Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
7 Riks-bokslul s-kontoret, sorn äfven vidrört fr Agan om sättet för dessa Steidebiterade belopps upptagande i Riks-hufvud-boken, liar ansett en del af desamma böra behandlas så, sorn al 1847 års stats-revision och Kongl. Statskontoret blifvit foieslaget, men deremot trott en annan del böra på eget konto tillsvidare upptagas, intilldess en förändring i sättet för dessa belopps bokföring uti riks-hufvudboken kunde beredas. 4:o Att fastigheters och inventariers värden bora till grundjonden inräknas, (i845 års Rev.-Ber. pag. 8 och 1847 års Rev.-Ber. pag. 7.) dock endast så lange föi eskriflerne om dessa värdens upptagande i penningbokföringen äro gällande, hvilka föreskrifter likväl i vederbörlig ordning borde sålunda ändras, aLt alla döda värden blefve från penning-boklÖringen uteslutne. (1847 års Rev.-Ber. p. 7 och 8.) Kongl. Slats-kontoret bar, i enlighet med förre Stals-revisorers oell Slals-ulskotls yttrade åsigter, ansett nämnde värden, vid grundfondens beräkning, böra, äfven under nuvarande förhållanden, utgå; (Utlåtande angående 1S45 års Rev. Ber. p. 248 och angående 1847 års Rev.-Ber. p. 282.) varandes af riks-bokslutskontoret yttrad samma mening, som den 1847 års sia is-revisorer otti yckt, hvarjemte kommitterade för skatteväsendets förenkling anvett föreski ifl erfordras 0111 if 1 ågavarande värdens uteslutande.
Rycling, Kariii., fni, ~ &amp; r s b o r g S,i öberg, Hanna, fröken, Falkenberg. Si öcrona. Heleiia. frölien. u u ögren, ' ma, fkilreii, karlshamii. Ströiihei: g, Einma, fröken, Varberg. ' ~ ' Te.iigström, Olga, fröken, Venersborg. Th.orbiirn, Vivi, fru, Uddevalla. YI !hors~ei~, Freclril&amp;, fröken, Neder-Luleå Trotzig, Hilcla, frii, Hedernora. Trybow, El.in, fröken, Skarn. Uggla, Sophie, fröken,: Bor&amp;s. Unger, Hedvig, fru, Hitorp, Nora. Versteegh, Snez, fku, Heniösaiid. Akexl) lo~ii. Eiii.el.ie, frii, Faliiii. sj A Styrelsens för Fredrika-Bremer-Förbundets sjukkassa f års ber att el se till årsmötet 1895. Sj~il~kassai~ri vei; l; samh.et liar under &amp; r 1894 fortghtt och utvidgats p&amp; satt följande siffror utvisa: Delagarnes aii.tal., som vid 1.893 hrs utgång v i r 214! ilade * vid sl.iitet af 1894 höjt sig tili 238. Af kasssails delägare hade S medlerniiiar afgatt, dämd 3 afliclit. Under Piket har ett sammai~lagdt belopp af Ilii 3,003: 75 slisoiii sjtilrlij ä.lp ii tdelats tiU 50 personer (mot ' 2,563 l&lt;. ronor förlidet hi:). " De iiied * Beteckiinde ' lisfvn. iiiider h e t afsagt sig oiiibiidssknpet:, Medleniniames antal Sjukhjiilp För kassans kapitalställining, utgifter och inlcoinstei; redovisas i l~assaförvaltarens rapport.
Utskottet beskyllningar för misstag, dem jag 998 Riksdagen 1815. aldrig trott Utskottet begått, och för oriktigheter i åsigter från hvilka jag för min del trott Utskottet, ehuru visst icke ofelbart, likväl vara mera fritt än sjelfva de mot Utskottets Betänkande gjorda anmärkningar, och i dag får höra Högloft Constitutions-Utskottets Betänkande, som för Riksens Ständer bör framställa resultatet af den granskning af de Protocoller, som, enligt 105 § Regerings-Formen, Constitutions-Utskottet äger att verkställa, finner jag till min stora förundran skäl förevara att förmoda, det Särskildta Utskottet helt grundlöst framkastat det, som synes mörkast i dess framställningar, och jag kan icke annat än deröfver betyga min bestörtning och söka genom upplysningars vinnande befria mig från den tunga'.,föreställningen att se Administrationen taxerad för åtgärder, som icke lära ägt rum, och emot hvilka den allmänna rösten således falskt och förhastadt höjt sin misstyckande yttring. Redan ifrån första början af sina sammankomster ansåg Högloft. Särskildta Utskottet för nödigt att ifrån Högloft. Constitutions-Utskottet anhålla om upplysningar om qvantiteten af det utländska bränvin, som genom särskilda nådiga licencer blifvit till införskrifning tilllåten. Constitutions-Utskottet svarade, att det ej trodde sig genom extract af under hand varande Protocoll äga rättighet att bifalla ett dylikt meddelande, och hela saken blef således underkastad endast sannolika gissningar, ännu mer ökade af detta tvetydiga, ehuru med Grundlagen enliga svar. Emedlertid blefvo dessa gissningar i Särskilda Utskottets tryckta Betänkande communicerade Riksens Ständer, under uttryck, att utom det i tullspecialerna uppgifna har ett högst betydligt qvantum dels för enskildas, dels för Kronans räkning blifvit till införande i Riket tillåtet. Ryktet uppgifver denna sammanlagde bränvinsimport under de sednaste 3 åren till icke mindre belopp än 12 millioner kannor.
Fylleri-kuren, anslag föranvändande af den Schreiberska. Se Schreiberska fylleri-kuren. — om dess användande på personer, dömde för 3:dje resan fylleri. Se Schreiberska fylleri-kuren. Fyranläggningar å Agön samt skäret skomakaren. Se Agön. — i sjöarne Mälaren och Hjelmaren, angående. II. B. 363. A. 391. Fångars transporterande, om upphäfvande af Kongl. Circulairet den 7 Juli 1841 rörande. I. 188, 216. R. 218. VII. B. 188. A. 211. E. 421. — forslande, om förändring i sättet derför. II. B. 243, 290. A. 299. E. 498. — underhåll, angående städernas befriande derifrån. Se städerna i riket. Fångkosten m. m. angående minskning af. I. 161. R. 162. Se vidare Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 206. Fårhult, angående befrielse för detta hemman från utgörande af skolmästareskäppa. Se skolmästareskäppa. Fängelser, om åliggande för communerna att hafva tillsyn å ordningen derstädes. IX. B. 359. A. 498. Fängelse-regleringen, angående åtskilliga frågor, sorn med densamma ega sammanhang. Se Stalsoch Lag-Utskottens betänkande N:o 38. Fästehjon, angående skyldighet för dem, att inom viss tid efter slutad lysning till äktenskap detsamma genom vigsel fullborda. Se Lysning. Fästning, om kyrkopliktens undergående derstädes. Se Kyrkoplikt. ( 02 ) Fördel, angående upphåfvande af lagens stadgande derom och om morgongåfva. Se Morgongåfva. Författning om utgörandet af serskildt skattebidrag till gäldande af 1848 års Krigsrustnings-kostnader. IX. E. 600.
Att dessa äsigter äfven inom Utsk. blifvit yttrade, det synes af de reservationer, som åtfölja betänk, och hvaribland jag får synnerligen hänvisa till den af Hr Fåhraeus afgifna. Jag tager för gifvet att hvar och en af de ledamöter af detta hus, som intressera sig för denna fråga, redan tagit kännedom af dessa handlingar, och jag skulle således anse det vara mindre granhaga att här ytterligare uprepa alla de skäl, som för bifallande af K. M:s nåd. propos. i detta hänseende hafva blifvit framställde. Utsk. har yttrat att ”undervisning i åtskilliga läroämnen, som i de föreslagna techniska skolorne skulle förekomma, meddelas i de redan befintliga allmänna läroverken, hvilka, med afseende bland annat på den mer och mer framhållne vigten af undervisnings bibringande i de s. k. realämnena, blifvit helt nyligen, med stora kostnader, omorganiserade, men hvaraf verkan ännu icke hunnit visa sig”. Erkännande hela vigten af dessa undervisnings-anstalter, tror jag likväl för min del, att det är något helt annat, att erhålla sin undervisning i dessa vanliga elementarskolor, än att erhålla den i de skolor, der den praktiska tillämpningen af de theorctiska vetenskaperne komma i fråga. Jag skulle derföre för min del helst obetingadt tillstyrka hvad K. M. i förevar, fråga föreslagit, nemi. inrättandet af en tecknisk elementar-skola i Stockholm samt en dylik i någon af de södra orterna helst Malmö. Man bör nemi. ihågkomma alt Skåne är på en gång den folkrikaste och bördigaste delen af vårt land och tillika den, som vid exlraanslagens fördelande vanligen blifvit mest styfmoderligt behandlad, att afståndet derifrån till Götheborg eller Stockholm är allt för betydligt, att provinsens medellösa barn skulle kunna inhemta undervisning i dessa städers techniska läro-anstalter och all en sådan skola, inrättad i Malmö, vore af nytta ej blott för denna provins utan för hela södra Sverige. Skulle således Utsk., dit jag hoppas att ifrågavar. ämne blir remitteradt, icke anse sig kunna föreslå bifall lill K.
Detta ådagalägger ytterligare att KrigsAcademien ; oaktadt dess kostsimma inrättning för Staten och enfkildtaj icke på långt när, motsvafar ändamålet; och hvarifrån får då Arméen och Flottan den drygare mängden af Officerare, om icke från Academierna i XJpfala och Lund eller frän Rikets andra LäröanstalterP Har icke Friherren äfven i detta afseende motssgt sig; och är icke det således för hvar Och éh öpar«j tisk i öppen dag, att KrigsAcademien är öfverflödig; ty kan Arméen och Flottan vara belåtne med mer än |:delar af deras Officerare; sorn icke bevistat KrigsAcademien, så måste deraf följa att Jldelen äfven kunde utgå från de öfrige Academierna, i synnerhet då, med ökad fördel, om vid desamma anställdes MilitairP ro fe sfor er, hvarigenom äfven för Milit air yr ket förberedande och applicativa kunskaper vid GymnaJier och Academier, såsom sig borde, stöde, att erhållaÄr icke alltså KrigsAcademiens upplösning och förening med de öfrige Academierna, och till och med Gymna/iernaJ så myc - Den 21 Maji j. ni. fhycket mer nödvändig och nyttig, som der| (jväldiga och fria uppfostran derigenom upp™ kornme, öfverensstämmer äfven med vår Stats* författningsoch samhällsskicks syftning och kraf, nemligen i anseende till National Beväringen. När hvar och en Mansperson, utan un* dantag, är född till krigare; så bör man ock, utan undantag* jemte den allmänna uppfostran* Så vidt fallenhet och anlag det yrka, äga tillfälle at(4förskaffa sig kännedom af, åtminstone det väsendtligaste i ffrigsyrket, Då skall icke än en gång hända, hvad sorn under 180$ Och 1809 arens krig till Regeringens och Nationens föga heder, men stora grämelse hände, att nemligen den käcka ungdom som under namn äf landtvärn
Syntes henne dock till hennes onda afsigts genomförande, trenne af förbemälte högt uppsatte herres hårstrån behöfliga vara. Är derföre min tjenstelige begäran, att J, herr Erik, ville förbemälte herr Klas förvarna, att han sig mot all slags signeri må tillvarataga, icke utan en bit jern på kroppen vara, och att han sina hårstrån ingalunda tillåter af någon vidkommas, i thy att man icke kan veta ho, som kan förrädisk vara. Och har unge herr Enevald Fincke, för att J mågen veta att varna bemälte herr Klas för onda stämplingar, åtagit sig att sjelf denna sedeln framföra. Har jag dock honom om trolleri intet sagt, betänkandes ungdomens oförstånd. Näst Gudi befallat, eder trogna husfru Metta Simondotter Abbornät" Enevald begaf sig på färd, så snart fru Metta hunnit få sin epistel färdig, hvilket dock icke aflopp lika flinkt, som det skulle gått att ordna en hushållsangelägenhet. Han trodde sig följande dag kunna upphinna lägret, men resan gick långsamt. Nejden var som utdöd och vägarna förderfvade af den förut tågande hären. Herregårdarne voro brända af bönderne, menniskorna skingrade, männen från byarne voro utgångna till bondhåren, och sällan fanns i gårdarne andra, än hungrande qvinnor och barn, som bäfvande flydde undan, när de sågo en herre nalkas. Alla hästar voro bortförda. Sålunda gick färden långsamt för Enevald och krigshären hann nästan lika fort tåga undan honom. Han upphann den derföre icke förrän vid Ilmola der den slagit läger. Några veckor tidigare än den natt då, i Tavastskogens öde djup, mor Annika tillagade sitt trollmedel, satt i natten en liten qvinna på en plats, der stegel med qvarlefvor af afrättade kroppar stodo omkring henne. Hon nästan icke kunde varsnas ibland stenarne, der hon satt hopkrumpen insvept i sin gråa rock. Våldsamma rörelser skakade hennes lilla kropp; hastigt sprang hon opp: "ha, hvad ropar du Jacob, tror du jag sofver. Ånej inte sofver mor Annika, nog vet hon att du fryser.
På grund af hvad nu blifvit anfördt hemställes, alt Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta genom sakkunnige och med hastig och säker blick uti hvad situationen kräfver utrustade män ofördröjligen undersöka hvad som erfordras för att skyndsamt försätta Waxholms fästning i fullt behöfligt skick att med säkerhet förmå tillbakavisa försök att intränga till hufvudstaden med sjöbatterier af sednare tidens uppfinning, samt att Rikets nu församlade Ständer derefter må få förvänta nådig framställning i detta magtpåliggande ärende, för att blifva i tillfälle att skyndsamt bevilja de millioner, som för ändamålet kunna erfordras; och för hvilket såväl som för det utomordentliga anslaget till jern - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 18ti3. 673 vägsarbetet tillgång böra kunna beredas, utan behof af förödmjukelse och beskattuing hos utländske penningemän. Förutseende någons mot denna motion framställda iukast, att ämnets behandling icke medhinnes inom den tidrymd, till hvilken riksdagen numera lärer vara ansedd kunna begränsas, besvarar jag på förhand en sådan invändning endast med den frågan till folkets målsmän och landets patrioter: Om vi böra äfventyra att förkorta tiden för vår sjelfständighet för vinsten af några veckors kortare riksdag? Ämnets djupt ingripande betydelse skall tilläfventyrs leda någons tanke på möjligen förestående sorgliga skiften, afspeglade uti en närmare, eller aflägsnare framtid. Någon skall måhända, liknelsevis, se Sverige med 2:ne framför sig väntande grafvar; — den ena mindre; — den andra större. — Den förra: uti det hvilande förslaget till ombildning af riksdagsväsendet, öppuad för nuvarande representationssättet, som med oförsvagad lifskraft deruti kanske nedstiger, undandragande fosterlandet en bepröfvad, mogen erfarenhets lugna och kraftfulla ledning under rådande stormiga tider. Den andra, icke långt ifrån den förra, uti en* af brist på ljus och ridderlighet, under skymning och egoism, omkring sig gripande likgiltighet, öppnad för vår sjelfständighet.
Och för resten är det meningen, att jag skall få gifta mig till nästa höst. » » Har ni inga föräldrar, som kunna hjälpa er? » » Nej se » — hon satt tyst en minut och började maska på en ny tröja, men så fortfor hon: » Pappa sitter på Långholmen på femte året nu, och mamma vet jag inte, hvar hon finns. Vi ha inte hört af henne sedan i somras; då gick hon omkring på landet och bjöd ut, men vi visste aldrig hvart. Kanske är hon död eller ligger sjuk någonstans, hon hade visst lungsot. En bror till oss dog i den sjukdomen och min syster får den nog också, hon hostar så emellanåt. Och kallt och dragigt är det på fabriken. » som hon satte så stort hopp till, voro för ena, men frågade i stället, om hennes fästman var socialist. » Ja, han är väl det, » blef svaret, » för han går aldrig i kyrkan och tycker inte, att det är så nödvändigt, att gossen blir döpt. Och så säger han, att j a g visst inte behöfver skämmas öfver, att vi ha ett barn, för det betyder ingenting, om prästen har läst några ord öfver en eller ej. Och inte tycker jag heller, att det är värdt att skämmas precis, det är j u så många andra, som också ha råkat få barn, fastän de inte varit gifta. Det värsta är ju, att det är så besvärligt att ha dem, och att det är så uselt med förtjänsten. » Hon arbetade flitigt hela tiden, medan hon talade, och hade blifvit helt röd i ansiktet. Det föreföll mig, som om hon ändå inte kunde låta bli att blygas en smula, fastän hon försökte ställa sig morsk. När jag sade, att jag tyckte det var synd om henne, rodnade hon ännu mer. » Ä n e j, ånej, inte är det det, » sade hon afvärjande. När jag tog afsked, bad hon om ursäkt, för att hon pratat så mycket.
Uppå härefter framställd propos. bifölls Utsk:s förslag ”att nu gällande lullafgift å krossadt LumpHavannaTerressamt andra till sockerhalten lika slag, 5 sk. skålpundet, må äfven vid lull-lindringarnes försvinnande bibehållas”. Frih. Palmstjerna: Jag reserverar mig emot R. o. Ad:ns nu fattade beslut, hvilket enl. min åsigt bordt upskjulas, intilldess K. M. yttrat sig öfver den af R. o. Ad. nu beslutade underd. hemställan. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde vidare om R. o. Ad. bifölle att såsom Utsk. föreslagit införselstullen å Topp-, Kandioch Kaksocker bestämdes till 5 sk. skålpundet. Ropades ja. Frih. Palmstjerna: Af samma skål som vid det föreg:de beslutet anhåller jag att få reservera mig emot det, hvari R. o. Ad. nu senast stannat. Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge nödigt att reservera sig öppen rätt att vidtaga den förändring, i fråga om tullafgiften å Topp-, Kandioch Kaksocker, som kan anses nödig sedan R. St. fått mottaga K. M:s nådiga svar på den nu beslutade underd. skrifvelsen. ropades starka nej jemte några ja, hvarpå H. Ex. förklarade det lian funnit ja öfvervägande. Hr Rosenblad: Om jag nu icke begär votering, är det i anledn. af Hr Frih. o. Landtm:s propos. ”anser R. o. Ad. nödigt att reservera sig öppen rätt alt vidtaga ändringar, som i följd af K. M:s blifvande propos. i fråga om Topp-, Kandioch Kaksocker kunna blifva nödige”. Jag anser Ståndet utan ett sådant förbehåll vara berättigadt lill dessa ändringar, och derföre begär jag icke votering.
Alla de upplysningar, sorn den siste värde talaren afgifvit, innefattas äfven uti den af mig upplästa, i mera sammandrag uppfattade tableau, Hr Hegardt bar grundat sitt afstyrkande hufvudsakligen på det skäl, att man icke bör återtaga med ena handen, hvad man med den andra gifvit, äfvensom icke heller, i den stund realisationens början är för handen, försvaga de för realisationens upprätthållande lemnäde garantier. Härvid torde jag få erinra, att den princip, hvarifrån jag utgått för liqvidationssättet emellan Banken och Riksg.cont. i afseende på Bankens vid innevarande års slut, till belopp af i rundt tal beräknade 900,000 r:dr b:co, ägande vinstmedel, öfverensstämmer fullkomligen med det af R. St. fattade beslut, att hvarje riksdag bör kunna disponera öfver Bankens sedan föregående riksdag förvärfvade vinst. Grunden blir genom detta liqvidationssätt icke nedtvingad under 5,000,000 r:dr, och R. St. komma i alla fall i tillfälle att vid nästa riksdag disponera öfver icke mindre än 2,800,000 r:dr under namn af vinstmedel. Om dispositionen af ifrågavar. 900,000 r:dr nu icke skulle göras, skulle det endast verka derhän, att så mycket större summor nästa riksdag skulle användas, enär R. St. fastställt den grundsats, att allt, hvad Banken äger utöfver sin grundfond, skall till R. St:s disposition öfverlemnas. Men 0111 äfven dessa vinstmedel skulle få af Banken disponeras till dess förstärkande, skulle sådant mindre verka till upprätthållande af realisationen, än till lånerörelsens utsträckning; och jag tror således, att jag icke yttrat mig mot bibehållande af ett stadgadt myntvärde, utan endast deremot, att på skatternas bekostnad utlåningarna skulle ökas. Hvad sjelfva naturen af dessa vinstmedel angår, har Hr Hegardt påstått, att större delen deraf härleder sig från bokföringssättet af de s, k. silfverfastighetslånen. Det är sannt, att en summa af 222,4.70 r:drpå det sättet uppkommit.
Sk mycket större blef var öfverraskning, nar vi trädde in i ett rum, som rar - efter österländska begrepp - ytterst väl uiöbleradt. I rimmet fiinnos icke mindre än t v i tliaktier, begge betackta med fina ocli prydliga niattor i smyrnaväfnad. Därtill kom ett så- dant lyxförenihl som en europeisk skänk med porslin och hiisgerid. Äfven den öfvergifiia själf s a r ordentligt kladd och såg för resten s&amp; sorglös ut, som om hon icke satt och förgafres väntade på en trolös man. Hon satt som bast uppkrupen p&amp; sin thakti och vaggade de om % plantorna, Iivilka l %go med fötterna mot livarandra i en ratt kort hängmatta. Hon besvarade v %r halsning sk obesvaradt, soiii om Iion vore van vid valgörenhetsvisiter, ocli började därefter p % sin turkiska rotvälska ett saintal ined fröken D. Under tiden stod jag och betraktade de smh, ett par gossar. De vor0 endast tre månader gamla, och likviil hade de racen starkt och tydligt utpräglad. Redan vid första ögonkastet s i g man, att de voro tatariingar. Ja, vissa racemiirken, som t. ex. ögonens Inge, voro ännu tydligare fraintriidande Iios dem än hos fiillviixna. Det säg nainligen lit, som om ögonen hade niycket grunda hiilor att ligga i, ty ögoiibryn, .ögonlock och kind intogo nästan sainrna plan. Det var fult. Dartill hade de gulgr % ansiktfirg och tatarens höga, smala liufvudskål. Nej, söta vor0 de icke! Xeii den ena siig sund och kraftig ut samt hade ett präktigt hull, iivilket allt upp \ - iigde dragenis fulhet. Den andra däremot, stackars liten, hade inga shdana företräden. Ytterst klen och mycket vanskött s i g Iian ut. JIen en blick hade han, en blick så tungsinnt, att den kunnat väcka medömkan hos ett stenhjärta.
Häradet förbant sig erlägga hwad en trädbro hade kostat; Banque» ätog sig, mot sädanr willor, men u an akt fräga war om bropenningar, upförandet af stenbron. Om denna byggnad blifwit öfwer förmodan kostsam, har det stedt utan förwällande af Haradsboerne, fom derföre icke böra »vidkännas en langwarig och oangenäm (kontribution. Det är också mera wärdigt att ett publikt werk, som inom häradet innehafwer betydlig egendom, öfwer sin rätta andel, päkostar en för orten prydlig anstalt än art betra werk stickle winna pä enstittes bekostnad. Herr läeijckenlstölst, Dettlof, utbad sig såsom ledamot af Banco Utstötte», allenast korteligen sä nämna, det Ukstottet, da det styliscrar sitt betänkande pä det sätt som här blifwit upläst, wisierligen icke haft den lankan att dermed stöta eller förolämpa Canal Direciionen, utan hade Utstolteken» dast haft för afsigt, att för Riksens Ständer tillkannagifwa att detsamma fogat sädan anstalt att för framtiden wid Directionens sammankomster, den händelse att en fullmägstg ä Eanquens »vägnar skulle saknas, icke mera mätte kunna inträffa. äerr Grefwcn och Ordföranden frägade om Högloft. Ridverstapet och Ade n ansäge Friherre Lcäerströms anmärkningar af beskaffenhet att Åstadkomma betänkandets äkerförwisande. Ropades Nej blandadt med Ja. »Ferr Grefruen och Ordföranden hemsialde om ej, ester de lämnade uplysningar, Friherre Lester. 263 Den 16 Juli!. berström skulle behaga afstä frän sitt yrkande om akerremisi.
»Så stora kunna dina önskningar ej vara, att du ej vågade förtro dem till mig. Hafva vi ej gemensamma ungdomsminnen? Och vittna de ej, att du kan lita på mig?» Då sade Fröj: »Jag är kär i en mö, och aldrig var en flicka mer älskad af en yngling. Men hon, som vunnit hela min hug, bor i den hatade Gymers gårdar. Där såg jag henne gå, och hennes armar spredo ett sken genom rymden och öfver hafvet. Aldrig skall asagud eller alf tåla, att Gymers dotter och jag mötas.» »Din sorg kan botas», sade Svipdag. »Låna mig Valandssvärdet, skaffa mig Sleipner och gif mig att medföra dyra klenoder till jättemön! Då rider jag till Gymers gårdar och friar å dina vägnar.» Gudarne, som voro mycket bekymrade öfver Fröjs tvinsot, kände sig föga hugnade, när de erforo dess orsak. Gerds fader Gymer var icke endast en våldsam, för Midgard farlig fiende, som i Svipdags krig med gudarne och Halfdan visat sin kraft och sitt mod; han var också mer än de fleste trollkunnig och förrädisk. Gudarne torde icke utan skäl hållit före, att Fröjs trånsjuka var honom af Gymer eller hans hustru – om denna var Gullveig – påhäxad, och de väntade intet godt för årsväxten i Midgard af en förbindelse mällan skördeguden och den höfdingeslägt i Jotunheim, som efter Geirrauds och hans slägts utrotande var frostens och stormarnes egentlige härskare. Men här fanns intet val: Fröj skulle täras bort och dö, om gudarne ej bragte de offer, som kräfdes för en lycklig utgång af Svipdags ärende. De skickade med Svipdag älfva guldäpplen, ett från hvar asagud, och ringen Draupner i friaregåfvor. Dock borde Draupner, som hvilat på Balders bröst, icke öfverlämnas till jättemön utan i nödfall. Det var skymning, då Svipdag satte sig till häst.