Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, som blifvit häröfver hörd, under den 27 Maji 1828 i underdånighet förklarat sig icke kunna styrka till bifall å Rikets Ständers anhållan, dels på den grund, att, om Lapparne endast få begagna deras vinterstamhåll, det ej kunde befaras, att Lappska folkstammens utrotande skulle blifva en följd af Nybyggares obehindrade inflyttningar i Lappmarkerne, och dels af det skäl, att ett bestämmande af ifrågavarande gräns skulle, i Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes tanka, i4 Besv. och Oecon. Utsk. vara skadligt och oförenligt med den högre Stats-Oeconomiska beräkning, som kunde grundas på ett framtida begagnande af de inom Norrbottens Lappmarker belägna rikhaltiga och outtömliga Jernmalmsberg; ty om dessa någonsin skulle kunna verksamt bearbetas, vore odling, bebyggande och befolkning af det omkring och nedanom dessa berg belägna Landskapet ett nödvändigt hufvud vilkor, som man framför allt borde söka att uppnå ; hvarefter Kgl. Maj:t, som funnit det sålunda af Dess Befallningshafvande afgifna underdåniga yttrande välgrundadt, genom Skrifvelse till Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegium, den 5 November sistberörde år., i Nåder förklarat Sig icke finna lämpligt, att Rikets Ständers meranämnde anhållan bifalla. Och som Utkottet icke funnit några skäl vara anförda, som kunna föranleda, å Rikets Höglofl. Ständers sida, en underdånig önskan om förändring i hvad Kongl. Majrt, på sätt berÖrdt är, Nådigst beslutat, kan Utskottet icke eller å Herr Bojs framställning Rikets Höglofl. Ständers bifall tillstyrka. Stockholm den Mars 1829. Besv. och Oecon. Utsk. Utlåtande, i anledning af vackt fråga om förändring i nu gällande föreskrifter, angående tiden för väglagning. Tili Utskottets handläggning har Höglofl.
Grufvor , Fjerdeparts-delegare deri betala fem procent af förra årets behållning, hvilken afgift innehålles vid årliga utdelningar och af Bergslagen godtgöres, hvaremot de Verk, af hvilka denna inkomst utgår, icke Bil. till Bevillnings-Ulskottets BetänkandeN.o 12. skola med serskild afgift efter denna artikel beläggas, eller lill värde upptagas. Grufvor och Grufve-lotter, .utur hvilka maira af hvad art som helst till afsalu bry tes, taxeras till fyra procent af den inkomst, de anses gifva. Kitnröhs Brukj i två Classer: Första Classen R:dr 8: —- Andra dito 4: — Klingeoeh Bajonetts Smiden j i två Classer: Första Classen R:dr 25: — Andra dito 16: — Silfververk erlägga Bevillning med fem procent af förra årets behållning, hvilken afgift af Verkets Disponent, vid årliga utdelningen, innehålles och till vederbörande Uppbördsman aflemnas, på lika sätt och med lika vilkor, som förut om Fahlu Grufvor stadgadt finnes. Skeppsb/ggeri-Inrättningar, i sex Classer: Första Classen R:dr 100: — Andra dito 66:32. Tredje dito 50: — Fjerde dito 33: 16. Sjette dito 10: — Skeppsbyggerier, som icke ega 200 R:drs inkomst, äro fria från bevillning. Stensamt Lerkärls Fabriker, i tre Classer: Första Classen R:dr 10: —- Andra dito 5: — Tredje dito 3: — Då något Verk, Inrättning eller Rörelse, för hvilka per-mille-afgift icke är stadgad, befinnes afkasta större inkomst, än som motsvarar här ofvan stadgade högsta Classer, bör afgiften för hela inkomsten bestämmas till fem för hundradel. §. 26. Kolningsfrihet på Kronans allmänningar eller recognitions-skogar, för hvarje stig beräknad till 24 tunnor 8 sk.
IPi eftevförifne 3teertt|c# 9lifcö ^tättfcer, 0)refttntr, SuulKtrar, SMffopat, $!ibfccrff’itb nä) Slbd, 3)$rcfterfFcip, SBimierffrty orf) fSHe* utge ^lUm&ne, font för £)fj fjefftoe, eder af §emmatt>aran&e nte&Grö&er lagligen n>aft»e oelj fcefuffmägtigafce, å allmänt, nu fiiflänDabf, Lagtima SKtfömöte förfamfabe toarit, gore tt> c t e r Vitt, feban uti 65 § af Söejlutet tr>ib ftftfibne SXiföfcag fce, {jmiffa mit» t»en näftföfjanbe, på grunt» af fagftg rätt efter efter föregånget orbentftgt maf, borbe t råöjlagen oct; befTuten beftaga, frfifnnt, i öfvoerenöftämmeffe meö 49 § SKegeringö^ormen, bafbabe att ben 15 £>ftober år 1856 fammanfomma, ocj) (jmarom SÖår Sfffernåbtgfte honung, $ané 9ttaj:t honung OSCAR? uti öppet 23itj. titt SR. @t. spröt. 1856—1858; 10 ©arni. 1 Siffe. 2 Sankt. l UtF6feags Söref af ten 12 ^uni famrna år, fcetjagat £)fi t Råbet påminna, pafme 5SBi förfmämnöe öag £)jj i (Stocholm infunnit.
I öfverensstämmelse härmed vill det väl synas, som ifrågavande hufvudräntor för hela riket lämpligen skulle kunna, efter olika förhållanden inom serskilda orter, bestämmas endast till spanmål, dagsverken, smör, hö, kol, ved, kött, fläsk, tackjern samt strömming och lax, i hvilket full, enär år 1845 nämnde persedlar till den qvantitet, som skulle bibehållas i räntorne ingått till ett sammanlagdt värde i rundt tal af 2,597,000 R:dr eller, med tillägg af de årliga penningarne, till omkring 2,900,000 R:dr ; men öfriga persedlar deremot endast motsvarat ett belopp af 144,000 R:dr, förhållandet emellan de persedlar, som skulle förvandlas och dem, hvilka borde såsom hufvudräntor bibehållas, komme att blifva såsom icke fullt 5 till 100. Men då emellertid, innan ett så beskaffadt slutligt bestämmande af lnifvudpersedlarne lämpligen kan ega rum, äro åtskilliga speciella utredningar och undersökningar genom vederbör:de localmyndigheter eller serskilde komiterade, på sätt bilagde Stalsråds-prot. utvisar, af nöden”. Till en början synes häraf alt det är 12 olika persedlar, som K. M. föreslagit såsom hufvudräntepersedlar; för det andra att de persedlar, som skulle bibehållas i räntorna, ingått till ett sammanlagdt värde i rundt tal af 2,597,000 R:dr; för det tredje, att de persedlar, som borde förvandlas, skulle upgå till ett sammanräknadt belopp af 144,000 R:dr; för det fjerde, att de persedlar, som skulle förvandlas, förhölle sig till dem, som skulle bibehållas, såsom 5 till 100 R:dr; och för det femte, att K. M. vid delta tillfälle för öfrige uplysningars vinnande hänvisar till det den Nåd. _Propos:n vidfogade Statsråds-prot. Äfvenledes ber jag att få påpeka ett annat ställe i den K.
Jag anhåller, och jag förbehåller mig på det kraftigaste, att den lag måtte etableras, att den frånvarande Rotehållare!! ma anses nekande till propo - Den 7 Odolerf, m. *57 Bitlonen, och ingalunda att, såsom Friherre Cederström nyss påstod, en sadan skulle anses hafva bifallit den. Hvad Herr von Heijnes för slag i afseende på contractstiden beträffar, så kan jag ej deruti ingå, ty det vore då icke någon säkerhet för Regeringen: utan jag skulle tro, att ett contract af ifrågavarande beskaffenhet bör utsträckas åtminstone till nästa krig. Hvarje roterad hemmansegare har väl en häst. Herr Rosenblad, Bernhard'. Så'vida jag fattat meningen af JemkningsCommissionerne, är den endast, att de skola verkställa en jemkning i fördelningen af Rote-numrorne, men icke pröfva sättet för roteringens utgörande Och i afseende derå instämmer jag med Herr von Heijne deruti, att contracten om häst-prsestation icke böra uppgöras för beständigt. Men deremot kan jag ej antaga Herr von Heijnes förslag, att sätta contracten på så kort tid som 5 till lo ar, utan anser, att minst 25 å 30 år böra i detta fall“bestämmas. Friherre Björnstjerna'. lag är helt och hållet förekommen af Herr Berghman; och Får blott erindra, att ordalydelsen i contracten bör blifva: till och med nästa krig. Herr Grejven och Landt-Mankalken gjorde proposition till bifall af OeconomieUtskotlets förevarande Utlåtande.
Endast en 17-eller 18-årig yngling, var jag den förste, som förklarade mig stå fast vid hvad jag underskrifvit; och af alla, jag vill minnas 19, återtogo sedermera blott 2:ne sina namn. Hvad, — för att följa den af Högloft. Ekon.-Utsk:t, ehuru med tveksamhet om rätta uppfattandet af syftet — (någon reservation finnes icke antecknad; således svara en för alla och alla för en, för denna tveksamhet) nu ogillade motionen, hvilken tillstyrkes böra af R. Höglofi. St:r lemnäs utan afseende, — har tjenstemans-aspiranten utaf den åberopade Nåd. kungörelsen af den 12 Maj 1865 för egentlig vinning? Ar han förvissad om befordran, eller ens om den ringaste utkomst för den närv.de eller för framtiden? — äfven om han är flitig och skicklig (alser icke detta saknad af befordringslag?) — samt vidare, serdeles som Utsk:t ej anfört detta: »Svaret kunna vi bäst erhålla af de mångå, hvilkas hela lif blifvit förspildt under denna aspirans; af de många, hvilka i stället att gagna ett varmt älskadt fädernesland» etc. — »alldeles gått uti motsatt rigtning, eller tyvärr! skadat detsamma.» »Å hvilka personer samt hvilken yrkesgren jag syftar, torde icke behöfva närmare bemärkas?» Motionen upptager derefter åtskilliga antydningar och äfven till en del speciella fall, hurusom »mången afstänges ifrån befordran och utkomst af ofrivilliga omständigheter och förhållanden: allmänna och enskilda verks täta omorganisationer, indragningar af tjenster o. s. v., denna nutidens omstörtningsoch förändringslusta, såsom exempel inom så väl statens, som enskilda korporationers verk och inrättningar.» Behöfver jag väl uppräkna dem? R.
Proposition JYi 39. må tillåsas den mer eiler mindre brottsliga viljans varaktighet. Men innan afgjordt blifvit att ondt uppsåt varit förhand, kan icke uppstå fråga, huruvida upp såtet varit öfverlagd t eller icke. Vid utstakande af straffet för den uppsåtliga misshandel, sorn haft döden till följd, upptager strafflags-förslaget såsom hufvudbestämning skillnaden emellan uppsåt (Kap. 17, §§ i och -i) och vållande, bestämdt af uppsåt (§§ 3 och 6), samt såsom underbestämning skillnaden emellan öfverlagd! (J§§ i och 5) och oöfverlagdt uppsåt (<§<§ 4 och 6), men i fråga om den misshandel, som icke haft döden till följd, lemnäs den förut antagna hufvudbestämningen å sido, och den förra underbestämningen ingår i stället såsom hufvudgrund vid straffbarhelsgrudens fastställande. Denna theoretiska inkonsequens leder ock i tillämpningen till den orimlighet, att t. ex., enligt strafflags-förslaget, den, som i öfverlagdt uppsåt att med blotta handen tillfoga någon ett slug, råkar att dervid mot sin vilja utstöta hans öga, skulle vara mera straffvärd eller falla under en svårare straff kategori, än den, som med fullt uppsåt slår ut en annans öga, såvida endast he slutet genast öfvergår till handling. Men ehuru af sådan anledning den vid behandlingen af dråpmåls-afdelningen iakttagna grundsatsen blifvit i förevarande förslag tillämpad jemväl i afseende å såramål, har likväl en sönderdeluiiig af straffbestämmelserna med afseende å den subjectiva straffbarheten egt rum endast i fråga om de svåra kroppsskadorna, helst strafflatituden beträffande ringare kroppsförnärmelser i allt fall blir föga vidsträcktare, än den förslaget i allmänhet innehåller. En ytterligare afvikelse från strafflagsförslaget, hvilken i Högsta
Lag och serskilda författningar uti allt hvad genom denna Förordning icke uttryckligen annorlunda stadgadt är; hvilken föreskrift, i saknad af ett sådant uttryckligt stadgande angående detta ämne, HofRättens minorite' jemväl ställt sig lill efterrättelse; och 4. att då denna föreskrift förekom tydlig och bestämd uti en af Rikets Grundlagar, hvilka, enligt Regeringsformens 83 §., skola efter deras ordalydelse i hvarje serskildt fall tillämpas; då frågan, huruvida mål, af beskaffenhet som detta, bör, enligt 1777 års Kongl. Bref, hos Kongl. Majit i underdånighet anmälas, hvilket ostridigt innefattade en ibland de största rättegångsförmåner, tilltalad person kunde åtnjuta, sålunda vore att 86 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. hänföra till rättegångsordningen i allmänhet, hvars behöriga iakttagande i brottmål Domaren sjelfmanad ålåge att tillse; då dessutom det serskilda förhållande med denna fråga ägde rum, att densamma skall, på sätt som skett, förekomma innan den tilltalade i saken sig förklarat, således obe roende af hans anspråk å eller eftergift af en sådan rättegångsförmån; och då slutligen hvarken stadgandet i 1777 års Kongl. Bref blifvit i någon måtto ändradt eller undanröjdt genom Kongl. Majrts, enligt Dess och Rikets Ständers Beslut, den 3o Maj 1835 utfärdade Nådiga Förordning an gående ändring i 5 Gap. 1 §.
Äge vi då rätt, att vägra lydnad åt lagar, som iiro i laglig ordning promulgerade ? Äga Konungens Rådgifvare magt, att vägra utgifvandet af en Kongl. Majrts befallning, då den blifvit behörigen contrasignerad. Man invänder, att man derigenom äfven kunde komma att lyda befallningar om mord eller andra brott. När det kommer så långt; då sitter en Tyrann på Thronen med Slafvar kring hans fötter; då äro samhällsbanden redan i sin upplösning, och liäfderna visa enda utvägen till så olyckliga Nationers räddning. Vi äge rätt, att anklaga Konungens Rådgifvare, om de tillstyrka befallningar, som äro olagliga; mea Den a8 November f. m. 5o5 lyda dessa befallningar måste vi, tills rättelse i laglig ordning vinnes. Detta har Ridderskapet och Adeln gjort; detta har vår LandtMarskalk gjort, den jag vördar och många med mig. Jag kan derföre icke hindra min förtrytelse, att uttrycka sig, då jag ser en man anfallen, hvilken fört LandtMarskalksstafven under förra Riksdagen med ära, och äfven vid denna Riksdag skall göra det. Om de Herrar, som ville tvinga oss till en olaglig handling, då de ville förvisa frågan till ConstitutionsUtskoltet, hade velat gå tillväga med något mera moderation, och begagna den anvisning Kongl. Maj:ts skrifvelse innehöll, enligt hvilken oss stod öppet att inkomma med förslag till en ny Riddarhusordning och dertill uppgifva motiverna, så hade al! obehaglig discussion i detta afseende upphört. Jag afskyr alla personliga anfall emot detta Stånd, och dem som med heder tillhöra detsamma, samt kan icke godkänna de Mäns handlingssätt, ifrån hvilka sådant utg§,r. Mångå yttrade härtill deras bifall. Hans Excellence _, Herr Grefve af Wetterstedt: Efter hvad en värd Talare nu yttrat, borde jag icke upptaga ett ögonblick, af Högloft.
Innan något beslut i detta ämne fattades, framställde BancoUtskottet till Bolaget genom ProtocollsUtdrag af den 3 Januarii 1818 följande fråga; ”Huruvida sedan Götha CanalDiscontsVerks Creditiv på Banquen nu mera befinnes till fullo begagnadt, men Verkets Assignationer derutöfver bland Allmänheten utelöpande, hvilka, i brist af Bond till deras inlösen, utaf Dea ig Öctober J. m, Banquerv blifvit afviste, Bolaget nu vöre sin na dt, samt sålunda beredt, pch i tillfälle, vidtaga sådana medel och utvägar, hvarmedelst de 5 DiscontVerkets sida ingångne förbindelser, genom Bolagets försorg må varda behörigen uppfyllde, och, såsom en följd deraf Di.scontrorelsen återbringa^ uti sitt förra skick, till begagnande för Bolagets, räkning under den octroyerade tiden, enligt det; till grund derföre utfärdade Reglernent,en; med, förklarande tillika, att derest Bolaget saknade utväg dertill sådant borde utan allt uppehåll till.» kännagifvaSj emedan den väsendtliga rubbning uti, de allmänna Låneanst af terne, sorn derigenom skulle uppstå, ofelbart komma att inflyta uppå den reglering, hvilken, i följd af Rongl, Majlts Nådiga Rropositiot) qm allmänna Renningqrörelsen och, Myntvärdets upprätthållande, hos Rikets ny för samlade S,tänder är undqr öfvervägande;” Rå denna fråga,svarade,Bolaget ingenting hpslämdt, utan åberopadeCanalDirectianens qjodjar, dqn, Itpde December i 8 1.7 gjorde framställning i ä,mnet; sorn innefattade begäran om ytterligare lånebiträ.den, och uppskof med fullgörande af de Disconten åliggande utbetalningar till sine Borgenärer; hvarvid.
Bör Svenska producenten ega något företräde framför den utländske i Svenska Lagstiftares ögon, eller bör han, uti det oupphörliga, dolda krig, som nationerne med sin industri och sina capitaler föra emot hvarandra på verldshandelns tummelplats, eler den starkare ständigt sträfvar att undertrycka den svagare, — bör han, säger jag, uti detta krig, värnlös blottställas för hvarje anfall, äfven med de mest olika krafter, samt utan försvar lemnäs till pris åt alla stridens vådor och skiften, vore han än, huru mycket som helst, genom missgynnande oförvåltade förhållanden, Uti behof af ett sådant hägn? Kortligen, frågan är ingen annan än denna: skall den inhemske näringsidkaren, såsom sådan, verkligen ega ett fosterland, och känna sig tillhöra ett folk, en Stat? Sådan är principfrågan uti detta ämne, sedd uti hela sin vidd och till sin sanna betydelse uppfattad. Vanligen hör man denna fråga uti dagligt tal så uttryckas: skola de inhemska näringarne ega ett skydd emot utländsk medtäflan, eller icke? *) Uti ett sådant l ind, som t. ex. England, hvarest industri och capitaler uppnått en så colossal öfverlägsenhet, att det kan undersälja alla andra nationer, säger det sig sjelf, att frågan är öfverflödig. För Engelska nationen är problemet icke mera att skydda sin industri, utan att nedrifva skyddsvärnen för andra folks näringsflit, för att derigenom öppna sig nya marknader och äfsättningsorter för sin ständigt stigande produetraassa. Dih. till R. St. Proh 18 34• 5 Sami. i Afd. •% Häftet 18 10 Hor till Bevillnings-Utskottets Utlåtande N.-o Först, sedan denna fråga är afgjord och jakande besvarad, uppstår den andra frågan, hvilken af den första är en nödvändig följd, den nemligen: huru och genom hvilka medel kunna de inhemska näringarne säkrast och ändamålsenligast skyddas? Förbud och högre tullafgifter, eller såkallad skyddstull, äro de medel, hvarigenom delta ändamål vinnes. Det utaf dessa tvänne skyddsmedel, som säkrast och verksammast befordrar ändamålet, eger således ostridigt företrädet.
HerrkZKImnn, Otto k^eclric: Det äk «j fräga om nägon personlig egenkärlek säsom skäl att de gjorda anmärkningarne böra uppläsas. Oen som gjort anmärkningarne är wiperligen minst interetzerad i deras uppläsande; men detta är wigtigt för att utröna, om derpä bordt eller icke bordt göras nägot afseende» - FöredrogS ä npo Allmänna Bcswä^S-och §eo»omie »UtskottetS den 4 October upplästa Betänkande an - Den 16 October. 42Z9 Ungäende Indragning af de sä kallade Kyrko - InspcctorS tjenster ivid Kyrkorna i Skäne och Blekinge, Utwisning af uddig webbrand ä Presterskapets innehas» Wande Anncxe och MensalhemmanS steg, och att fä till gobo njuta dagswcrken af Torpare och Husmän inom Föisamlingarne, och dlef hwad Allmänna Beswärs och Cconomie-Utskottet i afseende pä dissa af nägra Ledamöter 'af Högwördiga Preste - Ständct wäckta frägor lillstyrkt, uppä derom af Herr Grefwe» och LandtMarskalken gjord proposition, kill alla delar bifallit. Föredrogs ä nyo Lag » Utskottets d. 22 Sep» kewder upplästa Protocolls - Utdrag af d. zd Äug. an» Häcnde ötskllliga fbreflagna förändringar i Kongl, fbrvrdningarna om förlag lill Bergsmanna rbrelsen, och dlef Lag-Utskottets öfwer dessa förslag afgiM Utlä» tande till alla delar MM. ÄswkN föredrogs ä npo Lag - Utskottets d. 70 Sept. upplästa Protocolls» Utdrag af den 8 Sept.» rörande Bruksoch Qwarnägares deltagande i wäg» hällnings - skyldigheten. Hwad Lag-Utskottet i afse» tkde härä yttrat blef af Ridderskapet och Adeln tilt alla delar gillabk»
Allmogens vanliga klädedrägt förfärdigas af hemmaväfdt tyg, men helgdagsrocken är nästan alltid af kläde. — Schismatiska rörelser, föranledda af kringresande Baptistpredikanter, hafva visserligen yppat sig, särdeles inom Hallingebergs och Westerrums socknar, men dock icke medfört bildandet af någon särskild församling. - Sockeubibliotheker äro inrättade i 9 församlingar. Dock tyckes hågen till deras begagnande icke ännu vara synnerligen stor. Tunaläns, Sefvedes och Aspelands häraders fögderi: Den allmänna välmågan led betänkligt genom 1857 års ornstörtningar; men hvad folkets lefnadssätt angår, hade krisen åtminstone det goda med sig, att den märkbart minskade en i hela orten utbredd, vådlig lyx. Allmogen har återgått till sin förra tarflighet. Bränvin, som förr sällan saknades ens i det fattigaste hus, har nu i anseende till dyrheten måst gifva vika för kaffe. Fylleriet har nästan alldeles upphört på landet och förekommer der sällan annorstädes än i närheten af städerna Såsom en följd både af nykterheten och i senare tider vidtagne förändringar uti kriminal lagstiftningen, har antalet af gröfre brott ansenligt minskats. Folkundervisningen har utöfvat en gynnsam verkan på den allmänna bildningen och sedligheten. I detta hänseende lofordas äfven de flerestädes inrättade sockenbibliothekerna. — Schismatiska rörelser, så vidt dermed förstås afvikelser från Lutherska lärans dogmer, hafva i allmänhet icke försports; endast på ett ställe eller i närheten af Figeholms köping finnes ett sällskap af 15 å 20 Baptister. Deremot har det så kallade »läseriet» gjort stora framsteg. Men detta synes icke hylla schismatiska religionsåsigter och framträder för öfrigt ej i någon oroande form. Tvärtom tyckas »läsarne», 8 Calmar län. Sedligt och ekonomiskt tillstånd m. m. ehuru mycket slutne inom sig sjelfve, beflita sig om ett noggrannt uppfyllande af sina samhällspligter. De hafva i närheten af Christdala kyrka byggt sig ett eget bönehus. Ett sådant håller på att inrättas äfven i Tuna socken.
Jag har trott mig sakna ett liufvudsakligt villkor vid statsreglertn i allmänhet, så väl inom delta som öfriga Stånd, nemi. en större vidsträcktliet i åsigter. Man har mindre sett på del hela och det helas behof, än på tillfredsställandet af vissa moderna nutidens ide'er och förut fattade tankar. Derigenom har man inlupit i tvister om småsaker, och fäderneslandets intressen hafva derunder fått sitta emellan. Jag tror, alt Sveriges försvarsverk icke kan undvara vida större anslag än de som äro bifallna, så väl vid denna som föreg:de riksdagar, såvida man vill göra något verkligt. Jag hoppas att den tid kommer, då man ser de vigtigaste angelägenheterna främst, och låter de mindre ide'ernas utveckling stå tillbaka för allmänna intresset. Så ser jag saken, och så ser den henne, 6a Den 15 Augusti f. m. hvilken, likasom jag, är född i en f. d. Svensk provins, sorn glitt för Sverige förlorad, derföre att samma trångbröstade åsigter om Rikets försvar då gjorde sig gällande, likasom nu, framför de större och mera vidgade. Jag hoppas att med en stigande upplysning äfven en stigande välvilja skall visa sig för det stora ändamålet — Sveriges försvar — och att dessa småstrider om skillingar och runstycken skola upphöra, då landels största angelägenheter äro i fråga. Gr. Frölich, David: Ehuru jag till alla delar in stämmer i den reservation Frih. Sprengtporten afgifvit, underlät jag likväl alt låta anteckna mig bland de ledamöter, som förenade sig med honom, egentligen derföre att jag särskildt protesterat mot det sätt, hvarpå R. o. Ad. reglerat slaten. Hvarföre jag nu egentligen begärt ordet, är för att anmärka, att då det tillförene, enl. grundlagens häntydning, lemonts de dissenlierande ledamöterna af Ståndet öppet att reservera sig emot ett fattadt beslut; så har man nu fått in ett nytt bruk, alt nemi. reservera sig emot reservationer. Detta sätt att gå tillväga må gerna fullföljas, det ligger intet ondi deruti; men de, sorn komma med reservationer emot reservationer, tillkännagifva derigenom blott att de första reservationerna varit bitande. Frih. Sprengtporten: