Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 60, öfver väckt motion, ang:de upphäfvande af 3 och 4 §§ i K. förorda, d. 10 Juni 1841, rör:de bysättning; N:o 117, i anledn. af vackt motion ang:de införande af ett nytt stadgande i 18 cap. Älfdalen, ronde lestamenlsklander; N:o 118, i anledn. af väckte motioner, ang:de dels förändring af stiftsstyrelsernes organisation, dels ock upphörande af consistoriernes domsrätt; N:o 120, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de antagande af dels ny strafflag, dels ock lag för verkställighet af fän gelsestraff; Stalssamt Allm. Bes v.- o. Ekon.-Utsk:n: N:o 117, i anledn. af återremiss å Utskms utlåt. N:o 69, ang:de väckt fråga om anslag till Stockholms lyceum och realgymnasium; samt N:o 118, i anledn. af RiksSl:ns skiljaktiga beslut i fråga om lärareseminariers inrättande och anslag dertill in. m. Sedan sålunda de från Utsk:n inkomne mål blifvit bordlagde, yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att de betänk:n, som angå föreskrifter om bancoreglem., måtte sättas pä föredr.- listan näst efter betänk, frän StatsUtsk. rörde statsregleriugen. Frih. Palmstjerna: Dessa sednast bordlagda utlåt, ifrån Stalsoch Ekon.Utsk:n N:o 1 i7 och 118 angå sådane frågor, som måhända hli föremål för votering i förstärkt StatsUtsk., och jag anhåller fördenskull, att, som flere andra voteringar i förstärkt StatsUtsk. föreslå, och eli snart afgörande af aila sådane är af vigt, desse hegge utlål:n må ställas på föredr.listan näst efter StalsUtsk:s utlåt.
St:r åt Agardhs Enka förära en årlig pension, till beloppet lika med den, som blifvit gifven åt Friherrinnan Berzelius eller den åt Professorskan Geijer; och anhåller jag vördsamt, att denna min motion kommuniseras de resp. MedSt:n, samt remitteras till vederbörligt Utsk. Härefter anmälde sig och yttrade *) Genom offentlig stämning har K. M:s och Rikets Svea HofRätt kallat och förelagt afl. Biskopen m. m. Theol. Doct. C. A. Agardhs Borgenärer, att, vid talans förlust, antingen före eller sist å den Tjugufemte (25) Okt. detta år, inför K. HofRätten, vid uprop kl. 11 och innan 12 på dagen, sina fordringar vederbörligen bevaka, styrka och med ed fästa; hvilket Kamereraren Erik Göthlin, såsom upgifven fordringsegare, härmed tillkännagifves. Stockholm den 14 April 1859. Efter befallning, L. H. Wretman. Den 5 November. Frih. Sprengtporten, Jak. Wilh.: Det deltagande och den aktning, som R. o. Ad., likasom våra MedStänder, alltid skänkt minnet af de män, som gagnat fäderneslandet eller genom sin lärdom och sitt snille bidragit att höja dess anseende, göra mig förvissad, att Gr. Adlersparres motion, beträffande en pension för Biskop Agardhs efterlefvande, skall mötas med välvilja och röna all rättvis behandling. Det kunde således vara för mig alldeles öfverflödigt att vid detta tillfälle upträda, men då jag från min ungdom lärt känna och värdera den bortgångnes och saknades förtjenster, ber jag Eder, Mine Hrr! ursäkta, att min enskilda högaktning för hans minne bjudit mig, att instämma i det af Gr. Adlersparre väckta förslag. Efter det öfverläggningen förklarats fulländad, blef kommunikation af motionen med de öfriga RiksStm beviljad, samt motionen, jemte det deraf föranledda yttrandet, remitterad till StatsUtsk:t. Vidare upläste Gr. Adlersparre en motion, så lydande:
Landtm, fästade, i anledn, af Frih. Ce~ derströms yttrande, uppmärksamheten derpå, alt det nu föredragna utlåt, anginge nedsättning af den uli 7 socknar af Helsingland utgående tionde, och att denna fråga vore oberoende af del beslut R. o. Ad. fattat i frågan om räntornas utgående. Frih. Cederström: Frågan om en ständig tiondenedsättning för ifrågavnr. socknar är visserligen icke oberoende af utlåt. Nio 170, emedan räntorna nu äro på vinst och förlust anslagna till vederbör., och då räntorna icke komma att till statsverket indragas, så följer af sig sjelft, alt de måste utgå såsom hittills. Hr Frih. o. Landtm, yttrade sig icke kunna inse hvaruti R. o. Ad:s om räntepersedlarna fattade beslut och den sak, som nu vore föredragen, hade med hvarandra ett ovillkorligt sammanhang, och koinme alltså Hr Landtnäs iGo Dea j November f. ra. propos. litt blifva på bifall, a fala g eller förändring å annat sätt af Utslits utlåtande. Hr v o ti Hartmansdorff, Aug.: Jag tror, alt skäl förefinnas både för Hr Frill, och Landtnäs och för Frill. Ccderströms mening; men för all säkerhets skull torde det vara bäst att förslaget afslås, hvarigenom Ståndet på intet sätt träder academiens rätt för nära. Ilr Ribbing, Bengt: Jag får i allmänhet reservera mig emot delta sätt alt gå tillväga med nu föredragna StatsTJtskts betänk:n. R. o. Ad. har visserligen afslagit utlåt. N:o 170, men då j;ne Stånd bifallit detsamma och PresteSt. icke tagit sitt beslut i frågan, kunde det bända, att PresteSt. bifaller Ulskis förslag, hvilket då blir R. St:s beslut. Jag anser derföre, att R. o. Ad. bolt uppskjuta med sitt beslut öfver dessa betänkanden. StatsUlsk:s utlåt:n N;is 329 och i85 blefvo derefter af R. 'O. Ad. afslagna.
Af Herr Schartau: ”Då jag inom Stats-Utskottet befunnit mig I minoriteten , i afseende på pension åt Fr herre Berzelius, anser jag mig äfven böra offentligen vidgå detta och uppgifva de skäl dertill, som hos mig i6 SlatsUt slottets Utlåtande, N:o 65. gjort sig gällande. Dessa äro, dels alt jag varit osäker, huruvida ett anslag af Statsmedel till den ryktbara Vetenskapsmannen verkligen skulle af honom sjelf åslundas, eller för bunom vara af omständigheterne påkalladt, dels att jag ansett tiden mindre lämplig för tilldelandet af Statsbidrag åt en utmärkt man, som, ehuru visserligen i vetenskapligt hänseende öfverlägsen alla vårt lands närvarande notabilileter i denna väg, likväl, i sträfvandet för fosterlandets heder och gagn, ej alldeles saknar medtäflare, hvilka då äfven borde få" åtnjuta vedermäle af nationens erkänsla, och som derjemte beklagligen har lemnat sitt frejdade namn till mål för ett allmänt politiskt missnöje, hvaraf de mest eftertänkliga följder låtit sig förspörja, och hvilket hos mig stadgat öfvertygelsen, att Folkombuden genom det ifrågavarande anslaget, vid denna Riksdag, icke skola tillvinna sig det allmänna bifall, som de böra låta vara sig angeläget." Äf Herr Valley: "Lika högt och varmt, som någon Svensk man, ifrar äfven jag för Vetenskapers befrämjande, och hyllar följagtligen Vetenskapsmannen såsom sådan, samt skulle, i följd deraf, med verklig öfvertygelse och nöje, vid nästförflutne Riksdag, röstat för bifall till pension för Herr Friherre Berzelius, ja till högre belopp än den nu tillstyrkta, mea vid denna Riksdag synes mig tiden för beviljande af sådan för honom, icke vara väl vald, i hvilken tanka jag finner ett ytterligare stöd, då jag betraktar, att vid omröstningen i frågan, inom Utskottet, densamma utföll med endast 17 röster för bifall och 12 röster för afslag, således icke stor pluralite, hvarföre jag, såsom ifrig och varm vän af tryckfriheten och nationens fria yttrande rätt, icke kan annat än reservera mig emot beslutet alt tillstyrka pension för Friherre Berzelius".
Om äfven denna tanke, — som aldrig upphört att utgöra föremål för dess omsorger, — icke sjelfmant hade inställt sig, så felades icke yttre anledningar att väcka densamma. Det är mig visserligen icke obekant, att man på sednaste tiden sökt förneka tillvaron af någon mera allmänt hyst och uttalad önskan om en handelstraktat med Frankrike, och särdeles om en sådan, som kunde vara förbunden med hvad man önskar må anses såsom uppoffringar å vår sida; men då minnet af allt, hvad som tilldrog sig för ej mera än 2 å 3 år tillbaka, icke torde kunna vara fullständigt utplånadt, kan jag, rörande detta förhållande, med full trygghet vädja till hvad inom publiciteten, handelsståndet, skeppsrederierna och flera af våra förnämsta näringsgrenar yttrades, och, hvad R. St:r särskildt beträffar, torde jag icke behöfva i minnet återkalla de ojäfaktiga bevis på deras önskningar i detta fall: de finnas uti deras handlingar förvarade; de äro för hvar och en lätt tillgängliga, och det är icke svårt att der finna beviset, att R. St:r voro beredda på att icke obetydliga medgifvanden måste göras, för att uppnå det önskade ändamålet. Utan att här uppehålla mig vid hvad under sednaste riksmöten egde rum, och som för hvar och en bör vara bekant, torde det vara af mera intresse att något redogöra för de förberedande öfverläggningar, som dels inom Svenska Regeringen och dels mellan denna och den Norska föregingo underhandlingarnes inledande. Jag kan här uppriktigt bekänna, att jag, kanske med mera tvekan än någon af mina embetsbroder, såg denna fråga inledas: icke derföre att jag hyste något tvifvelsmål om det nyttiga och för landet gagneliga i sjelfva saken, ej heller derföre att jag var obenägen att tillstyrka de medgifvanden, som skulle komma i fråga; men just derföre att jag, till följd af personlig beröring med den Franska styrelsepersonalen och deraf härflytande närmare kännedom af dess åsigter, kanske, på denna ståndpunkt af frågan, bäst kunde uppskattta vidden af dessa medgifvanden, samt icke med full visshet kunde bedöma, om mina embetsbroder i Sverige, och särdeles i Norge, voro fullt beredde alt följa mig på denna bana, och tdl K.
Hr Frih. o. Landtm., redan innan han intog sin plats, inom sig beslutat att tillintetgöra allt hvad som kan sägas på ena sidan, det är i sanning någonting högsL anmärkningsvärd!; hvarför jag skulle önska, att under den återstående tiden af denna riksdag Hr Frih. o. Landtm, alltid ville, vid föredragningen af ett Utsk:s betänk., hvarå Hr Frih. o. Landtm, beslutat att ej framställa propos. till bifall, sådant tillkännagifva, hellre än att låta oss debattera halfva eller hela dagen, för att derefter göra det mest snöpliga slut på hela discussionen, genom att simplement förklara att Hr Frih:n finnér sig förhindrad att framställa någon annan propos., än den, som går ut på att afslå den fråga, hvarom man tvistat. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag hade föreställt mig och hoppats, att vårt mer än 3o-åriga constitutionella samhällsskick skulle hafva utbildat sig till det parlementariska förhållande, som jag tror vara det rätta. Jag hade således föreställt mig, att min rättighet, då jag tillhörde minoriteten i en votering, vore den, att derefter kunna till prot. afgifva min protest öfver utslaget, utan att denna protest i minsta man skulle kunna föranleda till någon discussion eller till några anmärkmr ifrån majoritetens sida. Jag får på grund deraf förklara, att jag icke vill beträda den, i min tanke, oparlementariska bana, som af mina motståndare nu blifvit beträdd, varandes det del'före och endast derföre, som jag ej besvarar hvad Hr von Hartmansdorff, Frih. Cederström och Hr Printzensköld i afseende å min protest emot mig yttrat. Jag ber likväl att få taga mig friheten alt i Husets minne återkalla, att jag, sedan mera än 3o år tillbaka, på detta rum utöfvat riksdagsmannakallet, och att jag numera hörer till de äldre ibland Husets ledamöter och vågar yttra, ulan att det torde anses som en öfverdrifven förmätenhet, det jag tilltror mig lika mycken omdömesförmåga, som Frih. Cederström, hvilken icke är äldre än jag.
Fru Bark. Såå! Då vet du kanske – –? (Berta häjdar henne med en blick.) Wilhelm. Hvad för något? Fru Bark. Nej – ingenting – jag menar – att hon mår bra. Wilhelm. Ja, gubevars! Hon tycks inte lida af någon annan åkomma än svartsjuka. Men den är hon fasligt illa anfäktad af. Hennes bref börja verkligen bli ledsamma. Bara jeremiader ständigt. Hvarför skrifver du så sällan? hvarför kommer du aldrig hem? Har du glömt mig? o. s. v. Hon känner inte det glada Stockholmslifvet, hon. Här har man minsann annat att göra än sitta och skrifva långa, sentimentala bref till sin hustru. Berta. Men kunde inte Lissi komma och hälsa på dig här, när komitén räcker så länge? Wilhelm. Och lemna barnen! Eller släpa dem med sig på en så lång ångbåtsresa vid denna årstid. Nej, vet du hvad, Berta, gå för all del inte och sätt i henne några dumheter. Berta. Vore jag som hon, skulle jag komma och öfverraska dig. Wilhelm. Öfverraska mig! Det kan inte falla Lissi in. Berta. Hvarför det? Wilhelm. Hon vet, att jag inte tål öfverraskningar. Berta. Om jag hade en man, som inte tålde öfverraskningar, så skulle jag bestämdt just därför Wilhelm. Det tror jag nog. Men Lissi är lyckligtvis inte som du. Dessutom – tror du hon har pengar att göra en så lång resa utan mitt tillstånd? Berta. Har hon inte pengar? När du är så länge borta? Wilhelm. Hon får lyfta på kontoret en bestämd summa hvarje månad – men inte ett öre mer. – Hör, Berta, du skall hjälpa mig att köpa en riktigt vacker klädning till Lissi att ha med mig hem – och du skall ställa om, att den blir sydd hos den förnämsta sömmerska i staden – den som syr åt aristokratien och hofvet – Berta. Men Lissi hör ju inte till aristokratien. Och har hon lust att betala ett par hundra kronor för en klädning – Wilhelm. Om hon har lust! När det är jag som betalar! Berta. Men hon skulle visst bli glad, om hon finge pengarna i stället och finge använda dem som hon själf vill.
Tryckfr. lagen; N:o 74, med förslag till ändring i 2 §:n 3 mom. Tryck fr.- lagen. Justerades pleni-prol:n för den 16 sistl. Dec. samt den 18 Dec. f. oell e. II). H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till i i e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 2.3 Januari i84i. Plenum kl. 10 f. m. Justerades io prot.utdr. för den 20 dennes e. 111. Upplästes till justering ytterligare 1 prot.utdr. för den 20 dennes e. m., innefattande R. o. Ad:s beslut i anledn. af Bevilln.Utskis mern. N:o 34- Hr von Hartmansdorff, Aug.: Den sista punkten af prot.utdr. är riktigt uppfattad; men som ordalagen delaf mig dicterades för tillfället, så äro de mindre väl uppställda och för litet detaljerade. Jag hemställer derföre, om R. o. Ad. icke ville tillåta, att utan rubbning af beslutet redactionen linge blifva följande: Hvarefter Hr von Hartmansdorff uppläste följande förslag till förändrad redaction af beslutet: Fl. R. o. Ad. beslöt att fästa de resp. MedStånrlens uppmärksamhet på nödvändigheten att begära K.
Vid reglerandet af discontrörelsetl har ingen punkt varit svårare an den, som angår säkerheten. 6 H. 33 258 Den 6 Maj e. ro. Det är sannt, att det gör svårigheter för handeln att behöfva 3:ne säkra namn för att erhålla ett lån; men man kan icke heller neka, att det är vådligt att lemna 4o,ooo r:dr på endast 2:ne namn. De papper, den större handeln i andra länder vanligtvis disconterar, äro accepterade vexlar, hvilka lemna säkerheten af tvenne namn utom den egentliga låntagarens. Lika med Gr. Cronhjelm vet jag, att det är motbjudande för de handlande att begära borgen, och jag önskar, att den väckta motionen, ang:de inrikes vexlar, må kunna så afgöras, att handelsdisconten kan begagnas på trenne namn, utan att dessa behöfva innefatta några directa borgensförbindelser. Jag är öfverlygad, att Utsk. fäster en ytterliga re uppmärksamhet vid denna punkt, i afseende å hvilken det verkligen är svart att stadga sin öfvertygelse. Hr von Hartmansdorff: För min del önskar jag, att säkerheten i allmänhet icke må förminskas. Med den kännedom jag äger om de personer, som vanligast synts i handelsdisconten, tror jag, att man icke kan vara nog försigtig. Det har vid många tillfällen förundrat mig, huru Banken kunnat komma ens skadeslös från denna rörelse; ty jag har sett personer framträda såsom låntagare, om hvilka man haft stora skäl att betvifla, att de ämnat de begärda lånen till någon handel eller något näringsföretag. Gr. Cronhjelm: Den siste talaren har besannat mina uppgifter; men jag tror mig derifrån kunna leda ett helt och hållet motsatt resultat mot det, hvartill han kommit. Han har nemi. sagt, att handelsdisconteij icke blifvit begagnad för den större rörelsen, utan till ändamål, skiljda från dem, hvilka vid inrättningens stiftande varit afsedda. Detta tror jag bäst bevisa, att vilkoren varit sådana, att ingen större handlande velat underkasta sig dem.
Ridderskapet och Adeln den i5:de samt af Högvördige PresleStåndet och Hederv, Bonde-Ståndelden 10 nästlidne April, så kan, i följd af återremissen, någon vidare åtgärd af Utskottet icke meddelas, ■Allm. Besv, och Oecon. Utsk. Betänkande. Ank. tilt Exp. Utsk. den g Maij kl. 5 e. m. Yttrande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Utlåtande N:o \ 2, angående väckt motion, om anstäl lande af Norrska hingstar vid Rikets Stuterier; Hedervärda Bonde-Ståndet, Lar, enligt hvad meddeladt utdrag af dess Protocoll den i5 nästlidne April visar, till Utskottet återremitterat ofvannämnde Utlåtande, på grund af dervid gjorda anmärkningar, dels af Motionairen Nils Pehrsson ifrån Örebro Län: att hittills gjorda försök nred [Norrska hingstars anställande vid Strömsholms Stuteri och i Landsorterne ännu ej kunnat blifva så fördelaktige, som framdeles torde böra förväntas och att Sluteri-Öfver-Slyrelsen ej baft mycken moda alt få den Norrska liästracen bär i landet upphjelpt och lill sin primitiva godhet återförd, hvadan Styrelsens yttrande i ämnet förmenats vara origtigt och goda hingstar kunna ifrån Guldbrandsdalen erhållas; dels ock af Nils Strindlund ifrån WesterNorrlands Län: att Konungens Befallningshafvandes i Östersund uppgift om Jemtländska hästracens företräde för den Norrska icke är tillförlitlig, enär köp och byten af hästar varit och äro så liflige emellan Norrige och Jemtland, att efter den såmedelst förorsakade sammanblandning nu mera knappt skall kunna urskiljas hvilka hästar, sorn är0 af ena eller andra racen; men att det emedlertid lärer vara ©tvifvelaktigt, att bäggedera öfverträffa deni ifrån Södra orterne i styrka och uthållighet.
StyrelseVerken, Särskildta Utskottets förslag till ändring af dem ; Utlåtande öfver deri förekommande Grundlagsfrågor, s. 282. Ytterligare Utlåtande, s. 327—337. RedactionsFörslag. s. 338—54^2. Sällskaps, ett patriotiskt, sammanträden, förbudna. s. 129. 142. T. Theater-inrättning i Stockholm , förklarad för Kronans Monopolium. s. 150. 142. Treffenberg, C. G. Se Fullmagt. och Rådgifvare i CommandoMål. Trosshästar, ändring af det bestämda Målet för dem. s. 128. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Banco-Utskottets Memorial IV.-o io5. omsättning skulle sökas för kortare tid än 3 månader. Till Utskottets å samma pag h5 gifna förslag angående respit - månaderne , hafva Borgareoch Bonde-Stånden lemnat bifall, och sålunda för deras del stadgat: att tvänne så kallade respit-månader, till omsättning efter förfallodagen , bibehållas endast för de Lån, som varit ställda och skola omsättas på fulla 6 månader; men der Lån sökes eller omsättes på någon kortare tid, får, vid framtida omsättning deraf, ej mera än en respit-månad begagnas. Ridderskapet och Adeln åter har beslutat: att 2:ne så kallade respit-månäder må bibehållas för Discont-låns omsättning efter förfallo-dagen ; men, sedan denna tid förflutit, omsättning icke tillåtas. Hvaremot Högvördiga Preste-Ståndet beslutat : att a:ne respit-månadcr, till om - 3o Eanco-Utskottets Memorial iV.o ro 5. Rättning efter förfallo-tiden , bibehållas för de Lån , som varit ställda och skola omsättas på ett år; samt att, då Lån, omsättas på kortare tid , respit-månader väl medgifvas, men att Directionen i allmänhet må ombesörja, att Lånen inom 3 år och 6 månader äro till fullo godtgjorda.
Brefvet af den 17 Mars 1824 hade afseende; och fann sig Kammar-Rätten således böra tillstyrka, att TkJrneman, efter slutad tjenstgöring vid Magazins-ärendenas utredning, mätte få på Expectarice-Stat uppbära de 777 R:dr, som voro anslagne för Commissarien vid ofta nämnde Contor. Detta med hvad mera sökanderne anfört och handiingarne innehålla har Utskottet tagit i öfvervägande; och ehuru Utskottet, lika med Kongl. Stats-Contoret, anser, att Assessoren Törneman och Revisoren Nyström icke hafva någon lagligen grundad rättighet att varda å Allmänna Indragnings-Staten uppförde till åtnjutande af sLörre eller mindre del utaf de Expectance-löner eller arfvode», som de å f. d. Allmänna Magazins-Directionens Stat innehaft, finner Utskottet likväl, med fästadt afseende å så väl förekomne bevekande omständigheter, som ock de tillgöranden uti likartade fall, som både af Kongl. Maj:t och af Rikets Ständer vidtagits, i afseende å andra vid bemälde Direction anställde personer, hvilka efter tjenstgöring under en vida kortare tid från dessa befattningar afgått, sig böra hemställa, atL Assessoren Törneman och Revisoren Nyström, från den tid, deras tjenstgöring vid Contoret för Allmänna Magazins-ärendenas utredning upphört, eller kommer att upphöra, må uppföras å Allmänna Indragnings-Staten, till åtnjutande, den förre af'426R:dr 32 Stats-Utskotlets Vt lutande, N.o <32. 5 sk. oell den sednare af 226 R;dr 32 sk. årligen, under villkor, att, i fall endera af dem eller begge efter nämnde tid skulle befordras till annan tjenst med högre lön af allmänna medel, än som nu af deni innehafves, förutnämnde å Indragnings-Staten anvisade belopp i samma mon minskas eller alldeles upphöra. Stockholm den 28 Nov. 1844. Ank. till Exp. Utsk. den 19 Nov., kl. 6 e. m.
Föredrogos å nyo Bevillnings-Utskottels utlåtanden: ]N:o 22, i anledning af erhållen återremiss, i vissa delar, af memorialet, N:o 21, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståiulens olika beslut, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf: Voterings-propositionerne godkändes, och i öfrigt lades utlåtandet, JS:o 22, lill handlinga ine; N:o 23, i anledning af återremiss af betänkandet, N:o 16, angående post-bevillningen: Ståndet lät förblifva vid betänkandet, N:o 16, och lade utlåtandet, Nro 23, till handlingarne; och - . N;o 24, Prot.-Utdrag den 1g Februari 18'{5. 657 N:o 24, i anledning af gjorda anmärkningar emot betänkandet, N:o 17, angående Curhus-afgiftens fortfarande: Slåndet godkände betänkandet, N:o 17, i återremitterade punkter, och lade utlåtandet, N:o 24, till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Banco-Utskottets utlåtande, N:o 42, öfver de inom 2 Riks-Stånd gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 27, afgifna berättelse, angående Banco-verkets styrelse och förvaltning efter nästförflutna Riksdag: Ståndet biföll hvad Utskottet, i afseende på 42 § af berättelsen, N:o 27, utlåtandet, N:o 42, yttrat, äfvensom Utskottets hemställanden vid nämnda berättelses 10, 35 och 36 §§, hvilka hemställanden, äro i utlåtandet, N:o 42, förnyade; hvarjemte Ståndet dels godkände Utskottets tillstyrkan, att Banco-fuilmägtige må frikallas ifrån all ansvarighet för de af dem, till och med slutet af Juni månad 1844, vidtagne beslut och åtgärder, dels i öfrigt lade utlåtandet, N:o 42, till handlingarne.