Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af Revisorernes, i sammanhang med deras yttrande om den af dem tagna kännedom, rörande Stats-Kontorets AdvokatFiskals åtgärder i afseende på Krono-Uppbördsmäns proprie balanser, gjorda framställning, nemligen att f. d. Landt-Räntmästaren Tollins oell förre v. Kronofogden Landqvisls balanser, derför ingen tillgång finnes, borde i räkenskapen afskrifvas, får Stats-Kontoret underdånigst nämna, att en sådan afskrifning kommer att äga rum, då Stats-Kontoret erhåller del af de beslut, sorn det tillhör Kammar-Rätten att derom fatta. Memorialböckerna, vid hvilka Revisorerne, i afseende på afslutningssättet och saknad fullkomlig öfverensstämmelse med Riks-Hufvudboken, fästat uppmärksamhet, innefatta ingen slags räkenskap eller redovisning, utan utgöra blott anteckningar lill Stats-Kontorets rättelse vid anordningar och dispositioner. Ett betydligt belopp af utbetalningarna verkställes direkte, dels från de förvaltande Verkens kassor, dels från Landt-Ränterierna, och är deraf en naturlig följd, att dylika utbetalningar icke kunna i detalj vara synliga uti Memorialeller Anteckningsböckerna. Emedlertid, och ehuru Riks-Hufvudboken, enligt afslutade räkenskaper, specifikt visar förhållanderna med Rikets inkomster och utgifter i alla dess mångfaldiga utgreningar, samt alltså är den enda och rätta handling, som i redovisningsväg utgör föremål för Ri - kets Ständers Revisorers granskning, kommer likväl hädanefter, till förekommande af all misstydning om rätta förhållandet, afslutningen af Memorialböckerna att af Riks-Boksluls-Kontorets Kamrerare, som dertill förklarat sig villig, verkställas. Äldre balanserna uti Charta-Sigillata-Yerkets Hufvudböcker, för hvilka någon tillgång icke finnes, komma, i den ordning målen derom hinna af vederbörande Åutoriteter handläggas och slutligen afgöras, att afskrifvasj och har Stats-Kontoret emedlertid ej underlåtit att, i hvad på dess åtgärd berott, fortskynda dessa balansposters utredning.
Wi efterstrifne Swea Rikes Ständer, Grefwar, Friherrar, Bistoppar, Ridderskap och Adel, Presterstap, Borgerstap och Menige Allmoge, som nu ä Egne och hemmawarande Meddrö d-rs wägnar, till allmän Riksdag församlade äro göre werterligt: Att lom Wi, genom den af Konung och Ständer under den 6 Innii 1809 antagna och faststälda RegeringeForm, förbehäutt Ost att, jemte öfriga i dest 85 uppnämdr Grundlagar, innan detta Riksmötes flut, en RiksdagsOrdning upprätta och Stadga; al!M hasme Wi, i öiwerensstämmeife med RegeringsFormenS förestritter och grunder, härmed welak till efterlefnad och i aktlagande fastställa en fädan Riksdags» ordning, af följande innehåll och ordalydelse. Slurmening. Till yttermera wista hafwe Wi detta med Wäre Namns och Jnfegels underlättande stadfä, stak och bekrafrat, som stedde i Stockholm den Lagen t , mänad, är efter Ehrtsti börd det Elkusende Åttahundrade och pä det Tionde - friherre Leclerllröm, erindrade Litt wördnaden fordrade det Kongl. Majn erhölie under» - Den rz JanuarLi. derdänigt swar om d n, i anledning as Detz Nädiga Proposition, walda Deputation, till Hanö Kong!. Höghet KronPcknseus mottagande. Uppå Herr Grefven och» LandeMarskalkens proposition bie» denna motion bifallen, vä» skulle Expeditions-Utskottet anmodas alt drn undcrdänlga fkrifwelsen härom svisulta. Herr 8ilver6o!ps,' 6ullok HchsgliLM, uppsa» ste ett sä lydande: Ödmjuke Memorial! Cn tilltagande och mera allman upplysning har blonM de m>flt»g, som wälladt monopvliffr lwäng i Näringar.
Sannt är visserligen, hvad Utsk:t anför, att det icke kan antagas att de, efter en tidrymd af mer än 50 år, ännu qvar - 398 Den 28 September f. m. lefvande landtvärnsmännen hafva under krigstjensten mera allmänt ådragit sig sådan skada och sjuklighet, som i väsendtlig män kan inverka på deras lörrnåga att försörja sig, äfvensom att det torde möta svårighet att iakttaga full rättvisa vid utdelandet af de ifrågasatta pensionerna; men å andra sidan torde medgifvas, att landtvärnets sorgliga öde är ett ömt sår, och erkännas måste att de verop öfver dessa krigares behandling, som städse vid riksdagarne uppgifvas, äro ett uttryck af nationens deltagande för deras lidanden. Ständigt ingi!vas till Iv M. ansökningar om understöd till fattiga landtvärnsman, men al brist på medel måste dessa ansökningar, huru behjertansvärda de än äro, oftast alslås. Det är sandt att många af dem, som råkat i armod och elände, icke kunna tillskrifva detta sin landtvärnstjensl; men lika ovedersägligt är också, att många af dem med nit och uppoffring fullgjort sin tjenst, och likväl, efter att hafva med fast vilja framsläpat sitt lif i små omständigheter, slutligen måst gripa till tiggarstafven. Jag hemställer, om det är It. St:r värdigt att öfverskyla deras sår med tiggarpåsen och kasta dem på fattighuset! Af de särskilda motionärerna har det erforderliga anslaget blifvit beräknadt till olika summor, med anledning deraf att de haft olika åsigter om pensionernas belopp. Men 0111 man antager att antalet af ännu qvarlefvande landtvärnsinän utgör ungefär 400, så skulle, om pensionen bestämmes till 25 rdr, endast en summa af 10,000 rdr årligen erfordras, och delta anslag skulle, lill följe af landtvärnsmännens höga ålder och deraf inträffande snara frånfälle, hvarje år betydligt nedgå och snart alldeles upphöra; men It.
Ståndet beslöt, det skulle ExpeditionsUtskottet anmodas att besörja om vederbör^ liga Constitutorialers uppsättande. $4 Prof, Utdrag dttn 19 Maji lB3ij. S. D. I anledning af gjorda anmärkningar återremitterades följande Utlåtanden, nemi,: Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomi^- Utskottens: Nto 18 , i anledning af väckt fråga om inställande at all påbörjad eller verkställd indelning till ordinarie Rotering af hittills or roterad jord ; samt StatsUtskottets t Nm 124, i anledning af några i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof förekomne allmänna frågor ; .och N:o 127, angående anslag till reparationer å Strömsholms Kongl. Slolt. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUt skottets Utlåtande, Nto 125, angående reg. leringen af utgifterne under Riks-Staten» lörsta Hufvud-Titel, blef detsamma bifallet „ med det undantag, att den af Utskottet tillstyrkta tillökning i anslaget för Kongl. Hofstallet* utfodring , och för Kongl. Slottets Police, Lys och Renhållning, af» slogs; hvarjemte samma Utskotts Utlåtande , 126, angående uppförande pä Stockholms Slotts-Stat af löner för en .Ståthållare m. fl. gillades, utom i hvad det röret upptagandet Prat. Utdrag dtn 19 och 2 1 Maji l829> 85 S Allmänna Indragnings-Staten af ett personell arfvode för Ståthållaren Herr Friherre Klingspor, hvilket afslogs. Den ai Maji 1829. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln, S. D.
Pligtkänslan talade väl emot detta beslut och sade henne, att det var sjelfviskt att vägra, då hon kunde vara sin gamla mormor till hjelp och glädje; men då invände en annan stämma i hennes inre, att mormor i sjelfva verket vore föga betjent med att Mea kom till henne; ty när hade väl någonsin hennes närvaro spridt glädje eller trefnad? Mea hyste en för hennes ålder ovanligt stark tillgifvenhet för gamla, välkända föremål och förhållanden, och det nya, som eljest plägar leka ungdomen i hågen, var för henne det samma som försakelse af något gammalt, som blifvit henne kärt. Hon älskade kyrkogården, der nu båda föräldrarna hvilade; der var så lugnt, så stilla, så fridfullt, och der kände hon sig dem så nära. Hon älskade den gamla, grå byggningen vid skogsbrynet med sina gröna luckor och sitt höga, utstående tak, dit hennes fader först hade hemfört sin unga, älskliga brud, der de lefvat tillsammans ett enda kort år af oblandad sällhet, der lilla Meas egen vagga stått och der slutligen både fader och moder, de enda väsenden, som någonsin varit henne dyrbara, utandats sin sista suck. Det skulle varit henne ett stort offer att lemna dessa kära, välkända ställen, för att gå okända öden till mötes, och hon lugnade sitt samvete med den tanken, att mormor lätt kunde finna något annat sällskap, som passade henne bättre än lilla Mea. Så barn Mea var, lefde hon nu nästan uteslutande i det förflutna, och hennes starkt uppdrifna inbillningskraft fick hjelpa till, der ej minnet förslog. Hon sökte oupphörligt att bilda sig en föreställning om det lif, hennes föräldrar förde tillsammans under sitt korta äktenskap, hon framkallade för sin själ modrens bild, omgifven af det mest poetiska rosenskimmer, och hon lät sitt minne åter och åter upprepa hvarje smekning, hvarje kärleksfullt ord eller blick, som hennes fader under sin lifstid bestått henne. Dessa minnen och fantasier utgjorde hennes sällhet, och hon kände intet behof att knyta nya kärleksband.
Nuvarande anslagssumma 5,552,300: Tillökning;: 1:o) Kammar-kollegium: a) b) e) d) e) 0 Löneförhöjning till 3 Notarier å Notarier ä Ivammarförvandter ä Kammarfurvandter å Vaktmästare af anslaget 800 R:dr 300 » 8 0 0 » 300 » till gratifikationer och vaktbetiente 2,400 600 1,600 600 150 3,500: 2:o) 1,000: — 3:o) 4:o) 5:o) d:o till 2 d:o till 2 d:o till 2 d:o till 1 Förökning åt e. o. tjenstemän Öfverintendents-Embetet: a) Löneförhöjning för Öfverintendenten b) d:o för Intendenten vid ritningsoch byggnadsafdelningen 1,000 c) Löneförhöjning för Sekreteraren 1,000 d) d:o för Kamereraren och Kassören 800 e) Till arvode för en Kammarskrifvare 400 f) d:o d:o d:o en Ingeniör 1,000 g) d:o löner för 8 Läns-Arkitekter 8,000 Postverket, tillökning i förslagsanslaget 500,000 Skogsplanteringskassan d:o d:o 4,640 Tillökning i anslaget för byggnader och reparationer i landsorterna 9,175: 535,965: R:mt R:dr 6,088,265. 24 Bil. 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 1 om Statsverket 1865. Transport R:dr R:mt 6,088,265.
Utsk. har derföre ansett» ett ett sådant förhållande bör upphöra, och jag tror icke, att grunden för denna mening är så löslig, att den bör förfalla. Men hvad angår den siste värde talarens framställning, att Utsk. ofullständigt behandlat frågan, derföre att Utsk. icke ansett nödigt att ingå i pröfning af den löneinkomst, som må anses nödig fölen tjensteman med hustru och barn; så får jag afsäga mig att kunna uppgöra en sådan beräkning, emedan förhållandet måste vara olika för hvarje menniska i följd af dess olika ställning i lifvet. Hvad som vore det lägsta dertill erforderliga belopp kunde möjligen Utsk. räkna ut efter Stockholms priser; men jag tror, att det vore olämpligt, att på en sådan beräkning grunda ett beslut. På de då af mig anförda grunder, och då Utsk:s förslag är slödt på ett redan i några embetsverk existerande förhållande, hvilket med samma skäl bör blifva gällande i de öfriga, anhåller jag 0111 bifall till förevarande betänkande. Hr Nordensköld, Otto Gust.: Äfven jag måste er känna, att jag delar Utsk:s tanke, att man icke bör få pä stat äga mer än en fullmakt och en dertill hörande ordinarie lön, och det af den enkla orsaken, att om några favoriseras att få flera löner, så hindra de derigenom flera andra att få någon lön , och en mängd af ungdom i hufvudstaden blifver nödsakad alt ganska länge vara utan någon slags utkomst. Uti Förvaltningens af sjöärendena reglemente af den a November år 1824 stadgas i detta afseende följande: "De, som hädanefter till civila embeten eller tjenster uti Förvaltningen af sjöärendena blifva befordrade, skola dermed icke få förena tjenstebefattningar uti något annat verk, och de nuvar. civile embetsoch tjenstemännen uti samma Förvaltning icke med annat villkor, än att de lemna sådana af dem tilläfventyrs innehafvande befattningar, komma i åtnjutande af nyss omförmälda löneförbättring."
Ett sådant förfarande skulle möjligen kunna lemna tillfälle, att i fråga om förvaltnings-bestyret framställa hvilka dryga anspråk som helst. Jag hoppas att man ej måtte gå till väga på ett sätt, som kan leda lill den följd, all man tilläfventyrs kan få betala förvaltningen med mera, än hvad hela ränte-vinsten å de 200,000 r:dr kan komma att utgöra. Frih. Raab: Jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att om Hr Rildts förslag om serskild föredragning af hvarje mom. bifalles, så blefve derigenom min och deras mening, som understöda Hr Åkermans reservation, afklipp!, hvilket jag hoppas all R. o. Ad. icke har för afsigt. Det är naturligt, alt först skall skiljas mellan vår mening och den andra sidans, innan betänk, kan puuktevis föredragas. 27* 420 Den 14 April. I hufvudsaben ber jag att få svara Hr Dalström, att då som hypolhek kunna begagnas inteckningar såväl i stads, som landtegendomar, äfvensom andra goda papper, så skulle jag högeligen misstagit mig om Gottland, derest jag icke linge vara öfvertygad, att tillgångar till sådana hypothek linnas hos öns idoga och aktningsvärda befolkning. Gr. Liljencrantz: I hufvudsaken ämnar jag icke uplaga R. o. Ad-.s tid, utan endast fästa de Herrars upmärksamhet, som här framställt förslag till olika propos:r, att såvida icke någon af desse skall undertryckas, mäste vi votera 5 serskilda gånger. Jag hemställer om man cj kunde förena sig om återremiss, då allas åsigtcr kunde inora Utsk. blifva pröfvade, eller ock frågan upskjutas till nästa plenum. Hr Bildt:
Hvad först angår de dels till understöd för inrättande af mindre skolor för den första förberedande undervisningen och dels till löneförhöjning för examinerade folkskole-lärare, under vissa vilkor, afsatte 100,000 Ridr, hafva af dessa medel blifvit i nåder beviljade 04,277 Ridr 49 öre årligen för 1017 nya småskolor, samt 4,871 Ridr 26 öre till förhöjning i examinerade folkskole-lärares löner, hvaremot vederbörande församlingar åtagit sig afgifter till dubbla beloppet eller 138,297 Ridr 40 öre. Med erkännande af dessa högst berömvärda bemödanden å församlingarnes sida, torde man likväl kunna såsom sannolikt antaga, att den utomordentliga tillvexten i folkskolornas antal, under den korta tiden af omkring ett år, skulle lemna rum för ett nära lika hastigt aftagande, derest det af statsmedel åt dem beviljade understöd konime att med nästa år upphöra. Det är ock antagligt, att antalet af småskolor skall, till väsendtlig vinst för undervisningen, småningom ökas, och det för dem afsedda anslag således tagas i stigande anspråk. I afseende på folkskole-lärarnes löner har förekommit, att 964 folkskole-lärare från Upsala, Linköpings, Strengnäs, Wexiö, Lunds, Göteborgs och Wisby stift hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att, enär deras löner vore i högsta måtto otillräckliga, Kongl. Majit måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig proposition om förhöjning i dessa löner, hvilken de flesta önskat sålunda bestämd, att hvarje lagligen examinerad och antagen folkskole-lärare, som af sitt skoldistrikt vitsordas för duglighet och flit, måtte utan afseende på, huruvida skoldistriktet höjt hans lön öfver minimum eller icke, af Statens medel årligen få tillgodonjuta en sådan löneförhöjning, att hola lönen, utom lämpligt jordland, kofodor, husrum och vedbrand, uppgingc till 400 Ridr Runt.
I fråga om den föreslagna prscscriptionstidens bestämmande har Utskottet sig bekant, att Författningar i dessa afseenden finnas, uti hvil. lea Bevillnings-Utskottet, efter Utskottets tanka, icke eger tillstyrka förändring eller tillägg; och då Utskottet icke eller funnit lämpligt under* stödja den yttrade meningen, att dessa Siadganden, hvilka gälla för Kronans Uppbördsverk i allmänhet, skola i Bevillnings - Förordningen intagas 5 sä anser Utskottet hvad Motionairerné i dessa delar anfört icke kunna af Utskottet bifallas. Hvad sedermera vidkommer Herr Rothliebs serskilda hemställan, så, emedan de för Bevillnings-Utskottet i Grundlagarne bestämda gränsor icke medgifva, att Utskottet tager någon befattning med de anrnärknings-mål, som, yppkomne under en förfluten tid, äro föremål Bevilln^Utskottets Betänkande. N'o 14 51 för vederbörandes handläggning och afgörande, Utkommer det icke Bevillnings-Utskottet att sig utlåta, huruvida den föreslagna underdåniga anhållan må ega rum. Sådant varder dock Rikets Högtofl. Ständers bedömande härmed vördsamt understäidt. Stockholm deri 7 Mars 1829* STOCKHOLM, tryckt i Marquardska Boktryck&riet, iS2Q' BevillningsUtsiotlets Betänkande N:o 15. 1 N:o 15, Betänkande, angående Stämplade Papper saf giften. Såsom en ledning för BevillningsUtskottets omdöme vid uppgörandet af förslag till den Bevillning, Rikets Högloft. Ständer, med anledning af Go och 61 §§. af Regeringsformen, må åtaga sig att, till Statsbristens fyllande, erlägga iör bruket af stämpladt Papper från och med början af nästkommande , till och med slutet at det år, då näst infallande Riksdag löper till ända, har det varit Utskottet nödigt först tillse, huruvida den af Rikets Högloft.
Jag tager mig friheten hemställa lill den sista värda talaren, om han icke sträckt sin härledning nog långt, då han ansett, att äfven en fråga om anslag på riksstaten skulle kunna hänföras under den der classen af organisationsfrågor, sorn Frih Cederström påstått icke kunna föranleda votering i förstärk t StatsUtsk. Jag vågar fästa R. o Ad:s uppmärksamhet uppå, att det kanske vore att nog mycket tyda grundlagen, om så skulle äga rum. Hr Frih. o. Landtm, ansåg sig, i anledn. af Frih. Cederström* sista anförande, och för alt möjligen förkorta discussionen, böra gifva R. o. Ad. sin enskilda mening tillkänna, nemi. att votering i detta afseende måste äga rum, enär här vore fråga om upptagande i stat af tvänne olika .3 H. 54 Deri 16 September c. m. summor, hvarom två Stånd stannat emot två; hvarföre ock Hr Landtm, icke fann sig, emot 69 §:n Reg.F:n, kunna framställa propos. till afslag å den voterts-propos., som StalsUtsk. i förevar, fall föreslagit. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag är i det hufvudsak ligaste förekommen af hvad Hr Frih. o. Landtm, redan yttrat. Det kan icke bestridas, att då 2 Stånd anslagit en summa och 2 andra en annan, så måste derom voteras. Det har måhända också icke varit Frih. Cederslröms mening att sträcka sitt påstående så långt. Det enda, som härvid kan ske och verkligen bör ske, med anledn. af R. o. Ad:s förut fattade beslut, är en återremiss i anseende till sjelfva ordalagen i voter:spropos:n, deri StatsUtsk. alldeles onödigtvis intagit den mellanmeningen: ”i föl jd af föreslagen indragning af hästar vid Lifgardet till häst och Kronprinsens husarreg:te;” ty det behöfves icke något motiv för R. St:s beslut, och detta motiv är också oriktigt, efter det inblandar sig i en åtgärd, hvaröfver R.
D e t just nyss u t k o m n a n u m r e t för den 1 mars ligger framför oss, och vi anse oss ej bättre kunna gifva våra läsarinnor ett begrepp om den trefliga ungdomstidningens plan än genom en kort öfversikt öfver detta nummers innehåll. Det inledes med den spännande indianberättelsen » Skatten vid Silfversjön » af den vida bekante ungdomsförfattaren Carl May, hvilken berättelse utgör K a m r a t e n s » följetong » och är rikt illustrerad. V i d a r e följa » Råd för nybörjare i skidlöpning », en rolig illustrerad uppsats, om h u r u vi skola måla och dekorera våra » P å s k ä g g », fortsättning på den illustrerade artikelserien » Den unge t e a t e r d i r e k t ö r e n », som meddelar fullständiga anvisningar för sällskapsteatern, en illustrerad beskrifning att göra » En musikalisk s n u r r a », » Trolleri » o. s. v. E n liten fin berättelse är E. S — n s » E t t vinteräfventyr » och synnerligen högstämdt och fosterländskt tändande Curt Telanders poem » S. F. » (6 ' kolungdomens 71 / inbåts 7&lt; ond) 7 Tillg. 1893 I ifnäntofnnd kr. I D U N 70 med sin vackra illustration. Följa så vidare pristäflingsuppgifter, » Från skolorna », » Prenumeranternas bidrag » och » Prenumeranternas brefväxling ». Denna sista afdelning, som fö- rekommer i bvarje nummer, intresserar mycket lifligt de unga genom sitt rikhaltiga utbyte af alla slags anvisningar och råd.
— Frukterna och förmånerna af denna storartade anläggning kunna dock mindre sägas hafva tillgodokommit öns befolkning i allmänhet än den klass af medborgare, vare sig på ön eller fastlandet, som anse en liflig och snabbgående korrespondens, såsom nödvändiga vilkor för sitt yrkes bedrifvande och framgång. — Då provinsen Gotland aldrig kan hoppas att räkna lott och del i de omedelbara frukterna af de dyrbara och storartade arbeten för lättade och hastiga kommunikationer hvilka dels redan äro utförda dels äro föreslagna eller begärda att blifva utförda i olika delar af riket, men likväl i sin mån bär på den gemensamma ansvarigheten för slutliqviden af arbetets kostnader, må det ej anses alltför oförsynt, eller tydas såsom förmätet om man utbåde sig Rikets Höglofliga Ständers bistånd och medverkan för att åt denna ö vinna någon annan mindre kostsam fördel, någon nyttig inrättning, som kunde bidraga att väcka och framkalla till nyttig verksamhet de krafter, som der ännu kunna finnas slumrande. — Öns befolkning röjer omisskänneliga spår till fallenhet för slöjd och mekanisk konst. För att tinna sanningen häraf behöfver man blott taga i ögonsigte det smakfulla prydliga yttre, som de af befolkningen sjelf vanligen tillverkade landtmannaredskapen erbjuda, att ej tala om de, om mekaniska anlag vittnande, i alla gårdar befintliga tröskverken. — Äfven den gotländska handtverkaren alster hafva vunnit erkännande utom ön, och sålänge sjöfarten är öppen sändes ofta dyrbara möbelarbeten från Wisby till hufvudstaden. — Oaktadt dessa omisskänneliga anlag hos befolkningen för slöjd och konst, har dock ingen lifligare industriel rörelse der låtit sig förnimma eller något slags handtverkeri mägtat höja sig till fabrik. — Orsaken är troligen att söka i saknaden af ett theoretiskt underlag på hvilket den praktiska verksamheten säkrare och lifligare kan utveckla sig. Det är med stöd af hvad här blifvit anfördt jag vördsamt får af Rikets Höglofliga Ständer begära. Ärligt anslag af 10,000 R:dr R:mt för anläggandet och underhållandet af en teknisk elementarskola i Wisby, med vilkor att nämnde stad dertill anskaffar och bekostar lämpliga lokaler. Stockholm den 29 November 1862.
Nej, jag kommer icke för att vedergälla, ty här är ingen vedergällning möjlig, utan endast för att svalka mina plågor i ditt blod, sedan jag sagt dig, att du i natt skall kyssa döden och icke Hermione. Karmides, som nu hunnit besinna sig och innan rabbinen uttalade sin afsigt, gissat densamma, gjorde en rörelse, för att kasta sig öfver honom och slå honom till golfvet. Rabbinen drog sig tillbaka och blottade i samma ögonblick sin dolk. – Dess udd är förgiftad, sade han. – Blott en rispa och du skall dö under plågor, grufligare än de besattes. Usle förförare, som beröfvade mig min själs utvalda, eländige son af ett förbannadt och orent slägte, som vågat skända en dotter af Guds utvalda folk, sök icke dödens kalk; jag skall ändå räcka dig honom. Kunde jag endast göra det droppe för droppe och stå bredvid och åse dina qval! Karmides uppfattade fullkomligt faran af sin belägenhet. Medan hans fiende talade, hade han närmat sig den dörr, som ledde till balkongen. Han sökte hastigt öppna densamma, för att rädda sig med flykten. Men rigeln gjorde motstånd. Flykten åt detta håll var honom afskuren. Den andra dörren betäcktes af rabbinen, som nu med lyftad dolk närmade sig honom. I styrka och vighet ojemförligt öfverlägsen sin motståndare, skulle Karmides, som ingalunda saknade beslutsamhet, hafva försökt att vrida dolken ur hans hand; men hotelsen att denne var förgiftad, hade bemägtigat sig hans inbillningskraft och höll honom på afstånd. I detta ögonblick hördes från brudgemaket tärnornas glada röster, när de, efter fulländade ceremonier, högtidligt förde sin väninna till den blomsterprydda, af byssosskyar omsväfvade brudsängen. Rabbinens mun drog sig till ett besynnerligt leende, som tycktes uppmana Karmides att lyssna. Denne såg sig om efter en sista räddning. Att ropa på hjelp skulle tjenat till intet, ty här var nästa ögonblick afgörande. Hastigt fattade han om den massiva, af brons och silfver gjutna trefoten, för att begagna den som sköld emot det första angreppet och som ett anfallsvapen, innan det andra hunnit göras.