Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län är nödvändig till förekommande deraf, att vid skogars delning, vare sig inom socknar eller härader, i författningsenlig ordning tillkomna och skattlagda lägenheter må kunna rubbas*). Såsom exempel må anföras, att domstolarna endast ansett sådana skattlagda hemman och lägenheter vid delningarna orubbliga, hvilka blifvit till skatte köpta. Obestridligt lärer dock vara) att skatteköpsafhandlingen ej kan lemna större rätt än Aboskap, ty genom detta vinnes rättigheten att till skatte lösa jorden; och då ingen kan sälja det han ej äger, utan att köpet återgår, när den rätta ägaren gör sin rätt i laglig ordning gällande; så och då Kronans rättighet att till skatte försälja sådana lägenheter i alla instanserna blifvit erkänd, måste ock af samma skäl, som dessa ansetts beståndande, lagligen tillkomna åboskap, genom hvilka skatteköpsrätten förvärfvats, jemväl vara det. Jag föreslår altså, att, vid skogars delning, i författningsenlig ordning tillkomna, under frihetsår för odling brukade eller skattlagda hemman och lägenheter, ehvad de äro skatteköpta eller icke, skola orubbade förblifva och af skogen, i mån af hemmantal eller beskaffenhet, för skogsfång och bete njuta skogsafrösning: Anhållande jag om remiss häraf till vederbörligt Utskott. frU#f *) K. Resol. å R. o. Adis besvär d. 12 Juli 1731 (V5 punct, i förklaringen) bör i öfverensstämmelse med K. M:s Dom d. 23 Dec. 1800, angtde Bollebygds m. fl. socknemäns anspråk på de inom deras område af allmänningen Stöpen befintliga dels skattlagda, dels ock oskattlagda lägenheter, uppfattas. 2 IL 3i Dea 27 Februarii. 11:0 Författningarna rör:de fattigvården och, i sammanhang dermed, stadgandena för tillfällig undsättning tarfva rättelser och ny lagstiftning. Jag åberopar i afseende å detaillerna, hvilka af mig tillstyrkas, KammarCollegii und. utlåtande öfver ett förslag till fattigvårds-reglemente för Jemshögs och Näshums församlingar i blekinge Län. Om remiss till vederbörligt Utsk. får jag anhålla. Bilaga.
Seklet vid i8o4 års Riksdag klagades att illa hagget Osmundsjern ur Riket fördes: tank om det ändå varit väl huggit? Glömma vi att den store Gustaf Adolf förbjöd att utföra Tack-och Osmundsjern, samt befall i:e att allt jern skulle till stångjern utsmidas; att en fortsatt omvårdnad å Regeringens sida bragt denne handtering derhän: att då jernförsäljningen i Gustaf I:s tid var circa 12000 Skeptd, ensamt Wermland år 1666 lernnade 25 å 28000 på Götheborgs våg; att Rikets Jerntillverkning 1683 steg till i5o,ooo Skep., 1896 till 228,000 Skep;d 1763 till circa35o,000 Skep:d , 1 774 till 55o,ooo Skep:d och i våra tider omkring 4oo,ooo Skep:d ? Hafva vi glömt att Svenska Spannemåls productionen, sedan den någon tid sjunkit i anseende till krigen och till täflan med de sädesrika Provincerne, Sverige ägde på andra sidan hafvet, jag menar Liffland , stigit till sin närvarande höjd i skygd af Prohibitif-systemet, hvilket Herrar Landlmän ej lära vilja afskaffa: hafva vi glömt att Sverige, före Gustaf Wasas tid importerade Öhl Skor Kläder ja till och med svafvelstickor ? Tro vi oss vara klokare än alla de Nationer, som i skygd af det här så illa utskrikna Prohibitifsystemet stigit och stiga i välstånd, eller vilja vi ej se omkring oss för att förnimma hvad som sker , och föregår hos andra , utan sjelfklok! försöka att ensamme realisera ett ideal, som finns i böcker, och som aldrig i någon Europeisk Stat blifvit försökt utan att ©lyckor deraf uppkommit.
Herr Adolf gick försigtigt efter. Gräset i vattnet gjorde i början hans fötter ondt ... han beklagade sig, gaf till små fransyska utrop, småskrattade, protesterade, skrattade igen, men följde. Så fann hon en sjömanshatt, som låg och flöt. Den torkade hon med kjolen och tvang den på honom. Ett stycke längre fram låg en uppoch nedvänd korg och simmade, den hängde hon på hans arm. Så, nu kan ingen känna igen dig, och hurra, nu ä' vi i inspektorens rofland! Det ligger alldeles under! Bara rofskaften titta upp. Vänta, så ska du få se, det blir kalas! Hon tog upp en mängd rofplantor, sköljde dem och skalade dem med tänderna. Den unge herrn satte sig på gärdesgården, en liten fin pennknif af elfenben fick göra tjenst som bordsknif. Promenaden hade gifvit honom aptit, rofvorna smakade honom utmärkt. Hans bleka kinder hade fått en smula färg. Så fortsattes promenaden. Närmare gården blef herr Adolf mindre väl till mods, och när de hunno sjöhagsgrinden, tog han afsked. Nadja kysste honom på munnen, på pannan, på kinderna, fick en femmarksedel utom kråsnålen och kunde endast med stor svårighet slita sig lös från sin riddare. Låt se, att du aldrig glömmer mig, sade hon och kysste honom på kinden, jag älskar dig mer än mitt lif, för det står det alltid i visorna, och det är också sant. Adjö, farväl, min dyre vän, förgät mig ej, kom snart igen! Med små steg trippade han så uppåt gången med värkande fötter och förstörd sommartoilett. Sådan märkvärdigt påflugen unge sade han till sig sjelf och välsignade skymningen. Godt om han i morgon kunde inbilla städerskan och den öfriga familjen, att han fallit i sjön vid bryggan hos Bäcks ute vid Hadenäs men hur skulle han förklara, att han kommit så nära stranden? Han hvisslade en af sina vackraste melodier och gick in, prudentligt och regelrätt som eljes. Att hon kunnat få honom, den fine, af sina kamrater så kallade »markisen» till sådana dårskaper.
Dusse försvarslöse personer skola, på Falligvårds-Styrelsens anmälan, af Konungens Befallningshafvande ställas under Kronobetjeningens eller Magistratens serskildta tillsyn, och böra för öfrigt: l:o anvisas af Konungens Befallningshafvande ett visst district, socken eller härad, utom hvilket de icke få aflägsna sig utan vederbörandes tillstånd ; 2:o inställa sig minst en gång i månaden inför Fattigvårds-styrelsen inom Församlingen, för att der erhålla betyg öfver sitt uppförande, så vida icke han eller hon är, genom laga förfall, hindrad, hvilket i sådan händelse styrkas bör; 3:o personligen inlemna detta betyg till kronobetjeningen eller Magistraten, som bör hvarje halft år insända till Konungens Befallningshafvande förteckning öfver aila inom staden eller dislrictet sig uppehållande försvarslöse personer, med anteckning öfver deras uppförande; och 4:o genast på Kronobetjeningens eller Magistratens kallelse tillstädeskomraa, för att redovisa för sitt uppförande. Skickar sig person, ställd under serskild tillsyn, oförvitligt en viss tid, bestämd i förhållande till anledningen för denna åtgärd, och styrker han sådan'} med bevis från Fattigvårs-styrelsen, ege då, på landet Konungens Befallningshafvande, samt i stad Magistrat eller Polismästare, alt förordna, det den serskilda tillsynen må upphöra. I afseende på försvarslöse personers införande i mantalslängderne, Fattig vårds-styrelsens myndighet öfver dem, deras arbetsskyldighet och deras utskylder, gäller hvad här ofvan, angående tjenstlöse personer, stadgadt är.
Herf Rothlich, Axek Fördelarne af torkad spannemål vid Ma - Den l'4 Februarii, gazineringar, jemfördt med oiorkad; later ej bestrida sig. Men de svårigheter som hittills mött Tiondegifvare»), att kunna lefverera oklandiad spannemål, skulle visserligen ej minskas, om en allmän författning anbefalte tiondens utgörande uti torkad spannemål; ty dels skulle den vid aflämnandet finnas eller tydas vara bränd och för hardt, dels för lindrigt torkad. Svårligen kan en tiondegifvare, som årligen endast har -4 eller -ö tunna tiondeafgift, för - mås till annan torkinrättning än deras bakugnar. Jag nödgas derföre framställa betänkligheter emot det gjorda förslaget att tiondegifvare borde erlägga den med torkad spannemål; och anhåller att denna snmärkning måtte åtfölja Friherre Skjöldebrands memorial till behörigt Utskott. Bilagor till PleniProtocolleL för cl. 26 Februari!., förmiddagen. Herr af Uhr, Carl David'. Sedan fråga uti Ridderskapefs oqh Adelns Plenum den 18 i denna månad blifvit vackt, om förändring i reglementet för Dykerioch Den 26 Febriinrii. 783 BergningsCompagniet, anhåller jag vödsamt, att tå fästa Riddersknpsts och Adelns uppmärksamhet vid ett ämne, som härmed s^r i ganska nära sammanhang. Uti memorial &f dsn 16 Ocfober UD 8 hade Kongl. Mapts Befallningshafvande uti Götheborgs och Bohus Län hos_ Kongl. Majit i underdånighet anmält Dykeri ÖfveiCommissrrien O J. Westbecks ansökning om belöning och understöd af allmänna medel för sina uppfinningar, i afseende på bergning af i sjön förolyckat gods.
In - ms InstrUotibiA, < förlag.; tMl^ändringf {tf. aU jock sG 1 Jistitije: v<Jmbii$siuimH,en8$ rjVIo tion, remitt. till ConstitutiansUtskottet, II s *36<fl .sbnKtéltll sarai!raij Y ■> S i lil s 3.T2—3^4, bif. af Adeln, IX,3..$ 365, lagdt,*^ te^ligg|y^?,;|X^qgJ§8, bif. sgälds - af Adeln*-IX 3. s; iSi. Underd.,. SkilfreJsi* med öfygrleWian•'åsé''iif?r£, .Ärt:hi t^tntctlon fétcFdllfÄäg lnst ruinen ter, 9m inköp af, för ÖbséV^atoxiulji i; StolMtiofra^; i8rofl$n/ StatsUtskoltet, II 5 raéSS?11® »$Jsa 1 Utskottets Betänkande-, IY j.'S 536 •—■ 542, återreim. af Adeln, IX s 114» PresteStåndct, IX s i5o, bif. af BondeStåndet, IX si 53, åtérrem. af BorgareStåndet, IX 6 174.
Orsakerna till dessa för Sverige egna och missgynnande förhållanden måste till en del sökas i frånvaron af de moraliska krafter till hushållning och förvärf, som utgöra den naturliga och enda säkra källan till nationers välstånd, men äfven dels i den missförstådda hushållning, som fruktar att genom statsanslag rödja vägen för och lätta de enskildas bemödanden, samt understödja och befordra utvecklingen; dels i den inom vårt land, efter hvad det vill synas, mest hyllade statskonst att bereda staten tillgångar blott i discontpapper, eller alt under form af skattenedsällning reducera i st. f. att höja samhällets förenade krafter. Snart ingår till R. St. BancoUtsk:s förnyade förslag, att Bankens behållna vinst, beräknad till och med 1847 års slut till 3 millioner r:dr, må tili Riksg.cont. öfverlemnas och till producliva anslag disponeras. Om detta Utskottets förslag vinner bifall, och hvarför skulle man försmå de medel till allmänna rörelsens lättande, som erbjudas, så skola R. St. finna sig i den ovanliga förlägenheten, att äga större tillgångar, än som i vanlig statsreglering kunna användas. Om en enskild man vore ägare af Riket och af detta öfverskott utaf inkomst, så skulle han visserligen använda det sednare till det förras förbättring; han skulle fylla försvarsverkets behof, fullborda sina fästningar och sträcka nya kölar på sina skeppsvarf, han skulle sammanbinda sitt lands sjöar och floder, jemna dess backar, odla dess mossar ock kärr, han skulle till plats för sina nybyggare undanrödja de uti skogarne förmultnade stammar, han skulle anlägga fabriker, införa nya näringar och sätta tusendetals arbetare i ny verksamhet, och det sålunda omskapade landet skulle snart i fördubbladt mått återgälda hvad den omtänksamme ägaren bekostat. Så skulle enskild ägare troligen handla, men det allmännas oväntade tillgångar fruktar jag att det blir svårt att leda till statsekonomiska vägar, såvida det icke kan lyckas att genom en efter rättvisa grunder uppgjord fördelning, försona eller tillfredsställa provinsegoismen och besegra den afundsamhet de särskilda provinserne emellan, som motverkar hvarje anslag till partiel förbättring.
— Åhja i vissa fall. Men inte behöfde han springa till dig med det. Jag tycker han och jag ha talats vid ganska mycket i vinter. — Edith, säg mig uppriktigt! Hvad har du egentligen emot Säfve? Är han inte en hygglig, präktig och bra karl, jag vet sannerligen inte, hvad du begär. — Jag begär ingenting alls. Han är en idealmänniska, men han behöfver inte bära sig löjligt åt för det. — Löjligt, hur kan du säga så? — Hvad skall jag då kalla det för? Komma hit på en officiell visit en söndag, när morbror är hemma och alla barnen och tjänstfolket och skicka bud, att jag skall vara snäll och hålla mig inne, för att han skall få tillfälle att kasta sin näsduk. Nåja, det är hans egen skuld! Han får stå sitt kast. — Hvad menar du, Edith? Gör ingenting som du ångrar, och stå inte där och se ut som jag vet inte hvad, utan kom hit och sätt dig bredvid mig här i soffan. Tror du inte, att jag håller af dig, att jag vill ditt väl? — Jo det vet jag, moster, men jag kan väl inte, när jag inte tycker om honom? — Men hvarför tycker du inte om honom? — Hvarför? — Ja, det var en dum fråga, men han är värkligen en sådan ovanligt hygglig ung man. Och när Säfve redan fäst sig vid någon, kan man vara säker, att det är för hela lifvet. Han är ingen kurtisör. — Nej, det är han inte. — Och så den vissheten, att han älskar dig utan några biafsigter — det innebär väl också en viss garanti. — Ja, jag vet allt det där, men han gör mig så förskräckligt nervös med all sin fullkomlighet. — Det är bara inbillning. Mins du inte, hur intresserad du var att höra något om honom för två år sedan, då du var hemma i Göteborg? Du skref jämt och samt om honom. — Ja, jag tycker om honom när han är i Kristianstad och jag i Göteborg, men det är väl inte den sanna äktenskapliga kärleken. — Jag vill inte invärka på dig, Edith, men nog tycker jag det är hårdt att du skall förspilla både hans och din lycka utan några giltiga skäl.
Rörande dels nedsättning, dels upphörande af inomskärs Skeppare ålagde Lotsoch Båk-afgift; angående Rustnings-skyldighetens utgörande under krigstid; i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande om dispositionen af Recognitions-Skogarne; i fråga om åtgärder till Svenska Klädes-Fabrikernes upphjelpande; öfver återremiss af Betänkandet om Krono-Skogarne; och i anledning af gjorde anmärkningar emot Utskottens Utlåtande rörande dels nedsättning, dels upphörande af den för inomskärs seglande Fartyg bestämda Lotsoch Båk-afgift. 394 Den 21 December e. m* Bevillnings - Utskottets : Rörande anmärkningar vid förslaget till en förnyad Bränvins-författning; om arfvode för Öfver-Commissarien Ek; och med öfversigt af den Allmänna Bevillningen. JBevillningsLagoch Oeconomie Utskottens: I anledning af yrkade förändringar i nu gällande Seglations-Ordning; och rörande en ny Författning emot Lurendrägeri och Tullförsnillning. Bevillningsoch Oeconomie-Utskottens : Angående Nederlagsfrihet för Carlscrona Stad, m. m.; om Drawhack eller restitution af Tull å Råämnen, då de förädlade utföras; samt öfver de vid Förslaget till Reglementariska föreskrifter vid den gillade Tariffen för Tull-Bevillnings Beräkning å inkommande och utgående varor gjorde anmärkningar. Banco-Utskottets: Angående någre nödige ansedde förklaringar och ytterligare Controllör i afseende på Bankens Cassör, jemte en årlig ersättning af noo R:dr för Cassa-Commissariens derigenom ökade möda; om ett tillägg uti de hittills gällande Reglemenlariska föreskrifter i afseende på Bankens Emhetsmäns och Betjentes Pcnsions-rättighet; angående Instruction för Banco-Utskottet vid näst infallande Riksdag; om tillägg uti Instructionen för Riksens Ständers Revisorer; i anledning af gjorde anmärkningar Vid Utskottets Memorial, angående Götha Den 31 December t. m. 395 Canal-Verks angelägenheter; örn en Commissarie-tjensts uppförande på Bankens
Några andra punkter, alla bevisande hans ädla, varma hjerta, tillade han yttermera, och slutade med följande ord: "Låter jag min hjertans kära morkär förnimma, att hvem hon hafver att beskylla för min död, kan jag intet annat säga, utan att den trängtan och åstundan, som hans furstliga nåde hafver haft, till att ödelägga och fördämpa min slägt, hafver varit orsaken till det förnämsta, hvilket nu efter hans vilja gånget är. Gud tröste eder, min hjertans kära morkär, samt mina kära syskon, och låte oss finnas i den eviga glädjen. Gifvet uti min eftersta stund på Åbo slott den 10:de November Anno 1599. Eder ödmjuke son hafver jag varit. Johan Fleming." Sedan detta var skrifvet, vände sig Johan Fleming till sin gamle tjenare och sade: "Nu har jag allt ordnadt, och beder dig blott ännu en gång, att du, om dig möjligt blifver, må framföra mina hjertliga och kärleksfulla helsningar till alla dem, du vet att jag hållit kär, och att du må berätta dem om mina sista stunder." Sigrid och hennes fader hade emellertid tillbragt tiden i sitt mörka, unkna gömställe. En afton i mörkningen hade Sigrid vågat sig in till den lilla staden, för att få köpa mat, men snart blef det lilla förrådet slut. Hon måste nu åter försöka att skaffa mera. Dessutom blef det allt mer af nöden, att söka en annan tillflyktsort, ty det blef allt kallare i luften. Derföre måste flyktingarne bjuda till att få höra något från den yttre verlden, hvilket äfven eljest var för dem af högsta intresse. Herr Erik fogade sig med sin vanliga, lugna bekymmerslöshet uti det ingalunda behagliga läget, att tillbringa sina dagar i det mörka och unkna, källarlika rummet; och Sigrid tänkte alldeles icke på att hon sjelf led obehag deraf. Men hon fruktade för fadrens hälsa och tålamod, och funderade ideligt på utvägar att komma hädan. För Sigrid hade visserligen ingen fara varit att vandra bort och återbege sig till sitt hem, men att lemna sin far, kunde hon ej sätta i fråga. Då nu matförrådet var slut, fanns ingen annan utväg, än att
R:dr 32 sk. och arfvodena för extra Provincial-läkarne till 500 R:dr hvardera, samt beviljat den härtill erforderliga tillökning i anslag af 19,906 R:dr 32 sk., hvarförutan, med anledning af de hos Rikets Ständer derom gjorda framställningar, Rikets Ständer medgilvit, att arfvoden för ytterligare 4 extra Provincial-läkare, nemligen en inom Handbörds härad af Kalmar län, en inom nordöstra delen af Westmanland, en inom Ångermanland och en inom Westra och Östra Göinge härader af Christianstads län må, till belopp af 500 R:dr för hvardera, å stat uppföras, dock med vilkor, att de nya distrikterne upplåta och underhålla bostad för läkaren å det ställe, som af E. K. M:ts vederbörande Befallningshafvande godkännes. 14:o. Då det i hufvudsladen inrättade Farmaceutiska Institilt på ett utmärkt sätt gagnat den undervisningsgren, som utgjorde dess föremål, och det vilkor, som fäslades vid det af Rikets Ständer under sistlidne riksdag till Institutet beviljade anslag af 1,000 R:dr årligen under den tid, som då uppgjorda statsreglering afsåg, blifvit behörigen fullgjordt, är af E. M:t i Nåder föreslaget, att berörde, å medicinal-staten uppförda, belopp måtte fortfarande, under enahanda förbehåll, som hittills, få till Institutet utbetalas; Och hafva, på de af E. K. M:t anförda skäl, Rikets Ständer beviljat ett årligt anslag af 1,000 R:dr, att under den tid, för hvilken nu skeende statsreglering blifver gällande, och emot förut stadgade vilkor, fortfarande utgå för den i Stockholm stiftade Farmaceutiska läroanstalt. 15:o. För att åt de inom länen anställda djurläkare bereda en nödig förhöjning af deras nu med endast 50 R:dr årligen utgående afvode, har E. K. M:t äskat att ett tillökadt årligt anslag af 150
Här kan icke vara fråga om annat än, huruvida Constitutorialet på Ombudsmauna S la ts-U t sko 11 e ts Be länk a nden. 653 tjensten, hvilken redan genom Ombudsmannens afgång tillhörer Suppleanten, i kraft af Regerings-Formen och Riksens Ständers val, skall utfärdas t.f Fulimägtige eller någon annan Auctoritet: och på denna fråga gifvcr ofvan anförde §. det tydligaste svar. Möjligtvis skall en elier annan tro Riksens Ständers rätt för nära trädd, om Fulimägtige underlåta att här vid inhemta sine Principalers mening, då nu sådant kan ske. Men sannolikt skola ännu flera anse Fulimägtige hafva felat i sin [iligt, om de underlåta att verkställa tydligt gillia föreskrifter. Jag instämmer fördenskull med Herrar Kammär-Rälts-Rådet U ggla och Öfverste-Lieutenanteh Hjerta: och tillstyrker, det den af Riksens Ständer valde Suppleanten, Herr Expediliöns-Secreteraren Richert må, genom Fuilmägtiges Protocolls-Uldrag i Ombudsmanna-Åmbetet insättas. Herr Doetqr Wallin : Mig förefaller saken mycket enkel. Om en Husbonde lemnar föreskrifter åt sin Inspector, hvilka under hans frånvaro äro nödiga, måtte dessa väl icke hindra honom att sjelf närvarande besluta och verkställa hvad han finner för hus och egendom nyttigt. Han måtte väl vara 654 Stat s-U t s k o 11 e t s B c t ä n k a n d e n. sjelf ilen lefvande Inslructionen, så länge lian är på stället; iian Lör viii ock då kunna välja sitt tjenstefolk, i fäll tiden dertill skulle vara inne oell Iian ville livija sin rätt. Åtminstone tyckes det sorn Iiispeetoreu hofde rådföra sig härom med sin Herre, innan denne hortfar.
Arbrå dito 2,647 „ Undersviks dito . 827 8|527 jnv&nare. Summa 17,904 invånare, hvarigenom folkmängden inskränktes för det norra fögderiet till 29,900, och för det södra till omkring 28,800 personer; samt att provinsen Gestrikland, nu utgörande en domsaga och ett fögderi, måtte, med bibehållen tingslagsindelning, fördelas i två fögderier, det södra och norra, innefattande, det förra: Hedesunda och Fernebo tingslag med 6,900 invånare, jemte Åsunda, Thorsåkers och Ofvansjö tingslag 13,735 „ tillsammans en folkmängd af 20,635 personer, spridda på 18A,- qvadratmil, samt det sednare: Ugglebo och Hamrånge tingslag med 8,168 invånare, jemte Hille och Wahlbo tingslag . 7,772 „ eller tillsammans 15,940 personer, fördelade på 18^ qvadratmil; till följd hvaraf uppkomme behof af nya löner för två Kronofogdar och två Häradskrifvare. Kammar-kollegium och Stats-kontoret hafva, uti häröfver den 25 Maj 1860 afgifvet underdånigt utlåtande, erinrat, att en jemförelse uteslutande med Upsala och Stora Kopparbergs län icke lämpligen kunde läggas till grund för bedömande af behofvet utaf den föreslagna tillökningen af fögderiernas antal inom Gefleborgs Bih. till R. St. Fröt. Proposition N:o 76. län, enär hvarje fögderi inom Upsala län både till areal och folkmängd vore minst bland alla fögderier i riket, och fögderierna i Stora Kopparbergs län, om ock till arealen något större, i medeltal egde mindre folkmängd, än de flesta öfriga fögderier.
Jag anhåller alltså om återremiss, med begäran, det R. o. Ad. måtte uttrycka den önskan, att StatsUtsk. ville föreslå ett ökadt anslag för Upsala cathedralskola. 7S Den 6 November f. m. Frih. von Kraemer: Att tankarna i detta ämne voro delade inom Utsk., bevisas bäst deraf, att motionen om det ifrågavar. ökade anslaget der föll med blott en rösts pluralitet. Då motionen innehåller en fullständig redovisning öfver Upsala cathedralskolas ställning, såväl i afseende på lärjungarnes antal, som ock med afseende å lärarnes löner, jemförde med hvad härutinnan förefinnes vid Rikets gymnasier och öfrige lärdomsskolor, så har Utsk. deraf fått fullständig kännedom om skolans ställning, och behöfver således icke, då behofvet är fullkomligen upplyst, afvakta någon K. propos. i ämnet. Skolan hade förut en osund och mörk local; men då högsts. H. M. Konung Carl XIV Johan år 1832 besökte Upsala, och dervid äfven täcktes taga skolans local i ögnasigte, framställde framlidne Ärkebiskop Rosenstein till Konungen den propos., att med 400 r:dr öka den subscriptionslista, sorn var ämnad till beredande för skolan af en mera lämplig local. Uppå derom till mig gjord förfrågan, vågade jag då tillstyrka H. M. att inköpa en alldeles ny local, hvilket förslag af H. M. vann nådigt bifall, hvarjemte H. M. i nåder täcktes af egna medel anslå 20,000 r:dr till nämnde locals inköp samt skolhusbyggnadens uppförande äfvensom ytterligare en ungefärligen lika summa till dess inredning. Följden af denna frikostighet var den, att skolan fick en rymlig local, äfvensom att lärjungarnes antal med hvarje år ökades, hvilket förhållande ännu fortfar.