Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”Nå, min snille pige, hon är ju ganske nydelig att se på, och jeg vågar mina sorteste hufvudhår” – jungfru Helvik hade ej många sådana att sätta upp – ”på att den mansperson, som skall blifve hennes viderbo i barselsölet, icke på någon måde vill försaka sina rättighet om den brukelige lille kyssen!” O, så högt den stackars Helena rodnade vid det talet! Men just det var också orsaken att hon gick bort liksom svept i sky. Hennes hjertas bultande slag lät henne begripa att hon i den mystiske ”manspersonen” anade bilden af den ende man, som någonsin egnat henne en varsam hyllning, nemligen den tystlåtne och blyge jaktlöjtnanten Borgman. Just som Helena tagit de sju eller åtta stegen öfver gatan och, dragande omkring sig saloppen, ärnade sätta foten på grannens trappa, började herrar bokhållare, hvilka mycket artigt helsat henne farväl i förstugan, att ifrigt ropa: ’Mamsell Helena, mamsell Helena, ett ord, mamsell Helena – var så nådig och kom tillbaka!” Mycket förvånad, trodde hon sig hafva glömt något och skyndade att hörsamma den tydligen trängande kallelsen. ”Hvad var det, herr Kristenson? Jag har både solfjädern, näsduken och luktflaskan.” ”Det tror jag visst. Men har mamsell Helena alldeles glömt hvad vi har för dag i dag?” Frågan gjordes af förnämste bokhållaren, herr Henrik Kristenson. ”Hvad är det för märkvärdigt med dagen?” ”Åh, just ingen märkvärdighet alls utom den, att det är den förste april!” Stackars Helena begrep nu allt. Men utan en förebråelse till de unga gyckelmakarne, som af vildaste lust skrattade åt sitt puts på en dag, då alla menniskor efter häfdvunnen sed ha rättighet att med elaka skämt narra hvarandra, gick hon sakta tillbaka in och förmådde till och med att nicka åt herr Henrik Kristenson, som midt i munterheten ändå bad henne om förlåtelse, tillstädjande henne tillåtelse att nästa år få betala både kapital och ränta.
Ank. till Exp. Utsk. d. 23 Nov., kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af väckte motioner om anslag till beredande af undervisning åt allmogen uti tillverkning af s. k. Nurnberg er-kram, m. m. Från Vallo!!. Borgare-Ståndet liar till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet blifvit remitterad en af Herr K. A. Almgren ingifven motion, deruti lian anfört, hurusom i sednare åren Dal-allmogen börjat att allt mer och mer vandra landet ikring och försälja utländska s. k. korta varor, eller dosor, perlor, ringar, örhängen och pipor zn. m., allt af dåligaste beskaffenhet, men till ringa pris. Synnerligen allmogen i Appelbo, Malung, Elfdahl m. fl. socknar inom Dalarne besökte de större marknaderne inom Riket och mottog der af kringresande judar dylika utländske varor, till ganska betydligt belopp, för att sedermera på landsbygden utminutera. Derigenom skulle i landet sådant gods utspridas för hundrade tusentals Riksdaler. Motionären , som icke ansett Dal-allmogen böra beröfvas sin gamla rättighet att medelst kringvandrande afyttra sine egna slöjde-alster, utan deremot endast åsyftat att återföra det förut varande förhållandet, eller att provincens invånare sjelfve tillverkade de slöjd-artiklar, som de afyttrade, i stället för att, såsom nu vore händelsen, den åldrige lika med den friske och arbetsföre mannen oeh till och med barnet vore utprånglare åt judar, har alltså, för att göra ett slut på detta tillstånd, som icke allenast undergräfde Dal-allmogens moralitet och välmåga, och gjorde den till ett lättjefullt och oredligt folk, utan äfven betoge städernas köpmän den förtjenst, de, såsom skattdragande, ganska väl behöfde, samt, för att vänja ifrågavarande allmoge till flit och arbete, föreslagit: att på statens bekostnad måtte införskaffas några få skicklige arbetare, för att undervisa Dal-allmogen i tillverkningen af s. k.
Olikheten i de lönebelopp, som för handtverksmästarne föreslås, grundar sig delvis derpå, att somliga bland dem kunna påräkna inkomst och förtjenst af arbeten, som med elevernas biträde utföres för allmänheten; hvilken fördel åter svårligen kan tillgodokomma andra, hvilkas tid och verksamhet äro till fullo upptagna af arbeten för Institutets och elevernas räkning. I afseende å Institutets ekonomiska administration förmäler sig Direktionen hafva beslutat att från och med nu ingångna Oktober månad vidtaga den vigtiga förändring att, i stället för upplåtande på entreprenad af besörjandet utaf elevernas kosthåll och beklädnad, antaga en särskild husmoder, hvilken dessa omsorger, under Direktionens kontroll, skola åligga. I öfrigt äro löner och arvoden för åtskilliga bland de till administrationen hörande personer i någon mån höjda, hvilket funnits af behofvet påkalladt, dels med afseende å Institutets så betydliga tillväxt i omfång, dels ock i följd af den tillökning i elev-antal, Direktionen vid uppgörandet af sina beräkningar afsett. Derjemte har en ny post under denna rubrik blifvit uppförd, nemligen arvode af 750 R:dr åt en Kamrerare. Institutets räkenskaper hafva väl under en längre följd af år blifvit kostnadsfritt förda af en Direktionens ledamot; men då ett sådant frivilligt åtagande och lönlöst utöivande af en vid Institutets nuvarande omfång ganska mödosam befattning ej kunde antagas skola ständigt fortfara, har Direktionen ansett ifrågavarande arvode, om det ock icke för ögonblicket behöfves, likväl böra i staten beräknas. De deruti särskildt upptagna kostnaderna för byggnaders underhåll, ljus och ved samt undervisningsmateriel uppgifvas vara beräknade i det närmaste efter de belopp, som för samina ändamål hittills utgått, med någon förhöjning, företrädesvis i afseende på kostnaden för undervisningsmaterielen. I fråga om de 260 elevernas fördelning på friplatser och på platser för hvilka betalning skall erläggas, yttrar
Lat ost i detta, som wi säkerligen böre i. allt annat, följa naturen af saken, och wi kunne trygga ost wid, at den hjelper stg sjelf ifrån de brister wi hiktils haft at klaga öfwer. Wi kunne räkna pä, all Srvenska tägligheren oaktad, at Gästgifwaregård darna blifwa försedda med täta rum , lämpeligt husgeräd, och efter hand med alla de brqwämlighccer en resande kan behöfwa; at de skjutsande skola förse stg med dugkiga hästar, grunden til deras förtjenst, och det sä mycket säkrare, som ä ena sidan de icke äfwentyra at fa dem ihjälkörda, och ä den andra Skjutslagets gemensama answar lärer föranlata hela Lorxarslionen at tagg wsrksanrma säkerhets,matt, nödwändlga bade för dem sjelfwa och för de resande. Landets Skyrelsemagt har dessutom all rätt at maka öfwcc npsyllandek of den ingängna förbindelsen, och delta sa mycket alfwarsammare, som den icke mers rz 2r aterbällen af sarhogan ar lagga stm pä en förur altför lung börda. Ät de resandes antal med tiden skall okas, är sa myckel säkrare, som största delen af dem anda tilhör den förmögnare Llslfen, och Swerige med sina goda wägar och stt oändeligt omwäxlam de läge lockar den rikare til ut-saner, hwilka, i sig sjelfwa nnttiga, bllfwa angenäma, dä de nu warantze selen i skjulö-anstallterna rälta-. Föregående tankar, i anledning af Sksutsinrättningen i wart Fädernesland, äro yttrade i eir tryckt Afhandling. Wi finne den sä instämmande med war öiwerlygckse, sa fullständig ock grundelig, at wi häidst welat förklara denna Afhandling för wart färs skillda betänkande, som wi borde bilägga Högloft, lckskottets underdåniga krostÄ til en ny GästgiswcrkOrdning, da Högloft.
Han är Grosshandlare ... eller mäklare ... jag mins inte så noga. K ONJANDER . Nummern vill jag veta? Det vet jag inte ... men F RU W ALSTRÖM . på högra hand är det ... ungefär midt på gatan. det var bra... Ge mig min paraply Är han ungkarl? K ONJANDER . På högra hand? midt på gatan? F RU W ALSTRÖM ( bär fram paraplyen ) . Ja herre ... så vida han inte är gift. K ONJANDER . Ja ... det är detsamma. ( Äm nar gå ut i nattrock; men hejdar sig Hvarför säger hon inte till, att jag har nattrocken på mig. Ge mig min frack ( Fru Walström går in i rummet ) . lilla engeln ... han tycks säga åt mig: gå, söta gubbe, och sök upp min pappa Ja, okända yngling ... jag ska ha' reda på honom... lita på det. herre. K ONJANDER ( tittar in i rummet upprörd ) . Den F RU W ALSTRÖM ( återkommer ) . Här är fracken, K ONJANDER ( påtar rocken och går häftigt fram och tillbaka ) . Jaså, herr Kattong Vi få se, om en grosshandlare ostraffad kan belasta en hederlig ungkarl med presenter som han inte vill ha men jag skall ska' stämma honom jag ... och modren med ... farväl, fru Walström ... se väl efter den lilla till dess sköterskan kommer F RU W ALSTRÖM . net ) . Ja lita på mig, herre Konjander går ut och Fru Walström går in till bar Tionde Scenen. CHARLOTTE. röst ) . Ett visitkort hur är det möjligt CHARLOTTE ( framkommer ur skåpet ... med låg Ah! hvad frågar jag dessutom efter det Arma barn Jag har lyckats ... det ska lugna modörren ) . dren ... och nu fort härifrån ( går några steg mot K ONJANDER ( öppnar hastigt dörren ) . Fru WalCHARLOTTE. Ack min Gud! ( Gömmer sig bak ström! om dörren, som Konjander håller öppen ) . 24 F RU W ALSTRÖM ( sticker ut hufvudet genom sidodörren )!
Discont-rörelsen , 1,200,000 till fastighets-Iån, och dessutom åe så kallade tre-procent-obligationenia, hvilka påstås icke vara mynt. Det lärer derföre vara hög tid , att lika mycket afse allas rätt som de gäldbundnes enskilta fördel. Ingenting hindrar, att i Banken insätta summor, och på deni assignera. Dervid tillgår vanligen på det sätt , att man har en Commisionair vid Verket, som alltid passar på, att penningar i Banken äro insatta i män de till inlösen af ankommande Assignationer behöfvas. En gammal Domare har för mig under Riksdagen berättat, hvad som handt vid sammanträdet uti en concursmassa, der Cessionanten utgifvit löpande Assignationer. Det var nemligen så talrikt, att fordringsägarne ej allenast icke fingo rum 72 Den 3 November c. m„ på Rådstugan, utan icke en gång på torget. För öfrigt hafva så många anmärkningar redan blifvit gjorda emot L3g-förslaget om Assignationers långvariga löpande egenskap, och de olägenheter, som deraf medelst dödsfall, concurser och dylikt kunde uppstå, om nekadt jäf vid fordrings-anspråk på falska Assignationer till befrielse från seqvester och utmätning , att, då jag ej anser lämpligt inbjuda de öfriga Stånden, att helt och hållet omintetgöra hvad de redan beslutat, jag dock tror, att om Ridderskapet och Adeln, enligt hvad jag vågar hoppas, skulle besluta en nedsättning i det nu varande minjmi-beloppet till Sextiosex R:dr 32 sk., MedStånden kunde inbjudas att vidtaga enahanda modification, hvarigenom man äfven besparade Kongl. Majjt den obehagligheten , att uti en så vigtig fråga bifalla eller afslå tre Stånds emot det fjerdes stridande beslut. Jag tillstyrker derföre bifall å Herr Ribbings i detta afseende gjorda förslag. Herr Rosenblad: En värd Ledamot säger sig med förundran hafva hört mig kalla invisningar för mynt , och såsom ett bevis för, att de icke äro mynt, åberopar han p:de punkten 1 Utskottens Betänkande.
Personer, ej hörande till viss näring. Summa. Hemmantal. Taxeringsvärde. Statsbidrag. Kamcralföiiiållanden. Tabellen N:o 10 A utvisar, att hemmantalet i Jönköpings län utgör 5,053 oförmedlade mantal och Tab. n:0 10. efter förmedling 3,89333 mantal. Taxeringsvärdet för dessa hemman jemte alla på landet befintlige lägenheter, verk och inrättningar, som äro till bevillning uppskattade, är 18,413,612 R:dr. Enligt nedanstående efter gamla formuläret uppgjorda tabell Litt. C utgår bevillning till staten med Tab. Litt. c. 50,180 R:dr 2 öre. Kronotionde, mantalspenningar, ständiga räntor och arrendemedel utgöra 394,035 R:dr 13 öre, och kostnaden för rustning och rotering är beräknad till 215,156 R:dr 56 öre, så att utskylderne till staten sammanräknadt bestiga sig till 699,371 R:dr 69 öre. Öfriga i sistnämnde tabell omförmälde utgifter äro dels ofullständigt uppgifna och dels grundade på osäkra beräkningar. Jemlikt tabellen N:o 10 B utgör värdet af tomter, jordar och lägenheter af alla slag i länets trenne städer 4,690,090 R:dr. Utgifterne till staten, roteringskostnaden deruti inbegripen, äro 20,781 R:dr 75 öre, dertill äfven må läggas kostnaden för städernas styrelse 22,700 R:dr; men i afseende på öfriga i tabellen Litt. C omförmälda utgifter gäller i viss, ehuru mindre mån samma anmärkning, som blifvit anförd, angående beräkningen af så beskaffade utgifter å landet. Tabellen
I alla fall är det ej nödvändigt att göra en sådan förändring uteslutande, ty båda delarna kunna stå tillsammans på myntet; och ifall detta betänk, skulle återremitteras, så torde mitt yttrande i den delen få åtfölja. En ledamot har här yttrat att det s. k. Wredeska systemet varit inom Utsk. molioneradt, emedan flere ledamöter derinom yttrat sig för detsamma. Det är väl sannt, att flere ledamöter yttrat sig för samma system; men Ulsk. upptog det ej såsom dess kollektiva motion. Nu föreskrifver likväl grundlagen, att frågor kunna väckas antingen genom K. propos. eller inom RiksStin, eller ock, hvad Bankofrågor beträffar, af Banko-Utsk.; men detta sednare stadgande mätte väl alltid så förstås, att upptagandet skall grunda sig på Utskis pluralitets eller kollektiva beslut. Men då denna fråga gjordes anhängig inom Utsk., förkastades den genom votering äfven på den grund att R. St. väl äga rättighet att remittera hvilket ärende de behaga till ett Utsk; men att deraf ej följer att, derföre alt R. St. remittera ett ärende till Banko-Utsk., samma ärende är ett bankoärende; och då Banko-Utsk. icke äger rätt att upptaga andra än banko-ärenden, kunde man sätta i fråga, huruvida Banko-Utsk. var befogadt att upptaga förevar, fråga såsom sin motion. Det oaktadt;- 56 Den 4 Mars e. m. underkastades denna fråga inom Utsk. votering, hvars resultat blef det ofvanför nämnda eller att Utsk. beslöt icke upptaga den väckta frågan. I afseende på det morn. i Utsk:s betänk., hvaruti Utsk. hemställer, huruvida, antingen det föreslagna systemet skulle antagas, eller det nu gällande fortfara, någon förändring i lagarne om mynt eller för R. St:s bank skulle vara af behofvet påkallad; har af sam-' me ledamot anmärkn. blifvit gjord; och jag anhåller att med några ord få besvara densamma. De nu gällande lagar för R. St:s bank och rikets mynt innehålla, att en r:dr silfver igenlöses nied 128 sk.; men genom R.
Han hade svarat någonting likgiltigt, som om han just icke funnit det så. Hagelbäck och fru Hult hade alltid brukat stiga upp mycket tidigt, Marie hörde dem ofta samtala ute i det yttre rummet. Hagelbäck tycker mycket om att bli ”luskad” i håret. Marie fann det endast beskedligt att fru Hult med så uppoffrande godhet gjorde honom den lilla tjensten. Så hade de hela tiden i vintras tillbringat skymningarne med att han låg inne på soffan i matrummet med hufvudet i hennes knä ”för att bli luskad”. Och under tiden satt Marie vid lampan i sängkammaren.184 Det enda som väckte anstöt hos Marie var fru Hults sjelfsvåldiga sätt att sitta framför klockaren när de pratade. Men hon förklarade det som endast en ful vana. Hon brukade sitta eller halfligga på en stol, fötterna framsträckta och knäna vidt åtskilda, så att klädningen kom något stramt. Så lade hon armarne i kors under bröstet och lutade sig mot stolryggen, sakta vaggande fram och åter med underkroppen, genom att låta fötterna svänga fram och tillbaka på sina höga klackar. På samma gång lät hon ögonlocken sjunka något, så att blicken tittade fram derunder, hälften släpigt och hälften skälmskt, medan hon småpratade förtroligt, halfhögt, smekande, som jag tror qvinnor endast kunna när de vet att en karl sitter och är kär. (Känslan af att vara beundrad ger dem en sådan tillförsigt, som gör att deras rörelser får en sällsam frihet och gratie, som de under andra förhållanden aldrig kunna få.) Hagelbäck har alltid varit ”en slem Bukk”, men på sex månader hade han varit – hm – i Maries ögon det fullkomligaste dygdemönster. Förändringen var så tvär; att hon icke kunde låta bli att anmärka derpå till honom sjelf. Han svarade att det var en följd af hans sjukdom. Marie trodde det. Kanske bidrog detta till att göra henne så trygg, – söfva hennes svartsjuka. Gamla syndare – och förmodligen äfven synderskor – äro ju alltid som hunden vid höstacken; det som icke är för deras mun förtryta de på att andra få godt af. Jag frågade Marie om hon trodde att Hagelbäck haft syfilis som helt ung.
— - Dispositioner å öfverskotten 1829 110,000. — - Behållning 2,321,977: 45. 9. 7>477>I9°- — 10- Af denna behållning på Öfverskotts-räkningen har R:g:s-Contoret uppburit Sill och med för år 1826 1,497,021-: i3. 7. hvilka blifvit använde till liqviderande af de extra anslag som beviljades vid 1823 års Riksdag. Disponibelt således. 824,g56: 32. 2.. hvaraf likväl omkring 4o,ooo R:dr Betänkan-den, Nu> 124. ti lomma att afgå, om R. St:r skulle gilla Utskottetstill. vissa behof gjorda förslag. 2,321,977: 45. 9- Skulle R. St:r vilja genom ökade bevillnirigs-bidrag, bereda utväg till de återstående 3,000,000 R:dr, så fordras dertill ett årligt bidrag af 600,oöo R:dr, hvilka, jemte ofvanberäknade 237,000, skulle göra StatsbristSiwuman, med 837,000 R:dr öfverstigande den som från och med år 1824 varit beräknad. Det är att förmoda att denna utväg icke blir af R. St:r vidtagen-, helst, såsom ofvanföre redan blifvit visadt, fem år härefter, i händelse ordning, i Bankoch Myntväsendet skulle återföras, tillgångar till godtgörande af åtminstone en del af desse extra anslag blifva att tillgå, som nu saknas, och frågan egentligen är, huruvida kostnaden som förorsakas genom begagnandet af anticipations-utvägar är mindre, än vådan och kostnaden som åtföljer fördröjandet af de åtgärder hvartill extra anslagen blifvit äskade. Besluta R. St:r sig att upplåna den erforderlige summan, så uppstår fråga: först, på huru lång tid medlen behöfva upplånas, och sedan, till hvilken ränta?
Jet o » » ou) Btyggan » Rinet 91n3e ångaten, met) » å » maf » itt » dtoj: utaj " pot » fin. fFpotSen » gfltttanSe malitiffa * ocfi j ?in, oeri Sellinet, t » timmat gå i fju » a tingfat » få. : je » tipst ft.ti.ng » ttändet, 9 \ st » en Bata, miDt oatlen. emot, » Rummat Btå3t tiff Rfippan » j^ot, » j^unget i Sen » tiffa natten » ömnfö » uaRa » ftuäjQa » Uti. u t a j; 9lait, jViff 3u fjuBua, a j: » Rata, OÄRUPD oePi un3et6ata, HtUtaff, Btu » a j: » nofj-u » t oatten f a m j a g &amp; öHt i 3agat fånga, mi3t i » ofen » fteta gfan », men nua3 afDtig a j; mig j^ann », a n å t ^ g fwri 3et » adgt j^ånga i e n ny » » a|? Fredrik Nycander. " Jag h a r glömt det. " » K l | a g har glömt det » — i hvilket hem hör man ej dessa slagord, med hvilka man söker urskulda sig för underlåtenhet af allehanda art, både i stort och smått. » Jag har glömt det, » svarar barnet skyggt på moderns förebrående fråga, hvarför det ej lärt sina lexor. Den lille syndaren vet mycket väl, att denna undflykt finner föga nåd inför den otillfredsställda modern, och han låter skuldmedveten den nu följande straffpredikan gå öfver sitt hufvud utan vidare försök att förklara sig.
Vi känna något hvar, att äfven inom detta hus mången, som lyckan gynnat med stora egendomar, tidigt blifvit förvaltare deraf och fått dyrt betala sin bristande kännedom af landtbruket. Vi se, att de, som söka sig förvaltare under namn af inspectorer eller arrendatorer, oftast få leta sig fram bland en mängd okunniga personer; men om dessa, vid ett institut nära en academi, hade tillfälle att skaffa sig underbyggnad, kunde denna brist afhjelpas, hvaremot i närvarande ögonblick, mången förmögen man, som önskar, att dess son måtte egna sig åt och vinna skicklighet i landtbruket, saknar ett ställe, der han kunde låta honom inhemta undervisning i detta yrke. Jag slutar med att tillstyrka bifall å Frih. Kraemers motion om ett landtbruks-instituts inrättande vid Upsala, och hoppas, att framdeles få göra detsamma i afseende på ett sådant institut vid Lund, då Utskrsbetänk. öfver den derom i BondeSt. väckta motion inkommer. Hr Ribbing, Arvid: Då detta ärende förra gången var under öfverläggning hos R. o. Adeln, fästade jag uppmärksamhet derpå, att de 3 landtbruks-inslituter, hvaraf ett redan finnes vid Degeberg, och a:ne äro föreslagna i Upland och Skåne, alla äro belägna på slättlandet, der jordarten består af hård lera, samt att således den bildning, som der kunde gifvas landtbrukaren, blefve ofullkomlig och ensidig, i saknad af ett experimentalfält af lösare jord eller den oftare förekommande sandmyllan. Jag gjorde derföre en motion, som af Hr Edelsvärd blifvit bestridd, om ett understöd för ett landtbruks-institut i Småland, der de liesia egendomar hafva jord af de särskilda egenskaper, som saknas å de ställen, hvilka förut för sådana institutcr blifvit Den ii Mars f. m. 4; afsedda. Jag finner visserligen icke denna motion, upptagen på föredragningslistan, men förutsätter likväl, alt den särskildt måste upptagas och behandlas, eller måhända i sammanhang med den nu förev. bor remitteras till vederb. Utsk.
Ropades ja. Gr. Mörner: Då del skulle kunna hända, att R. o. Adis beslut blefve utan påföljd, derest icke de öfriga Stånden inbjödos att dermed sig förena, så får jag vördsamt föreslå att en sådan inbjudning måtte varda aflåten. Äfven denna anhållan blef, uppå framställd propos., af R. o. Ad. bifallen. Föredrogs ånyo Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk:ls d. 27 sistl. December och d. 3 dennes bordlagde Betänk. N:o 22, i ani. af väckt motion (N:o 247) om organiserandet af en representation för häradet. Frih. af Ugglas, Gustaf: Då jag ämnar påkalla R. o. Ad:s medverkan för alt vinna en återremiss af nu ifvågavule Betänk., vågar jag anhålla att få framlägga några skäl derför. Genom K. Författningen af den 21 Mars 1862 äro såsom kommunal-enheter bestämda socknen och länet. För dem finnas äfven bestämda föreskrifter, huru de skola gå tillväga i afseende på ordnandet af sina inre angelägenheter. Men emellan dem står häradet, och äfven detta är en kommunal-enhet, som, efter min öfvertygelse, förtjenar att särdeles mycket tagas i öfvervägande. Det är derföre, så vidt jag kan förstå, en stor brist att i dessa författningar icke stadgas någon representation för häradet. Det är bekant att detta eger en hel mängd intressen att bevaka, en hel mängd åtgärder att vidtaga, som kräfva en dylik representation. Häradet eger åtminstone i många delar Sveriges allmänningar att förvalta, byggnadsskyldighet, skjutsskyldighet m. m. Jag ber att få anföra ett exempel, lör att för R. o. Ad. göra klart, huru omöjligt det är att med de nuvrde kommunal-lagarne åstadkomma ett beslut för häradet. Vid t. ex. en väganläggning eller förbättring af kommunikationerna skola ombud höras för de särskilda socknarna. Allt går bra, i fall alla ombuden äro eniga; men om ett af dem är af olika tanke, så kunna de öfriga icke göra någonting.
Återremitterad af Ridd. och Ad. d. 11 Noy. 1829- Uppl. o. godk. hos Preste-Ståndet d. 16 Borgare-Ståndet d. 16 Bonde-Ståndet d. 18 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition om anslag för Undervisningsverken i Riket. S. A. K. Sedan Rikets Ständer vid sistförflutna Riksdag lxos E. K. M. anhållit, att en undersökning om Militaire-Undervisningsverket i Riket måtte åt sakkunnige män uppdragas, och E. K, M.,med 512 Exp. Utsk. Förslag till und. Skri/v. N:o 216* bifall dertill» ansett ämnets grundliga utredning endast kunna Lill vägabringas i förening med en allmän revision af Uppfostringsanstalterna i Riket, samt i sådant ändamål förordnat en Comité, att» under H. K. H. Kronprinsens ledning, desamma i ett sammanhang öfverse och förslag till förbättringar dervid afgifva; så, och efter det bemälde Comité med underdånigt Betänkande i ämnet inkommit» har E. K. M., medelst den 27 Februarii detta år aflåten j\Tådig Proposition, behagat 11. St. meddela: att, då tänkesätten, beträffande de föreslagna förändringarne till Läroanstalternas förbättring, varit inom Comitens Ledamöter i flera afseenden betydligen delade, och vissa förslag af många ansetts innebära väsendtliga, äniiu icke af erfarenheten gillade förändringar i det hittills bestående UndervisningsSystem, E. K.