Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
H ögloflige Ridderskapel och Adeln liar, vid föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconoroie-Utskottens Utlåtande ; N:o 21, af den 23 April detta år, deruti Utskotten, uppå anförde skäl, tillstyrkt, ej mindre, ”det Rikets Högloflige Ständer ville hos »'Kongl. Rlaj:t i underdånighet begära, att Statssami slllm,Besv.o.Oec.ZJisk.Utl.N.o 60. *5 ”Kongl. Majtt, efter förutgången undersökning om Läkarevårdens nu varande tillstånd ”i Provinceme samt behofvet af förbättrin”gar derutinnan, täcktes låta upprätta ett för*'slag till en allmän reglering af Provincial-] VLäkare-vården öfver hela Riket, hvilket förslag , sedan vederbörande Autoriteter deröf”ver hörde blifvit , måtte i Nåder varda i”öfverlemnadt till Rikets Ständers vidare ''åtgärd vid nästinfallande Lagtima Riksmöte” än jemväl föreslagit, ”att, på det under ti’’dcn, eller intill desa en sådan allmän reglering af Läkare-personalen kan hinna prijfr ? vas och fastställas, tillgångar icke måtte sak?, nas att, genom extra Provincial-Läkares •'tillförordnande, uppå obestämd tid, uti såda-, *’na delar af Riket, sorn af tillökadt Läkare-biträde äro i största behof, afhjelpa de mest ”grundade bland de många klagomål, hvilka ”hos Rikets Ständer i detta afseende anför*’de blifvit, en summa af 1,200 R.dr årligen ’*måtte intill nästa Riksdag till Kongl. Majrfs »•Nåd iga disposition få afsättas behagat samma Betänkande bifalla, hvaremot anmärknin-r gar, som till återremiss gifvit anledning, bliF—; yit framställde: Inom Högvördige Preste-Ständet:
Utsk. den 1 Mars 1851, kl. 9 f. m, Betänkande, i anledning af vackla motioner, om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske Trosbekännare här i Riket tillerkända. Genom serskilda remisser från högloflige Ridderskapet och Adeln samt välloflige Borgare-ståndet, har Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet fått emottaga, i ofvanberörde ämne, nedanstående tvenne motioner, nemligen: l:o af Herr Liljenstolpe, Axel Fredrik, hvilken anfort, att, då mer än ett halft århundrade förflutit, sedan framlidne Erkebiskop Uno von Troil, i bref till Hertig Carl, af den 13 Oktober 1796, yttrade ”ali det i vår lid. vore oförlåtligt vara intolerant emot främmande religionsförvandter, då den broderliga kärleken, äfven emot dem, som med oss i religions saker tänka olika, är hufvuddraget i vår Chrisina lära,” samt den uti dessa Erkebiskopens ord så öppet antydda religionsoch samvetsfrihet sedermera blifvit beseglad af Sveriges Konung och Sveriges folk, genom följande i vår gällande regeringsform förekommande punkter: ”Konungen bör rätt och sanning styrka och befordra — ingens samvete tvinga eller tvinga låta, utan skydda hvar och en vid en fri utöfning af sin religion, så vidt han derigenom icke störer samhällets lugn eller allmän förargelse åstadkommer
Vid sådant förevetande och ehuru Bruks-Patronen icke fanns hafva erhållit ordentlig och behörig införsel i åbo-rätteri till Lindö hemman genom den som derom ägt förordna; likväl och då han sedan han af hemmanet genom framlidne Herr General - Lieutenanten Baron Duvalls öfverlåtelse blifvit innehafvare, strax derefter om stadfästelse å §bo*rätten hos Landshöfdingen sig anmält, samt allt sedermera såsom nyssberördt är, sina skyldigheter uppfyllt; ty ansåg Kongl. Collegium honom framföre art dra - Den 7 Juli. 863 dra böra vid hemmanet bibehållas så länge och intilldess derom af Kongl. Majit och Riksens Ständer annorlunda kunde blilva stadgadt, imellertid kunde Kongl. Collegiurn ej något vidare om dispositionen deraf förordna, utan beslöt Kongl. Collegiurn, till ftdje af Kongl. Majits meranämnde Nådiga Befallning uti Brefvet den 10 April 1810, till Riksens Ständers Stats - Utskott, genom Utdrag af Protocollet, afgifva häraf ofvan intagna berättelse om hvad med detta hemman tid efter annan till närvarande tid sig tilldragit, och att derjemte till välbemälte Statsutskott öfverlemna den sednast förrättade undersökningen, med tillkännagifvande , att detta hemman ej blifvit upptaget på den år 1809 till Riksens Ständers Stats-Utskott aflemnade förteckning å Kronans Domainer , i anseende dertill att det då ännu ej var skildt från Grubbensköldska Bytet; men att Kongl. Collegiurn, så snart samma byte kunde blifva afgjordt och i händelse Rindö hemman då blefve derifrån fritt, ärnade hos Kongl.
dagen efter en bal varit alldeles s o m kringvridna af ö m tanke på någon artig kavaljer, som kvällen förut under inflytande af vinets inverkan o c h dansens behag pratat en h o p meningslösa artigheter o c h älskvärdt svammel, och s o m kanske under ett ögonblick af sinlig » begeistring » råkade att under valsen trycka sin dam intill sig annorlunda än konvenansen kräfde. Nåväl — m å den unge mannen o c h den unga kvinnan lära sig att urskilja skal o c h kärna — äkta m y n t o c h falska! Man läre sig själfbehärskning. E n g o d karaktär, s o m arbetar på sin utveckling o c h uppfostran, går inte o c h förälskar sig » dödligt » så där på måfå. Visserligen kan det hända äfven en sådan, under en fortsatt förtrolig samvaro m e d någon af det andra könet, s o m han eller h o n tycker bra o m, att känslan kan värmas o c h s} ' mptom af förälskelse inställa sig. M e n detta är ingen olycka, tvärtom! T y denna känsla han hjälpa den unge att fostra o c h tukta sitt sinne. Ä r han eller h o n en intelligent, tänkande personlighet, så skall det snart klarna för h o n o m eller henne, huruvida den beundrade verkligen är värd dessa känslor samt rätt uppskattar o c h delar dem. Ä r så icke fallet, skall kärleken kunna kväfvas i sin linda. T y det är säkert, att för den s o m vill se, yttrar sig snart skillnad på vanlig, meningslös » flirt » o c h en djupare känsla. A t t så många ungdomar gå o c h hänga hufvudet för » olycklig kärlek » beror i många fall på dem själfva. D e inbillade sig, att där lektes kärlek — o c h så var det ej annat än skämt o c h joller eller kanske en småtreflig syskonvänskap och kanske ej ens så m y c k e t!
Har arbetsprofvet blifvit godkändt och förekommer emot ansökningen för öfrigt icke någon anmärkning, eller finnes gjord anmärkning icke förtjena afseende, utförde Magistraten, emot lösen af 2 R:dr, mästarebref eller, då fråga är om qvinna, bevis att hon till det ifrågavarande handtverkets utöfvande behörig är. Den, som på sätt nu sagdt är, vunnit behörighet till utöfvande af handtverk, vare berättigad att i stad eller å dess ego-område, efter hos Magistraten skriftligen gjord särskild anmälan, samt å landet utom stads ego-område, efter enahanda anmälan hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet, det handtverk idka. 24 § 1 morn. Den, som vill i stad eller å dess ego-område, jemlikt 3, 4 eller 5 §§ idka fabriksrörelse, eller hålla verkstad för något annat, än de i 3 § litt. b. omförmälda handtverk utan mästerskaps förvärfvande, eller idka bageri-, bryggerieller slagterihandtering, skall hos Magistraten derom göra anmälan och dervid förete det eller de bevis, som för ådagaläggandet af behörighet, enligt hvad i 3 § litt. a. och 4 § 2 mom. stadgas, kuuna vara erforderliga; meddele ock i öfrigt alla de upplysningar i ämnet, som Magistraten finner nödigt sökanden affordra. Ofver ansökningen höre Magistraten vederbörande Fabrikseller Handtverksförening på sätt i 23 § 1 mom. sagdt är. Förekommer ej laga hinder emot bifall till ansökningen, utförde Magistraten derom bevis. 32 § 5 mom. Vid fabriksinrättning må icke till arbete nattetid mel lan klockan 9 på aftonen och 5 på morgonen användas arbetare under 18 års ålder. 38 § 4 morn. Öfverträdes förbudet i 32 § 3 mom. bote fabriks - 236 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 77. idkaren Sex R:dr 32 sk.
Sjiilf önskar diktnriiinsn, a t t hon tills vidare inhtte f5 gälla blott som förf. af fein sinå enstaka berättelser. Huruvida det nu skall lyckas Iieniie a t t sainma@ra alla de hvar för sig teckiiade bilderna till ett geiio1ilkoiiil) oiieradt helt, det 1116 inan ju g i r n a betvifla oin inaii vill. Men arten ocli graden af denna forespadda fraintida ofullkoinlighet kan nian ju oiiiöjligen bedöina efter några fÅ., ur det ofullbordade diktverket lösryckta stycken. Vi, förf: ns vänner, anh&amp;lla dlrför, a t t Iion 1113, forskonas från nkdigt straff till dess förbrytelseii hunnit bevisas. Kanske kommer dikten icke a t t uppvisa nhgon annan koinpositioii, iiii den som förefin.nes i ett Iialsband, livars pärlor af växlande storlek ocli skiftning löpa på ett osynligt balid, i eii viss harinonisk ordning, liv ' ars klav blir oss klar först när pärlbandet är färdigt. Eller kanske är det $11 fri komposition, liknande den af de gamla visorna ined sina oinkviiden, som sjunga follcsjäleiis växlande ljus och mörker, löje och gråt, nien som I m sttriirilaiiförts till en förlinderlig symfoni, nied de lyriska i~lellaiispeleii soin ledmotiv. Eller a r det kanske \ ~äxelspdet inom el ' ung sjal, full a t öfverströinmnnde lif och g r y m l e lidelser, kastad inellm frestelse ocli synd, gliger, sjiilfförnlti ocli öfverdt ?igt 1att.siiine - 3r det kanske denna kamp i dess olika skeden, ledsagad a.f det svagare sphet af älskande kvinnors sträfvan att hjälpa ocli uppritta, rena och rädda, som skall ntgöra den röda trad, livilkeii sainmanh~ler de spridda.
Uppbörd, afkortning och redovisning. l:o Uppbordsboken och debets edlar ne. § 81- Sedan Taxeringsoch Pröfnings-kommittéerna fulländat sina förrättningar, skola alla af bemälda Kommittéer fastställda, likasom alla enligt vederbörande tjenstcmäns debitering utgående bevillnings-afgifter, ofördröjligen införas i uppbörds-böckerna, så ätt dessa kunna i fullständigt skick inom stadgad tid till Konungens Befallningshafvande infemnas för erhållande af uppbörds-ordres. § 82. Den, enligt uppbörds-boken, hvarje skattskyldig påförda bevillning skall upptagas å hans för samma år utfärdade debetsedel, hvilken bör, jemte de på grund af Bevillnings-stadgans l:sta och 5:dje Artiklar debiterade afgifter, utvisa: a) taxerings-värdet å hvarje den skattskyldiges inom taxerings-distriktet belägna fasta egendom samt beloppet af den deraf utgående bevillning; b) beviilnings-afgifteu för den skaltskyldiges inkomst af kapital eller arbete. Dessutom bör debetsedeln, såsom bifogade formulär visar, innehålla underrättelse om hvad skattskyldig, som vill öfverklaga honom påförd bevillnings-afgift, deruti ändring genom besvär kan vinnas, har att i sådant hänseende iakttaga. § 83. Med undantag af skattskyldigs hustru och hemmavarande barn samt andra till hans hushåll hörande eller hos honom skattskrifna och på hans debetsedel upptagna personer, som icke skola utgöra bevillning efter denna Stadgas 2:dra Artikel, bör hvar och en skattskyldig erhålla särskild debetsedel; men, vid ansvar såsom för tjenstefel, får icke mer än en debetsedel utfärdas för de skattskyldige inom samma Bih. till 11 St. 5 Samt. i Afd. 11 Höft. 5 34 Förslag till Itevillnings-Stadgä. taxerings-distrikt åliggande bevillnings-afgifter; varande dock husbonde berättigad att, efter derom gjord begäran, erhålla särskilda debetsedlar för de hos honom skattskrifna och på hans debetsedel uppförda tjenstehjon.
Marknader och andra sådana till större - folk-s ammankomster ledande förrättningar och anstalter , bote han första gängen tjugu R:dr och sedan dubbelt ; egande dock Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att meddela serskilde tillständs-bref lill idkande af spisr/Vartersnäring under marknader, med rättighet för dem, som erhålla sådana tillständs-bref, att brännvin i minut pä märknaderne försälja.” Då likväl, genom Ridderskäpets och Adelns allmänna samt så väl PresteStåndets som Borgare-Ståndets serskilda beslut, denna §. blifvit godkänd, sådan den i 1824 års Författning är intagen, kommer densamma att med enahanda lydelse i nya Förordningen inflyta. 6:te Å r’t. 6 Art. 1 $. Genom dc trenne OfrälseStåildens sammanstämmande beslut är denna §. godkänd, i enlighet med förslaget vid Betänkandet N:o 6, hvadan således Rikets Ständers beslut i denria del är fattadt. 6 Art. 3 till och med 6 Sorn al - 36 Bevilln-j Lagoch Oec.-Utsk. Mern. N.o 27. la Rik s-Stånden gillat dessa §§., sådana de i Kungörelsen den 19 Maji 1824 förekomma, bör således, på sätt Utskotten äfven i Utlåtandet N:o 16 tillstyrkt, det vid slutet af 2 §. föi-eslagna tillägg alldeles utgå. 6 Art. 7 §. Det förändrade stadgande, som i afseende på Forum för åtalande af förbrytelser emot denna Författning blifvit föreslaget, att i denna §. inflyta, har af samtlige Riks-Stånden blifvit antaget. Slutligen få Utskotten anföra, att, derest en eller flera hithörande Lageller Oeconomie-frågor med sina beslut stanna två Stånd emot två, så lära de uti 1824' års Författning dermed åsyftade förändringar förfalla, och samma Författning äfven hädanefter i dessa delar blifva gällande. II. r.clra Art., om Bevillnings-afgifterna. 2 Art. 1 §.
Försök hafva flere gångor blifvit gjorde äfven med Dalallmogen, och det är just genom dessa försök man kommit i erfarenhet af omöjligheten att använda enskildte arbetare. Hvad för öfrigt frågan om slitningspenningar angår, så hafva BeklädnadsDirectionerne uppburit sådane för Kronans kläder under framoch återmarcher, men för karlens egne arbetskläder äro slitningspenningarne inberäknade i dagspenningen; dock har man i anseende till en starkare skoslitning funnit skäligt att tillägga karlen en serskild ersättning utöfver dagspenningar för skoplaggs-slitning. Man kan således knappt uppleta någon enda detalj, som icke kommit i öfvervägande. Slutligen får jag, i anledning af den uppgift på skadade soldater, som vi bär hört uppläsas, anmärka, att det ej är sällsynt, att uppgifter, som äro hämtade från olika håll, ej instämma, men utan vidare pröfning antagas. De uppgifter jag lemnat, äro officiella, i enlighet med ordentlige inoch utmönstringsrullor. Bråckskador äro allmännare bland menniskor, än man föreställer sig, och hafva ofta orättvist blifvit skrifne på arbetets räkning. Herr Tham, Wollrath: Jag anhåller, att en liten stund få upptaga Ridderskapets Den 16 Februarii f. m. 5g och Adelns tid med anförandet af några saker rörande det ifrågavarande ämnet, hvarpå jag anser af vigt att uppmärksamheten fästes. Man har uppdragit en jemförelse emellan den förlust, som den hemmavarande Rotehållaren får vidkännas genom saknad af Soldatens biträde, och det arbete, som genom arbetscommenderingar-åstadkommes, och man har sagt, att denna förlust uppväger nyttan af arbetet. Härvid måste den fråga uppstå, om arbetet är af nytta för det allmänna, eller icke. I sednare fallet bar talaren rätt; men annars måste det arbete, som verkställes för liela samhällets behof, vara af större nytta, än det, som verkställes åt enskildta. Dessutom lära få Soldater arbeta lika mycket hemma, som vid arbetscommenderingar. Jag vill här endast tala om Skaraborgs Regemente.
Skulle Conslit.Utsk. icke vidgå denna Ståndets anmaning, och Nationen derigenom under loppet af icke mindre an 10 år (mellanrymden af 2:ne lagtima riksdagar) blifva förlustig prerogativet afen jury, eller ock nödgas, under denna långa tidpunkt, tillgodohålla indrag ni ngsmagtens godtycklighet, anhåller jag alt i så fall till II. o. Ad vördsamt få hemställa en förnyad propos., hvilken, om den ej uppfyller annat föremål, åtminstone skall ådagalägga omöjligheten att längre fortgå i labyrinthen af våra söndersplittrade och vidunderliga representationsformer, — ett föremål, som i sig sjelft kan vara af tillräcklig vigt för att af mig försökas. Frih. Boye, Ludv.: Det torde förefalla svårt att ve* derlägga den reflexion, som nödvändigt erbjuder sig i denria fråga, den nemi., att då 1812 års misstag, indragningsmagtens införande, träffade endast några få tidningsutgifvare, hvilkas interesse deraf förnärmades, träffade deremot misstaget i8i5 af juryns införande hela nationen, Ilvars säkerhet mot tryckfrihetens missbruk så ansenligen förnärmades, i det pröfningen deraf rycktes från en urgammal och ansvarig domaremagt, för att lemnäs åt opinionscommissioner, utsatta i alla möjliga riktningar för förvillelsens inflytande, och berättigade att ansvarslöst intaga dessa förvillelser till motiver för deras domslut. Med förundran har jag hört det lof, Gr. Björnstjerna egnat åt juryinrättningen. Jag skall längre fram uppehålla mig dervid, ulan att intaga i beräkningen något slags afseende på det popularitels-sträfvande, sorn så ofta bestämmer sig efter dagens opinioner. Och hvilka åro väl dagens fordringar? Hvilka ära deras fordringar, dessa liberalismens förespråkare, som gifva sig ut för att tala i folkets namn? Jo, att folkets lagliga representanter skola till den grad förbise deras pligt, att de försaka det allmännas interesse för vinsten af några enskildas.
Destostörre och rättmätigare är då det anspråk, att en bestraffning, hvilken — man kan svårligen neka det — träffar på en gång brottet och armodet, icke skärpes till den grad, att skillnad inför Lagen emellan den fattige och den rike göres alltför märkbar, hvilket utan tvifvel skulle äga rum, om den ifrågavarande svårare, i och för sig sjelf förkastliga, straff-ärten sättes i stället för bötes-ansvar. Då Lagen anser brottet så ringa, att det kan med, böter försonas, måtte fördenskull icke vara-med rättvisa förenligt alt, vid dessas förvandling lill kroppsplikt, välja denna hårdare straff-art af spö- eller ris-slitning, då den lindrigare af fängelse vid vatten och bröd: är att tillgå. Denna - åsigt synes för Lagstiftaren mera värdig, och antaglig, än den, hvilken: vunnit afseende vid: utfärdande af Kongl; Brefvet den. 17; Oktober. 1750, sorn, för besparing i Kronans ut i6o R. St. Jlist. OmbuAsm. Etnb.Ser. den 14 Jan. 1840. gifter, erinrar om nödvändigheten att, vid böters förvandlande, icke alltför ofta tillämpa sistnämnda bestraffningssätt. Till Rikets Höglofl. Ständer hemställes alltså vördsamligen, att det vid förra Riksdagen i detta ämne afgifna författningsförslag å nyo må tagas i öfvervägande, under följande till innehåll och uppställning något förändrade lydelse: Äro efter Lag eller serskilda författningar böter ådömda, i stället för hvilka, vid bristande tillgång hos den sakfallde, kroppsplikt enligt 5 Kap. Straffbalken .stadgas bör, då må icke spö- eller ris-straff ådömas, utan skall i sådana fall kroppsplikten alltid utsättas till fängelse vid vatten och bröd, efter de grunder, 4 §• nyssåbéropade Kapitel innehåller; dock är härigenom icke någon ändring gjord i hvad ii punkten af Kongl. Förordningen den 23 Mars 1807 föreskrifver, angående uträkning och förvandling af olika bestraffningar till ett slags straff.
Dessutom har Utskottet, för att komma i tillfälle bedöma, om och i hvad mån några särkilda åtgärder, i den af motionärerne afsedda syftning, från Statens sida kunde eller borde vidtagas, från Chefen för Statens jernvägsbyggnader, Öfversten m. m. Beijer, infordrat och erhållit åtskilliga upp lys nin gara ämnet, hvaraf Utskottet, bland annat, inhemtat, att de i komiterades memorial omförmälda, vid Motala verkstad beställda 20,00t> centner railer icke sedermera blifvit levererade, hvilket förhållande, enligt Öfverste Beijers förmenande, icke gerna kunde förklaras annorlunda än deraf, att verkstaden, som redan haft någon erfarenhet i railsvalsning genom de till Åmmebergs jernbana tillverkade railer, icke funnit någon fördel vid att fullgöra den öfverenskomna leveransen af dessa 20,000 centner till det erbjudna priset af 7 R:dr 95 öre per centner; men att genom den sålunda uteblifna leveransen man gått miste om det med denna beställning åsyftade ändamål, nemligen Stats-Utskottets Utlåtande N:o 67. 9 nemligen att genom ett försök i stor skala vinna erfarenhet om de Svenska railernas egenskaper i förhållande till deras högre pris. Då emellertid, efter berörda pris af 7 R:dr 95 öre per centner, Svenska railer till en mil jernväg, hvartill åtgår 700 tons eller 16,800 centner, skulle, oberäknadt frakten från Motala, komma att kosta 133,560 R:dr, hvaremot Engelska railer till en mil jernväg, efter ett inköpspris af 6 £ 15 sh. Sterling per ton, med tillägg af frakt, assurans och kommissionsarfvode, efter 18 R:dr kurs kostade endast 98,119 R:dr, skulle de Svenska railerna, enligt Ofverste Beijers beräkning, komma att kosta 35,441 R:dr mera per mil, än de Engelska, eller omkring 36 procent mera, än dessa sistnämnda. Vidare har Utskottet fått emottaga dels från chefen för Statens jernvägsbyggnader ett vid detta Utlåtande (under Bil. Litt.
Besvärso. Ekon.-Utskott et: N: 110, i anledn. af väckte motioner om inrättande af kommunal-nämnder; N:o lil, i anledn. af väckt motion om ändring i sättet för den s. k. Landskyldens utgörande till Presterskapet inom Bohus län; Serskildta Utskottet: I\T:o 12, i anledn. af återremiss af Utsk:s Betänk. N:o 9, om inställande af bränvins-tillverkning under innevar:de års höstmånader, och om tillåtande, i dess ställe, af tillverkning under någon tid af nästkommande år. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 4 e. m. In fidem protocolli Albert Munck. Lördagen den 15 Juli 1854. Plenum kl. 6 e. ni. Justerades pleni-prot. för d. 1 sisth Maj. Fortsattes pröfningen af Serskildta Utsk:s Mern. N:o 11, i anledn. af återremiss af Utsk:s Betänk. N:o 8, med förslag till förordn., ang:de vilkoren för bränvins tillverkning; hvarvid nu bland de till ersättande af 20:de §:n i förra förslaget tillstyrkte §§:r, förekom. § 21. Hr Brannerhjelm, Ferdinand: Till följd af 11. o. Ad:s på förmiddagen fattade beslut i afseende å 18:de, 19:de och 20:de §§:ne måste en förändring af nu föredragna 21:sta § vidtagas. Det torde tillåtas mig att upläsa §:n, sådan den, enl. min tanke, bör komma att lyda: ”Den, som sålunda vunnit rättighet till distillering, skall, minst 14 dagar före hvarje gång han distillering företager, sådant hos K:s Reflude skriftligen anmäla och upgifva den tid, hvarunder, och det ställe, hvarest han vill distilleringen utöfva, äfvensom distillerings-redskapens rymd och beskaffenhet; bifoge ock i hufvudskrift eller bevittnad afskrift justerares mätningsbevis om redskapen”.
Ännu större synes tulluppbörden för innevarande år blifva, då, enligt meddelad uppgift från GeneralTullstyrelsens Kammar-kontor, brutto-uppbörden redan för de 9 första månaderna uppgått till 4,675,286 R:dr 28 sk. 8 rst., fastän den af Rikets Ständer nu beslutade tullnedsättning, som beräknats förorsaka den betydligaste minskningen af tullinkomsten, nemligen för artikeln koksalt, redan från slutet af nästlidne år varit medgifven; hvadan och då, enligt Rikets Ständers tanke, större delen af de beslutade tullnedsättningarne, långt ifrån att i verkligheten lända till minskad statsinkomst, fastmera skola föranleda ökad förtullning och tillika Expeditivns-Utshottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o SIS. 681 Transport tillika med de i förbudens ställe antagna tull-afgifter, jemte värdeförtullningarnes utbytande mot lämpligare fört ull 111 ngssä tt, väsendtligt bidraga lill tull-inkomsternas stegring, samt det redan nu under en O ^ O O' ' lång följd af år visat sig, att tulluppbörden vant i ständigt stigaude. Rikets Ständer funnit sig kunna antaga Stats-verkets årliga brultotullinkomst till ett belopp af 5,200,000: 2:o. Sa/u-accis af städerna. Denna statsinkomst beräknades vid sednaste statsreglering till 2,000 R:dr, och har uti E. K.
Majit ansett nu böra afräknas: a) Värdet af de indelade räntor, hvilka förut ingått i den för förste landtmätaren i Westmanlands län å Sjette Hufvudtitelns anslag till landtmäteristaten uppförda lön, men numera blifvit, enligt Kongl. Brefvet den 19 Februari 1864, till Statsverket indragna R;dr 1,3 0 4: 99. b) Värdet å de för landsböfdingebeställningen i Wester-Norrlands län under Sjette Hufvudtitelns anslag till landsstaterna i länen uppförda indelade räntor, hvilka, tillika med den i lönen för% samma befattning indelade spanmål, numera, till följd af Kongl. Brefvet den 20 September 1860, ingå lill Statsverket 3,197:81. c) Ett belopp af 10 Ridr 50 öre, som, utgörande s. k. limstenspenningar för åtskilliga hyttor i Filipstads bergslag, färekommer bland de under Sjette Hufvudtitelns anslag för befrämjande i allmänhet af bergsbruket Transport 4,502: 80. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 22. 3 Transport 4,502:80. uppförda indelade räntor, men numera, jemnlikt Kongl. Maj ts Befallningshafvandes i Wermlands län, af Kongl. Kammar-kollegium fastställda, utslag den 30 April '1857 skall till Kronan ingå 10: 50. d) Värdet af åtskilliga under Sjunde Hufvudtitelns anslag till jägeristaten uppförda indelningar, som, i följd af jägeritjenstemäns och betjentes afgång från sina platser, blifvit indragna 1,119: — e) De till chefslönen vid f. d.