna på r eller a dagar förtjenas; att, då nedsättningen af manlalspenningarne skulle medelst annat anslag ersättas, vinsten blifver ingen; att, om åter meningen är alt bereda allmogen någon lättnad, denna ändamålsenligare kan till vägabringas vid capitations-bevillningens bestämmande, samt att i öfrigt beloppet af afdraget, uppt3get till 2/b000 Ebdr, borde närmare och efter erfarenheten för flera år bestämmas. Utskottet medgifver visserligen, att gällande anledningar ligga till grund för en del af dessa anmärkningar, och att, om man vill tillvägabringa en jemnare fördelning af skatlebördome i allmänhet, mera verksamma utvägar, än den nu föreslagna, mäste vidtagas. Men dä Utskottet, vid öfvervägande af den i ämnet väckta motion, icke kunnat undgå finna: att denna afgift hårdast drabbar den mindre bemedlade, som, försedd med många barn, redan i och för deras underhåll måste anstränga hela sin arbetskraft och förmåga; att i allmänhet 15-åriga personer blott i ringa mon kunna bidraga till sitt uppehälle; att, om ett motsatt förhållande skulle förutsättas inträffa med allmogens barn, billigt icke synes vara, att desse till Staten erlägga en afgift, från hvilken de förmögnares i allmänhet mera med studier syselsatta barn voro befriade, och att en lättnad och redighet i uppbördsoch redogörelseväg skulle beredas, om mantals-penningarne vidtogos vid samma ålder som capilations-afgiften. Desse skäl hafva föranledt Utskottets förslag i ämnet, och Utskottet, som i öfrigt eger skäl att anse den uppgifue summan af 24.000
Om en sådan (efrN:r 4L afgår, skall hans ställe genast fyllas? Räknas Suppleanterna ibland de väljande Nämdens Ledamöter ? 3:o. Här omtalas endast den åklagades rättighet at jäva 12 Ledamöter, men längre ned Parternas jäv. Månne ej, då jäfsrättigheten vidare bestämmes, på detta ställe endast borde i allmänna termer sägas: Parternas rätt at anföra jäf emot Nämdens Ledamöter och at ytterligare, antingen mundteligen eller skrifteligen, sjelfve eller gen[om] Fullmäktige inför Nämnden påståendet utföra och besvara. Kan åtalad sägas om person, eller endast om handling? Månne ej i stället för den åtalade, som på flera ställen förekommer, det vore correctare at säga: den tiltalade, den anklagade o. d. m. 4:o. Actor. Allmänheten fäster vid detta ord vanligen den enda bemärkelsen af offentlig åklagare. Månne då icke til undanröjande af missförstånd borde här upprepas: Målsägande eller Åklagare? Nämdens Ledamöter. Deribland lära här äfven räknas Supple(cfr. observ. anter, emedan längre ned säges, at jäf emot desse på samma gång N:r 2). som emot Ordinarie Ledamöterne af Parterne böra anföras? Månne ej då första gången termen: Nämdens Ledamöter nyttjas, äfven til förklaring deraf borde tilläggas: hvarmed jämväl Suppleanterne förstås, Regeln, at Tryckfrihets Commiténs utlåtande &c. ej må åberopas såsom laga jäf emot dess Ledamöter, är väl allmän och gällande för begge parterna? Då synes den böra utgöra en egen mening och icke sammanbindas med den om Actors jäfsrättighet genom et hvarvid, som af en oförståndig domare skulle kunna så uttydas, at endast vid Actors jäfspåstående må iakttagas &c. — Månne ej detta Moment kunde sålunda redigeras: Målsägande eller Åklagare åge först at inför domstolen &c. Ibland sådana jäf må ej antagas det emot Tryckfrihets Comitéens Ledamöter, al de förut utlåtit sig rörande qvarstad å den åklagade skriften.
Utskottet antager till grund för slitningen, dubbelt så lång tid, som beräknas för de värfvade och de afsuttne CavalleriRegementerne. jag anser denna proportion icke vara rigtig och antagelig. Afsättning gen måste ej förändra de indeldte Regementerhes natur af permanent milice. Att således beräkna slitningstiden för desse blott till dubbelt mot Garnizonstrouppers, lärer icke vara det rätta. Jag medgifver likväl, att ungefärliger» Samma belopp, som nu för beklädnaden årligen föreslås, utgått under de senare åren af de Rustande; men detta serskildte förhållande hafi Ock varit förorsakadt af de långa marcher, lust-} läger m. itt. hvari de indeldte Regementerne måst deltaga. De Rustande borja erfara, att de hafva PassevolanceCassan att tacka för detta och, i anseende dertill, att denna Gassa Icke undergår offentelig granskning, så att de rykten som kringlöpa om dess användande, kunna vederläggas, är det visserligen ej att förmo* da, att de Rustande, sedan de återstående året! tilländalupit, skola ingå i fortsättning af pas6evolance-contractet. Jag skulle således tro, att ifrågavarande förslag äfven bör hvila tili den tiden, och att man då bör påtänka en ny inrättning för samma ändamål, men med beräkning af de Rustandes förmåga att utgöra hvad sorn fordras. Efter nyssnämnde förslag anses 30 R;dr Bico årligen för hvarje nummer böra utgå i slitningspenningar. Omkring 20 R:df B:co erläggas redan förut i mötespa6sevolance* Således skulle då ungefärligen 50 R:dr B:cO om året contant utbetalas af hvarje Rusthållsg 84 Den l September e. m, nummer, utan afdrag för de år, då icke några möten inträffa , och sådant under en tid , di alla säljbara landtmannavaror fallit under ett pris, sorn icke står i någon jemförlighet med andra varuvärden.
Den nuvaranDernäst har Komitén tagit i öfvervägande, hvilka af flottans nuvarande, med wUdbaHietTörångkraft försedda stridsfartyg må i de föreslagna nya certerne kunna inräknas, ilen föreslagna.och. får, efter vunnen närmare kännedom om dessa fartygs beskaffenhet, underdånigst hemställa, att skruflinieskeppen Stockholm och Carl XIV Johan må inberäknas bland största certens fartyg till dess de kunna af pansarklädda ångfregatter ersättas, hvadan, under den här nedan omförmälda af Komitén beräknade period för öfvergången från den nuvarande till den nya flottan, endast 4 af de föreslagna 6 ångfregatterne antagits behöfva anskaffas, ehuru Komitén visserligen anser det vara i hög grad önskvärdt, om tillgångarne inedgåfve, att hela antalet af denna den kraftigaste certen kunde redan under denna tid erhållas. lill den andra eller ångkorvett-certen har Komitén trott kunna hänföras den nya ångfregatten Vanadis och ångkorvetten Gefle, så att allenast tvänne fartyg, tillhörande denna cert, skulle tillsvidare behöfva nybyggas. Anfregatten Vanadis är visserligen till dimensioner och bestyckning jemförlig med de fartyg, Komitén ansett böra tillhöra den största certen; men då den är byggd af trä utan pansarklädnad och således icke fullt motsvarar nutidens fordringar af ett kraftigt stridsfartyg, har Komitén trott densamma lämpligare kunna inräknas bland den andra certen, den enda inom hvilken Komitén funnit träfartyg böra bibehållas, helst denna fregatt är synnerligen användbar för de ändamål, sorn med denna fartygscert afses. Beträffande åter ångkorvetten Gefle hår Komitén, genom uppgifter från flottans station i Carlskrona, hvilka här underdånigst bifogas (Bilagan N:o 2), inhemtat, att detta fartyg för närvarande fordrar en reparation, beräknad att kosta 72,804 R:dr, men att för en summa af 165,532 R:dr, nyssnämnda reparationskostnad deri inberäknad, skulle det vid samma tillfälle kunna erhålla en förändring, hvarigenom det blefve mera användbart för expeditioner i aflägsna farvatten.
Jag borde aldrig tillåtit er att sätta er fot inom detta mitt g amla fädernehem. Men jag trodde på mänskliga sträng ar äfven hos er, som j ag kände dem dallra hos mig. Huru har ni lönat mig? Jo, ni h ar förgiftat detta mitt gamla hem för mig! FRU SEGERSTEDT. Det är hårda o rd ni säger, baron B rinck! Det borde ni inte göra eng ång till er tjänarinna. Under mer än tjugu år har det rådt fred emellan oss , en fullkomlig fred med så mycken tacksamhet från min sida, som min karga natur förmått frambring a. Och ni gör inte rätt, baron Brinck, i att rifva u pp de läng e sedan helnade ärren. Ni gör inte rätt i att tvinga min gaml a blod att forsa med ny f art. Betänk baron, att ni på g rund af er olyckliga misstänksamhet förstör ålderdomens lugn för en gammal kvinna, som gjort hv ad i mänsklig makt står för att glömma och försona sig med sitt öde. Akta er att inte ni ång rar er! Ni kan förs töra ert eget lugn också, ty ni vet att jag har sv årt att förlåta! GENERALEN. Er förlåtelse behöfver jag inte! Jag råder er bara att s pela ärligt spel , ty märker j ag att under er sons härvaro gömmer sig en af edra gamla intriger, så är det slut mellan oss. Jag jagar er på porten hör ni! FRU SEGERSTEDT. (halft föraktfullt) Det k an ni göra, baron Brinck, och jag a ert samvete sedan samma väg! GENERALEN. Ni är dj ärf , f ru Segerstedt! Nej, jag är trö tt. Jag är likgiltig. Det är min styrk a! GENERALEN. FRU SEGERSTEDT. Tänk på edra barn! Det h ar jag gjort redan i tretti år nu kan de tänk a för sig sj älfva! GENERALEN. (hastigt) FRU SEGERTSEDT. Hvad ämnar ni göra, f ru Segerstedt? ( p a u s ) Ah jaså! Men ingen ska tro er, fru Segerstedt. FRU SEGERSTEDT. (lugnt)
Ida af honom i lifstiden, dels för ringa och dels alldeles icke beräknad och innehållen bevillning å £ d. General-Tullarrende-Societetens Fullmägtiges löner och arfvoden, under åren i8o3 lill och med 1809, samt de fleste nyssbemälle Fullmägtige eller deras Sterbhus-delegare derefter inbetalt tillsammans 734 R:dr 11 sk., E. K. M. täcktes, med afseende derå, att Sökanderne sakna tillgång till godtgörande af återstoden å berörde bevillnings-medel, 342 R:dr 3o sk., af Gunst och Nåd dem ifrån ersättnings-sbyldigheten deraf befria. Efter erhållen del från Stats-Utskottet af liandlingarne uti detta mål, hafva Rikets Ständer tagit detsamma i öfvervägande samt, på förekomne ömmande omständigheter, funnit för godt bifalla, att enrot Sökanderne allt kraf, för Kronans räkning och till dess förmon, må efterskänkas. Hvilket Rikets Ständer, med anledning af E. K. M:ts högstberörde Nådiga remiss, få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Exp. Ut sk. Förslag till und. Skrif v. JSito i±4. 255 N:o 114- Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 24 Julii 1829* Pros te-Ståndet d. 24 Borgare-Ståndet d. 27 Bonde-Ståndet d. 30 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse ^ angående Salpetergärdens upphörande. S. A. K.
Dessas tyngsta arbete är, dels att läsa och föredraga sina egna mål och dels att öfvervara de andra Depart:s-Chefernas. Räda dessa åligganden skulle de till en hufvudsaklig del befrias ifrån, så att de endast undantagsvis behöfde öfvervara sådana ärenden, som tillhörde andra Departement, och endast behöfde läsa och föredraga de ärenden, inom deras eget Departement, som ansågos vara af större och allmännare vigt. Derigenom öfvervann man äfven den olägenhet att Depart:s-Cheferne skulle blifva alltför främmande i de ärenden, uti hvilka de tillstyrkte Konungen nya författmrs utgifvanden och der Konungen allena har beslutande-rätt. Den kontinuitet, som man har ansett vara nödvändig och hvars vigt äfven jag i erkänner, blefve visserligen icke alldeles så stor som i en Regerings-Rätt, men om icke alltför täta ombyten skedde bland Stats-Rådens konsultativa ledamöter och Depart:s-Chefen i allmänhet vore närvande vid de ärenden som tillhöra hans Departement, eller om det, såsom fordom brukades, vore Exped.-Chefen som föredrog dessa ärenden, så hade man äfven häruti en garanti för kontinuiteten. Då dessutom alltid tillfälle till inhemtande af uplysningar ifrån Kolbna måste stå öppet, så skulle äfven derigenom kontinuitet vinnas. Mycket mera vore om denna sak att säga, men då man i alla fall icke här får framställa något bestämdt förslag, utan det tillhör Const.- Utsk., och då anmärknir af så många serskildta slag blifvit framställde, att det torde blifva ganska svårt att sammanjemka de olika meningarne, så tager jag mig friheten att endast föreslå, att R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke förklara, att R. o. Ad. erkänner behofvet, af att minska antalet af de besvärsmål, som nu i Stats-Rådet af Konungen afgöras, men anser det sätt dertill, som af Const.Utsk. nu blifvit föreslaget, icke vara antagligt.
Och får jag såsom ett tillägg till mitt vördnadsfulla anförande, den 4:de April, bifoga den önskan, att hela denna båga måtte under denna Riksdag så bestämdt afgöras, att elter densamma, genom ingeg särskildt åtgärd, frågor om Extra Rotering under fred eller på bestämda tider kunna äga rum _ likaså litet som en såd^n fråga nu skulle innefatta den mindsta skymt af billighet och rättvisa. Herr Malmerfelt, Gustaf: I anledning af hvad blifvit anfördt rörande Extra Roteringen , förefaller mig besynnerligt, att ic R:dr Banco, som Städerne betala för hvarje Båtsman, kunna bättre och säkrare försvara Riket, än tre tunnor Spannmål, som erbödos för en Extra Roteringskarl. Det är således märkligt, att pap, per försvarar Riket säkrare än Spannmål. Vi som bo i skärgården, hafva fått släppa våra Söner att försvara Riket; Städerna hafva ej släppt eller utrustat en enda Båtsman under hela Kriget. Månne Städerna ärft denna rättighet af Bergslagerna? Herr von Heynes Memorial tillika med de dervid gjorde anmärkningar, samt dess i dag gjorde tilläggning, blefvo till Allmänna Besvärsoch O-conomieUtskottet remitterade. Föredrogs å nyo Herr Malmerfelts i sulsta Plenum upplästa och på Bordet lagde Dictamen, i afseende på det gjorda förslaget om ett nytt JudeReglemente. Friherre Boye, Ludvig, uppläste följande: Det behöfves blott erfarenheten af den tid vi öfverlefvat, för att bevisa den sanning, att Phiiosophiens läror ick.e äro, såsom bevis i allmänna ämnen, användbara oftare, än deras verkningar medföra allmän båtnad; och att allmänna tänkesätten icke ä:o verkligen liberala längre, än de föra till samma ändamål. Allmänna Opinionen bar i alla tider ägt en stor magt; men har den väl derföre alltid varit rättvis? elier ens alltid varit lika? Den h?.r sällan, för sin rätt till bevisning, ägt mera säkerhet, är. tidens vindkas:ningar , som densamma åstadkommit, eller förändrat: likväl har Allmänna Opinionen mången gång, sjelf villad, fått förvilla.