Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enahanda skjäl fom har näst förut anförde aro, lara ock aldeles wara gällande och tillämplige för StadsJördens Taxering, och kan Utskottet altja med åberopande af dem och dest förut afgifne utlåtande härom, lika litet understödja Wällöf!. Borgare. StändstS pästående om en nedsatt lindrigare afgift ä densamma, som Högwördige Preste - och Hcderwärde Bonde Stan, dets yrkande vin förhöjning deras i de utsatte graderne, men finner endast det tillägg här böra ske i likhet med hwad nu om Hemman ä Landet förordnat är, akt den Starjord fom kan wara ward öfwer Etthundrade R:dr tunnelandcc eller tredje graden, ma i jemförligt förhållande deremot, efter dest waran de bättre beskaffenhet, taxeras till högre Minimi afgift. Bland de ämnen som fordrat UlskottetS granlaga vfwerläggning, har förekommit, om och huruwida någon Minimi afgift för HuS i Staderne borde stadgas esler ej. A ena sidan är anfört, att desis utgöra en gansta betydlig och redbar egendom, hwaraf inne. hafwaren kan draga inkomst och förmon: att således i händelse ägaren icke ar i den författning akt han / kan uppföras till Bewillning efter Maximi-Tariffm, han desto häldre för sitt Hus, bör äläggas Minimi-afgist, stm densamma egentriigen more svarande emot en fcnster-afgisk, hwilken förut af Husen utgakt; och för öfrigt instämmande med den en gang fattade grunsattS, att alla Fastigheter och dylika synbare Ägodelar, skola, sä wida inkomst Taxeringen icke kan tillämpas, en wist skyddö, eller Minimi-Bewillning äläggas.
M. underdånigst anhålla, att det uti Kongl. Brefvet den 11 December 1783, kungjordt genom Kongl. Commerce-Collegii Kungörelse den 28 Januari 1784, stadgade förbud emot försäljning af lotter här i Riket för utländska lotteriers räkning måtte, med upphäfvande af Kongl. Brefvet den 6 Juni 1826, varda till dess kraft och verkan förnyadt. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 29 Juli 1840. Expeciitions-UiskoUets Förslag till und. Skrifvelse t N.-o 49- N:o 49. 75 Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i Aug. 1840. Preste-Ståndet den i Borgare-Ståndet den 1 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om arrende-fri upplåtelse dt staden Kongelf af åtskilliga smärre tomter vid Bohus raserade fästning. (Stats-Utsk. Uti. N:o 103.) S. A. K. Med anledning af Kongelfs Stads Magistrats af Eders KonglMaj:ts Befallningshafvande i Götheborgs och Bohus Län förordade underdåniga ansökning, att den afgift, 80 R:dr 32 sk. Banco, som, enligt contract af den 9 Maj 1796, hör till Kongl. Maj:t och Kronan årligen erläggas för dispositionen af åtskilliga under arrende på obestämd tid till staden upplåtne smärre tomter vid Bohus raserade fästning, jemte den så kallade Säftufvan, måtte blifva från och med 1835 års början och vidare allt framgent staden efterskänkt, har E. K. M., uti den 2 sistlidne Mars aflåten Nådig Proposition, till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemnat, huruvida icke omförmälde tomter må arrendefritt åt staden upplåtas under villkor, alt den nu utgående afgiften då skulle af staden till fattiga barns uppfostran användas.
Hvad salens dekorering i öfrigt beträffar, så lämnar den — med den något allvarliga prägel vår tid gärna vill ge den — ett godt tillfälle till användande af de gamla svenska konstväfnaderna, som nu så allmänt begagnas och äfven utföras i våra hem. För de många olika variationerna af » ekmöbler » passa dessa förträffligt både som klädsel och som gardiner och draperier, och mången väfvande husfru, isynnerhet på landet, visar med berättigad stolthet på den hemväfda prakten i sin sal. Äfven här kan man dock gå för långt, och en af mina vänner, som satt upp sin samling af gamla skånska » åkedynor » liksom taflor på väggarna, har kanske låtit sina sydsvenska sympatier få öfvertaget öfver sin goda smak. En annan väggdekoration, som länge nog varit på modet för salen, är tallriksdekoreringen. Till denna skall jag återkomma på tal om de stora våningarnas matsalar; jag vill nu blott uttrycka min sympati med den lille fattige gossen, som, då han hemkommit från ett besök hos sina rika släktingar, berättas ha sagt, att hans egna föräldrar ändå hade det bättre, emedan de kunde sätta in sitt porslin i en skänk och inte behöfde hänga upp det kring väggarna. Huru ett dukadt bord skall upplysas är i våra dagar en modesak, vexlande som alla dylika. Här är ej platsen att tala om de mer eller mindre fantastiska utvägar, som uppfinningsrika hufvuden hittat på för att göra det ena middagsbordet originellare än det andra; det på samma gång mest praktiska och behagligaste är ändå alltid ett starkt och samladt ljus uppifrån en taklampa eller krona med skärmar öfver ljusen. * — Det är människornas enda fullkomlighet, om de kunna lära sig, att de äro ofullkomliga. Hieronymus. 1898 Bref från en svensk delegerad vid K. f. U. K.:s världskonferens i London. (Forts.) i orsdagsafton hade konferensens medlemmar i den stora äran att vara inbjudna till Lord Mayorn och hans fru i Mansion House.
Med afseende härå och enär den omständigheten, eller Härads-RätLernes allenast tillfälliga sammanvaro, hvilken föranledt medgifvandet, att på landet Domhafvanden ensam må utgifva ifrågavarande betyg, icke förekommer, i afseende på Magistraterne, sorn äro ständigt fortvarande Embetsmyndigheter, har jag, i likhet med Baucofulhnägtige, ansett mig biha afstyrka den föreslagna och af BäncoUlskollet nu understödda förändringen i hitintills gällande stadgande, angående veder häftighets-bety ge n för Disconlernes i städerne bosatte gäldemirer.” Uti denna reservation hafva instämt Herr Bråkenhjelm, Herr Kongl. Hof-Predikanten Tunelius och Herr Rådman Hammar. 4 Banco-JJiskottets Utlåtande, Nu> 115. Ank. lill Exp. Etsk den 1? Mot. kl. 1 e ra. Utlåtande, i anledning af viickt motion, att, i stället för Konungens Befallningshafvandes eller Domhajv andens, Kronofogdens i orten vederhäftighets-hetyg för lånsökande mätte i Banco-Discontverket antagas. Under den 11 sistlidne Mars, har Hedervärda Bonde-Ståndet till Banco-Utskotlets handläggning remitterat en af Riksdags-Fullmägtigen Olof Olofsson från Westerås län väckt motion, att, då„ enligt nu gällande stadganden för låns erhållande från Rikets Ständers Banco-Discontverk, bland annat erfordrades Landshöfdingens eller Domhafvandens i orten vederhäftighets-betyg, lecknadt å skuldförbindelsen, och anskaffandet deraf för lånsökanden medförde besvär, tidspillan och kostnader, Kronofogden i orten, hvilken i oeh för sin tjenstebefattning alltid stod i närmare beröring med allmogen oeh hade dess ekonomiska ställning sig bekant, måtte få omfdrmälde betyg meddela.
Revis orm Berättelser, Generelle Räkningar öfver ISIS samt 1813 och 3 814 årens KrigsFond till vederbörande KrigsAdmimstrationer afförde Medel , men vid afföringarne till GeneralKrigsCommissariatet för Arméen i Tyskland af serskilta myntsorter, uti Sterling, Hamburger Banco, Preussisk Courant,. NeuZweyDrittel m. ni., de der alia funnits uti Commissariatets Räkningar debiterade uti Pont. mersk Courant, fråga uppstått om giundeme för den skedde förvandlingen , hafva Deputerade viti aflåten Note till dåvarande Herr Generalintendenten Billberg härom äskat upplysning, .hvartill han bland annat den 6:te Maji svarat „ att grunderne för förvandlingen skulle vara att hufvudsakligen inhämta af Herr Baron Wirséns OriginalRäkningar, af hvilken anledning de blifvit efterfrågade hos Herr Baronen, som äfven med serdeles beredvillighet den 7:de Junii icke allenast låtit hit ingifva så väl dess författade Generelle KrigsFondsRäkning serskilt för 1812, samt gemensamt för 1813 och 1814 med tillhörande VerificationsBand, utan ock ett Sammandrag af Redogörelsen för de till framledne Herr Presidenten Baron Eagerheims förvaltning och Redovisning ställde Medel af 1813 års Subsidier från England, jemte öfriga KrigsFonden, samt en serskild Summarisk Redogörelse för Engelska Subsidierne jemte KrigsFonden inom Riket ifrån den 21 December 1813, då Förvaltningen deraf efter Herr Baron hagerJieims frånfälle åt serskilt» i Nåder Comnitterade blifvit uppdragen till och med den 31 December Jgl 5- Rikt. St. Revisorers Berättelser. i Förenämnde af Herr Baron och StatsSecrer-aren Wirsén afgifne OriginalRäkningar hafva
Ilen briberre ibaA-e, a/ ^ Oretve d/o/'ne,^ Dri börre Ntae/ vo/r //o/v^edr. ^c> do djeken för I^andtför8vgr8-Oepartem6nt6t, 8tat8-l3ädet 0refve d/ö/vre^ fö redrog i underdänigliet - 5:o hlandlingarne i fräga om Xamereraren d/. /)Lr/l/ee/ fortfarande ansvar88h^Idighet för allidne Ivrig8-6a88euren halanee; beträffande Xamereraren ^r/r/e^r förnyade 8aint af ^.ammar-kiätten oell de88 d.dvo6at-l?i8eal8-flmhet6 Hufvud8aliligen förordade underdäniga an8ölining alt af Oun8t oell lXäd varda fiuhallad frän clen honom ännu äliggande ar>8var8-8li eldighet för gäldandet af afl.
Den frihet, som förnuftsväsendet enligt det föregående tillskrifver sig, har en viss egendomlig karakter. Den består i frihet att uppkasta ett ändamålsbegrepp, riktadt på ett naturting såsom objekt för driften, och eo ipso själfverksamt tillfredsställa driften. Men driften är bestämd af naturen, och ehuruväl dess tillfredsställande är möjligt endast genom förnuftsväsendets eget beslut, har detta beslut dock driften själf till innehåll, och genom detsamma verkas, hvad driften själf skulle hafva verkat, om han haft kausalitet i sig själf. Därför är friheten här blott formel. Men för att ett förnuftsväsen skall kunna sätta sig såsom med frihet uppkastande ett ändamålsbegrepp, måste det sätta sig obestämdt — sväfvande mellan motsatta bestämningar — och ur denna obestämdhet genom sig själf bestämmande sig. Här synes icke någon sådan obestämdhet möjlig. Ändamålsbegreppets innehåll är bestämdt af driften och dess objekt. Förnuftsväsendet måste därför i en högre reflexion, för att det öfverhufvud skall kunna sätta sig såsom fritt i den angifna meningen, sätta sig såsom egande förmåga att motstå naturdriften. Då nu allt, som är hos jaget, är att förklara genom en drift, måste detta sig-sättande (af filosofen) grundas i en drift och närmare i en drift till frihet för frihetens egen skull eller i en drift att bestämma sig oberoende af naturdriften — en ren drift. Alltså finnes i jagets väsen tvänne drifter — den rena driften och naturdriften —: den förra yttrande sig i jagets sig-sättande såsom förmåga af det fullständigt obestämda och eo ipso såsom bestämdt af själfverksamhetens lag, den andra yttrande sig omedelbarligen i känslan och medelbarligen i jagets sig-sättande såsom med frihet frambringande ett ändamålsbegrepp, riktadt på ett naturting såsom behöfligt, och såsom eo ipso med frihet handlande (tillfredsställande driften). Dessa drifter äro egentligen en och samma drift, i det de båda uttrycka det objektiva jaget, fast i förra fallet såsom omedelbarligen hänfördt på det subjektiva jaget såsom förmåga af frihet i själfverksamhetens lag, i senare fallet såsom på grund af reflexionens lag differentieradt från samma jag, men medelbarligen hänfördt på det samma i känslan.
Vore här fråga om att förändra något uti ExpeditionsUtskottets förslag, som gjorde ea förändring i saken, så skulle jag vara den siste som godkände något sådant , emedan det vore ett farligt praejndicat» J)«n 2 September r, m. helst då jag ihågkommer att vid justering af Expeditioner af denna beskaffenhet det närvä, rande antalet af Ridderskapet och Adeln plä» gar vara ganska obetydligt emot det då Utskotts Betänkanden föredragas. Det kunde nemligen hända att man sökte förändra Expeditioner på ett motsatt sätt; Om till exempel ExpeditionsUtskottet hade helt enkelt framställt saken , och någon då hade föreslagit att man skulle tillägga det beslutet borde öfverlemnas till Konungens sanction , så kunde det lätt drifvas igenom , då ett ringa antal vöre närvarande. Om verkligen alla fyra Stånden beslutit att åt Konungens sanction öfverlemna aaken, så är det ej blott fråga om ordalagen, utan om en hufvudsak , hvilket äfven visas af denna långa discussionen. Jag vill hoppas att ej ett misstag blifvit gjordt , som ej kan rättas , men i allt fall må det ej rättas på ett sådant sätt att ett farligt pimjudicat, kanske farligare, än ifrågavarande , ej bindande, misstag uppkommer. Jag förnyar således mitt förslag , att orden nådiga bi/all må sättas i stället för ordet tanction. Friherre Anckarsvärd \ Jag har här af en Föredragande hört yttras , att det vöre likgiltigt om Riksens Ständer anmälte ett beslut* eller framstälde en underdånig önskan , emedan om Kongl. Majit ej funne sig befogad att biträda den framstälde inskränkningen , resultatet vore detsamma i afseende på beslutet. Jag tror, att om vi kafva erfarenhet, att det hittills någon gång lyckats Konungens Rådgif. Den z September e, m. ’97 vare att tillstyrka något sådant, sådane missbruk dock i tidernas tider skola nå sitt slut, och icke kunna åberopas som skäl.
St. vid en föreg:de riksdag fattat ett beslut, som otvifvelaktig! är stridande emot rättsgrund och emot hvad förhållandet tillförene varit, nemi. att förklara kronofjerdingsmans-tjensten för ett kornmunal-bestyr, så kan likväl icke detta beslut lagligen och billigen verka derhän, att man skulle ålägga de hemman, hvilka i följd af urgamla privilegier åro befriade ifrån att deltaga i detta bestyr, att deruti deltaga. Man skulle då, på sätt Frill. Cederström och Hr von Hartmansdorff erinrat, begå den orättvisan, att nedsätta värdena på dessa hemman till skada för deras nuvar. ägare, och jag kan icke tilltro R. St. att hafva så liten aktning för äganderätten, att sådant af dem skulle tillåtas. O Hr Akerman, Fredr.: Jag åsidosätter alldeles att yttra mig om huruvida det kan vara rättvist och billigt eller icke, att ålägga innehafvarne af säteri eller rå- och rörshemman alt deltaga i afgifterne för fjerdingsmännens aflöning, men ber att få betrakta frågan ifrån synpunkten af det allmännas rätt. Den som har någon bekantskap med den s. k. landtregeringen, vet utan tvifvel att möjligheten af dess verksamma deltagande i allmänna ärendernas förvaltning för ett jemförelsevis så billigt pris, som denna förvaltningsgren kostar, härleder sig från gammalt derutaf att de mycket sysselsatta länsmännen kunnat påräkna biträde af fjerdingsmännen. Att sluta af Ulsk:s tillstyrkande i denna punkt, äfvensom af de införda orden ”deltagande i utöfning af fjerdingsmanna-befattningen, ” synes det klart, att Utsk. velat göra denna befattning till en kommunal-befattning. Den är temligen besvärlig, och då man kan taga för gifvet, att befattningen skall betraktas ur denna synpunkt, så vilja val innevånarne att befattnin - 478 Den 10 Maj. gen skall gå i lur inora fjerdingsmans-distriklet. Delta kan icke gerna verkställas utan att inskränka utöfningen deraf lill ett år eller ^ år, och ännu mindre, ifall distriktet är stort.
Och den, som stapplade på ett ord vid uppläsandet af dessa utanlexor, var att beklaga, ty läraren var mycket sträng i kathedern. Men han preparerade alltid lexan mycket väl. Af hans preparationer uppstod den s. k. »luntan», d. v. s. handskrifna anteckningar i Kristendom. Till sin bekännelse var han sträng lutheran, af Schartaus skola. Utom kathedern var han vänlig och språksam och samtalade gerna med eleverna. Mina aktier hos honom stodo mycket högt alltifrån min inträdesexamen. Han kunde aldrig se mig ute på gatan, utan att han hade ett vänligt och uppmuntrande ord till mig. Blott en gång under denna min första termin ansåg han sig böra gifva mig en varning. Det var nemligen efter mitt första och enda besök i Katholska kyrkan. Då jag efter messans slut kom ut på gatan, råkade pastorn gå förbi och fick dervid syn på mig. Följande dag kallade han mig afsides och sade: »Jag såg, att du var i Katholska kyrkan i går.» »Ja,» sade jag, »jag ville gerna se, huru det gick till der.» »Ja,» sade han, »jag säger ingenting derom, bara det icke blir någon vana, för då kan i sången och ceremonierna ligga en tjuskraft, som inverkar mägtigt på de svaga.» Jag lofvade med hand och mun att icke vidare besöka det stället. Med detta löfte var han mycket tillfredsstäld och klappade mig mildt på axeln. Jag kände mig så uppfyld af tillgifvenhet och tacksamhet för lärarens ömma omtanke om mig, att jag tyckte mig alltid vilja »sitta vid hans fötter» såsom Saulus vid Gamaliels. Ack, ej kunde hvarken han eller jag då ana, att en svår schism i trossaker längre fram skulle hota att störa detta innerliga förhållande, som rådde mellan oss båda, läraren och lärjungen! Men det är ju genom tvifvel, som vi skola arbeta oss fram till tro. Jag hade ännu aldrig plågats af tviflets marter, men äfven jag måste genomgå min kris, och då var det denne kraftige ande, som skulle frälsa mig ifrån ondo. Bland öfningslärarne vill jag endast nämna något om ritläraren och musikdirektören.
Grefve af Ugglas_, Gustaf: StatsUtskottet har afstyrkt Kongl. Majrts Nådiga Proposition om inlösen af ifrågavarande 2:ne Fyrbåkar af det skäl, att den äskade nedsättningen i priset ej kunnat vinnas; men Utskottet har icke vederlagt, hvad äfven Rikets Ständer vid sista Riksdag medgåfvo, att nemligen det vore mera ändamålsenligt, och nyttigt, att Staten agde alla Fyrbåkar, än att någre sådane voro i enskildtes händer. Om denna sats står fast, måste några Tusende R:dr till vinnande af ändamålet, ej vara af särdeles vigt; och då ägarne så envist vidhålla sitt pris, är troligt, att af kastningen i det närmaste skulle bålla Staten skadeslös. Härtill kommer, att i händelse Rikets Ständer bifalla, hvad StatsUtskottet föreslagit i afseende på Lotsoch Båk-medlens användande till nästa Riksdag, Fyrbåkarne i allmänhet skulle komma i det förbättrade skick, som af nödvändigheten är påkallad t; och då synes mig så mycket angelägnare, att äfven dessa bägge Fyrbåkar komma att tillhöra Staten. Min mening är icke, att StatsUtskottet nu skulle hafva tillstyrkt bifall härtill; men då Statens tillgångar ännu ej kunna vara 4o6 Den 3o December e. m. kända, synes mig, att StatsUtskottet kunnat uppskjuta denna fråga, till dess det visat sig, huruvida tillgångarne, utan förnärmande af angelägnare föremål, kunde medgifva nu ifrågavarande utgift. I följd häraf föreslår jag vördsamt återremiss af Betänkandet, hvarigenom saken tills vidare kunde hållas öppen till framdeles begrundande. Herr Lagerhjelm, Pehr: Uti StatsUtskottet förevar öfverläggning ej allenast om beloppet af löseskillingen, utan äfven om det vore bättre, att Staten häldre än enskilde, besörjde om Fyrbåks-inrättningen. Dervid ansågs nödigt att infordra upplåtelse-Contracten på desse Fyrar.
— N:o 16. med förslag till den ändring uti 18:de §:n Riksdagsordningen att Mosaiska Trosbekännare må erhålla rättighet att deltaga i riksdagsmannaval: B. V. 341. 431, A. 438; B. VII. 4, 136, A. 136. U. 303, 357. A. 358. — N:o 17- med förslag till den ändring i 5:te §:n 3:dje momentet Tryckfrihets-Förordningen, att, hinder icke må vara för Mosaiska Trosbekännare att kunna till Jurvmän utses: B. V. 341, 438, A. 438; B. VII. 4, 137, A. 137, U. 303, 357, A. 358. — N:o 18. med förslag till ändring uti 90:de §:n Regerings Formen: B. V. 341, 438, A. 439.
Åndamålel med denna lagstiftning, som är att ekskogarne skola bibehållas, så att Kronans behof af skeppsvirke icke skall komma ali saknas, skall utan tvifvel bättre vinnas om del endast får bero af hvars och ens egen omtanke all uppfreda detta ädla trädslag; det kommer då att ligga i jordegarens egel intresse alt låta ekar uppvexa å sina egor, emedan han vet atl de, om de väl vårdas, blifva af stort värde, i stället för atl han nu är alldeles ointresserad af eli trädslag hvaraf han blott har en ringa ersättning, om det för Kronans räkning afverkas. 520 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. På grund af hvad jag nu anfort, föreslår jag: alt ek å kronoskattehemman, berustade säterier och stadsjord af kronoskaltenalur må tillhöra egaren, med samma rätt, som egare af frälsehemman, och att nu gällande författningar i afseende å ekskogen måtte ändras i öfverensstämmelse härmed. Om remiss af denna motion till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November {862. G. Bjerkander, från Skaraborgs län. Af €f. Bjerkander från Skaraborgs län, om statsanslag för upprensning af ån Lidan. De betydliga framsteg, åkerbruket under de sisla decennierna gjort, och den allmänna håg för dess vidare uppdrifvande, som allt mer och mer blifvit väckt, har ock föranledt, att i alla provinser inom vårt fädernesland uppmärksamheten blifvit fästad vid de stora fördelar, som i främsta rummet den enskilde jordegaren och i andra rummet Staten kan vinna genom utdikning och aftappning af sjöar och sanka trakter och dymedelst beredda tillfällen för odlingsfliten. Rikets Ständer hafva ock för delta erkända vigtigu ändamål vid hvarje riksdag beviljat medel, som blifvit ställda till Kongl. Maj:ts disposition, att efter förslag af Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen, komma sökande tillhanda, men dessa hafva dock visat sig vara allt för otillräckliga för att bereda framgång åt alla sådana nyttiga arbeten, hvartill ansökningar om understöd ingått.
Rörande arrendets utgöra de af de i andra Clastens tredje afdelning upptagne Kronolägenheter; fann BorgareStändet , an hwad förra frägan betrstflar, den samma bör, likmätigt /g Niksdags-Ordninqcn remitteras till Högloft. Stats-Utskottet, alt Riks-Ständeus olika meninga! sä nära möjligt är sammanjemka och med förslag öfwer denna jemkning inkomma, samt att dcn senare srägan, hwarom tivänne af Niks-Ständc» stadnat i olika beflut med de öfiige twanne, mä öfwerlemnas till det förstärkta Stats-Utstott>t, som, enligt 69 L. RegeringsFormen äger, att densamma med Riksens StänderS ratt afgöra; hwilket de Refpective Med->ständcn samt wederbörande Utskott wördsämt och wänligcn flulle härigenom tillkännagifwas. lkt suxr-i. Dx I?rotocoHa F. H. k?st«rron. 8t - M6 Den 17 April. Utdrag af Protokollet, hältet uti Borgare,Ständets Plenum wid Riksdagen i Stockholm den 14 April >8lo. S> Biföll Vorgare-Ständet hwad Riksens Hög, loft. Ständers Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Utjkott i Betänkande ak den r dennes, yttrat och föreflagit, rörande Färafwems och Ullhandteringens i Riket uppmuntrande; hwilket de Respective Med-Ständcn wördsamt och wanligen flulle tillkannagifwas. vt supra. ikix protocolls I. H. I?etsrron. Utdrag af Protokollet, hältet hos Bonde-Standet den L
På grund deraf att jag är ledamot i StatsUtsk:t, må det förlåtas mig, att jag ännu en gång begärt ordet, då de af mig här upgifne ziffror blifvit utsatte för åtskilligt klander. Hr von Troil har yttrat att mina upgifter väl kunde vara tillämpliga i allmänhet, meri att desamma, hvad södra stambanan särskildt beträffade, borde förkastas. Samme talare har anställt en jemförelse med den tabell, som, litt. I, finues Utl:t bifogad, oell deraf sökt ådagalägga, att inkomsten skulle, enligt hans upgift, hafva stigit i samma mån sorn våglängden ökats, d. v. s. dubbelt. Uti detta fall har han anfört, att, så snart banan öppnats till Höör, steg inkomsten per månad i medeltal från 13 och 18 till 22,000 rdr per månad. Om man likväl tager gubben Seseman till hjelp, efter hvilken åtminstone jag icke kan annat än rätta mig, finner man, att 2 gånger 11 gör 22 samt 2 gånger 13 Att södra banan har en liflig trafik säger sig sjelft, men att det likväl icke står så väl till med södra banans inkomster, som uppgifvet är, ber jag få visa. Södra banans driftoch underhållskostnader äro på samma litt. uptagna till 41,000 rdr per mil; men dertill bör, såsom jag nyss nämude, ytterligare läggas 1 1,000 rdr, för underhåll af skärtjern, sleepers, rails samt den rörliga materielen. Denna till 11,000 rdr beräknade underhållskostnad är ganska låg, — ett förhållande, hvarpå jag är så mycket säkrare, sorn jag underställt denna fråga den person, som i landet är mest kompetent att derötver sig yttra. Alltså blir på södra banan verkliga underhållet per mil 52,000 rdr om året eller för mil per månad 4,333V3 rdr. Som tabellerna äro stälda på månad, måste äfven denna jemförelse i enlighet dermed upställas.