Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Justerades 16 prot.uldr. för d. 17 dennes, deraf 5 för f. m' och 11 för e. m. Öppnades Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i Const.- Utsk., efter N:o 2202, Hr Möllerhjelm, Axel; och befans dertill hafva blifvit utsedd: N:o 331, Frih. Adlercreutz, Carl Gustaf. Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 10 och 17 dennes på bordet lagda utlät. N:o 31, ang:de 2:ne Stånds återremisser å mern. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Jag kan icke neka till, att det är med en viss förundran, som jag har genomläst detta Const.Ulskis mern. Const.Utsk. har beträdt en alldeles ny bana i sältet att tillvägabringa grundlagsförändringar. Väl har jag på detta runi förut mången gäng hört ifrigt drifvas den satsen, alt när Const.-Utsk. hade framlagt ett förslag till grundlagsförändring, så ägde R. St. icke rättighet alt förhindra dess livilande till nästa riksdag, utan endast att dervid göra de anmärkn:r i uppställningen, som de ansågo behötliga för att förbättra detsamma. Den satsen gjorde sig gällande i 1834 års Const.- Utsk., åtminstone under sednare hälften af 1834 års riksdag. Hvar och en som var närvarande vid den riksdagen påminner sig säkerligen de strider i detta fall, som på detta rum föreföllo. R. o. Ad. uttryckte då genom voteringar ständigt den åsigt, att när, rör:de en af Const.Utsk. framlagd fråga, RiksSt:n stannade i olika meningar, äfven om någon eller några af de meningarna innehöllo, alt den föVeslagna grundlagsförändringen vore obehöflig och onödig, äfven då votering uti förstärkt Utsk. skulle anställas.
Innan jag ingär i något yttrande öfver förevar, förslag till förändring af 72 § Reg.F., tager jag mig friheten anhålla, alt Hr Gr. o. Landtm, ville till R. o. Ad. framställa propos., huruvida R. o. Ad. instämmer i den siste talarens åsigt, att frågan bör uppskjutas, tills R. o. Ad. kommit i tillfälle att yttra sig öfver det af Bancooch LagUtsk:n afgifna betänk, i anledn. af de väckta frågorna om en ny lag för R. Sl:s Bank. Gr. Posse: Det är just i anledn. af Hr Hjärnes begäran, att detta ämne måtte uppskjutas, tills R. o. Ad. pröfva! Bancooch LagUtsk:ns betänk., rör:de bancolagen, sotn jag begärt ordet. Jag utber mig att fä fästa uppmärksamhet derpå, att det lärer vara 3:dje gången, som detta mål nu föredrages, och deraf följer, enligt 49 § Riksd.Ordn., att det skall afgöras. Dessutom torde jag få lemna den upplysning, att, såvidt jag kan inse, denna fråga icke är beroende af, huru R. o. Ad. afgör frågan om bancolagen, emedan den ifrågavar. redactionen endast åberopar den särskilda bancolagen, och denna lag, hurudan den än må vara, icke gör någon annan ordställning i grundlagen nödig. Derförutan lärer här inträlFat, att 3:ne Stånd redan bifallit Bancooch LagUtsk:ns betänk, om bancolagen, i följd hvaraf det kommer att förblifva vid den bancolag, som nu finnes. Vid sådant förhållande, och då i nu gällande bancolag ej står utsatt, att R. St. skola fylla den brist, som i Bankens tillgångar kan uppstå, är det af största vigt, att detta uttryckes i grundlagen, såvida vi ej vilja erkänna, det vår mening icke är att honorera Bankens förbindelser. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: I det redactionsförslag, som BondeSt. uppgifvit, kan jag icke instämma, utan får jag på det högsta varna deremot. Det Hederv.
M:s nådiga proposition, bibehållits vid samma belopp, som 1845 års riksstat upptager, eller 155,000: Summa Summarum Eko r:dr 10,596,380: Då från summan af den vid innevarande riksmöte fastställda riksstats ut gifts-titlar, uppgående till . banko r:dr 11,914,910: —- — afdrages ofvanberörde inkomst-summa .. 10,596,380: — —- blifver skillnaden banko r:dr 1,318,530: hvilket belopp kommer att af allmänna bevillningen utgå och skall Statskontoret från Riksgälds-kontoret tillhandahållas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Oktober 1848. ExpcdiLions-Utskoltcts Förslag lill und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Okt. 1848. Preste-ståndet den 21 Borgare-ståndet den 21 Bonde-ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse j angående öfverlemnandet till Kongl. Maj:t af det nja reglementet för Riksgäldskontoret. (Stats-utsk. Mein., N:o 333.) S. A. K. Som, i anseende till riksdagens snara slut, ett serskildt exemplar af det under innevarande riksmöte uppgjorda och numera till största delen af Rikets Ständer gillade och fastställda reglemente för Riksgäldskontorets rörelse och förvaltning icke hinner att dessförinnan utskrifvas och till E. K. M. i underd. öfverlemnas, hafva Rikets Ständer åt sine Fullmägtige i nämnde kontor uppdragit att, efter riksdagens slut, ofördröjligen'till E. K. M., u Rikets Ständers vägnar, i underd. aflemna en bestyrkt afskrift af ifrågavarande reglemente, med undantag likväl af de delar deraf, som handla 0111 detta verks styrelse och betjening. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Oktober 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Okt. 1848.
Tvu röster i Högsta Domstolen. Från samtlige Riksstånden har, genom ProtocollsUtdrag af den 14 innevarande, Constitutions-Utskottet erhållit Remiss å Kongl. Maj ts Nådiga Proposition, om upphörandet af Konungens två röster i Högsta Domstolen, med bifpgadt förslag till 214 Constitutions-Utskottets Bctänkanden. ändring af så väl 91 Jf. Regeringsformen, sorn öfriga dermed gemenskap egande stadganden i nyssnämnda Grundlags 5, 17, 19, 23, och 88 §. §. Constitutions-Utskottet bör ej dölja, att inom detsamma någon tveken uppstått, huruvida icke den Nådiga Propositionen innefattade två särskildta föremål, dels nemligen upphäfvandet af Konungens medverkan till Lagskipningen i högsta instansen, dels förändring af de bestämmelser, som angå förklaringar öfver Lagens rätta mening, och om således icke des a ämnen fordrade att hvart för sig behandlas och utredas; men då Kongl Maj t täckts i ett sammanhang framställa dem båda, och då StatsRådet yttrat sig öfver Propositionen i ett enda helt, har Utskottet jemväl trott tjenligast, att. i dess vördsamma utlåtande följa enahanda grunder. Enär Flans Maj:t Konungen i Nåder erbjudit sig att, med försakande af en Constitutionel rättighet, ytterligare trygga Domaremagtens oberonde, måste i sanning de opinionshinder vara giltiga, som skola motväga det ovilkorliga uttrycket af vördnad för dessa höga tänkesätt. Emedlertid nödgas Utskottet förklara att det ej vågar Constitutions-Utskottets betänkanden, 215 styrka Riksens Stander till underdånigt bifall af berörda Nådiga Proposition, och härvid får Utskottet, förnämligast åberopa Hans Excellence Herr Justitiae StatsMinisterns till Protocollet, inför Kongl. Maj t, afgifna underdåniga anförande, hvaruti StatsRådets öfrige närvarande Herrar Ledamötsr instämt.
Dä fr ägan nu är ym sätter att betala lcfwes rantörer, sä bör i beräkningen äfwen ingä det afseende, att hwarje lcfwerans merendels warit calculerad pä rn witz grad af winst; att denna, under Statens wädrliga ställning och efter de ätssilliga magtspräk som stört eller minskat allmänna creditcn, icke borde och kunde wara annat än tämmeligm högt tilltagen, att he stestr lefweraytörer betingat sig en witz de! i kontant ätmiyH - Den 14 September, 475 Åtminstone för sä mycket, som utgjorde deras kgenteliga försträckningar, att det öfriga är till större delen ren winst, som kan täta näzen rabatt; för öfrigt, dä en Lcfwerankör blir betald med Sedlar, som, liggande i hans Burrau inbringa s procent, och som stälde till Sedelhafwaren kunner gä man och man emellan, och dä för intcresict af besia Sedlar, blir ursatt ett wisit hypothcque och c» wisi afbctalnings-tid, kan man ej anse honom hafwa särdeles skäl till klagan. Hwad det anförde Lagens rum angär, som skulle göra ett sä» dant betalningssätt orättwist, torde det bäst uplysas, när jag sär läsa upp hela Z. "Borgar man gods och ntfäster att betala till wisi dag, och gör thct ej; gifwe tä ränta till 6 fbr hundrade om äret frän fkufallodagcn. Är ej wisi tid betingad; tä räknas 5 för hundrade ifrä then dag han hos Konungens Befallningshafwarrdk eller Domaren sökt warder." Jag tvet att mänga lcfwerantscr, som sätt penninge-försträckningar, genast äro fbr det öfriga stälde pä obestämd tid, och jag kan med tämmeligen säkerhet tillägga, att mänga Lefwerantörer wid första tidningen om betalnings-prvjectet ansett sig lyckliga att fä full betalning och 5 procent.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg iuförseln af spelkort böra vara förbjuden. Ropades ja och nej. Då ingen anmärkn. blifvit gjord emot Ulskis förslag att utförseln skulle vara fri från tull, hemställde Hr Landtm, om KAd. behagade bifalla detta förslag. Ropades ja. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på sätt Utsk. föreslagit, behagade för spelkort bestämma eu inföiselstull af i5 r:dr per gross. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg att införseln af spelkort borde vara förbjuden. Ropades ja och nej. Då Hr Landtm, yttrade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärdes votering. Upplästes till justering och godkändes följande votertsproposition : Den som anser, att införseln af kott bör beläggas med tull af i5 rtdr per gross, voterar ia; den del ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. alt införseln af kort bör vara förbjuden. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Den i5 December c. ni. a55 Ja — 17. Nej — 19. K re a t ni-; Krita; oell Krokar. Utskottets förslag bi föl los. Af några ledamöter begärdes, att infÖrselslullen måtte bestämmas till 33-J proc. af lullvärdet, i enligliet med 1835 års tulltaxa, dock med stadgande att tullbebandlingen skulle ske efter vigt; af andra yrkades bifall till Ulsk:s förslag. Efter förnyade propositioner, dels å bifall lill Ulskrs förslag, dels å införselstullens bestämmande till 1 sk. 4 rtst., blef slutligen Utskrs förslag bifallet. K r u t. I afseende på denna artikel yttrades tvänne olika meningar, den ena, som yrkade bifall å förslaget uti betänk. N:o 21, oell den andra å förslaget i N:o 3o. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i utlåt.
Då å ena sidan en Riksrätt, förmedelst tillämpning aT det uti 2 mom. 5 § ansvarighetslagen föreslagna 1 cap. 12 § Källeg.b:n, skulle kunna blifva så småaktig, att, så att säga, en ridicule derigenom kastades på hela representationen, samt å den andra förhållandet vore detsamma, om Riksrätt anställdes öfver sådane förbrytelser, för hvilka icke något straff funnes i ansvarighetslagen stadgadt, så får jag förklara, alt jag anser Riksrätt vara en kraft, som blott i yttersta nöd bör tillgripas. Hr Cederschjöld, Rob. Theophron: Lika med den siste talaren anser äfven jag, på sätt jag förut yttrat, att Riksrätt hiir sä sällan som möjligt sammankallas; men jag kan icke lika med honom tro, att ansvarighetslagen kan berättiga till undanlag från hvad grundlagen uttryckligen stadgar. Med den helgd, hvaruti grundlagen hör hållas, kan jag ieke finna det vara förenligt, att då 29 § Riksd.Ordn. uttryckligen stadgar, att dea Statsrådets ledamot, som uppenbarligen handlat mot grundlagen, skall ställas under tilltal inför Riksrätt, man då skulle kunna, med stöd af någon § i ansvarighetslagen, tillintetgöra verkan af detta grundlagens stadgande. Hr Rosenblad har till mig framställt den frågan: hvad jag skulle säga, om R. St. hegärde K. M:s nåd. sauetion ä ett på grundlagsvidrigt sätt tillkommet lagförslag? Jag får härtill äran svara, att jag för min del skulle anse det vara Statsrådets ledamöters ovillkorliga pligt att tillstyrka Konungen, att ett sådant förslag förkasta. Hvad beträffar
Men att piskas, för att härdas, att ej njuta annat än groft bröd och svart soppa, för att ej bero af utländningen; att så underkasta sig åkarehästars lott — för att bibehålla sitt bestånd, det Sr en allt för trångtänkt plan och måste alltid och allestädes taga afträde för upplysningen, som föraktar en välmåga utan njutning. ’' ”De som äska en öfverflödsförordning, framdraga skäl, som böra betraktas. 1:0 Vi äro beroende af utländningen. Ja på samma sätt, som den ena menniskan i samhället beror af den andra — efter Försynens anordning. Våga vi ändra den? Är fulkomligt oberoende möjligt? Och än mer, är det så afundsvärdt? Hafva vi då jnga ljufvare passioner att förnöja, än det usla, öfver allt odrägliga högmodet? Monne Alexander hada mening med sin önskan att vara i Diogenis plats, af annat skäl än känslan af herrsklystnadens omåttlighet?” 2:0 ”Vårt land utsuges. Detta skäl fordrar en säkrare blick af en bättre kännare. Jag mäste inskränka mig blott till bevis a poste - Eesv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 43* riori. Det har till sitt stöd Rikets sila Tull Journaler, sorn skola upplysa, att hela vår jernexport ej förslår att betala vår starka import af blott kaffe och socker. Hvilken ofantlig brist mäste icke uppstå, när vi ‘ till denna import tfcåste lägga alla utländska dryckesvaror, klädesvaror, allt annat kram, ända till knappnålar och svinborst? Huru härmed Lä ger tillhopa, må kännaren utreda, och förena hvem som kan, denna uppgift med hvad ögat ser. Sedan jag återkallat uppmärksamheten på den omständigheten, att hvarje omtänkt menniska förökar sin verksamhet i samma nion hon öker sina behof, och att af sådan förökning kan ej landet lida, så tröstar jag med Sesemans säkra Aritmetik.
Och detta är ock, som det vill synas, tendensen af alla nyare kriminal-lagstiftningar; ty hvad innebär väl det numera allmänt antagna latitudsystemet, om icke en af de skarpaste protester mot benådningsrättens utsträckning? Dessa äro do grundsatser, som i väsendtlig mån ledt Utskottet vid bedömandet af förevarande lagförslag, — och Utskottet har funnit detsamma hufvudsakligen afhjelpa de anmärkta bristerna i denna del af vår lagstiftning. Det synes egnadt att i allmänhet bryta det för vidt utsträckta nådesystemot, men på samina gång inlägga nödigt allvar i bestraffningen. Ansvarsbestämmelserna för Lag-Utskottets Betänkande N:o 20. 23 lindrigare våld å person äro, i enlighet med tidens fordringar, betydligt skärpta, hvaremot dödsstraffet är alldeles borttaget i åtskilliga fall, der det är af gällande lag stadgadt, såsom för alla arter af enkelt dråp, äfvensom för barnamord. Faktiskt innebär dock förslaget i detta hänseende icke någon nyhet. Ty allt hvad det derutinnan innehåller är redan genom de regelbundna benådningarna sanktioneradt. Straffsystemet i öfrigt är ej heller nytt. Det har, såsom ofvan blifvit anmärkt, redan vunnit häfd i vår lagstiftning. Karaktererna å de särskilda brotten synas i allmänhet klart och bestämdt angifna, visserligen i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Lag-Beredningens förslag, men dock i åtskilligt afvikande derifrån. Detta är ock en nödvändig följd af den Europeiska Kriminal-rättens ständigt fortgående utveckling. Denna rätt är nemligen, såsom vetenskap, ännu helt ung: den begränsas af detta århundrades början, och den har sålunda ännu alltjemt nya landvinningar att göra. Och lagstiftaren får icke vara blind för dessa rättsvetenskapens dagliga framsteg. Derföre hafva ock de nyare Europeiska Kriminallagarne, i synnerhet den Österrikiska, hvilken är långt yngre än Lag-Beredningens förslag, icke kunnat undgå att utöfva inflytande på det lagförslag, som nu blifvit Rikets Ständer förelägdt. Men ehuru Utskottet anser detta förslag hufvudsakligen uppfylla tidens fordringar på en god kriminal-lag, skulle dock
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial JM 46, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande JM 12, angående förslag om upphörande af de s k. prebende-pastoraten; och Betänkande JM 49, i anledning af motion om Smålands husar-regementes afsittande. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande JM 48, i anledning af motion om befrielse för skeppare å Svenskt, från inrikes ort kommande, fartyg, att vid insegling förbi någotdera af inloppen Furusund, Sandhamn eller Dalarö anlägga för undergående af visitation, beslöt Ståndet att, med ogillande af Utskottets i Betänkandet gjorda hemställan, i stället antaga det förslag, som innefattas i en af Grefve Knut Fosie afgifven, Betänkandet vidfogad, reservation. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande JM 50, i anledning af motion angående minskning af de för beväringens räkning befintliga förråder af mindre munderingspersedlar, såsom 176 Prot. Utdrag den Februari 1866. skjortor, strumpor och skor, beslöt Ståndet att till Utskottet återremittera samma Betänkande; och skulle de i ämnet afgifna yttranden jemväl åtfölja återremissen till Utskottet. S. D. , Föredrogos och godkändes Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrivelser till Kongl.
Ständer framställa samma grunder, nämligen Eesv och Ekon. TJtsk. Betänkuiden. 55 att de Privilegia Exciusiva, som uppfinnare af någon inrättning, eller förfärdigare af något arbete för mer än 20 år tillbaka undfått och sedan tillgodonjutit, böra förlora deras exciusiva egenskap, och andra personer tillåtas, att med production af samma slag* arbeten sig sysselsätta 5 att icke något Privilegium exclusivum hädanefter måtte beviljas för längre än tio år, eller om uppfinningen fordrat serdeles möda och kostnad, högst Eemton år, utan prolongation, hvilken i sådant fall aldrig bör meddelas, samt att, sedan en person gjort någon ny uppfinning, men en annan bevisligen upptäckt någon gagnande förbättring uti samma ämne, den förres privilegium exclusivum icke bör ligg» den sednare i vägen att erhålla en dylik förmon, om han behörigen kan styrka, att förbättringen varit en följd af hans egen och icke någon annans skicklighet. Derjemte har a f smma Författare uti ett sednare Memorial, sora under den 24 sistlidna Februari till Utskottet remitterades, blifvit öfverlemnad en berättelse om de i Frankrike gällande Brevetter för uppfinningar, äfvensom en underrättelse om Engelska Patenterna, dem, han ansett bidraga till ämnets fullständigare utredning. Utskottet har, efter behörig pröfning af detta förslag, icke kunnat annat än förblifva vid den öfvertygelse, som vid 3809 och 1815 årens Biksdagar föranledde Utskottet att tillstyrka, det måtte Riksens Höglofl. Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla 53® Besv.' och'Ekon. UtsJi. Belankanäen, om inskränkning i Exel u-iva Privilegiers meddelande i enlighet med de grunder, som af Herr Mannerhjerta nu blifvit anförde; men som efter den, på sådan anledning af Riksens Högloft.
O., afgifna^ och bordlagda motion derom, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit ville, genom serskild författning, bestämma gränsorna för Magistrats-personers åligganden vid Ränteri-inventeringar. Från Ilederv. Bonde-Ståndet. S. D. Vid i dag anställde val till fullmäktige i Rikets Ständers Bank och deras suppleanter, fullmäktige i Rikets Ständers ltiksgälds-kontor och deras suppleanter, samt direktörer vid Rikets Ständers Låne-kontor i Malmö och Götheborg med deras suppleanter, hafva följande blifvit af Bönde-Ståndet utsedde, nemligen: till fullmäktige i Banken: Bengt Gudmundsson från Hallands Län med 91 röster, Erik Mallmin „ Westerås „ „ 61 „ Matts Pehrsson „ Stockholms „ „ 51 „ till suppleanter: Josef Holm från Stockholms Län med 72 röster, Pehr Erik Andersson „ Westerås „ „ 46 „ A. W. Uhr „ Örebro „ „ 46 „ Till fullmäktige i Riksgäldskontoret: Johan Persson från Upsala Län med 93 röster Gustaf Pettersson „ Östergöthlands „ „ 87 „ Vice Talmannen J. A. Zetterberg „ Stockholms v „ 74 „ Prot.-Utdrag den 29 Mars 1851. 209 till suppleanter: Erik Carlsson från Stockholms Län med 78 röster, Anders Pehrsson „ Östergöthlands „ „ 71 J. G. Wassmuth „ Stockholms „ „ 64 „ Till direktör vid Låne-kontoret i Malmö: Christen Andersson från Malmöhus Län med 66 röster, till suppleanter: Jöns Månsson från Malmöhus Län med 66 röster, Johannes Nilsson „ Skåne „ „ 66 „ Till direktör vid Låne-kontoret i Götheborg: Eric Christensson från Götheborgs och Bohus Län med 54 röster, till suppleanter: Anders Nilsson från Hallands
att städerne skola administreras af in valider, hvilka, om de ej på åldrens dagar skola svälta, nödgas tjena till dödsstunden, det måste vara af vigt att någon pensionsanstalt för dem påtänkes; att, sedan Ci vil-Statens Pensions-Cassa nu mera vunnit en så ansenlig tillväxt, det kunde tillåtas städernes Tjenstemän, för bildande af en enskild Pensions-Inrättning, att ett eller annat år, allt efter som deras numeraire är i förhållande lill Ci vil-Statens Pensions-Cassas delegare, begag - Slats-Utskottels Utlåtande N:o 27g. l5 11a Statens bidrag till nyssnämnde Cassa af 25,000 R:dr Banco, eller ock att erhålla någon del deraf hvarje år; och har Motionairen ansett detta vara så mycket mera med billighet öfverensstämmande, som städernas Tjenstemän för sina löner till Staten betala bevillning samt jemväl den centonal, som raan ansett civila Pensions-Inrättningen berättigad åtnjuta. Med anledning häraf yrka Molionairerne gemensamt, att städernes Magistrater och Tjenstemän måtte beviljas inträde i Cdvil-Statens Pensionssamt Enkeoch Pupill-Cnssa, emot uppfyllande af derför föreskrifne vilkor och skyldigheter, samt Borgmästare tillerkännas lika pension med Häradshöfdingar; men, för den händelse denna begäran icke skulle kunna bifallas, har tillika blifvit föreslaget, att en serskild Pensionsanslalt måtte bildas för städernas Magistrater och Tjenstemän samt efterlemnade enkor och barn, och för sådant ändamål en grundfond anslås, i likhet med hvad som skett för Civil-Statens, Armeens och Tull-Statens Pensions-In rättningar. Uti dessa motioner hafva de fleste af Borgare-Ståndets Ledamöter instämt.
Ar 1860 hafva från utländska hamnar inklarerat 4 Svenska fartyg om tillsammans 280 läster och 13 utländska om 467 läster, samt till utländska orter utklarerat 25 Svenska fartyg om 1,596 läster och 30 utländska om 1,490 läster. Staden hade berörda år ej något eget fartyg. Tulluppbörden uppgick 1851—55 i medeltal till 1,291 R:dr 34 öre, åren 1856—59 i medeltal till 1,493 R:dr 20 öre oell år 1860 till 2,710 R:dr 4 öre. Antalet af stadens Handlande med deras betjening samt Handtverkare och idkare af andra borgerliga yrken jemte deras arbetsbiträden, har nedannämnde tider utgjort: Handlande. HandelsHandtverkshelsning. mästare. Gesäller. Beloppet af kronobevillningen utgjorde: För handel. För handtverk. åren 1831—50 i medeltal 187 R:dr 50 öre. 119 R:dr 58 öre. år 1855 254 » 50 » 112 » 50 » » 1860 420 » 50 » 116 » 50 » Undervisningsanstalterna utgöras af en pedagogi med en lärare, jemte en biträdande lärare, och i medeltal 30 lärjungar, en folkskola med en lärare och omkring 37 lärjungar, hvarförutan 2:ne enskilda läroanstalter finnas, en för flickor med omkring 14 lärjungar och en gemensam för gossar och flickor med 15 lärjungar. Göteborgs och Bohus län. Marstrand. Folkmängd. Handel m. m. 51 Af den 1829 stadfästade s. k. Sivertssonska stipendii-stiftelsen, hvars tillgångar i frälseräntor och utlånt kapital uppgå till omkring 9,000 R:dr, användes afkastningen till understöd åt lärjungarne vid stadens pedagogi, enligt stiftarinnans föreskrift.