Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att vara »a casa» innebär för italienaren endast – att man icke är utgången! Men att vara »zu hause» innebär för schweizaren ett välbefinnande och en hel liten idyll, som utan kakelugnen och dubbelfönstret snart skulle frysa bort. Det schweiziska hemmet erhåller derför också först sitt rätta behag mot hösten, då dubbelfönstret hakas i, då brasan sprakar i den fyrfotade stora kakelugnen och gråvädret omhöljer och liksom förstorar Alperna, medan man hör ett sista eko af sommaren i den knarrande vinpressen och den susande slagan. En söndag i Appenzell. Sent på lördagsnatten hade jag tagit in på ett värdshus i en zwingliansk by uppe i kanton Appenzell. När jag sofvit några timmar, väcktes jag af ett besynnerligt oväsen. Atsch-pang, atschpang, atsch-pang lät det någonstädes utomhus på afstånd. Så blef det tyst igen, men endast för ett ögonblick. Derefter: atsch-pang, atschpang, atsch-pang; och nu var det tydligen i värdshuset alldeles öfver mitt hufvud. Rummet var mörkt, men en hvit ljusstrimma lät mig ana, att om jag endast fick upp fönstret och ytterluckan, skulle jag få ljusan dag. Jag trefvade på fönstret och lyste på det med en tändsticka, men jag fann hvarken gångjern eller hakar. Slutligen upptäckte jag, att det kunde skjutas åt sidan in i väggen. Men nu återstod det att få upp luckan. Den hade också hvarken gångjern eller hakar och den gick icke att skjuta åt sidan. Med ens gaf den vika och, atschpang, sjönk den oförmodadt ned i fönsterposten som ett vagnsfönster. Der ute lyste under junisolen de höggafliga, små, hemtrefliga trähusen i klein-aber-mein-stil och bepansrade från grund till tak med hvitstrukna, rundskurna, fjälliknande spån. De hus, som ännu hade luckorna uppskjutna, tycktes fullkomligt sakna fönster. De hvita luckorna kunde ögat icke särskilja från den hvita väggen. Bäst det var, öppnade sig helt oförmodadt en lucka i väggen och en sömnögd kvinna med pannhåret deladt i två gardiner tittade ut.
Commerce-Collegium sålunda meddelt, det likväl är ovedersägligt, att det missförhållande, som, enligt hvad ofvan nämndt är, under åren 1820 och 1821 egt rum emellan allmänna Arbetshus-Fondens inkomster och utgifter, skall, om det än vidare kommer att fortfara, slutligen helt och hållet medtaga denna Fond, hvars nästan enda inkomst nu mera består i räntan på utlånta medel; hafva vi ansett oss icke höra underlåta, att fästa Rikets Höglofl. Ständers uppmärksamhet på den minskning, som under dessa 2:ne åren inträffat i Fondens Capital-belopp. Under revision af räkenskaperne Öfver Manufactur-medlen, hafva vi inhemtat, att berörde medel, som hufvudsakligen utgöras af ett årligt Stats-anslag på Nionde Hufvud-Titteln, finnas redoviste i samma Hufvudbok, som de så kallade Eskilstuna Fristads-medel, hvilka icke äro Statsmedel, utan bestå af ett årligt anslag af 1000 R:dr Banco utaf den under Jern-Contoirets förvaltning lydande extra Licent-Fond. Och som vi ansett det höra bidraga både till god ordning och till en lättare öfversigt vid blifvande revisioner, att dessa, till sin natur olika medel, i räkenskaperna behörigen åtskiljas; så få vi till Rikets Revisorers Berättelse. 55g Höglofl. Ständer hemställa, örn icke hos Kongl. Maj:t underdånig anhållan må göras, det Kongl. Commerce -Collegium kunde undfå nådig befallning, att hädanefter låta i särskilda räkningar redovisa Manufactur-medlen och de så kallade Eskilstuna Fristads-medel. De i Kongl. Commerce-Collegium förde Protocoller öfver Manufactur-Discontoch XJ11— Discont-Fondernes utlåningar för åren 1820 och 1821 hafva blifvit genomsedde, utan att något dervid varit att erinra, och de till Fonderna hörande Säkerhetshandlingar hafva vid anställde inventeringar funnits i behörigt skick; hvarjemte vi, vid granskning af det utaf Kongl.
Men kvinnoförst %ndet miste vara z~ppodladf, ty det beliöfs ett tiDaneradt, logiskt försthd för att eftertryckligt pliidera t. o. m. kvinlighetens ocli nioderliglietens ratt. En moder, som fullbordat sina barns uppfostran, har szikerligen gått igenom en förskola, som gör henne alldeles särskildt lämplig till medborgarinna, meii det kan ändå handa a o -, och .händer ofta - a t t Iion icke kan iitratta p % lingt när sh Hvarför? Jo, därför a t t hon icke har den så a t t säga tekniska förståndsbildningen, som gör a t t hon kan klart saniinaiifatta sina tankar, hastigt träffa kärnpunkten i en fraga, samt på en g h g öfverskåda ett vidsträckt och inveckladt sammanhang. Familjeniodern skiille sakerligen nii vara glad, om hon i sin iingdoni någon tid ägnat sig åt ett yrke, ja, t. stiidentexamen kiincle nii liafva varit Iieniie till gagn. Det a r familj e. mödrarnas ovana vid a t t arbeta metodiskt, soni gör a t t man p&amp; de använda tränade sociala arbetsomradena måste i så stor iitskracki~in~ yrkeskviniior, t. ex. lärarinnor. Gällde det endast att lösa det problemet, hiir en kvinna. skulle bäst uppfostras för a t t deltaga i medborgerliga varf, s&amp; skiille man sa&amp;,: först en tir1 yrkesarbete (niöj ligen afläggandet af en examen), sedan arbete i hemmet som moder och hiismoder. Men ined moderlighet iitaii vidare kan en kvinna icke uträtta rnycket i det niedborgerliga lifvet.
Tillgångar: l:o Säkra fordring nr, hos nya Ull-diskontfonden 1,700: 21. 0. , Ullkonloret i Norrköping 353: 32. 9. Ullsorterings-, värderingsoch magasins-afgifter Hvresmedel Bidrag af manufakturmedlen, enligt Kongl, brefvet den 9 November 1836, Balans till år 1849. Skuld: Till Manufaktur-diskonten, för lemnade förskotter, kapital 13,150: ränta derå 402: 12. 9. Kongl. Bilaga Lit. E. — 22 — Kapitalslut öfver Nya Ull Banko. Debet. Balans frän år 1846. Skuld: l:o Till Rikets Ständers Riksgälds-kontor, för af kreditivet år 1846 begagnade medel, kapital 27,580: ränta derå til! 1846 års slut . 589: 2. 11. ok IRQ. 2 II o c <rö , gamla Ull-diskontfonden , J. Ränta till Rikets Ständers Riksgälds-kontor, för af kreditivet begagnade medel år 1847, enligt en, på grund af Kongl. Brefvet den 12 November 1844, upprättad liqvidation, 686 27 _ Balans till år 1848. Tillgångar: l:o Säkra, Behållning i Rikets Ständers Bank . 34: 35. C r e d i t. Balans frän är 1846. Inkomster: Balans till är 1848. Skuld: l:o Till Rikets Ständers Riksgälds-kontor, för af kreditivet år 1847 begagnade medel, kapital 34,290: ränta derå till 1847 års slut 086: 27. — 34 yyy. 97. 2:o , gamla Ull-diskontfonden 1,700: 21. 6. Agrell. Bilaga Lif. F. — 24 — Kapitalslut Öfver Nya Ull - ]) e b e t. Balans frän år 1847.
Om man antoge Gr. Mörners förslag, och om följaktligen hela kammaren skulle välja ledamöter (jag vet ej visst om detta är Gr. Mörners mening), så blefve det ju 125 electorer. Vore sådant lämpligt? Hr Cederschjöld har nyss erinrat, att i det fallet måste electorer utses; då borde Gr. Mörner hafva gifvit förslag dertill. I Dtsk. förklarades åter alt, som hvarje Ständ skulle välja för sin del, ehuru hvarje Stånd kunde välja utom sine medlemmar, så behöfdes inga electorer, utan de 25 ledamöterne af hvarje Stånd inom hvardera kammaren utgjorde med detsamma electorer. Hade man bibehållit den enkelhet, som jag föreslog, nemi. att hvarje Stånd hade valt inom sina ledamöter, så hade alla Den 14 Mars. 329 alla Utsk:svalen kunnat ske samtidigt; men just derföre att man velat tillåta hvarje Stånd att äfven inom de öfriga välja, så måste man, på sätt Utsk:s betänk, innehåller, uppgöra saken så, att det ena Ståndet valde efter det andra, på det att ett efterföljande Stånd måtte veta huruvida dess ledamöter vore borttagna af det eller dem, som valt förut. Det ena osammanhanget leder till det andra, det är icke mitt fel; det är Utsk:s, som afvek ifrån hvad som var följdriktigt. Låtom oss antaga Gr. Mörners förslag såsom riktigt, så vore det likväl, af skäl, som (lere ledamöter anfört, sådant att det aldrig komme att antagas, utan blott att väcka förtrytelse. R. o. Adis H:rr ledamöter, och Gr. Mörner framför allt, må vara fullt förvissade, att hvarken detta, eller något annat förslag, som vid denna riksdag kan komma att läggas på Ständernas bord, varder antaget, ty dertill äro sinnena alltför stridiga. Enär man inom R. o. Ad. samt PresteSt. godkänt ståndsgrundsatsen, så har man förklarat sig vara af annan mening, än de som yrkat allmänna val. Dä är det första och afgörande steget taget. Skall man då likväl, för att vara sina motståndare behaglig, införa de allmänna valen i underafdelningar, på sådant sätt, att man stöter andra Stånd eller väcker deras misstankar?
Skulle väl – vore det möjligt – att det kära barnet hade en känsla – den jag, hennes mor, hennes ömmaste vän och, enligt naturen, hennes närmaste förtrogna i hjertats angelägenheter, icke skulle känna?” ”Var utan all fruktan och oro, min bästa fru!” svarade professorn lakoniskt. ”Om ni sätter ringaste värde på den vänskap, jag fattat för ert hus, så plåga icke Rosa med en enda fråga eller hänsyftning på den saken. När tid blir, kommer jag tillbaka och anmäler pretendenten.” Härmed tillslöt professorn dörren, och ledsagades af kommerserådet ända till nedersta trappsteget. Emellertid blef den stackars fru Widen stående ensam, långt värre än förut intrasslad inom labyrinten af sina gissningar. Ändtligen, efter mycket bråkande hit och dit, för att finna en utväg, stannade hon dock vid den första förmodan, att professorn menade sig sjelf. Ja, det var fullkomligt klart! Men nu suckade hon ändå, vid tanken derpå, att snart se sin hulda, blomstrande Rosa såsom maka vid den gamle, torre professorns sida. ”Herre Gud, sådana infall flickorna nu för tiden hafva!” yttrade hon halfhögt. ”Hvem kunde föreställa sig, att hon skulle föredraga den gamle, utlefvade gubben framför Garben, en man i sina bästa och kraftfullaste år? Men jag tiger; jag vet om intet. – Och så länge kan han väl ändå ej lefva. – Och nu öfvergick kommerserådinnans tankegång helt enkelt till den tid, då Rosa, såsom en ung och rik enka, firad och tillbedd, skulle hålla ett hus i prakt och glans öfverträffande allt hvad H** hittills sett, och der det, i anseende till värdinnans ungdom och oerfarenhet, tillkom mamma att blifva ordförande. – ”Nå ja, min gubbe, det blir likväl ej så rasande, när jag rätt betänker saken,” började fru Widen, då hennes man åter inträdde. ”Och alltid kunna vi tiga, tilldess han sjelf vill tala; det kunna vi visst, för att göra honom till viljes, den hederliga själen. Men du förstår ju, söta Widen, hvad klockan är slagen.
Prol. 1856 ^ 1857. 7 Sami. 1 Afd. 18 Haft. 1 2 Lay-Utskoltets Utlåtande \:0 39. erforderlig tydlighet, dels emedan ordet “tillstånd* i sednare momentet, likasom ordet “skicklig” i det första häntydde på en psykisk brist, ehuru förstnämnda ord synbarligen hade afseende å yttre omständigheter eller orsaker, hvilka dock kunde inbegripas under första momentet, hvadan det andra skulle vara öfverflödigt, dels ock på den grund, att, enär icke detta sednare moment, utan blott det föregående, afsåge det förhållande, att rätt giftoman jäfvas, det begagnade uttrycket “lag samma vare* vore oriktigt, helst ingen kan vara närmast den jäfvade, då icke någon är jäfvad, för undvikande af hvilken otydlighet det blifvit föreslaget, antingen att ifrågavarande momenter måtte göras (ill två särskilda punkter, eller ock att begge må sammandragas och erhålla denna lydelse: “Ar rätt giftoman ej i tillfälle att giftomanna-rälten utöfva eller vill man jäfva giftoman förthy att han ej skicklig är eller af annat skäl; varde ock detta hos rätten anmäldt, och gillas det, vare giftoman den, som närmast i ordningen är att giftomannarätt utöfva, efter thy i 2 och 3 §§ skils.” [ anledning af hvad sålunda blifvit anmärkt, får Utskottet till en början förklara, att Utskottet ingalunda lemnat motionärens framställning, att “välviljande fosterföräldrar och husbondefolk” måtte berättigas utöfva giftomanna-rätt, utan uppmärksamhet vid pröfningen af väckta motionen, ehuru Utskottet ansett sig ej kunna understödja framställningen; Och motivet dertill har Utskottet äfven anlydt. Till stöd för sin framställning hade nemligen motionären hufvudsakligen åberopat, att de i I Kap. Giftermåls-Balken innefattade stadganden ej skulle hafva afseende å annan qvinna än den, som är af äkta börd; men att Utskottet ej kunde dela denna åsigt, har i afgifua betänkandet uttryckligen tillkäunagifvits.
Då jag förra gången begärde, att detta betänk, skulle punktvis föredragas, var det ännu icke i tryck utdeladt till R. o. Ad:s ledamöter, hvilket deremot nu är händelsen, så att jag förmodar, det Ståndet numera tagit kännedom deraf. Jag yrkar derföre icke, att betänk, nu skall punktvis föredragas. Dessutom får jag tillägga, att sedan jag inhemtat, det icke blott H. PresteSt., utan äfven Vällofl. BorgareSt. lära hafva bifallit detta betänk.; så ämnar jag icke vidare yrka någon förändring i det sednare förslaget från StatsUtsk., enär jag redan haft tillfälle att för R. o. Ad. tillkännagifva min åsigt af saken. Vid en kommande riksdag förmodar jag, att ämnet ånyo blifver föremål för öfverläggning och pröfning, alldenstund de bestämda lönebeloppen ovedersägligen äro för ringa. Man skall, när jag då vill ånyo försöka att göra min mening gällande, icke kunna förebrå mig att nu hafva förtegat mina tankar derom. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Ehuru jag visserligen icke vågar hysa den förhoppning att kunna göra min mening gällande, kan jag likväl icke underlåta att förklara, att jag anser R. St. icke böra bifalla några löneanslag till embetsman, som ännu icke finnas. Jag tror, att Styrelsens pligt hade varit, alt först sanctionera det förslag, som Ständerne afgifvit lill depart:s-slyrelse, och alt Ständerne derefter först bort bestämma lönerna för dessa embetsman. Då likväl 2 Stånd nu beslutat bifall till betänk, med en obe - Den 5 Maj e. m. tydlig modifikation af BorgareSt., i afseende på hyresersättningen, och då majoriteten inom detta Hus är på förhand gifven, och jag således icke kan hoppas att här vinna sympatier för min åsigt; inskränker jag mig till den reservation, alt jag linner det bevisa ganska ringa förtroende, för att icke säga ett stort misstroende lill Representationen, att, sedan Ständerne hos K.
Jag medgifver vissserligen att man kan tvifla om företrädet mellan mitt förslag och det af Hr Bildt framstälda; och jag anhåller derföre att detta sednare måtte varda upläst, på det jag må derom få närmare kännedom. Sedan i anledn. häraf Hr Bildts förslag blifvit upläst, tilläde : Hr Ribbing: De flere skrifvelser, som vid föreg:de Riksdag afgått till K. M. hafva visserligen icke ledt till det resultat man åsyftat. Sålunda har också i detta ämne en skrifvelse blifvit aflåten, utan att deraf blifvit någon påföljd, och hvad öde, som förestår den nu föreslagna, står i vida verlden; det blir tids nog att vid nästa Riksdag derom taga kännedom. Jag kan icke neka, att min mening varit att begära en inbjudning till de andra Stånden; ty om förslaget antoges, vore redan något i verkligheten och i handling gjordt för hvad R. St:r vid sista Riksdagen begärde, och R. i' 628 Den 23 November f. m. o. Ad. nu åsyftar. Jag kan derföre icke annat än tro, att mitt förslag skulle vara det verksammaste: det är affattadt i generella ordalag, och det visar åtminstone att E. St:r hafva allvar med saken. Vi hafva i detta afs:de förbindelser till det allmänna att inlösa, hvilka vi så väl vid denna sora föreg:de Riksdagar åtagit oss. Vi hufva t. ex. under nuvrde Riksdag med hänseende till folkundervisningen, uttalat den önskan att denna måtte öfverflyttas till hemmet, hvartill medlet just skulle blifva qvinnan. Vi torde således äfven i anslagsväg böra göra något för ett förslag, som åsyftar qvinnans bildning, och jag tror att i sådant afs:de mitt förslag är mera praktiskt än de öfriga här framstälda, ehuru jag visserligen icke vill motsätta mig R. o. Ad:s beslut i fall det skulle utfalla annorlunda. Sedan härefter
Emot sädana hoga sy flor och answar fordras en motsvarande lön. Moro Riket och dest Statswerk ej utblottat, sa skulle jag inga påminnelser härwid göra; men dä jag, som wid siere Riksdagar och Uevislonsr warit Ledamot sä af de til Lar^non.? som Riksgälds-' Lontoirew öfwerseende satte Utstött, deraf noga känner deste werks tilständ, sä i anseende til tilgängar som utgifter, och sednast för halftannät är sedan tagit kunskap derom, samt äfwen nu här wid Riksdagen fatt underrättelse, det Lingne» til Rikets behof utlemnat ansenliga försträckningar, och at Statswerket blifwit belastadt med flere millioners skuld, och dä wi alla weta at Riket är förminstadt ti! nära en tredjedel, följakteligen dest inkomster, sä mycket mindre; kan jag ej annat än befara at Stats-Ut ffottet - 556 Den 5 Juni». ffottet med storsta möda torde finna utwägar Lil detze behofwers fyllande, utan at de ökas med flere hittils i Staten okände löner. I 8 de §. af den pi-ojecterLlls Regerings» formen är en Allmänna Ärendernas Beredning förordnad, bestående af 8 personer. Denna tycker jag för min del skulle kunna umbäras, Ifrän äldre tider til 17^9 har Swea Rike haft et Räd fördelt i. 2:ne llivisionSr, hwaraf den ena hade äustitise-sakerna. Deremot swarar nu Högsta Domstolen. Den andra hade Kammaroch Krigs-ärenderne. Häremot ffulle jag för min del trott, at ^tats-Rädet kunde smara, r synnerhet dä de nu efter Regeringsformen äro biträdde af 4 I 27 §. talas om en ^usuitlgs-LzntxIer af Konungen utnämnd. I 96 och 97 § § om en Riksens Ständers Ombudsman. Jag hade för min del trott at de§e bägge syfilor kunde af en och samma person förrättas.
Som ingen fråga blifvit väckt eller lärer komma att väckas med hopp om framgång, om den slående härens förökande, men detta, hvad infanteriet angår, likväl, enligt föregående, egt rum med icke mindre än 123 officerare och 2,849 man effektivt manskap utöfver hvad som för närvarande finnes, så borde väl en giltig anledning hafva uppstått icke allenast till fot gardernas, utan äfven till Lifbevärings-regementets, Hallands infanteri-bataljons och Wermlands fältjäg ares indragning; och hvaraf följden skulle blifva en besparing af icke mindre än 400,000 R.dr. Detta oaktadt inskränker jag mig för det närvarande, hvad fotgarderne angå, att påyrka, det dessa 2:ne regementer, på de välgrundade skäl, som redan i det föregående blifvit anförda måtte blifva till en korps (brigad) sammanslagne. Vid beräkningen af lönerne hafva de närvarande aflöningsstaterne blifvit lagde till grund. Närvarande förhållandet. Officerare. l:o. Sekund-chefer. F öreslagne förhållandet. Officerare. l:o. Transport R:dr 7,020. 38 Stats-Ulskollets Utlåtande, Ji? 8ä. Transport R:dr 14,040. Transport R.dr 7,020. 2 Andre Majorer ä 2,720. » 5,440. Subaltern-officerare. 16 Förste Löjtnanter ä 540 R.dr 8,640. 16 Förste Löjtnanter. å 540: Civile tjenstemän. 6:o. Civile tjenstemän. 2 Regements-pastorer. 1 Dito Läkare. ... ä 515 » 515. 4 Bataljonsdito ä 270 » 1,080. 2 Andra dito dito ä 306 » 612.
St. afgifna förslag till canal-anläggningen den inodification göres, sorn Ständerne finna vara nyttig för alt vinna ändamålet. I denna nn förevar, speciella fråga består villkoret icke i något annat, än att Ständerne bevilja anslaget med förbehåll, att det ändamål, eller den organisation af Carolinska institutet, sorn Konungen ursprungligen tänkt sig och som legat lill grund för inrättningens verksamhet, måtte genom det beslutade anslaget sältas i verket. På dessa skäl måste jag tillstyrka R. o. Ad. att bifalla StatsUtskis förslag till volerls-propositioneu. 4io Den 16 September f. m. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade godkänna den uti i4:de punkten föreslagna votertsproposition. Ropades starka nej, blandade med munga ja. Då Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att han funnit nej hafva öfverröslat ja, begärde Gr. Anckarsvärd votering. Upplästes till justering följande votens-proposition: Den, som godkänner StatsUtsk:s förslag till voter:s-propos. i i4:de punkten af raein. N:o 3oi, voterar ia» den det ej vill, voterar ne>\ Vinner nej, instämmer R. o. Ad. i det beslut, PresleSt, rör:de denna punkt fattat. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 33. Nej — 74. Hr Ribbing, Bengt, reserverade sig emot det fattade beslutet. i5:de punkten. Frih. Cederström:
Utan det vilje vi nu göra emot Gibea; låt oss kasta lott; Och taga tio män af hundrade, och hundrade af tusend, och tusend af tiotusend, af alla Israels slägter, att de besörja spisning för folket, att de måga komma, och göra med Gibea BenJamins, efter all deras galenskap, som de i Israel bedrifvit hafva. Så församlade sig till staden alle Israels män, såsom en man, och förbundo sig. Och Israels slägter sände några män till alla BenJamins slägt, och läto säga dem: Hvad är det för en ond ting, som när eder skedd är? Så får oss nu ut de män, Belials barn i Gibea, att vi måge dräpa dem, och låta det onda komma ifrån Israel. Men BenJamins barn ville icke lyda sina bröders Israels barnas röst; Utan församlade sig utu städerna intill Gibea, till att draga ut till strids emot Israels barn. Och vordo på den dagen talde BenJamins barn utu städerna, sex och tjugu tusend män, som svärd utdrogo; förutan de borgare i Gibea, de vordo talde sjuhundrade utvalde män. Och ibland allt detta folket voro sjuhundrade utvalde män, som vensterhändte voro, och kunde med slungor drabba på ett hår, så att de intet felade. Men de män af Israel, förutan de af BenJamin, vordo talde fyrahundradetusend män, som svärd förde, och stridsamme män voro. Israels barn stodo upp, och drogo upp till Guds hus, och frågade Gud, och sade: Ho skall draga ditupp för oss till att begynna striden emot BenJamins barn? Herren sade: Juda skall begynna. Alltså stodo Israels barn om morgonen upp, och lägrade sig för Gibea; Och hvar och en af Israel gick ut till att strida med BenJamin, och skickade sig till att strida emot Gibea. Då föllo BenJamins barn ut af Gibea, och slogo på den dagen af Israel tu och tjugu tusend män till markena.
Uti Rödön i octob. effter förutgången öfwerläggning i sochnestufwan med sochnemännerna både här och i Åhs, blef beslutit, at Rödöns altartafla skulle til Åhs kyrka försäljas för ett hundrade d:r silf.m:t, ett mycket lindrigt pris sochnekyrkorna och medbröderna emellan: och at en ny altartafla skulle hit til Rödön göras af bildthuggaren och snickaren i Rätan Jonas Granberg, samt målas och förgyllas af regementsqwartersmästaren i Åkeräng, h:r Carl Hofwerberg, som här målat lectarna. Aspås 11 januari 1747 Källa: Rödöns kyrkoarkiv, vol. N I:1, s. 156, ÖLA. Then 11 jan. ransakades i Aspås öfwer Erik Anderssons hustru Segri [lucka] dotter i Lundsiön, som förqwaft sitt 1/2 år gl. barn och som thet befants med hennes stora sorg wara skedt af wåda, blef hon effter lagen frikend, doch förmanad och warnad, förödmiukade sig för Gud och gick fram för gudstiensten, och lästes öfwer henne bönen i handboken. En dreng och piga från Näset, som haft mycket sänglag, dömdes at utgifwa 3 d:r k.m:t hwarthera, til kyrkan. Ås 18 januari 1747 Källa: Rödöns kyrkoarkiv, vol. N I:1, s. 156, ÖLA. I Åhs d. 18 jan. sedan nyårs affton wid helgemåls ringningen före högtiden, then olyckan skedt, at stora klåckan spruckit på södra brädden mitt emellan kläppslagen, och the som ringt befunnits utan orsak, wardt rådgiort om klåckans omgiutande igen. Och effter här twenne klåckor äre, woro somlige i tancka at lägga then minsta til, eller byta henne emot ämne til någon annan kyrka. Näskott–Aspås 1748 Källa: Rödöns kyrkoarkiv, vol. N I:1, s. 157, ÖLA.