Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ensam och ofärdig, kännande föga sina litterära samtida och i stort behof af medel, gick hon med sina arbeten till tidningen Fäderneslandets redaktör, som mottog dem alla och införde dem som följetong i sin tidning. Ty som hon själf säger: » solskenet lockar alltid, då de mörka skuggorna däremot stöta tillbaka. » Och det var ju naturligt, att man inte ville eller kunde erkänna, att den fattiga linnesömmerskan ägde någon särdeles förmåga. Sedan några år tillbaka är Elis Emil bosatt i Strängnäs, där jag helt nyligen haft nöjet att göra hennes bekantskap. Den gamla, hårdt pröfvade är nästan alltid bunden vid sina rum. » Jag bor i min gungstol, » brukar hon säga, och se ' n hon med en inbjudande gest visat den besökande plats i sin soffa, talar hon gärna om både gamla och nya tider. Intresserad af dagens alla frågor, yttrar hon sig i religion, i politik och sociala spörsmål med en nästan modern åskådning. I litteraturen håller hon dock, som de flesta af den generation, hon tillhör, strängt på idealet. Då jag kom att nämna några namn af den framskjutna naturalismen, blixtrade den gamla damens ögon af harm. » Min kära vän, » sade hon, » vi skola ej tala därom. » Och sedan tillade hon med sitt blida, älskliga leende: » Eller kanske Kan du b ä r a t a n k e n s k v a l, V a k a r du o c h m a n l i g t strider, Kanske molnet skall omsider V i k a från ditt ideal. jT, jS. " JVelhaven. det är så, att jag inte förstår det där moderna skrifsättet. » I onsdags tyllde, som sagdt, den gamla skriftställarinnan sitt åttionde år. Den flitiga hand, hvars nål tagit lika många styngn som penna steg, börjar känna ålderns trötthet efter ett långt arbetslif. Dock händer ännu någon gång, att hon lämnar ett litet bidrag till platstidningen.
Jag var öfverlygad att så förhöll sig, men då Hr von Hartmansdorff så bestämdt förklarade, att betänk, var återremitteradt; så nödgades jag begära ett certificat af proiocoliet. Då nu betänk. N:o 227 bör i sammanhang med inkomst-betänk, föredragas, och förevar, punkt just alden som med nämnda betänk, äger gemenskap; så anhåller jag, att lir Frih. o. Landtm, täcktes låta samma betänk, nu förekomma. Dervid får jag nämna, att fråga kan uppstå, huruvida några och femtio man af Bohus läns reg:te komma att åter uppsitta för att formera en cavalleri-sqvadron, hvarigenom minskning i vacance-spanmålen visserligen kommer att äga rum; men detta blir icke af den vigt, att det i någon väsendtlig mån kan rubba hvad R. o. Ad. kan antaga i följd af StatsUtsk:s förslag. Hr von Hartmansdorff: Del är möjligt, att jag irrar mig, på sätt Hr Ridd.Secret:n upplyst, och måhända blir betänk, andra gången bordlagdt; men i hvilkendera händelsen som helst kunde man vidtaga den utvägen, som Hr Rosenblad föreslagit, hvarigenom man icke lemnade denna punkt efter sig oafgjord. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt Gr. Horn föreslagit det StatsUtsk:s utlåt. N:o 227 nu skulle till afgörande företagas, men hemställde till Gr. Horn, huruvida det icke skulle leda lill samma ändamål, om R. o. Ad. beslutade, att häst-vacance-spanmålen från de afsuttna cavalleriregttena borde af StatsUtsk. beräknas i antal tunnor efter de beslut, som R. St. komme att fatta i anledn. af K. M:s skrifvelse och väckta motioner rör:de häst-vacance-afgiflens utgörande, och att detta antal tunnor spanmål sedan beräknades efter 5 r:dr 24 sk. b:co per tunna. Gr. Horn: Saken är af så ringa betydenhet, att jag ingalunda skall göra någon svårighet vid den åtgärd, som kan vidtagas; men jag får blott hemställa, om ej orsaken hvarföre betänk.
VICTOR. Ska' hinte falléra! Stig 'är på tjärtunna' 37 HANNA (stiger raskt upp på relingen och hoppar ombord). Så der ja! tusan, ser ni på bara! Fruntimmersfrämmande, och den som inte är rädd te' visa benen, inte! HULTING (som rest sig upp på ena armbagen). Åh Andra scenen. BOMAN. Välkommen DE FÖRRE. HANNA. hannars? hombord! 'Ur står det te' som frägar. 'Ur mår Boman sjelf? BOMAN. HANNA. KALLE. HANNA (tar honom i hand). Tack ANNA (skakar hand med henne). God dag, Hanna. Hå jo, det rifver håf. Tack för längesen! VICTOR. Jag ska' först hösa sumpen, hå göra hi hordning en smula hombord. KALLE HANNA. Nå Victor, ska' du inte opp nu då? (tar Hanna i hand). Guds fred vackert! Tack! fast händan hakterhut, Kalle. Men stick hinte för mycket på'na, hutan 'åll sumpen ve' sides litet, så sinkar 'an hinte farten. KALLE. Lägg BOMAN (lossar ändan). Lägg fast, var det, ja! (han tar ändan och går akterut öfver kajuttaket, der han försvinner på samma gång som båten med Victor sackar af akterut tills den är borta.) Nu kan du, Handers, gå ner hå göra fyr hå sätta på kaffepanna'! vars! (går till Hanna och tar henne i hand). Tack för sistens! ANDERS. Ja BOMAN (tar rodret). HANNA. Tack sjelf. (Anders går ned i kajutan. Hon vänder sig till Boman.) Hinte ska Boman ställa te' med något besvär för då går jag ner hi sumpen higen hå det på heviga momangen. ska' hen ju 'a hi halla fall, vet jag. Hanna hä' nog kaffe'ungrig, 'on. BOMAN. Kaffe 38 HULTING (för sig). ANNA. BOMAN. Nej, Ja, inte ska' jag säga nej. Ja, än undertecknad då? menar fäll Boman? jag...
Han skämtade muntert och tryckte deras händer till farväl. Då Mademoiselle de La Feuillade kom i vagnen, märkte Madame Junot, hur blek och ansträngd hon såg ut. Hon skrattade: — Åh, min vän — du är icke van vid stora verlden ännu! Hon rätade på sig med en sjuttonårig verldsdams hela öfverlägsenhet. Att en frukost så kan taga på dig! Edmée svarade icke. Hon knöt krampaktigt handen om den smala pappersbit, hon bar instucken i sin handske. Med Förste Konsulns hastiga, nästan oläsliga handskrift stod der: «Jag kommer i afton klockan elfva. Var beredd! Intet kan hindra mig». Inne i sitt sofrum, längst borta på gafveln af det gamla huset i Rue du Bac, satt Edmée de La Feuillade. Det var ett stort, gammaldags gemak med präktiga takmålningar af Boucher föreställande Aurora på sin gyllene char, omfladdrad af amoriner. Aurora liknade starkt hertiginnan af Châteauroux. Möblerna — de voro förresten ej särdeles många, tack vare revolutionens plundringar och «agiotage» — voro i praktfull Louis XV-stil med mycken förgyllning och öfverdrag i perlgrått, starkt glänsande siden. Väggarne, afdelade i fält, voro också perlgrå, sparsamt behängda med små taflor, mest sirliga herdestycken. Mellan fönsterna var en stor oval spegel med bred, gyllne ram — starkt snirklad; ofvantill pryddes den af ett par amoriner, som höllo en enorm, femuddig krona. Väggen midtemot upptogs af en bred himmelsäng, också starkt förgyld, draperad med ljusblått brokad. Edmée bar en slags hemmadrägt af gulaktigt, mjukt siden. Den föll löst öfver bröstet, som en tunika, och var blott sammanhållen på skuldrorna med stora kaméer. På fötterna hade hon ett par sandalaktiga brodequin’er. Öfver det vårdslöst uppsatta håret hade hon kastat en gammal praktfull point d’Angleterre, som hon fäst under hakan — à la Pompadour — så att den helt skylde hennes nakna hals.
Stockholm. Tryckt hos A. IlrviUmngs-Elskoilelt Memorial, .\':o SS. 1 Ank. till Exp. Utsk.^d. 1 September 1854, kl. 5 e. m. Memorial, i anledning af Riks-Standens olika beslut, angående grunderna för den blifvande Allmänna Bevillningen, föreskrifterna för deras tillämpning. Då Riks-Stånden, vid pröfningen af Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 4 angående grunderna för den blifvande Allmänna Bevillningen oell föreskrifterna för deras tillämpning, samt Utlåtande N:o 21 öfver de vid nämnde Betänkande gjorda anmärkningar, uti åtskilliga delar stadnat i skiljaktiga beslut, så får nu Utskottet, under anmälan, att dess, vid Betänkandet N:o 4 fogade förslag till Bevillnings-stadga, med de ändringar deruti, som nyssberörde Utlåtande innehåller och, hvad Usta Art. om personliga skyddsafgiften angår, endast med det i Betänkandet uttalade förbehåll, blifvit uti alla här nedan icke omförmälda delar af Rikets Ständer godkändt, afgifva förslag till såväl de olika beslutens sammanjemkande, som de voterings-propositioner, hvarefter, i fall sammanjemkning icke kan tillvägabringas, omröstning lärer komma att ske i förstärkt Statsutskott. Bevillningen af Embetsoch Tjenstcmäns samt Betjenles löner m. m. Utskottets, i anledning af tre Stånds åtcrremiss, uti Utlåtandet N:o 21 gjorda hemställan, att bevillningen af embetsoch tjenstemäns, samt betjentes löner m. m. måtte nedsättas till en tredjedel af hvad derför nu är stadgadt, oell /lik. liU Ä. tH. Pro*.
Den 5 September e. m. hvilket stort antal personer måste vara sysselsatte med dessa foror. Och alla dessa armar kunna sparas för jordbruket, om det nu ifrågasatta anslaget beviljas 1 Det måtte viii vara en vinst för landet, och penningarne således väl använda? Man har sagt att kostnadsförslaget är alltför dyrt; men efter hvad jag nogsamt liar mig bekant, betalas dagsverken i Norrbotten med 3 å 3 rdr 50 öre. Detta bevisar alt Kapten Schoug icke upptagit dagsverkena alltför dyrt, då han upptagit dem till endast 2 rdr 50 öre om dagen. Att Gelivara bolag bygger en jernväg, om förslaget går igenom, är naturligt; men att fästa ett sådant vilkor vid delta fosterländsla förslag som bar till syftemål att hjelpa en hel provins, dertill kan jag icke lemna min röst. Slutligen mäste vi besinna att Norrland bidragit med sin andel i jernvägarne för medlersta och södra Sverige, och då torde det väl icke vara för mycket att det nu begärda anslaget beviljas, sorn endast utgör |:delar al kostnaden. Längre vägar jag icke heller nu gå. utan anhåller att II. o. Ad., utan afseende å reservationerne, ville bifalla Stats-Utsk:ts förslag. Frih. af Schmidt, Georg: Efter den siste värde talarens sakrika anförande kan jag vara ganska kort. Jag instämmer med honom i hans anhållan om bifall till Stats-Utsk:ts förslag; och detta så mycket heldre, som jag anser att R. St:r — pä ett bättre sätt än det Frih. af Ugglas i sin reservation föreslagit — bör skydda det jordbruk, som börjar uppkomma i vår nordligaste provins. Under de sisla tre åren liar icke mindre än 13 å 14,000 tunnland jord utgjort föremål för jordbruksingeniörernas verksamhet; och jag vet att man der, 10 mil inom norra polcirkeln, skördat råg, som vägde 14 lisp. Annu 10 mil nordligare, eller vid Enontekis, har man skördat korn; och jag hemställer då, om det icke är allt skäl att bidraga till Luleå elfs kanalisering, hvilken jag äfven med min röst ämnar understödja. Frih. af Ugglas:
Den skiljde sig emedlertid icke mycket från det af Hr Huss framställda förslag, och jag kan således, utan förebråelse för bristande följdrighet, nu, då vi äro ställda i valet mellan endast de begge alternativerna, Utsk:ts Utlåt. N:o75och R. 0. Ad:s vid behandling af Utlåt:t N:o 39 fattade beslut, ej annat än sluta mig till hvad Höglofl. Ståndet för sin del omfattat och beslutit. En befogad anmärkning är emot dess uppställning gjord i afseende derå, att åt qvinna inrymts ett försteg Den 19 April. 331 framför nian, beträffande kompetens lill lärarebefattning, men jag förmodar alt olägenhet deraf skall i det praktiska undvikas dymedelst, att bon endast i de fall, der alldeles öfvervägande fallenhet för lärarekallet bos benne uppenharar sig, blifver hugnad med en plats, dertill hugade och skickliga medsökande af mankön ej lära uraktlåta att sig anmäla, och dertill de kunna förete tillräckliga meriter. Gr. Björnstjerna har trott sig finna någon för mycken skämtsamhet i mitt förra anförande uti ett så vigtigt ämne, men äfven orri så vöre, att några lekande bilder synts på ytan af mitt betraktelsesätt framträda, vågar jag dock heligt försäkra, att djupt allvar herrskar på bottnen af min åsyftan, att bereda qvinnans sanna bästa; jag läflar deri upprigtig! med den ädle Grefven och med Utsk.ts majoritet; tillika vill jag, lika med Gr.
Jo, jo våran Vanny blir doktorinna, hon. Doktorinna Sprooper. Doktor Broberg! utropade Fanny förvånad. Kommer doktor Broberg hit? Huru vet mor det? frågade Fanny på finska. Alltid går du på med din finska och kallar mig »äiti», fast jag tusen gånger sagt dig att vi äro bättre folk och inte pigor och drängar. Huru jag vet? hon afbröt sig och steg litet bakåt för att se om det hade lyckats henne att få gardinerna lagda i likadana veck som de, hvilka syntes i kommerserådets fönster på andra sidan gatan. Ja, huru jag vet. Doktorn sade det själf åt pappa, när pappa träffade honom hos Vellmans herrskap. Fannys hjärta krympte ihop. Bad pappa honom komma? Jo, så brukar man. Men hvarför? Ack hvarför? Så du bråkar! Pappa, skall jag säga dig, är handelsman och inte någon hökare bakom disken och kan be en doktor till sig precis lika bra som Vellmans. Men han är ju inte alls bekant och har aldrig varit hos oss. Hvad gör det. Han kommer nu första gången. Du säger att han inte är bekant. Nå pappa har ju sett honom hos Vellmans i går. Hörde du inte? Första gången hade han bort komma själf, objuden. Prata inte råsk. Om pappa inte ber honom, kommer han naturligtvis inte. Där ser du nu Rika, sade modern på finska, vänd till pigan, hvad sade jag? Inte är det häller henne i smaken. En märkvärdig flicka, hon förstår inte sitt eget bästa. Ni är ju riktigt fjollig, fröken Vanny, sade Rika och skrattade, där hon låg på alla fyra vid kakelugnen och torkade golfvet. Er pappa skaffar er friare, och ni Fanny hörde inte mera, ty hon skyndade bort i sitt rum. Det ville alls inte gå att läsa den dagen. Tre, fyra gånger gick hon igenom samma sida utan att förstå hvad den innehöll. Slutligen fälde hon boken i sin famn och lät blicken glida ut genom fönstret. Man forslade varor till gården, fadern stod i magasinsdörren och tog emot dem. Karlarna krökte sig djupt under de tunga mjölsäckarna. Fanny kände en svidande smärta i bröstet, samma känsla, hvilken redan i barndomen kommit henne att vrida sig likt en mask på metkroken.
"Så kan du vederqvicka dig med dem, när barnen gått det behöfs nog; och då du så sitter och sjunger, tänker du på din vän." "För att aldrig ha ledsamt hvad herrn är god!" "Hör på, Nanny: kalla mig Gottlieb, och icke herre du förstår väl att när man är vänner, så..." "Tack, herr Gottlieb hvillket vackert namn... Men nu blir det sent på qvällen..." Nanny, som fruktade att Magda skulle komma ut och ropa henne, steg upp och gaf till afsked handen åt den unge mannen. Jagten. Följande morgon, något före den tid, då Calle, efter välbeställd öfversigt hemma, gaf sig å väg till granngården man torde erinra sig att en af grann-mororna begärt att få låna Calle, medan hon sjelf var frånvarande således något före den tid, då Calle, smågnolande på en visa, som han sjelf gjort, med långa steg klef öfver stättor och diken, hade patron Fabian af sin ömma hälft blifvit uppväckt med erinran att det var hans jagtdag. Sömnig och i alla afseenden obenägen att lemna bäddens mjuka beqvämlighet för att i stället njuta af den fuktiga morgonluften och fågelsången, halfmumlade han med all den hängifna ömhet, som en dylik obenägenhet kunde ingifva: "Dyra Ulgenie!" Men Ulgenie var icke sinnad att låta beveka sig ens af dessa en öm känslans lockande toner. "Fabian", sade hon och gaf honom en knuff i sidan, "du somnar ju igen... Se så, geschvindt nu! Jag har låtit sätta jagtstöflarna i ordning, och på stolen der ligger jagtklädningen jag vet att jag låtit göra den sådan att du icke förkyler dig." "Ljufva, töta Ultenie!" Den älskvärda makan lyssnade småleende, och derest icke de trenne smekorden blifvit uttalade midt i en olycksalig gäspning, kan ingen veta huruvida detta kapitel fått någon fortsättning.
Finnes, vid utredning af det afträdda boet, öfverskott sedan bevakad gäld betald är; det höre arfvinge, make eller testamentstagare till. § 28. Sterbhusdelegare, som afträdd egendom tillträdt efter hvad i 6 och 10 §§ sägs, vare ej pligtig att för den egendom göra reda för andra sterbhusdelegare än dem, som voro omyndiga den lid, då egendomen tillträddes, eller af laga förfall hindrade att före nämnda tid sin rätt bevaka: testamentstagare, som fått sig tillagd viss egendom eller visst belopp i penningar, så ock efterlefvande make, som till undansluftande af egendom berättigad är, håfve dock emot den, som tillträdde, samma rätt, som de emot sterbhuset egt, om boet ej afträdt blifvit. Yppas, efter sådant egendomstilllräde, någon förut okänd tillgång; deri njute alla sterbhusdelegare laga rätt. Bih. till B. St. Suppl. 16 122 Expeditions(J tuko t tets Förslag till underd. Skrifvelse N:o i 93. § 29. Fråga huruvida efterlefvande make eller arfvinge må tillgodonjuta sådan befrielse från gäld, hvarom i 16 och 17 §§ förmäles, varde pröfvad, då påslående om gäldens betalning emot dem väckes. § 30. Utan hinder af urarfvagörelse, må, der någon sterbhusdelegare det äskar, årsstämning, såsom särskildt är stadgadt, ä boets borgenärer utfärdas. Denna Förordning skall icke blifva gällande i de mål, som göras anhängiga före utgången af December månad nästkommande är. (Året efter det, hvarunder Förordningen utfärdas.) Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 25 Okt. t860. Presle-Ståndet den 26 Borgare-Ståndet den 26 Bonde-Ståndet den 26 Rikets Stärtders underdåniga Skrifvelse, angående revision af och ändring uti gällande lag och författningar rörande utsökning sväsendet. (Lag-Utskottets Betänkande N:o 68.) S. A. K.
Riksdags-Ordningen, angående behandlingen af frågor om än dring i Grundlagarne; 7:o Antogs förslaget till tillägg i 59 § Regerings-Fornien och 27 § 1 mom. Riksdags-Ordningen, angående propositionen om Stats-verkets tillstånd och behof; 8:o Antogs förslaget till ändring i 69 § Regerings-Fornien, angående be handlingen af Stats-Utskottets betänkanden i vissa frågor; 9:o Antogs förslaget till ändring af 11 och 14 §§ Riksdags-Ordningen, angående städernas representation; 10:o Beslöt Ridderskapet och Adeln att, för den händelse att nästförutnämnde förslag, angående städernas representations-rätt, af ett eller annat Riksstånd eller ock af Konungen, ej varder godkändt, antaga förslaget till ändring i 14 § Riksdags-Ordningen, angående representations-rättigheten för Stockholm; H:o Antogs förslaget till ändring i 11 och 15 §§ Riksdags-Ordningen, angående förrättande af riksdagsmannaval för Bonde-Ståndet; 12:o Antogs förslaget till ändring af 52 § Regerings-Fornien och 24 § Riksdags-Ordningen, angående tillförordnandet af Bonde-Ståndets sekreterare; 13:o Förkastades förslaget til! ändring i 39 § Riksdags-Ordningen, angående val af ordförande i Utskott och andra Rikets Ständers delegationer; 14:o Antogs förslaget till tillägg vid 46 § Riksdags-Ordningen, angående sammanträde af Riks-stånden för gemensamma öfverläggningar, äfvensom, i sam manhang dermed, till ändring i 110 § Regerings-Formen samt 48 och 78 §§ Riksdags-Ordningen; 15:o Antogs förslaget till ändring i 68 § Riksdags-Ordningen, angående tiden för revisionerna af Stats-verkets, Bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning; 16:o Antogs förslaget till tillägg i 109 § Regerings-Formen och 80 § Riksdags-Ordningen, angående uppskof i riksdag. Frän Höge. Presle-Ståndet. S. D.
En annan Ledamot har yttrat: ”Allt Silfver, som för nya Sedlar uppköpes efter 128 skillingars cours, befrämjar egentligen icke realisationen, om den skall ske efter samma cours; ty hvartill gagnar det uppköpta Silfret då man ger ut nya Sedlar till samma belopp? Blott det Silfver, som köpes till lägre pris eller för Bankens vinst, och således utan Sedelstockens motsvarande förökning, befrämjar i sjelfva ver - 14 Banco~\Jt skot tets Betänkande. A!:o 6. ket realisationen genom Banco-fondens förstärkning i förhållande till Sedelstocken. Man motverkar deremot realisationen och blottställer sig för vådliga följder, om man begagnar en tilläfventyrs hastigt öfvergående conjunctur, att samla Silfver mot utgifvande af nya Sedlar. På sådant sätt skulle man genom Sedelstockens förökning endast ytterligare förringa myntvärdet, och man skulle kunna för nya Sedlar köpa Silfver så länge alt man slutligen nödgas realisera efter 144 skillings cours. För att kunna förena dessa så stridiga åsigter, torde den erinran göra tillfyllest att Banco-Verkets, lika som hvarje enskild persons ; financiela ställning kan och bör betraktas under tvänne hufvudsakliga förhållanden , hvilka ej nödvändigt af hvarandra bero ; det ena, dess förmögenhet och soliditet på det hela , det andra, dess förmåga att vid anfordran contantinlösa sina utelöpande skuldsedlar. Soliditeten på det hela kan, såsom ganska rigligt blifvit insedt och anmärkt, ej vinna på andra Silfverköp än de som ske , endera till serdeles förmonligt pris, eller med användande af sådana förut förvärfvade fonder, som eljest skolat antingen amorteras eller utan ersättning bortskänkas. Likgiltigt kan Banco-XJtskotfets Betänkande.
Kollegium nu utsatte tiden för valförrätlninsiarnes hållande, så visar det siy emedlertid, vid närmare gransk O D o ning af förhållanderne, att valen utaf bruksägarnes Riksdagsfullmäktige till den i November detta år blifvande riksdagen likafullt komma alt verkställas längre tid före sjelfva riksdagen, än som någonsin tillförne varit händelsen vid urtima eller lagtima riksdagar alltsedan år 1830, då representationsrätt inom Borgare-Ståndet först tillerkändes bergverkens ägare. Ty år 1834 börjades riksdagen den 15 Januari, och uti Kongl. Kollegii kungörelse om valen, utfärdad den 26 November 1833, hade valdagen blifvit utsatt till den 4 Januari 1834, eller 41 dagar före riksdagen: till 1840 års lagtima riksdag, hvilken begynles den 14 Januari, utgafs kungörelsen angående valförrätillingarne den 22 Oktober 1839, och var valdagen deri utsatt till den 3 derpäfoljde December, eller 41 dagar före sjelfva riksdagen; till 1844 års riksdag åter, som börjades den 11 Juli, hade bergshruks-ägarnes riksdagsmannaval, genom kungörelse af den 25 Maj, blifvit utsatte alt verkställas elen 21 Juni och således 20 dagar före Rikets Ständers sammanträdande; men för innevarande års lagtima riksdag, hvilken är bestämd att taga sin början den 15 November, utsätter Kongl. Kollegii kungörelse af den 31 sistlidne Augusti valdagen till den 30 innevarande September, eller 45 dagar föra den blifvande riksdagen, Stockholm den 13 September 1847. D. V. Tribler. F. A. Berndes. Adolf Hallgren. /,. Akerberg. 8 Bil. till R. St. Justitie-ombuds mans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. Ank. den 27 Oktober 1847. Till Rikets Ständers Herr Justitie-ombudsman!
En vid Trollhättan för 60 å 70 barn, inrättad och underhållen på Trollhätte slussverksboiags bekostnad; En uti Mellby pastorat, grundad på betydligt anslag af egaren till Kobergs säteri, Friherre N. A. Silfversköld; En uti Skallsjö socken af Wädtle härad för 150 barn, med husrum för en del af barnen, grundlagd och i allo bekostad af egaren tili Nääs säteri P. W. Berg, sorn äfven aflönar läraren; En vid Upperuds bruk i Nordahl» härad, hvilken underhålles i godt stånd och till betydlig omfattning på bruks-bolagets bekostnad; En vid Billingsforss bruk i Wedbo härad, inrättad och underhållen af samma bruks-bolag; En vid Bäckaforss, äfven i Wedbo härad, hvilken är inrättad och underhålles af bruksegaren C. F. Waern på Baldersnäs, samt t vänne vid Hvitlanda och Liseforss bruk i Tossbo härad, hvilka begge blifvit inrättade och underhållas genom bruksegaren M. Sahlins försorg. För öfrigt finnas skolor inrättade uti Sätilla Pastorat af Marks härad, den genom donation tillkomne så kallade Sä thel nisk a skolan, som kan jemföras med lägre Apologist-skolor, och der 50 å 60 barn undervisas af 2:ne lärare samt njuta Lill en del underhåll under skolgången; uti Istorps pastorat, samma härad, en på af aflidne Häradsskrifvare!! Frölich donerad betydlig fond grundad, nyligen organiserad folkskola; uti Frendeforss pastorat af Sundahls härad, en catechet-skola med ordinarie lärare, sorn lönas af församlingen; uti Wassända, Gerdhems och Björke socknar af Wäne härad, uti Fuxerna och Forss socknar af Flundre härad samt Örby och Kinnarumma socknar af Marks härad, äfvensom på ett eller annat ställe dessutom, vanliga barnskolor, dervid iärarne lonas af församlingarne.