Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Utan att många ord v o r o spilda emellan oss om saken, visste jag, att Helga hyste sådan afsky för druckna personer, att jag under vår trolofningstid noga aktade mig för att låta henne se mig i ett sådant tillstånd, o c h nu, då vi v o r o gifta, kände j a g på mig, att hennes natur var sådan, att hon rent ofrivilligt skulle fattas af vämjelse för en man, som ej kunde beherska sina lägre drifter. Men hur j a g skulle gått i land med mina goda föresatser, i fall jag på egen hand fått utkämpa striden, det tror jag mig veta. » Min kära, lilla hustru kände ingenting annat o m den då knapt gryende qvinnofrågan än det gamla, att hon skulle vara sin man till en hjelp — ett ord, som för mig alltid har inneburit ett erkännande o m qvinnans öfverlägsenhet i sedligt afseende. — Och Helga blef mig också en hjelparinna mot de ärfda begären. » Blott en enda gång talade vi två o m detta, men då var det gripande allvarsord från en hustru, som kände föräldrars ansvar mot det slägtled, s o m efter dem skall kämpa lifvets stränga k a m p; men endast en aning sade mig, att hon redligt skulle stå mig bi i min hårda strid. Jag unge, lycklige, tanklöse man, inte tror du, Anna, att jag då förstod, hur noga hon kände till hela mitt väsen? Nej då, jag bara kände, hur frestelsen att » ta ett glas » mer o c h mer förlorade sitt tag öfver mig. När den kom, tog alltid min tanke sin tillflygt till vårt trefliga hem, der hon till middagen väntade mig med någon god soppa, som genast k o m mig att glömma min förfärliga trängtan efter spirituösa drycker. Underligt n o g — eller snarare helt naturligt — tänkte j a g långt mindre på de fasta rätterna än på supanmaten, då jag började längta efter middagen. Och så visste jag, att hon aldrig månaden meddelar en fullständig modeoch mönstertidning.
Justitie-ombudsmannen njuter under sin tjenstetid, så väl mellan som under riksdagarne, tillgodo samma säkerhet för sin person och tjenstebefattning, som för riksdagsmän i allmänhet stadgad är, och anses, så läuge han embetet innehafver, i alla afseenden lika med Konungens justitie-kansler. § K3. Skulle den oförmodade händelse inträffa, att antingen hela Högsta domstolen, eller af dess ledamöter en eller lieie, funnes hafva al egennytta, vrångvisa eller försumlighet så orätt dömt, att derigenom någon, emot tydlig lag och sakens utredda och behörigen styrkta förhållande, mistat eller kunnat mista lif, personlig frihet, ära eller egendom, är Riksförsamlingens justitie-ombudsman pligtig, äfvensom Konungens justitie-kansler berättigad, att vid den rikets domstol, som här nedanföre bestämmes, den felaktige under tilltal ställa, samt till ansvar efter rikets lag befordra. Denna domstol, som riksrätt kallas, skall i sådant läll bestå af presidenten uti Konungens och rikets Svea hofrätt, hvilken i riksrätten förer ordet, fvra de äldsta Statsråd, presidenterne uti alla rikets kollegier, högste befälhafvaren öfver de i hufvudstaden tjenstgörande trupper, högste närvarande befälhafvaren för den vid hufvudstaden förlagda eskadern af rikets Ilotta, tvenne de äldsta råd i Svea hofrätt, och det äldsta råd i hvarje af rikets kollegier. Då antingen justitie-kansleren eller justitie-ombudsmannen finnér sig befogad, att Högsta domstolen samfäldt eller serskildt dess ledamöter inför Riksrätten tilltala, äske han hos presidenten i Svea hofrätt, såsom Riksrättens ordförande, laglig kallelse å den eller dem, som skola tilltalas. Presidenten i Hofrätten foge derefter anstalt om Riksrättens sammanträde, för att kallelsen utfärda och målet vidare i laglig ordning behandla. Skulle emot förmodan han detta underlåta, eller någon af öfrige förenämnde embetsmän undandraga sig att uti Riksrätten deltaga, stånde de för en sådan uppsåtlig försummelse af deras embetspligt till lagligt ansvar.
KERSTIN. SUNDIN. KERSTIN. Inte alltid, förstås. Men jag kunde ju in Precis. För skogsvägarnas skull. Det ä' bäst att höra om pappa också tycker det ä' nödvändigt. ­ 35 ­ SUNDIN. Skulle ni ha något emot det då? ett sommarnöje, som jag hvarken har sett eller får veta hvar det ligger, och se'n vill ni jag ska ä' väl ingen gammal enkefru heller. SUNDIN. Ni ä' för tokig! Först vill ni jag skall hyra KERSTIN (skrattande). ta emot inackorderingar så här på rak arm. Jag stället, åtminstone? Ja, men vill ni inte fara och se på det där KERSTIN. SUNDIN. KERSTIN. Far man på båt? Ja. resor på ångbåt, så här om vårarna. SUNDIN. Det ä' nog ganska roligt att göra små lust Vill ni verkligen? Ja, hvarför inte. Om pappa vill så. SUNDIN. KERSTIN. Kerstin! Det skulle bli en förtjusande sommar, fröken KERSTIN. (Paus.) Tror ni? SUNDIN. Om det bara blefve af? ­ 36 ­ KERSTIN. ni vill bli inackorderad. Ä' det alldeles bestämdt på det stället, som SUNDIN. det nu. Ja se, det beror på... Nej, jag kan inte säga KERSTIN. om vi bodde någon annstans? Skulle ni inte vilja bli inackorderad hos oss, SUNDIN. ä' en idé, fröken Kerstin. Och er idé, er egen idé! Min idé... KERSTIN. SUNDIN. Ja se, ifall... Jo, visst ville jag det! Det tillbaka? Ja, det ä' ert förslag. Ni tar det väl inte KERSTIN. SUNDIN. Det var ju bara en fråga... Men ni har ändå... Sjunde scenen. DE FÖRRA. MATTSSON, med en bok i handen, från Dahlmans rum. MATTSSON (helsar på Sundin). och ber ingeniörn stiga in i inre kontorsrummet. Fabrikörn har kommit tillbaka. Han helsar ­ 37 ­ SUNDIN. Tackar. Ä' han ensam? Ja.
Som jag upfattat dem, innebära de icke någon anklaV. H. 26 402 Den 25 A p ril. geise eller tillvitelse möt Fullmäktige, att de behöfva blifva föremål för en särskild laga undersökning. Hr Adelborg: Man har sagt, att endast ett skäl linnes för vägran af remiss utaf ifrågav:de motion, nemi. att prot:t ännu icke är justeradt. Om ku så är, frågar jag ånyo, om detta skäl icke är tillräckligt, då man tager i betraktande sättet, hvarpå motionen tillkommit, samt om vi icke hvarje plenum skulle få en massa af motioner, och jag hemställer till motionären, om han icke medgifver, att man, lika väl som han gjort, kunnat åberopa hans i ett föregående plenum afgifna yttrande, rör:de Riksg:sKont:s förvaltning, till ani. för en motion. Han yttrade sig då ganska skarpt, visserligen icke så bestämdt som Hr Gripenstedt, men icke långt derifrån. Hade man då begagnat sig af Hr Cederschiölds anförande, så hade vi straxt haft en motion, till hvad fromma för R. o. Ad:s tid och Riksdagens förkortande lemnar jag derhän. Man har sagt, att enhvar äger att begagna en annans yttrande. Det må vara, men då endast till besegrande af sina motståndare, men alldeles icke till väckande af nya motioner. Man har äfven sagt, att kland ret emot Fullmäktige bort afgifvas före déchargens meddelande. Detta yttrades icke en, utan minst tio gånger i förra plenum, men ingen har likväl upgifvit orsaken, hvarföre det var så tyst på detta rum, då DécbargeBetänk. förevar. Jag skall då uplysa, att detta Betänk, förekom så tidigt vid början af ett plenum, att högst få af R. o. Ad. voro tillstädes, och i följd häraf slank Betänk. igenom utan någon discussion. Jag upkom tidigt nog i samma plenum, men då var frågan redan afgjord.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han, då begäran blifvit gjord om upläsning af cn handling, hvars innehåll var för honom obekant, icke fann sig hafva skäl att vägra bifall dertill; men likväl ansåg sig höra fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derpå, att frågor om domaremaktens beslut icke få komma under RiksStms öfverläggning och pröfning, samt alt följaktligen den ifrågav:de handlingens upläsning icke finge föranleda till någon sådan öfverläggning eller pröfning hos R. o. Ad. Hr Printzensköld, som härvid anhöll att få yttra sig innan ifrågavide upläsning egde rum, upropades och anförde: Hvad den fråga angår, som Frih. Raab väckt om remiss af min motion till Riddarh.Utsk., så instämmer jag i den af Gr. Lagerbjelke framstälda bevisning om obehöfligheten af en sådan remiss, hvarföre jag i den delen icke något vidare tillägger, utan förenar mig med Gr. Lagerbjelke. Beträffande Hr Munck af Rosenschölds anförande, så förbigår jag de tillvitelser om nedrighet eller politisk förföljelse, som han mot mig behagat framkasta. Jag bar icke i något hänseende haft andra afsigler med min motion, än att söka, så vidt på mig ankommer, bereda helgd och efterlefnad åt de lagar, enl. hvilka R. o. Ad. såsom en andel af Representationen, skall lefva och verka. Jag har följaktligen icke med ett enda ord vidrört Hr Munck af Rosenschölds politiska verksamhet eller något annat dermed beslägtad! ämne, utan endast hållit mig vid ett obestridligt factum, nemi. ett behörigen tillkommet utslag, och har dervid sökt att utreda, huruvida detta utslag är af sådan beskaffenhet, att Riddarh.Direkt:n, med riktig tillämpning af 7 § 2 mom. Riddarh.- Ordn., varit berättigad, att till Hr Munck af Rosenschöld utlemna pollett till intagande af säte och stämma på Riddarhuset. Hr Munck af Rosenschöld har sedermera sökt att till sitt försvar i h. e
Verk inom rfvå år blifvit afslutade, skola äfven KöpesumInorne till rättelse tjena, med iakttagande likväl, att sådane Inrättningar, sorn ingen del af året blifvit begagnade, endast till värdet af hus och byggnader uppskattas ; hvaremot alla öfrige, äfven för sine Privilegier, Förlag, Rörelsefond och den i jemförelse dermed calculerade afkastning , skola betraktas, så att ett Verk, hvars Åbyggnader äga ett ringa värde, likväl för den rörelse, som drifves, och deri inkomst, sorn der" af hämtas, varder taxeradt, emedan här, lika-' Som vid handel och annan rörelse, det är årliga afkomsten, sorn bör beskattas, 28. Mom. Skulle, efter föregången noga granskning af Manials-längderne, samt de så •Val vid Mantalsskrifningen, sorn vid Längdens Uppläsande å Socknestämma gjorde anmärkningar derå, anledning förekomma , att någon utan laga skäl blifvit från skatt utesluten , böra utskylderne honom ovilkorligen påföras. Har åter, af hvad orsak sorn häldst , en person blifvit skattskrifven , hvilken, oförmögen att draga de åtagde utskylder , för sin nödställda och utblottade belägenhet, hade bordt frikallas, äge då BerédningsComnihléen att rättelse meddela, hvilken likväl med de skäl, sam dertill föranledt, i Bevillnlngs Uisk. Betänkanden, Protocollet intages och af Taxerings*Commit'étens vidare pröfning beror, 29. Mom.
Kommissions protokoll den 30 April 1838, efter en föredragning af en Montelii ansökning att varda antagen till Kammarskrifvare eller Kanslist i Kongl. Kommissionen, och då Sekreteraren lemnat det vitsord, att Montelius med mycken noggrannhet och pålitlighet under 4 års tid biträdt honom med sammanräkningen efter län af så väl de årligen från hvarje prosteri i riket till Kongl. Kommissionen ingående tabeller öfver nativitet och mortalitet, som och 1835 års tabeller öfver folkmängden, Kongl. Kommissionen fann godt antaga Montelius, som företett hedrande intyg öfver sitt uppförande, till extra ordinarie Kammarskrifvare utan lön, hvarvid han dock komme att åtnjuta lika arfvode som hittills för den sammanräkning, af tabeller, hvarom han af Sekreteraren anlita - 820 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 503. des. Arfvode! utgjorde då alltsedan 1821 års början 24 sk. B:ko för hvarje sammanräknad tabell och förhöjdes från och med 1845 till 52 sk. B:ko. Sedan jag den 1 Juni 1850 blifvit af Kongl. Majit i nåder förordnad lill ledamot af Kongl. Kommissionen öfver Tabellverket var jag ofta i tillfälle att af då varande Sekreteraren höra intyg om den flit och samvetsgrannhet hvarmed Montelius fullgjorde tabellernas sammanräkning och, sedan jag efler Sekreterarens, Herr Hofmarskalken m. m. Leyonmareks den 7 November 1855 timade frånfälle, af Kongl.
Regerings-Formen); b') efter stadgade grunder uppgöra och utfärda ny Bevillnings-Förordning i den händelse, att vid Riksdags slut beviilningens hela belopp väl vore bestämdt, men Rikets Ständer icke hunnit om fördelningen deraf blifva ense (109 §• Regerings Formen); c) uti Justitiae-Ombudsmans-embetet genast insätta den man, sorn Rikets Ständer till efterträdare åt Justitics-Ombudsmannen utsett, i fall 12 Stats-Utshottets Memorial, N'.o 5on. denne emellan Riksdagarne afsäger sig det erhållne förtroendet eller med döden afgår, äfvensom utvälja annan behörig man i stallet för JustitiaeOmbudsmannens utsedde efterträdare, derest han äfven mellan Riksdagarne afsäger sig förtroendet eller i Justitias-Ombudsmans-embetet insättes eller med döden afgår (c)8 §. Regerings-Formen); ii) för framtida uppsigten och controllen öfver Götha Canals vidmagtliållande, utse och välja ej mindre en person för alt såsom Ledamot, å Bankens och Riksgälds-Contoirets vägnar, inträda i Directionen öfver nämnde Canal, än ock ett ombud att, å sammma Verks vägnar, deltaga i de årliga Revisionerne af Canalens räkenskaper. Dessa val förnyas hvarje år, kunnande dock förut utsedt ombud dervid åter väljas. 31 §. Fullmägtige af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden skola, för upplysningars afgifvande, vara tillstädes, då fullmagterne för Riksdagsmän af det Stånd, som de tillhöra, granskas af Justitiae-Statsministern eller den person Konungen i hans ställe förordnat (21 §. Riksdags-Ordningen.) 32 §. Derest, före nästa Riksdags början, någon af de utaf Ridderskapet och Adeln utsedde
Jag fortfar att anse, det en tillökning i hvad StatsUlsk. föreslagit skulle vara i högsta måtlo önsklig, och jag är öfvertygad om, att derest det vore en möjlighet att erhålla den, skulle den i framtiden bära välsignelserika frukter. Hr Björnstjerna, Job. Magnus: I en af de framställ ningar, som bär blifvit gjorda till förmån för ett högre anslag åt landtbruksskolorna bar anförts, att vid en inspektionsresa dessa anslag befunnits i mindre godt skick till följd deraf, att föga om - Den 24 September. 375 vårdnad egnats deråt, hvaremot der hushållningsällskaperna och enskilde bidragit till deras underhåll, de visat goda resultater. Hr af Dalström: Jag medgifver ganska gerna, att del kan synas besynnerligt, att, då man talar om fri-elever, jemväl yrka att dessa elever skola erhålla en så stor aflöning, att den åtminstone räcker till kläder och skodon. Men i det län, der jag bor, är det icke möjligt att få någon elev, utan att han erhåller någon liten betalning. I sådana län, der det finnas många herrgårdar, torde det visserligen vara möjligt att få elever; men jag har mig dock bekant, att i ett län, der Skolstyrelsen under denna höst utgaf en kungörelse ang:de elevers antagande, hvaruti ingenting nämndes om någon lön, der anmälde sig blott 2 elever, och först sedan man tillkännagifvit, att de skulle erhålla denna Iilla penning, komma flere och jag hoppas att vid detta lag skall antalet vara fullt. Jag tror således att det är nödvändigt att gifva dessa elever någon uppmuntran, hvarföre jag fortfar i mitt yrkande. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad framställde Hr Gr. och Landtm., att i afseende på ifrågav;de punkt, hvarill 2:ne talare yrkat bifall, blifvit yrkadt af Hr von Printzencreutz, med hvilken flera ledamöter instämt, att den af SlatsUtsk. med 1,000
All ensidig bildning bör derföre med sorgfällighet undvikas såsom till sina löljder skadlig. Den åstadkommer beständigt fenomenet af menniskor, som tänka titan att handla, eller handla utan att tänka. Det vore inskränkt att tro den fysiska gymnastiken nyttig och önskvärd blott i afseende på krigets yrken och Fäderneslandets försvar; nej denna gymnastik är lika väsendtlig för Själens operationer, för viljan, för begäret; den är väsendtlig för vår tillvarelse uti det högre Fädernesland som vi kalle det menskliga lifvet. Kroppen är intet utan själ, själen är intet utan kropp, liksom tanken är intet utan object och objectet intet utan tanke. Hvad menniskan kan och skall blifva, det kan och skall hon blifva genom kroppen så väl som själen. De tillhöra lika nödvändigt hennes natur. Bådas försummade utveckling är lika förderflig och hvad menniskan med förnuft vill åstadkomma för sitt slägtes förädling bör sträcka sig till hela 8^6 Den 19 Martii, dess sammansatta varelse, om det ej skall befordra obehag och smärta i stället för glädje, kraft och lycksalighet. Äfven med afseende på det krigiska försvaret böra gymnastiska kroppsöfningar icke försummas. Sverige, begränsadt af en öfverlägsen magt, behöfver använda alla upptänkliga medel för alt öka sina krafter och stadga sitt oberoende. Det är således icke mer i grund af inskränkta åsigter,. utan i grund af de vigtigaste och mäst omfattande i afseende på medborgerlig bildning ej mindre än utvecklingen och befästandet af vår lagbucdna frihet som jag vigar vördsamt föreslå: 1:0. Inrättandet af Kroppsgytnnastik så vidt möjligt både på landet och i städerna öfverallt der det finnes en Skola, ett Gymnasium eller en 4,ca^em> för Själskrafternas vettenskapliga bildning. 2:0.
Man har sagt, att det vore ingen skillnad emellan Revisorernes och StatsUtsk:s granskningsrätt. Men deruti ligger ett betydligt misstag, ty instructionen för R. St:s Revisorer binder icke StatUtsk. vid deras granskning, sora endast begränsas af grundlagen; och om man jemnför den med instructionen, finner man lättast sitt miss - De* 17 Juli f. w tåg. Man har ytterligare sagt, att om, i stället för behållning, en brist bade uppstått, hade R. St. gerna velat vara ifrån all granskning, emedan de ej skulle vilja ersätta bristen. I det fallet blefve ju fråga om hvem som skulle betala denna brist. Jag tror ej, att det skulle ske genom underverk. För min del känner jag ingen annan väg att i sådant fall få penningar, än att taga dem af Svenska folket. Hr Cederschjöld: En värd talare bar sagt, att då passevolancemedlen icke voro allmänna i sin uppkomst, hafva de sedermera icke kunnat förändra natur. Frågan, huruvida de voro allmänna då, lemnar jag derhän; men det ligger i sakens natur, att sedan passevolance-contracten upphört, hafva äfven medlen upphört att vara passevolanceniedel. Någonting måste de då vara, och det kan ej blifva annat än statsmedel. Hvad dermed menas, att deskulle utgöra ett regale, förstår jug icke. Månne meningen är, att de skulle vara en Konungens rådgifvares egendom? Samme värde talare har menat, att jag medgifvit riktigheten deraf, att medlen icke varit underkastade R. St:s granskning, under det passevolance-contracten voro gällande. Det var ingalunda min mening. Jag har blott erinrat, att det skäl, som, under det contracten voiq gällande, kunde anföras för vägrad granskning, numera upphört att gälla vid det förändrade förhållande, att medlen upphört att vara passevolancemedel. Samme talare har tillika med en annan påstått, att ingen skillnad vore emellan R. St:s Revisorers och StatsUtsk:* granskningsrätt. Jag skall derföre utbedja mig att få uppläsa några ord ur instructionen för R.
Vexehransak' tioner med Kredit-föreningen i Stockholm. och för bristande betalning protesterade vexlar icke allenast vara oförenlig med begreppet om hvad som till egenskapen af metallisk valuta må kunna hänföras, utan äfven strida med tydliga innehållet af den i § 107 litt. h af Banko-reglementet meddelade föreskrift, hvilken endast medgifver, att såsom metallisk kassa får anses och beräknas beloppet af de uppköpte vexlar, som icke till liqvid förfallit eller blifvit för inkassering afsända till de af Banken antagna utländska handelshus, hvaremot de vexlar, om hvilka här är fråga, redan långt före detta förfallit lill betalning och med protest återkommit från de handelshus, dit desamma blifvit öfversända för att inkasseras; så har Utskottet, på grund af § 5 i den för Utskottet gällande Instruktion, beslutat och Fullmägtige till iakttagande meddelat, alt de protesterade vexlarnes belopp bör från metalliska kassan ofördröjligen afföras; hvilket Utskottet skolat för Rikets Ständer härigenom anmäla. § 11 (1838 års Rev.-ber. g 23.) Den våldsamma rubbning i affärslifvets alla förhållanden, som i November månad 1837 här inträffade, föranledde äfven utomordentliga åtgärder till alböjande af de stora olyckor, som den allmänna förlägenheten hotade att utbreda. Ibland sådana åtgärder omförmäles i 1838 års Ilevisions-berättelse bildandet i Stockholm af en Kreditförening, med ändamål att till liqviders möjliggörande försträcka penningar och vexlar emot erbjuden pröfvad och godkänd säkerhet; och då det biträde Banko-styrelsen fann sig föranlåten att lemna denna Förening för befordrande af dess nyssberörde ändamål, var af ovärdig och anmärkningsvärd beskaffenhet, har Utskottet ansett sig böra åt denna fråga esna särskild uppmärksamhet.
Den 24 Martu, f. m. fordi ar att beröfva friheten, är för Statens bestånd och ändamål, sjelfva skyddand t afd nna allmänna säkerhet, af sa mycken vigt, då denna bevakning är föienad rrted ojemiö bgt flira svårigheter, under det Fångar transporteras frän den ena aflägsna orten till den andia, än under d t de sitta innom fyra väggar inneslutna, kan jag icke annat än anse det högst nödvändigt, att vården om och ansvaret .för dt 111 ö veri mnas åt serskilte , endast dertill utsedd Personer , af hvilka en säker vård kan förväntas, och att ett strängt ansvar för deras K rsumnv Iser , enligt rättvisans och bdlighetens sammanstämmande fordringar } u krafves Den större kostnaden för Statsverket, dr tta kunde medföra, tror jag ej bör komma i fråga, dä man dels gör afseende derå, att Landet befrias frän cn förhatlig tunga, dels erinrar sig att Statsinrättningens vidmagthållande och allmänna säktrhetms bevarande är ändamålet ; Statsinkomster och Stat-Uti ifter endast med 1 härtill, samt att den, sorn vill ändamålet, alltid också måse vilja medlen. Gre(ve Mörner, Adolph Goran: Vid alla Riksdagar sedan 1800. har förevarande ämne utgjort föremål för Riksens Ständers pröfning, dels i afseende på omöjligheten under nuvarande Fång*örslings - sätt att skaffa saker bevakning, dels i anseende till olämpligheten af de bestraffningar, för hvilka Sveriges Allmoge , hvars skyldighet det <gi ideligen icke borde vara att bevaka Fångar, ofta blottställee - Den 24 Marti*} f m. 327 Man har derföre flera gånger önskat ett annat sätt för Fångföring och bevakning, men d^-t Förslag, sorn vid slutet af förra Riksdagen i sådant afseende uppgjordes, har icke förr än nu blifvit fullkomnadt. Sedan detta förslag, hvilket blifvit bygdt på de af Riksens Ständer sjelfva Yid sista Riksdag lramstäilda grunder, nu tyckes uppfylla det dermed åsyftade ändamål, hafva de emot detsamma gjorde invändningar icke kunnat ändra min öfvertygelse.
S D. A ny o fored rogos och biföllos LagL (skottets Betäukanden: g4 Prof; Utdrag den 2 i December i8agi N:o i5o, i anledning af Herr Friherre A. Duvalls och Riksdags-Fullmägtigen Herr Carl JValleys motioner om ändring i Författningarne, angående tiden, inom hvilken utmätning å Domar och Utslag skall verkställas, m. m.{ och N:6 15I, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N;o 67, öfver Riksdags-Fullmägtigens från Kronobergs Län Pehr Ericssons motion om inskränkning af den i 15 Cap. 5 §. Arfda-Balken stadgade praescriptionstid för inländsk Arfvinge, hvars vistelseort är okänd, m. m. S. D. Förstärkta StaU-Utskottets Merao* xial r N:o 361, 1 fråga om förlängning af Arrende-Contractet på Starby Kungsgård för Majoren Vult von Steijern; och N:o 56a, angående bevillning af Kroho*Lotsar, hlefvo, vid föredragning, lagda till Handlingarne, Fröt. Från Högloft* Ridderskapet och Adeln* S. 1). Föredrogos ä nyo och bl föll os följande från Stats-Utskottet inkomna och, den 4. dennes e. ra.( på bordet lagda Utlåtanden: Af den 7 sistlidne November: N:o 326, angående yrkad befrielse för Kils, Axbergs och Hofstads Frisocknar från ■utgörande af åtskilliga pirestationer till DyU ta Svafvelbruk} Af den 21 sistlidne November: N o 531,' i anledning af verkställd gransk, ning af Tullverkets Räkenskapen och För yaltning för år 1826} N:o 332, 1 anledning af väckt fråga otti anordnandet efter Stat från Stats-Contoiret af löner och pensioner vid alla förvaltande Verk och Inrättningar } Fröt.