Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, angående anslag till beredande af arbetsförtjenst för de behöfvande inom nämnde härad: III. 628, R. 628, B. 638; IV. 4, A. 4, E. 137. i anledning af väckt motion om anslag till omläggning af allmänna landsvägen mellan Borås och Sundholms gästgifvaregård i nämnde härad, samt till understöd åt utfattige i samma härad: B. II. 521; lil. 47, A. 47, E. 230. Mejerier, angående anslag för anläggning af sådana; motion af Herr Gustaf Reinhold Lagerhjelm: se Motioner. Metallisk kassa, angående hemställan att vexlar å Pund Sterling samt depositioner i London må såsom sådan anses oell beräknas: B. III. 397, 429, 466, A. 466. Middag å Kongl. Slottet, 50 ledamöter af Ridderskapet och Adeln jemte Riddarhus-Sekreteraren dertill inbjudna vid Riksdagens början: I. 15. — vid dess slut: VII. 390. Militie-boställen, angående ersättnings-anslag för upphörd dagsverks-skyIdighet tijl åtskilliga sådana: II. 309, 345, R. 345; B. lil. 133, 178, Å. 178, E. 510; VII. 15. —, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Kungörelsen den 18 Mars 1843, i fråga om ersättning åt särskildt tillförordnad domare för syn å dylika boställen: B. II. 272, 316, 353, A. 353, E. 463. ' —, i anledning af väckta motioner, dels angående indragande till Stats-Verket af alla dylika boställen emot beviljande af lämplig penningelön till militär-tjenstemännen, dels ock om försäljning af berörda boställen: B. III. 522, 627, A. 627.
Deraf följer ock, alt, i min tanke, nej-propos:n borde innehålla, att då i de grundlagsförslag, som blifvit beredda till de yttre formerna, på sätt grundlagen föreskrifver, genom en slutlig votering i förstärkt Const.Utsk., ett Stånds mening blifvit gällande emot de trenne andras, så vore icke något hinder, utan tvertom hade de 3 Stånden sin fullkomligen lagliga rätt att uttrycka sin opinion om det förslag, som alldeles stridde emot deras mening, men de skola likväl, som jag tror, respeclera de yttre formerna och låta Consl.Utsk:s förslag blifva hvilande med tilläggande af sitt omdöme om förslaget, och detta omdöme har varit att förslaget icke vore antagligt. På så sätt anser jag ali man borde tillvägagå, och alt nej-propostn borde vara sådan, alt delta D é n 8 Maj f. m. 57 delta tillägg deruti blefve införd!, och dä linde saken varit klar; men dä vid denna riksdag så val Consl.Utsk. sorn Riks* St:n adopterat ett helt annat sätt alt tolka grundlagen i denna del, än hvad som hittills vid förra riksdagar varit gällande, eller i likhet med det sätt, som Hr Cederschjöld i sin bok uppgifvit, så återstår för mig ingen annan utväg, än att reservera mig emot Utsk:s här föreslagna voter:s-proposition. Hr Lefren: En talare, Gr. von Platen, har yttrat, alt R. o. Ad. nu endast har att befatta sig med sjelIva voter:sproposm, och alt det vore öfverflödigt att resonera om Utskrs premisser. I den lanken yttrade sig Hr Grefven ungefärligen, såsom jag fattade honom. Jag tror deremot, att det är mycket angeläget att man fäster sig vid premisserna till hvad Consl.Utsk. framställer. R. o. Ad. drager sig säkerligen till minnes, att då Consl.Utsk. i betänk.
Den narmaste följden liaraf var att, i några församlingar, kvinnor blefvo föreslagna till ledamöter i skolrådet. Det ar att hoppas, att de strafvanclen som iiu krönts med framgång hos våra lagstiftare, äfven m&amp; liafva samma framgåi~g då frågan nu flyttas till den praktiska tillälmpningens omrade, och att vid nästkommrtiide val. kvinnor och iniin skola tillsainmans rösta samt i fattigvårdsstyrelse och skolrid insiitta män och kvinnor. Fredrika-Bremermrbundets meddellanden. Arbetsområden för kvinnor. (Ports.) d) För narvarande utbildas dÖfstun~l&amp;arinnor vid det i samband med Manilla institut for döfstummn stiillda seminariet. Till elever antagas halst unga personer (20 h, 25 tir), som med goda vitsord genorngiitt niigot statens follzslioleliirareelIer lararinneserninariuoi. Kursen a r tvA8rig. Elev Atnjuter, utom afgiftsfri undervisning, fri bostad och ved samt shom stipendium 500 kr. under det första Aret och 600 kr. under det faljande. Forslog till anordnande af döfstumiindervisningen kommer sannolikt att redan f6r nu varande riksdag frarnliiggas, hyarför har lemnade upplysningar torde komma att gllla endast en kort tid. e) Specie1 utbildning stisom kZvaruana för blinda vinnes vid statens blindinstitut A Tomteboda. Den der ordnade profkursen eller larnreelevkiarsen omfattar en tid af ett Ar. F ö r intrade fordras att hafva undergaitt afgCbngsexainen vid nCbgot statens folkskoleseminarium för. bildande af Iiirlariniior, eller ock p&amp; annat satt styrkt sig ega derernot svarande kunskaper. Riksdagen har hittills beviljat ett hrligt anslog af 1200 kr. för utbildande af blindlarare, och deraf har vanligeii tilldelats profkandidat ett stipendium af 600 kr.
Att, efter det Herr Fri. herren och Justitiä Ombudsmannen utsett de per. söner, som wid EmbetSgöromälen skulle honom biträda, samt Embetsrum för dess Expedition bltfwit anskaffade, han, genom kungörelser i Tidningarne, lälit till allmänhetens kunskap kom. ma, hwarest och pä hwad sätt dess Embetes bi. träde borde sökas: att Herr Friherren och Ju. stitiä. Ombudsmannen, i det ändamäl 17. §. af dess Jnstruction omförmäler, icke allenast besökt de i hufwudstadcn warande fängelsersamt om fängarncs skötsel och underhäll sig underrättat, utan ock, genom Circulairer till samtelige Her. rar Landshösdingarne, erinrat dem, att skynd. sammast till wederbörande Hvf.Rätt insända de efter den 6 Junii 1809 upprättade fänglistor, men att sädane ifrän Hof. Slätterne ännu icke blifwil Herr Friherren och Justitiä Ombudsmannen tillställde: att witz de till honom inkom, ne klagoskrifter, hwilka han ansett innefatta grundad klagan, den handräckning blifwit med. Den 16 Aug. delad, som Jnstructionen föreskrifwer: att Herr Friherren och Justitiä-Ombudsmannen widare wäl beflutit, wid medlet af Junii mänad, söre. taga en resa till Rikets södra Provinccr, för att om Lagjkipningens tillständ inhämta nödige upplysningar, men dock samma rela mäst in. ställa, dels för att bewista den nf Öfwer. Stät. hädare Embetet i Stockholm förctagne undersökning, augäende Högstsalig Hans Kongl. Hög. hets Kronprinsens död, dels ock för alt wid Riksens Högloft.
Svedjeland., angående tillåtelse att bränna, när och hvarest det kan lamp - 103 ligt synas. Svenska Historien, om förlag af allmänna medel till tryckning af samlingar uti. III. P. U. 636. E. 1270. Sydows, von, Landt-Räntmästare, Ballance, om befrielse från ansvarighet för. V. B. n5y. A. 1238. P. U. 1264. E. 1347- Sädes-Bank, om inrättande af en. III. 56g. Särna Sockenboer, om eftergift af dem ålagd Bevillning. II. B. 34o. A. 6o3. P. U. 604. III. E. 4. — Kyrkoby, om inrättande af en marknad uti. IV. B. 194. A. 364- P. U. 384. Särskilta Utskottet, om ökad betjening för. III. B. 749. P. U. 75i. Särskildt Utskott, om tillsättande af ett, för Reglering af löneförbättring för penliingelöntagare. I. 168. om tillsättande af ett, för pröfningen af vilkoren för Judars vistande i Riket. I. 353. II. 69. — —i om tillsättande af ett, i afseende på yppighelen och allmänna hushållningen. II. 256. 277. A. 354. 447. P. U. 607. yo5. om tillsättande af ett, till pröfning af hvad Götha CanalVerk rörer. II. 228. Y. 325. — Utskottets Ledamöter. Se Lista. 109 Söderhamns Gevärsfactori, om dervid nyttjade Rotskiften. V. B. 128. A. 281. P. U. 288. E. 634. Södertelje Canal, om understöd för. II. 739. III. 310. V. B. 527. A. 623. P. U. 620. E. 795.
Silla utlänDjfa QJÖeplar, forn inom Sufet prefeuteraé, böra meD ftämplaDt papper bcläggaé till lifa belopp, forn för @roenffa <3öejclaré ftämpling är utfatt. §• 8. £f>attcring af Hyan inge ©eDIar till ilftmffap. ©åfojn grunD för €ljartae*beloppet för fåDane IpSning&feDlat fta&gaö, att Det (rall utgöra en femteDel af Den bcroillning, forn mannen, enligt företeDD odj i flprft afdrift till haftor, eller Den fyané (tälle företräDer, lemnaD DebetfeDel, föregåenDe året erlagt efter 2;Dra Slrt. af 93eroilIning&$ötotDningen, IjroarroiD 23ifj. till SR. ©t. 9>rot. 1840 & 18415 10 ©ami. 1 Slfbel. 2 SBånbet. 5 Sonlag till Sörofbuing angåenbe ©tämplabe595appev&2(fgitten. 34 iafttageS, att, om viD uträfningen f>äraf, beloppet jlittaS niet) runftpefen, (fall Detfamma fpllaS till näfta jfillingtal, odj om Detta, Då Det tillägges SHtföDalern, unDerftigec 3 jfillingar, (tall Det allttD meD fåDan afgift fpllaS. ©en, forn betalar bevillning efter 2:t>ra Sitt. men är upfötD på annan perfonS DebetfeDel, (fall, till grunD för lpöningS>djartan, förete antingen ett ftprft utDrag af nämnDe DebetfeDel, eller betpg från ^)äraDSf!rtfvare
Om det fordna »Katthafvets» särskilda egenskaper var han mycket nyfiken att få veta någonting; men äfven om hvilka hade varit de rätta herskarne i det fordna »Sillhofvet», och hvarest detta hade varit beläget. Han fann de gamla namnen »Tunnan» och »Sjuhelfvetes portar» på tvänne hus i staden vara något ovanliga, och hade äfven hört talas om krögarne »Hvita hästen», »Tennknappen», »Tre byttor», »Tre liljor» samt »Silfverasken» och »Lusasken» hvarom han naturligtvis äfven ville veta någonting. Han hade hört talas om »Telje tokar», men om anledningen till detta tokroliga namn, derom sväfvade han i en ljuf okunnighet. Det enda han hade klart för sig var att den nuvarande öfverståthållaren var en ovanligt kraftfull man, men han ville äfven veta, hvarför en af hans företrädare kallats en »modig hare» och en annan åter, åtminstone i sin ungdom »långfredags Jakob». Lika oförklarligt för honom var det äfven, hvarför en känd man uppkallats efter den Jonathan, som i strid med Filisteerna stupade på Gilboa berg. Han hade hört talas om ett på 1830-talet på Klara kyrkogård uppträdande spöke, som höll på att skrämma ihjel både polisen och befolkningen, som detta oaktadt icke kunde underlåta att utanför de stängda kyrkogårdsportarna beskåda de fasansfulla synerna. Såsom varande en framstående landtbrukare, ville han äfven veta, hvad det i Stockholm förr uppträdande s. k. »revolutionsfåret» egentligen var för ett slags får. Sedan flera dagar tagits i anspråk att resa ikring, taga reda på och förklara allt detta, hvilket skedde lika diplomatiskt, som då ett statsråd besvarar en interpellation i någon af Riksdagens två kammare, var vår man lycklig nog att med det ståtliga ångfartyget »Æolus», kunna följa med till Kalmar, dit man kommer med dess af 1,000 indikerade hästkrafter drifna två propelrar, på 17 timmar. Stockholms skärgård, med sina hundratals villor, prunkade då i högsommarens yppiga skrud.
Ange hädanefter directe ingå till Kongl, Kammar-Rätten , att der granskas, i stället för att, som nu sker, först insändas till Militise-Indelnings-Contoiret och der i en Hufvudbok sammandragas, så torde den nu så kallade Militite-Hufvudboken ej mera blifva af nöden, utan alldeles kunna försvinna , hvarigenom icke allenast granskningen af Regementsskrifvarnes räkenskaper ett år förr kunde i Kams mar-Rätten företagas, hvilket år nu afgår tili Hufvudbokens upprättande, utan jemväl en nyttig besparing ega rum , genom den Betjenings. indragning, som till detta Bokslut eriordras. Förvaltningen af Krigsmanshus-verkets ärender, sorn nu tillhör Krigs-Collegii Civil-Departemenf, synes väl lämpligast hafva bordt öfverflyttas till Arméens Pensions-Cassa} men då Betänkande om Rikets Styrelse-Verk. 617 detta ej utan Krigs-Befälets samtycke lärer kunna ega rum, hafva Committerade uppfört detta verk hädanefter, såsom hittills, under Krigs-Collegii inseende, dock vid annat Departement, se.' dari det Civila kommer att försvinna. En möjlighet, att betydligt förenkla detta Verkets göromål, tro dock Committerade sig härvid böra i underdånighet anmäla. Krigsmanshus-verket åligger nemligen, att till Arméens Pensions-Cassa hvarje år aflemna tre femtedelar af dess årliga inkomster, sådane de före år 1811 voro stadgade. Krigsmanshus-cassan eger deremot nu ett på fastigheter utlånt betydligt Capital, hvars R äntå i det närmaste uppgår till det belopp , sorn ofvannämnde års-afgift fordrar. Om desse fastighetslån Öfverlemnas till Arméens PensiönsCassa, som i alla fall måste besörja utlåningen af sina egna Capitaler, vore, genom det derå löpande Interesset, den betydligaste delen af ofvannämnde afgift erlagd, så att Krigsmanshusverket vid hvarje års slutliqvid blott behöfde af sine årligen inflytande inkomster tillägga återstoden.
På promenaderna i Mentone och San Remo ser man ofta grupper af folk ur de lägre samhällslagren sysselsatta med att spela roulette om cigarrer och manufakturvaror, när gendarmerna närma sig, men om penningar, så snart de vända ryggen till. Men icke blott Rivierans egen befolkning utan också alla dessa tusentals främlingar, som om vintrarne samlas der, lida skada af banken, så att det i en viss mån ligger i hela Europas intresse, att den upphäfves. Det är en sorglig, nedslående, men lärorik statistik uppgifterna på alla dessa menniskor af alla nationaliteter och samhällsklasser, som här tagit lifvet af sig på grund af spelförluster, en statistik, som tydligare än något annat påpekar, huru fasansfulla och förderfliga verkningar spelet i Monte Carlo har. Fåfängt söker man försvara det genom hänvisning på de privata spelcirklarne i Nizza, i hvilka vida större summor omsättas, ingen af dessa är dock tillgänglig för hvem som helst, och om man måste fördraga deras existens, är det dock det minsta man kan begära, att icke en stat skall ockra på menniskornas dåliga lidelser. Lika litet invecklad är frågan derom, hvilken makt det som en helig pligt borde åligga att stäfja ofoget i Monte Carlo. Frankrike, som under Ludvig Philips regeringstid upphäfde sina egna spelbanker, borde icke ett ögonblick dröja med att äfven härvidlag gripa in. Men fursten af Monaco är en suverän monark, säger ni. Ja, på papperet, men i verkligheten hafva såväl han som alla hans förfäder, hvilka sutit på Monacos tron och gjort sitt bästa för att utarma sina stackars undersåtar, altjemt stått i vasallförhållande till en eller annan makt. För närvarande är det tydligt att det lilla miniatyrfurstendömet står i beroende af Frankrike, ty franskt är postväsendet, franska äro de jernvägar, som gå tvärs igenom landet, och de, som åka på dem, kunna hvarken på tullstationen eller något annat märka ett spår af landets sjelfständighet. Kommer ni ihåg Fritz Reuters makalösa satir »Hans höghet»?
Sekreterare lige att, förr än han sitt Embete tillträder, följande Ed inför Ståndet aflägga: ”Jag N. N., utnämnd och förordnad, att vid detta allmänna Riksmöte vara det Hedervärda Bonde-Ståndets Sekreterare, lofvar och svär, vid Gud och Hans Heliga Evangelium, att jag vill och skall med all min förmåga iakttaga Konungamaktens och Riksens Ständers rättigheter, i öfverensstämmelse med den af Konung och Riksens Ständer till efterlefnad antagne RegeringsForin af den 6 Juni 1809. Jag skall ock ställa mig till ovilkorlig efterrättelse Rikets öfriga gällande Grundlagar, och ej till det Hedervärda Bonde-Ståndets Protokoll, utan min uttryckliga anmärkning och reservation, föra eller föra låta, ännu mindre lill expedierande befordra eller befordra låta något, som emot de gällande Grundlagar stridande är. Afven skall jag, vid Riksdagsärendenas afgörande, med goda råd och underrättelser, samt upplysningar om hvars och ens lagliga rättigheter och skyldigheter, Ståndets Ledamöter tillhanda gå, samt med ali min förmåga söka att bringa dessa ärenden till ett med Grundlagarne instämmande slut. Detta allt lofvar jag alt troligen hålla: Så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ!” Bih. till B. Ii. F. och 31 §. R. O., angående åtskilliga B ernil nings-Utskottets åligganden. Regeriiigs-Formen. Riksens Ständer välje genast, sedan Riksdagen blifvit öppnad, de Utskott, hvilka skola ärendena bereda. Sådana vid hvarje Riksdag nödiga Utskott äro:
Motionären att återkalla denna del af sin motion, ehuru jag erkänner, att han här gjorde det utan att förut af Ståndet dertill vara uppmanad, och jag hemställer tillika, om ej den märkvärdiga carakter denna motion förvärfvat, och den uppmärksamhet dervid blifvit fästad, just härleder sig från förslaget till denna heliga minnesfästs afskaffande; (ett förslag, från hvars yrkande Motionären väl afstått, men endast såsom ett offer åt tidens fördomar) och om det således varit så alldeles obehörigt', att i Utlåtandet vidröra äfven denna del af motionen. Jag bekänner, att jag tillhör den enfaldiga delen af folket, som med from vördnad fäster sig vid den protestantiska Christna kyrkans heliga fäster. Jag finner ej någon vinst i upphörandet af 4 Helgedagar, till och med om de skulle ökas med de tvänne Annandagar, nemligen vid Jul och Påsk, med hvilkas indragning en 96 Den 9 Mars e. ro. Ledamot i dag hotat att öka den ursprungliga motionen. Detta är min enfaldiga mening, och jag underkastar mig det klander upplyftare kunna lemna mig, då jag enfaldeligen anhåller om proposition till bifall på Utlåtandet. Grefve Posse: De anmärkningar, sorn blifvit gjorde emot Utskottets Utlåtande, sedan jag sednast yttrade mig, föranlåta mig att tillkännagifva, hvad jag helst hade önskat, att vid detta tillfälle få förtiga. Då detta Utlåtande till justering upplästes i Utskottet, funno en och annan af Ledamöterne att det vittnade om en stor författare-förmåga, men vore i afseende på formen något ovanligt, så att jemkning deruti borde ske, hvilken troligen ej eller hade uteblifvit, så vida det icke hade inträffat, att BondeSlåndets samtelige Ledamöter förklarade, att Utlåtandet uttalade hela Svenska Allmänhetens tänkesätt om motionen, att ej ett ord borde ändras, utan Utlåtandet förblifva som det var, och att på trycket borde utgifvas flere 100 exemplar utöfver vanliga antalet, på det BondeStåndet deraf måtte få hemsända till sine Principaler och derigenom ådagalägga, att representanterne bevakade Folkets angelägenheter.
Detta stadgande, som står i strid med de för fullmagtens chartering i allmänhet gällande grunder och synes hafva tillkommit endast för beredande af enklare kontroll öfver ifrågavarande handlingars chartering, anse Rikets Ständer, enär det hvarken är rättvist eller billigt att för en befordran i statens tjenst påföra afgifter, beräknade efter en inkomst, som först framdeles och stundom aldrig kommer alt af den befordrade tillgodonjutas, böra i så måtto förändras: att, om vid regemente eller corps olika löner linnas inom samma grad, chartan lill fullmagten beräknas blott efter den lön, som tillträdes; att, i händelse någon löntillökning icke eger rum, och fullmagten sålunda endast medför de med högre tjenstegrad förknippade vigtigare tjenstepligter, samma fullmagt bör, lika med fullmagter i arméen, beläggas med charta efter staten för Kronprinsens Hussar-regemente; samt alt, när sedermera högre lön inom samma grad erhålles, transport-resolutionen derom charteras efter beloppet af löntillökningen. I öfverensstämmelse med hvilka åsigter 3:dje och 5:te momenten Expeditions-UlskoHels Förslag lill und. Skrifvelse, N.-o 198. 623 under rubriken ”Fullmagter” samt 2:dra mom. under rubriken ”Transporter och byten” uti 5 §. erhållit den förändrade lydelse Förslaget utvisar. Uti samma §. bar till rubriken: ”Justitiekanslerens fullmagter” äfven blifvit hänförde fullmagter för Stadsfiskaler i Stockholm; men då dessa fullmagter icke af omförmälde embetsmyndighet, utan af Öfverståthållare-Embetet utfärdas samt således, enligt 6 §, böra med stämpladt papper lill 5 procent af den tjensten åtföljande lön förses, hafva Rikets Ständer ansett stadgandet om charteringen af fullmagter för Stadsfiskaler i Stockholm böra ur ofvanberörde rubrik uteslutas. §. 6.
Syftemålet med densamma kan vara ett aftvå: 1:0 att fästa Konungens per - Den i September f. m. 21 sonliga uppmärksamhet på dess Rådgifvares uraktlåtenhet alt göra afseende på Nationens förut yttrade önskan; 2:0 att påminna Konungens Rådgifvare om nödvändigheten att iakttaga den ifrågavarande varsamheten; och hvilketdera syftet man antager, blir en underdånig Skrifvelse det enda rätta sättet att vinna ändamålet, och mera passande, än att göra frågan till en ConstilutionsUlskottets sak. Vi hafva sett Lagstiftande församlingar, som genom 6 å 7 gångor förnyade petitioner tillkämpat sig till och med rättigheter; och hvad ondt skulle det således vara deri, att vi tvenne gångor förnya en underdånig anhållan, för att tillvägabringa en nödig rättelse. Jag kan ej Hnna annat, än att motståndet skulle härleda sig från Konungens Rådgifvares bemödande på detta rum, att söka öfverskyla sina åtgärder, för att icke ens inför Konungen behöfva redovisa för de råd de redan gifvit. Men som jag icke kan misstro Konungens Rådgifvare om ett sådant syftemål, anhåller jag om proposition till instämmande i BorgareStåndets inbjudning; en ganska vanlig method, då frågor förekommit, som angått saker af särdeles vigt för ett eller annat RiksStånd; och jag yrkar så mycket häldre nu proposition till bifall, som frågan ej blott rörer handelns utan äfven jordbrukets intresse. Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolph Göran: Jag skulle icke göra någon 22 Den i September f. rn. invändning emot den af BorgareStålldet föreslagne Skrifvelse!!, om jag trodde att den vore behöflig och nyttig, och om jag ej hört inom detta Stånd åtskilliga gångor anmärkas, att Rikets Ständer höra vara varsamme med sina Skrifvelse!’, för all ej erfara, att de blifva utanverkan.
Det har af många blifvit sagdt, att befästningen bordt anläggas vid Fårösund i st. f. vid Slitö, och att orsaken hvarför så ej skett skulle vara den att Fårösunds företräde såsom hamn var okändt ända till dess stället undersöktes af den Engelska Flottan. Det må vara en sanning att Fårösunds hamn varit obekant för KoopvserdieSkeppare och dylika; men för dem i Sverige, som borde ega kännedom om våra kuster och huru de böra förvaras, var den dock sedan gammalt bekant. Jag har i KrigsArkivet funnit, att deto redan 1815 beslöts, att både Slitö och Fårösund skulle befästas. Åren 18.20 och 1821 beordrades d. v. Kaptenen Hjelm att undersöka dessa ställen och upgöra plan för deras befästande, och en sådan plan biet' då upgjord äfven för Fårösund. Detta utgör således ett tydligt bevis på att stationen var känd och dess vigt upfattad. Derjemte kan jag uplysa, att nu, då valet skulle ske, gjordes det efter mycket öfvervägande, och att ett af skälen hvarföre Slitö föredrogs var att befästningar vid Fårösund skulle kosta omkring sex gånger så mycket som vid förra stället. Vid Fårösund är en liten ö, belägen midt i inloppet; men denna ö, hvarå det inträngandet förhindrande fästet borde anläggas, är beherrskad af de höga stränderne på ömse sidor, hvilka derföre äfven måst befästas, på det att icke fienden skall der kunna logera sig. Inloppet är icke så djupt, att större Orlogs-fartyg der kunna ingå, hvilket äfven är förhållandet med den andra ändan af Sundet, der inga mer än 18 fot djupgående fartyg kunna inlöpa. För att förvandla hamnen till en Orlogshamn, hvarom dock ej hitintills varit fråga, skulle således stort arbete behöfva derpå nedläggas. Deremot är kostnaden vid Slitö ojemförligt mycket mindre; der finnes redan från 1600:talet ett gammalt värn, som nu blifvit repareradt, och genom att anlägga tvenne nya cassematter, erhåller befästningen en försvarlig styrka.