Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedd i morgonsolens strålar, är denna tafla, bland de många sköna Stockholm erbjuder, otvifvelaktigt den skönaste; sedd i verkligheten, efter att i tjugu år hafva lefvat för inbillningen, lefvat ett föremål för kärlek och längtan – sedd med ögon, som öfverallt uppspanade kära minnen, de renaste och käraste menniskan eger, var det väl underligt, att dess åsyn mer än vanligt upprörde en själ, som i lifvets bråk och strid haft föga tid och ro att låta milda intryck råda? Knappt hade jag fått mina effekter under tak, förrän jag med en häftighet, som skulle ett par armar varit beredda att sträckas emot mig, ett älskande hjerta klappat af väntan att tryckas mot mitt, hastade ut åt söder. – Vid gåendet öfver skeppsbron anmärkte jag, att endast slottet bibehållit sin förra storlek, men att de öfriga husen synbarligen krympt något ihop och icke mera sågo ut som palats, samt att gränderna till österlånggatan förlorat mycket af sin dystra och förskräckande egenskap. Gröna gången kände min näsa verkligen igen, men svafvelstickssäljerskan vid slussen var borta. Mig veterligen finnes numera, sedan fosfor-elddonen kommit i bruk, blott en enda sådan. Hon sitter i kåkbrinken, och jag går ofta den vägen, för att få ge henne en slant. Täckaste läsarinna, gör så med! Svafvelstickorna kan du begagna på dina ögonlock, då boken gör dig sömnig. Det fröjdade mig att röda och blå slussarne ännu lefde, ehuru det, sanningen att säga, vore mera skäl deri, att den röda vore gul, dock ännu mera deruti, att det röda gardet, andra lifgardet, vore blått, d. ä. hade ljust blåa revärer. Åtminstone föreföll mig den röda kragen här obekant, då jag kom till södermalmstorg. I förbigående tittade jag in genom en port i schönborgska huset – det hade också blifvit orimligt lågt – för att få se den babyloniska trädgården, som sväfvade i luften – öfver en hop vedbodar, och till hvilken man kommer öfver en brygga ur andra våningen.
Beträffande tiden och sättet för en så beskadad reglerings tillvägabringa!!- de, så anse Comiterade verkställigheten icke böra ifrågakomma förr, än de nya Jordeböckerne blifvit upprättade, enär angelägenheten fordrar, ej mindre att detta arbete utföres af de personer, hvilkas egna anteckningar om de sedan förra Jordebokens uppgörande limade förändringar skola dervid ligga till grund, och som äfven böra om förhållanderne inom Fögderierne ega närmare kännedom, än ock att för förstnämnde serdeles vidlyftiga arbete kan påräknas hela den nuvarande Iläradsskrifvare-personalen. En annan omständighet, som äfven synes böra komma i väsendtligt öfvervägande, är, att de nuvarande Häradsskrifvarne, som äro med Fullmagter lörsedde, icke, emot sin vilja, kunna förflyttas till så beskaffad tjenstgöring, sorn nu är i fråga, samt att derföre måste tillses, huru förändringen, utan deras förnärmande eller Statens betungande med ökade utgifter för pensioner, må kunna verkställas. Med afseende å dessa omständigheter anse derföre Comiterade lämpligast vara: att med förändringens utförande i hvarje serskildt
Utskottets förslag innefattade en billig medelväg, i det gemenskapen dels, i stället att förut utgöra dessa dagsverken på egen kost, borde åtnjuta kost af Pastor, dels kunde befria sig ifrån dem alla genom lösen endast för två; att Markegången förmodligen icke vore så hög i någon Province, att härvid kunde blifva fråga om 1 R:dr Banco; men, om äfven så vore, borde anmärkas, att, t. ex. i Skåne uppginge gemenskapens afgifter till Pastor vida öfver sistnämnde belopp ; att den framställde jemförelsen emellan gemenskapen och torpare, samt lämpligheten af en lika dagsverks-skyldighet för dem, egentligen ej hörde till förevarande fråga, som endast anginge rättelse i en gällende Författning; samt att, om gemenskapens dagsverks-skyldighet i åtskillige orter ej blifvit utgjord, vore sådant ett undantag från det lagliga förhållandet och kunde ändras, så snart en Pastor funne för godt att derpå yrka. b) Inom Hedervärda Bonde-Ständet, hvarest Nils Strindlund från Westernorrland, Anders Danielsson från Elfsborgs Län, Johan Bengtsson från Westernorrland med flere af Ståndets ledamöter, under uppräknande af de olika sätt, hvarpå gemenskapens dagsverks-skyldighet till Pastor, i följd af häfdvunnen vana eller serskilde öfverenskommelser, i orterne ut - i Allm. Besv. och Oeconomie-Utskoltets Utlåtande N-o Q~J. går, och hvilket jemväl i Betänkandet blifvit af Utskottet anmärkt, bestridt antagandet al Utskottets förslag, angående bestämde grunder för dagsverks-skyldighetens utgörande, såsom i mångå fall medförande en flerdubbel tillökning uti gemenskapens bidrag till Presterskapets aflöning, samt yrkat, att det måtte förblifva vid hvad förr varit vanligt, eller hädanefter genom conventioner kunde blifva stadgadt; hvaremot Nils Månsson från Malmöhus Län yttrat sig för bifall till betänkandet. Efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, får Utskottet vördsamt anföra, att Utskottet anser anmärkningarne inom Höglofl.
Derföre är det ock, efter min förmening, oriktigt att antaga ett så högt pris, att det uti verkligheten förmodligen kommer att understigas. Förut har, på sätt R. o. Ad. väl vet, det allmänna priset i statsreglertn varit beräknadt till 5 rrdr tunnan. Att nu på en gång höja det med i r:dr, utan att spanmålsprisen i det liela stegrats, synes mig oriktigt. När spanmålsprisen stå ungefärligen på samma punkt, som förut, icke högre om ej lägre, så är det väl skäl att äfven hålla sig närmare det gamla statspriset. På grund af de medelvärden StatsUtsk:s beräkning för de 5 sista åren utvisar, tillstyrker jag, att R. o. Ad. måtte bestämma statspriset till 5£ r:dr tunnan, hvarefter StatsUtsk., som ej uppgifvit tunnetalet, sedan får uträkna och utföra penningebeloppet så väl för denna, som öfriga spanmålsposter; ty hvad R. o. Ad. här vid den första punkten besluter bör naturligtvis gälla äfven för de öfriga. Frih. Cederström: Jag begärde ordet i anledn. af Gr, Anckarsvärds begäran om bifall till StalsUtskts betänk., och får dervid anmärka, att Grefven ej synes mig hafva anfört något skäl för den beräkning efter 5 års medium, hvarigenom Utsk. kommit till detta höga belopp. I afseende på hvad Hr von Hartmansdorff anfört, får jag väl medgifva, att spanrnålen något ingrediera!- uti den förhöjda summan, men ej ensam; ty den högre markegången de tvänne sednaste åren har äfven verkat på persedelräntorna, och detta har äfven ingått i beräkningen. I öfrigt förekommer frågan om spanmålspriset i den andra punkten. Det är der som afradsspanmålen förekommer, och der torde bestämmelsen af spanmålspriset lämpligast böra afgöias; men då här uti den första punkten fråga ej kan blifva om annat, än huruvida en beräkningsgrund, tagen efter de 5 sista årens markegång, bör antagas vara säker, och då skilnaden emellan Utsk:s beräkning och den af K.
Vid 3:dje mom. hvarunder alla uppförde mål ansågos af pluraliteten vara af juridisk natur, blefvo emot beslutet, i hvad detsamma beträffade de under litt. a) omnämnde uppodlingar å de under bruk till skatte försålde hemman, reservationer anförda af Herr Friherren och Ordföranden , Herr Öfversten Lefrén samt Herr Biskopen Doctor Wallenberg; hvarjemte Herr Fnherren och Ordföranden i afseende å de ärender hvarom under Litt. b) och c) nämnes, förbehöll, att vattenuppdämnings - frågor må af Förvaltningsverken handläggas, samt att, för prof. ning af skiftesmål , egodelnings-iälter blifva inrättade. Vidkommande 6:ie Titeln, der de i i:sta mom. upptagne brottmål, som lör närvarande behandlas af Bergs*Collegium, ansetts -af pluraliteten böra i judiciel väg upptagas $ sa ansåg Herr Frilierren och Ordföranden nödigt, att i den domstol, som skulle hmd* lägga sådana mål , dertill insigt i bergshandteringen erfordras , personer med sakkännedom matte finnas , ibland hvilka mål Herr Friherren j synnerhet ville räkna dem, om hvilka Litt. b) handlar, eller anklagelser mot bergsarbetare för det de förfara, förslösa eljer genom oskicklighet i arbetet förderfva deras husbönders tillhörigheter, oqh de under Litt, c) omnämnde anklagelser för sågars pritta begagnande, för olofligt öfversmide m. m. Hvad derefter angick ^:dra morn. af denna titel , eller i afseende på de under Commerce-Collegiurn hörande brottmål, hvilka alla af pluraliteten ansågos kunna till domstolarne hänvisas , reserverade sig emot beslutet?
Schmidt, Friherre Carl Johan Georg, yttrande. Schwerin, Friherre Carl Julius von, yttrande. III. 134. Secreta Ulskotts-rummen, angående uplåtande deraf till begagnande af Fosterländska föreningen. ( 108 ) Sedelmynt: om utsållande af belöning för prof på förbältradt sådant. II. II. 184. IV. B. 217. A. 396. Sedelskrifning: angående ersättning till Banko-Koramissarierne Munthe och Murray för minskad inkomst deraf. Se Ersäilning. Sedlar: angående väckta förslag om dels utgifning från Banken af sådane å 1 Riksdaler banko och dels prägling af silfvermynt å 16 skilling riksgäld och 4 skilling banko. V. B. 284, 291, 458. A. 471. VI. E. 125. — om ulgifvande i allmänna rörelsen af det i Banken qvarvarande förråd af sedlar å 14 och 10 skillingar kopparmynt. III. B. 272, 325. A. 338. — om ålerutgifvande från Banken af sedlar a 16, 12 och 8 skillingar. lil. B. 272. A. 338. Serafimer-Lazareltet i Stockholm, anslag för. Se llufvudlitel, Åttonde. Seth, Grefve Bror von, yttrande. I. 156. Silfverberg, Magnus Didrik, yttrande. IX. 502. Silfvermynt: om ny prägel å silfvermynt, som understiga 32 skillingar banko. VIII. B. 468, 478. A. 519. — om prägling deraf å 16 skillingar riksgälds och 4 skilling banko. V. B. 284, 291, 458. A. 471. VI. E. 125. Silfverstolpe, Fredrik Otto, yttranden. II. 192. Silfverstolpe, Fredrik Otto, om befrielse från begrafuingshjelps aftjenande. Se Hufvudtitel, Nionde.
Sedan härefter Hr Frih. o. Ordf:den framställt, att enl. hans upfattning Ilr Lagerstråle väl medgifvit att frågan om hans sednare anmärkn. må upskjutas tills 21 § förekommer, men icke afstått från sin på den första anmärkn:n grundade begäran om återremiss, och deremot Gr. Sparre yrkat bifall å förev:de g, yttrade Hr Lagerstråle: Den första af mig gjorda anmärkn. ang:de räntan på Banksedel som blifvit vägrad till inlösen uptogs icke af Gr. Sparre till besvarande. Gr. Sparre: Jag trodde, att begge de af Hr Lagerstråle framställda anmärkmne egentligen afsågo konkurser, och med afs:de på räntan i konkurser är stadgadt i 21 §, hvarföre jag trodde mig kunna upskjuta besvarandet af dessa anmärkn:r tills vi komma till denna §. 312 Den 13 December e. m. Hr Lagerstråle: Min anmärkn. med afs:de på räntan gällde icke egentligen det fall då en Bank gör konkurs, utan det fall då han ställes under utredning. Gr. Sparre: Jag ber blott att få anmärka, att 21 g handlar icke blott om konkurser, utan äfven om annan uplösning. Efter nu särskildt i afs:de på l:sta mom. af 16 § framstälde propos:r förut till bifall, hvarvid ropades blandade Ja och Nej, och sedan till återremiss, hvarvid ropades starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade Hr Frih. o. Ordkden det han ansåg den sednare propos:n besvarad med öfvervägande Ja. Sednare mom. aGdenna § bifölls. §§ 17, 18 och 19. Dessa §§ biföllos. g 20. Hr Lagerstråle: I denna § synes visserligen det allmännas rätt vara tein!igen betryggad, men man har icke tänkt sig det förhållandet att större delen af Bankens fordringar kunna innestå i konkurser. I sådant fall komma naturligtvis Bankens räkenskaper icke alt utvisa förlust för Banken förr än alla dessa konkurser blifvit utredda.
4:0 RiddarhuS-Fiscalen ar derjemte sä wäl R»d<s darhns-Castans som de öfrige under Riddarhus-Directionens wärd stäende Castors Ombudsman och äligger, att enligt hwad Utlänings-RegleMentet innehåller, bewaka desta Eastors och Fonders rätt, utföra de rättegångar som dermed gemenskap äga, bewaka Inteckningar och Fordringar, gransta och med sitt skrifteliga yttrande jemte Kammererare» päkeckna alla Läne-Documenter innan de i Directionen föredragas och Län dera bewiljas, utkräftva räntor och intresten, vm de uteblifwa, samt gä Riddarhus - Directionen tillhanda wid Juridiska frägor, som der kunna upkomma och till dest Utlåtande remitteras; och bör i sadant afseende ett rum ä Riddarhuset för honom utses till Fiscals-Contvir, hwarest han äger att förty ara alla till honom remitterade Handlingar, samt åligger honom att öfwer alla Remister och anförtrodda göromäl föra wederbörligt Diarium, Med an, teckning hwad i hivar och en sak bliswit tillgjordt och huru den blifwit afslutad och wid hwarje ärs stut till Riddarhus-Directionen häröfwer med berättelse inkomma. 5:0 Derjemte äligger honom att till »verkställighet befordra och, enar sä fordras, wid behörigt forum beifra hwad dels genom Kongl. Bref och Författningar, dels genom Ridderstapcts och Adels beslut kan wara till StändstS och Riddarhusets bästa stad» gadt och förestriftvit. s-y Den 14 Lebruani. När frågor som angä Ridderstapets och Adelns privilegier in Pleno förekomma, bör allid innan frägan afgöres, Ridvarhus-Fiscalen deröfwer höras och med strifteligr ullätande inkomma. §. '7. Riddarhus
Huru sant är icke ordspråket: “ det är en dålig vind, som icke blåser fördelaktigt för någon. “ De krig hvilka icke alls * berörde England bidrogo att göra pressen rik och mäktig. Amerikanska kriget gjorde mycket till, det europeiska år 1866 gjorde mera, men 1870 års krig mest samt införde en utsträckning äf telegraf-kommunikation, som ännu i dag utgör pressens stolthet och ära. Den engelska pressen är både fri och mäktig, och den är mäktig emedan den är fri. En engelsk tidning kan skrifva hvad den behagar, den är fullkomligt obehindrad, pressförföljelser från styrelsens sida äro nästan okända. - När de någon gång inträffa finner man att de hafva företagits af undfallenhet för någon främmande regering, hvilken uppdragit sitt sändebud att fordra åtal, då någon hypersensibel ömtålighet blifvit stött af engelsk frispråkighet och uppriktighet. Dylika förföljelser äro emellertid mycket sällsynta och då de förekomma äro de blott en fars, enär tidningsutgifvaren, i fall han blir dömd, fälles att böta en bagatell och alla skratta åt hela affären. Anklagelse för “ hädelse * “ inträffar visserligen också någon gång, men då väckes densamma af enskild person, som fast uppmärksamhet vid de brottsliga uttrycken. Åtal för smädelser förekomma oftare, men dessa utgå icke från regeringen utan väckas och fullföljas uteslutande på den eller de personers bekostnad, hvilka anse sig angripna. Under dylika fria och lyckliga vilkor, är det ej underligt att den “ fjerde statsmakten “ är en makt i staten, icke endast utanför parlamentet, men i senare tider äfven i sjelfvä underhuset. Bland dem, som under de senaste tio åren valts till medlemmar af detta hus äro många gentlemen of the press, af hvilka några hafva utmärkt sig både i debatten och i rikets tjenst. Den engelska tidningspressens historia återstår ännu att skrifva och mycket intressant skall den blifva, då den är färdig, alldenstund denna historia kommer att tala om gerningar utförda af män, hvilka i många fall varit utmärkta genom hög public spirit och sällsynta medborgerliga dygder.
Departements-chefen redogjort för hvad ofvan omförmälda jemte öfriga till målet hörande handlingar iunehöllo, anförde Herr Departements-chefen i underdånighet: »Då jag nu går att yttra mig öfver de särskilda frågor angående hushållningen med de Norrländska skogarne, hvilka blifvit i ett sammanhang föredragna, måste jag till en början angifva det mål sorn, enligt mitt omdöme, bör i detta hänseende hufvudsakligen åsyftas. Så väl Rikets Ständers förnyade underdåniga framställningar i ämnet, som Skogsstyrelsens underdåniga utlåtanden och förslag grunda sig sammanstämmande på åsigten, att de Norrländska skogarnes bevarande undan vanvård och förstöring är af största vigt icke allenast i klimatiskt utan äfven i ekonomiskt hänseende, och att Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 54. 11 det för närvarande ej ovanliga missbruket af nybyggesväsendet såsom endast ett medel att åtkomma skog för afverkning påkallar verksamma åtgärder tili förebyggande af skogssköQing. Hvad åter betraffar de särskilda anmärkningar, som emot Rikets Ständers vid sisthållna riksdag fattade beslut i ämnet blifvit af innevSnarne i åtskilliga Norrländska orter inför Eders Kongl. !V!aj:t framställda, så afse dessa uteslutande angelägenheten af landets uppodling och faran af alltför stora inskränkningar i nybyggesväsendet. Skogsvården och kolonisationen hafva derigenom blifvit ställda i en motsats till hvarandra, som, efter mitt omdöme, i verkligheten icke förefinnes. En rationel behandling af skogarne, hvartill i främsta rummet hör, att skogens alster i behörig ordning skördas och realiseras, förutsätter nemligen tillgång på arbetskraft, och skogshushållningen bör derföre i sitt eget intresse befordra landets bebyggande och uppodling. Å andra sidan har erfarenheten lärt, att, i anseende till klimatets hårdhet och mångenstädes äfven jordmånens magra beskaffenhet, de nordliga länens innevånare icke med säkerhet kunna hafva sin utkomst uteslutande af jordbruket, utan att åt dem äfven måste bevaras en fortfarande biförtjenst af skogsafverkningen och det arbete en ordnad skogsvård samt trävaruförädling allt fortfarande bör lemna.
Annerstedt, rice Talman, Biskop i Strengnäs Stift. L. S. Wilh. Flensburg, Biskop i Lunds Stift. L. S. « A. F. Beckman, Biskop i Hernösand. L. S. H. G. Lindgren, Th. D:r, Prof. Contractsprost, Kyrkoherde i Tierp, C. K. N. O. 95 N:o 2259. G. D. af Wåhlberg. l. s. ö N:o 2272. Herr v. Diedrichs. Fullmäktig C. B. Lilliehöök. L. s. N:o 2285. Ferd. af Klintberg. Herr Ekströmer. Fullmäktig Mauritz Lewenhaupt. Im. Fåhraeus. L. s. N:o 2322. Sandströmer. Magnus Huss. tu ägnar: H. Reuterdahl. Statman. L. S. E. G. Bring, Biskop i Linköpings Stift. Gust. Dan. Björck, Biskop i Götheborgs Stift. L. S. L. A. Anjou, Biskop i Wisby Stift. L. S. Carl Fr. Björckman, Th. Doctor, Prost och Kyrkoherde i Simtuna och Altuna, L. N. O. H. G. Hultman, Biskop i Wexiö Stift. L. S. A. N. Sundberg, Biskop i Carlstads Stift. L. S. C. M. Fallenius, Pastor Primarius i Stockholm. L. S. J. P. Westin, Contractsprost, Kyrkoherde i Fasterna församling af Erkestiftet. Joh. Er. Ekelundh, Kyrkoherde i Hudiksvalls stadsoch Idenors landsförsamlingar af Erkestiftet, Theol. Cand. L. N. O. E. R. Wahrenberg, Kongl. Hofpredikant, Kyrkoherde i Tillinge och Svinnegarns församlingar af Erkestiftet, Theol. Cand. 1. S. Sigurd Ribbing, Philosophie Professor vidUpsala Kongl.
J a g tror sj#lf att jag Ilar mhingeii att tacka därför, ty den verkar s i godt på, sinnet och man vet liur mycket inflytande det liar öfver kroppen. J a g var så efterlängtad här lieinnia, att jag riktigt var glad att jag ej låtit öfvertala mig att stanna kvar. De äro bra sniilla emot mig liär hemma och jag har allting mycket battre an jag förtjänat, också ar jag mycket nöjd. Hur harligt det ar nar solen skiner sk varmt och klart ned på den friska, nya grönskan! Ja, jag tycker till och ined att den stora, fria naturen försona-r en med tanken p % sin egen undergång och död; det ar dock skönt att veta det allt hvad man älskar skall öfverlefva en och sprida glädje till koinmande slakten. Det ar godt att veta att allt skall gå framåt, och att m a n icke lämnar tomruin nar nian går bort. Man kan f % hvila .utan att någon därför anklagar en eller blir lidande. Men lifvet är vackert! God natt nu. Skrif snart! Trots den bittra kritik son1 hennes första litterära försök iiiiderkastats, e; j minst af henne sjalf, tyckes hon f r h detta ar vaknat till niera klarhet om livartåt lieniies anlag verkligen iiro riktade, livilket framgBr af följande: Hörby, 29 juli 1879. Iilara Margretlie! Eiiligt löfte far jag meddela deii föga Iiugnande iinderrattelsen att jag fatt svar ifrhii pro~essorn, det lyder ordagrnnnt som följer: pig go fess or C. R. Nybloni förklarar hosföljande dikter icke vara absolut diliga, men de innehålla uppriktigt sagdt, föga poesi, och den, som dar finnes, ar af en så rent personlig art, utan något soin lyfter den till eii 1iiei.a alliniin betydelse, att det troligen är bast för dessa sin %stycken att förbli livad de äro: en känslofull och efter det sköna Vanligast C. R. N.; o längtande själs, hemliga hj ärteutgjutelser. Dar kan du se, mutter lilla! Jag får balla mig till prosan, men tyvärr liar jag icke stora förhoppningar p i den lieller.
Ständer, huruvida Pöket, med dess knappa tillgång på sjöfolk , kan i krigstider umbära ett så högst betydligt antal Batsmän, hvilka, efter gällande och i RegeringsFormens 80 §. sanctionnerade Contracter, böra presteras, och hvad dryg kostnad det skall blifva för Staten att dem ersätta. Jag får derföre till Riksens Högloft. Ständers högt upplysta bedömmande ödmjukligen framställa dea träga: Om ett förhastadt bi fall till ett å verkligt misstag grundadt Betänkande skall kunna för alltid annihilera stående Contracter, och beröfva Nationen ett så stort antal försvarare, då de äro som mest nödvändiga? Om det är mig tillåtet att häröfver yttra min enskildta tanka, tror jag det icke vara orätt att rätta hvad orätt blifvit tillgjordt. Jag vädjar till deras rättvisa, hvilka igenom detta förelupna misstag blifvit qvitte ett lagligt onus, om de väl kunna anse sig lidande, i händelse Riksens Högloft. Ständer skulle finna för godt att sätta Båtsmans-fördubblingen i det skick, den var före elen 13 April 1810. De hafva i sådant fall dock njutit till godo befrielsen från fördubblingens utgörande, de sedan den tiden förflutna krigsåren. Om Eders Excellence och Högloft. Ridderskapet och Adeln täckes gifva den uppmärksamhet åt denna sak, jag tror den verk-’ ligen förtjena, torde detta mitt anförande blifva retnitteradt till Allmänna Besvärsoch Oe - 474 Den 19 April. conomieUtskottet, och comrr.uniceradt med de öfriga rcspectiva Stånden. Herr Zdow, Christer: jag högaktar den värda Ledamotens nit för Örlogsfloitan, men tror att , då Fördubblingens anskaffande af Båtsman var ett vilkor vid Conscriptionens antagande, kunde det ej anses annorlunda än en Grundlag, och således ej upptagas uti Ständernes Plenum och derifrån remitteras till något Utskott. Herr Palman, Otto Fredrik:
Resolutionen den 2 December 1746, hade att bygga och underhålla åbyggnader saint deltaga i stängselskyldigheten å numera indragna och utarrenderade öfversteboställe! vid Dal-regementet, Näs Kungsgård om mantal i Husby socken och Näsgårds fögderi, förslag blifvit hos Rikets Ständer väckt, att ifrågavarande byggnadsskyldighet, benämnd Näs kungsgårdshjelp, måtte, medelst allmogens befriande derifrån, upphöra; med anledning hvaraf och då Rikets Ständer ansågo en sådan befrielse vara af billighet och rättvisa påkallad, men Dal-regementets löningsfond, till hvilken afkomsten af nämnde boställe, enligt 1833 års lönereglering, numera inginge, syntes ega anspråk på ersättning tor berörde byggnadsskyldighets upphörande, hvilken ersättning icke utan derför erforderlig utredning kunde bestämmas, Rikets Ständer anhöllo, att Kongl. Majit täcktes låta fullständigt utreda frågan samt sedermera deruti till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition. Sedan Kongl. Majit anbefallt Dess och Rikets Krigsoch Kammar-kollegier att, efter verkställande af den utredning i afseende å denna fråga, som Rikets Ständer begärt, till Kongl. Majit inkomma med underdånigt utlåtande och förslag angående upphörande af Näs kungsgårdshjelp, hade bemälde Kollegier, efter det Chefs-embetet vid Dal-regementet äfvensom samma Regementes Lönings-direktion samt Kongl. Majits Befallningshafvande i Stora Kopparbergs län blifvit hörde, den 16 sistlidne Augusti till i Kongl. SJaj-ls .\åd.