Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid är det ett factum, att allmogen önskar skjutsningsskyldighetens upphörande, emedan nästan hvarje ledamot af BondeSt. i derom väckta motioner åberopat sina committenters motionärerna gifna uppdrag att söka afskaffa denna börda. Jag skulle äfven vilja vädja till presidenten i KammarColkm för att få upplyst, huruvida icke i detta verk ligga klagomål Öfver skjutsningsbesväret afven från Westergöthland, der män sagt, att allmogen gerna skjutsar. Att allmogen i Småland gerna skjutsar, må i visst fall vara sannt; men detta är endast ett bedröfligt bevis på jordbrukets låga ståndpunkt. Den 17 November e. m. 1O9 I de orter, der jag har egendom, anses skjutsningen såsom ett stol t onus, och man betalar stora summor för att befria sig derifrån, och delta icke allenast för håll-, utan äfven för reservskjutsen, hvilket visar, att man der hunnit något längre i eultur, än der man gerna skjutsar för 16 sk. milen och springer bredvid vagnen för några styfver. Det är bedröfligt, att man skall anse folkets lycka bestå deruti, och ett bevis på dess resignation, att skjutsbönderna Iida den behandling, de ofta få underkasta sig. Jag skulle tro, allde ledamöter, sorn försvarat nuvar. skjuts väsende, tillräckligt rest i landet för att se, huru. illa den skjutsande behandlas icke blott af resande, utan äfven af hållkarlar och gästgifvare, hvilka ofta bedrifva en oloflig handel medelst entreprenader om skjutsning, uppgjorda med de närmast boende af allmogen. Man har sagt, att folket här omkring Stockholm gerna skjutsar, och att detta vore ett bevis derpå, att skjutsen är förmånlig för landtmannen; men detta bevis förfaller, då inan erinrar sig, att skjutslegan frän Stockholm en längre tid icke varit lägre an 32 sk. b:co milen. Att entreprenad-inrättningen i Norrköping misslyckats, bevisar endast, att der ej finnes någon polis, som håller tillsyn öfver inrättningen. Om länsstyrelsen ville tillse ordningen, skulle sådant icke inträffa, hvilket man ser deraf, att i Götheborg finnes en sådan inrättning, som är förträfflig.
R:dr, hvilken återstod, efter afdrag af hvad häraf, enligt Kongl. Maj:ts eller Rikets Ständers beslut, icke kommer att utgå, vid nästlidne September månads början utgjorde Ett tusen R:dr, bör af Riksgäldskontoret till vederbörande utbetalas vid den tid, som i det angående arbetsföretagets utförande äfslutade kontrakt finnes utsatt eller al Kongl. Majit särskildt bestämmes; åliggande det Riksgälds-kontorets Styrelse att tillse, det från detta verk utbekomna statsmedel, hvilkas återfående, till följd af uraktlåtet uppfyllande af hvad arbetsplan eller kontrakt innehåller, kan af Kongl. Majit anbefallas, i behörig ordning till samma verk ingå; och skola alla kostnader, af hvad namn de vara må, som kunna vara förenade med de, i följd af erhållna anslag utaf dessa medel, uppkommande förhållanden, utan undantag bestridas eller godtgöras af den eller dem, som statsbidragen erhållit. §. 66. Återstoden, Fyratiotvåtusen Ridr, af det för Götheborgs hamnbyggnad, vid riksdagen åren 1844 och 1845, beviljade och till utgående under Tio års tid anvisade lån å 140,000 R:dr skall, under nästkommande år 1855 och derpåföljande Tvä år, af Riksgälds-kontoret till Direktionen för Götheborgs hamnoch elf-arbeten utbetalas med Fjortontusen R:dr årligen; börande detta lån, efter Fern års förlopp från slutet af det år, derunder första hälften af lånesumman blifvit lyftad, utaf bemälte Direktion återbetalas, medelst erläggande årligen, under Fjorton och ett halft års lid, af Åtta procent å hela lånebeloppet, hvarigenom lånet kommer att anses; så till kapitalet, som efter Två för hundra beräknad ränta, fullt inbetaldt; och skall Direktionen dessutom, intilldess inbetalningen af ett till liqvid förfallet belopp verkställes, derför erlägga Fem procent årlig ränta. §. 67.
Utlåtande deröfver afgifva; oell dl samma §. jemväl föreskrifver, att Privilegii Innehafvaren bör frenne gånger i Stockholms Postoch I nrikes-Tid-’ ning kungöra innehillet af sitt undfångna Privilegium, hvarvid den, »örn anser sig Vara genom samma Privilegium förnärtnad, har öppet, att inom treöne månader ifrån sista kungörandet, sådant skriftligen anmäla hos Gofnmerce-Collegium, som det tillkommer, att anmärkningen pröfva och deröfver meddela Utlåtande; så är, i Biksens Ständer» tanka, andre uppfinnare» rätt härigenom tillräckligen bevarad; I öfrigt få Riksens Ständer, i sammanhang härmed, ytterligare i underdånighet anhålla om den ändring af meranätnnde §., att ded Commerce-Collegium eller vederbörande Etnbets-Werk tillkommande rätt att pröfva, huruvida Collegium anser det Privilegium, som söke», lämpligt, må likaledes försvinna, enär Collegium hufvudsakligen synes böra tillkomma, att yttra sig öfver, huruvida den uppgifna Slöjde-Inrättningen, konsten eller konstförbättringen är, Collegiutil veterligt, i Riket kärtd och utöfvar!; 3:0 Sluteligen hemställa Riksens Ständer i underdånighet, att den i 3:dje §:n gifna föreskrift, att, vid utfärdandet af uteslutande Privilegium, Innehafvaren deraf skall föreläggas en Viss, efter Omständigheterne lämpad tid, inom hvilken han, vid förlust af den honom förunnade rättighet* bör finnas i full' utöfning a£ sin r,ya Slöjd konst eller konstförbättring , må på sådant sätt förändras: att Patent-Innehafvaren ej tnå kunna förklaras förlustig sin ofvannämnde i6 Underdåniga Skri fvet seri rättighet, ia vida han, inom 3:ne Sr IfrSn Patentets datum, befinnes t full utöfning af sin uppfinning, samt att dervid på Kongl. Majus
Jag får erinra de värde ledamöter, som tillhöra Utsk., att del först var fråga om att en arrendator af jord, tillhörig någon af de från bränvinsbränning uteslutne personer, icke heller skulle få idka denna handtering å den arrenderade egendomen, men att denna fråga förföll, så att något stadgande i detta hänseende ej blef i mom. infördt. Man har vidare gjort anmnrkn. deremot, att HofR:nes ledamöter, äfvensom åtskilliga andra tjenstemän vore från detta förbud undantagne. Jag tror alt detta påstående grundar sig pä ett miss tag. Om man med upmärksamhet genomläser morn., Anner man att efter upräkningen af vissa tjenstemän och personer, förekomma orden: ”så ock i allmänhet embetseller tjensteman, som, lill följd af sin innehafvande befattning, kan komma att deltaga i beslut om bränvinstillverkning eller kontroll derå.” Denna strof är ganska omfattande och jag anser, det man ej behöfver frukta, att ju icke 528 Den 27 April e. m. alla personer, som böra ifrågakomma; äro under detta allmänna förbud inbegripne. Ytterligare har inan klandrat de i delta mom. begagnade obestämda ordalag. Om här vore fråga att antaga ett lagförslag, sorn sedermera icke finge lill dess redaction förändras, så anser jag, att man icke kunde vara nog sorgfällig vid granskningen af förslagets ordalydelse; men vi böra, hvad detta förslag vidkommer, ihågkomma, att det tillkommit endast för alt derigenom utvisa den väg, Utsk. ansett lagstiftningen böra följa samt att, ifall Konung och Ständer gilla förslagets innehåll, det sedan tillkommer K. M. att utfärda lagen, hvarvid man icke lärer underlåta att tillse, det lagen är affattad i så bestämda och tydliga ordalag, att missförstånd vid tillämpningen, så vidt möjligt är, kommer att uteblifva.
Men var finner jag en ort, vilken som denna fattar känslan med majestätet av tusenårig helgd och griper fantasien med sin enslighet och den höga symboliken i sin natur? Se därför, Herakleon, kommo vi hit, jag och min dotter. - Nåväl, vari kan jag nu gå din önskan till mötes? - Min dotter är en from ungmö. Låt henne undergå reningar, som kroppsligt stödja själens ansträngning att frigöra sig från jordiska tankar och varda emottaglig för himmelska! Och sedan detta skett, led Hermione till den heliga trefoten och låt henne en natt förbliva i templet! Hermione, som uppmärksamt lyssnat till Apollonprästens och hennes faders samtal, sade nu: Vördnadsvärde man, uppfyll min faders önskan! Apollonprästen besinnade sig ett ögonblick och svarade: - Om det är ditt uppsåt, atenare, att din dotter själv skall vara på en gång den frågande, den ingivelsen emottagande och den ingivelsens mening uppfattande, så är mitt ämbete här överflödigt, och jag bryter ej mot kejsarens påbud, om jag för er, likasom för varje skådelysten besökare, öppnar tempeldörren. Du själv, Krysanteus, må leda din dotter till trefoten. För det orakel, som du vill tillfråga, är det likgiltigt vem som förrättar en sådan handling. Och vad reningarna vidkommer, må din dotter, om hon vill följa de föreskrivna bruken, bada i källan Kassotis, tillbringa en dag med fasta och betraktelser och, när hon kommit till trefoten, dricka en skål av Kastlias vatten. Min tjänarinna skall undervisa och hjälpa henne i dessa förberedelser. Men under tiden skolen I vara mina gäster. Jag har ej under långa månader skådat ett främmande ansikte: jag lever här som i en värld för mig och bidar döden i skuggan av mitt tempel. Men dess kärare är mig åsynen av en man, som du, och en ungmö, sådan som din dotter. Följen mig! Jag vill hälsa er välkomna över min tröskel. Den gamle Herakleon räckte Hermione handen och förde sina gäster till ett rum i en byggnad nära templet.
Inqvarteringsbesvar, hvarom StatsUtskottet i sina Betänkanden N s 1^3 och 543 sig utlåtit, fann 1’orgareStåndet, på Herr Ståhles hemställan, och enär Utskottet uti dessa Betänkanden förbigått de i sammanhang med öfrige den :6 sistlidne Februarii från Ståndet remitterade motioner, af Herr Ståhle väckte frågor om lindring i Inqvarterings besväret för Helsingborg och Engelholm, samt om understöd af Statsmedlen till Inqvartering åt dem, som beordras till tjenstresor utom sin Station, för godt anmoda StatsUtskottet, att med särskildt yttrande häröfver till RiksStånden inkomma; Och skulle till StatsUtskottet jemväl öfverlemnas det ytterligare anförande i samma ämne, hvilket Herr Ståhle förbehållit sig att få ingifva. S. D. Wid förnyad föredragning af Statsutskottets utlåtande N:o 343, i frågan om lindring uti Inqvarteringsbesväret för Städerne i allmänhet samt för Götheborg, Warberg, Malmö och Wadstena särskildt, staönade BorgareStåndet i följande beslut: 1:0 Att i öfverensstämmelse med hvad Utskottet i det först afgifne och af 2 Riksstånd bifallna Betänkande tillstyrkte, en underdånig framställning till Kongl. Majit, angående Inqvarteringen för Städerne i allmän - Prot. TJtdr. d. i Aug. 1823. 611 bet och de för den samma vid 1809 och 1810 årens Rksdag lagde grunder, samt oni verkställighet å det fattade beslut, bör göras uti de ordalag nämnde betänkauden innehåller : 2;o Att Malmö Stad, intill dess andra utvägar till lindring i Inqvarteringsbesväret för Staden blifva vidtagne, må ifrån och med innevarande år 1823 och intill nästa Riksdag, befrias från den stadgade årliga Två* ProCents afbetalningen på dess, till Cassern och Stallbyggnaders uppförande, från RiksgäldsContoiret erhållne Lån yo,coo Rd.
Hvad skulle man tro? Hon skulle fråga prästen, naturligtvis, och doktorn. Hvad skulle de svara? Det var hvad hon minst kunde hafva trott, att Lotta skulle ha kunnat gå från hus och hem, man och barn, och taga lifvet af sig. Hvar för? Om det hade varit medan mannen söp och slog henne, men nu... Senast i går hade hon sagt, att hon hade det bra, att hon snart ville upp igen och börja arbeta... Och aldrig förr hade hon talat så vänligt om mannen, det kräket, som nu; det var som om hon nu först börjat liksom hålla af honom. Leda vid lifvet? Folk af den klassen förstod sig nog inte på sådant. Lifsledan lär ju vara en af de förfinade ståndens privilegier. Religionsgrubbel? Lotta hade alltid haft en from tro, hon var en ödmjuk kristen och hade ett jämnt lynne, hvardagligt, prosaiskt och utan alla excentriska funderingar. Det kunde det icke vara. Det fanns bara en förklaring ... men den var så litet poetisk ... gamla frun kom knappt att tänka på den: Lotta hade måhända plötsligt under natten fått ett feberanfall med yrsel. Nu kom folket igen, de gingo i klungor, pratande och disputerande, barnen släpade på mors klädning och halfskreko, bullersamt snörflande; hvart ögonblick behöfde de snytas. Lasse gick sist. Sin gamla röda yllehalsduk bar han på armen ... den var nu trasig och våt, det var det enda, som han kunnat få tag i borta i vaken. När han såg frun, brast han i gråt. »Det är Guds straff att jag gick ifrån henne i går och tog till brännvinet igen?, klagade han, och så kom sjögasten och tog henne!» Alla instämde, gummor och karlar, unga och gamla, barnen med. »Jag såg en röd katt i förgår, när jag kom efter aftonmjölken», sade Lena, »och den jamade och vred sig, så jag kunde strax se att den inte var riktig. Inte var det en vanlig katt, inte.»
Finnes dä att gods saknas elter tagit skada, bör desi sålunda inträffade förlusten af besigtningsmännen i penningar uppskattas, och egen de jemväl att, på grund af de upplysningar, som, vid besigtningen må kunna vinnas, afgifva yttrande, huruvida, efter deras omdöme, skadan md anses hafva tillkommit genom befälhafvarens eller besättningens förvållande. § HO. Af Juslifieråden Qviding och Cramér anmärktes, att sista meningen, som egentligen sammanhänger med bestämmelsen i första stycket, borde uppflyttas efter orden: »skadans belopp;» och ansågo bemälde Justitieråd redaktionen böra ändras sålunda: »vid bestämmande af ersättning för gods, hvars beskaffenhet varit befälhafvaren. enligt hans anteckning å konnossementet obekant», må etc. § 113. Justitieråden Qviding och Cramér anförde: »Efter vår åsigt måste frakten för efter skeppsbrott bergadt gods beräknas till olycksslället. Icke är det rättvist mot fartygets egare, om, sedan • ett fartyg med last af trävaror, under resa från Luleå till Köpenhamn, strandat på Skånska kusten, men derefter drifvit af strand och bergås jemte lasten på Gotland, frakten skulle beräknas endast till detta sednare ställe, då fartygets befälhafvare haft omsorg om dess försegling ända till Skåne, lika litet som lastegare skulle finna det rättvist, att han för den last, som, vid enahanda fraktaftal, strandat på Gotland, men sedermera efter en längre tid åteifunnes i Skåne, skulle betala frakt lill denna sednare ort. Mera konseqvent och med det rätta enligt synes det således att frakten beräknas efter seglad distans då olyckan inträffar och såmedelst möjligheten för befälhafvare och besättning att genom egna omsorger vidare fortskaffa fartyget tillintetgöres. Med denna åsigt öfverensstämmer Code de Commerce (Art. 305) och jemväl Tyska Lagen (Art. 632), äfvensom Norska Lagen (§ 66 mom. 2) samt 1847 års Förslag (pag. 27 g 7). § 116.
St. blifvit föremål för den öfverraskning, ett från Utsk. öfver samma propos. afgifvet utlåt, kunde förorsaka, då det möjligtvis vore för sent; alldenstund RiksSt;ns ledamöter, om sådant direct öfverlemnande medgafs på annat sätt än 27 §:n Riksd.- Ordn. föreski ifver, ej hade någon laglig utväg att få del af dessa K. propostr förr än i och med detsamma ullål. öfver dem från Utsk. aflemnades, då det möjligtvis genom en för tillfället bildad majoritet kunde afgöras och riksdagen sedan alblåsas. Den hemliga underrättelse och kunskap, som andra än det sannskyldiga Utskts ledamöter hviskningsoch gissningsvis kunde hafva om propostnas innehåll och om hvilka de rådgifvare varit ense, som contrasignerat eller tillstyrkt desamma, måtte alltid vara osäker. 2:0 Ansåg jag det icke vara något annat än en billig reciprocitet, att, då ministrarne, så mycket de förmådde, tverlemot grundlagens föreskrifter, sökte lemna Ständerna uti okunnighet 0111 Konungens eommunicationer med deras Utsk., alt, säger jag, då det utan brott mot grundlagen k unde ske, emedan den ingenstädes sådant förbjuder, jag äfven, sä länge jag förmådde, ville lemna dem uti okunnighet om hvilka de anmärkntr kunde vara, hvarför de voro föremål. 3:o Ansåg jag, det ingen tvetydighet eller villrådighet kunna förorsakas hos Utsk. vid behandlingen af frågan, om på convolutet, hvaruti anmärkntna voro inneslutna, eller den detsam - Den 9 Juni. 135 mn Åtföljande förpassning fran Ståndet, stod att de voro likInde mot den eller den rådgifvaren, enär aiimärkntna innehöllo bestämda verksaker, oell ingenstädes uti desamma stod näniudt någon eller något annat än vederbörande föredragande elier contrasignant.
Med åberopande af det i ett och annat af de från Utskottet aflåtne Betänkanden yttrade förbehåll, att vid granskning af Banco-Reglementet få i öfvervägande taga, huruvida någon förändrad uppställning af 102 och 122 §§ kunde anses vara af nöden, för att bestämdare uttrycka, detFullmägtige icke äro förbundne att tillhandahålla allmänheten hvilken sort Svenskt Silfvermynt, som kan påfordras; får Utskottet tillkännagifva, att då Silfver förnämligast från Banken uttages, för att dermed betäcka utländska liqvider samt plantsar dervid äro begärligare än myntadt silfver, Utskottet anser så mycket mera lämpligt, att myntningen inskränkes till vexel-behofvet inom Riket, som, efter hvad det förmenas, Kongl. Myntet och följaktligen Staten skall tillskyndas förlust på silfvermyntningen; och enär vid liqvider inom Landet sedelmynt i allmänhet begagnas, samt delta, i anseende till mångfalden af valeurer, i och för sig sjelf t, fyller hehofvet vid alla växlingar, torde det icke vara oundgängligen af nöden, att Banken Banco-Utskottets Memorial? iV.-o t>8. 13 ständigt tillhandahåller alla sorter silfvermynt. I öfverensstämmelse med dessa åsigter, liar Utskottet föreslagit den förändrade redaction af ofvanberörde 102 och 122 §§, som punkterne l:o och 22:o vid handen gifva. Sorn priset å de i Banco-Reglementets 105 § uppräknade utländska Silfvermynt-sorter icke under flera år undergått någon förändring; anser Utskottet icke behöfiigt, att Fullmägtige årligen, angående dessa myntsorter, införskaffa upplysningar, endast Fullmägtige, då någon ändring inträffar, densamma iakttaga. För den uppställning, Utskottet i öfrigt genom punkten 2:o, gi fv i t åt nämnde §, lärer någon särskild motivering icke erfordras, enär den egentligen inskränker sig lill sammanförande af 2:ne momenter.
Fröken Ekström, Upsala, Bredgränd 11, lemnar vidare upplysning. NlanusKripi, so f m In fö e ran, n å d te e ra, s s. ävldaporto bl. Pris å billiga Sveriges största nyhetsoch annonstidning utkommer med s j u nummer i veckan Handskar, samt ta / rika dubbelnummer, livarigenom tidningen dagligen kan erbjuda det största och mest omvexlande textinnehåll, och äfven under riksdagstiden innehålla ett rikare urval af underhållande och nyttig läsning än någon annan tidning. O B S. Tidningen har nu fått nya, vackra stilar. för hvilkas hållbarhet ansvaras: 4 knappar, breda silkessömmar kr. 2:- snörknäppen, d:o 01 •o 6-knapps Mousquetaires kr. 2: — Billigaste priser å alla slag af C tillförlitliga nyheter. — Enskilda telegram och - s P S 0 •£ Snaööa och •ko rrespondenser. — Goda referat. £ s. o Åt följetongen, Utteraturen och konsten egnas synnerlig vård, BUTIKER: 5 Sturegatan 5, Södermalmstorg 24, Vesterlånggatan 45. tekniska, landtbrukssamt handelsoch sjöfartsafdelningarna. 1 extranumren komma bl. a. att inflyta: lefnadsteckningar af |TO Z inocli utländska personligheter, af Harald Wieselgren m. fl. ; bref C. T från Rom af Pukk Munthe, Stockholmsbilder af Claes Lundin. Q Handskar hemsändas vid re2 o Nikos P 3 m. 11.; uppsatser af Ed. de Pressensé och Em. de Laveleye. + (f? l — E jQsJjT " I följetongen komma att under närmaste tiden intagas a tö o berättelser af Jonas Lie, Errol Halévy och Tor Hedberg samt bes originalöfversättningar från ryskan. D Stockholms Dagblads Predikobilaga innehåller nu 7 \ C en fullständig årgång (af omkring 60) predikningar. Den kommer JS-2 ålt fortsättas detta år med sorgfälligt valda predikningar af irtcr utländska predikanter, som gratis tilldelas alla arSprenu2.-t ©CO och N y t t svenskt originalarbete. meranter.
Directionen ägt rum, till utseende af Revisorer öfver BancoDiscontYerkets förvaltning och förra Riks-DiscontVerkets fortfarande utredning, dels ock, om ds ledigheter, som bland Eidderskapets och Adelns Fulimågtige i RiksgåldsContoiret och RiddarhusDirectionens egna Ledamöter under berörde tid inträffat, sand. huru ledisheterne blifvit a£ lien H -Augusti c. m. *37 Direcfionen återbesatte; torde något vidare ytt-j rande deröfver icke erfordras. 5* 7• Jemte en kort öfversigt af de förändringar, sorn bland Tjensteinånnen vid Riddarhuset timat sedan sista Riksdag, aqmåler Direcfionen i () (jj. dels att Direcfionen, i anledning afgjord ansökning, tillagt förre RiddarhusFiscalen, Kammarherren Falkenberg en årlig pension utaf hälften af den lön, han på Riddarhusets Stat såsom Fiscal innehaft, och dels, att Häradshöf. dingen Marks von Wurtenberg, vid dess afskeds-; tagande från första RiddarhusCanzlist-tjensten, anhållit om pensions erhållande, i afseende hvarpå
Herr Liljestråle har yttrat, att det fordom varit möjligt att långe försvara Gottland emot Gustaf I:s magt. Just det synes mig bevisa motsatsen af hvad den värde Talaren åsyftat. Har det gått an för Danskar, att i så lång tid försvara ön emot Sverige, så mätte det afven gå an för Svenskar, att försvara den emot andra. Vi skulle eljest hafva ringare opinion om oss Den 27 Augusti c, ml 23t sjelfva, ån flen, hvartill historien om våra strider föranleder. A*t befästningen skulle kosta Staten stora summor, förekommes derigenom, att en del af den vinst Riket drager af handeln på Gottland, användes till dess befästande. I afseende på hvad Grefve von Schwerin anfört om ångfartygen, så tror jag ej, att erfarenheten visat dessa vara användbara för den stora seg. lation. Lång tid lärer åtminstone fordras, innan deras begagnande stråckes utöfver kusthandeln, och den som drifves på insjöar, floder och canaler. Hvad den fria marknaden angår, så, om man skulle på Svenska öfversätta portor franco, vet jag ej något båttre uttryck, ån frimarknad, och således vinnes genom denna inrättning hvad den ädle Grefven åsyftar. Samme värde Talare har äfven yttrat sig emot befästningen af öar. Jag får dervid erinra om det manliga försvar de befåstade Grekiska öarne gjort emot den Turkiska magten. Rån Gottland lika vål försvaras, så behöfva vi icke rådas för dess hastiga förlust. Grefve von Schwerin har ock trott, att Köpmännen icke gerna skola ned-' lägga sina capitaler eller varor på befåstade platser. 0.11 så vore, har Grefven vederlagt sitt eget yttrande, att Köpenhamn vore en farlig medtäflare för Gottland, ty man känner, att den staden verkeligen år befästad. Om återremiss beslutes, instämmer jag med Herr Ribbing, rörande medel tili Kyrkors uppbyggandet Åro de ämnade för ert annan Religion ån vår, år det ej skål att Svenska Församlingar dertill bidraga.
Som Den 17 April. 7-? Gom i ätffillige Skader finnas werklige Borgare, Hwilka ej owillkorlrgen räknas kitt Handlande eller Handtwerks-Classcrxe, fann St ndet allt missförstånd lämpligast sörekommas om 4 puncten i denna del stiliserades sa unda: Lemton rätte Borgare af handlandeoch andrs L lasser. Uti 8 Puncten, elter orden: Med St den kommer att deltaga" borde till bestämmande afAcadcmierncs Taxex-nasrätt och cn reglerad tillämpning cral följande mening inflyta: Aca^emista Taxeringen förr ttcn> under Lectors eDrdförcnde och af det r> anliaa antal Ledamöter, pä det sätt att deruti deltaga sä mängafAc demieStaten, som Borgarnes antal ar i Bongerffa, ets Taxering och sä mänga af Lormerstapet som Ledamäterns af 2lcademie«Staten rvarit i Borgerskapets. Pä der alltid wid Taxeringarne cn lika proportion emellan Borgarc-Classe ne mä äga rum, ff lie i 10 pune, ten tficr orden: "som Taxeringsman ames" stadgas: till jagttagande att de afgäende Taxeringsm-ns ukloktni,-g bör ske innom hrvm je Llass, i förhällande till personalen.