Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
December har II. R. o. Ad. till Ridd.Utsk. remitterat en af Hr Frih. Palmstjerna, C. 0., d. 22 i samma månad väckt motion, om ett 9:de morms tilläggande lill Ridd.Ordms Tule §, deruti Hr Frih:n, under anförande det ”behofvet af en, efter tidernas beskaffenhet lämpad, större fullständighet uti nämnde § säkert vore af de fleste R. o. Ad:s ledamöter iosedt'1, till de redan befintliga stadganden, enligt hvilka Adelsman borde från säte och stämma på Riddarhuset uteslutas, ytterligare föreslå följande: 11 Adelsman, som hvarken vid universitet aflagt gradualexamen inom någon fakultet; eller de 3 före riksdagen sist förflutne åren erlagt minst 10 r:dr bico i årlig bevillning för fastighet, eller å stat innehar tjenst, vare sig på grund af K. fullmakt, eller såsom tjensteman uti Konungens cancelli, ett rikets collini, öfver-rält eller R. Stis verk; eller till följe af innehafd sådan tjenst åtnjuter pension1’. Och har Utsk. tillika fått emottagå de vid remissen utaf Hr Gr. Hamilton, Henning, Gr. Lagerbjelke, Gustaf, Friherre Åkerhjelm, Carl, Hr Tham, Wilhelm, Frih. Cederström, Jakob, och Hr von Hartmansdorff, August, afgifne yttranden. Detta ärende har Ridd.Utsk. egnat den omsorgsfulla pröfning, vigten af detsamma kråft, och likmätigt sin pligt, går Utsk. nu att för R. o. Ad. vördsamt framlägga resultaten af denna pröfning, hvarvid Utsk., då inom Ståndet blifvit ifrågasatt, huruvida detta tillägg kunde anses beroende endast af R. o. Ad., och ej, såsom ingripande i Ståndets privilegier, förmåner, rättigheter och friheter, enligt 114 § R.F. borde underställas samtlige
Hvad angår Gustaf Hultmans förslag att målkärl och vigter icke måtte behöfva omjusteras oftare än hvart tredje år, så har Allmänna Besvärs-och Ekonomiutskottet. vid sistlidne riksdag i Betänkande 43, som vunnit Rikets Ständers godkännande, afstyrkt en i samma afseende väckt motion, bland annat på den grund, att, i händelse den i Kongl. Stadgan om mått och vigt meddelade föreskrift angående ärlig omjustering ej iakttages, ansvar härför ej eger rum i annat fall, än då målkärlen och vigterna befinnas origtiga; och då föreskriften härom uti 2:dra mom. 16 § af nämnda stadga, jemförd med 26 § i Kongl. Förordningen den 7 September 1858 om förfalskning, så ock om bedrägeri och annan oredlighet, är tydlig och klar samt lagstiftningen icke kan förekomma origtig tillämpning af tydliga stadganden på annat sätt än genom beredande af tillfälle till talans fullföljd i högre instanser, finner Utskottet sig jemväl nu böra hemställa, att denna motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Vidkommande slutligen Herr Hedmans framställning derom, att alla nu befintliga stadganden om mått och vigt och deras justering måtte sammanfattas uti en enda förordning, finner Utskottet detta förslag förtjent af uppmärksamhet. Det måste medgifvas, att vid ändring af förhållanden, vid hvilka allmänna begreppet sedan längre tid vant sig, och då härvid tillämpas nya grunder lör de sålunda ändrade bestämmelserna, svårighet möter och någon tid erfordras för allmänheten att göra sig förtrogen med dessa nya förhållanden. Denna svårighet ökas ännu mer, om de till efterrättelse ländande föreskrifterna, hvilka ofta behöfva rådfrågas och tillämpas, måste sökas uti många olika författningar. Ifrågavarande stadganden, allt efter hvar och ens olika lefnadsställning, för allmänheten särdeles vigtiga, böra ej heller lemna anledning till någon tvetydighet i afseende på de mer och mindre stränga bestämmelserna om ansvar för öfverträdelse af föreskrifterna.
De v e k o af på den gata, där fru Jungman bodde. » Mamma, » sade Karin. » Fredrik skall resa i öfvermorgon. » » Redan! » » Ja, m e n på nyåret k o m m e r jag igen o c h tager Karin med mig till Stockholm. » » ^ih, så roligt för dig, barn! Då få vi börja tänka på din toilette. » » Rusta nu icke ut henne till en nordpolsexpedition, bästa tant! Har b o n bara ett par snygga klädningar, så få vi skaffa i Stockholm, om det behöfs något mera. » » Ja, det är nog det bästa, » sade doktorinnan undergifvet. » Men hvad klockan är m y c k e t! så tog såg helt b e k y m r a d ut, öppnade tamburm e d nervös ifver, o c h försvann genast i Doktorn hjelpte Karin af m e d kappan, han henne i famnen, o c h kysste henne. K a p. Det var en kall dag i midten af januari, som doktor Verhoff o c h hans fästmö reste u p p till Stockholm. D e sutto midt emot hvarandrä vid fönstret i kupéen, o c h konversationen, som i början varit ganska lfflig, afstannade så småningom. Doktorn tog fram en bok, s o m han tycktes läsa m e d stort intresse, och Karin roade sig med alt betrakta det förbiilande, hvita landskapet. » Fredrik, » frågade hon plötsligt, &gt; hur dags äro vi framme? » » 4.40, » svarade doktorn, utan att se upp från sin b o k. » Och hvad är klockan n u? » Han såg missnöjd ut öfver att åter blifva störd och sade helt kort, efter en hastig blick på sitt ur: » Fem minuter öfver tre. » Icke mer, suckade Karin tyst, hvad denna resa var lång! Och hennes ängslan, s o m ökades för hvar minut! Om hon ändå tordes tala med Fredrik, säga hur rädd h o n var och bedja h o n o m hjälpa s i g! N e j, nej, han skulle bara bli ond, han förstod henne icke alls. M e n hon kände så säkert på sig, att h o n ej var välkommen i sin nya släkt.
Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. D. Instämde Brest * Ståndet uti Högloft. Bidderskapefs och Adelns igenom Protocolls-Utdrag af den 7 dennes meddeldta beslut, att anmoda Serskildta Utskottet att med frånskiljande af hvad i dess Betänkande af den 17 Juni hörer till öfversigten af orsakerna till allmänna förlägenheten samt de åtgärder, som bero af Biksens Ständers egna beslut , i en kort framställning upptaga de Oeconomiska mål, som anses böra i underdånighet till Kongi. Majrts Nådiga profning och åtgärd öfverlemnas. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. D. Remitterades till Stats - Utskottet: Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition till Biksens Ständer, angående betalningen af de i anledning af Högstsalig H. M, Enke - Drottningens ar£ uppkommande skulder ; gifven Stockholms Slott den 14 Juli 1815» Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. Den 14 Juli. ii49 S. D. lifter ytterligare föredragning lemnade Prest-Slåndet sitt bifall till nedannämnde frän Utskotten inkomna Eetankanden, nemi.: ■ frän Stats-Utskottet 1:0 i anledning af gjord anhållan , att Stockholms Stads-Cassa måtte befrias från den Stadens Krono Uppbörds Verk åtföljande ordinarie aflöning och denna varda på Kronans St^t uppförd; 2:o om afskrifning i Biks-Sfaten af 5,283 R:dr 3 sk. 5 rst. , som af Stats-Verket blifvit Riksgälds Contoiret ersatte för de till ett lika belopp utaf Bevillrrings-Uppbörden i Stockholms Stad skedda afdrag till aflöning åt Mantalsoch Uppbörds Commissarier; från Bevillnings Utskottet I anledning af Herr Friherre Ced-erstroms väckta motion, angående projectet till Bevillnings-Förordning ; , från Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Vtskotten
Hr Stjernsvärd: Sedan Hr. Gr. o. Landtm, förklarat att någon propos. icke kan ega ruin på Hr af Klints förslag, så förfaller naturligtvis den bordläggning jag begärt. Hr Bildt: Sedan jag nu fått tillfälle att läsa det förslag som Hr Stjernsvärd framställt, finner jag att ordalydelsen deri är sådan att det nästan icke är möjligt för en Officerare att inträda i aktiv tjenst hos främmande Arméer, såvida den icke är krigförande, d. v. s. att med borttagande af ordet krigförande och tillägg af orden i akliv krigstjenst varande skulle intet vinnas. Då nu dessutom inga länder sätta sina Arméer på krigsfot utom i högst sällsynta fall, men man deremot sett att de oftast delvis hafva mobiliserat sina Arméer vid politiska förvecklingar, tror jag att det ändamål som man genom borttagandet af ordet krigförande sökt vinna, bättre skulle vidhållas genom att införa orden »till större eller mindre del befinnner sig på krigsfot,» Då skulle en svensk Officerare kunna utskickas för att ingå t. ex. i fransk krigstjenst, emedan i Frankrike nu en del af Arméen befinner sig på krigsfot, han skulle kunnat skickas till Österrike der för en tid sedan en del af Arméen äfven befann sig på krigsfot, nemi. den som ockuperade Donaufurstendömena. I Italien finnas äfven delar af Arméer på krigsfot. En sådan modifikation anser jag således nödvändig om ändamålet som åsyftas skall vinnas. Jag anhåller således att detta amendement måtte framställas till Hr Stjernsvärds förslag. Hr Stjernsvärd: Då jag fullkomligt delar Hr Bildts åsigt i detta fall och jag medger att med den redaktion jag föreslaget kunde möjligen förhållandet blifva enahanda som om en sådan förändring icke vore vidtagen, instämmer jag till alla delar med Hr Bildt. Det händer lätt att man begår misstag när man redigerar på fri hand.
Du förbittrar derigenom hela mitt lif och försvårar afskedets bittra stund. Ack vore det blott jag som led, men att du äfven skall göra det! Att jag, usling! skall hafva stört din ro och din englafrid! Jag, som ändå så väl visste att du icke mera var fri, att jag aldrig i verlden skulle kunna få hopp att ega dig, äfven om du kunde afslita dina redan pålagda band, ty fattigdomen, denna hydra, som förgör allt, har ju slutit mig i sina klor, och en annan, begåfvad med allt hvad lyckan nekade mig, skall snart snart sluta dig i sina armar. Afgrundstanka! Elfrida snyftade vid ynglingens bröst, och de älskande aflägsnade sig åter. Gunnar och Elin sutto länge tysta och orörliga. – Stackars gosse! sade slutligen Gunnar, nästan ohörbart hviskande, tätt vid Elins öra, så att icke ens luften, blott hon och knappt hon skulle kunna höra hans ord. – Stackars olycklige! Skuggspel FÖRORD. Från 1780 intill 1850 är en ansenlig sträcka af år, och likväl är det till denna långa färd som mina läsare i dessa skildringar inbjudas. Jag vet väl, att man kan säga att ett arbete sådant som detta, der en provins’ historiska minnen, jemte dess karakter i afseende på kust och land, sammanföras med det rent enskilta familjlifvet, är något helt och hållet oegentligt. Men det finnes förhållanden så sammanlänkade att man, utan att fästa för strängt afseende på konstens och ordningens fordringar, måste låta dem behålla deras form och färgton, emedan eljest hela individualiteten hos dem går förlorad. Det är just sådana förhållanden som här gjort sig gällande. Jag har velat på en gång gifva en hyllningsgärd åt min födelsebygd och åt det patriarkaliska hem, der min barndom och ungdom förflöto, och så råkade jag oskyldigtvis in på en eller annan stig i krigshistorien, der qvinnan icke eljest förirrar sig, men – det kunde icke hjelpas.
Men eftersom Utsk. nu föreslagit ett antal af åtta, vill jag icke motsätta mig detsamma, hvaremot jag påyrkar antagandet af den utaf Utsk. framställda grundsats, eller att dessa ledamöter skola få tillsättas af Fullmtge, utan afseende på Stånd, på samma sätt som hvarje annan tjensteman inom Banken tillsättes. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Jag är, i hvad jag ämnat yttra (ill besvarande af Hr von Hartmansdorffs anmärkmr, redan lill hufvudsaken förekommen af Gr. Gyldenstolpe. Men jag ber likväl att Tå fästa upmärksamhelen derpå, att det inom detta hus säkerligen icke finnes någon, sorn är mera kompetent att bedöma, huruvida det är skäl alt förändra Banko-diskontens styrelse, än Gr. Gyldenstolpe, enär han under loppet af många år varit Ordför:de i denna direktion. Det är gifvet, att man vid sammansättningen af en direktion, för hvilket ändamål som helst, bör lemna tillfälle öppet att kunna erhålla sådana personer, som äro mest lämpliga att deltaga i en sådan direktion. Det är således, enl. min öfvertygelse, gifvet, att när man lemnar friare händer åt Bankens Fullmtge vid personers qvalificerande, har man äfven mera chanche att få styrelsen väl sammansatt. Den skicklighet, som hufvudsakligen fordras hos ledamöterna af Banko-diskonten, består deruti, att man eger kännedom om de lånsökande personerna, och den, som således eger bästa kunskap om dessa personers affärsförhållanden, är äfven skickligast att sitta uti ifrågavartde direktion, ty lian kan med största säkerhet bedöma, huruvida de dokuraenler, som skola belånas, äro af den beskaffenhet att de böra det. Hvad nu sjelfva frågan beträffar, så är den serdeles enkel. Hr von Hartmansdorff har ifrågasatt lagligheten af ett sådant förfarande, som här blifvit föreslaget. Gr. Gyldenstolpe har redan besvarat denna del af hans framställning, och jag tror icke att anmärkningen blifvit gjord på allvar. Att, till följd af stadgandet i 72:dra §:n R.
(Se bilagan Litt. S.) I afseende å, de arbeten, som under revisions-året blifvit utförde vid de nija läns-cellfångelserna, inbemtas af den utaf Chefen för Fångvårds-styrelsens byggnads-kontor af■gjflia berättelse, att fängelset i Halmstad, ä hvilken byggnad blott utvändig rappning föregående året återstod, blifvit komplett färdigt; att fängelsjbyggnaderna i •Jönköping, Örebro och Wish/..blifvit, uppförda.under tak. och försedde roed plåtbetäckning, så att berörda fängelser kunnat roed påföljande året öppnas för fångars emottagning, samt att grundmurar blifvit lagde för ett dylikt fängelse i Ostersund. Bilaga Litt. S. till 1860 år6 revisions-bcrättelse, angående siats-verket, sid. 160. H ebet. Balans från år 1857: Läns-häkten. Härads-käktcn. Stads-käkten. Samma. Stats-auslag för åren 1858—1860 450,000: —t Balans till år 1850: \ Balans från år 1857: — Utgifter: Under revisions-året liar tillsammans blifvit utbetaldt J47,635 P:dr 33 öre, hvilken summa, såsom i utgående balanseu inbegripen, upptages inom linien. Balans till år 1859: Inventarier ra. m - 316: 72. Fordringar: Hos Stats-kontoret 30,C00: » Riksgälds-kontoret 300,000: — 69,6S5: 1.
Lån till Fahlu Bergslag emot Ilypothek af dess Koppar sedlar (i83o års Banco-Reglemente pag. 101) hafva utgått: 1832 Augusti 1 — December 3i. 2 st. R:dr 10,200: ■? 1833 (hela året) 7 st. —• 55,795: j834 8 st. 48,960: i835 Januarii 2 — Junii 3o.. 4 st. 35,730: «* Utlåning emot pant af Låne-Bankens Obligationer_, hvilka härleda sig från Upplåningar före i83o. (i83o års Banco-Reglemente pag. 96). 1832 Augusti 1 — December 3i. med R:dr 9,489: «•*- — 1833 (hela året . med 160,607: jo. 4. iS34 — —* med 120,080: 1835 Januarii 2 — Junii 3o. med 91,107: 34- “ 27 — Lån till Städet’ och Corporationer emot serskildt för hvarje fall af Rikets Ständer stadgade vilkor. Denna slags utlåning kommer, i följd af §. 188 uti 1835 års BancoReglemente, att för framliden upphöra, dock med iakttagande, att en summa af 3o, högst 33,000 R:dr, jemlikt Rikets Ständers Beslut vid i83o års Riksdag, tillhandahållés Lunds Domkyrka. Återstoden af det Lån, stort a5,ooo R:dr, som vid 1818 års Riksdal medgafs Dom-Capitlet i Calmar, har blifvit lyftad med i3,ooo R:dr vid serskilda lider åren i834 och 1835. Utlåning emot lntekning i Fast Egendom. Fastighets-Lån mot förbindelse att på 331 år i Silfver återbetalas, hafva, medelst'begagnande af den rättighet som i i83o års Banco-Reglemente, 4 Art. 4 Aid. §.
På de liera välgrundade skäl, Departements-Chefen uti nyssberörda betänkande, till hvilket härmed hänvisas, andragit, föreslår Kongl. Maj:t nu Rikets Ständer, att för de trettio l:ste klass Matroserna med lägsta tillökningen denna må från 12£ öre förhöjas till 25 öre om dagen, eller hvad de öfriga 70 redan åtnjuta, samt att åt de 100 öfrige Matroserna äfven må beviljas ett dagligt tillskott å aflöningen af 15 öre per man, hvarigenom sammanlagda kontanta dagaflöningen skulle för den egentliga Matrosen utfalla med 40 öre och för hvarje l:ste klass Matros utan åtskillnad med 50 öre R:mt; och äskar Kongl. Maj:t fördenskull det härtill erforderliga belopp af R:mt R:dr 6,843: 75, genom hvars tilläggande till Korpsens nuvarande jemväl i ofvanberörde allmänna aflönings-summa inbegripna aflönings-anslag 57,786 R:dr 25 öre, detta blefve förhöjdt till 44,630 R:dr R:mt. Flottans Skeppsgosse-korps. Vid den för Skeppsgossarnes undervisning i Carlskrona särskildt inrättade skola äro för närvarande anställde endast 2 ordinarie lärare och en duplikant, de förre med lön af 1,000 R:dr hvardera och den sednare med ett årligt arfvode af 450 R:dr R:mt, hvarjemte en af Flottans Under-officerare är beordrad att vid undervisningen i skolans lägre afdelning biträda.
Ad. ansåg voterts-proposjn böra sä uppställas, alt ja-propositioneri komme att innehålla bifall till 23 §:n i Gr. Hamiltons förslag, och nej-propositionen, att R. o. Ad. anser skatten för brännvinsbränningen böra utgöras med 2 sk. b:co pr kanna brännvin. Hr von Troil: Jag sktdle tro, alt contra-propos. borde blifva: vinner nej, så antages §:n med den förändring, att i stället för 6 rist. insattes 2 sk. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att vid uppgörandet och justeringen af den skriftliga yqter;$-propos:n, som nu vore under uppsättning, prdalagen kunde jemkas. Upplästes till justering och godkändes följande vo(er:sproposition: Den, som bifaller i3 §;n i Gr. Hamiltons förslag, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Den g November c. m. Vinner nej, antages samma 23 §, med den fö"»'ändring alt 2 sk. L>:eo införes såsom skott i stället lör de i paragrafen föreslagna 6 runstycken. Under det att härefter det exemplar af voterls-propostn, som skulle uppspikas, utskrefs, anmälde sig Hr Palmcrantz, Joli. Manritz, och yttrade: Då ufven Gr. Horn framställt ett förslag, hemställer jag, om man ej borde först afgöra hvilketdera förslaget spip skall blifva contra-propos , eljest blir Gr. Horns förslag alldeles undertryckt. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att sedan voter;s-proposln blifvit för II. o. Åd, uppfäst och af Ståndet godkänd, kunde numera ingen öfverläggning angtde contra-propostn äga rum. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfaljit, som följer: Ja — 24. Nej — 32. 24 pph 35 §§:ne i Gr. Hamiltons förslag föredrogos ån nyo och biföllos, Då nu föredrogs 26 §:n i Gr.
Genom Utskotten meddelade ProtocollsUtdrag, från Högloft Ridderskapet och Adeln af dea 2a:dra Julii och från Hedervärda Bonde-Ståndet af den 1 Augusti, hafva hemälde Stånd, på grund af gjorde Anmärkningar, återremitterat det Betäiv» Stats-Utskottets Be tänka aden. 4°7 kande, förenade Utskotten afgifvit under den 9 sisth Julii, angående vilkoren för inrättandet af enskilde Banker eller Disc-onter; I följd hvaraf Utskotten nu härigenom 'fa öfver dessa anmärkningar och yttranden deras vördsamma Utlåtande afgifva. Innan Utskotten skrida till upptagande och besvarande af det sorn egentligen blifvit anmärkt emot de af Utskotten hemstälde förslag, hafva dock Utskotten trott sig höra fästa en särskild uppmärksamhet vid det, sorn en värd Ledamot Högloft. Riddcrskapet och Adeln föreslagit i sammanhang med hvad Utskotten för upprättandet af Privata Banker tillstyrkt; Och hvilket förslag åtföljt återremissen af Utskottens ifrågavarande Betänkande; nemligen'att en uppå Private Åctier till ett belopp af 3oo,ooo R:dr Banco grundad Discont må inrättas i Stockholma för hvilken Kongl. .Majlis Nådiga Reglemente och Octroij på femton års tid begäres; samt att Lånerätt i Banken skulle lemnäs denna Discont för en lika stor summa, som Actie-Capitalet är, emöt Discont-Directeurernes, en för alla och alla för en, å Discontens vägnar, utgifna förbindelser, alt inom vissa tider de ly flade Summorne med tre procents årlig 4oa S ta t sU ts k o 11 e ts Petrin leanden. rlinta återbetala, hvarvid såsom Hvpothek borde biläggas säd a tve nöja! eige handlingar, sorn Disconten innehade nli Pnhliqne papper eiler säkre skuldsedlar för femtio procents högre värde lin Lånesnnini an utgör.
Ehuru af en fortfarande sjuklighet hindrad att fö/ Höglo fl. Ridderskapet och, Adeln, personligen yttra, mina tankar i ett ämne, sorn, i, anledning af Herr Svedenhjelms väckte Motion |ill öfverläggning lärer förekomma , hoppas jag likväl anses berättigad att på detta sätt framlägga några skäl, sorn föranleda mig att önska skyndsam inskränkning i den nu tillåtna Hus-, behofs Brännvins bränningen. Det är en känd sanning, att årets, Spannmåls-skörd i de fleste Rikets Provincer varit mindre fördelaktig, och i synnerhet klagas, att Rågen är tfll sin afkastning allt för litet gifvande. Spannmålsprisen gro. äfven redan uppstigne |ill en höjd , sorn bevittnar mindre god årsväxt och Bränvinet skall naturligtvis i samma förhål; Den i o December. 263 lande äfven stiga i dyrhet. Utom i Skåne, Blekingen , samt en del af Halland , Kronobergs Län och Småland, brännes blott ren Spannmål och kanske på många ställen med de na tillåtna 90 kannors pannor idkas HusbehofsBränvins bränningen till den myckenhet, att 20 å 30 tunnor Spannmål hvarje vecka förbrännes. Således bortslöses Rikets Spannmåls-förråd, som annars till bröd för Folket kunde vara tillräckligt, uti tillverkning af Bränvin, som ehuru nu mera kanske för oss aldeles oumbärligt, likväl kunde äfven till sitt nyttjande mycket inskränkas. Efter min tanka är då hög tid att förordna om förändring i den nu allt för mycket utsträckta Brån vins-bränningen. Under den korta tid jag varit anförtrodd Ordförande-befattningen i Kongl. Magazins
I mantal i Barrud; ali, emedan dervid uppgifvits, alt denna fastighetsdel var såld och köpe-afhandlingen derom ingifven till Näs Härads-Rätt, utmätning skett å allenast råggrödan, och tillförlitlig upplysning, huruvida Nils Nilsson och lVikström vore egare Lill fastigheten eller ej, blifvit under den 21 November begärd hos vederbörande Domhafvande; alt, sedan den 28 Juni 183o det intyg blifvit meddeladt alt, köpe-handling om ifrågavarande fastighet icke till Härads-Rälten inkommit, ul mätning af egendomen verkställts den y:de påföljde Juli; att emedan den utmätte råggrödan, som försålts för 36 R: ir, redan den 12 October 1829 blifvit tagen i mät för Nils Nilsson adömde böter, köpeskillingen derför icke kommit Banken tillgodo; men för Nils Nilssons och /Vikströms meranämnde fastighet till Banken influtit tillsammans 268 R.dr 4' s^* 5 rst. Banco, så att, enligt hvad Konungens Befallningshafvande vitsordat, någon förlust genom d röjs må let med utmätningen så mjrcket mindre kan anses hafva för Banken uppkommit, som, efter att döma af förhållandet med andra fastighels-ntmätningar, en tidigare försäljning sannolikt icke kunnat ske med lika fördel; att, till följd af Ad vocat-FiscalsEmbelels i Banken derom framställde påstående, Konungens Befallningshafvande i Wermlands Län, genom ULsjag den g Augusti i83y, enär Assessoren Lagerlöf icke inom den uti Kongl. Förordningen den 1 1 December 1766 bestämde tid af 3:ne månader från den dag, ofvan omförmälde
15 hvadan dess innehafvare skulle vara de, af hvilka en Öfre Kammare borde hildas. Utan alt här ingå i någon undersökning om den egentliga halten af detta påslående, att rikedomen i allmänhet kan anses gifva en återhållande syftning, tror Utskottet sig. dock kunna, utan fruktan för missförstånd, uttala den öfvertygelse, att, så vida en sådan syftning verkligen alstras af likedomen, den är af nog tvetydig art. Denna återhållande syftning skulle nemligen alltför lätt kunna inskränka sig hufvudsakligen till bemödandet att hindra förmögenhetens naturliga öfvergång från dem, hvilka, i besittning af hvad andra åt dera förvärfvat, sjelfve sysselsatte med njutningens lätta möda, ingenting vilja eller kunna förvärfva, till sådana, sorn arbeta att lolligen förvärfva; således till bemödandet att qväfva idogheten sjelf genom undandragande af dess lön — och åt en sådan syftning synes Slaten icke böra anförtro en mera afgörande inflytelse på sina öden. Utskottet skulle funnit de redan anförda belänktigheter vigtiga nog att bestämma det, att aldeles afstå från förslaget att af flere eller färre bland nu anförda element bilda en Öfre Kammare. Men det finnes andra skäl, som, i Utskottets tanka, gifva de anförda dubbel vigt. Alltifrån trettonde århundradet hafva mångfalldiga försök skett att befordra Sveriges lycka, genom att importera en för våra krafter olämplig Statsapparat; de hafva kostat oss så mvcket; resultaten af den efterbärmningslust, eller, om man får nyttja elt i det nyare politiska språket väl bekant konstord, af det slags rörelse, som i århundraden utmärkt den Svenska aristokratien, och som sällsamt afslicker mot folkets i grunden demokratiska lynne, uppmuntra så litet till nya försök på samma väg, och det fordna Riks-Rådets anspråk att utgöra en verklig Öfre Kammare, eller, som det uttryckte sig, medlare mellan Konung och Ständer, funno så litet deltagande hos folket, att den, som aglar på häfdernas vittnesbörd, icke bör klaga öfver blist på varningar i detta hänseende.