Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men ibland andra föremål, hvilka, vid uppbrott, i främsta rummet ifrågakomma att användas och hvilkas anskaffning både medför betydlig tidsutdrägt samt vida högre kostnad, då den skall ske alltför hastigt, äro beklädnadspersedlar. För de Eders Kongl. Majlis flotta tillhörande stamtrupper äro särskildta anslag i stat uppförda och de ytterligare behof, som härvid kunna förefinnas, blifva föremål för särskild framställning. Men då dessa stamlrupper under krigstillstånd icke på långt när förslå till fartygens bemanning samt flottans etablissemeuters och sjöfästningarnes försvar, måste således en betydlig del af sjöbevuringen, uppgående för alla feni klasserna, sammanräknadt till omkring 22,060 man, fylla behofvet. Stridens framgång beror i icke ringa mån af truppens sinnesstämning och denna åter af truppens hållning, huru den är beklädd, provianterad och behandlad. Beväringen är en af Svenska försvars-veikets vackraste inrättningar och med skäl förklarades uti 29 § af den vid dess första uppsättning 1812 utfärdade Nådiga kungörelse,. att detta manskap skall njuta den sorgfälligaste omvårdnad till bibehållande af hälsa och krafter. I 15 § af Kongl, kungörelsen den 13 Februari 1849, angående ändringar och tillägg i förenämnde 1812 års författning, stadgas: att bevärings-manskapet, då det till tjenstgöring uppbådas, skall af Kongl. Majit och Kronan med erforderlig beklädnad lörses. Ännu lefva i friskt minne det elände och de missöden, sorn till största delen genom brist på kläder, drabbade 1808 och 1809 årens olyckliga landtvärn, ^— missöden, dem hvarje sann fosterlandsvän måste önska för alltid aflägsnade från kärnan af landets kraftfullasteungdom, hvilken går att offra sitt lif för fosterjordens försvar och hvarför inga uppoffringar böra anses för stora. Äfven från sednare tider saknas icke exempel huru 'ofta sjelfva striden kraft färre offer än de sjukdomar, åt hvilka illa beklädda trupper varit hemfallne.
Man klagar ofta att tidsandan allt för mycket omhuldar de materiella intressena, vore det då icke skäl att representationen å sin sida toge de intellektuella under armarna? Vore ieke detta ett lämpligare sätt att understödja första hufvudtiteln än att väcka motioner de der syfta att påtvinga samhällets högsta personligheter anslag, som desse med högtänkt grannlagenhet undanbedt sig? På dessa skäl anhåller jag att anslaget till den Kongl. Theatern måtte höjas i enlighet med Prosten Söderbergs förslag. Hr Cederschiöld, Gustaf: Frågan om Theatern kan re duceras till den: skola vi hafva en NätionalTheater eller icke? Denna fråga besvarade It. o. Ad. nyss med Ja; ty genom afslag å Tobias Linds motion beslöt It. o. Ad. att en NationalTheater skulle finnas. Då upstår frågan: är det värdigt, att hafva en institution, som ouphörligt. befinner sig i konkurstillstånd och trassel? Hvar och en som har kännedom om enskildas affärer, vet att för den som icke har tillräckliga tillgångar kostar det mycket mera, än den, som äger sådana. Någon ordnad hushållning kan derförutan icke äga rum. Och i detta predikament har Kongl. Theatern, länge befunnit sig. Dess ekonomiska obestånd har derföre äfven blifvit år från år större; och ju längre man dröjer att lemna den nödigt anslag, desto svårare skall det blifva att ordna dess affärer. När man beslutat att en Theater skall finnas, så kan ytterligare upstå en annan fråga: skall den hafva blott en dramatisk, eller äfven en lyrisk scen? Vi veta att det är möjligt för en dramatisk Theater att kunna bära sig utan understöd, och derföre skulle man möjligtvis kunna säga att det vore bäst att hafva endast en dramatisk Theater. Men då den lyriska scenen är af den vigt, att II. o. Ad. troligtvis icke vill borttaga den; och jag således kan förutsätta att K. o. Ad. äfven vill hafva en lyrisk Theater; så blir deraf äfven en nödvändig följd att den icke kan bära sig sjelf, utan att årlig brist måste upkomma så vida den icke erhåller understöd. Man hav nemi., på sätt Gr.
Län i vilkoren för betalandet af Undsättnings-skulderne efter 1826 års missväxt; och N:o gj, i fråga om Indelnings jemkning och lindring i Båtsmanshållet inom Blekinge Län. S. D. Vrot, Utdrag d-en 16 Nov. igat). 8g S. Ö. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets Mémorial, N:o 314, i anledning af skiljaktiga beslut inom Riks-Stånden, i frågan om Utskylders utgörande till Staden Nyköping af Landshöfdinge-Residencehuset därstädes, äfvensom afgifter till Städerna i allmänhet för Kronans deri varande Egendomar. S. Di Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 3 io* i anledning af atertemiss af Betänkandet, N:o 189 » angående anslag af medel för tryckning af Landshöfdingarnes Embets-Kttngörelser, föredrogs nu å nyo och lades till Handlingarnei S. Di Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 126* i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande* N:o 46* öfver väckta motioner om ändring af 5 §. i 33 Cap. Arfda-Balken. S. D. Vid ytterligare föredragning bifollod Stats-Utskottets Utlåtanden : N:o 308, i anledning af Vackt fråga om dispositionen af några Kronan tillhörige Byggnader och Tomter i Landskrona; N:o 309* om förhöjning i Kronö-Skjutslegan, nii m. ; N:o 312; angående betalningen för smärre förslitna Credit-Sedlars slutliga granskning och annullering i Riksgälds-Contöiret; Bih. till R.-St.Prat. 1828 och 1829, grSV/m/. 3Bandi Usta il tift. t % Prot. Utdrag dan i6 Nov. 182g.
Al Riksdags-fullmäkligen Paul Frits Mengel: ”Sedan Handelshuset Palander et Komp. genom dess chef, vice Konsul C. W. Palander, under den 10 Mars och den 11 April 1854 förbundit sig, enligt med Kongl. Förvaltningen af Sjö-ärendena upprättade kontrakter, att för Kongl Flottans i Carlskrona behof, inom Maj månads utgång samma år, och emot bestämdt pris, samt med vanlig ansvars-påloljd i händelse af uraktlåten verkställighet af ingången förbindelse, leverera sammanräknadt 810 skeppund prima sort Rigisk hampa: men Palander & Komp. helt och hållet underlåtit att berörda leverans verkställa, så anmälte Kongl. Förvaltningen af Sjö-ärendena, under den 8 Augusti samma år, nämnde förhållande hos Kongl. Maj:t. på samma gäng en af Palander ingifven skrift bifogades, hvaruti han påyrkade, att frän den ingångna leveransen varda lid kallad. Berörde yrkande grundade han derpå, alt han uti sitt skriftliga anbud, hvilket före upphandlings-auktionens början lill Kongl. Sjö-förvaltningen blifvit inlemnade hade omförmäll, ali detsamma skulle anses förfallet ’7 händelse af kr ig s -or o lig h eter." — Vidare förmälte Palander dels att det konlraherade partiet hampa icke kunnat från Riga erhållas, i anseende lill den blockad, hvaruti nämnde stads hamn blifvit försatt, och dels, all licens för hampans utförande blifvit sökt, men förvägrats, dels att hampa icke kunde från annan ort anskaffas, utan mot ett så högt stegradt pris, att betydlig förlust derigenom skulle drabba honom. Förvaltningen af Sjö-ärendena vitsordade, att Palander verkligen i sitt skriftliga anbud hade intagit ofvananlörda särskilda vilkor.
Härefter och sedan Kongl. Majit, uti Nådig Skrifvelse af den 18 Maj i836, för bestridandet af serskilda, genom cholera farsotens härjning föranledda, utgifter, utöfver de*då redan lyftade 280,000 R;dr, äskat utbetalning af ytterligare i5,ooo R:dr af Creditivets då ännu innestående andra hälft, hafva inom de sålunda anvisade beloppen medel blifvit uttagne och återguldne, så att å ifrågavarande Creditiv i närvarande stund återstå oersatte 73,609 Rldr 35 sk. 1 rst. Likasom Jönköpings stad hos Kongl. Majit underdånigst anhållit att få till Rikets nu församlade Ständer framställd Nådig Proposition om afBih. till R. St. Fröt. 1840. 4 Sami. 1 Afd. 11 Hdftet. 3 lS Slats-Vtshottets Memorial, 2V:o 38. skrifning af ett staden utaf Cholera-Creditiv-medlen beviljadt, men, efter det Kongl. Maj:t denna ansökning afslagit, nu mera till fullo inbetaldt låne-belopp 6,666 R:dr 3a sk., bafva äfven för af dessa medel utgifna lån, nemi. 2000 R;dr till Ronneby Köping, 4>000 R:(lr till Motala Församling samt 2,200 R:dr lill Carl Johans Församling i Götheborg, dessa menigheter bos Kongl. Maj:t, uppå hvar för sig anförde skäl, i underdånighet sökt att erhålla anstånd med betalningen, i afsigt att, vid nu pågående Riksdag, hos Rikets
Maj:t, som i anledning häraf till en början lant genom Kommerse-Kollegium upprätta ett tabcllarifft fiuumandrag öfwer Tolagsinkomsternes mcdelbelopp uti samtlige stapelstäderne, grundadt pä derom erhällne uppgifter för arén 1834 med 1838, har, sedan omständigheterne hindrat en definitiv framställning i ämnet till Rikets Ständer under deras sistförflutna sammankomst, wid flutet af nästlidet är anbefallt infordrande af enahanda uppgifter för den tid 1841 ärs Tull-Taxa warit gällande, eller för arén 1842 och 1843, pä det Kongl. Maj:t mä blifwa i tillfälle att wid frägans hänffjmande till Rikets nu förfamlade Ständer med möjligaste noggranhet uppgifva det ersättningsbelopp, hwartill hwarje Stapel-stad ffäligen mä anses berättigad. Wärdén om kungsoch kungsladugärdar samt de kronans öfrige hemman och lägenheter, hwilka för Statens räkning förwalras, har fortfarande blifvit handhafd under tillämpning af derom gifne allmänna föreffrifter. Likaledes har genom wederbörande embetsmyndigheter behörig P,Me bpggtillsyn egnats ät widmakchällandet af Kronans hus och byggnader i"^Mleu.^ landsorterne och hufwudstaden; warande i afseende pä Vesta sednare närmare föreffrifter för bestämmande af innehafwarnes underhallsffyldighet meddelade.
Emot i §. anser jag mig höra erinra, att då minimiteckningssumman för solidarisk Bank hibehålles vid en million, så synes det vara temligen öfverflödigt att göra tillåtelsen lill sådane Bankers stiftande beroende af Kongl. Maj:ls pröfning och privilegium. Jag gillar deremot delta vilkor för Actiebankers stiftande, då minimisumman för dessa senare Banker blifvit nedsatt ifrån 10 millioner, hvartill den hade föreslagits af en motionair, ända till 2 millioner. Bestämmelserna i 6 §. vågar jag anse öfverflödig» och endast ländande lill chican, på sätt jag i de allmänna grunderna antydt. Stadganderne om privilegii förlust, och, i solidarisk Bank, om ulmätningsoch bysältningsrält emot delegare i Banken synas mig vara aldeles tillräckliga att förekomma missbruk. Jag förstår ej ens, huru en Bank på hederligt sätt skall kunna återställa sin cassa, eller förskaffa sig contante medel, för ett påkommande vexlingsbebof, då den ej får begagna sina document, och derpå negociera ett ögonblickligt lån, utan att bryta emot Lagens stadgande i denna 6 §. Bank-Bolaget skulle på detta sätt kunna tvingas till concurs, fastän dess fordringar och hypolbek mångdubbelt öfverstiga den tillfälliga bristen i cassan. I afseende på 7 §. anmärker jag, att skyldigheten för Bankerna att rätta sin sedelutgifning efter cursförhållandena synes vara i nog obestämda och generela termer antydd. Det blifver säkerligen svårt att tillämpa detsamma, då det efter ali anledning i första rummet borda träffa Rikets Ständers Bank och dernäst större Actiebanker. Utaf nacken skada fruktar jag delta stadgande kan blifva för sol idar iska Banker, stiftade i landsorterna, för att förnämligast understödja Bergsbruket, hvilket just som mest behöfver understöd och ökadt förlag, då en hög curs uppkommit i följd af minskad export. Nedsätlningen af minimi-teckningssumman för Actiebanker lill 2 millioner ifrån 4 har jag förut i förbigående klandrat; vid 18 §., som specielt handlar om delta ämne, förnyar jag anmärkningen.
Skyddsafgiften, eller första Artikelns bevillning, är liksom all annan bevillning beräknad att utgå till statsbristsummans fyllande och bör som sådan, enligt 62 § Regerings-Formen, å bestämda hufvudtitlar i Riksstaten anslås; den kan följaktligen icke directe fördelas på communerne, att af dem användas, och icke heller till större eller mindre del undanryckas Konungens disposition. Då Stats-Utskottet deltagit i öfverläggningarne och besluten härom, borde deraf ock hafva följt, att ingen fördelning af bevillningen föreslagits, emedan 70 § Regerings-Formen tillförbinder Beviilnings-Utskoltet att ensamt uppgöra densamma, och svårligen torde kunna bestridas, att detta Förslag innehåller en fördelning af bevillningen, tillkommen på sidan om Grundlagen. Om Utskotten tillstyrkt, antingen ett årligt Statsanslag, motsvarande ungefärligen den summa, sorn uppkommer genom en afgift af 12 sk. af man 5tat*- och Bevillnings-Utskoltets Utlåtande, N.o 38, 7 och 6 st. af qvinna, eller 280,000 R:dr B:co, eller ock hvad contrapropositionen vi<J voteringen inom Utskotten innehöll: att, enligt samma grunder, som bevillningen efter t:sta Art. utgår, till folkundervisningens befrämjande uttaxeras 12 sk. for man och 6 sk. för qvinna, alt uppbäras, användas och redovisas, på sätt betänkandet i öfrigt innehåller,” skulle jag med min röst hafva bilrädt helst det sednare förslaget, under förutsättning likväl, alt de bidrag, hvilka, enligt Kongl. Stadganaf den 18Juni 1842, af hvarje mantalskrifvcn person med högst 6 sk. utgöras, i förenämnde afgift blefvo inbegripna, samt att ett serskildt Statsanslag ställes lill Kongl. Majus disposition, att dermed befordra och underlätta folkundervisningen inom de församlingar, der den personliga afgiften icke blir tillfyllestgörande för det vigtiga ändamålet.
Detta stadens läge på en ö omkring en half mil från allmänna landsvägen har den olägenhet för stadens rörelse, att ingen genomfart här äger rum; men detta 12 läge medför en vida större olägenhet, bristen på drickbart och till kokning tjenligt vatten. Behofvet häraf uppfylles till någon del genom hemtning från Lyckeby å och källa, dels sjövägen på Kronans bekostnad, hufvudsakligen afsedt för Flottans etablissementer, och dels landvägen af enskilde. För öfrigt varder regnvatten sorgfälligt samladt medelst takrännornas ledande till tunnor och kar. Allt detta oaktadt uppstår vid stark torka sommartiden och sträng köld under vintern verklig vattenbrist, hvilken vid inträffade sjukdomstillfällen och särdeles under året 1853, då kolera-farsoten härstädes härjade, visat sig för befolkningen i hög grad menlig, i synnerhet för det stora antal mindre bemedlade, som tillhöra detta samhälle och hvilka icke hafva råd att för en halfankare vatten betala 3 skillingar, nuvarande priset härstädes på Lyckeby källvatten, hvilket i alla fall efter 7 mils transport och 3 ä 4 dagars liggetid på kärl icke kan vara ett friskt och godt drickesvatten. Folkmängden, sorn år 1850 utgjorde 11,378, är nu endast 11,117, deraf Skattskrifne. Skattfria. Summa. Summa 5,911 5,206 .11,117. Bland de skattfrie äro äfven räknade 1,004 af Flottans gemenskap, sorn njuta befrielse från personella utskylder. Af de skattskrifne äro 002 ernbetsoch tjenstemän, 5 fabriksidkare, 321 borgare samt 240 betjening vid handeln, fabrikerna och handtverkerierne. När ingar ne anses hafva snarare afän tilltagit under dessa fem åren, och påstås den omständigheten, att Flottans handtverkare, till tjenstgöring uppfordrade kronobåtsmän och gemenskapen af här förlagde marinregemente dela arbetsförtjensten med stadens borgare af handtverksklasserne, hafva till följd, att desse sednare icke kunna uppnå det oberoende, som deras vederlikar i andra städer förvärfvat. Handel och sjöfart.
— Den enhetsprincip nemligen, att öfverallt, der dömas bör efter lag, skola målen gå lill Domstolar och icke till Administrerande Verk och Embetsman. Är väl någon tvekan möjlig i detta afseende? Eller skulle jag kunna förmoda, att pluraliteten af denna Lagstiftande Församling ville gå tillbaka, der den borde rycka vidare framåt; att den skulle vilja återkalla och tillintetgöra hvad förra Sländers upplysning och sjelfständighets känsla för vår framtid beredt, och som Regeringen har den klokheten och ädelheten att vilja fullborda. Mine Herrar! den Motion Herr Tham väckt, har haft en så vidsträckt syftning, att jag nödvändigt måst kalla Eder uppmärksamhet till generella principer. Och igo D en 22 December e. m. då lian slutligen inskränkt sitt påstående till anhållan om BergsTingsRätternes bibehållande och vilkor af BergsExamens undergående för Ledamöter i HofRätterne, lärer jag haft full anledning betvifla, det han endast för ett sådant ändamåls vinnande behöft slå sig så vidt ut. Jag öfverlcmnar den vidare utvecklingen och detaillerne af Herr Thams anmärkningar åt den man det tillhör, och som redan ådagalagt, att han icke undandrager sig på ett värdigt sätt försvara sine åtgärder såsom Minister. Jag måste likväl, innan jag slutar, bestrida Motionärens uppgift, att Ekonomiska och vetenskapliga frågor blifvit efter principen af juridisk enhet öfverlämnade till Domaremagten. Med purt ekonomiska och vetenskapliga frågor få Academier och Collegier för juristerne gerna sysselsätta sig, till och med exclusive; men när dömas skall, är det annorlunda. Det ligger således en öfverdrift i Motionärens beskrifning på den juridiska Enhetsprincipen, som icke graverar systemet. Motionären påkallar and tligen vår uppmärksamhet, då han triumferande fortgår i sin demonstration öfver den juridiska oredan, som han säger uppstått af Systemets antagande. Tillåten mig härvid förklara, att jag icke dåras af den Rhetoriska figuren, som Den 22 December e. ra. någon skulle vilja upptäcka i den valda termen juridisk oreda. Jag finnér deri ingen antithes, utan hvad man kallar en contradiction i adjectivet.
Huru ofta händer icke att för den minsta föregifne ofta ogrundade tillvitelse för försummelse i Skjutsning eller andra åliggande skyldigheter, att kallelse ifrån Landshöfdingen utgår till inställelse eller förklaring inom få dagar, då nödvändigheten att i sådant afseende göra en resa af stundom 16 eller 18 mil fram och tillbakas, bereder för den inkallade en större kostnad, utan all ersättning än hvartill sjelfva plikten för en försummelse om den ock varit verkelig, kunnat uppgå. För min del skulle jag önska att Betänkandet med dessa anmärkningar måtte återremitteras, sorn jag till Ilögloflige Ridderskapets och Adelns bepröfvande öfverlemnar. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg BevillningsUtskottels Betänkande, böra i anledning af Grefve Gyllenborgs dervid gjorde anmärkningar till Utskottet återförvisas. Ropades Nej. Den 11 April. 403 Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde Proposition till bifall å Betänkandet; hvilken Proposition med Ja besvarades. Föredrogos å nyo oell gillades följande från BevillningsUtskottet inkorene samt den 8 dennes på bordet lagde Betänkanden: 1:0 Under N:o 4 angående anslag af BevillningsMedlen lill understöd för KronoUppbördsVerket i Stockholm. 2:0 Under N:o 5 i fråga om UppbördsBetjeningens aflönande i Götheborg och öfrige Städer utom Stockholm. 3:o Under N:o 9, i anledning af väckt fråga att all serskild Bevillning för Gästgifveriet så väl å landet som i Städerne, der värkeligt Skjutsombyte finnes, måtte upphöra. 4:o Under N:o 10 angående personers Skattskrifning vid Bruken såsom arbetare. Föredrogs till pröfning Statsoch LagUtskottens under N:o i3i afgifne samt den 7 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckte Motioner, om Löne-förbättring för Häradshöfdingarne. Herr von Hauswolff, Carl Gustaf Reinhold: 404 Den 11 April.
Kre-ditupplagsinnehafvarne uppfylla derför i allmänhet punktligt sina förbindelser och göra sålunda hvad på dem an-kommer, för att man icke skall finna anledning att beröfva dem de en gång medgifna förmånerna. Exempel lära ej heller saknas derpå, att köpmännen lemna hvarandra hjelp inbördes för att skydda staten mot förluster på kredite-rad tull. Det återstår nu att nämna något om frilager. Frilagerinstitutionen är af långt yngre dato än de här förut omtalade upplagen. Den inrättades först genom kungörelsen af den 29 mars 1852, och de stadgar, hvilka för närvarande gälla derför, finnas i lag af den 4 december 1863 och äro närmare bestämda och ordnade genom kongl. resolution af den 23 mars 1866 och general dir ek tor a tets för Skatteväsenet ßekjendtgjörelse af den 28 i samma månad samt, särskildt för spirituosafrilager, genom reglemente af 1865. Frilagrets ändamål är, enligt nämnda lag, » att tjena såsom fristad för varor, så att dessa, antingen direkt frän tullfritt ställe eller från annat frilager eller från de i landet befintliga allmänna kreditoch transitoupplagen, kunna införas till lagret, der uppläggas och på allt sätt behandlas som oni de befunno sig utanför tullterritoriet ». Anledningen till frilagerinstitutionens tillkomst torde hafva varit den » att man insett otillräckligheten af de friheter, som förut till befrämjande af handel på utlandet varit de handlande medgifna, särskildt i fråga om sådana varor, som icke ega tillträde till kreditupplag, i främsta rummet s. k. korta varor, samt sådana som väl kunna tagas på kreditupplag, men vid utförsel hvaraf godtskrifning på kreditupplaget icke får ske, t. ex. spirituösa. Frilager finnas upprättade i Helsingör och i Kjöben-havn. I sistnämnda stad ligga samtliga frilagerlokalerna inotti det staten tillhöriga inhägnade tullområdet, hvilket 1873 upptog en yta af 10 danska tunnland eller 62,5 75 svenska qvadratrefvar, men sedermera möjligen blifvit ut-vidgadt.
Skjuts för en häst. 16 skilling i traktamente för kanslister, väblar, penningräknare, bohagsfogdar, vedfogde, slottsskrivare, konststigare, gruvfogde, konstsmed, hejderidare, lansmän, mantalskrivare m fl .. Elfte klassen. Skjuts för en häst. 12 skillingar i traktamente för vaktmästare, enspännare, slottsknektar, nämndeoch fjärdingsmän, vägare, malmletare, skogvaktare m fl. Tolfte klassen. Skjuts för en häst. 8 skillingar i traktamente för hantverksgesäller på kronans stat, ryttare, dragoner husarer, jägar och soldater m fl. Under alla extra förrättningar så väl i fredssom krigstid för militär och civila ämbetsmän gäller skjuts efter detta reglemente. Skjutspengar beräknas för vagn, sadel, släde eller kärra samt för brooch färjepengar. Traktamentet räknas för så många dagar som fordras att resa åtta mil om dagen Skulle väderleken hindra så lång resa om dagen skall det styrkas, så att traktamentet utbetalas även för de dagar då resan varit hindrad. Datum ut supra. GUSTAF ADOLPH. Pardonsplakat för utskrivet och förrymt manskap från tyska regementena samt den till Stralsundsgarnison hörande del av Vendes artelleri. Hälsingborg den 28 oktober 1807. Det har kommit till Vår kunskap att åtskilligt manskap från Våra tyska regementen och Vendes artelleri har olovligen avvikit och undanhållit sig, trots att det strider mot deras plikt mot Oss. Vi har nu funnit att de ångrat sitt förhastade och oriktiga förfaringssätt, vars uppsåt inte varit att överge Vår krigstjänst. Därför har Vi beslutat att de som efter fientligheterna den 7 september avvikit och uppehåller sig i Sverige eller annorstädes och inom ett år inställer sig vid sina regementen igen, skall bli förskonad från straff. De skall därefter i 6 år stanna i tjänsten. Den som är så trotsig och vanartig, att han inte åtlyder denna varning, får ta sitt straff efter lagens stränghet. Hälsingborg den 28 oktober 1807. GUSTAF ADOLPH. Kungörelse angående överinseendet över Rikets hamnar.