Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Delaktighet i kassan kan erhillas af hvarje ilvinna, SOIN är lärarinna eller har en ställning och verksamhet, hviika am jemförliga nied lärarinnas, och hrilka med afseende IJB cjuklighetsoch dödlighetsförhallai~de~~ icke kunna anses v a n ogpsammare iin Iärarii~nekailets; s o m vid intriidet fyllt aderton ar, men icke uppnitt femtio 91s alder; s o m vid inträdet iöreter läkares intyg om normalt helsotillstand; och SOM erlägger stadgade afgifter. K a s s a n s tillsiingar. Kassans tillgingar utgöras af ilelegames intriiderafgifter och år+ I~idmg, samt densamma möjligen tillfdlandr &amp; \ .or och donationer. Den bestar tillsvidare af tvanne fonder: Understödsfonden och Reservfonden. Den iiim utgöres af de inflymndr isafgifterna och frhn densa~nina utbetalas omedelbart och i första hand sjukhjclpen. Reservfonden bildas af intr2desafgifterna. samt af det öf \ - erskott, som understödsfonden kan lemna vid hvarje ars slut. Till dessa torde framdeles ytterligare en fond tillkomma, I) onationsfonden, bildad af tillfälliga gafvor och donationer. 8 Afgifter till kassan. Afgifterna till kassan besta dels af sdhna, soni erlaggas blott en g8ng vid inträdet, dels af arliga bidrag, hvilks storlek besiiimmas af iiklerii vid inträdet och iitgi enligt följande tabell. Arsafgift. Iniriidedgilt Frin fyllda 13 till z5 81s ilder 3 kronor . i a kronor. 14 s w 30 w 35 r i 8 35 B 40 r h . r5 B r n 40 w 45 r s 7 Y . r6 a D S 45 D jo 8 a 8 a . ' 7 ifgiftenia inbetalas direkt till kassan i Stockholm inom januari m9nad nf det kaleuderår, for hrilket sjukförsiikringen skall gälla.
23efallningdf;afroanbe, forn famma utbrag, jemte unberråttelfe beröm, att mehlen blifmit behörigen rebomiffe, berefter meb forfta ttllfdnber meberbSranbe Sfrige .Konungend 23efallningdbafmanbe; fommanbe ©jomandbufend görefiånbare, att får beråd fålunba fttllgjorba rebomidning erhålla famma fSrmåner, forn blifmit anbre SDebiferingdmån fSrunbte od; af bern åtnjutad. ©jSmån, Stbilfa bemifligen åro iötantald* och ©Faftffrifne på San* bet får bet år, imber Snuset be febermera anmåla ftg bod ©j&mandbu» fen till fiSfart, jfola påförad perfonele afgifterne, ber be åro SÄantald* od; ©fattffrifne famt ©jömandbufen af bern för famma år åga att upp* båra EBemillntngen enbafl efter 11. Slrf.; fommanbed be, bmilfa låtit bod ftg fbaffjTrifma fåbane ©jömån, att anfmara för perfonele utfkplberned erlåg* ganbe tilt meberboranbe Uppbörbdmån.
Revisorerne ega att, vid deras första sammanträde, emottaga följande berättel ser, nemligen: l:o) af Banko-fullmägtige, dels om Bankens tillstånd, rörelse och förvaltning i sin helhet och dels angående Tumba papperbruk : samt 2:o) af Styrelsen öfver Diskontoch Lönekontoren, om dessa Diskontinrättningars rörelse och förvaltning. § 3. Revisorerne åligger: a) att granska Banko-verkets tillstånd i alla dess delar, och huru detsamma, efter den tid, som sednast församlade Banko-Utskotts eller Revisorers granskning omfattat, blifvit styrdt och förvaltadt samt ali bestämma hvilka lån skola, såsom osäkra, inom linien föras: b) att härvid noga tillse, huruvida så väl Fullmägtige och öfrige Slyrelseledamö ter, som Bankens samtlige embetsoch tjenstemän ställt sig de för della verk gällande lagar, ordningar och reglementen till efterrättelse, samt behörigen iakttagit och vårdat hvad dem för öfrigt ålegat eller varit anförlrodt; c) att, derest något skulle finnas vara försummad! eller eljest kräfva rättelse, härå fästa Fullmägtiges uppmärksamhet och derjemte hos Rikets
Fröt. 184o4 Sami. 1 A/cl. 2 Band. if%de Haft. 2 io Stals-UlsAoltels Utlåtande j N.o 296. tids förlänings-spanmål hädanefter endast niå ega rum vid sådana lediga pastorat, ulan afseende å den dass, de tillhöra, der K yrkoherdarnes bebållrie löne-inkomsler, beräknade efter medlet af de tio sisla årens markegång, öfverstiga värdet af i5o tunnor spanmåi, äfvensom att Rikets Ständer ville åt Kongl. Majrt i underdånighet öfverlemna att, under vissa uppgifna vi i i — kor och förhållanden, använda den hädanefter inflytande behaglig tids förlänings-spanmål till förbättring af de pastorers löne-villkor, hvilka af sina pastorat icke åtnjuta en behållen inkomst af minst roo tunnor spanmåi, dels afstyrkt Rikets Ständers bifall lill ett af Riksdagsfullmägtigen Fredrik von Zweigbergk från Skaraborgs Län framstäldt förslag, alt, der inkomsterne af ett pastorat öfverstiga värdet af 3oo tunnor kronotionde, öfverskottet måtte användas till löneförbättringar åt svagt aflönade Kyrkoherdar och Commini.strar. Emot Utskottets förenämnde hemställan har inom Borgare-Ståndet blifvit erinradt, det Kongl. Kammar-Collegium, såsom skäl för dess af* styrkande af all rubbning i de genom Kongl.
Den 29 April f. m. 583 § 43. Hr von Hartmansdorff: Om det för kontrollens skull kan vara skäl alt låta bränvinsbrännaren betala något högre afgift folden afverkning, som öfverskrider det beräknade beloppet, enär kronan derigenom undfår den skatt henne tillkommer, så bör deli väl icke vara tillverkaren förmenadt att göra sin handtering så lönande, som möjligt. Sådant är honom likväl, i denna § betaget, emedan öfverskoltstillverkning, som med mer än ^:del öfverstiger deni, för hvilken ökad afgift bör erläggas, är bränvinsbrännaren förbjuden, ehuru bon borde, enl. min åsigt, snarare belönas. Jag anhåller alltså om återremiss af denna §. Hr Braunerhjelm: Om Ståndet antager det af den siste talaren gjorde förslag, tillintetgöres derigenom Ståndets beslut i går, nemi. ett maximum af tillverkningen af 1,000 k:r om dygnet i de större brännerierna. Jag tror således, att något skäl emot förslaget icke kan anföras, och att det är nödvändigt att skilja emellan hvad som är och hvad som kan blifva. Tillverkningen bör väl så noga kunna beräknas, att den icke öfverstiger g-.del af det belopp, hvartill anmälan skett, och Utsk. bar äfven medgifvit, att 10 proc. utöfver det anmäldta beloppet få utan förhöjning i skatten afverkas. Man bar dessutom antagit, att hvarje erfaren bränvinsbrännare bör, såsom redan nämndi är, kunna förutse, om han i sin tillverkning kan påräkna mer än dessa 10 proc. Jag anser denna § böra bibehållas sådan den är; och anhåller om propos. derå. Frih. von Kraemer: Jag är förekommen af den siste tala ren, och anser Hr von Hartmansdorffs förslag såsom ett uprifvande af Ståndets förra beslut. Gr. Lagerbjelke: Lika med de 2:ne sista talarne, anser jag Hr von Hartmansdorffs förslag vara ett uprifvande af Ståndets förra beslut om maximum af tillverkning, och äfven derom att skatten skall på förhand erläggas.
Ridderstaper och Adeln yttrat sig pa det satt: at ät Fullmägtige i Riksens Ständers Langve och Riksgälds-^omoir stalt öjwerlätas, ar, efter inhamrade underrättelser om Ven influrne BewillningenS belopp, och med de wilker, som i BewillningsUtstottets första Betänkande blifwit förestagne, derast i den pabjudne Bewillnings-Lommen brist stulle upkomma, påbjuda en emot den första laxerlngen ^ro. ortioncl förhöjning, samt at begge larMrne, som blifwit calLuIeracle efter en Bewillnings-8umms af 2000,000 R:d., nu borde med xroportionerack förhöjning inrättas pa 2,500,00a R:d. såsom Utgörande der af Riksens Högloft. Stander bewilljade belopp. Högwördige Präste-Stander: at det wore för Stars-Merker sakrare, samt för de Skartstyldige mindre betungande, at, i enlighet med hwad Ucstottet i dest förra Betänkande föreslagit, ar Riksens Ständers Fullmägtige i Languen och NiksgäldscolikoirL, updrages, at wid möjliqtwis upkommande brist eller öfwerstort i den af Riksens Ständer anflagne Bewiilnings-8nmmZn, samt efter i behörig ordning ärhallen och allmänneligen kungjord underrättelse til hwad belopp 'LgxeckuAsrve stigit följande äret, förordna om tilökning eller afstag i den afgiftsom de Skartstyldige böra erlägga, än 9^8 Den 22 Mars. at jemlikt
FldeiComm h i i<n afilder, cj kan wara någon stridighet, medan de bora hämta gemensamt gagn af hans för s mma ar anwäudn arbete, men ock följande etter Fardaos-äreks a?k> stiung anser jag den Perjon wara berättigad njura, som är förklarad för den rätta arfmmgen af Egendomen, och bwad billigheten skulle kunna till en motsatt kanka föranleda, tilltror jag mig ej akt antaga, werkaude kill förändring t Lagens prtclp. friherre Ovllsnllj^rnz, ^xel ldric, consow werade sig med Herr ak KliruobLrz. Grefwe Idlörner, ^6olk Oörun: Utan att ingä l 'rägan om z Stånds inflytande pä det 4tt>es består, tär lag endast lill Högloft. Nldderskapet och Adeln hemställa hvruPida ett Urstott, sedan tre Ständ gifwir tillkänna sitt btfall till ett Betänkande, kan uti dct samma göra nägon förändring. Deraf stuile följa att de Z Ständen skulle nödgas antingen st uyo upptaga soken eller finna sig hofwa btfallit helt annat än hwad de äjyftadtAiit hwod ett Utstött - min tanra kan gora i ett sadank fall, ä: slt till der 4:de Skäuder, som rrmilrerad! B«:änkan« det 986 Den 2Z Januari!' det jemte det samma bifoga de uvvlysnmgar, som kunna tjena att utreda elter besvara de gjorda anmärkningar Hwad nu sjelswa stugan om Fardag för FideiComrmtzer angär, sä finnér jag den uti Betänkandet sä wäl utredd alt jag ej annat kan an tillstyrka fullkomligt bifall kitt det samma.
Fransar, Galoner och Snören: 2 ( 2 Guld, äkta 1 Lod 3o 1 1 2 4 oäkta 1 Lod — 20 i 2 _ — Silfver, äkta 1 Lod — 24 Fr ia. 1 tö — oäkta 1 Lod 16 20 — — Silk esI Skålp. 6 32 4 — Ylle-, Bomullsoch Linne1 Skålp 1 16 i Frugter och Bär ej specifierade: 3 — Friska, jord 1 Tunna 1 — —. i 6 — träd 1 Tunna 2 36 — Inlagde i bränvin eller ättika 1 Skålp. — 12 Fi ia. 2 24 — Torra, jord 1 Lisp. — 4 0 — \ 5 — —■ träd 1 Lisp. 1 32 — ) Frö: 6 — Canarie 1 Skålp. t Tunna — 1 6 — 9 Hamp-, Linoch Rof — 4 — 4 Flinsten, Agat, se Agat, arbetad. Flor, se Väfnader. Flugor, Spanska, se Cantarider. Flädersaft, se Mos. Fris, se Väfnader Ylle. Fogel-lira, se Lira. Frugter, insyltade, se Coufiturer. Fröt Bil. till Expedit iöns-Utskottets Forslag till und. Skrifvelse N.o 3oS. 49 Tullvärde. Qvantitet för tullbevakning. Införseltull U tförseltufl.. 2 Frö: Ho*. I Skålp. — 6 Fr i. 8 — Blyhvitt Bilt. till R. St. Fröt. Skrifvelse IV.o 3o8. Tullvärde. Qvantitet för tullberäkning. Införseltull. Utförseltull. — I r 2 — Färgmossa, alla slag Gardiner, Rull-, af raåiad bom1 Skålp. ” 2 40 — ullsväfnad 1 Skålp. 10 F, ia. — Galoner, se Fransar. Bil. till Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skri/velse IV.-o 3o8. 51 Tullvärde. Qvantitet för tuitberäkning. Införseltull Utförseltull. Garn:
De närmaste högre elementar-läroverken i Umeå och Luleå läge på jemt 15 mils afstånd i söder och norr och begagnades af lärjungar, som företrädesvis ämnade gå den såkallade lärda vägen. För det betydliga antal lärjungar åter, som ville inhemta förberedande kunskaper i och för handel, sjöfart och andra näringar, saknades allt tillfälle till erhållande af den undervisning, de behöfva. Under den yttrade förutsättning, att för en areal af 1134 qvadratmil, med en folkmängd af mer än 30,000 innevånare, behofvet af en lägre elementar-undervisningsanstalt så mycket hellre skulle erkännas, som inom hela Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 65 det öfriga Sverige dylika folkrika landsträckor långt för detta blifvit dermed försedda, har motionären vidare upplyst, att Skellefteå stads borgerskap till underlättande af kostnaden för skolan nu och för framtiden förbundit sig att bygga och underhålla erforderliga och passande skolrum, äfvensom boställsgård åt blifvande Rektor eller att lemna honom motsvarande hyresmcdcl. Donna frivilliga och för en så liten stad temligen dryga uppoffring syntes ock ådagalägga det trängande behofvet af den ifrågaställa läroanstalten.
383 äfvensom att lagmannen i Östgötha lag-saga, hvilken embetsman för närvarande icke åtnjuter ordinarie lön, må berättigas att, efter nuvarande lagmannens i Calmar läns och Ölands lagsaga frånfälle, derest detsamma inträffar efter lagmans-rätternas upphörande, å indragningsstat uppbära ett emot lönen för sistnämnde lagmans-embete svarande belopp; dock under förbehåll, att samtlige ofvanberörda till uppförande å indragningsstat föreslagna ordinarie oell extra-ordinarie löne-inkomster minskas eller upphöra, i den nion vederbörande lagmän af allmänna medel å stat undfå andra löne-formåner, än hvaraf de vid sin förflyttning å indragningsstat äro, efter här ofvan stadgade grunder, berättigade att komma i åtnjutande; och få Rikets Ständer, i sammanhang härmed, i underd. framställa den begäran, att de för närvarande lediga lagmans-embeten icke måtte varda återbesatta, innan frågan om berörda embetens indragning blifvit af E. K. M. i nåder slutligen pröfvad och afgjord. Rikets Ständer framhärda &e. Stockholm den 4 September 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3o Äng. 1848, Preste-ståndet den 3 Sept. — Borgare-ståndet den 3 Bonde-ståndet den 4 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ett låneunderstöd af allmänna medel för hamnanläggningen vid Warberg. (StaLs-uLsk. Uti., JN:ris 265 och 304.) S. Å. K. Jemte åberopande, huruledes för Warbergs stad uppkomne serdeles dryga utgifter i och för bekostande af nu pågående hamnbyggnaden derstädes, hvilken borde efter en af E. K. M. den 22 Oktober 1842 i nåder fastställd plan uppföras, har vid innevarande riksdag anhållan blifvit framställd derom, att Rikets Ständer måtte till fullbordande af berörda hamnanläggning bevilja 384 Expeditions-Utskottels Förslag till und.
Vid förnyad föredragning biföllos Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtanden, N:o 7, öfver väckt fråga om bidrag af Allmänna Medel till odlingsbara kärrs och mossars aftappning på Gottland, och N:o 10, i anledning af Kongh Maj:ts Nådiga Proposition om anslag till förmon för UndervisningsVerken i Piket. S. D. Till Statssamt Allmänna Be} évärsoch OeconoruieUtskotten remitterades ett af Herr Santesson denna dag ingif vet anförande, i anledning af nämnde Ut-' •'skotts den 29 sistlidne April återremitterade Utlåtande, N:o 9, öfver väckt fråga om uppförande af en bro på något afstånd från färjestället vid Qvicksund. Från Hedervärda BondeStåndet. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets på bordet hvilande Betänkande, N:o g5, med Berättelse om förrättad granskning af Biksgälds-Contoiret, General-Assi» »o Prat■ Utdrog de/i /j Maji 18-9. »(ance-Contoiret, sami f. d. FilialDUcontInrättningarne, fann Bonde-Ståndet för godt, att , i anledning af dervid gjorda anmärkningar, samma letänkande till Stats-Utskot» tet återremittera. S. D. Lag»arnt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens hvilande Utlåtande, No Ja, i anledning af åtskilliga föreslagna förändringar, si väl i 1805 års Kgl. Förordning om Skogarne i Riket, sorn i andra med Skogshushållningen gemenskap egande Lagar och Författningar, blef, på grund af gjorda anmärkningar, till bemälde Utskott återremitteradt.
„ Herr Staaff, Pehr, om anslag till omläggning af allmänna landsvägen (stora kustvägen) inom Gefleborgs län. „ Herr Blomberg, Aug. Theoph., om förändrade bestämmelser i afseende å allmänna författningars kungörande. „ Herr Waldenström, A., angående dels förändrade bestämmelser i fråga om användandet af kronans marker i Norrbottens län, dels ock förbud mot utförsel från samma län af vissa slag trävaror. Återkallad. „ Herr Bergman, G. J., angående dels sammanförande i en enda landtmäteriförordning, dels ock vissa förändringar af de gällande föreskrifter, som innehållas i Skiftes-stadgan och andra dermed gemenskap egande författningar. Herr Henschen, L. V., om statsbidrag till iståndsättande af segelleden vid Almarestäk och Erikssund. „ Herr Henschen, L. V, angående sättet för verkställande af kommuners beslut om hundskatt. „ Herr Henschen, L. V., angående personers rätt att ombyta namn och kontroller dervid. Herr Henschen, L. V., angående rätt att i Hof-Rätts dom i civilt mål söka ändring utan att fullgöra domen. „ Herr Henschen, L. V, angående ordningsstadga för städerna. Herr Henschen, L. V, om en fullständig Svensk Författningssamlings ut gifvande. Herr Walberg, P., angående utarbetande af förslag till ny Utsöknings-Balk. „ Herr Witt, G. G., om pensionsförköjning för de flottans embetsoch tjenste män, hvilka före år 1858 tagit afsked med rätt till pension, 12 182. 183. Förteckning n Motioner i Borgare-Ståndet. åf Herr Wistrand, A. Hilarion, om ändring i 14 § af Kongl. Förordningen angående fattigvården i riket den 13 Juli 1853. „ Herr Henschen, L. V, angående ändring i 1 och 3 §§ af Kongl Förordningen om landsting den 21 Mars 18G2. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ERIC KÅHRE 1866, J I Motioner hos Borgare-Ståndet 186o.
Mina åsigter äro den grundval, på hvilka jag bygger mitt lif, de ligga djupt, de ligga för min egen räkning; de äro icke ordnade i filosofiska system, de äro huggna och formade efter min natur och min karaktär, af det lif, jag lefvat. Jag vill icke lägga min tro och min lifsåskådning alldeles nakna för en allmänhet. Men de andas i mitt arbete. De prägla mina handlingar. Der må man söka dem. Jag är en historieförtäljare, icke någon teoretiker eller filosof. Jag svärjer ingen fana. Icke med förbundna ögon åtminstone. Der jag ser, att jag kan vara till gagn, der alla mina bästa krafter kunna komma till användning, der ställer jag mig och der blir jag, så långt krafterna stå mig bi för så vidt det sammanfaller med min egen utveckling. Ernst Ahlgren var, både som menniska och författare, en alltför utpräglad individualitet, till att icke vara en dålig partiman. Men ej nog dermed: frågor, teoretiska spetsfundigheter intresserade henne icke. »Jag är icke tänkare» – skrifver hon – »reformator ännu mindre. Jag är blott en målares öga, i hvilket min samtid afspeglar sig; och jag begär endast ett: en konstnärs säkra hand att återgifva hvad jag ser.» Detta betonar hon oupphörligt och med största energi, vare sig det gäller att häfda sin ställning gentemot vännerna till venster – dem hon som följd af hela sin lifsåskådning andligen stod närmast – eller att försvara sig emot förebråelserna från höger, hvilka gingo derpå ut, att hon med alltför stor förkärlek sysslade med utmålningen af det fula. Om sin ställning till den författargrupp, som man kallat »Det unga Sverige», och hvars olika individer af motståndare vanligen med stor benägenhet skuros öfver en kam – skrifver Ernst Ahlgren: Närheldst en literär produkt framträder ensamt under min signatur, är detta ett bestämdt tecken till, att ingen får anses vara med mig solidarisk, då det rör detta arbete. På samma gång jag afgifver denna förklaring, må det tillåtas mig uttrycka den innerliga önskan, att herrar kritici hädanefter måtte döma mig uteslutande efter de i mina egna arbeten uttalade åsigter, och icke efter andras.
Om icke af andra skäl, så skulle fåfängan att vara ledamot uti häradseller fögderi-nämnden, ägga lill eftersträfvande af dylika förtroenden. Bien att, såsom Utsk. gjort, döma om huru förhållandet då skulle blifva efter den erfarenhet vi nu hafva från våra socknesamhällen, är, efter min förmening, att döma allt för lösligt. Bline Hrr! kommunal-andan kommer icke af sig sjelf, den måste väckas lill lif och underhållas af lagstiftningen. Vidare har U'sk. sagt, att K. förordn. om fattigvården i riket, ”tillåter bildande af gemensamma anstalter för kommunala angelägenheter”. Det är sannt, alt denna förordn. tillåter flere socknar att slå sig tillsammans om 44S Den 12 Februari e. m. en gemensam fattigvård, mea den uppgifver icke sättet huru en sådan öfverenskommelse skall kunna träffas. Det får nu bero derpå, huruvida majoriteten inom de resp. socknarne äro så enstämmiga derutinnan, att de snart sagdt drifvas af inre böjelse tillsammans, och hvar träffas en sådan likstämmighet emellan angränsande kommuner? något lagligt medel att sammankalla dem till gemensamma öfverläggningar genom befull mäktigade ombud finnes ej. Jag har annars synnerligen afsett fattigvården, såsom ett föremål för häradsvis sammanträdande socknedeputerades verksamhet. Dessa skulle nemi. då med majoritetens rätt besluta öfver dylika frågor; likväl inom vissa strängt begränsade råmärken. Slutligen har Utsk. anmärkt, ”hurusom motionären, såsom föremål för den föreslagna municipalinrättningens verksamhet, upptagit vissa ämnen, hvilka för densamma torde böra åtminstone för närvar, anses främmande”. Jag förslår sannerligen icke hvad Utsk. dermed velat säga. Jag ber att få ur betänk, upprepa med hvilka frågor jag föreslagit, att fögderi eller härads-nämnden skulle sig befatta. Det var nemi. frågor om gemensamma arbetsförelag, faltigvårdsfrågor, frågor om inrättande af sparbanker och ränteförsäkringsanstalter, om fördelning af erhållen undsättning samt om inrättande af distriktmagasiner, m. 11. dylika inrättningar.
Jag vill icke bestrida, att det kan vara huru gagneligt som heldst, men jag tror likväl, alt det har visat sig, att detta system alltför mycket updrifver jordbrukarnes rikedomsbegär och äflan att sålja sina egendomar till allt högre och högre pris. Min öfvertygelse är derföre, alt lagstiftningen för Hypolheksföreningarne bör göras så, alt landet i sin helhet deraf har fördel och icke skada. Sedan härefter, uppå förfrågan af Hr Gr. o. Landtm., Hr von Hartmansdorff förklarat, det han önskade propos. på sin begäran, att 71:sta punkten måtte, i sammanhang med den nu förevar:de, företagas till afgörande, blef propos. å bifall till denna Hr von Hartmansdorff begäran framställd, men besvarad med starka Nej, jemle ett eller annat Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Nej öfvervägande. Öfverläggningen förklarades nu vara fulländad, hvarefter Hr 18* t 276 Den 17 Juni e. m. Gr. o. Landtm. framställde, all, i afseende på den förevar:de 27:de punkten Idifvit yrkadi af Frih. Raab, alt R. o. Ad., med afslag å Utsk:s yttrande måtte besluta: ”ali 1,000.000 R:dr h:ko må å R. ”Si:rs Bank anslås lill kreditiv åt de i Riket inrättade, och med ”behörigen sanktionerade reglementen försedda Hypotheksföreningar, ”under följande vilkor: ”1:0 alt 200,000
Hennes stora negativa förtjenst är att ej göra några eftergifter åt publikens smak för » det söta ». Motsedt med spändt intresse, gick fru Edgrcns af kungl. teaterns direktion refuserade skådespel » Hur man gör godt » i böijan af november för första gången öfver Nya teaterns scen. Hvad dess innehåll beträffar, ber jag få hänvisa till den utförliga redogörelsen för detsamma i för] idet års årgång af » Dagens krönika ». Uppförandet var en seger — för kungl. teaterdirektionen. Styckets brister fingo i rampljuset en skärande belysning. Författarinnan låter gång på gång handlingen hvila för att taga upp det ena stora spörsmålet efter det andra, vända på det och kasta det å sido med en paradox. Hennes vrede har varit så häftig,att pennan darrat i hennes eljest så stadiga hand. Stycket uppretar utan att vägleda, anklagar utan att bevisa. Det omvänder ingen, ty det förklarar intet. Hufvudintrycket af detsamma är bratalt och qvä^jande. Författarinnan har grundligt misstagit sig om tonen i » stora verlden ». Låt vara — hvilket vi för vår del icke tro — att » öfverklassmenniskorna » i klump äro lumpna, inskränkta, afond-sjuka och egennyttiga varelser, att de nedsvärta hvarandra på ryggen och smila hvarandra i ansigtet, ätt de för sin lusta offra sina medmenniskors väl förd och i öfverdåd bortslösa hvad deras underlydandes trälarbete inbringat dem, låt allt detta vara sant, men unna dem en smula yttre hyfsning, ett grand finkänslighet och en liten aning om hvad esprit vill säga! Så stupida som basarsällskapet äro de dock icke. Då och då förnimmer man en lycklig ansats, hvars verkan dock omintetgöres af det helas löslighet.