Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under åren 1856—60 utanordnades från denna fond stipendier med ett sammanräknadt belopp af 58,475 R:dr, arfvoden 3,375 R:dr och till läroverkets bibliothek samt bokuppköp af obemedlade skolgossar 1,511 R:dr 87 öre; b) Ramziska dito, utgörande ett kapital af 1,125 R:dr, hvaraf räntan genom Biskopen och JustitieBorgmästai’en utdelas till stipendier åt studerande vid högre elementarläroverket; c) Faltzburgska dito, utgörande ett kapital af 1,000 R:dr, deraf Konsistorium årligen utdelar räntan till sådane vid Göteborgs högre elementarläroverk studerande ynglingar, som utmärka sig för flit och goda seder; d) Svahliska dito, hvars belopp utgör 3,200 R:dr, deraf afgälden är anslagen till understöd åt 4 de skickligaste och fattigaste ynglingar i Göteborgs trivialskola, som inkommit i 4:de klassen och äro födde i Marks eller Kinds härader. Medlen förvaltas af Biskopen samt läroverkets Rektor; e) Lemmiska dito, utgörande ett kapital af 400 R:dr, derå räntan årligen utdelas till de mest behöfvande samt för dygd och flit utmärkte gossar i apologistklassen; f) Lundgrenska dito, utgörande ett belopp af 50 R:dr, hvars ränta är anvisad till trivialskolan; g) Andersonska dito, deraf räntan till belopp af 163 R:dr utdelas såsom understöd åt 8 studerande; h) En af Handlanden A. Borgenström år 1856 testamenterad fond till belopp af 5,000 R:dr, deraf årliga räntan utdelas till studerande ynglingar. Till stadens välgörenhetsanstalter må jemväl räknas den år 1856 här stiftade pantlåneinrättning, afsedd att medelst lån mot billig ränta för de fattigare folkklasserna afvärja de förderfliga verkningarne af enskilde långifvares hemliga ocker.
Jag hemställer till en hvar, hvad det är, som kunnat sälta Svenska Slaten i tillfälle att under en föreg:de lid, och jag hoppas ännu framgent, förkofra sig och förbättra sina institutioner; hvad som vid denna riksdag kunnat sälta den i tillfälle att nedsätta skatterna med circa en million; om det icke är industriens tillvext, hvilken i sin man beredt statscassan större inkomster; ty utan dessa ökade inkomster för statsverket, vore man icke i tillfälle att göra hvarken det ena eller andra. Deraf följer, att då allmänna medel användas för att befordra större industriella företag, som sprida och utveckla nya krafter inom Statens industriella lif, så sker sådant till gagn och nytta för hela samhället. För att göra detta åskådligare, vill jag framställa en supposition. Föreställom oss, att, genom beviljande af anslag för denna canal, det blefve möjligt, att t. ex. i Wermland befordra uppkomsten af nya jernverk, med en produetionsförmäga af så stor qvantitet stångjern, att exporttullen derå öfversteg räntan å det till ifrågavar. canalled beviljade statsanslag, så kan man af denna calcul lätt finna, att det är en fördel för Staten, alt biträda sådana produetiva företag, hvilka från jordens alster hemta inkomster för den enskilde, hvilken dessa alster tillböra, för arbetaren, som derifrån liemtar sin utkomst, och för Staten, som för utskeppningen af dessa produeter erhåller en ökad inkomst, hvilken ånyo kan på samma sätt användas, till statskraflernas ytterligare materiella utveckling, och följaktligen till Statens inre styrka och välmåga. Eri värd talare bar medgifvit, att ifrågavar. canalled kunde blifva nyttig äfven för allmogen i Wermland, derigenom att jernverksägarne kommo i tillfälle alt betala arbetet högre; men samme värde talare har trott, alt den ökade arbelsbetalningen skulle bero blott på bruksägarnes generositet. Jag tror det icke, emedan jag anser det ligga uti bruksägarnes intresse att aflöna sitt arbetsfolk med en efter arbetet någorlunda lämplig arbetspenning, emedan bruksägarne i annat fall icke Kunna påräkna den arbetskraft, som fordras för att drifva bruket.
Men patienten både ser o c h känner försämringen. Han begär inga beklaganden, m e n han begär så att säga rättvist erkännande. A t t man icke ser, hvad han själf ser o c h känner, väcker den så lätt slumrande, evinnerliga tankegången: » de b r y sig icke så mycket o m mig, ty då skulle deras öga vara skarpare. » Genomskådar han yttrandet s o m en välment lögn, då är det o m möjligt ytter värre, ty framför annat längtar han efter ett ömsesidighetstillstånd af det innerligaste förtroende. H v a d skall man då göra m e d en dylik krångelmakare? Exempelvis ett af kärlek fyldt modershjärta VERSAILLES EFTER VALET. borde väl aldrig ta miste o m rätta utvägen; då det följer sina naturliga instinkter, går det alltid på rätt stråt. Men i alla fall, se här ett rådgifvande svar på frågan, hvilket kan gälla för litet hvar: var ö p p e n samt observant, så att den sjuke känner den intresserade, sympatiska blicken ända in i sjä- len — o c h gjut m o d o c h tröst i hans sinne. gör det allra helst med religionens härligaste hjälpmedel l V i d starkt utbildade nervösa o c h neurasteniska sjukdomar, då patienten är ytterligt känslig för hvarje intryck, lider af svårmod, ängslan o c h tvångsföreställningar, kräfves den finaste o c h ömsintaste o b - servation på snart sagdt alla företeelser i hans lynne o c h själslif. Skall något godt kunna uträttas för hon o m, måste han känna sig innerligt förstådd i en mängd sjukliga, för omgifningen vanligen obegripliga idéer, hvilka, o m de ej beaktas o c h på förståndigt sätt afledas, kunna föra till sinnesförvirring. På rent andlig väg kan rådas fullständig bot för det onda, hvaremot medicin o c h » lugnande medel » hjälpa platt intet. Sympatikurer äro här ej blott på sin plats, utan absolut nödvändiga. Ett starkt, friskt, ö m t medkännande sinne utöfvar en väldig suggestion på den sjuke.
Man bör, vid öfverängen från hvad som redan vunnit allmän jaurskap, alltid afse så väl öfvergångsperiodens behof, som äfven det nyas verkliga väsende; hvad som ej sluter sig till det sednare, och dock ej erfordras under den förra, bör noga förkastas. Om serien skall vara sådan, att den sjelf leder till Decimalräkning, så skall den antingen grunda sig endast på ziffrorna, 1, 1 och 5, eller ock upptaga alla hela tal, utan att visa förkärlek för någondera. Det förra är för målkärlen möjligt, och man bör således utesluta der alla så väl multiplar af 3, 4 och 6, som äfven tredje och fjerdedelar, så snart dessa ej under öfvergungsperioden behöfvas. Jag menar med öfvergångsperioden bär icke den tid af fem år, under hvilka begge systemerna skola få stå i bredd med hvarandra; äfven långt efter den tiden anser jag nödvändigt, att låta mycket af det gamla qvarstå, till småningom blifvande sjelfdöd; ett sådant öde får det gamla oundvikligen, om det nya verkligen är bättre, och om man sjelf vid det nyas bildande kunnat nog akta sig för gamla idéer. Just detta är likväl ofta ganska svårt. I fall man här iakttager allt hvad iakttagas bör, torde man ej behöfva rubba så serdeles många gamla förhållanden. Jag anhåller, att serskilt för hvarje §. få redogöra min tanka. Den 14 Augusti f. m. »9 §. 3. 2 och i mått. Jag föreslår följande redaction: 2 Morn. Målkärl skola förfärdigas j justeras och krönas till följande rymder: 5. 2. och / mätt eller 5o. 20 och 10 tummingar ; samt dessutom j till dess annorlunda förordnas: 6. 3 och i\ foting eller 60.3o och i5 kannor 3 och kanna eller 3o och i5 mått; samt yl mått eller y5 tumming. Antalet af tilIåtne målkärl är här i5, i det nuvarande förslaget i3. Jag har skiljt i sjelfva redactionen emellan de förhållanden, som för framtiden åsyftas, och hvad som hör till öfvergångsperioden.
Utskottet redan tillstyrkt ökadt anslag åt gymnastiska central-institutet och Utskottet dessutom hyser den öfvertygelse, att institutets föreståndare äfven för framtiden med samina välvilja som hittills, så långt utrymmet medgifver, skall låta inrättningen a!' obemedlade sjuke kostnadsfritt begagnas, hemställer Utskottet, att Herr Wahlströms motion ej må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. c) af Herr A. J. Thomée, hvilken, jemte erinran om gymnastikens välgörande inflytande samt nyttan och fördelarne af densammas användande vid ungdomens uppfostran, fästat uppmärksamhet pä de otillräckliga lönebelopp, som hittills blifvit anvisade åt de vid Statens allmänna läroverk anställde gymnastik-lärare, hvilket, i motio - Ståts-Utskottets Utlåtande N;o 148. 61 närens tanke, haft till påföljd, att denna villiga gren af den offentliga uppfostran alltför mycket försummats, ansett särdeles angeläget vara att tjenlige personer uppmuntrades att vinnlägga sig om gymnastisk bildning och egna sig åt gymnastik-yrket, samt i sådant afseende föreslagit, att Rikets Ständer dels mätte anvisa 1,500 å 2,400 R:dr, för att användas till arfvoden åt 5 eller 8 civile personer, som, för att bilda sig lill gymnastik-lärare, vilja genomgå en lärokurs vid gymnastiska central-institutet, dels ock förhöja de vid offentliga läroverken anställde gymnastik-lärares löner till enahanda belopp, sorn blifvit bestämda för skol-adjunkter eller skolans yngste lärare, under förutsättning likväl, att bemälde gymnastik-lärare, efter genomgången tbeorelisk och praktisk kurs vid nämnde institut, erhållit nöjaktiga betyg om erforderlig skicklighet för gymnastiklärarekallet. Hvad angar sistnämnda förslag eller frågan oitr tillökning i nuvarande gymnastik-lärares aflönings-förmåner, hänvisar Utskottet lill sitt bär ofvan under punkten N:o 32 afgilna yttrande.
I anledning af hwad anfört finnes, sär Utskottet »vördsamt föreslä följande tillägg i Riksdagsordningens 49 Z. Äterförwisar något Aiks-Ständ ett redan boredt mål till wederbörande Utffotts ytterligare utlåtande, äligge lUffottet» att dermcd inkomma till det Srand som återremitterat kunnandes likwal ej genom denna aterförwuv ning, de öfriga trenne GtandenS beflut deras kraft och werkan till expedition betagaö. Stockholm den zi October 1809. Pä Constitutions.UtjkottetS wägnars I.. kbannerlieim Larl von RolenKein, Daniel Lderliein blyckert - sDValerin?, ZN 24 Den 2 November. Friherre Ltaöl von kllolistein, LorlltL k.uävix, yurare, det han ej förmärkt, att Utstottet i detta stadgande, gjort något lindantag för de mot, hwilka ej genom tre Ständs röst kunna afgöras, sästm Grundlags och BewrLmngs-frägor, men trodde, att för tydlighetens stull ett sädant undantag more nöo.vändigc att göra. Grefwe ^körner, ^clolptt 6öran.
K N Tredje Band. N:o 149,150. ov o r<-> O o o -»-> D or rr «5> ! cT' .. c> i 2> I 01 r^- 6 r^- 8 O 0 O O >>2 O O O >>- »-1 >-7 c: « « >> - «> L rr <2 ^ <s S<» L.«Z -L L K <r r: r-» ^ 8 L - L " <2 r - «) L2 -r r-. ^ S-« 1 Lr ^ c-) LZL O ^ <r> .8 t-'" ^ c^ r-. rr-, <2 ^ <2 ^7 LS ^ ^ <2) r - r-» L^ >L « <r - <2 rr Q «-. 72 r^. <2 ^ ^ 2i^ -r -r r «<2 - -L, S <O r: <2 »<s Lt I ! v> « r^> o » 's or - « v v o r: o '-»-» « vi o L> L .o o r: « « I " o c> O '<- O -E k> t-l " 0> « <2) <2 « -cr cr cr <2 L «- r: Q o ^ Z ä; >L> « <2 O O O l> W °Z Z § 2 ^> L <2 52 L-r ^ L « Q «2) <2) .8 L rr c ^Q ^ ^ <2 ««» ^ 52 ^ Q L TI LL V « ^ r-r s? de ofwanföre till kontant betalning utförde 1,000202 - R:dr, utgörande 275200 Patriotiffa
Jag beklagar, att jag i denna punkt, ej kati instämma med honom och anhåller nu att få uttala skälen derför. En vexel är ju ej annat än en anvisning på en fordran utrikes, eller på en kredit, som vexelgifvaren der förskaffat sig. Ar nu vår ställning i allmänhet till utlandet sådan, att vi hafvjtstörre fordringar än skulder, så upstår tillgång på vexlar; äro åter skulderne H. lil. 32 498 Den 15 Februari e. m. större än fordringarne, så minskas tillgången. Skulle nu ställningen icke vara till vår fördel, hvilket vår stora skuldsättning hos utländningen temligeri klart ådagalägger, så skulle ju ett upköp för Bankens räkning af vexlar till belopp af 6 milhr så minska, om ej medtaga, den redan knappa tillgången på vexlar, att de, som ej fingo sitt behof deraf för nödige liqviders fullgörande utrikes tillfredsställdt, måste till motsvarande belopp för liqvidernas verkställande uttaga silfver ur Banken — och denne hade ju då, om man vill gifva affären sitt rätta namn, köpt vexlar för sitt eget silfver, och således för deras erhållande afhäudt sig den metall, hvars anskaffande vexelupköpen skulle afse. Man föreställer sig kanske att jernvägslånets indragande skall bereda en ymnig vexeltillgång, men om man besinnar, att af de 20 milhr, 3om skola lånas utrikes, då först och främst 9 milhr stadna qvar för liqvid af återstoden af temporära statslånet och vidare att till liqvid för den materiel, som utrikes måste upköpas, ett betydligt belopp erfordras, hvilket af reservanterna emot Utskits Betänk, förslagsvis uptages till 5 milhr, men enl. min tanke kommer att upgå till minst 7, emedan i England skenor och annat jernvägsmateriel på sednare tiden betydligt stigit i pris, så måste vi af uplåningen afräkna 9 + 7
Men derjemte kan jag ej lemna ur sigte, att Reglementet äc gifvit af Kongl. Maj:t, hvilken således äfven har rättighet förändra det, och att Fonden är tillkommen utan någon Riksens Ständer* med-* verkan , eller tillskott af Statsmedel, genom den behållna vinsten af Discont-rörelsen, samt förvaltningens ordning och noggrannhet. Om nu Kongl Maj:t finner, att en näring för dess grundläggning behöfver större understöd än en annan, så kan jag ej anse det vara hvarken, obilligt eller underligt, att Kongl. Maj:t dä gör ett undantag från en författning, deri Han sjelf föreskrifva de allmänna grunderne. Ett dylikt undantag har någon gång beviljats för sådane inrättningar, som varit af särskild vigt och nytta. Såsom upplysning vill jag hafva den äran nämna, att då Oven fick det honom lemnade låne-understöd, skedde sådant af den orsak, att i vidrigt fall, hans inrättning ej burit sig, och att han hade tillbud att med betydliga fördelar flytta utrikes. Sverige hade. då mist en sällsynt skicklig Gjutare, som med sin konstflit så väsendtligen gagnat Näringarne, och ett annat land hade derigenom fått ökade tillfällen att täfla med oes i en af våra vigtigaste näringsgrenar. På samma sätt måste Arosenius, som ifrån Nederländerne skulle införskrifva Arbetare, utmärkte för skicklighet att sortera ull, till beredande af finare kläden, Den 29 Maji. uppmuntras med ett ökadt understöd. Sådane förhållanden kunna ej förutses. Om Regeringen är hindrad af olämpliga vilkor, om inskränkning i dess pröfnings rätt i dylika frågor skall äga runi, blir skadan det Allmännas, och ett tvång påkgdt Näringarne, som ingalunda är med principen enligt, eller för det hels gagneligt. Det är derföre älven i detta afseende som jag anhåller om återremiss af Betänkandet. Grefve von Hosén, Axel:
Obeqaqnade andelar af kreditivoch låneförlag: tillhörande Depositions-Afdebringen 10,497,217: 86, d:o Låne-Afdelningen . 4,309,537: 07. S:gr: 62,893,145: 65. Härifrån afgå, jemlikt stadgandet i 118 § af Banko Reglementet 6,385,525: - Summa Sedelstock 56,507,620: 65. Skilnad häremellan och maximi-beloppet af Sedelstock, beräknad enligt samma § 929,308: 06. Summa R:dr 57,436,928: 71. 1 Bankens Guldoch Silf v er -tillgång: Dukater R:dr Silfver i R:mt. Myntadt, gångbart, i kassa liggande 13,018. 2,126,728: — Utländskt mynt 704,376: 04. Hos Kongl. Myntet till förmyntning 17,474. 416,376: -<<0. Innestående på utrikes ovt: Hos Nord-Tyska Banken i Hamburg . , 3,729,671, 17. „ Handelshuset Peter Siemsen & Komp. i d:o 3,363: 17. „ d:o S. Heine i d:o 67: 41. „ d:o H. J. Merck & Komp. i d:o 3,212,143: 67. Guldtillgången utgör å 8,as per dukat 251,559: — S:gr Pont 27,436,928: 71.
Dandels-kalken borttaga det i i momentet stadgade dödsstraff för förfalskning al' mätt eller vigt, bvilket brott d ansett kunna i stället lämpligen bestraldas med ärelosbet oeb fästningsarbete under vissa ar, föreslagit, att nämnde §. mätte erbälla följande förändrade lidelse: "falskar den mätt eller vigt, som är förordnad att dem rätta oeb marka; arbets a fästning i tre är. Varder annan man tillvunnen att balVa satt Kronans märke L mätt eller vigt; bote bundrade daler. Xndrar någon krönt mätt eller vigt; 3o ^Vådlig» ä ^Vio 2. bote femtio daler. I sils dessa mäl varde oell den brottslige dömd att mista äran;" — dels vek. enär I ansett cist straff, som för mätare, bvilken meck origtig mäl oeb mätning beträdes, är stadgadt genom Kongl, förordningen lien i Oetober 1^02, nemligen att sta för en päle uti balsjsrn me<i skofvel i banden en timme att skämmas oeb för samma päle slita trettio pär spö, samt arbeta tvä eller tre är vili Kronans fästning, vara olämplig, samt ieke i förfallande till förbrytelsens beskalfenbet, gjort bemställan om uppbäkvande gf omkörmäidte förordning oeb ansvarets bestämmande till likbet meci bvad för Kronans Uppbördsman, som i mätancie eller vägande gör orätt, genom ^ i nämncie fgpitel oeb Valk stadgadt är, i bvilket afseenlie llenna borcle erbälla ett tilläs» oebl^da salunda: "6ör nägor i mätancie eller väranäs orätt, änclä att ban rätt krönt mätt eller vigt dervid brukar, bots tio claier oeb äter skadan. Krater Kronans Uppbördsman eller edsvuren mätare bäremot, miste embetet oeb bote ciubbelt."
Medan Hadding och Hardgreip irrade på villsamma stigar, kommo de sent en kväll till en boning, där de fingo härbärge öfver natten. Husbonden på stället var död, men ännu icke begrafven. För att utröna hvilka öden väntade Hadding, ristade Hardgreip målrunor i ett trästycke och lät Hadding lägga det under den dödes tunga. Denne skulle då återfå talförmåga och sia om framtiden. Det skedde ock. Men hvad den döde sjöng med förfärande röst, det var en förbannelse öfver Hardgreip, som nödgat honom återvända från lifvet i underjorden till jordelifvet, och en förutsägelse, att en straff-ande från Nifelheim skulle hemsöka henne för hvad hon gjort. En följande natt, då Hadding och Hardgreip sökt skydd i en af grenar och ris hopfogad koja, visade sig i denna en jättestor hand, som trefvade under taket. Den förfärade Hadding väckte Hardgreip, som reste sig i hela sin jättekraft, grep fast i den hemlighetsfulla handen och tillsade Hadding att afhugga den med svärdet. Han försökte, men ur de sår hans vapen tillfogade spökhanden utrann mer etter än blod, och den grep med sina järnklor Hardgreip och sönderslet henne. När Hadding på detta sätt förlorat sin ledsagarinna, trodde han sig öfvergifven af alla. Men då kom Heimdall, den skinande guden, och förde honom på en stig, där Hamal och Hildebrand återfunno honom. Heimdall följde städse sin ättlings öden och ingrep till hans bästa, när omständigheterna ovilkorligt kräfde det. VÄRLDSKRIGETS SLUT. Nu inträdde en mångårig fredstid, hvarunder Germanien styrdes af Svipdags underkonungar och jarlar. Själf hade han återvändt till Asgard, där han lefde i lycklig sammanvaro med Fröja och med henne födde sköna döttrar Noss (»Smycke») och Gersime (»Klenod») samt en son Asmund, hvilken han utsåg till konung öfver Norden. Hadding vistades under dessa många år – det säges trättio – i Märingaborg.
RICHARD. häpen på henne, slagen af en plötslig tanke.) Trodde du ? FRU VINGE. ligen. Nå ja, ett ögonblick trodde jag det verkMen det var bara en förflugen tanke. RICHARD (med ett leende). Jaså, det var Elisa. FRU VINGE. Ja, hvem skulle det annars ha varit? Jo, jag vill veta det. Var det (Ser God natt då. (Går mot vänster, men stannar Hon är ju rätt söt, men en smula obetydlig. 34 RICHARD. för att jag kom? Nej, naturligtvis. Så att hon flydde, där(Skrattar.) FRU VINGE. misstaga mig i sådana saker. Ja, det föreföll mig så, och jag brukar inte RICHARD. Å jo, ibland. FRU VINGE (ser på honom, påminner sig). Nå ja, ibland. RICHARD (sätter sig). Tycker du, att hon är så obetydlig? FRU VINGE. för dig. Ja, hon är just ingenting ännu, icke alls RICHARD. Och hon är vacker ibland, du, på ett alldeles särskildt sätt, det liksom lyser fram något, som man ännu icke kan få fasta på. Man ser glimtar och får ana sig till resten. FRU VINGE. som finnes. Bara man inte anar sig till mera än hvad Nej, men det är just behaget hos henne. 35 RICHARD. än en liten bråkdel af hvad som finnes! obetydligt. Liksom vi någonsin kunde ana oss till mer Kunde vi se rätt, tror jag, att intet skulle vara FRU VINGE. ordet. Det beror väl på hvad som menas med RICHARD. betyder något. Allt, tror jag, har en djupare sida, så att säga, och det är det frestande att försöka finna den. FRU VINGE. man hoppades. Bara man inte finner något annat än hvad RICHARD. Det menar du inte. FRU VINGE (ser på honom). Nej, jag menade det inte. RICHARD. icke alltid det bästa? Hvarför sade du det då? Hvarför ger du Just det som ligger i det, det som icke betydelse än hvad som synes, en dold inner
Utskottet hemställt, dels “att Riksdagsfullmägtigen J. M. Björkmans från Elfsborgs län motion (N:o 118), så vidt den afsåge borttagandet af den ordförande i skolråd tillagda vidsträcktare rösträtten vid val af folkskolelärare, icke måtte vinna bifall“, dels och “att Rikets Ständer måtte i underdånighet bos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes, med ändring af gällande stadganden angående val af klockare, orgelnist och annan kyrkobetjening, i nåder förordna, ej mindre att desse tjenstemän och betjente, klockare dock så vida med denna befattning ej förenas folkskoleläraretjenst, skola, sedan förslag blifvit af kyrkoherden upprättadt, af honom och församlingen gemensamt väljas, samt rösterna dervid beräknas, på sätt i Kongl. Förordningen den 21 Mars 1862 om kyrkostämma samt kyrkoråd och skolråd finnes stadgadt, än äfven att, med bibehållande af den ordförande i skolråd tillagda vidsträcktare rösträtt vid val af folkskolelärare, församlingens rösträtt vid dylikt val må efter enahanda grund utgöras.“ På sätt Utskottet tillhandakomna protokollsutdrag utvisa, har dess hemställan i den förra af berörda punkter blifvit bifallen af öfriga tre Riks-Stånden, bland hvilka Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet jemväl godkänt Utskottets i sednare punkten framställda förslag, hvilket åter blifvit af Preste-Ståndet afslaget; och enär den i förra punkten afhandlade fråga sålunda redan blifvit med Rikets Ständers rätt afgjord, samt utgången af det i sista punkten framställda förslag är beroende på det beslut, Borgare-Ståndet deröfver kan fatta, har Utskottet icke att i anledning af återremissen vidtaga annan åtgärd, än att, med anmälan om detta förhållande, till Borgare-Ståndet hemställa att i fråga om sista punkten af Betänkandet fatta sitt heslut. Stockholm den 25 Maj 1866. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Qvartersmän En byggmästare på coopvaerdi-varf måste, för att vara rätt duglig, hafva tjenstgjort längre tid såsom qvartersman; således böra qvarlersmännen, i afseende på kunskaper och bildning, stå i samma förhållande till byggmästaren, som en styrman till capitainen. För att bilda ett efter behofvet afpassadt antal qvartersman och skeppsbyggmästare i Sverige, lär ej gifvas annat medel, än att inrätta ett institut, der ynglingar, som vilja egna sig åt skeppsbyggeriyrket, få lära det theoretiskt, på samma gång som de, liksom i hvarje annat handtverk, genomgå alla graderna af dess praktiska utöfning. Ett sådant institut borde, genom öfverenskommelse med ägaren, förläggas vid något af de större skeppsvarf, hvarest ständiga nybyggnader af flera slag lemna tillfälle till den största öfning. På detta sätt skulle beständigt från 5o till 100 skeppsbyggeri-elever kunna bildas. På dessa grunder får jag föreslå, att en summa af b:co r:dr 10,000 årligen för skeppsbyggeri-instituter måtte anslås, samt att R. St. ville fästa K. M:s nådiga uppmärksamhet på vigten af "snara åtgärder” i detta afseende, emedan den närvar, bristen, så väl för byggmästare som qvartersmän, eljest torde menligt inverka på det under sednare åren så betydligt utvidgade skeppsbyggeriet; och det dessutom tyckes vara i högsta grad förödmjukande för Svenska allmänheten att se sig i utöfningen af en så vigtig näringsgren, som skeppsbyggeriet, vara nästan helt och hållet beroende af några utiändningar. Ilemitterades till StatsUlskottet. Den 12 M ars. Uppå derefter framställd särskild propos., blef den återstående delen af Hr Qxehufvuds den 4 dennes upplästa anförande remitteradt till Bevilln.- samt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskotten. R. o. Ad. tillät tillika, att Hr Oxehufvuds anförande finge med de öfriga RiksStm communiceras. Ånyo föredrogs