Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
At vederbörande i Nåder förständigas om verkställande reparation nästa Sommar uti Numrorne, hvilka, så vidt möjligt är, äfven borde utvidgas, så att åtminstone ett serskildt FängelseBum blefvo för Garnizonen disponibelt; Och att Corps de Gardet, eller 254 3ustiticeOmbudsm. EmbetsBerättelser. VagtRummen , både för Officerare och Manskapet, fly t tas på sådant ställe , der för slik tjenstgöring otjenligt och af förr nämnde orsak äfven vädeligt bruk af trappor må kunna undvikas. KronoSpinnhuset i Götheborg har jag funnit i afseende på Förvaltning och Ordning inom denna publica CorrectionsAnstalt vara så olik den för sin goda Administration märkvärdiga Inrättning af dylik beskaffenhet i Norrköping , att den förra, i dess nu varande skick alldeles icke uppfyller dess förnämsta ändamål , — de der insatte personers sedliga förbättring. Uti tvenne smärre rum af detta af sten uppförde Spinnhus , voro den 12 September innevarande år, Trettiosex qvinnor inneslutne, äldre och yngre, friska och sjuka, LifstidsArrestanter och sådane, som for liderlighet eller brist på Lagligt Näringsfång, på obesiämd lid blifvit dömde och ditsände, alla hvar om annan sam* manblandade. Emellan de båda Sofrummen , befanns ett större rum , som skulle tjena till ArbetsSal, men alla tre öfverflo'ade af trygghet och elak stank , som än mera ökades genom en i hörnet af Salen inrättad Latrin och sorn alldeles icke kan afledas i brist på Ventiler i Fenstren. Uti ett annat rum i samma bygg" nåd voro Tretton Gossar instängde och de fleste af dessa, lika som af qvinnorne, voro syslolösa. Uti Gossarnes rum hade efier Föreståndarens uppgift, ingen rengöring sédan sistledoe Midsommar blifvit verkställd , och på fråga , jfustitioeOrnbudstn. EmbetsBeratteher.
"Den, som af UnderRätt, genom Dom eller Utslag i tvistemål, blifvit till viteseller ensaks-höter fälld, och vill hos ÖfverRätt i det beslut ändring söka, fullgöre hvad i 38 punkten af Kqngh Förklaringen den a3 Mars 1807, angående brottmål är stadgadt, i afseende på klagande parts skyldighet, att antingen nedsätta Exp. XJsth. Förslag till und. Skri]v. 181 ådömda böter eller för dem ställa vederhäftig borgen, eller, om han är så fattig, att han ej kan böterna nedsätta eller borgen ställa, vid ändrings-sökandet hos ÖfverRätten bevis derom förete. Försummas det, varder ändrings-sÖkandet, så vidt det angår böterne, tili pröfning ej upptaget.” Rikets Ständer framhärda etc. iV/o 284. Uppl, 0, godk. hos Ridd. och Adeln d. 16 Mars 1830, Preste-Ståndet d. 16 Borgare-Ståndet d. 16 Bonde-Ståndet d. 17 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående skedd reglering af RiksStatens Tredje HufvudTitel S. A, K, Sedan R, St., som, i afseende på utgifterna under RiksStatens Tredje HufvudTitel, till öfvervägande förehaft så väl hvad E. K. M:ts N.å£ diga Proposition, angående StatsVerkets tillstånd och behof, innehåller, sorn hvad genom serskilda inom RiksStånden väckta Motioner blifvit anfördt, nu mera verkställt regleringen af nämnde Stats Titel, så få R. St. nu hos E. K. M. följande i underdånighet anmäla och anföra: *) Förhållandet med detina underdåniga Skrifvelse uppljrses «t Wais 44? och 443. 182 Exp. ZJtsh. Fårslag till und. Skrif v.
Ridd; °- Adeln. 139 F 19: Preste Ståudet. Borgare Ståndet. Bonde ståndet. Se Åttonde Hufvud - Titeln. 139 51 110 139 70 F61 F27 Se b. 25 Febr. b. 17 Juni Se a. 14 Febr. Åttonde Hulvudb. 25 Febr. b. 25 Febr. b. 17 Juni Åttonde b. 17 Juni Hufvud - b. 11 Febr. a. 14 Febr. Titeln, b. 25 Febr. b. 13 Juni Titeln. a. 14 Febr. 81 M. 53 ansia» till, 27 Mandelgren, om understöd al allmänna medel åt Artisten N.. Manskap af arméen, angående dess befordrande till vissa tjenster, se Underofficerare. » af flottan, angående dess naturaunderhåll, se Flottans manskap. » af värfvade arméen, se Arméen värfvade. Mantalspenningar, om antagande af ny förordning angående . » om afkortning för underåriga barn och för fattigdom Mantals och skattskrifning, om tilllägg och ändringar i Kongl, förordningen den 20 Juli 1861 angående förrättande af Manufakturdiskonten, angående nedsättning af dess kreditiv i Rikets Ständers Bank » om förberedande åtgärder för denna inrättnings och dess allmänna lånerörelses upphörande : Mariestad och Töreboda, angående väganläggning mellan, se Töreboda. Marinregementet, om so Femte HulVuftiteln. Markaryds församling, om befrielse från betalning af återstoden utaf ett kyrkobyggnadslån till Markegångspris, om ändring i Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855, angåendo grunder - Register ö/v. Rih. t. tt. St. N:0 S K 'n n -D Preste Ståudet. Borgare Ståndet.
Sedan källare således är byggd, bestäs ej widare nägra medel hwarken kill dest underhällands el-er framlida flyttning « annat ställe, utan bör densamma of Boställshafwaren framgent underhällas. Z55- Den Regements Chef eller Officerare, som innehar ett med Caractershus försedt Boställe, men willas annorstädes, ware ffylldig sä föranstalta, att hulet warder behörigen wärdadt, wid answar akt ersätta den stada, som af husets ödeiämnande kqn förordsakas. §. 56. Skulle pä Militie,Boställen finnas öfnmflöLiga hus, som wore Adoerne till last, dä efterlätes Jndelningshalwaren, ester föregängen Laga Syn eller Besigtning, samma hus att nedtaga och försälja, om de derstädes icke kunna nyttjas, allenast deras warde kommer Bostället till godo, Locks mäga inga hus jstyttaS strän de StabeCompagnte Boställen, som warit Kungsgärdar och pä hwilka Stenhus eller andra ansenliga Byggnader kunna finnas eller med Lem en sadan ändring 1156 Den 27 Iamrartt. ffe, med mindre Kongl. Majus Nådiga Resolution i hwart mä> scrstUdt dertill kan erhäilaö- Icke dcstomindre behällcr ett dylikt Boställe, hw.wä jngrn Caracrersbyggning btltwer, sin förra natur; och äger Boställshafwaren sedermera jemwäl derölwer samma deposition, som honom förut tillkommit. Men om Stads Compagnie Bostället är uti Regementet bättre beläglt somt till skog och ägor fördelLkrigare än Stabo - Sätet och af lika hemmantal, sä rril! Kongl.
Län anfört, huruledes den beskattning, som en stor del af skattejordsegarne uti Dalarne underkastas genom erläggande af så kallade tredskoböter för uragtlåten leverering till Stora Kopparbergs Bergslag af dit anslagne Hemmansränteoch Qvarntulls-kohlen, synes vara obillig, såsom drabbande den fattigaste delen af allmogen och onaturlig, då den icke kommer Staten till godo; att det i fordna tider, då Provinsen var mindre odlad och få jernverk derstädes funnos, var en förmon för skattejords-egaren att med kohl in natura till Bergslagen få utgöra siri ränta jemte mantalspenningarne; men att numera, sedan skogstillgångarne betydligt minskats, detta öfvergått lill en tryckande börda, hvilken vid flere tillfällen blifvit öfverklagad; att sådant väl fQanledt den lindring, att Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref af den r Mars 1820, nedsatt tredskoböterne till i:del af kohlens värde och meddelat förändrade föreskrifter, i afseende å liqvideraudet af qvarntullseller de emot mantalspenningarne svarande kohlen; men att, äfven det oagtadt, det förhållande eger rum, att det vanligen betydliga antal personer, som, i saknad af tillgång på kohl, måste vidkännas böter för bristande leverering in natura, nödgas liqvidera mantalspenningarne med vida högre belopp, än Rikets öfriga invånare erlägga; på grund hvaraf motionären yrkat, att de ifrågavarande böterne måtte upphäfvas. Derjemte har af Rikkdags-Fullmägtigen Johan Ericsson från Stora Kopparbergs
Srars.Urt?oltet äkwen »iri denna del as sitt arbete siarre-git den as kj> lswa Rikets nuwarande allmänna ställning iörestaftvade, och kör sä »vida as Riksens Ständer gillade principen o si besparing, dä Utskottet i siik svrftag nedsatt den tillförene för Mniisier-Sraren i desi Z afdelningar anstagne ärliga summa», stor e)8 ocx> R:dr, til! den, om rj rundeligen dock rnndg Summan as allenast yid,oos R:dr; nicn om Slars, llrisiorrer såmedelst upinllr hela sin kallelse — jag har här blott afseende pä Minister» Starens reglerande — är en kraga som sig wägar »vördsam ine st underställa Högloft. Riddershapets och Adelns, och med der samma suntelige Riksens SränderS närmare uplnsta pröfning. De ord: reglera Skaten, hwilka nyft undsölls mig. men sou, jag nu »ned „psät uprepar, emedan de torde jämt uttrycka hwad Roséns Ständer äsyftat, »ch bwaruti De as Deras Stars» Utstött welat wäglevas, besia ord synes mig alt ä>äg« ga bemäldte Ulstor» »agot mera, än blott att förestå «n förknappa!) Srarssumma. Jag tror art Riksens Ständer, svin föresatt sig att iakttaga en sträng spar» samhet, emedan den af nödwändighetens lag göres till »verkelig pligt för der närwarande, dock ej welat stilja herr 6og Den 12 December. den fira» andra, altid nödwändiga, altid helnia pligter, jag menar omiankan, nitet ser Fäderneslandets redbara gagn och rättwisa» emot de Medborgare, som hermid äro eller '.varit redbar'.
I granskapet deraf träffades tvenne eskimågrafvar. Liken hade fullklädda blifvit utlagda på marken utan skydd af någon kista, men omgifna af en tät inhägnad, bildad genom en mängd i marken korsvis inslagna tältstänger. Bredvid det ena liket lågo en kajak med åror, en laddad dubbelbössa med slaglås på halfspänn och påsatta knallhattar, åtskilliga andra vapen, kläder, elddon, snöskor, dryckeskärl, två nerblodade, i trä utskurna masker (fig. 1 o. 2 å sid. 242) och vidunderligt skapta djurbilder. Dylika sågos äfven i tälten. Sälskinnssäckar, afsedda att uppblåsas och fästas på harpunerna såsom flöten, voro stundom prydda med små, i trä skurna ansigten (bild 3 å sid. 242). Å de tvenne amuletter af detta slag, som jag hemfört, är det ena ögat betecknadt med en infäld blå emaljbit, det andra med ett på samma sätt fästadt stycke svafvelkis. Bakom två tält funnos uppstälda på stolpar af 1½ meters höjd groft formade fogelbilder af trä, rödmålade och med utspända vingar. Jag försökte förgäfves att få tillbyta mig dessa tältgudar95 mot en stor ny filt, en bytesvara mot hvilken jag eljest kunde erhålla nästan hvad som helst. En bländande hvit kajak af särdeles elegant form tillbytte jag mig deremot utan svårighet för en begagnad filt och 500 remingtonpatroner. Såsom ett eget prof på amerikanernas fyndighet, då det gäller att utbjuda sina varor, må slutligen nämnas, att en eskimå, som under vår vistelse i hamnen kom till fartyget, förevisade en tryckt lapp, genom hvilken ett handelshus i San Francisco till »Sporting Gentlemen» vid Beringssund (eskimåer?) utbjöd sitt förråd af utmärkta jagthagel.
S. D. Instämde Borgare-Ståndet uti Högloft» Ridderskapets och Adelns under den 30 sistlidne Maji fattade och geriom nu uppläst ProtökollsUtdrag meddeldt beslut, det Banko-Utskottet skulle anmodas att, så fort sig göra later, besörja utdelning bland Riks-Ståndens Ledamöter af erforderligt antal exemplar Utaf dess genom Utskottets föranstaltande redan tryckte Yttrande , Bankens utsedde Revisorer, vid nyligen förrättad Revision öfver Götha Canal-Verk i stöd af serskildt anställd undersökning, enligt derom erhållit updrag till I.Ierrar Banco-Fullmäktige afgifvit , såsom grund och! vägledning för bedommande a£ den fråga: huruvida det återstående arbetet vid lerörde Verk kan utföras med de Medel, som dertill llifvit beräknade. S. D. Bifölls vid förnyad föredragning, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande af den 22 Maji, i anledning af väckte mo-> tioner, om motsvarande skyldigheters uppfyllan-i de af de Aboer , hvilka , under bristande Tack»; jerns-blåsning vilja bibehålla de åt Bergsmanshemman från äldre tider bevilljade förmåner 4' samt angående inrättandet af en Bergslag i Norrbottens Län och de i sistnämnde afseende nödige anstalter. S. D. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Be-i svärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o .1 32 i anledning af gjorde anmärkningar vid dess äfgifne Betänkande om inrättande af en Besparings-j bank till förmån för fattige arbetare, fann Borga,’ Prot. Utdr. d. z Junti 1818.' 543 re-Ståndet godt att lata bero vid den åtgärd,’ som Utskottet i dess förra, under den 16 sjstl. April, afgifne Betänkande N:o 10J, föreslagit. S. X).
Tliunslröms ansökning derom. XIV. B. 453. XVII. A. 44. — af upplnpne räntor å 2tne af Fabrikören A. L. Soldin i Bankodisconten upptagna lån. XIV. B. 282. A. 342. — af öfverränta å ett Inspeetoren P. E. Normans lån i Bankodisconten. XIII. B. 673. A. 713. — af skuld till Bankodiscontverket, angående Postmästaren Herr Kammarherren F. Maldes ansökning om. XIII. B. 111. A. 294- — af öfverränlor ocb befrielse från betalningsansvar för lån, som utgått å sedermera falska befunna handlingar XIII. B. 111. A. 294. — af Registratorn H. Gullander åliggande betalningsansvar för åtskilliga från Malmö utgifna lån. XIII. B. 111. A. 2g4- i vissa fall af Kronans anspråk på den i sednare lider tillkomna skatt af soeken-allmänningar, 111. m. XII. R. 279. XXIII. B. 426. XXIV. A, 44o. af öfverränta å eli Disconllån för Hofrätlscommissarien S. Andersson. XII. B. 146. A. 3g3. af öfverränta å ett lån i Bankodisconten för Ryttmästa ren B. M. Martin. X. B. 124. A. 253. af Kronans rätt tilfelt efter Soldaten Wetterströms st ju fmoder fallet dana-arf. E. 473. af öfverräntor å Disconllån, angående. IX. B. 323. A. 384. — af böter för Commissarien J. M. Anagrius, angående.
Jo, min naivaste, vän, härmed menas det, att mycket anlitade öfversättare — inte i vårt land, förstås, men öfverallt annorstädes — vända sig till en tiger, inte ett sådant där strimmigt odjur, som är hvarje menageriägares stolthet, utan en rät och slät människa, den där i första hand och för en ringa penning åtager sig att tolka arbetet i fråga, hvilket sedan vederbörligen retucheras af den, hvars namn läses å titelbladet liksom på arvodeskvittot i förläggarens kassaskåp. Detta förfaringssätt är mycket gängse exempelvis i Frankrike, där till och med celebre författare mot en måttlig erkänsla af några tusen francs sätta sin signatur på ett af sina dunklare kollegers snillefoster för att göra det säljbart. Gamle Dumas hade mycket i den där vägen på sitt rymliga samvete. Vidkommande fröken Kullmans öfversättningar är dock all dylik humbug absolut utesluten. T y hvarje särskildt arbete af hennes hand är ett verk af den ärligaste och pietetsfullaste omsorg om bibehållandet af originalets alla egendomligheter och karaktäristiska vändningar, på samma gång den svenska texten aldrig ger intryck af att vara på något sätt » hopkommen ». Dock, detta är ju alldeles öfverflödigt att betona, då tvifvelsutan lejonparten af våra läsarinnor känner det af egen erfarenhet. Som sagdt är det företrädesvis Marie Corellis skrifter fröken Kullman älskat att öfversätta, och henne ensam tillkommer äfven äran af att hafva gjort oss förtrogna med denna visserligen excentriska, men djuptänkta och varmhjärtade författarinna, hvilken näst efter sitt eget land räknar vårt såsom det där bäst vetat uppskatta arten af hennes konst. Det är ju endast några veckor sedan » Den mäktige atomen » utkom, och framemot vårsidan blir miss Corellis allra sista arbete Ziska äfvenled es tillgängligt på vårt modersmål. Men om vi genomgå den lilla bok, där fröken Kullman väl småningom skall fylla hvarje sida med titeln på en ny engelsk roman tolkad på svenska, finna vi äfven en mängd andra namn såsom Grant Allén, Edna Lyall, mrs Meade och Marion Crawford, hvars senaste novell: A rose of yesterday just är under » tillverkning » samt snart torde utkomma af trycket.
Skrifvelse, JYi 46. 15 Chefen för Finans-Departementet Stats-Rådet Herr Friherre Palmstjerna uppläste till justering ett i enlighet med Kongl. Maj:ts förut fattade Nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Majits Nådiga Proposition till Rikets Ständer angående försäljning af det sä kallade Materialhuset M 274 i Kalmar stads vestra qvarter; Och behagade Kongl. Majit, jemlikt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes delta Protokoll bilagdt, samt befallde att Nådig Proposition, i enlighet dermed skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo Carl von Schantz. Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Febr. 1854, kl. 2 e. m« Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, om upphörande af den till Statsverket nu ingående arrende-afgift för Carl Gustafs stads kr onot ull-mjölqv arn; Gifven Stockholms Slott den 47 Januari 4854. Sedan, uti en till General-Fält-Tygmästare-Embetet ingifven skrift, Styresmannen för Carl Gustafs stads gevärsfaktori framställt vigten och angelägenheten för gevärsfaktoriet att få använda den derinvid befintliga, för Kronans räkning till den 1 sistlidne
Jag vore således för min del icke emot att hela summan 502,115 r:dr 8 sk. stöde uptagen under en enda rubrik, men dess fördelning kan icke hindra dispositionsrätten, det hafva Ständerna förr och nu erkännt. Emedlertid skulle det möjligen kunna hända, i fall R. o. Ad. beslutade återremiss, alt förenämnde summa, vid en ny omröstning, nedsaltes till det belopp, som Konungen i Sin propos. ansett behöflig, för blotta underhållet af flottans ordinarie stat, och hvad StatsTItsk. nu föreslagit sålunda blifva beroende af den extra stats-regleringen; och ett sådant resultat skulle åtminstone strida tvertemot den grundsats jag anser böra följas vid regleringen af staten. Jag anser att af anslagen till flottans samtlige permanenta behofver, så mycket som möjligt bör upföras på ordinarie stat, samt följaktligen, så litet som möjligt vara beroende af en blifvande extra statsreglering; anhållandes af sådan anledn. det R. o. Ad. behagade bifalla förevar, utlåt, i denna punkt, sådant det sig befinner. Gr. von Platen: Om det icke kan vara annat än tillfredsställande, alt vara rådgifvare hos en Konung, som rättvist åtnjuter det förtroende, att representationen vill utsträcka eller vill göra Hans rättigheter så vidsträckta som möjligt, så innebär det dock en ännu högre grad af tillfredsställelse, att vid en så ansvarsfull plats, som den jag bekläder, tjena en Konung, hvars åsigter i hämsta rummet föreskrifva Honom att införa ordning och stadga i Statens värf. Det är också detta, som blifvit afsedt då den ifrågasatta fördelningen föreslogs.
Dessutom är det svårt att upp söka någon oemotsäglig i ättseller billi gli e Ls-p i i rlci ps enligt hvilken det skulle vara nödvändigt alt, i olikhet med hvad om öfrige kronö-utskylderne är föreskrilvet, uppbära den ifrågavarande förskottsvis. Slaten eger ju samma garanti för utbekommande al denna utlaga, som för alla öfriga, och, efter vanligt menniskoförstånd, synes det orimligt att betala en afgift för en tillverkning, innan den begynt.- För den förmögnare är en slik föreskrift ingalunda kännbar. Men den fattigare drabbar den med en ökad tyngd; och rättvisan tyckes dock fordra, att den ene, så välsom den andre, medborgarens ekonomiska ställning lages i betraktande, då fråga är om generel föreskrift, som skall eflerlefvas. 3:o Angående beskattningen, grundad pet ajverkningen: Jag hänvisar härvid till min vid innevarande Riksdag i Bonde-Ståndet väckta motion angående detta ämne. Jag har deruti alternativt föreslagit: att de, som begagna nniskvärmare, eller annan konstapparat, vid sina bränvins-brännings-rédskap, under hvad benämning som helst, må, i nion af hvad dessa apparater kunna anses påskynda tillverkningen, i samma morn minska bränvinspannans kannetal, hvilken endast såsom enkel må få beräknas till g oä kannors maximum, och endast såsom sådan beskattas; eller ock, om detta icke synes lämpligt, en kortare tid mätte bestämmas till utöfning af bränvins-brännings-rättigheten för alla dem, sorn, med begagnande af konstapparater, påskynda tillverkningen. Ulskotlen hafva följt en helt annan princip.- De hafva1 föreslagit en obillig beskattning för de mindre' redskapen. Elt exempel förtydligar bäst delta påstående.
“ Läkaren " kommer aldrig med, ej heller “ Engelbrekt och hans dalkarlar ". Dessa stycken äro i dramatiskt afseende lika med noll, d. v. s. lika med det allra mesta af svensk dramatik. Jag har hört sägas, att kungl. teatern vänjer de svenska originalen, i synnerhet de historiska skådespelen, från sig och att dessa nu derför vända sig till Nya teatern, hvilken således skulle blifva det patriis musis helgade konsttemplet. Den beskyllningen bör kungl. teatern kunna bära med lätthet, ty sannerligen vår konst vinner något på alla dessa urklipp ur svenska historien, hvilka nu i några årtionden gått och gält för historiska * originalskådespel, de må vara författade af v. Beskow, Blanche, Börjesson, Ridder-stad, Hyltén-Cavallius, Wijkander, Hedberg eller någon annan allt intill hr Evers i våra dagar. Har kungl. teatern syndat i afseende på svenska original, så är den synden icke ett peccatum omissionis, utan commissionis, det är icke för hvad teatern underlåtit att spela, utan just för hvad den spelat af svenska frasstycken som den borde ställas till ansvar. Genom att uppföra dessa på allt verkligt innehåll tomma och för all sann dramatik främmande arbeten har teatern fört allmänhetens smak in på afvägar, uppmuntrat till ytterligare alstring af samma slags ogräs och sannolikt för lång tid hindrat möjligheten af en god svensk dramatiks uppkomst. Tidningarna hafva väl också något på sitt samvete i denna sak. Så snart det varit fråga om ett svenskt stycke, i synnerhet ett s. k. historiskt, har sträx en annan måttstock framtagits, icke den estetiska, utan den fosterländska. Då har ej längre varit fråga om konst, utan om patriotism, men hvilken på det betänkligaste missförståtts. Ett svenskt historiskt stycke måste behandlas med aktning, heter det, det vill på fullt ärligt språk säga: nog är det här arbetet ett uselt sammelsurium, hvars dåliga sidor borde framställas till allmän varning, men emedan författaren ta-git sig för att plocka några sidor ur svenska historien, och denna måste vara oss alla kär eller åtminstone hållas i ära af menigheten, så äro vi väl tvungna att tysta samvetets röst och framhålla det fosterländska i företaget.
Säges d e t t a ej så r e n t u t n u som förr, så visar det sig dock, a t t tänkesätten ännu äro desamma. Elvira, Sägner. men säkert är, att grefvinnan låg afdånad, så att min farfar bar henne in i hennes sängkammare, och efter den kvällen stod hon aldrig mera opp. Hvad hon sagt i yrseln, det ville aldrig min farfar säga. — Men det hviskades om, att fänriken aldrig kom med lifvet ur slottet den natten, utan det sa ' s att han fallit utför torntrappan i mörkret och slagit ihjäl sig. — Inte vet jag, men det vissa är, att den där mörka fläcken i hörnet däruppe i tornrummet, där fänriken bodde, den går aldrig bort, skura och tvätta hur mycket man vill! Och somliga säga, att det än i dag kan höras tunga suckar och jämmer däruppifrån, nästan som när vinden drar och piper genom gluggarna, — ja, jag har hört det själf! Hörde inte grefvinnan också något sådant där underligt? » » Nej — ty det var alldeles lugnt den natten. » » Så att, » fortfor den gamla, utan att låta sina tankars tråd afslitas, » må himlen bevara grefvinnan från hvad de där smyckena föra med sig! — Begagna dem aldrig vid något festligt tillfälle! Men nu har jag alldeles för länge uppehållit både grefvinnan och mig med mitt p r a t » tillade den gamla, i det hon steg upp, — » men efter som grefvinnan ville höra det, så » Grefvinnan tryckte den gamla trotjänarinnans hand, i det hon tackade för hennes meddelanden, och lät henne sedan aflägsna sig. Men när hon gått, satt den unga husfrun länge tankfull med juvelskrinet i handen. Ett par stora tårar uppstego i hennes ögon och föllo som nya, skimrande juveler ned på dem, som bragt så mycken sorg och suckan med sig. Men plötsligt steg hon upp och torkade beslutsamt bort dem, medan läpparna slöto sig fast tillsammans, som om hon fattat ett modigt och allvarligt beslut. » Jag skall tala med Erik om detta förslag vid första tillfälle, » sade hon till sig ' själf, i det hon åter inläste juveletuiet i sin toalettbyrå.