Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lifgrenadierernes, Nerikes och Wermlands reg:tens samt Westerbottens Fältjägare-reg:les sönderdelning, hvardera i 2:ne reg:ten, jemte dermed förenade kostnader för det förökade antalet reg:ts-staber. 22^:o. Först förvandlingen af Öfverste-iöjtnanterne vid hela indelta armeen till l:stc Majorer; derefter deras successiva återförvandling till Ofverste-löjtnants titulatur. 23:o. Lif-Drabant-korpsens omorganisering och benämning ”Lifbevärings-regtlet.” 24:o. Temporär afsittning af Westgötha och en bataljon af Smålands Dragoner, jemte deras förändring till infanteri. 25:o. Förändring: af Lif-Gardet tili häst, först till Husarer, derefter lill Dragoner; af Lif-regdels Kuirassierer, till Dragoner; af Smålands Dragoner, till Husarer; af Skånska Karabiniererne, till Dragoner. Förändringarne hafva dock endast skett med hänseende till uniformerna, ty det egenleligen utmärkande för de olika truppslagen, beväpningen och utredningen, har förblifvit i sitt förutvarande skick. 26:o. Förändring af Jemtlands Dragon-reg:te till etl reg:te Fältjägare och en sqvadron Hästjägare; återförändring af 200 rotar vid Jemtlands Fältjägare till 100 Kavallerinummer. 27:o. Förminskning af armeens effeetiv med fyra Infanteri-regien (Konungens eget värfvade regie, Drottningens och Enkedrottningens Lif-regien samt Engelbrektens regie) samt 3,075 dels rusthålls-, dels rothållsnummer, hvilka blifvit ställde på vakans till musikens m. m. underhållande, summa 5,759 man, befälet oberäknadt. 28:o. Förökning af arme'ens effeetiv med 2:ne indelta roterade infanteri-regieu (det Norra och Södra Skånska) tillsammans 1,596 man. 29:o.
Och detta var sagdt af Ingrid i så full och tydlig mening, och det var så besynnerligt, att Ingrid, som var så mild, ville säga något så hårdt, att det riktigt skar sig in i hjärtat hos Karin. Hon var orolig sedan i flera dagar, att ej Olof skulle vara den hon ville, att han skulle vara. Det förbittrade alldeles Karins lif, ända tills hon tog sig för att berätta Olof hela saken, och då var han nog huld att trösta och lugna henne. Det är inte ett lätt göra att vänta in våren i Vermland. Man kan ha det soligt och varmt på kvällen och ändå finna marken hvit af snö nästa morgon. Krusbärsbuskar och gräsmattor blifva nog gröna, men björkskogen står kal och liksom envisas att ej vilja slå ut. Vid pingst var det vår i dalen, men inte hade det hulpit något med Ingrids böner. Inte en enda säterflicka var utflyttad till skogen, inte ett kärr var uttorkadt, ingen möjlighet var det att komma fram på skogsvägen. Pingstdagen var Ingrid i kyrkan och fostermodern också. Det var en så stor dag, att de fingo åka i vagn. Ingrid hade tyckt mycket om förr i världen att komma inkörande i fullt språng på kyrkplanen, medan de, som stodo utmed stengärdesgården och vid vägkanten, togo af hatten och hälsade, och de, som stodo midt i vägen, kastade sig undan med ett par långa språng, såsom voro de alldeles öfverväldigade. Men nu för tiden gladde hon sig åt ingenting. »Längtan tar bort doften hos rosen och glansen hos fullmånen», säger ordspråket. Men Ingrid tyckte om det hon fick höra i kyrkan. Det var godt att höra, att lärjungarna blefvo tröstade i sin längtan genom ett glädjens under. Hon tyckte om detta, att Jesus tänkte på att trösta dem, som voro så rent förbi af att längta efter honom. Medan Ingrid och alla andra sutto i kyrkan, kom en lång dalkarl gående på vägen. Han gick i päls och hade den tunga kramsäcken på ryggen, såsom en, den där ej kan skilja på vinter och sommar, på hvardag och helg. Han gick ej in i kyrkan, utan smög med stort bekymmer förbi hästarna, som voro bundna vid vägskranket, in på kyrkogården.
När nu i förd af Banco-Fullmägtiges Ombuds inlemnade Reservation, pluralitelen af Direetionen fann betänkligheter vid aLt exponera sig för elt åtal och en efterräkning, som förmodligen ej skulle komma i fråga förrän 5 år derefter, helst summan var betydlig nog för att kunna fråntaga dem en ansenlig del af deras förmögenhet, då ägde jag ej annan utväg, än att taga alltsammans på mitt eget ansvar, och låta denna inrättning fortgå, utom hvilken jag lika litet ser möjligheten af att kunna drifva arbetet vid Canalen , som om alla öfriga redskaper saknades, eller verkstäder hindrades, och jag måste i denna del tro min egen erfarenhet, ty jag vet annars icke , på hvem jag skulle lita. Jag har framställt detta, såsom ett exempel, emedan hvad som en gång skett, än ytterligare väl kan komma att inträffa. Man har sagt mig , att från någon i de andra Stånden blifvit inlemnadt ett förslag till ändring i Reglementet , som ytterligare skulle lägga hinder 6o Dfn 17 November f. m. i vägen för Ordförandens eller Directionens ver k Selin lie t, J;ig hemställer , om, enär ett sådant arbete som Götha Canal i i3 år verkställts under Allmänhetens ögon , der, under allt klander, Directionens åtgärder alltid blifvit af Bolaget gillade, och enär det vidare blifvit visadt för Allmänheten, att med den Arbets-method man begagnat, arbetet, ehuru dyrt, likväl icke kostat mer än hälften af den summa, som skulle åtgått eller den gamla arbets-methoden ; jag hemställer då, orn en förändrii c vid administrationen af ett Verk , sorn nalkas sin fullbordan , skall behöfva vidtagas för några småsaker. För min del skulle jng tro, då alla Directionens åtgärder varit lillnöjes, då beräkningen af kostnaden , sådan jag nämndt den, ett helt år legat tryckt för Allmänhetens ögon utan att den af någon blifvit vederlagd ; då Bolaget har full magt att använda eller genom Directionen låta använda medlen till Verkets utförande; då denna utföring under vissa förhållanden är Ordföranden förbehållen , att det vöre bäst låta bero vid hvad nu är.
Vidkommande slutligen det bidrag, som från Statens sida påfordras, är detsamma afkomiterade beräknadt efter ett lärareantal af 3,000, så att någon synnerlig tillökning i denna utgiftspost icke torde, åtminstone för den närmaste framtiden, vara att befara. I afseende å den jemväl föreslagna pensionsinrättningen för folkskolelärares efterlemnade enkor och barn hafva Rikets Ständer icke haft annat att erinra, än att, enär det synes vara afsedt, att en årlig kollekt i alla rikets kyrkor skulle denna pensionsinrättning medgifvas, men dylika kollekter under sednare tider, då de blifvit alltmera talrika, på flera ställen väckt en viss ovilja, och inkomsten deraf dessutom är till beloppet högst osäker, anse Rikets Ständer lämpligare, att jemväl det mindre betydliga belopp, sorn af en dylik kollekt påräknats, måtte med statsanslag ersättas. I öfverensstämmelse härmed hafva Rikets Ständer, med gillande af de för folkskolelärares pensionering af E. K. Maj:t framställda grunder, dels medgifvit att så väl den i Riksgälds-kontoret ännu innestående delen af den för dessa lärares pensionering afsedda fond, 101,940 R:dr, som äfven de till understöd för pensionsinrättningarne i Linköpings och Hernösands stift anvisade 18,060 R:dr, under förutsättning att delegarne i nämnda särskilda pensionsanstalter till fördel för den allmänna pensionsinrättningen afstå dessa medel, må för folkskolelärarnes pensionering enligt dessa uppgifna grunder användas, dels ock för pensioneringens upprätthållande anvisat ett årligt anslag på ordinarie stat af 30.000 R:dr; hvarjemte Rikets Ständer såsom bidrag till folkskolelärarnes enkeoch pupillkassa anvisat ett årligt anslag af 2,000 R:dr. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 20 Juni 1866. F.xpeditions-Utshottets Förslag till Rikets Ständers'underd. Skrifvelse, JYl 100.
Då häraf är klart, att en dubbel Rösträttighet för en och samma Summa ej kan äga rum, behöfver ej heller Lagen närmare utmärka, att Cautionist icke må rösta på en gång med fordrings-innehafvaren, eller Borgenär, som bevakat genfordran, deltaga i omröstningen för Större Summa, än som öfverstiger den skuld han begär qvitta; och då anvisning blifvit lemnad, att söka rättelse i fall oriktig röstberäkning skett, synes något vidare härutinnan ej erfordras. Enär i §:n vidare stadgas, att Rätten ej må med förvaltnings-ärender taga annan befattning än förr sagdt dr, och hvilket tydligen har afseende på Rättens förut beskrifne åtgärder vid val till gode män och Syssloman, samt deras Constitueraride, yttryckes derigenom Lagens vilja, att Rätten ej må inblanda sig uti de ärender, som röra hushållningen i boet, och att afgörandet deraf tillkommer Borgenärerne: men härigenom kan det ingalunda blifva Borgenärerne förment att till rättelse anmäla sådane beslut, som uppenbart strida emot positiva föreskrifter i afseende å sättet för egendoms förvaltning och hvilka således af Lagen för ogilda förklaras, i synnerhet som den här gifne anvisning endast rörer så-’ dane förelupne fel i formen, för hvilka sammankomsten eller dervid tagne beslut kunna ogilla?.' Utskottet finnér ej heller att någon förlängd tid 544 Lag-Utskottets Betäniande.n - till rättelses sölande härutinnan och utverkandg af ny sammankomst bör utsättas, helst angelägenheten fordrar att en i möjligaste måtto tidig säkerhet ina kunna vinnas otn beståndet af de beslut, hvilka vid Borgenärernes sammankomster fattas. Stadgandet i 17 §>, att allt hvad vid sammankomsten beslötes om ämnen, som af Rätten skulle pröfvas och till Boets förvaltning ej hörde, Vore ogildf, skall, enligt gjord ärindran, varå för mycket vidsträckt. Ofta hände, att Borgenärer vid sammankomst gåfve Sysslomännen Upp drag att bevaka deras talan i Concours-Rättegången.
Jag får äfven anmärka, att Utskotlet icke följt samma princip vid io:de Titeln, som vid den 2:dra och 7.'de, nemligen att upplaga serskildta Motioner i och för tillökningar af löner. — Vid 2:dra och 7:de Titlarne har Utskottet tilltrott sig uppföra ökade löner och bidrag på serskildta Motionärers anföranden, äfvensom nya anslag utan någons begäran; och då hade jag trott, att Utskottet kunde fästat afseende vid en af dess Ledamöters gjorda anmälan, rörande någre separate lönetillökningar för C011- structionsCorpsen, i likhet med IngenieurCorpsen, och hvartill skäl fullkomligen kati Litt. A. Jemförclse-Calcul emellan Staten 1824 och den 1825 jemte Extra och Expectance-Staten och t ill gängar nc dertill vid samma är. 1824 tlrs Stat. Banco. 182S ärs luter. Stat. Stat Spanmål in Natura 5,g43 T:r å 5f: D:o inquartering . D:o beklädnad 1000 1800 i Pä BeklädnadsStaten. D:o Spanm. in natura 5ogT:r å 5f Machinist vid Dockan Arfvoden tilt Båtsmans-Corpora2714 5oo i4oo 32 zi SjöArtilleri-Gorpsen per medium årligen ' Sängkläder Matroser och Jungmäns beklädn. Arbetskarlars d:o Då man jemför 1825 års Stat med den nya verkliga Ord. för flottan, finnes att skillnaden dem emellan utgör 44>6oo R:dr, som är anslagen till ExpectanceStatens behofver, och uppkommer genom 8 vacanta Gommend. Capt. löner å 2000 16,000. i5 d:o Premier-Löjtn.
Siats-Utskottets Memorial, JtJ 324. 5 111 §, angående de för Hospitalsfondens understödjande samt utvidgningen af Wexiö hospital beviljade anslag, grundar sig pä Utskottets Utlåtande JV2 258. 112 <§, angående det fortfarande understödet för fullgörandet af Arrnéens pensions kassas pensioneringsskyldighet, motsvarar och är lika lydande med nu gällande reglementes 101 § samt grundar sig på Utskottets Utlåtande JVs 156. 113 §, angående ersättningen till den för blesseradt beväringsmanskap och afskedade båtsmän inom Wester-Norrlands län bildade pensionskassa, innefattar Rikets Ständers beslut genom bifallandet af Utskottets Utlåtande J\s 212, 114 och 115 §§, angående beviljade restitutioner till Majoren G. Bennich samt ltegeinentsskrifvarne A. G.
Länet har blifvit indeladt i nya distrikter, på grund af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 9 Maj 1827 och den 16 Mars 1833, till byggande och underhållande af de vid landthamnarne befintliga lastbryggor och strandridare-boställen; de besvär mot denna nya indelning, som uti sednaste Femårs-Berättelse omförmältes, hafva blifvit afgjorda och indelningen fastställd, hvarefter nya lastbryggor vid hvilka mindre djupgående fartyg kunna tillägga, hafva blifvit uppförda vid Kapellshamn, Fårösund, Kylley, Burgsvik och Slitö. Om tuppförandet af lastbrygga vid Katthammarsvik är kontrakt afslutadt; det återstår alltså endast 3:ne bryggor vid hvilkas utförande åtskilliga hinder hittills mött, men hvarom dock snart torde kunna kontraheras, nemligen: vid Klinte, Rohne och Ljugarn. Handeln: Landtmanna-handeln drifves i synnerhet med öns export artiklar, nemligen spannemåi, skogselFekter, sandstens-ai beten, ylle-tillverkningar , ull och något frukt, samt biand viktualier saltadt fårkölt. Fisk, nötkött, fläsk, smör och talg exporteras sällan eller aldrig; det ringa deraf allmogen föryttrar, förslår icke till konsumtion inom landet. Afsättnings-orter för landtmanna-varor äro så väl Wisby stad sorn 10 stycken landthamnar. Torghandeln i Wisby, hvilken först 1831 tog sin början, har sedan dess så tilltagit, att de fordna upptingningarne på landet af matvaror, hvartill stadsboerne voro nödsakade, nästan alldeles upphört. Eders Kongl. Maj:t har, uppå derom gjord underdånig ansökan Nådigst bifallit införandet af trenne krealurs-marknader på ön; de få år de fortgått 19 äro en för kort tid till bedömande af deras blifvande resultat, ehuru tillförseln af kreatur under de båda sednaste åren, under hvilka icke varit foderbrist, betydligt ökat sig. Politisk Författning. Kammarverk:
För min del skulle jag helst se, att så väl länsnotarierne som länsbokliållarne tilldelades så stora löner, att de icke behöfde och med skäl kunde förbjudas att vara kommissionärer i mål, som anhängiggöras kos K. bebde, helst eljest händer, att de förre vid landssekreterarnes och de sednare vid landskaraererarnes förfall eller tjenstledighet blifva domare emellan sina hufvudman och deras motparter; men skulle statens tillgångar icke medgifva så höga löner äfven åt länsnotarierne, så fordrar billigheten att de ifrågasatte löneanslagen för dem och länsbokliållarne sä fördelas, att hvarje af desse tjenstemän få 600 r:dr b:co i lön, emedan länsnotarierne dels måste hafva tagit hofrätts-examen, men läns-bokhållarne blott kameral-examen, hvilken iubegripes i den förra, dels få fullt lika vigtiga befattningar, med afseende ä deras åliggande att förrätta lands-sekreterarnes göromål vid desses förfall eller bortvaro, dels ock sakna bättre tillfälle än läns-hokhällarne att skaffa sig och sköta kommissioner, hvilka, i fall häradsbokhållarne skola anställas vid landskontoren, lära komma att innehafvas hufvudsakligen af desse tjenstemän, som under deras embelsresor hafva bästa tillfälle att till mottagande af sådane rekommendera sig. Emellan en landskontorist och en landscancellist är samma förhållande, som emellan en länsbokhållare och länsnotarie och derföre böra äfven de förres löner blifva lika eller 250 r:dr b:co. Desse lönregleringar åro af behof och rättvisa påkallade samt alldeles oberoende af förslaget i afseende på regleringen af landsstatens öfrige tjenstemäus löner samt förenklandet af beskattningsväsendet m. m. Mätte derföre ofvannämnde förhållanden tagas i betraktande innan andra kanske ej lika vigtiga anslag medtagit de disponibla lillgångarue. Efter uppläsningen häraf tilläde Hr Hedenstjerna muntligen :
Ingen 2, kristlig 1; onst D liar * smyckat detta ansprkkslösa tempel; endast en orgel och eu rikgra trappsteg öfver golfvet beliigen estrad med ett bord för talaren eller predikanten äro har nödvändiga. Här - p % denna estrad - ar det vi omsider aterfinna r å r vandrare. Bibeh ligger uppslagen franiför honom, inen han ser icke däri; blicken bar riktats iiiot höjden med ett extatiskt uttryck, inedan lian för föramlingeii tolkar cn af uppenbarelsebokens syner. -, Se, jag koiiiiiier snart, och inin lön nied mig. ' - Salige äro de, som tvii siiia kliider, att de ink fii tillträde till lifseiis trad och genom portarna inpit i staden. » - Han talar om %staden », liraroiii 118s as fraga, om det nya; Ternsalein, som nedkommer f r h hiinmeleii, fdlfardigt i den sksiid, iivais. ined den hiinnielske byg.giii#staren siiiyck; ct detsaniim; om tiess griiiictvalar af jaspis, safirer och ametister, om dess parlleporta~, (less gator af guld. Han dröjer vid skildringen af detta underbara lifsens triid, liaars frukter skola rara de saliga t.ill föda, och hrars Iöfverk skall t.jäna till folkens läkedom. Natt skall icke vara iner, inen icke heller de ljus, hvarmed naturen och vetenskapen försett miiniiiskorna. Herren Gud iir deras sol. Frkn honom utstrilar det evigheteris lilara ljus, som omsluter och genomtränger allt.
7 Sedan hos Kongl. Maj:t i Dess Statsråd underdånig anmälan om utgången af detta mål ägt rum, såsom Högsta Domstolens Heste Herrar Ledamöter stadgat, är Kongl. Majlis utslag, i öfverensstämmelse med deras mening, utfärdade under den 23 Februari innevarande år. I redan afhandlade mål är förmäldi, att dåvarande landskamererare!! i Östergötlands län, kammarrätts-rådet Paul Roland Ferlin, blifvit särskildt tilltalad och dömd för tillgrepp af allmänna medel. Med afseende dels derå, att begge målen angå samma tjensteman, dels oek å den svårare beskaffenheten af detta sednare samt de märkliga omständigheterna vid dess pröfning och slutliga utgång, har jag trott det vara af vigt, att åt ett sådant lagskipningsärende, ehuru icke beroende af min embetsåtgärd, bereda allmännare kännedom; hvarföre en kort framställning deraf här synes både lämplig och tillbörlig. Landshöfdingen i ofvannämnda län, som, vid jemförelse emellan landskontorets diarier och postbok funnit, att åtskilliga under Mars med Juni månader år 184-3 beslutade bref, hvarmed 609 R:dr hanko bort afskickas, den 13 nästderpåföljde Juli ännu icke varit afsända, hade af sådan anledning till förhör å landskansliet sisi berörde dag förekallat landskamereraren och förelagt honom att sist den 15 i samma månad ej mindre aflemna omförmälda 609 R:dr, än ock redogöra för 150 R.dr 3 sk., utgörande lösen för åtskilliga från Kongl. Kammarkollegium ankomna utslag; derefter och enär landskamereraren, å bestämda dagen, enligt hvad det vid tillfället förda protokoll innehöll, tillkännagifvit, att han då icke hade dessa medel Iill hands eller kunde för dem redovisa, men förmodade, det han blefve i tillfälle att inom åtta dagar anskaffa beloppen, om anstånd Jemnades, Landshöfdingen, vid sådant förhållande, icke allenast förklarat landskamereraren tills vidare oberättigad att tjensten bestrida, utan ock om hvad sålunda förekommit gjort anmälan hos Kongl.
Jag finner mig så mycket mera föranlåten att härpå fästa deras uppmärksamhet, sorn jag hår hört en vård Ledamot framställa den önskan, att förslaget måtte blifva sådant, att det kan erhålla Konungens sanction, i händelse vid en annan Riksdag alla fyra Stånden skulle förena sig om dess antagande. Folkets Representanter kunna låta rättskänslan leda sig. Konungens Rådgifvare måste lefnna uppmärksamhet åt politikens fordringar, men deras medborgerliga känsla bör bestämma dem att sjelfmante undanröja de hinder, som kunna finnas för uppfyllandet af Nationens rättmätige önskningar. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Herr Printzenskjöld, Axel: Det år redan så mycket och så vål taladt angående principen för nu förevarande öfverlåggnings-åmne, att jag ej i detta afseende vill upptaga Ridderskapets och Adeln tid, jag anser riktigheten af denna princip vara tillräckligen ådagalagd. 394 Den 2l Maji J. /«, Jag utbeder mig blott tillstånd att i anledning af Friherre Åkerhjelms anförande få yttra några ord. Med Herr Friherren kan jag nemligen ej dela den farhåga Herr Friherren tyckes hysa, att, om 8 Momentet 4 §. TryckfrihetsFörordningen helt och hållit borttoges, någon olägenhet derigenom skulle uppkomma i så måtto att HofCanzleren då skulle kunna med stöd af 5:dje 'Momentet i nämnde §. indraga en hel Tidning och ej blott det åtalade Bladet deraf, som Herr Friherren tror vara det rättaste. Detta finner jag ingalunda vara att befara då, utom det att r §. 2 Momentet ej tillåter förbud mot tryckning af någon Skrift, g Momentet 4 tydeligen bjuder, det qvarstad eller confiscation ej får gälla för större del af en Skrift, än det eller de blad, häften eller torner hvarå åtal göres. ” TryckfrihetsFörordningen gifver således ej någon anledning till den befarade olägenheten, äfven om den förblifver ordagrant sådan den nu år, sedan 8 Momentet 4 §. blifvit uteslutit.
PresleStåndet att med frånträdande af de beslut de förut fattat biträda BorgareStåndcts mening, såsom varande en medelväg emellan Ridd. och Adelns samt PresteStåndets beslut; i hvilket fall 2 nya Assessorslöner för K:gl. Svea HofRätt i stället för 3, komma, att, med förut varande Anslag, 600 R:dr, till Adjunctionsmedel, på Stat uppföras. Men skulle denna inbjudning icke antagas, lärer äfven denna fråga böra till afgörande af För stärkta StatsUtskottet öfverlemnas, i hvilket afseende eu sådan proposition vördsamt föreslås; n:o Den, som bifaller att 2 nya Assessorslöner för K:gl. Svea HofRätt på Stat uppföras med bibehållande af förutvarande Anslag, 600 R:dr, till Adjunctionsmedel, voterar Ja. •• Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; komma 3 nya Assessorslöner för nämnde HofRätt att på Stat uppföras, men deremot förut varande Anslag till Adjunctionsmedel indragas. Utskottets tillstyrkande, om uppförande på Stat, af Taffelpenningar för Presidenten 1 K. KammarRätten med tooo R:dr har blifvit bifallit af II. R. o. A. och H. PrästeStåndet; hvaremot V. BorgareStändet beslutat att Taffelpenningar för be malde President icke må ^68 StatsUtskottets på Stat uppf öras j samt II. BondeStåndet afven afslagit Utskottets tillstyrkande. Då således frågan härom, I hvilken 2 Stånd stannat emot två, måste enligt 69 §. Reg.Formen af Förstärkta StatsUtskottet afgöras, får Utskottet vördsamt tillstyrka följande Voteringsproposition: 12:0 Den, som bifaller att Taffelpenningar, med 1000 R:dr B:co, för Presidenten i K. KammarRätten å Stat uppföras, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer ieke Taffelpenningar för bemälle President att på Stat uppföras.
Jag litar mest på varans höga beskattning, och ur denna synpunkt anser jag det icke vara vådligt att medgifva den valfrihet, Hr von Hartmansdorff påyrkat, samt tillstyrker derföre R. o. Ad. att dertill lemna sitt bifall. Gr. von Platen: Jag ber atl få erinra den siste värde talaren, hvilken ansett att den föreslagna förändringen i afseende på 534 Den 27 April e. m. liden skulle afse att bereda de mindre brännerierna en fördel, derom, att discussionen inom ölsk. icke föranleder till eli sådant antagande. De, som inom Ulsk. förde dessa bränneriers talan, fordrade tvertom ovilkorligen, att tillverkningen vid sådana bränneriet' skulle få e^a rum en månad på hösten och en på våren. Den värde talaren torde äfven påminna sig, att det ifrån början icke var meningen att införa olika tidsbestämmelser för de båda slagen af bränneriet', men att denna olikhet sedermera tillkom derigenom alt BondeSlts ledamöter bestämdt fordrade en bränningsmånad på våren. Jag tior således att man, utan alt derigenom på minsta vis skärpa lagen för de mindre brännerierna, katt bifalla Ulskts förslag i delta hänseende. Hr Ribbing: Jag anhåller blott alt fä förena mig med Gr. von Platen. Gr. Lagerbjelke, Gust.: För min del kan jag icke inse det förmenade sammanhanget emellan stadgandet om skallens erläggande i förskott för en half månad och föreskriften alt minsta brättniugsliden skall vara en månad. Det förra stadgandet har naturligtvis tillkommit för alt bereda Slaten säkerhet för utbekommande af den å tillverkningen lagda dryga skatt. Då man således å ena sidan ville förskaffa statsverket denna säkerhet, borde man äfven å andra sidan tillse, att den skattdragande icke onödigtvis betungades med att erlägga skatten för längre lid. än som för ändamålet erfordrades. Man kunde visserligen, utan äfventyr för Staten, hafva bestämt en ännu kortare tid, men delta ansågs troligtvis olämpligt, emedan en dylik föreskrift skulle förauleda alltför ofta återkommande liqvider emellan statsverket och näringsidkarne, hvilket vore för dem båda besvärligt.