Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ej heller kan man i våra dagar hoppas på någon storartad enskild frikostighet, då man erfarit, huru donationer för evärdeliga lider till eli samhälles förmån utan tvekan kunna med ett magtspråk, dikteradt af dagens hugskott (centralisations-begäret), öfverflyltas; till annan ort. Genom subskription, socielets-spektakler m. m. har man börjat samla en fond till ett blifvande sjukhus i Strengnäs, men dessa medel uppgå ej tili 4,000 R:dr R:mt, Utan statsbidrag kan ej ett ändamålsenligt sjukhus uppföras i Strengnäs, hvarföre jag föreslår; ett statsanslag för en gång af 20,000 R:dr R:mt för uppförandet af ett sjukhus i Strengnäs. Stockholm den 30 November 1862. Anders Söderholtz, från Södermanlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 18C2. Af Bengt Johan Holmlin från Göteborgs och Bolms län, om förändring af 2 kap. 3 § af i686 drs Kyrkolag, i fråga om tiden och stället för barndop. Uti 3 l<rtp. 2 § af na gällande Kyrkolag stadgas, att, såsom orden lyda: ”Alla fullkomligen till verlden födde, och lefvande barn skola af deras föräldrar, åtminstone det åttonde dygnet, lill den heliga döpelsen befordras. Försummar någon det af vårdslöshet, så skall densamma antingen med kyrkoplikt af Consistorio beläggas, eller i dess ställe gifva något ansenligt till kyrkan och de fattige.” Vidare innehåller 3 § af samma kapitel, bland annat: ”Det heliga dopet skall alltid värdeligen och gudeligen förrättas i kyrkan, när icke nödfall eller andra skäliga orsaker äro, som fordra att barnet skall döpas hemma.” Då jag nu går att härutinnan föreslå förändrade bestämmelser, inser jag nogsamt, att ett särdeles grannlaga ämne af mig vidröres. För mig framstå härvid i dess fulla kraft och betydelse Kyrkolagens ord i 1 § af nämnda kapitel, alt ”döpelsen skall i all som största ära och vördning hållas”; och de nyss anförda, alt ”det heliga dopet skall alltid värdeligen och gudeligen förrättas.”
Vt dr. d. 30 Jan 1S29. 87 Stånds främste Ledamot; äfvensom att dessa handlingar borde meddelas Riks-Stånden genom Utskottens betjening oell icke genom de Bok. tryckare, sorn ombesörja tryckningen; uti hvilket beslut de öfrige Riks-Stånden blifvit inbjudne att sig med Bonde-Ståndet förena; och fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med bifall' till hvad ExpeditionsUtskottet i ofvanämde Memoria! hemstält, för dess del stadga, att, så snart, uti något Utskott, Expeditions Utskottet undantaget, Utlåtanden eller Betänkande!!, vare sig flere eller färre, blifvit justerade, borde genast uti 5 serskildte exemplar uprättas en förteckning, hvilken skulle af hvarje Stånds främste Ledamot inom Utskottet underskrilvas, på samma gång, som de Original - Utlåtanden eller Betänkanden, hvilka, såsom sådane, enligt hvad förut blifvit förordnadt, böra till Expeditions-Utskottet insändas; att af denna sålunda underskrifna förteckning skulle till Expeditions-Utskottet samt till hvaitdera af de Respective RiksStånden in sä ndas ett exemplar, hvilket, hvad Riks-Stånden beträffar, då på en gång i förhand gaf hvartdera af dem en uppgift om de handlingar, hvilka, alt efter som deras tryckning genom Expeditions-Utskottets försorg kunde medhinnas, vore derifrån att förvänta, och tillika innebar en rättelse för den, sorn inom hvarje stånd finge sig gg Pfn?, VidrJd. 30 rlW. 'ig$% updraget att de tryckta handlingarna emottaga och utdela; att der efter och så snart någrst af de sålunda förtecknade Utlåtanden och Betänkanden hunnit tryckas, borde deraf, före början af hvarje Stånds Plenum, fran Expe. ditions-Utskottet afsända®
Skiljaktigheten angår hufvudsakligen de öfriga ledamöternas tillsättande, i hvilket afseende Kongl. Majit ansett lämpligt, alt de af Kongl. Majit förordnades, men Rikets Sländer genom nvssberörde skrifvelse förklarat sig hylla valprincipen. På denna skiljaktighet strandade äfven 1858 års förslag. Sedan Högvördiga Presteståndet, som icke deltog i Rikets Ständers beslut om ifrågavarande förslag, mot detsamma hos Kongl. Majit gjort underdånig framställning, och, efter det Rikets samtlige Konsistorier afgifvet infordrade underdåniga utlåtanden, samt Högste Domstolen, öfver förslaget hörd, mot detsamma anmärkt, att det föreslagna stadgandet, enligt hvilket hälften och på flera ställen två tredjedelar af
Ridderskapet och Adeln wid Urtima Riksdagen i Orebro den 27 Junti 1312. SD. 8öredrogs a nyo och biföllos följande LagUtskottets den 22 sistledne pa bordel lagde Memorial: i:o Rörande en föreslagen förklaring öfwer 6. Cap. 2. §. Mistg. Balken och r. Cap. 9. §. r. Mom. Rörande närmare bestämmande af de orsaker som kunna föranleda förkortande af de 6 ar, in - Den 27 Junii. §07 inom hwilkas förlopp lysning ej ma utfärdas för hustru hwars Man bortrest. z:o Rörande sörestagcn tillökning i skiutslegan för Postens förande, samt alt Postbönder i We. sterbotien och Wester-Norrland matte befrias fran den skyldigheten, att swara wid Post-Ratt, da de tilltalas för någon försummelse med Postens förande. Ut supra. stlx krotocollo, 6. Lilverstolpe. lltdrag af protocollet, hållet hos Högloft. Ridderskapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i örebro den 27 Junit 1312. SD> Ä^id förnyad föredragning af Stats-Ut« stoltets den 22 sistlpa bordet lagde Betänkande, angående Skattläggning a Qwarnar, beslöt Hög. löst. Ridderskapet och Adeln att denna sraga skulle hwila intill dest fragan om en Allman Skattläggning och Refning kunde förekomma. Ut supra Lx krotocollo, 6. 8ilverstolpe. Utdrag af protocollet, hältet hos Högloft. Ridderskapet och Adeln wid Urtima Riksdagen i Orebro den 27 Jun» 1812. SD2)lsöll Höglofl. Ridderstavet och Adeln Lag. Utskottets den 22 sistledne pa Bordet lagda och nu a nyo föredragna Memorial om reconventivns erhållande af den Krono. Åklagare, som icke med halft stät styrkt sitt käromål m. m. hwarwid Ridderssapet och Adeln ock derjemte bestöt hos Hans Kongl. 928 Den 27 Junit.
Två Stånd hafva dessutom redan bifallit Utsk:ts förslag i förevjde hänseende, och jag tror R. o. Ad. gjorde mycket orätt, att i denna fråga fatta något derifrån afvikaijde beslut. För min del får jag anhålla 0111 bifall till Utskits i förevide § afgifna förslag oförändradt. Gr. Lagerbjelke: Tvenne värde talare hafva här föresla git, att 2:dra inom.t af Utskits förslag skulle utgå, och det på den grund, att enligt nu gällande bevillnings-förordning redan är stadgadt, hvilka, som äro uteslutne från deltagande i kommunalstämman. Detta eger visserligen sin tillämplighet, så länge nuv:de bevillnings-förordning bibehålies i oförändradt skick; men äfven om densamma f. n. befiunes lämplig, ja t. o. m. förträfflig, så kan likväl hända att omständigheterna påkalla någon förändrings vidtagande med densamma; att då hafva sammanbundit stadgandena i denua förordning med dem i bevillu.-förord:n, tror jag voie mindre lämpligt, och då dessutom inga andra skäl för mo mentets uteslutande blifvit löreburne, än att det är öfverflödigt, anser jag, på det skäl jag nyss åberopade, det vara bättre att bibehålla detsamma i sitt uuv:de skick. — För öfrigt fortfar jag i min förut framställda vördsamma anhållan om bifall till det förslag, jag i början af diskussionen tog mig friheten framställa. Gr. Sparre: Som jag förut haft äran yttra, anser jag fort farande, att det vore i högsta grad vådligt, att nu i en hastig vändning antaga något af de framställda redaktionstörslagen. Då dessutom, till följd af den mängd olika åsigter, som här blifvit uttalade, en sammanjemkning synes blifva oeftergifligen nödvändig, anser jag R. o. Ad. gjorde klokast att hänskjuta denna fråga till Utsk:ts förnyade behandling, hvarföre jag fortfarande anhåller om propos. på återremiss. Hr von Koch: Ehuru väl jag i allmänhet är af samma tanke som Gr.
Raab samt vill derföre endast fästa uppmärksamheten derpå, att detta tillägg kan hafva den menliga följd, alt de, som nu söka sitt försvar som i behörig ordning antagne sockenhandtverkare, skulle sådant underlåta, enär ifrågavar. tillägg nästan förutsätter, att sådane personer, sorn icke äro i behörig ordning antagne, men ändå äro handtverkare, skulle vara befriade från bevillning. Jag afstyrker således äfven detta tillägg. IIr Printzenskjöld: Gr. Cronhjelm har fullkomligen rätt, att de anledn:r han uppgifvit voro orsaken till ilrägavar. tilläggs införande; men jag ber att fä i hans minne återföra, att äfven andra upplysningar meddelades, hvarpå jag slödde min mening. Det upplystes nemi. af åtskillige ledamöter inom Utsk., särdeles af PresteSt., att inom församlingar funnos personer, som varit gesäller, som hemkommit till födelseorten och med församlingarnes goda minne och samtycke derstädes sig nedsatt, och drifvit hvar och en sitt handtverk, utan att något tillståndsbref dertill hos landshöfdinge-embetet blifvit sökt, än mindre ulfärdadt; att således genom detta tillägg, följden skulle blifva, antingen att desse handtverkare ifrån bevillning helt och hållet befriades, eller oek endast finge sig en bevillning påförd, motsvarande den för arbetskarl. Della ansågo nämnde ledamöter, likasom jag, icke vara rättsenligt, hvarföre vi gemensamt voro af den tanka, att något tillägg icke borde äga rum. Jag fortsätter således milt tillstyrkande, att tillägget malte ogillas. Ilr von Hartmansdorff, Aug.: Till de skäl, som fle re värde talare anfört för uteslutande af orden: ”i behörig ordning antagne”, får jag tillägga följande: Dä en författning nämner någon vid sin befattning, utmärker bon alltid den sorn derutinnan är behörig, ty förlättningarne beskatta icke, ulan bestraffa den, som drifver oloflig näring.
Hr Adlercreutz, Gust. Magn., uppläste ett anförande, sä lydande: * Det vill synas, som StalsUtsk. vid författandet af dess nu förevar, utlåt, hade varit alltför mveket hanföfdt af dylika raisonnemenler, sorn igenfinnas i Hrr Petrus och Wän ns med utlåt, följande reservationer, för att i någon måtto kunna tillfredsställa de fosterlandsvänner, som önska alt stå på egen botten och att ej alltid förlita sig på grannars nåd och misskund. Andra må anse dessa reservationer som bevis på sanrt och frisinnad patriotism; mig synas de, lindrigast sagdt, omedborgerliga och förvillande. Lika med en del af våra publicister vilja ofvannämnda Hrr pånöta allmänheten en obelåtenhet med dess egen ställning, med vårt samhällsskick och Styrelse, under det vi ovedersägligt äro ett af de lyckligaste folk i vår verldsdel, såvida man icke endast vill lefva för och af det materiella. På dessa Hirs förmåga att ordna vårt försvarsverk, att inse dess behof och brister, kan jag för min del icke förlita mig, Jag förtrösta!’ på en alldeles ojemnförligt större erfarenhet, på ett lika ojemnförligt förutseende och på en ådagalagd öfverlägsen förmåga att organisera armeer. Hr Pefre's omdöme Öfver nyttan af Carlsborgs fästning kan lämpligast jemnföras med den store fältherrens, som för några år sedan, i en liten broch ur, helt oförmodadt uppdagade sina djupa insigter i samma ämne. Ilr Petre' förespår oss, alt Carlskrona skall blifva vår skattkammares bottenlösa graf. Han vill gerna se eller åtminstone visa andra allting ur en mörk synpunkt. Hvad vår skattkammare beträffar, lärer den tjog få stå qvar på sitt gamla ställe utan begrafning. Men, i riksdagsstil sagdt, för de skaller, Carlskrona kan komma att sluka, lärer det ock till samhället återbära god ränta, om ej i pecuniert, dock i afseende på landets trygghet och försvar. Slutligen upplyser Hr Petre', att emot våra naturliga vänner behöfva vi inga förskansningar.
Memorial, -med forska/ till voteringspropositioni anledning af Rik-s Ståndens fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Memorial N:o 46, innefattande förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 12, angående väckt motion om upphörande af de så kallade prebendepastoraten.
Hade votens-propos. redan varit upställd, skulle jag ansett det hafva varit likgiltigt, om R. o. Ad. vidblefve eller frånginge sitt förra beslut, men då någon votens-propos. icke finnes och ett uppehåll skulle genom dess framställande upkomma, har jag ansett det vara bättre alt frånträda vårt förra beslut, hvarigenom vi vunne att få frågan med det snaraste afgjord, utan att förlora något annat än en föga vigtig redaktjonsförbättring. Jag vidblifver derföre min vördsamma begäran om bifall till punkten. Då nu Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å Utsk:s förevande hemställan, ropades starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. 7:de punkten, äng:de den nådiga fastställelse å R. Sl:rs beslut, ang:de ifrågavar:de uplåning, sorn hos K. M. bär begäras. Gr. Lagerbjelke^ Den båga, som afhandlas i denna punkt, är, i motsats till den förra, af ganska stor vigt. Jag vågar derföre vördsamt hemställa, att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt förra beslut, ville godkänna voter:s-propos:n. R. o. Ad. vidblef sitt förut i ämnet fattade beslut och godkände den derom föreslagna voter:s-propos:n N:o 5. Föredrogs oc,h bifölls Satsoch LagUtsk:ns den 17 dennes på bordel lagda Utlåt. N:o 22, i anledn. af väckt fråga om stä - 118 Den 18 November. dernes befriande från skyldighet att bekosta fångars underhåll och forslande. Vid föredragning af Statsoch LagUtsk:ns den 17 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 23, i anledn. af väckt fråga om förändring i Häradshöfdingarnes aflöningssätt, yttrade Hr von Hartmansdorff, Äng.:
Interims-regering lärer väl icke blifva så lätt, ty då Konungen är borta, är hufvudet i regeringen borta, och det kommer att saknas, huru man än må sammansätta Interims-regeringen. Hvad föreslår man nu i stället för detta. "Oui vid något tillfälle, då det, efter bestämmelserna i Sveriges och Norges grundlagar samt RiksAkten, hittinlills tillkommit Sveriges och Norges Interims-regering att förestå Rikenas styrelse, thronföljaren upnått 18 år, skall Han såsom regent Riksstyrelsen under tiden föra. Har ej Thronföljaren denna ålder upnått, eller är han hindrad att Rikenas styrelse öfvertaga, förordno Konungen i sammansatt StatsRåd till regent annan till Thronföljden berättigad Prins, den der nämnde ålder hunnit. Ar icke sådant förordnande af Konungen gifvet, eller är den förordnade regenten hindrad att styrelsen utöfva, tillträde den till thronföljden berättigade Prins, som fyllt 18 år, styrelsen som regent, samt om Ilan är derifrån hindrad den närmast efter honom till thronföljden berättigade Prins, hvilken nämnde ålder upnått o. s. v., efter arfsföljden.n Detta förslag står i trognaste öfverensstämmelse med det från föregående Riksdag hvilande grundlags-ändrings-förslag. Detta kan verkligen kallas radikalt, ett fullkomligt Prinsregerings-förslag. — Det kan icke annat än förefalla oss s. k. radikaler bra löjligt, att de konservativa majoriteterna äfven blifva radikala, vore det äfven blott i en och annan ömtålig fråga. Vid granskning af denna Kongl. Propos. är nödvändigt eftersinna, om vi ega exempel af någon likartad regering i våra framfarna tider; ty såsom en häfdatecknare har sagt, är histo - Den 18 Februari f. m. 459 rien framtidens spegel. Det som förekommit i folkets politiska, sociala och religiösa lif och återupdyker under likartade förhållanden, kan till följder och verkningar tydligen i historien återspeglas. Historien förmäler om tvenne slag af Prinsregering. Det ena har fordom brukats i vårt land. Det bestod deri, att den regerande Konungen, som förlänat Riket åt
I sammanhang härmed tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj: t anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder anbefalla de i Stockholm och städerne, hvarest Rikets Ständers Bank har Lånekontor, befintliga allmänna verk och inrättningar samt myndigheter, som ega fribrefsrätt, att, derest sådant utan olägenhet kan ske, vid penninge-försändningar dessa orter emellan, begagna af Banken eller dess Låne-kontor utfärdade anvisningar, hvilka komma att, utan särskild afgift, hållas ofvanbemälda verk, inrättningar och myndigheter tillhanda. Uti 2 mom. af 29 § i nu gällande Banko-reglemente stadgas: ’’Åt Fullmäktige uppdrages derjemte, alt söka med Privatoch Fihal-banker träffa sådan öfverenskommelse, att penninge-remisser emellan de orter, der sådane Banker äro eller varda inrättade samt hufvudstaden och de orter, hvarest Rikets Ständers Bank har Låne-kontor, må kunna i möjligaste måtto undvikas, och genom anvisningar de särskilda Bankerna och Låne-kontoren emellan ersättas. Börande i afseende härå hufvudsakligen iakttagas: a')
Sundhetskollegium med medicinalstaten. Barnbördshusen. Vaccinationens befrämjande. Farsoter och smittosamma sjukdomars botande. Svenska läkaresällskapet. Orthopediska institutet. Resestipendier m. m. Balans från år 1861: Kontant behållning Inventarier m. m. Då från bruttouppbörden, sora, jemlikt förestående tabell, uppgick till R:dr 14,311,467: 29. afräknas dels den sammanräknade summan af afkortningar och utgifter, 3,700,199: 56. och dels en under revisionsåret tillkommen propriebalans, 1,681: 64. 3,701,881: 20. visar sig en behållning af R:dr 10,609,586 hvilket belopp med » 1,309,586 öfverstiger den i riksstaten af tullmedlen påräknade inkomst R:dr 9,300,000 9. 9. § 3. Till t. f. Tullinspektören i Funäsdalen E. Karlsson har, enligt räkenskaperna, under den 12 Juli blifvit utanordnadt 46 R:dr 4 öre, utgörande reseoch traktamentsersättning, jemlikt räkning, för verkställd resa till Hede häradsrätts tingsställe Wemdalen. Då berörde räkning upptager, bland annat, 4 resedagar, ehuru den tillryggalaggda våglängden fram och åter under nämnde resa icke uppgått till mera än 17 mil, och vederbörande icke egt, på grund af 6 § 1 mom. uti gällande resereglemente, tillgodoräkna sig traktamente för större antal resedagar än 2, hafva Revisorerne ansett sig icke böra lemna berörde förhållande oanmärkt. Kongl. Sundhets-kollegium. Då den uti Sundhets-kollegium upprättade hufvudbok ej lemnar någon tydlig öfversigt öfver de under Kollegii disposition ställda statsanslag, hafva Revisorerne, med ledning af ett uti Kongl. Stats-kontoret uppgjordt omslut öfver Kollegii räkenskaper, låtit utarbeta nedanstående tabell, som närmare angifver förhållandet mellan inkomster och utgifter. (Se vidfogade tabell).
När 1826 och 1827 vattenbristen vid Qvarnarne var så stor, att verklig malnöd öfver hela landet inträffade, då visade åter Juringius med sin lilla trampqvarn, alt den sorn har en sådan, föga kostsam qvarn, bland hvilka jag är en, ehuru jag äfven, äger vattenqvarnar, kan på ganska kort tid förmala till husbehof mjöl och gryn af hvad; beskaffenhet som helst. Den 12 De cera ber e. ra. När uppfinnaren sjelf såg, hvad nytta hans trampinrättning kunde medföra till qvarnars drifvande, var han ej sen, att för Styrelsen öfver fängelserna i Riket anmäla sin upptakt och föreslå sin inrättning till fångars sysselsättning och underhåll. Delta hade tili påföljd, att hans trampinrättning blef antagen så väl till en liten husbehofsqvarn på Norrköpings Spinnhus, som lill en stor trampqvarn vid Södra Correctionshuset härstädes. Den förra har redan länge varit i gång och uppfyllt sitt ändamål; den senare blir snart färdig och skall visserligen medföra mycken nytta både för det Allmänna och för Stockholm enskildt. På 16 månader, eller sedan Assessor Juringius uttagit patent på sin inrättning, har den blifvit antagen till nyttjande vid ii mjölqvarnar, en husqvarn, en valk, ett tröskverk, en lastbåt och en slup; och huru många machiner återslå icke, som kunna genom denna mekanik drifvas! När för ett år sedan den olyckshändelse inträffade, att det största af de här varande Ångfartyg brann upp, och omkring aoo Passagerare voro nära att dela fartygets öde, eller kasta sig i sjön och der omkomma, då utvidgade Juringius machineriet på sitt fartyg så, att ett dubbelt antal trampkaviar derå kunde användas, och i Januarii månad vay han ute på Riddar fjär - i,56 Den 12 December e. tu. den i storm och yrväder samt med 12 Lifgardisters trampning visade, alt icke alle* nast säkerhet, utan äfven nödige fortkomst kunde fås genom trampfartyg.
Den yngsta af dessa senare, f. d. sjuksköterskan vid SoQahemmet Maria de Maré, firade kort före moderns död sitt bröllop med underläkaren vid Sabbatsberg doktor Carl Mannheimer. CHRISTEL. IDUNS KUNGL. HOFBOKTRYCKERI. HEMRYGDEN. H VAR Och STRÅLAR solen skönast? livar är himlen klarast blå? Hvar kan du skogens susning bäst tolka och förstå? De ljufligaste blomstren, o, säg, hvar finner du väl dem? Har du ej sol, cj blommor, f l y till ditt barndomshem! Däröfvcr strålar solen med glans så underbar, IjLifligt där gifver skogens susning på dunkla frågor svar; där tälja hvarje kulle och hvarje sten med stämma blid en skön, men enkel saga om lek och barnafrid. Om du dig ensam om ingen vän du äger kvar, känner, uti din barndoms nejder du gamla vänner har. Från hvarje liten stuga, från hvarje backe, hvarje stig du höra skall en hviskning: » O, minns du icke mig! » Och har ditt hjärta kallnat, fly åter till din barndoms trakt! Där skall på nytt det värmas af tusen minnens makt. Och har du glömt att prisa din Gud, din barndoms bäste vän, din hembygds fåglar skola dig lära det igen. FANNY CHRYSANDER. KVINNOKÄRLEKEN DERNA D I DEN MODIKTNINGEN. E D R A M A T I S K A författarne och romanförfattarne öfva i våra dagar ett stort, alltjämt växande inflytande på den allmänna meningen och därigenom äfven på sederna. På vissa själar öfvar den nuvarande estetiska IDUN 1899. opinionen en rent af betvingande makt; den ombildar smaken, åsikterna och moralen; den skapar ett estetiskt lifsideal, gentemot hvilket ett äldre, etiskt, ter sig puerilt och småsinnadt. Det är på sensationen och lidelsen, på det som kan roa och stimulera, som våra skönlitterära författare egentligen » lefva ». Och det är också egentligen endast i lidelsernas psykologi våra diktare synas hafva inträngt. För den högre naturen i oss slå de däremot döförat till.
Riksbankssediar och omkring 20 mill. Privatbankssedlar. Det klingande myntet blifver i alla fall så ringa i förhållande till sedelmvntet. att det, i händelse af Bankens oförmåga att iidösa sina sedlar, saknar all betydelse, ty icke befinner man sig, om man vid en sådan olycka har 20 rdr silfver i sin ego, i någon väsentligt bättre ställning, iin om man blott hade 5 rdr. För Banken, som den 25 innevarande månad ej egde högre silfverfond än för 17,183,938 rdr 85 öre, är det deremot icke af ringa betydenhet om 4 å 5 mill. af detta silfver skall utgifvas för att invexla sedlar, sorn i följd af sin låga valör eljest aldrig presenteras vid Baukluckan för annat ändamål än för att utbytas emot andra sedlar af samma slag och som således aldeles icke trycka på realisationen, utan faktiskt kunna från sedelstocken afräknas. En allmän oro förspörjes vid denna Riksdag öfver Bankens befarade oförmåga att uppehålla realisationen; jag delar icke denna oro, men föga lämpligt synes det mig att Rikets St:r skola — måhända såsom enda svar derå — vidtaga en åtgärd, som utan behof ur Bankens hvalf utdrifver en fjerdedel af dess metalliska fond. Att lemna åt Fullmäktige att bestämma tiden lör en sådan åtgärds verkställande, synes mig ej eller rätt, utan böra Ständerne, om de vilja åtgärden, ställa så att de derföre få bära ansvaret. Man har anset t att indragningen företrädesvis skulle gagna den arbetande delen af befolkningen och att denna eljest företrädesvis blifver lidande vid en Bankbankrutt. Jag har alltid trott att fordringsegarne, som måste taga betalning för sin fordran i ett föraäraradt mynt till dess nominalvärde, äro de, som vid en sådan olycka blifva mest. lidande, ty ofelbart förstår arbetaren att, sedan agio upstått mellan silfver och sedlar, sedan varuprisen i följd deraf stigit., äfven betinga sig en högre lön för sitt arbete, då detta pris erlägges i papper.