Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då uti 1859 års räkenskap den förändring blifvit vidtagen, att mejeriets konto hufvudsakligen — 164 - blott innefattar en redovisning för användandet af det utaf Rikets Ständer beviljade årliga anslag af 3,000 R:dr R:mt till den vid Institutet inrättade mejeriskola och icke lemnar någon upplysning om resultatet af sjelfva mejeriskötseln, hafva nu församlade Revisorer icke af ifrågavarande konto kunnat inhemta huruvida, under det år revisionen omfattar, något mera gynnsamt resultat, än under föregående året, vunnits vid tillgodogörandet af elen mjölkqvantitet, som till mejeriet kan hafva ingått. Vidare hafva förlidet års Revisorer anmärkt, att gödoxarnes konto är 1858 visat en förlust af 738 R:dr 4 öre, och uti afgifven underdånig förklaring rörande denna anmärkning har Institutets Styrelse anfört, dels att förlusten å gödoxarnes konto funnes endast på papperet, emedan oxarne blifvit bokförde till ett högre värde, än de kunde anses äga vid deras uppställning till gödning, dels att Styrelsen ansåge detta konto ganska upplysande och lärorikt, likasom hvarje konto der förlust uppstår, om man inser orsaken till och förhållanderpe med förlusten. Nu församlade Revisorer hafva af 1859 års räkenskap inhemtat, att förlusten å gödoxarnes konto för nyssnämnde år uppgått ända till 1,406 R:dr 90 öre, och da detta konto vidare angifver, att kostnaden för gödning af 12 oxar utgjort 1,347 R:dr 50 öre, samt att, efter verkställd slagt, kreaturens kött, talg, hudar m. m. blifvit gårdens viktualiekonto påfördt med 1,740 R:dr 60 öre, så kan deraf slutas, att 12 till gödning uppställda oxar, realiserade, lemnat en nettobehållning af endast 393 R:dr 10 öre, eller 32 R:dr 75 öre stycket.
En fullständig revision af 1861 års omförmälda författning är jemväl yrkad af Riksdagsfullmägtigen Rundbäck, hvilken såsom ledning derför dels åberopat de af Rikets Ständers Justitie-ombudsman i dess embetsberättelse emot samma författning framställda anmärkningar, dels ock sjelf anmärkt: att stadgandet i Förordningens 4- § att förmyndare skulle för hvart år afsluta räkning öfver allt det han har om händer, vore för förmyndaren ganska svårt och ofta overkställbart, enär han med bästa vilja icke alltid kunde indrifva myndlingens räntor och inkomster på bestämd dag; att det dessutom syntes bårdt, det förmyndaren skulle kunna tvingas att låta sin egendom till myndlingens säkerhet intecknas, hvaremot myndlingen fått vidkännas förökade utgifter, ehuru säkerheten icke blifvit större; att socknenämnden lämpligen syntes kunna öfvertaga hela förmyndareförvaltningen; samt att vissa domare ansågo sig berättigade icke allenast att, utan förmyndarens begäran, emot lösen utfärda bevis öfver det summariska utdrag, som förmyndaren skall till Rättens ordförande inlemna, utan äfven att deröfver emot lösen lemna protokollsutdrag. Riksdagsfullmägtigen Sven Nilsson åter har ansett den genom 1861 års Förordning åsyftade, högst nödiga kontroll öfver förmyndareförvaltning kunna både Lag-Utskottets Betänkande M 32. förbättras och förenklas genom några få tillägg och ändringar i samma författning, så att skyldigheten att till Rätten eller domaren inlemna utdrag af förmyndareräkningen öfverflyttades från förmyndaren på gode män och socknenämnd, medskyldighet för dem att föra enahanda förteckning som domaren, samt alt lemna honom del af förteckningen; i anseende hvartill motionären för nedannämnde §§ i 1861 års åberopade författning föreslagit följande förändrade lydelse: »§ 2.
Enligt denna § äger hvar och en, ännu i dag, att erhålla b:cosedlar för silfver; men skall formen för myntet ändras, så måste äfven ofvan omförmälda lagrum ändras, och sådant kan icke ske utan Konungens medverkan. Saken är en bagatell; men formen är vigtig, på det man icke må besluta något i strid med gällande lagar. Det är altså nödigt att fatta ett sådant beslut, som bringar i § af myntbeslämningslagen d. i Mars l83o i harmoni med B,. St:s beslut om myntenheten. Jag instämmer med Gr. Horn deruti, att den nåd. skrifvelsen må remitteras till Éxped.Utsk., på det Utsk., i händelse det uraktlåtit uppsätta förslag till und. skrifvelse, innefattande Ständernas beslut ang:de Bankens rörelse och förvaltning, må derom gå i författning. Men tillika torde remiss till BancoUtsk. böra äga rum, så att detta Utsk. finge uppgöra alternativa förslag i de obetydliga omständigheter, som bero af myntenheten. Gr. Frölich, Dav.: Jag hade väntat, att Frih. Cederström, då han ytterligare hade ordet, skolat anse sig föranlåten att återkalla de uttryck, han i sitt första yttrande tillåtit sig, och hvaremot Gr, Horn redan framställt behöriga anmärkn:r; men då Hr Frih, förnyat det sårande uttrycket, alt en ledamot icke bort understå sig yttra, hvad ett uppläst anförande innefattade, förenar jag mig med Gr, Horn deruti, att Hr Gr. o. Landtm, måtte fästa uppmärksamhet vid det opassande uti Frih. Cederslröms uttryck. Med Gr. Horn förenar jag mig jemväl i dess åsigt om den ministeriella ansvarigheten i Sverige. Lika med Ilr Gr., med hvilken jag, i anledn. af en närmare bekantskap, under denna riksdag haft tillfälle ofta ingå i enskilda öfverläggningar uti flera ämnen och jemväl i det ifrågavar., har jag trott mig böra antaga samma grundsatser, som Hr Gr. bär utvecklat och hvilka jag altså förklarar utgöra resultatet af de opinionsvexlingar, Gr. Horn och jag i detta hänseende oss emellan förehaft.
Man invecklar sig äfven i motsägelser då man enligt den nva theorien, betager domstolarne rätt pröfva en vald Riksdagsmans behörighet, men icke ifrågasätter borttagande af rättigheten för dem att pröfva val-listorne och derifrån utesluta obehörige personer. Då i allmänhet samina egenskaper betinga valrätt och valbarhet, skulle domstolarne i fråga om Herr Wailenbergs val, om de ansett honom obehörig till Riksdagsman för Sundsvall, då han icke är der bosatt, icke kunnat ogilla valet på denna grund, men deremot varit härtill fullt befogade derföre, att Herr Wallenberg varit uppförd på vallistan och deltagit i valet. Domstols rätt att pröfva saken äfvensom dennas utgång skulle således berott derpå, huruvida han uppträdt såsom röstande eller icke, och, om han på ofvan uppgifne grund blifvit såsom valman underkänd, skulle han vid ett sednare val kunnat väljas till Riksdagsman, utan att någon af de valberättigad? egt befogenhet alt deremot föra klagan. Sådane missförhållanden mäste uppstå af den nya tolkningen utaf 19 § och tala icke för dess tillförlitlighet. Återstår nu att granska innehållet af ‘21 § Riksdags Ordningen, hvilken är af största vigt för frågans bedömande. Man har nemligen i denna § trott sig finna den redan i 18 § Stånden föibehållna uteslutande pröfningen af ledamötcrnes behörighet till riksdagsmannakallets utöfvande vara ytterligare bekräftad och utvidgad. Otvifvelaktig! är äfven att hvarje Stånd genom stadganderne i denna § fått sig tillagd en pröfningsrätt öfver sina ledamöters behörighet, hvilken jemväl ofta varit ulnfvad, men jag bestrider att den är så vidsträckt och så uteslutande, som Utskottets majoritet antagit. Ståndets rätt att godkänna en fullmagt, hur oriktig den än må vara, är ostridig, men i fråga om anmärkning till följd af 14 och 18 §§ Riksdags-Ordningen heter det, alt »om frågan är klar och tydlig den hos Ståndet afgörcs, men då nödiga upplysningar saknas, till laglig åtgärd förvises».
Han skulle försättas i en falsk ställning, om han, efter att i sin egenskap af landstingets ordförande hafva funnit sina der försvarade meningar och lörslag rörande länets angelägenheter underkända af Tingets pluralitet, skulle i sin egenskap af landshöfding, vidhållande samma sina åsigter, anse sig föranlåten att vägra fastställelse på pluralitetens beslut, äfven om goda skäl för en sådan vägran kunde anföras. Missförstånd och misstydningar kunde så lätt derigenom framkallas och måhända leda till en splittring, som hvarken för saken eller i allmänhet för institutionen vore nyttig, och som alltså redan derföre bör afböjas; och då härtill kommer, alt det äfven vore stridande mot anden i vår lagstiftning, att låta samma ärende i två instanser af samma person handläggas och prölvas, hafva Commitlerade, efter öfvervägande af allt detta, låtit tanken på landshöfdingens insättande såsom ordförande i landstinget falla och endast förbehållit honom rättighet att deltaga i landstingets förhandlingar när han så finner för godt. I anseende likväl lill den betydelse, landstinget, genom arten och omfånget af sin verksamhet, skulle inom administrationen komma att erhålla; i betraktande ytterligare af den nära för - LIX bindelse, sorn emellan statsförvaltningen och Tingets åtgärder och beslut, i följd af sakförhållandets natur, ovilkorligen eger rum, samt af den ansvarsfulla ställning, en Tingets ordförande redan derigenom intager, att det på hans upplysta och fasta pröfning i många fall måste ankomma att afgöra, huruvida ett ärende må kunna anses ligga inom Tingets befogenhet ur annan synpunkt, än allena såsom föremål för petition; och vid öfvervägande derjemte, att den tid af regelmässigt sex dagar, som för landstingets sammanvaro blifvit föreslagen, icke borde på bekostnad af den för de egentliga hufvudärendenas pröfning erforderliga tid kunna afkortas genom möjliga meningsstrider om hvilken person till ordförande borde utses, tvister, som genast vid Tingets början kunde alstra splittring, till skada för hufvudfrågornaS lugna behandling, hafva Committerade icke heller funnit lämpligt, att ordföranden skulle genom val af Tinget utses, och derföre föreslagit, att det må vara Kongl. Maj: t förbehållet att till ordförande för hvarje ordinarie landsting utse någon bland dess ledamöter.
Då Jesus såg, att han visliga svarat hade, sade han till honom: Du äst icke långt ifrå Guds rike. Och sedan torde ingen fråga honom. Och svarade Jesus, och sade, lärandes i templet: Huru säga de Skriftlärde, att Christus är Davids Son? Ty David, genom den Helga Anda, säger: Herren sade till min Herra: Sätt dig på min högra hand, tilldess jag hafver satt dina ovänner dig till en fotapall. Så kallar nu David honom Herra; hvadan är han då hans Son? Och en stor del af folket hörde honom gerna. Och han lärde dem, och sade till dem: Vakter eder för de Skriftlärda; de gå gerna i sid kläder, och låta gerna helsa sig på torgen; Och sitta gerna främst i Synagogorna, och främst vid bordet i gästabåden; Hvilke uppäta enkors hus, förebärande långa böner; desse skola få dess svårare fördömelse. Och satte sig Jesus tvärtemot offerkistona, och såg uppå huruledes folket lade penningar i kistona; och månge rike lade mycket in. Och en fattig enka kom, och lade in två skärfvar, det var en penning. Då kallade han sina Lärjungar till sig, och sade till dem: Sannerliga säger jag eder, denna fattiga enkan lade mer in i kistona, än alle de andre som der inlade. Ty de hafva alle inlagt af det dem öfverlopp; men hon inlade, utaf sin fattigdom, allt det hon hade, alla sina näring. Och då han gick ut af templet, sade till honom en af hans Lärjungar: Mästar, se hurudana stenar, och hurudana byggning är detta. Jesus svarade, och sade till honom: Ser du denna stora byggningen? En sten varder icke qvarliggandes på den andra, den icke afbruten varder. Och då han satt på Oljoberget, tvärtemot templet, frågade honom Petrus, och Jacobus, och Johannes, och Andreas, afsides: Säg oss, när detta skall ske? Och hvad tecken är dertill, när detta skall allt fullbordas? Svarade Jesus, och begynte säga: Ser till, att ingen bedrager eder.
General-krigskonnnissariatet varit så mycket mindre befogadt att bifalla upphandlingen af 93 skeppund hampa, som Befälhafvande amiralen i Carlskrona icke attesterat behofvet af upphandlingen, men förbigår deremot, att Förvaltningen af sjöärendena anmälde, att ifrågavarande parti hampa var högst behöfligt för de till utrustning anbefallda fartygen, samt att General-krigskommissariatet icke saknade befogenhet att på denna anmälan göra fullt afseende. §. 0. Som den här anmärkta upphandlingsoch afsändningsåtgärd är af Förvaltningen af sjöärendena vidtagen innan General-krigskommissariatet inrättades, har jag anmodat bemälte embetsverk att sig deröfver yttra, och lär det af Förvaltningen afgifna underdåniga utlåtande barbos i underdånighet bifoga. Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj.ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, C. MEYER. Stockholm den 23 Februari 1852. Kongl. Förvaltningens af sjöärendena underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af f. d. General-krigskommissariatets räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung! Utaf ett Förvaltningen af sjöärendena tillhandakommet transsumt af Rikets Ständers Revisorers underdåniga berättelse, angående granskning af statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1848 och — 291 — 1849, inhemtas, att, i afseende å f. d. General-krigskommissariatets räkenskaper, Revisorerne i underdånighet anmält det förhållande, att 2,000 tunnor stenkol för Eders Kongl. Maj:ts Flottas i Carlskrona behof och 1848 års krigsrustningar blifvit, till ett pris af 2 R.dr tunnan, här i Stockholm af Förvaltningen upphandlade, men det visat sig, att varan kunnat, till samma pris, i Carlskrona upphandlas, hvarigenom kostnaderna för transport m. m. kunnat undvikas.
Uplästes till justering samt godkändes följande voter.propos: XI H. 3 Den IB Janu ari. Den, som bifaller framställd propos. till It. o. Ad:s åtskiljande, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, kommer R. o. Ad:s plenum att efter verkställd votering fortsättas. Vid voteringens slut befunnos rösterue hafva utfallit som följer: Ja — 98. Nej — 31. Till följd häraf åtskiljdes Högloft. R. o. Ad. kl. | på 9 om aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 16 Januari 1858. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot.-utdr. för d. 15 dennes samt pleni-prot. för d. 7 sisth Nov. f. ra. Föredrogs ånyo Exped.Utsk:s d. 9 och 15 dennes på bordet lagda under N:o 180 afgifua förslag till 11. St:rs underd. Skrifvelse till K. M., ang:de lån till Gefle-Dala jernvägs aktie bolag. Hr Printzensköld, Carl: Jag kan icke annat än erkänna riktigheten af den anmärkn., rom Hr Bildt i går framställde mot förev:de förslag. Vid jemförelse mellan Utslcs Betänk, och denna skrifvelse har jag nemi. funnit det oundvikligen nödvändigt, att uti den sednare göra åtskilliga förändringar, hvilka det likväl torde vara med många svårigheter förenadt att på ett antagligt sätt här på stället åvägabringa. Det lärer fördenskull blifva nödigt, att återlemna förslaget till Exped.Utsk., för att taga ordställningen i förnyadt öfvervägande och deruti göra de förändringar, som kunna finnas af behofvet påkallade. På grund häraf anhåller jag vördsamt om återremiss å ifrågav:de skrifvelse-förslag. Ilr Bildt, Didrik Gillis:
Jag vet ej om ruan kan applicera benämningen bedrägeri; men det påminner jag mig med visshet, att det stod förskräckligt illa till med CaJ1 al ens affairer vid sista Riksdag. Erfarenheten visade att 1,100,000 R-dr gingo förlorade derigenom att Directionen opererade med Discontpapper, hvilken högst betydliga summa Natinnen efterskänkte. Jag lemnar derhän om Revisorne med serdeles grannlagenhet verkstälhlt granskningen af Canal-Bolagets räkenskaper; men jag vädjar till detta Riddarhus, om ej förhållandet är sådant jag det nu uppgifvit, och oni nyttan af Canal-anläggningen svarar emot kostnaden, Jag protesterar helt och hållit emot Ben 12 Marlit. alla nya anslag till fullbordande af detta illa beräknade företag, 'i* Herr Kuylenstjerna, Johan Carl: Afven jag liar haft det förtroendet att vara Revisor i Götha Canal-Discont, och utbeder mig i anledning deraf att få|, jemte vitsordande af hvad Herr Tham nyss anfört, tillägga några ord om de anmärkningar Herr Berghman framställt. Enligt Riksens Ständers Revisorers Berättelse, synes väl, som om Staten skulle förlorat omkring goo,ooo R;dr på Götha Canal Disconts utredning; men härvid är icke beräknadt, ätt Riksens Ständer år 1818bortskänkte, i,o§o,ooo R:dr. Om detta ej skedt, hade Götha Canal Discontsutredning kunnat ske med så stor vinst som den förmodade förlusten är mindre än den bortskänkta tillgången; och Verket hade med fördel kunnat reda sig sjelf. Vid förvaltningen anmärktes mot Götheborgs-Contoiret bland annat, att det, till den tillförordnade Revisorn utbetalt, det stadgpde arfvodet af 200 R;dr Banco , hvilket Stockholms Contoir äfven till mig utbetalte, som derstädes var en tillförordnad Revisor, men mot Stockholms Contoirets enahanda förfarande äringen anmärkning gjord. Då en Direction, som förvaltat millioner kunnat få en så beskaffad anmärkning på 200 R:dr Banco, hvilken hos dem executift utsökes, så lärer sådant bevisa att Revisionen förfarit med yttersta stränghet och accuratesse.
Till upplysning angående omfattningen under år 1860 af anvisningsvisorerne framlägga följande sammandrag: Anvisningar utfärdade af Rikets Ständers Bank . Låne-Kontoret i Götheborg d:o i Malmö . d:o i Wisby Stockholms Enskilda Bank Anvisningar infriade Rikets Ständers Banks . Låne-Kontorets i Götheborg d:o i Malmö d:o i Wisby Stockholms Enskilda Banks på 11 11 11 5) Summa utfärdade anvisningar på Summa infriade anvisningai af 19 11 11 af Summa utelöpande diö på Assignationer utfärdade af Wisby Låne-Kontor R:dr 7,200, infriade af Rikets Ständers Bank „ 4,700, utelöpande på från Låne-Afdelningen för rörelsens bedrifvande anordnade, oliqviderade förskott Summa skuldJ Fordran hos Stockholms Enskilda Bank den 31 December 1860 Kassa-behållningar samma dag pos Summa tillgång 32. rörelsen till förekommande af penninge-försändningar med posterne, få Re - Rikets Ständers • Bank. Götheborgs Låne-Kontor. Malmö Låne-Kontor. Wisby Låne-Kontor.
Den anmärkn., som Hr von Hartmansdorff emot mig framställt, anser jag vara ganska riklig, och sedan jag blifvit uppmanad af en person, på hvilken jag sätter mycket värde, anhåller jag, att den s. k. complimenten måtte utgå. Jag yttrade mig, lifvad af ögård och tacksamhet för StatsUtskottet. Gr. Frölich: Sedan Hr Cedercrona föll lara t sig villig tillåta att hans yttrande må Ur prot. utgå, hoppas jag alt Hr Munck af Rosenschöld derför ej kan lägga hinder i vägen, emedan det är hvar och en ledamot tillåtet alt utdö H. 6 4* Dan a Juni. taga sina yttranden, utom det alt Hr Rosenschölds reserva. tion slår alldeles isolerad oell utan allt sammanhang med hvad Hr Cedercrona yttrade, så att hans complinienter gerna kunna gå ur proh, under det atl Hr Rosenschölds reservation slår qvar. Frih. Cederström, Jacob.: Hr Frih. o. Landtm, har redan en gång rälteligen anmärkt, att grundlagen är tydlig och klar deruti, alt då någon ledamot -vill hafva sitt yttrande qvarstående i prot., så mäste så väl det yttrandet, som discussionen i öfrigt, qvarstå. Det är klart sorn vatten, att det ej kan vara nog, att en ledamot hegar att dess yttrande må få utgå, och jag är öfvertygad att Hr Frih. o. Landtm, vidblifver sin en gång i detta fall afgifna förklaring. Frih. Cederström, Anders: För min del skulle jag tro, alt om någon ledamot finner sig hafva begått ett misstag, mätte det vara honom obetaget att rätta sådant, och på den grund anser jag Hr Frih. och Landtm, oförhindrad att framställa propos., det Hr Cedercrona må få ur prot. Uttaga sitt yttrande. Hr Lagerheim, Lars Magnus: Då Hr Munck af "Rosenschölds reservation är oberoende af den tacksägelseadress, som en ledamot för sin egen tillfredsställelse trott sig kunna göra, till tacksamhet för en viss åtgärd; så inser jag i sanning ej, hvarföre icke den framställda tacksägelsen må kunna skiljas ifrån Hr Rosenschölds reservation.
Bet. No54, Att, som det i Artikelns 3 §. föreskrifna sätt, att göra innehållet af Lego-Stadgan allmännare bekant, icke med noggrannhet iakttages, åtminstone 3, 6 och 7 Artiklarne deraf alltså bordeårligen, å Söndagen Sexagesima, ordagrannt från predikstolarne i Rikets kyrkor uppläsas. ''Utskotten få härvid vördsamt upplysa, ''att Kongl. Majit uti Dess Nådiga Kungörelse, angående flyttningstiden för Tjenstehjon, den 22 April »819, och i sammanhang med förordnandet om sättet att befordra Lego-Stadgan till vederbörandes ali"männare kännedom , uttryckligen befallt , ”att, med ändring af den i Stadgans 9 Art. ”3 §. gifna föreskrift, att det årliga upplä’’läsandet a£ Stadgan skulle upphöra, mer' berörde Stadga bör, med de förändringar hch tillägg, sorn tid efter annan gjorde ^blifvit, jemte Utdrag af de Lagrum och ^Författningar, hvarå den hänvisar, tvänne ”gånger om året, i Mars och September må. hader, från predikstolarne i Rikets kyrkor allmänneligen kungöras.” "Vid detta förhållande leira Rikets *’Högloflige Ständer finna, att anmärknin*'gen, såsom sådan, förfaller; men då Utskotten anse nödvändigt, att den motsägelse *'undanrödjes, som nu ligger i slutmeningen Lag-samt Allm.Besv.o.Oec.Utski Bet. N:o 5/j. 47 ''af Artikelns 5 §, jemförd med innehållet ”af Kongl. Maj:ts nyss åberopade senare * Nådiga Förordnande , få Utskotten vård. ”samt hemställa , att, vid redactionen af ’’Stadgan , berörde mening må utgå , och i ”dess ställe en sd lydande inflyta: "hvar*’förutan Stadgan, med Utdrag af de Lag’'rum och Lör fattningar, hvarå den hänvi3'sar, bör tvänne gånger om året, i Mars "och September månader, frän predikstolar, 'frie i Rikets kyrkor allmänneligen kungöras."
Följande fattige fingo nu penningar ur fattig cassan neml:(igen) Stenströms Enka Kerstin Iilsd(otte)r i Bresätter, Enkan Kajsa i Berga, E:(nkan) Elsa i Staftorp och gamla folket i Bråten, 4 st. (styck) hvar-dera 32 s (sk) Banco. Enkan Maija i Sörgölsstugan, en sjukl.(ig) gosse i Västervik, Av:(ita) d(ränge)n Södergren och en gammal hustru Maija i Tible, 4 st(yck), hvardera 21 s (sk) 4./. (runstyck) B(an)co. Enkan Brita i Foglö, E: Kerstin i Markstugan, Enk:(an) Kerstin i Bresätter, Åfeldts h:(ustru) i Rösslebo, gamla pigan Anna i Tiblenäs, Hindbergs enka hos Fast, h:(ustru) Stina i Jätttorp, Vallströms son Anders i Stensjöstugan, enkan Ingeborg i Hvithella, av.(ita) flickan i Djula Grindstuga, avita dot:(tern) i Höns viken, en sjukl:(ig) flicka Stina hos sold:(aten) Ståhl, 12 st(yck), hvardera 16 s (sk) B(an)co. E: Ingrid i Skyttstugan, P:(igan) Anna i Qvabben. en blind man i Nybygget, E: Maija i Karinbo, gubben Eric i Narfven, E: Kerstin i Korshällsstugan, E: Anna hos Sold:(aten) Rehn, Enkan Kerstin Andersd(otte)r i Helltorp, Eric i Bjelkbol, Pehrs h:(ustru) i Fäboda, 10 st(yck) hvadera 10 s (sk) 8 rst (runstyck) B(an)co. Dessa 30 personer fingo således tillsammans 10 Rdr (Riksdaler) 32 s (sk) Banco. In fidem, under Pastors sjuklighet Carl N.(iclas) Brunberg Comminister P. Blomberg And:
Sedan Kongl. Majit från Dess befallningshafvande i Malmöhus län inliemtat underdåniga utlåtanden öfver nu omförmälda serskilda ansökningar, vill Kongl. Majit, med anledning af hvad dervid förekommit, till Rikets Ständers pröfning öfverlemna, huruvida, kronans rätt till ifrågavarande, efter aflidne trumpetaren JVippel fallna dana-arf må, i anseende till det betydliga belopp, hvartill kostnaderna för fattigvården i Malmö stad uppgå, varda å staden öfverlåten, under vilkor, att, på sätt begärdt blifvit, det arffallna kapitalet förblifver orubbadt under förvaltning af stadens fattigvårdsstyrelse med räntans användande för dervarande arbets-inrältning, dock så att ofvanbemälda Beata Wippel, så länge hon lefver, deraf tilldelas ett årligt understöd, svarande mot fyra procent å kaphalet; kommande de ärendet rörande handlingar att tillställas det Utskott, till hvars behandling detsamma varder af Rikets Ständer öfverlemnadt. Kongl. Majit fötblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. D,.tum ut supra. OSCAR. S. A. Munthe. Ut - I Kongl Maj:'.s Nåd. Proposition.j N.o 3g. 17 Utdrag af protokollet öfver Finans-ärenden , hållet inför Hans Majit Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 2 December 1847- ]N ä r v a r a n d e: Hans Excellens, Herr Justitie-Slatsministern Grefve Posse, Hans Excellens, Herr Statsministern för utrikes ärendena, Friherre Ihre, Statsråden: Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Pejron, Silfverstolpe, Wcern , Friherre Gjllengranat, Faxe och Fåhreeus. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Munthe uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl.