Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(G) •STOCKHOLM * dagligt, bruk kan man faktiskt I Sjukgymnastik e m j Till (Ur » Falsterbo Dagblad » den 27 juli 1953 använda ett mer behagligt, friskt och gick i går ot smitta skyddande munvatten än F. IDA DONKER, ur tiden, i det byggmästaren P Tand — ä l ka 15 re Stu T r O ep M lan v 15. on — HALL. börjar och Massage er StockenSe åtföljande intyg af probom då afled, 73 år gammal. Det mest ny lärokurs den 1 nästk. okt. TANDLÄKARE 3, Stockholm, fessor E. Almqvist, Stockholm, Professor återbörjar sina spiåklekfioner den 20:de egendomliga hos gubben var, att han aldr nvände det af Albert Andersson i UddeE. Chr. Hansen, Köpenhamn, m. fl. fram - tember. Träffas säkrast mel an 10 — 12 a sep alla och hans återförsäljare til handahål na f. m. (G. 87970) v stående läkare. antiseptiska medlet Sano, oaktadt detta meKurs i Sjukgymnastik d el, som kostar blott kr. 1: 25 pr flaska, F r u Sofia Larsson, Jönköping. måste anses oumbärligt för alla, som vilja och Massage sköta sin hälsa. Straffet för denna halsstarfrån 1 Okt. righet uteblef ej heller: Stockenbom dog Upplysningar och prospekt erhål as genom kväfning, orsakad af inflammation i svalget. Professor G. A. Unman, Hvard. Helgd. spekt gratis. Sto ckholm, Biblioteksgatan Al m. 3 Engelbrektsg-atan 11. i, G s: on Hård af Segerstad, " Örtmixtur " A m l a Hård af Segerstad, (G.87fc05j för magsjukdom. Har rönt exempel ös framgång. t o s r. s R ko e S k r ä. o n m d 6 m es fl. en p - å på järnRikstel. Al m. tel. 86 46. P väg mot efterkraf, på båtar endast då den Geneve. Pd nrllö Leo ro fl Uf. W] df Ofld är förut betald.
Sannerligen jag förstår, huru Hr Gr:n kan hafva kommit till ett sådant resultat. Det är ju tydligt, att när de lån, man för silfret undfått, förfallit, dessa papperslappar återgå till Banken igen. Således är det alldeles omöjligt, att Bankens utelöpande sedelmassa kan på annat sätt öfverskrida den metalliska valutan, än att den ögonblickligen, när lånet förfaller, återgår till sitt ursprung, och enär alla panterna ej på samma dag af året förfalla, så visar det sig deraf, att Banken, H. III. 11 D«n 21 Januari. utan att råka i någon slags förlägenhet, kan hafva sedlar utelöpande, sorn motsvaras af dessa guldeller silfverpanter. Om ett sådant förhållande, som Hr Grin åberopat, någonsin skulle hafva ifrågakommit, så hade det vid bort vara under den rådande penningekrisen, då, mer än under mångfaldiga år varit fallet, Bankens metalliska valuta blifvit anlitad. Men det har ju under krisen tydligen blifvit ådagalagdt, att den, mot pantsatt silfver, utelöpande sedelmassan verkligen icke hade den skadliga inverkan på Bankens ställning, som Gr. Lagerbjelke velat antyda. Hvad beträffar Grins1 yttrande, att Banken genom denna lånerörelse skulle blifva förvandlad till en assistansinrättning, så tror jag, att ingen anledning till denna jemförelse skulle förefinnas, om beloppet af det guld eller silfver, som finge belånas, bestämdes högre än förr varit förhållandet; oell vill man tala om assistanskontor, så frågar jag om man icke lika väl kan gifva ett sådant namn åt den inrättning, deiman belånar jern och koppar, som der man belånar silfver. Skilnaden är blott den, att de förstnämnde varorna belånas i ojemförligt större qvantiteter, än som kan ega rum med silfret, alldenstund denna sednare metall jemförelsevis är af så orimligt mycket större värde.
Af Herr Bnhmfl.nssnn> c., om förändring i vilkor en för det lån af allmänna medel, som beviljats Christianstad—Hessleholms-jernvägsbolaget. Till det i och för anläggning af en jernväg emellan Christianstad och Hessleholms station å södra stambanan bildade bolag, har Rikets Ständer vid sistlidne riksdag beviljat ett lån å 720,000 R:dr, motsvarande 2/3 af då beräknade anläggningskostnaden, att räntefritt innehafvas under två år från den dag hvar och en särskild del deraf komme att lyftas, hvarefter å lånebeloppet årligen borde inbetalas fem procent, deraf fyra procent skulle utgöra ränta och återstoden kapilal-afbetalning. Enligt planen då, skulle den sålunda föreslagna bibanan få en spårvidd af 3,5 fot och kostnaden utgöra 1,080,000 R:dr, hvaremot anläggning af banan till enahanda spårvidd som å Statens stambanor, beräknats kosta 1,738,000 R:dr. Bolaget, som derefter kom till den åsigt att med det allmännas fördel mest öfverensstämde att banan byggdes till sistnämnda spårvidd, beslöt sig härför och efter iakttagande af alla möjliga besparingar, nedgick kostnaden enligt förslag till 1,450,000 R:dr, således 370,000 R:dr utöfver det för smalspårig bana beräknade beloppet. Denna anläggning har krätt stora uppoffringar så väl af staden Christianstad, som orten deromkring och många enskilde personer. Staden ensam har härför måst skuldsätta sig till ett belopp af 600,000 Riksdaler. Om nu ofvannämnda jernvägsbolag redan från början bestämt sig för anläggande af bredspårig bana, lider det intet tvifvel att Rikets Ständer beviljat detsamma enahanda lånevilkor som för andra sådana bolag blifvit stadgade, eller rätt att under tre år få innehafva lånet räntefritt. Så skedde för städerna Ystads, Helsingborgs och Landskronas jernvägar.
Den tafla, jag uppdragit, är således visserligen förskräcklig; men är den sann, så får man tåla vid att höra den, och jag tror det bevisa mera rädsla att icke våga se sanningen i ansigtet, än att icke bevilja millioner, hvartill man saknar tillgång. Om nu det förhållande kommer att inträffa, hvilket jag ofvan omnämnt — ingalunda såsom alldeles bestämdt, men dock såsom ganska möjligt — att nemi. Riksg.-kontoret under innevarande år måste upptaga lån till belopp af 18 mill., så blir frågan, hvarifrån och till hvilket pris dessa penningar kunna erhållas. Att man icke kan tänka på en så betydlig upplåning inom landet, är klart, och äfven om det läte sig göra, är det dock ingalunda önskvärdt, att Staten framstår såsom konkurrent lör en så ansenlig summa. Vända vi åter våra blickar 58 Den 4 April e. m. utåt, så visar sig, att omständigheterna ingalunda äro gynnande. Vi kunna nästan postdagligen genom uppgifter i de främmande tidningarne^se, huruledes värdet på alla papper är i ständigt fallande på den utländska marknaden. Man har visserligen såsom skäl härtill hört omnämnas de politiska förvecklingarne i Tyskland, och möjligt är, att dessa snart kunna vara förbi, men det kan äfven hända, att ett motsatt förhållande kommer att inträffa, och under sådana omständigheter bjuder nödvändigheten att vara försigtig. Jag har här de sednaste uppgifterna, huru de olika lånen noterats, och deraf synes, att värdet, på alla papper är i ständigt fallande och att bland annat ett Österrikiskt 5 procits statslån ej noterats högre än 59 proc. Under så beskaffade förhållanden är det föga uppmuntrande att tänka på stora upplåningar, synnerligast för den, som fått det dyrbara förtroendet att söka anskaffa lån för möjligast bästa pris. Dessa betraktelser leda mig tili den önskan, att man, såvida ej allt för stora olägenheter derigenom skulle uppstå, måtte uppskjuta med beviljande af det anslag, Utslct nu föreslagit. Såsom skäl för en motsatt åsigt har man anfört de stora uppoffringar, Stockholms innevånare gjort för att bereda utrymme åt den ifrågavarande sammanbindningsbanan.
På grund af dessa framställda brister, ofullkomligheter och olägenheter, hvilka befinnas uti och skola blifva följder af Utskottets föreslagna Lagförändring, kan jag densamma icke godkänna, serdeles som inga förändrade omständigheter visats, hvilka böra kunna verka till annan åsigt af frågan nu, än den Utskottet för arne månader tillbaka uttryckte i Betänkandet N:o 70, då Lagförändringen i vissa delar, och serdeles hvad angår Domares vaksamhet öfver Förmyndares uppfyllande af redogörelse-skyldigheten, afstyrktes. Men man har trott, eller velat att man skall tro, att, genom denna Domaren ålagde controlerande vaksamhet, ett .surrogat skulle vara påfunnet, att sälta i stället för den förmonsrätt raan går att beröfva omyndiges arfsmedel, medelst dessas ställande efter inteckningar, och LagUtskottets Utlåtande N:o iog. hvarom Höglofl. Utskottets följande Betänkande kommer att handla. Jag har äfven emot detta reserverat mig, och får då tillfälle närmare vidröra samma ämne, för att visa, huruledes contrtf och säkerhet äro arne ganska skiljaktiga ämnen, tagne hvar för sig.” Af Herr von Sydow: ''Med Herr Borgmästaren oeh Riddaren Bååth förenar jag mig till alla delar, så vidt hans anförande afser Förmyndarefrågan; men, beträffande de tysta förmonsrätterne, så delar jag ej den åsigt Herr Borgmästaren yttrat.” STOCKHOLM, Kohgl, Ordens-Boktryckeriet, i834* Lag-Utskottets Utlåtande N.o 110. t N:o 110. Ankom till Exp.-Utsk. den 17 Augusti. Utlåtande , till följd af gjorda anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o J1, i anledning af så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition j angående ändring af 8, och 10 samt förklaring af 2 §. i 1J Cap. Handels-Balken, som ock serskilda i dessa ämnen väckta motioner.
Hypnosen är helt enkelt ett tillstånd, i hvilket suggestioner lättare uppstå o c h göra sig gällande o c h särskildt de föreställningar, som väckas af hypnotisören, varda till suggestioner, inför hvilka alla motverkande föreställningar, alltså äfven förut förvärfvade suggestioner, undertryckas. D e t hypnotiska tillståndet medför således ingenting abnormt, de ur erfarenheten vunna associationerna hopkedjas fastmer på vanligt sätt vid föreställningarna, uppväcka känslor, frambringa viljeimpulsar, i korthet sagdt, ingenting träder i dagen, som ej i det fullt vakna tillståndet skulle ha förekommit, därest blott alla motverkande, hämmande föreställningar vore undertryckta. Man kan därför instämma m e d Bernheim o c h Delboeuf, när de yttra, att hypnotismen icke finns, om man därmed förstår ett abnormt, sjukligt tillstånd. S ö m n i egentlig mening är icke nödvändig vid den hypnotiska behandlingen, det är j u endast meningen att framkalla detta egendomliga, psykiska tillstånd, då suggestibiliteten är stegrad o c h själen genom sitt organ hjärnan kan utveckla en större o c h kraftigare verksamhet i den riktning man önskar. E n hel del människor kunna ej fatta detta, äfven sedan de blifvit friska, ha de beklagat, att de aldrig kunde sofva under behandlingen, men hälsan ha de dock återfått. I hvilket tillstånd befinner sig nu hjärnan under h y p n o s e n? H ä r o m känner man icke mycket, lika litet s o m man ännu känner den naturliga sömnen. D e t mesta hvad man härom tror sig veta är blott hypoteser. V i få vänta på den exakta lösningen häraf, till dess vi bättre känna nervsystemets lif, hvaraf hypnosen är ett särskildt fall. Man får nöja sig m e d att i korta ord karaktärisera hvad man. iakttager, utan att kunna förklara det. D e begrepp, som Brown-Séquard infört i den allmänna fysiologien, nämligen inhibitionens eller hämmandets o c h dynamogenesens eller kraftutvecklingens, äro tillräckligt positiva o c h stå i öfverensstämmelse med den allmänna meningen inom fysiologien.
Kamullseller redgarn: ofärgadt, otvinnadt och odubbleradt 1 skålp 6 sk. införselstull färgadt, tvinnadt eller dubbleradt 1 skålp 8 — dita Kar dulls-: ofärgadt, otvinnadt och odubbleradt 1 skålp 18 — dit® För ät arkla Stals-Utskotlels Memorial, JY:o zjS. 15 färgadt, olvinnadt och odubbleradt 1 skalp 20 sk. införselstull färgadt, tvinnadt eller dubbleradt, eller så kalladt broderbarn 1 skålp 16 — dito Streichgarn för fabrikstillverkning af sådan heloch halfylle-väfnad, hvartill uppå serskild anmälan hos Kommers-kollegium, utländskt så beskaffad! garn pröfvas erforderligt, och med af Kollegium lemnadt tillstånd: ofärgadt 1 skålp. 8 sk. införselstull färgadt 1 skålp. 10 — dito, röstar Ja, den, det ej vill, röstar Nej; Vinner nejj antages Borgareståndets beslut, att indela ullgarn, alla slag, i ofärgadt med 8 sk. och färgadt med 12 sk. införselstull per skålpund. Resultatet af omröstningen har varit 77 ja mot 42 nej; och då följaktligen ja vunnit, vidblifvas de för ullgarn nu gällande lullbestämmelser. 44;de voteringen: (145:o) Den, som till kontraproposition i hufvndsakliga voteringen, angående ar-t tiklarne linnegarn och tråd, antager Ridderskapet och Adelns samt Preste? ståndets beslut, att vidblifva gällande bestämmelser, nemligen för Linnegarn: ofärgadt 1 skålp. 24 sk. införselstuf färgadt 1 skålp. 36 — dit® Linnetråd: oblekt 1 skålp. 24 — dito blekt, hvit 1 skålp. 1 r:dr dito färgad 1 skålp. 32 sk. dito, röstar Ja; den, det ej vill, röstar .
Utdrag af P.-otocollet, hållet hos Hög. wördige Prefte.Etändet wid Urtima Riksdagen i Arebro den 26 Sep. tember 18 ro. S. D.^^tatS - Utstottets nästledne gärdag pä bordet lagda Memorial innehällande anmälan, angäende Pension för Öfwer.Krigs Comm tzarien Lindstedts Enka och Barn, blef af Preste. Ständet godkändt. ve Lx ?rotocc>llo v. Ut - 64 Den 26 September. Utdrag af Protokollet, hället hos Hög. wördige Preste-Ständer rvid llrrima Riksdagen i wrebro den 26 Sep. tember 1810. D. R emitterades: Till Banco-Utskottet: Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition till Ni5 fens Ständer, angäende anstalter till Jernwerksrörelsens understöd, l^r supra. k^x ?rotoLvIlo 1^. ^lmcjvill. Utdrag af Borgare Ständets Protokoll wid llrtima Riksdagen i Arebro den 26 September i8ro. S. D. 3^emitteradeS: Till Banco-Utskottet r Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition angäende anstalter till Jernwerks rörelsens understöd. Till Statsoch Lag-Utskotten: Ett Dictamen af Herr Atzestoren Gahn, rörande utstakandet af en wist gräns, öfwer hwilken för detta Konungen och dest Barn ej mä Den 26 September. 6Z mä tillätas att närma sig till Swerige wiv förlust af det dem anslagna underhäll, vr supra, l^x ?tOt0Lo!Io I. O. Valerius, Utdrag af Protokollet, hället hos Bonde-Ständet wid Urtima Riksdagen § Arebro den 26 September iZw. S. D R emitterades: Till Stats, Utstottet: Erie Vruses frän Carlstads Län Memorial, angäende förhöjning af arfwodet för Ständets Fullmägtige i Riksgälds.
O, mylady, fräls mig från hans åsyn! Nåd, nåd, mylady! ropade hon, och derpå sjönk hon åter blek tillbaka uti stolen, efter ett vanmäktigt försök att resa sig upp. Hon låg liflös, med hufvudet lutadt åt sidan och med händerna sammanknäppta liksom till bön. Lady Starling hade vid Alices första ord ilat till henne och hon försökte nu att återkalla henne till lif. I detsamma framträdde en betjent och anmälde, att miss Brown, Alices moster, hade anländt. Så mycket fru Starling än önskat att se sin son, var det dock en lättnad för henne, då hon hörde, att det ej var han som kommit. Hon lät bedja miss Brown stiga in i salen och sysselsatte sig emellertid med att återkalla Alice till medvetande. Flickan förflyttades derpå in i sitt eget rum, der hon lades på sin bädd och lemnades under tillsyn af en af husets trogna tjenarinnor. XXI NÄR HJERTAT HAR BRUSTIT Fru Starling begaf sig nu till sin gäst, men innan hon inträdde i rummet der denna befann sig, stannade hon ett ögonblick. Hon måste öfvertänka hvad hon borde säga miss Brown, hvars pratsjuka var henne välbekant. Men huru skulle hon, den brottsliges moder, förklara orsaken till Alices sjukdom? Vid hennes inträde, neg miss Brown flere gånger mycket djupt. Hon var sig fullkomligt lik, sådan vi sist sågo henne på ångbåten, på återfärden från Amerika, dit hon rest för att lyfta ett arf. Lady Starling intog sin vanliga plats och bad den gamla missen sätta sig. Jag får först så hjertligt gratulera, yttrade denna, ty jag har hört, att herr baroneten fått sig en så vacker och rik fästmö. Men huru mår min snälla Alice, som mylady varit så god emot? Har hon varit snäll och lydig, det kära barnet? Gud signe henne! Hon är för det närvarande sjuk, svarade lady Starling, med en lätt darrning i rösten. Sjuk? Herre Gud, hvad det var ledsamt! Är hon mycket sjuk? har hon gifvit mylady mycket besvär? Och flickan som var så frisk! Ja, det är så med den ungdomen, de äro alla sjuka nu för tiden; jag, som trodde, att Alice hade en så stark helsa.
Författarinna beklagar endast, att hennes kolorit icke eger nog bjerta färger, för att på «skillerduken» kunna nog åskådliggöra sitt förakt för ett snille, som så använder sina resurser; så lite rekommenderande för honom, icke allenast som menniska, utan först och främst, som det högvördiga ståndets ledamot. Må han upphöra att vara prest, den dag han ifrån sin tribun förkunnar en sådan troslära, ett sådant system, som visserligen skulle befria våra andeliga fäder från en tjensteutöfning, men som skulle så ansenligt föröka deras bekymmer för vår husliga, verldsliga och andliga välfärd. Man säger alla dagar, att upplysningen stiger. Det hörer således till upplysningen, att få skrifva och offentliggöra sådana böcker: att få strafflöst utså sådana frön, utan fruktan för skörden. Om ej utgifvaren riskerar något för egen del så borde han dock af aktning för samhället och generationen betänka sig något, innan han utskickar så förflugna satser och idéer, som visserligen i första ögonblicket kunna gifva honom en financiell vinst, men som i hvarje rättänkande menniskas hjerta beröfvar honom all aktning, både såsom lärare och medmenniska. Och om författaren för sin del eger, af erfarenhet eller envishet, en så vacker tanke om könet, så må han, åtminstone af en billig delikatess, förtiga den och till en början sjelf försöka en kurs deri, innan han, liksom en gramatik, ger ut den till lärdom och efterrättelse. Hade författaren till en dylik brochyr stått på en annan plats, skulle man lemnat den utan allt gehör, utan allt värde, skrattat åt den på sin höjd, tills man helt och hållet glömt den. Men nu, då en sanningens och rättfärdighetens tolk företagit sig, att ohelga sitt gudomliga kall med ett dylikt språk, är det, vid Gud, hög tid, att börja frukta för upplysningens vidare stigande. I ett ämne af sådan vigt hade författaren förståndigtvis bordt tillfråga sina kolleger, om det gick an, att sätta en så outplånlig fläck på hela deras stånd. Ty med hvad uppbyggelse och öfvertygelse går man att höra en lärare, som man kan frukta, att en annan dag få se uppträda som den mest fantastiska stilist?
M:s befallningshafvande antager, må i öfverensstämmelse med hvad E. K. M. i nåder föreslagit förändras; 2:o att den så kallade Fahlu Kongsgårdshjelp må afskaffas emot samtidigt försvinnande af derför medgifven lindring i bevillningen, dock med iakttagande, att den del af räntan, som på lön är anslagen, icke kommer att upphöra förr än efter nuvarande landshöfdingens afgång från embetet, så framt han ej skulle vilja, emot ersättning efter den grund, som för indelta löners godtgörande, i händelse af deras indragning, kan varda fastställd, räntan frånträda; 3:o att räntorna för rusthållshemman samt för de till båtsmanshåll indelta hemman i Blekinge och Kalmar län, hvilka räntor i sjelfva verket äro att jemföra med statsanslag till rustningens upprätthållande, böra så hädanefter som hittills i jordeböckernes skattekolumn upptagas och i redogörelserna debiteras men deremot också under vederbörlig anordnings O ö o titel i räkenskaperne a floras; 4:o att, då kronooch kyrkofonden är utsatt antingen i andra persedlar än spaninål, eller uti andra sädesslag, än hvaraf densamma i allmänhet inom orten utgöres, den tionde afgift, hvarmed nyssnämnde förhållande inträffar, må på det sätt förvandlas, att, sedan värdet äf samma tionde, elter de medelpris, hvarpå ordinarie räntans förvandling grundas, blifvit uträknadt, i stället bestämmes så stor qvantitet spanmål af de slag, hvaruti tionden i fögderiet i allmänhet är utsatt, som efter nämnde medelpris svarar emot förstberörde värde, likväl så, att icke annat bråk än 1 kappe upptages, utan hvad under eller öfverstiger uteslutes; 5:o att, med undantag af de till korpser och embetsman anslagne boställen, i afseende å hvilka Rikets Ständer anse nu gällande författningar äfven framgent böra tillämpas, äfvensom af de lall, då arrendena skota in natura lill vissa inrättningars underhållande utgöres, alla arrenden af statens egendomar, som äro till serskildta ändamål anvisade, må, i utbyte emot kontanta anslag, varda till statsverket indragne; samt slutligen 6:0 att den så kallade Bågskatteu i Herjeådalen må för framtiden upphöra, étnot det af att mantalspenningarne af allmogen derstädes elfi ifc, till R.
Delta i afseende på sjelfva saken, men föröfrigt hemställer jag till Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. kan frångå sitt förra beslut, då hvarken Utsk. eller BondeSt. i detta hänseende gjort någon inbjudning. Jag förmodar, att delta icke låter sig göra; men skulle Hr Gr. o. Landtm, anse, att Ståndet på enskild ledamots förslag kan frångå sitt beslut, så blir det visserligen en stor tillfredsställelse för mig, ty dä bekänner jag att längre fram förekomma många punkter, deruti jag skulle vilja hemställa, att R. o. Ad, förenade sig med andra Stånd. Gr. Lagerbjelke; Då R. o. Ad. förklarat, att böcker i allmänhet böra vara tullfria, så har det skett pä den grund, att R. o. Ad. i allmänhet ansåg olämpligt alt lägga skatt på upplysningen. Om nu Ryska Regeringen har lagt en sådan skatt, och derigenom tillskyndat Finlands innevånare den olägenhelen alt dyrare få betala böcker, kan jag för min del ingalunda finna att Sverige derföre har mera skäl alt tillfoga sina innebyggare samma olägenhet. Föröfrigt tror jag, lika med Hr Rosenblad, att R. o. Ad. svårligen af formen kan vara oförhindrad att frångå sitt beslut, då någon inbjudning derutinnan icke skett. Gr. Cronhjelm: Om Hr Rosenblad, med afseende å de artiklar, som följa i tulltaxan, rör:de hvilka Hr Rosenblad önskar att R. o. Ad. ville frångå sina beslut, kan förevisa sådana efter sedan R. o. Ad. fattade sitt beslut tillkomna officiella handlingar, som ådagalägga, alt besluten icke varit välgrundade, så skall visserligen icke jag molsätla mig hans önskan. Alt della nu är händelsen lärer icke kunna bestridas, och jag lorde fä taga för gifvet, alt Hr Rosenblad icke hört hvad jag uppläst, då han ansett det icke vara mera officielt, än hvad som berättelsevis förekommer i en tidning. Men då dessa tidningar blifvit nämnda, torde jag få försöka att förklara orsaken till misstagen, emedan jag hört nämnas, att de skulle grundats på en rapport från consul».
December 1860 behagat dels i nåder tillåta att af det å Sjunde hufvudtiteln uppförda anslag till byggnader och reparationer i Stockholm finge under 15 års tid, räknad från och med år 1861, till hufvudstadens gatuläggningsfond årligen utbetalas ett belopp af 2,500 R:dr emot det, att Kronan frikallades från all utgift för underhållet af de vid dess egendomar belägna gator och vägar samt för grusning af Carl XIIIis torg, dels ock anbefalla Ofverintendents-embetet att till Kongl. Majit inkomma med förslag till fördelning, i öfverensstämmelse med Kongl. Brefvet den 15 Maj 1846, på Kronans samtlige nuvarande egendomar i Stockholm af den ersättning, som borde beredas åt ofvanberörda anslag för Kronans under embetets tillsyn icke ställde egendomar; har embetet, jemte öfverlemnande af underdånigt förslag till dylik fördelning, tillika hemställt, om icke, till undvikande af onödig omgång och redovisning i de särskilda embetsmyndigheternas räkenskaper af de, enligt fördelningen, på hvarje hus belöpande obetydliga belopp, och då denna utgift, lika väl som andra kommunala utskylder för Kronans hus, syntes böra bestridas af det å Sjunde hufvudtiteln med 5,100 R:dr uppförda förslagsanslag »till lyshållning med flere utgifter för Kronans publika hus i Stockholm», Eders Kongl. Majit skulle finna skäligt att i nådig proposition föreslå Rikets Ständer, att detta senare anslag måtte från och med nästa statsregleringsperiod tillökas med ett belopp af 2,500 R:dr, hvilken summa skulle i likhet med nuvarande förslagsanslaget ställas till Ofverståthållare-embetets disposition, såsom Kronans bidrag till hufvudstadens allmänna gatuläggningsfond, hvarefter de bidrag skulle komma att upphöra, som, enligt den af Ofverintendents-embetet föreslagna fördelning, eljest borde utgå från vederbörande embetsmyndigheter för hvarje särskildt Kronan tillhörigt hus i hufvudstaden.