Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. måtte tillsätta en Komité för utarbetande af ett nytt tjenstgöringsreghte, som förebygger olydnad och missaktning å ena sidan samt godtycke och egenmäktighet å den andra, och just detta finnes i nu gällande tjenstgörings-reghte, anser jag motionen i alla afseenden obehöflig och anhåller, att densamma genast måtte afslås. Den 10 December f. ni. 553 Gr. Gyldenstolpe: Hr Stjernsvärd måtte hafva missförstått mitt yttrande om den sista granskningen af tjenstgörings-reghtet. Jag har sjelf lagt hand dervid och varit tvungen att ordna den mängd föreskrifter, som efter år 1833 tillkommit. Sedan 1832 års Komité nedsattes, har arbetet helt och hållet måst omgöras, och kommer icke att af mig tillstyrkas till antagande af K. M. förr än detsamma undergått granskning af de personer K. M. kan finna lämpligt dertill utse. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Föredrogs Frih. Creutz’*, Stephan, d. 4 dennes e. m. på bordet lagda motion om uphörande af K. KrigsAkademien vid Carlberg och inrättande af en M.ilitärFakuitet vid Universiteterne. Hr Tersmeden, Nils: Jag vill icke fästa mig vid första delen af denna motion eller hvad rörer KrigsAkademiens indragning. Derom må personer med bättre sakkännedom yttra sig; jag ämnar blott uptaga sednare delen af densamma eller frågan om inrättande af en MilitärFakultet vid Universitetet i Upsala. Troligen har Frih:n med detta förslag afsett, att en sådan Fakultet skulle ersätta KrigsAkademien. Denna akademi, ehuru den bär detta namn, är likväl ej annat än en militärskola. Frih:n önskar till och med att i denna med Upsala Akademi införlifvade Militärskola, simpla soldater skola vinna inträde. En dylik tillåtelse finnes nu ej en gång vid KrigsAkademien. Frih:n tycks misstaga sig om begreppet akademi eller, såsom det rätteligen kallas, universitet, och tyckes ej heller känna hvad med en fakultet förstås.
Maj 1845 och den 27 Januari 1846, blifvit i nåder infordrade. 17&:o an gående utarrendering af Tyska Kungsladugården vid Nyköping (142). 1845 den 3 April föredragen, då från Kammarkollegium infordrades underdånigt utlåtande om och i hvad mån staden Nyköping kunde äga grundade anspråk på ytterligare godtgörelse för den omförmälda kronofordran, samt huruvida, med hänsigt härtill, skäl till beviljande af den för staden föreslagna förlängda arrenderättigheten vore för handen. — Utlåtandet är ännu icke inkommet. 17G-.0 angående åtskilliga afskrifningar af ulbelalle statsmedel (139). Härom har, under den 3 April 1845, Statskontoret blifvit till kännedom och efterrättelse i nåder förständigadt. 11*10 an gående Häradsskrifvare! Thysenius förunnad eftergift af oriktigt afkortade kronoutskylder (141). 30 Bil. till R. St. Justitic-ombudsmans Embetsberättelse den 15 No v. 1847. Rikels Ständers, på Kongl. Maj:ts nådiga framställning, härvid fattade beslut har under den 3 April 1845 blifvit vederbörande till behörig efterrättelse i nåder meddeladt. angående ett förklarande i afseende på det f. d. Konsulat sekreteraren Thulstrup beviljade understöd (140). Härom har, till kännedom och efterrättelse, Statskontoret blifvit under den 3 April 1845 i nåder försländigadt. 139:o angående ränteförsäkrings-, lifränleoch lilTörsäkrings-anstalters inrättande (145). 1845 den 17 Juni i underdånighet föredragen, då åt visse utsedde Kommit terade i nåder uppdrogs i ämnet afgifva utlåtande och förslag, hvilket snart är att införvänta. lS©:o angående Assessor Törnemans och Revisor Nyströms bibehållande af sina löner vid det nu upplösta Revisionskontoret för All männa magasins-ärendenas utredning (157).
Kongl. Maj;t icke funnit skäl att detsamma biträda, deremot, i närmare öfverensstämmelse med de grunder för skattelösen, som blifvit dels af Justitie-kanslern, dels af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Biskopen framställda, behagat föreslå Rikets Ständer att med Kongl. Maj:t besluta, som följer: l:o. Halländska kyrkornas hemman, hvartill ej vidare må för Kronan väckas anspråk på eganderätt, få, så framt kyrkans eganderätt ej kan med köpeeller donationsbref styrkas, och de ej äro anslagna till boställen, stom-, annexeller mensalhemman, under följande vilkor till skatte lösas, de, å hvilka stadgad åborätt eger rum, af åboen, och de, som äro utarrenderade, af arrendatorn. lidi. till It. St. Vilkoren för denna skattelösen äro: a) i stället för erläggandet af skatteköpeskilling äsättes hemmanet en årlig spanmålsränta, motsvarande efter medelpris under det år, då skattelösen sökes, två femtedelar af det från hemmanet utgående årliga landgille; b) derjemte skall i den ordning och efter de grunder, som för bestämmandet af maximi-arrende finnas stadgade i Kongl. Brefvet den 26 April 1826, och med fästadt afseende å öfriga hemmanet ålagda utskylder, en viss årlig, äfven i spanmål bestämd ränta hemmanet åsättas; c) kyrka eller prest, som ensamt åtnjutit landgille af hemmanet, får ock ensam, jemte landgillet, uppbära de i förestående moment omförmälda räntor, men, der landgille är deladt emellan (lere, åtnjutas räntorna i förhållande till hvarderas andel i landgillet; d) genom skatteköpet sker icke någon ändring uti de till Staten af hemmanet utgående allmänna skatter eller i de allmänna besvär hemmanet åligga eller i de friheter detsamma förut åtnjutit; e) den, som till skattelösen finnes berättigad, eger att, sedan räntorna å hemmanet blifvit bestämda, af Kongl.
Herr Grekwen och La ndt-Marskalken prnponeraäe ac Herrar Lletlorsrns matte, sa fort sig göra later, sammanträda at wälja Ledamöter i alla de ofwauföre upräknade Utskott. Herr l^izsrbjslm, 8 eveck 6 ulls k, anmärkte, at Lanea - Utskottet ej kunde s,mmantrada, förr än den af Herr IVlrjor lckolst wäckte fraga wore afgjord, hwilken efter hans tanka infiibsrat fragan om Lanco-InlirukUonen och Eden. Häruti instämde Friherre Os Qser, Larl» med flera. Hans Lxcsllsriee Herr Grefwe» och Landt-Mar skalken fragade, om meningen wore den, at äfwen fragan om et Läncu-Ulskottö kormsrLuäs skulle hwila? Men Riddcrffapet och Tldeln fann ej något hinder derföre ligga i wägen, blott LIsÄorernss wal til detta Utskott icke upbröles förr, än den wäckce fragan wore afgjord. Och skulle den nu lil afgående färdiga Deputation under Grefwe Douglas hos de andra LelpeLlivs Standen tilkännagifwa, ac Ridderskapet och Adeln bcsiucit et Lsnco Utskotts sättande, men latit fragan om Inltrv5lionsn och Eden för det samma tils widare hwila. Derefter anmodade Hans Txcsi lenes Herr Grefwe» och Landt - Marskalken Herrar LIeÄorerna, at i morgon klockan Nio sammanträda för at wäija Leda - Z5 möker til de Sex ofwannämnda Utskott, hwarcfter deras wal i LIsnum klockan rolf kunde upbrykas. Uplästes Riksens Ständers arén 1794 och 1797 til Laoco-werkets öfwerseende förordnade Lovisorers berättelser om Laneo-werketö tilständ; hwilka med de öfriga RslpeAive Scänden skulle commouucsrss.
Då dvergen Brock gaf ringen åt Odin, sade han, att hvar nionde natt skulle åtta lika stora ringar drypa af honom. Odins korpar, som sitta på hans skuldror, hviska honom i örat alla tidningar de höra och se. Han sänder dem ut, när det dagas, att flyga kring hela verlden. Odins ulfvar få all föda, som står på hans bord, ty sjelf lefver han af vin allena. Odins häst Sleipne är den yppersta och hurtigaste häst, som på sina åtta ben går lika bra i land, på vatten och i luft. Utom denna hade han äfven stridshästen Blodighof. Odins vandringar. Det, som uttryckes genom Odins korpar, häst o. s. v., uttryckes på ett annat sätt genom Odins vandringar. Rastlös genomvandrar Odin verlden, han genomtränger naturen för att öfver allt väcka andligt lif, för att pröfva människans sinne och för att utforska kunskap om tingens väsen, ursprung och ände. Såsom Gagnråd (se sid. 29) uppsöker Odin jätten Vaftrudne (fn. Vafþruðnir) för att utforska dennes vishet och mäta sig med honom. De förelägga hvarandra ömsesidigt frågor öfver verldens ursprung och ände, och den, som icke kan besvara den andras frågor, skall hafva förverkat sitt hufvud. Odin öfvervinner jätten, som på den sista frågan igenkänner honom samt betages af vördnad och skräck. Nu är jättens undergång gifven, när han vågat sig i strid med Odin (Sæm. E.: Vafþruðnismál); d. v. s. det materiella går under, när det beröres af anden; det kan ej längre bestå i sin grofva natur. Såsom Grimne (sid. 29) kommer Odin till sin ovärdige fosterson Geirröd (fn. Geirrödr), och af denne satt mellan två eldar förkunnar han åsaverldens härlighet, ömkar sig öfver sin fallne fosterson och förkunnar honom döden, i det han gifver sig tillkänna (Sæm. E.: Grimnismál). Här granskar och pröfvar Odin människosinnet.
Det är med afseende egentligen härå, och för att emot ett godtyckligt ökande af anspråken må finnas en motvigt i säkerheten om en viss och fortfarande årlig inkomst på Bankens Stat, som Banco-Fullmägtige önskat, att det i Contractef betingade årsarfvode måtte å Stat uppföras, dock utan att bestämdt och ovilkorligen blifva vid viss person fästadt. Saken kan ej anses vara af någon serdeles vigt, helst ändamålen hittills vunnits och åtminstone för någon tid fortfarande vinnas genom det ingångna Contractet. Men då Banco-Utskottet hyser den oförändrade öfvertygelse, att antagandet af dess förslag skulle i det hela medföra gagn och besparing för Banco-Verk et, och då 2:ne Riks-Stånd redan deråt lemnat deras bifall, anser Banco-Utskottet sig höra vid den i Memorialet N:o 33 gifna slutliga tillstyrkan förblifva; med hemställan huruvida icke, på grund af de nu ytterligare utredde omständigheter, Yälloll. Borgare-Ståndet skulle finna skäl att uti Ridderskapets och Adelns 8 : Bil. till Banco-Utskottets Uti■ N.-o 6/f.. samt Preste-Ståndets häröfver fat-, tade beslut instämma. Stockholm den ii Julii 1829, Contract med den byggnads-kunnige Person, som, under benämning af Bankens Conducteur , bör hafva inseende å Bancohusen, samt gå Banco-Styrelsen tillhanda i hvad som rörer Bankens Byggnader och Reparationer.
Det enda en misshandlad hustru kan göra är att hålla i sig med att vara misshandlad. Det ger henne en viss moralisk öfvervikt, – den enda öfvervikt jag gillar. Således, som jag sagdt: Villy trädde in fin och putsad som en kammarduksnål – fast det var inte fritt han såg litet bortkommen ut i sin vida kuskrock, men det lär vara modärnt att se bortkommen ut, och glad blef jag åt det, ty jag var just rädd, att han varit tvungen låna sig fram, stackaren, ty hur det är med den där litteraturn, fet blir man väl inte på den. När vi skulle gå, så sa Villy: »Hör nu, tant Lova, hm – hm –» – vid Gud var inte pojken förlägen – »det är inte så varmt ute, häller, och de där korta koftorna – har inte kommit i bruk i Stockholm än . Har inte tant en vinterkappa – en sådan där lång – som klär alla så bra?» »Nej, kära du», sa jag undergifvet. »Jag har ingen vinterkappa med mig.» »Åkt från Jockmock» – han kallar alltid vår lilla stad för Jockmock – »utan vinterkappa!» »Nej», – nu talade jag mildt som en flöjt –»jag skickade hem den från Umeå. Gustaf tyckte att vi hade för mycket saker med oss.» »Hm!» sa Gustaf. »Och så har jag haft min gamla päls förstås», tilllade jag fogligt. »Ja, men tant kan inte gå i den där pjäsen», sa Villy förtviflad. »Hvasa», sa jag. »Pjäsen! Hvad är det för fel med koftan? Nysydd, tyg, som kostar 12 kronor metern. Skräddar Lund har själf skurit till den.» »Jaha, det tycker jag med», sa Gustaf och knäppte igen rocken, som han alltid gör, när det är fråga om pängar. Men det skulle han alldrig ha gjort, ty nu kokade de åtta dagarna öfver. »Jaha, naturligtvis», sa jag. »Det är dig alldeles likgiltigt, om din hustru ser ut som en fogelskrämma eller inte! Men så illa är det väl ändå inte, att det behöfver ske. Dum den hustru, som inte behåller en slant till nödens stund!
Diseontassignationer, grundade på lånerättighet i Ranken; med ett ord, Banken dess fond och dess credit, har nästan alltid lagts till grund för förbättringarne, och dessa merendels föreslagits på bekostnad af Bankens Fond och Credit» Jag ärnar ej nu ingå i någon undersökning öfver nyttan och nödvändigheten af hvarken Banken eller Riksens Häglof]. Ständers derigenom etablerade Credifrörelsej men om Den ri Martii. afsigten är att på ett eller annat satt realisera Bankens obligationer, så är det klart att dessas antal ej vidare, utan ny fond, bör ökas, hvarken medelbarligen eller omedelbarligen. Jag tror också att mot penningeförlägenheten finnes ett annat botemedel, nästan lika verksamt, men onekeligen säkrare. Detta medel består blott i undanrödjandet af hindren för den enkildta Creditrörelsen. Jag kan icka finna denna rörelse obehindrad, så länge t. ex. den af allmänna lagen, i 4 Cap. 6 §. UtsökningsBalken förutsatta assigncringsrätt, är genom andra Författningar inskränkt till skrifna invisningsr eller assignationer; och jag kan å en annan sida ej heller ar. ? den obehindrad, så länge all uttryckeligen föreskri/ven ränta är till sitt maximi belopp bestämd af lagen; men jag är öfvertygad att om dessa och andra hins. der bortskaffades, så skulle denna rörelse, ensam och snart afhjelpa penningeförlägenheten, blott genom lossandet af det stora belopp i Bancosedlar, som nu, för att ersätta bristen på privat Creditrörelse ligger fjettradt i köpmannens och Capitalistens Cassakistor. Hjel'3 pen vore således gifven utan behof, att föröka Bankens Sedeibelopp eller tillskapa nya Discont-sedelmassor. I anledning af denna öfvertygelse anser jag för min pligt, att föreslå det Riksens Höglofl. Ständer måtte hos Kongl, Majit i underdånig het anhålla om sipp häfvande af alla de Lagar sch -Författningar, som lägga något hinder\i vägen för enskildt man, att, ensam eller i holeg, och på hvad Den 3 Martu. sålt han vill och mägfar, begagna dm credit han äger.
N:o 6 till Kongl. Majlis Proposition N:o 1 om Statsverket. 1862. 33 Transport 25,748,000: — och om härifrån afdrages: l:o de utgifter, som af Riksgäldskontoret^ fullmäktige blifvit beräknade för samma tid 10,684,000: — 2:o de af Kongl. Majit nu äskade anslag af Riksgälds kontorets blifvande tillgångar 9,292,000: — och 3:o ersättning till Statskontoret för gjorda förskott 112,000: — 20 088 000- så återstode en odisponerad tillgång af R:dr 5,660,000: — eller fördelad på tre år af omkring 1,887,000 R:dr årligen, att användas till ränta och amortering å en ny upplåning för jernvägsarbetenas fortsättande, samt till andra ännu ej fram ställda behof, — utan att dervid tagits i beräkning något tillskott för åren 1860, 1861 och 1862 af Rikets Ständers Bank, hvars vinstmedel utgjort i jemna tal 1860 1,560,000: — 1861 2,099,000: — och således tillsammans för nyssnämnde 3 år, torde kunna antagas komma att uppgå till nära 6,000,000 R:dr R:mt. Efter inhemtande häraf behagade Kongl. Majit på tillstyrkande af Statsrådets samtlige ledamöter i nåder uppdraga åt Chefen för Finansdepartementet att, när protokollsutdrag dit inkommit angående hvad på de öfriga departementens föredragning blifvit i fråga om statsregleringen i nåder beslutadt, uppsätta och till justering inför Kongl. Majit i Statsrådet anmäla förslag till nådig proposition om statsverkets tillstånd och behof, grundad på Kongl. Maj:ts nu i ämnet fattade beslut. Ex protocollo Carl von Schantz. V 34 Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:ts Proposition N:o 1 om Statsverket 1862.
Herr Grefven och Län dt Marjk a Ilen frågade , om Ridderskapet och Adeln ansåg OeconorniUtskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid nu gjorde anmårkrlingar, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja och Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och LancltMarJkalken gjorde proposition till bifall af OeconomiUtskottets Utlåtande: Ropades äfven Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarA cilken hemställde, om Ridderskapet oell Adeln behagade afslå berörde Utlåtande. Ropades starka Ja, jemte några Nej. Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, sistnämnde proposition blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Den ia Maji e. rn. 2^3 Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch Qeconomie-Utskottets den 52g sistledne April under N-.o 80 afgifne samt den 7 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, rörande yrkad befrielse för Gottlands hemmansägare, att underhålla LastageBryggor vid de på Ön varande landthamnar samt de för Tullbevakningen inrättade såkallade StrandridareBostållen. Grefve Mörner, Carl: Jag tror mig med visshet kånna att en äldre handling finnes, som förbinder Allmogen på Gottland att underhålla den ifrågavarande Hamnoch Brobyggnaden vid Wisby hamn och som berättigar Wisby Stad att ensam disponera de afgifter, som erläggas i och för Fartygens laddning och lossning. Till denna handling har Utskottet icke haft tillgång då betänkandet afgafs; men jag tror mig säkert veta, att en Ledamot af BorgareStåndet fogat anstalt om anskaffande af berörde handling och anhåller derföre att Betänkandet måtte få hvila intill dess den kan hinna ankomma.
Hvar den i brefvet omnämnda Mikaelskyrkan är belägen, omnämnes ej, men man erfar, att en man, vid namn Just, boende nära Assens by i Norge, hade en dag mött en yngling, “hvars kläder voro till färgen bruna; han hade inga knappar i rocken; på hufvudet bar han en stor mössa“. Denne yngling var en engel, hvilket han bevisade dermed, att när han slog upp sin rock, “så lyste han lika klart som solen“. Det var just han, som gaf det ifrågavarande brefvet. Brefvets karakter framlyser redan af dess första ord, som förkunna: “Den, som arbetar på söndagen, han vare förbannad, såsom Gud sjelf sagt genom sin engel Michael“. (Hvar det står skrifvet, derom upplyser ej författaren.) I öfrigt förekomma en massa hotelser om “pina i helvete“ m. m. Episteln slutar med följande ord: “Den, som undandöljer detta bref, han vare fördömd, men den, som förkunnar det, han skall blomstra och af Herren välsignad varda. Amen.“ “Det senaste löftet bör nu också komma oss till godo, som “förkunnat“ detta herrliga opus“, så slutar notisen härom i Göteborgs Handelstidning, “tilläggande vi allenast, att bladet är tryckt hos P. F. Rosander, Södertelje 1869, “pris 10 öre“, alltså ett rätt billigt pris för ett bref direkte från himmelen. Det förvånar oss allenast, att en boktryckare funnits, som velat göra sina typer och sin press till medel för spridande af slik gallimatias.“ Här torde ock kunna omnämnas de andliga banksedlar, som år 1870 utkommo från en spekulativ boktryckares officin, och hvarom Jönköpingsbladet i Mars nämnde år innehöll följande: “Sedan åtskilliga år tillbaka har det varit ett slags ordspråk, att hädelse mot Gud endast förekommer i Wimmerby. I Jönköping har i dessa dagar tilldragit sig en skandal, som befriar Wimmerby ifrån att stå ensamt om nämnde tvetydiga ryktbarhet.
Det alstrar oftast ett trångt, ytligt småsinne och gör oss oförmögna att lefva för plikten, för mänskligheten, för idealet. Det inflytande denna alltför vanliga kvinnotyp utöfvar är neddragande, kylande, förytligande och mången gång mäktigt nog att inom sin räckvidd kväfva alla ädla tankar och känslor. Allt berättigadt och oundvikligt mångsysslande, som nu en gång tillkommer kvinnan, och som rör sig i lifvets periferi, kan adlas, enas och behärskas, om hon har en fast punkt, ett centrum, kring hvilket allt kretsar, och till hvilket allt syftar. En nutida författare, fransmannen Godet, säger skönt om människans personlighet i sin helhet, om vår ande, själ och kropp: » Genom den sistnämnda äro vi sammanlänkade med sinnevärlden, genom andegnistan stå vi i samband med en högre himmelsk värld, och genom vår själ, vår tanke, vår vilja stå vi som ett själfständigt väsende midt emellan dessa världar. Vända vi vårt hjärta och vårt väsens högsta åtrå till de sinnliga tingen, då omsnärja de oss med tusen osynliga nät, draga oss nedåt och släcka andegnistan. Vända skrifter. vi däremot vårt bjärtas innersta begär till Gud och hans rike, då utvecklas hos oss ett heligt andelif, i hvars ljus vi på ett rätt sätt kunna bruka ej blott vår egen vilja och vår intelligens, utan ock den oss omgifvande sinnevärlden. » Den kvinna, som vandrar i detta ljus, skall ej förvirras och neddragas genom alla henne omgifvande bagateller. Hennes inflytande skall blifva till välsignelse, och detta inflytande, vi säga det än en gång, det är stcrrt. Makan, modern ellerdottern äro de, som hufvudsakligast styra hemmet ocli gifva det dess prägel. Goda hem äro samhällets grundval. — Det är modern, som under de första barnaåren företrädesvis bildar barnens blifvande karaktär. Pedagogerna äro eniga om, att intrycken från de första barnaåren äro i detta afseende det viktigaste.
Emedlertid har Bergs-Collegium, den 7 Mars i836, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, afgifvit underdånigt förslag till ny Smides-stadga, hvilket likväl, vid företagen Nådig pröfning, af Kongl. Maj:t ansetts icke kunna antagas, hvarföre Collegiutn blifvit anbefaldt, att inkomma med ett å nyo ularbetadt förslag i santina ämne, hvarvid borde iagttagas , dels att den af Coliegium förut ultalade grundsats, hvarifrån en ny Smides-stadga ‘borde utgå, nemligen ”den största möjliga frihet, i fråga om till verkningssätt och lillverknings-quantum ” ingalunda finge förbises, dels att en friare tillverkningsoch vågföringsrätt, än hittills, borde i allmänhet tillåtas jernverks-egare, i men af den skogstillgång, de kunna visa sig innehafva eller disponera, utan att sådan skogseller kol-tillgång vöre för andra jernbruk, ädlare verk, eller inom tackjerns-bergslag, för tackjernsblåsningen derstädes förut beräknad. Det sålunda i Nåder anbefallda nya förslaget är af Bergs-Collegium afgifvet den i5 Februari i833, och innehåller hufvudsakligen: att anläggning af stångjerns-härdar, puddlingsoch väll-ugnar med vals-verk, samt andra verkstäder för den gröfre jernoch stål-förädlingen, skulle anses såsom tillåten, då sökande dertill, jemte rättighet till byggnadsplats och vattenfall, der sådant erfordras, kunde styrka, att ett., inom orten tillgängligt, för det afsedda behofvet tillräckligt, skogseller kol-fång funnes att tillgå, sora för andra jernbruk, ädlare verk eller inom tackjerns-bergslag för dervarande tackjernsblåsning icke vore förut påräknadt eller beliöfligt; att koleller skogs-behofvet för stångjernsoch jernförädlings-verk, kemme att beräknas efter följande allmänna grunder: Läster kol å 12 t:r. för en vanlig slångjernshärds underhållande med kol hela året om 900 — för en Yallon-härd * .
Kolmodin _, L. G. TViblinger och L. O. Ekman må retroactivt få tillgodoräkna den för Bankens yngre Commissarier föreslagna lön af 1,G00 R:dr Banco. S. D. Ånyo föredrogs och hifölls Bevillnings-Utskottets, den 11 dennes på hordet lagde Betänkande N:o 22, angående åtskilliga motioner om accisafgift å bränvin. S. D. Lades till handlingarne Stats-Utskottets, den 11 dennes på hordet lagde memorial N:o 200, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 106. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Stats-Utskottets, den 11 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 198, i anledning af väckt fråga, om pension för Häradshöfdingar. S. D. Återremitterades Stats-Utskottets, den 11 dennes, på hordet lagde Utlåtande N:o 197, i anledning af motion om anslag till Hof-Marskalken LeU jonmark i och för hans befattning såsom Secreterare vid Kongl. Tabell-Commissionen. Från II ö g v ö r d. Preste-Standet. S. D. Vid nu ånyo skedd föredragning af Banco-Utskottels följande Betänkanden: N:o 37, i afseende å den ansvarighet, som Banco-Verkets embetsoch tjenstemanna-befattningar åtföljer. N:o 38, angående löne-förhöjning för Banco-ombuden vid Götheborgs och Malmö Läue-contoir. N:o 39, i anledning af gjord hemställan om någon belöning till Stereotyperingsoch Tryckeri-föreståndaren i Banken, Mynt-proberaren C. A. Broling. N:o 40, med hemställan att Chefen för Cassa-afdelningen och Bankens Cassörer måtte retroactivt få beräkna åtskilliga dem tillagde löne-förmoner.