Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Summa och tillgångarne ej så hastigt kunna rea> liseras, måste man anse den föreslagna 5 ånga l qvidcn, sorn ganska liberal å Statens sida, hvartöre jag medgifver att Disconternas Assignationer å Banquen genast böra af densamma inlösas, och vågar således vördsamt föreslå,.att, ehvad Betänkandet återremitteras eller ej, denne del deraf likväl måtte beviljas och derom hos Kongl. Majit i underdånighet skyndsamt anhållas. För att än mer öka tillgångarne uti Götha Canal och Malmö Disconter, håller jag före , Den 17 Martil, e. m. S13 stt Rabatten vid Liqvider hos Disconterne för des-! se Disconters Obligationer bör snarare bestämmas till 6, än 5 procent om året, så mycket mer, som det är den lagliga Räntan, och dessutom 1 Fiocer.t mer eller mindre ej lör Låntagare bör kunna blifva någon märkbar vinst eller förlust, inen för dessa Disconfur, att sorn jag förut nämnt göra en mera jemn och rättvis utdelning, än den foreslagne. medelst någon RänUersat ning, sorn vid första eller sista utdelningen kunde erhållas, dock hillst vid d n första, för att derigenom än iner accreditera Obligationerne. Slutligen får jag anmärka, att såsom inkomst af förra Directeurernes och några Låntagares seqvestrerade Egendomar endast är tillsammans beräknadt 70,000 R.dr, men sorn likväl bör blifva vida betydligare, om dessa personer med vederbörlig stränghet behandlas, hellst de säkert ej satt sig så-tillsägandes ä bär backe, till den för deras nog tydligt framställde räfst, sorn en gång förr eller sednare bordt inträffa. Herr Heykensköld} Detlof, anförde skrif» teligen : Vid genomläsandet af det Högloflige fJtskottets Betänkande, har jag ej kunnat undgå att anmärka det sätt , hvarpå det uppgiort och vill utreda Götha Cana!Di?conts affairer , hvarföre jag ödmjukast anhåller^ att dervid iå yttra mina tankar.
Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 25 Häft. 2 6 Stats-Utsleottets Utlåtande N:o 228. gälds-kontoret anvisa en summa af Tretio tusen R:dr, för att, på det sätt Kongl. Majit finner för godt bestämma, användas till understöd åt de, i följd af den staden Warberg nyligen öfvergångna eldsvåda, mest nödlidande bland oftanämnda stads innevånare. 1 händelse af bifall härtill, torde Utskottet få sig uppdraget att derom lemna Fullmägtige i Riksgälds-kontoret behörig underrättelse, hvarjemte Utskottet hemställer, alt uti det nya reglementet för Riksgälds-kontoret må näst efter mom. 16:o uti den i Utskottets Memorial N:o 220, sid. 19, föreslagna § 132 införas ett så lydande moment: 17:o, till understöd åt de, i följd af den staden Warberg nyligen öfvergångna eldsvåda, mest nödlidande bland nämnde stads innevånare, Tretio tusen R:dr, för att användas på det sätt Kongl. Majit linner för godt bestämma. Stockholm den 13 November 1963. Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 1865 Stats-Utskottets Utlåtande JM 229. Ank. till Exp.-Utak. dea 13 Nov. 1863, kl. 2 a. m. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å memorialet N:o 200, med förslag till de stadganden, angående R iksgäldskonlorels skulder och fordringar, som böra införas i del mja reglementet för delta verk. (R. A.) Vid föredragning af Stats-Ulskottets ofvanberörda memorial hafva samtliga RiksStånden godkänt hvad Utskottet deri föreslagit, med undantag af nedanstående punkter, hvilka blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet till Utskottet återremitterade, nemligen: 1:0.
Preste-slåndet den 16 Borgare-ståndet den 16 Bonde-slåndet den 16 Rikets Ständers underdåniga Skrif reise, i anledning af räckt fråga om stiftande af lag, angående ordningen och vi/koren för utländsk mans upplagande till Svensk medborgare. (Lag-Ulsk:ls Bet:de Niro 51 och Meni. N:o 60.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, med anledning af behofvet utål' bestämda föreskrifter huru utländsk man må kunna förvärfva Svensk medborgare-rätt och om de förmåner, som af en sådan naturalisation böra följa, vid sisthållna riksmöte dels till grundlagsenlig behandling antagit ett förslag angående tillägg till 28 § Regerings-lörmen, enligt hvilket Konungen skulle ega att genom naturalisation lill svensk medborgare upptaga utländsk man i den ordning oell under dc vilkor, som uti särskild af Konung och Rikets Ständer gemen samt stiftad lag bestämdes, hvarefter sålunda naturaliserad utländning kommer att njuta samma rättigheter och förmåner, som infödd Svensk man, dock utan alt kunna till ledamot af Stats-rådet utnämnas; dels ock hos E. K. M:t i underdånighet anhållit, att, enär det syntes kunna antagas, att granskning af ett utarbeladt och tili Rikets Ständer framlagdt förslag till den lag, hvarpå tillämpningen af omförmälda grundlags-stadgande skulle bero, borde både säkrare vägleda uppfattningen af de skäl, som talade för bifall till samma grundlags-stadgande, och tvdligare ådagalägga de betänkligheter, sorn deremot kunde förekomma, E. K. M:t alltså måtte låta utarbeta samt vid början af innevarande riksmöte till Rikets Ständer öfverlemna förslag till omförmälda särskilda lag angående ordningen och vilkoren för utländsk mans naturalisation; så och efter det elt så beskaffadt lagförslag blifvit, på Nådig befallning, utarbeladt, har E. K. M:t meddelat detsamma rikets nu församlade Ständer, med nådigt tillkännagifvande att, ehuru någon behandling 638 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Upplästes och godkändes Riddarh.-Utsk:ts förslag till R. o. Ad:s underd. skrifvelse till K. M., i ani. af beslutad ändring i Riddarh.-Ordn:n, ang:de bänkmansvalens afskaffande. FÖredrogos och biföllos Allm. Resv-, o. Ekon.-Utsk:ts den 25 sisth Februari på bordet lagde Betänkm: N:o 86, i ani. af väckta motioner rörande reseersättning till nämndemän vid vissa syner m. fl. förrättningar; N:o 87, i ani. af väckta motioner ang:de ändringar i nu gällande taxa för expeditions-lösen; N:o 88, i ani. af väckt motion rörande vissa till boställen åt tjenstemän anslagna kronohemman och rätt för arfvingarne efter fordna åboer å desamma att dem till skatte lösa; och N:o 89, i ani. af väckt motion, att utflyttnings-attest för inhyseshjon skall upptaga dess hela familj. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, samma Utsk:s den 25 sisth Februari bordlagde Betänk. N:o 90, i ani. af väckt motion om upphörande at den i Stockholm utgående s. k. raspoch spinnhusafgiften för testamenten. Föredrogos och biföllos samma Utsk:s d. 25 sisth Februari bordlagde Betänkm: N:o 91, i ani. af väckt motion om ändring i sättet för presterskapets aflöning; och N:o 92, i ani. af väckt motion om inrättande af ytterligare ett institut för döfstumma. Den 4 Mers e. m. 47 Föredrogos oell biföllos Stats-Utsk:ts den 28 sist]. Februari på bordet lagde Utlåtrn: N:o 56, i ani. af K. M:s Nåd.
D u får den till skänks. Och det är mycket bättre att ge den en så- » lif och blod för Sveriges ära, trogna bröder, hand i hand! » Och den växte och svällde och brusade som en kärlekshymn till det fosterland, som erkände och upptog dem som män, till de bröder, med hvilka de skulle stå riddarvakt kring den heliga elden. Det var deras ungdomsed de svuro, sina lif de lofvade bort; nu visste de ej, hvad svikna löften ville säga, nu visste de ej, att man kan sälja sin frihet för bröd. Nu var allt impuls, sanning och värme. Därför hade sången något af ett källsprång. Också de två därnere, vid syrenerna, nära kanalkanten, grepos af en aning om, att äfven de hade lif att ge bort, löften att taga och ge — lif som de trängtade att fylla upp med kärlek. D e drogos som med i vårens svällande lifsbehof och lifsutveckling, de hörde det brusa och sjunga och prassla och spritta öfver allt — med samma trängtan efter kärlek som i deras egna hjärtan. Omedvetet bröt Ragnar en syrenblomma och räckte Siri. Och då hon rodnade djupt och ögonen strålade till därvid, då slog det honom, att han gjorde som farfar gjort, han valde sin brud, i vår och sång, » när syrenerna blomma ». En vindil for i detsamma genom syrenernas fina grönska, böjde dem ned mot vattnet, som skimrade till, då de blekröda klaserna nästan rörde vid det. IS90 Så lyftes de åter upp af samma vindkåre, och då syntes en blek stjärna, som de skuggat öfver, då de sveptes mot vågen, glittra oeh dallra på djupet af densamma. Deras egen kärlekssaga hade gripit dem så mäktigt, att de ännu stodo alldeles tysta, som på ett heligt rum, där man blott beder eller lyssnar på andras bön. De gingo åter upp på bänken, och först där sade Ragnar sakta: » Siri! » Hon smög sig in i hans famn, och de hade en ny stund af andlös, bäfvande kärlekstystnad, omöjlig att störa. Blott vågorna skvalpade sakta mot stranden.
Ja, köks-mästaren begynte straxt spörja hvem hon var, och hvar hon kom ifrån. »Jo,» sade prinsessan, »jag är inte annat än ett fattigt torpare-barn, som har gifvit mig ut i verlden till att söka någon råd.» ’Ja så,’ återtog köks-mästaren, ’då kan det just bli lagom för dig att gå vall med drottningens fä.’ Härmed var prinsessan väl tillfreds; tackade för anbudet, och blef nu tagen till vall-piga på den stora kungs-gården. Det lider så en rund tid bortåt; konunga-dottern går vall med drottningens fä, och hvar den dag i öster dagas tänker hon allenast uppå sin man; men det var som det var, hon aldrig hvarken såg eller hörde honom. Emedlertid talades der i hela kungs-gården inte om något annat än en främmande prins, som var kommen för att gifta sig med drottningen; och kunde ingen bara utsäga huru båld och fager han var. När vall-pigan hörde detta, blef hon än mera bedröfvad, och allt som det led emot brölloppet ökades hennes sorg; ty hon förstod att talet var om hennes egen hjertelig kär, och tyckte hon sig aldrig kunna lefva den dagen han skulle fästa sig en annan. Hon tänkte så hvar timma och hvar stund, bara på hur hon skulle få tala vid prinsen. Men drottningen var öfvermåttan svartsjuk, och vaktade honom noga, att der syntes ingen vån att prinsessans förehafvande skulle lyckas. När hon nu såg, att hon aldrig skulle få råka prinsen utan drottningens goda minne, beslöt hon omsider nyttja list, såsom jag straxt vill förtälja. Till den ändan dref hon arla en afton hem sitt fä utur skogen, satte sig derefter vid borga-grinden, tog fram sin gull-slända, och begynte spinna så flitigt, så flitigt. Men det var om qvällen, just vid solen höll på att glädja sig, och allt som den lilla vände på sin gull-slända, blef deraf ett skimmer som en brinnande eld, så att skenet lekte öfver hela den stora kungs-gården. Nu hände sig att drottningen vid samma tid satt med sin tärna i högan loft, såsom hennes sed var.
För att afhjelpa oförenligheten i dessa delar, emellan Grundlagen Regeringsformen och Grundlagen Tryckfrihets-Förordningen, hvilken senare, för att såsom Grundlag anses, måste, jemlikt 85 §. af den förra, vara fastställd i öfverensstämmelse med de i samma Iiufvudgrundlag bestämda grundsatser, har Constitutions-Utskottet, efter noggrann öfverläggning, , beslutit återupplifva det förslag, att återföra Tryckfrihets-Förordningen till hennes ursprungliga skick, sådan hon af Grundlagsstiftaren uppfattades, med den enda, redan af i8ia års Ständer antagna förändring af vederbörande IIof-Rätts insättande till Öfver-Domstol, i stället för det privilegierade Forum, Svea Hof-Rätt. ConstilutionsJJtskottets Memorial N.o 4°- i Uti ämnet hafva till Utskottet inkommit flera motioner, synnerligast <mi Indragningsm3gtens afsk a lfa tide, nemligen af Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, af Friherre Kantzow, John Albert, samt af Riksdagsmannen för Bonde-Ståndet från Calmar Län, Peter Persson, hvilken senare tilllika föreslagit, dels att, ur ingressen till Tryckfrihets-Förordningen, citationen af 86 §. Regerings-Formen måtte, med afseende å inskränkning garne i difinitionen af Tryckfrihet, uteslutas, dels att Juryns och Domaremagtens olikartade functioner måtte i verkligheten åtskiljas, och sjelfva lagtillämpningen på Domstolen ensam öfverflyltas.
Län. L. S. Jacob Ericsson. För Fellingsbro, Glanshammars och Örebro Häradar af Örobro Län. L. S. Lars Andersson. För Kihls Härad af Carlstads Län. L. S. Anders Nilsson'. För Grums, Näs och Gillbergs Härader al Carlstads Län. L. S. Leonard Roman. För Wissnums, Wäse och Olme Härader af Carlstads Län, L. S. Joli. Olsson Longberg. För Gestrikland. L. S. Hans Michelsson. För Norra Helsingland. L. S. Carl Henricsson. För Södra Helsingland. L. S. Pehr Abrähamssoh. För Södra Ångermanland, Öfra Delen. L. S. Eric Johansson, För Medelpad. L. S. Olof Nilsson. För Södra Jemtland. L. S. Lars Larsson'. För Askers och Sköllerstads Härader af Örebro Län. L. S. Nils Olsson. För Frykdals Härad af Carlstads Län. L. S. Olof Olsson. För Jösse Härad af Carl. stads Län. L. S. Nils Nilsson. För Nordmarks Härad af Carlstads Län. L. S. Olof Olsson. För Carlstads, Elfvedahls och Nyeds Bergslags Härader af Carlstads Län. L. S. Hans Nilsson. För Norra Helsingland. L. S. Jöns Pehrsson. för Södra Helsingland. L. S. Anders Johnsson. För Norra Ångermanland. L. S. Dan. Selander. För Södra Ångermanland. Nedra Delea, L. S. Eric Anders Bång. För Herjeådalen. L. S. Anders Mårtensson. För Norra Jemtland. L. S. Riksdags-Beslutet. 813 Joh. L. Wiklund. För Umeå, Degerfors, Bygdeå, Löfångers, Burträsk oell Skellefteå Socknars Tingslager, tamt Nordmalings Socken af Westerbottens Län, L. S. J. J. Rutberg. För Calix, Neder Tomea och Carl Gustafs Härader af Norrbottens Län. L. S. Jacob Jacobsson Kinner. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 sillin.
Hr Lefien har på ett enkelt sätt visat, ej allenast huru sjelfva vårt språk inlägger från första barndomen räknandet med tior, utan jemväl att fabriksarbetare och menige man på landet företrädesvis tillegna t sig samma räknesätt i det praktiska lifvet, såsom för deras behof det lättfattligaste, afven under sorträkningens ännu dominerande välde. Jag beder att dertill få lägga några ytterligare bevis i samma afseende. Af de officerare, som hade olyckan att blifva fångne hos Ryssarne under sista Finska kriget, har jag blifvit fullkomligen öfvertygad derom, att våra äfven fångne indelta soldater, utan den ringaste svårighet och utan ringaste tidsutdrägt, kunde tillegna sig det Rysska tiodelnings-systemet i myntet, så alt de från första dagen och allt framgent, utan misstag, besörjde upphandlingen af sina små förnödenheter med deras i ar - 3ao Den 37 Maj c. ra. betslöner erhållna rubel och kopek. Hvem skulle vilja på-, slå, att denna lätlfnttlighet, som sålunda påtagligen frarnträdt hos dessa vår allmoges krigiska representanter, vore frukten af den enda undervisning, hvarigenom begreppet om decimal-räkning för dem kunnat uppstå , nemi. undervisningen i krigslagarna, der deci iner ing förekommit. Man kan således antaga, att de fått detta begrepp utan föregången speciel undervisning i ämnet. Ännu mera : under det att krigslheatern hade blifvit småningom flyttad norrut, och hela södra Finland öfversvämmades al Ryssft decimalmynt, utgånget genom de stora trnppmassornas liqvider, kunde aldrig derigenom förmärkas någon villrådighet hos allmogen 0111 delta myntets värde, jemförd! med det Svenska; oell annu i dag kan man öfvertyga sig, huru ogeneradt Finnarne i handel och vandel jemföra dessa begge olika myntsystemers motsvarande qvantileter Det starkaste försvaret emot RancoUtsk., till fördel för Svenska folkets urskiljning, ligger emedlertid just uti den orubbade ledighet, som allmänheten bibehållit, under alla föi flutna mynlomstöpningar.
Jtf 1 ang:de tillökning i Utsk:s Kanslibptjening. Begärdes på bordet. M 2, med öfverlemnande af K. M:s Nåd. Propos. angtde Statsverkets tillstånd och behof. Lades till handlingarne. Allm. Besv. o. Ekon -Utskottet. : jys 1, ang:de tillökning af tjenstemannapersonal vid Utsk. Begärdes på bordet. ExpeditionsUtskottet: J\2 1, ang:de ökadt Kanslibiträde m. m. Begärdes på bordet. JV? 2, ang:de uplagan af Bihanget till RiksStms prot. Begärdes på bordet. M 3, i fråga om prenumeration å Bihanget till RiksStms prot. Begärdes på bordet. Äfvenledes föredrogs och begärdes på bordet ett från Riddarh. Utsk. inkommet, under JV? 1 afgifvet, så lydande Hörsamt Memorial. Som, jemlikt 10 och 15§§me i den för Riddar!).Direkt, d. 26 Maj 1851 af H. R. o. Ad utfärdade Instruktion, Direkt:n låtit till Riddarh.Utsk. öfverlemna ett till R. o. Ad. ställdt Mern., innefattande förslag huru tryckningen 'af Ståndets Prot. vid innevar:de Riksdag må lämpligast verkställas med en uplaga af 500 exemplar, i häften hvardera omkring 30 ark samt med 4, 6 å 8 tryckta ark i veckan; alltså får Utsk., med insändande af Direktms nämnde Mern., för egen del yttra, att Utsk. finner de af Direktm för berörde tryckning vidtagne åtgärder och 84 Den 5 November. •fgifna förslag, hvilka under flera föreg:de Riksdagar visat sig ändamålsenliga, leda till skyndsamhet och besparing, hvarföre Utsk. tillstyrker: att samma förslag må varda af H. R. o. Ad. godkändt. Stockholm d. 3 November 1856. På RiddarhusUtskottets vägnar. Carl Mörner. W. F. Valman. Hörsamt Memorial.
Jag tror det derom uppgifna förhållandet vara sanningsenligt, och dä t. ex. i Götheborg en rådman af den litternta classen aflönas med 2400 och af handels-classen med 1600 r:dr, malle detta kunna anses såsom ett talande skäl för den löneförhöjning jag föreslagit. Jag har framställt motionen, icke endast såsom chef för det embetsverk, hvarvid jag är anställd; jag har begagnat min rättighet såsom representant att framlägga mitt förslag, men då det blifvit mig förebi ådl, alt jag sträckt min motion längre än Konungens propos. åsyftar, anser jag mig skyldig att äfven i detta fall aflemna en förklaring. — Redan år i834, sedan fråga blifvit väckt om förbättring i lönevillkoren för Hofi ätterna, befallte Konungen, i skrifvelse den 8 Mars, Dess Just.-Statsminister att gemensamt med Hofrts-Presidenterne öfverlägga och lill K. M. inkomma med förslag till sådan förbättring. Jag var då ännu icke nämnd till den befattning, jag nu innehar, hvilket först skedde år i836. Jag blef då underrättad om K. M:s nåd. skrifvelse, och, sedan jag mer än ett år utöfvat min Presidents-befattning samt hunnit taga närmare kännedom om behofvet i denna del, afgaf jag i Oct. 1837 ett förslag om lönereglering för Götha Hofrätts ledamöter och betjening. Detta skedde efter öfverläggning med Just. Stats-ministern och Presidenterne i de öfriga Ilofrälterna. I Svea och Götha Hofrätten äro förhållandena enahanda, och i följd deraf afgåfvo Presidenten i Svea Hofrätt och jag likstämmiga förslag. Organisationen af Hofrätten i Christianstad är sådan, att dervar. Presidents förslag icke kunde blifva likstämmigt med vårt, i fråga om divisionernes antal, men i fråga om lönebeloppen voro vi öfverens. De sålunda uppgjorda förslagen inlemnades lill Just.- Statsministern, som hade sig anbefaldt, alt till K.
Som det är af stor vigt för ett lagbundet samhälle, att ega goda lagar och stadganden, och det i motsats häremot är föga lämpligt, att sådana författningar finnas, som tillåta ofvannämnde missbruk, samt det ur ekonomisk synpunkt är nödvändigt, att Statens medel, vare sig till större eller mindre belopp, ej onyttigt förspillas, får jag, med särskildt fästadt afseende på merabemälde embetsresor till och ifrån Gotland, hos Rikets Vällofl. Ständer vördsamt hemställa, huruvida ej Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet göra framställning om ändring uti gällande rese-reglemente; och att synnerligast de, som färdas i Statens ärenden, och på dess bekostnad, till och ifrån Gotland, icke må ega rättighet att beräkna skjutsersättning för omvägen öfver Oland, utan allenast få åtnjuta sådan ersättning med beräkning för köstnaderne å den väg, hvilken nu trafikeras och hvarpå allmänna posten fortskaffas. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 25 November 1862. L. N. Eneqvist, Af Herr Brill!: Angående tillägg till 1845 och 1854 årens Kongl. Förordningar om jords och lägenhets a/slående till allmänt, behof Ibland våra lagar lärer det icke gifvas någon, som så djupt ingriper i egande-rätten, ingen, som understundom så grymt hemsöker den enskilde i hans fria vilja och dispositionsrätt öfver det han eger, som den så kallade expropriations-lagen. Men eftersom denna lag, nödvändig för främjande af det allmänna bästa, stundom drabbar så hardt den enskilde, torde det vara en billig fordran att expropriations-lagen icke använ - Motioner i Borgare-Såndei 1862. ,JW 96. 199 des utan föregående noggrann kännedom och utredning, huruvida och i hvad mån genom dess tillämpande åstadkommes allmänt gagn, eller möjligen motsatsen, allmän skada.
Ensträng prote-ktionel tariff hätte blifvit införd i stället för den finans-tulltaxa, som gällde intill denna tid. På banker upstodo nu. Den utländska skulden på euskilda händer afbetaltes. De handlande förvärfvade förmögenhet. Silfret inströmmade, Statens inkomster växte hastigt, och under ingen tidpunkt i vår historia hade man i högre grad, än under denna, skäl hoppas på en lycklig framtid för vårt land, då åter 1846 protektional-systemet öfvergafs och en tulltaxa, grundad uteslutande på statsinkomst, åter infördes. Följderna häraf hafva ock visat sig under de 11 år, som detta system fortfarit. De hafva varit: osäkerhet i alla handelsaffärer, prisernas hastiga fluktuationer, upkomsten af otaliga konkurser, våra egna exportvarors nedtryckta Den 1 December f. m. 55 värde, samt iHom de industriella yrkena, arbetslöshet och slutligen nödtvånget för Regeringen att åter taga sin tilfflygt till ett pappersmynt utan förtroende, oansedt i dess skattkammare influtit, hundratals millioner Kaliforniskt guld. Den slutsats, som författaren drager af denna historiska framställning och af sin sammanställning af orsaker och verkan, är, att, så ofta Regeringen rört sig i riktningen al ett protektionalsystefti, har allmänna välmågan med sina följeslagare af förtroende, samhällskraft och sedlighet gått framåt. Under de perioder åter, då Centralregeringen fortgått i en motsatt riktning, hafva följderna varit: upkomsten af en otalig mängd banker utan solidilé, spekulationernas upjagande ända till vingleri och dårskap, myntets försvinnande, manufakturisters, handlandes och jordbrukares ruin, statsinkbmsternas nedgående nästan till intet, så att Förenta Staterna numera framställa bilden af ett folk, hvars politiska makt och materiela välstånd äro i ett fortsatt aftagande. Den skildring, som HV Careg derefter gör af sitt fäderneslands belägenhet i politiskt, materielt, finansfelt och sedligt hänseende, är utförd i så mörka drag, att man voro böjd antaga att, häri lage någon öfverdrift, så framt icke det stora anseende han njuter i förening med de obestridliga fakta, hvarpå lian stödjer sig, ställde hans trovärdighet utom tvifvel.
Borgare-Ståndet skulle utgöras af a) Borgare och Magistratspersoner i städerna; b) dem, som i köpingarne idka borgerlig näring; c) de på landet boende Handlande, Sjöfarande och Fabrikseller Slöjd idkare, som i egenskap af Contingent-borgare erlägga afgifter till någon stad; d) de egare af hus eller jord i städer eller köpingar, hvilka ej i annat Stånd äro röstberättigade. 8 Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 26. Bonde-Ståndet borde beslå af Hemmansegare och Krono-åboer, likasom för närvarande; och Femte Ståndet utgöras af a) Embetsman, valde 1) bland Officerare af Landlförsvaret 6. 2) D:o af Sjöförsvaret 2. 3) Domslolarnes Ledamöter och Tjenstemän 4. 4) andre civile Embetsman 12. 5) Läkare 2. 26: b) Fastighetsegare på landet, Fjerdepartsegare i Fahlu bergslag och öfrige egare af bergsbruk, som ej höra lill annat Stånd, inberäknade 24. Riksdagsmän skulle väljas af ståndsvis bestämda valkretsar och hvarje valkrets utse en ledamot i hvardera Kamaren. Medlemmarne af den Yngre Kamaren borde väljas för hvarje Riksdag, och af den Äldre för fem hvarannan påföljande Riksmöten. Ingen under 25 års ålder borde få utses till Elector, eller omedelbart välja Riksdagsman, eller blifva medlem af den Yngre Kamaren; ingen lill ledamot af den Äldre väljas, som är under 35 år. Icke blott Herrar Äkerman och von Hartmansdorff, samt i hufvudsaklig nion Herr Lagerhjelm, utan äfven Herr Ekholm, hafva ansett K a rara roes Talmän och vice Talmän böra nämnas af Konungen; hvaremot Bengt Gudmundsson i detta hänseende bi träd t 1840 ärs Constitutions-Utskotts förslag, enligt hvilket Riksförsamlingens båda Kamrar skulle hvardera inom sig, för månad, välja sin Talman och vice Talman.