Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han harskade sig mycket ljudligt, vände sig derpå om och började skärskåda en af taflorna. Pål betraktade med en viss rörelse denna breda rygg. »Det är egentligen underligt att tänka sig, hur du och jag kunnat bli vänner», sade han. »Jag har alltid behöft någon att hålla af», svarade Börje, och han måste harska sig ännu ett tag, för att få rösten riktigt klar. På morgonen var det en brådskande afskedsfrukost, tvungen och tryckt som de flesta sådana, när maten, tidtabellen och ens varmare känslor i lika mått vilja taga ens varelse i anspråk. Afskedet var också likt andra sådana, med konventionella handtryckningar och en hemlig fruktan att komma för sent eller att glömma något som för tillfället bör iakttagas. Det var en kall och ruskig morgon, Pål kände sig olustig och nervös. »Adjö, fru Marianne», sade han för sista gången ute på trappan, »och tack för ...» Han vände sig hastigt om och skyndade upp i vagnen. En pisksmäll, en lyftning på hatten och bandhundens yrvakna skall. Vagnen svängde om inkörsvägen, och de qvarblifvande sågo endast den grå dimman, i hvilken allt flöt tillsamman. De vände sig tysta och gingo hvar till sitt. Romanen var slut, dess hjelte försvunnen. Börje gick ut till folket, och Marianne återvände ensam in. I matrummet var pigan sysselsatt med att afduka bordet. Marianne gick in i sitt eget rum och stängde dörren efter sig. Nu hade hon ro att tänka. Så länge hon ännu icke visste hur Pål skulle upptaga hennes fordran på att han skulle resa, hade hon lefvat i en sådan spänning och oro, att det icke funnits rum för någonting derutöfver. Hon hade varit beherskad af en enda fix idé: Pål måste resa. Och nu hade han rest. Hon gick fram till fönstret, kastade sig i en stol och såg mekaniskt ut öfver gården, stelt och frånvarande. Hon var hänsjunken i sina tankar. Dimman hade höjt sig, men det var en mulen vårdag, utan så mycket som löftet om en strimma sol eller en refva i molnen. Himlen stod tung öfver den folktomma platsen, och det låg en död stillhet öfver allt.
Jag har äfven sagt, alt en principal icke kan gifva större rätt ål sin committent, än den förre sjelf äger: en församling samlad på sockenstämma, kan ej gifva åt desss delege - Den 6 Mart. »49 rade större rätt, än församlingen sjelf äger, och jag yrkar att pastor måtte bibehållas vid rättigheten att förneka sockenstämmas sammankallande, när det ämne, som uppgifves såsom anledn. lill begäran derom, är sådant att det icke tillhörer sockenstämman, men har ingalunda yrkat att pastor får vägra sockenstämma i något annat fall. Hr Lagerheim: Ehuru ogerna jag förlänger discussionen, måste jag dock med några ord besvara den talare, som yttrat, att förhållandet vore enahanda, när sockennämnd af kyrkoherde äskar sockenstämmas sammankallande, sorn när Konungens Bef:h:de eller domcapitel m. fl. detsamma begär. Skilnaden är likväl tvåfalldig, nemi. 1:0 att dä Konungens Bef:h:de eller någen myndighet äskar sockenstämma, så uppgifves alltid för kyrkoherden det ärende, som skall sockenstämman föredragas, och 2:0 att alla dessa myndigheter äro ansvarige såsom embetsman, då deremot socnämnden är oansvarig. Ilr Dalman: Jag vill blott, i anledn. af den siste talarens yttrande, erinra, att (\ §:n bestämdt innehåller, att kungörelse om sockenstämma skall alltid innehålla bestämd uppgift om tid, ställe och öfverläggningsämne för sammankomsten, och att således den, som söker sockenstämma, skall för kyrkoherden uppgifva det ämne, hvaröfver han ämnar rådföra sig med socknemännen, Hr von Hartmansdorff: Jag får blott erinra, att örn R. o. Ad. skulle godkänna den §, som upptager föremålen för sockenstämmas öfverläggning, så är den så vidsträckt till sitt innehåll, att den nästan motsvarar Tryck fr. förordningens föreskrift om alla föremål för mensklig kunskap. I det fal* let kan man vara obehindrad.
Den - 17* Den 1g Maji f m. na olägenhet lynes mig så mycket häldre, i alseende på förevarande ämne , kunna undvikas, •om de till ändring töreslagne lagbud, om än till äfventyrs mindre lämpelige, likväl icke äro af en så bestämdt rättsstridig tendens, eller af ett så vigtigt inflytande, att jsi icke med deras förändring kan anstå, intilldess granskning af hela rättegångsordningen i ettsamman, hang försvinner. Jag hemställer alltså vördsamt, att proposition måtte göras till Förelagets förkastande, utan pröfning af dess detaljer; men om Högloft. Ridderskapet och Adeln ej skulle finn» för godt. att bifalla denna min hemställan, anhåller jag att i sjelfva saken fa framställa någre anmärkningar. Högloft. Utskottet tillstyrker upphäfvande af stadgandet i 30 Cap. 1 §. RättegåoggBalken, om Revisionsskilling6 nedsättande, på det skäl: att rättigheten, att få sin talan pröfvad af högsta Domaremagten, måste efter all rättsgrund vara lika öppen för alla rättsökande. Principen är thcoretiskt rigtig, men som dess sllmänna tillämpning, hvartill äfven hörer, att hvarje rättegångsfråga, om ock den blott angår en knappnålsvärde, måste få dragas under högsta Domaremagtens pröfning, skulle medföra flera olägfnheter, dels genom ökade göromål för Högsta Doinarema^fens utöfvare, hvaraf blefve en nödvändig följd denna msgts fördelning, och deraf uppkommande brist på enhet och conseqvens, dels genom missbruket af det oin - Den 15 Maji f, m. 173 skränlcta tillfället till rättegångars långvariga fullföljande, som alltid måste verka menligt på moraliteten, så har Lagstiftaren ansett nödigt, att genom en slags Polisiörfattningar inskränka principens användande, till förekommande af dess» skadliga följder. Af sådan Polisartad egenskap är stadgandet om Revisionsskillingg nedsättande; och ehuru detsamma kunde anses mindre nödigt, då högsta
Denna puukt är bifallen af Presteoch Borgare-Stånden, men afslagen al Ridderskapet och Adeln, med föreläggande för Utskottet att inkomma med nytt förslag, angående användandet af Bankens odisponerade vinstmedel, samt återremitterad af Bonde-Ståndet på grund af anmärkningar, de der hufvudsakligen åsyfta dels att Banken borde få behålla hela sin vinst för att användas antingen omedelbart i egen utlåning eller till ytterligare försträckning åt Filial-banker, dels ock att då, oaktadt Utskottet i motiverne till sitt förslag om öfverlemnande från Banken al 1,000,000 R:dr till Riksgälds-kontoret antydt, att denna summa borde användas för att inom landet framkalla och befordra en fortgående tillverkning al jernvägsmateriel, hvilket ock, enligt de Heste Ledamöters mening, som i ämnet sig yttrat, förtjenade att medelst allmänna låneunderstöd uppmuntras, sjelfva förslaget likväl icke innefattade att omförmälda vinstmedel skulle till berörde ändamål uteslutande disponeras, så borde, till förebyggande deraf att medlen mätte dragas till andra mindre angelägna föremål, Utskottet föreslå de bestämmelser, som vid medlens utlånande genom Riksgälds-kontoret skulle tjena till efterrättelse så vida icke, elter hvad någre talare ansett, det funnes lämpligare att denna utlåning verkställdes direkte från Banken. i anledning häraf föranlåtes Utskottet erinra, hurusom Rikets Ständer vid innevarande riksdag redan förordnat, att af Bankens från 1857 års början till 1859 års slut upplupna vinst, utgörande, med tillägg af äldre odisponerade vinstmedel, 6,296,423 R:dr 59 öre, en summa af 4,000,000 R:dr skall för Bankens eget behof användas, genom anskaffande åt Banken af säkra och lätt realisabla obligationer, ställda i utländskt mynt, äfvensom att, enligt Utskottets förslag, Banken skulle komma att behålla och i sin rörelse använda jemväl den öfriga upplupna vinsten, med undantag af den million R:dr R:mt, om hvars öfverlemnande till Riksgälds - Uanko-Ulskotlets Utlåtande JYi 31. 11 kontoret Utskottet gjort framställning.
Domstol emot deni äro’gjorda, icke hafva blifvit. nMcK . isa. gcf lliv .abned fr Jagvertbw mig , att nu få framlägga för Ståndets, Och, otti A torre miss beviij is, för Utskottens om p röfva nöe ett Utredningsförslag, sorn mig synes antagligare, än det jag rcceiifef-afb ^ciro väö mos »V i»b : ;* Såsom den eda hufvudgrunden nödgäs jag härvid antaga, att, eftersom PrOclama-kallelséns utfärdande anses farb», sådana steg vidtagas, hvarigenom den utän Lag suspension undvikes. Jag räknar härtill rrö ätt ingen verklig tillgång lemnäs oupptägert i det-Försl >g, som för accordet med Borgenärerna lägges till grund. Till dessa verkliga tillgångar bör' ibland annat den betalning, söm Banquen bill/gen bör gifva för Discont-rälten, sora till och med 1S55 Ridd 0. Ad, Fröt. IV. B. II. A fä. i?;i 14. §8 Den 17 Martil^}. Ht. hör, med det för hvarje år bestämda Creditivetä antingen Bolaget eller deras Fordringsägare. 2:0 Att så vidt tillgångar gifvas, äfvert Treprocents* Fordringsägatne erhålla en betydlig del af d«- ras fordran straxt, för att löcka dem till Sedelutbyte, eller, om sådant ej anses nödigt, till ett frivilligt afsägande af deras rättighet , att genom Lagsökning begära invisning i Discont*» massorna. Denna första Utdelning har jag trott mig kunna bestämma till 25 Procent, och tiden till den 1 julii »8 »8• 3:0 Att all upplu pen Ränta ända till den 1 October 18 • 7 bstalas med 3 Procent efter Sedlarnes innehåll}, men efter’dertna dag med 5 Procentj hvilka alla Räntor erläggas vid hvar betalningstermin för hela Summan till dato.
Nu finnes en annan domare öjver Högsta Domstolen och det är RiksRätten. Om Riksens Ständers Justitias Ombudsman finner godt, att ställa Högsta Demstolen inför RiksRätt, så kan det ju möjeligen hända , att de af Domstolens Ledamöter , som röstat lika med Konungen , blifva brottslige förklarade; och det kan icke vara i sin ordning, att Konungens Majestät så comprometteras. Det är således icke mera Guds domar, som Högsta Domstolen förkunnar. — ConstitutionsUtskottet säger vidare, att folkets tanks fästat sig dervid, att det är Kor ungen , som är dess Högsta Domare. Hade Utskottet gått längre tillbaka uti sine forskningar, skul - Ten 5 September f m. le UtskoHet hafva funnit , att det var folket som först sjelf afdömde sine rättegångar. Senare , när folket bl ef för talrikt, var det Konungen , som i detta fall representerade folket; och folket var dermed tillfred*. Men nu , sedan vi fått en Constitirion , bsr ock Domaremakteo blifvit skild ifrån den verkställande, och Konungen bör derföre så mycket mindre hafva befattning med Domaremakten , som han tillsätter Domare , och Folket alsätter dem. Jag tror således , att Ridderskapet och Adeln skall lika med mig finna, att Kongl. Maj:t enligt principen har rätt uti , att ytk» det han måtte varda befriad ifrån att deltaga uti Högsta Domstolen ; men å en annan sida och med den ofullkomlighet, som existerar i så måtto, att Högsta Domstolen förklarar Lagarne , äger Nationen en garantie deri , att Kongl. Majtt deltager uti denna Domstol.
N:o 97, så vidt detta rörer den i Upsala nuvarande medicinska fakultetens förening med Carolinska niedico-chirurgiska institutet i Stockholm; hvarigenom den af Borgare-Ståndet, enligt Utdrag af dess Protokoll N:o 29 7 gjorda inbjudning ansågs besvarad. S. D. Föredrogs och remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Maj:t Nådiga Proposition till Rikets Ständer med förslag till förordning om egors fredande mot skada af annans hemdjur och om stängsel-skyldighet; jemte dervid förda diskussion. S. D. Jöns Persson från Blekinge, hvilken väckt motion om befrielse för rotehållare att lemna beklädnads-bidrag för båtsmännen i riket, inlemnade nu i samma ämne en skrift jemte transsumt af förslaget öfver kostnaden för alla båtsmännens i riket förseende af Kongl. Maj-.t och Kronan med sådan beklädnad, som genom Kongl. Förordningen af den 22 December 1848 bestämmes; och blefvo berörde skrift och transsumt remitterade till Stats-Utskotlet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 109, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 81, i fråga om befrielse för Svenska ångfartyg, som göra reguliera resor, från skyldigheten att taga lots, då de komma från sjön. Den 2 September. Från Högloft. Bidderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Lagsami Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 22 och 51 sistlidne Augusti på bordet lagda Betänkanden:
Ridderskapet och Adeln samt Riksdagsfullmäktigen Nils Svensson från Blekinge hos Hederv. Bonde-Ståndet, uti särskilda memorial, anmärkt, att samma författning ej ar tillfyllestgörande för dermed afsedda ändamål. Hvad straffet angår, så borde det betydligen ökas, enligt den förstnämndes åsigt, dock endast Bih. till It. St. Brot. 1853 <£ 1SS4. 7 Samt. i Afd. 32 Häft, 1 2 Lag-Ltskotttts Betänkande, N:o S8. 'för den händelse att skada af svårare beskaffenhet tillskyndas någon med lifsfarligt va-^ pen; och sorn domstolarne i allmänhet ej ansågo författningen tillämplig å våld, som ulöfvas med sådant tillhygge, hvilket ej kan hänföras till vapen i detta ords strängare bemärkelse, men dylikt tillhygge ofta kan vara lika farligt för lifvet, som vanligt vapen, t. ex. om det utgöres af en gröfre påk eller större sten, syntes det alltså nödigt att, genom en förklaring eller tillägg, gifva .författningen omförmälde tillämplighet; hvarförutan särskildt blifvit anmärkt af Herr Strålä, att ansvaret i 24 Kap. 8 § Missgernings-Balken likaledes vore alltför mildt, samt af Nils Svensson, att skärpning af det i 20 Kap. G § berörde Balk för inkastande af sten och slång i annans bostad utsatta straff jemväl behöfdes, med afseende derå, att detta brott, åtminstone i motionärenshemvist, betydligen tilltagit:
I samma ögonblick störtade en ström af blod öfver hans läppar, och han vacklade, men stöddes i detsamma af Grefve Liljenstedt, öfver hvars ansigte for en hastig skymt af rodnad, då han igenkände sin unge bekante från fredscongressen på Åland. Genom hans själ ilade kanske i detta ögonblick tanken på, huru den unge, enthusiastiske mannen skulle jemföra honom, såsom ung och författare af „Finlands ära,“ med honom sjelf, nu uppstigen till en af rikets högsta värdigheter, undertecknande det document, som styckade detta samma Finland. Något dylikt måtte fortfarande hafva sysselsatt hans tankar, ty ett uttryck af sorglig bitterhet lade sig omkring den fint bildade munnens drag, under det han sänkte den afsvimmade ned på en soffa och lemnade honom i vård åt ett par herrar af sin omgifning. Åter nalkades Grefve Osterman, som imellertid läst Zarens bref och nu räckte honom det, med möda under sin diplomatiska min döljande ett uttryck af skadeglädje, ja hån, då han yttrade: „åt er, herr Grefve, tvekar jag ej att meddela innehållet af denna min Kejsares skrifvelse, ehuru ledsamt det än måste förefalla er att finna, det uppskof denna gång varit eder fördelaktigare. Af er fruktar jag ingen indiscretion i afseende å detta bref, och någon egentlig skada kan ej heller numera deraf uppkomma, sedan fatalierna äro förlorade.“ En blossande rodnad färgade Liljenstedts ansigte under det han läste, krampaktigt knöt sig hans hand och krossade tillsamman brefvet, men intet ord gick öfver hans läppar, som i samma ögonblick åter förvandlades till krithvita. Hastigt vände han sig bort, för att för Grefve Ostermans triumpherande blick dölja en sinnesrörelse, den han ej ville „att han skulle blifva vittne till, samt anordnade åtskilligt till Johans beqvämlighet och anbefallte, att ett bud borde underrätta Furst Galitzin om hans återkomst och insjuknande. I Åbo funnos hvarken läkare eller apothek, men Furstens egen läkare vårdade Johan med yttersta omsorg.
N:o 263) med hvilken Pehr Östman från samma län sig förenat, att, med afseende å de sex norra länens stora utsträckning, det af Kongl. Maj:t äskade anslaget måtte ökas till 300,000 R:dr, eller så att 50,000 R:dr måtte komma hvartdera länet till del, samt att dessutom en summa af 100,000 R:dr måtte för en gång afsättas för att, under de vilkor Rikets Ständer i öfrigt kunna bestämma, men mot inteckning, 4 procents ränta, två friår och derefter åtta års successiv återbetalning, genom länsnämnden utlånas, företrädesvis åt mindre jordbrukare till förskott vid odlingsföretag inom Wester-Norrlands län; 6:o. P. O. Hörnfeldt från sistnämnda lån (Mot. N:o 299), att Rikets Ständer måtte för myrutdikningar och sjösänkningar i Wester-Norrlands län anslå 50,000 R:dr årligen, i hvilket yrkande Pehr Östman från samma län jemväl instämt; samt 7:o. J. Bergström från Stora Kopparbergs län (Mot. N:o 105), att Rikets Ständer måtto bevilja ett anslag för myrutdikningar och vattenaftappningar inom Stora Kopparbergs län till belopp af 20,000 R:dr årligen i tre år. Dessutom har Utskottet i sammanhang härmed tagit under öfvervägande o O O Riksdagsfullmägtigen A. Sandsledts förut omförmälda motion (N:o 112) om förhöjning i de utaf Kongl. Maj:t äskade anslagen för utdikning af sanka trakter och sjöar 62 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. samt för understödjande af myrutdikningar och vattenaftappningar i de sex nordligaste länen.
Étnöjeb ben flagattbe ide meb konungens ©efallttittgöbafttanbeö i anleb* ning af fåbana befttär mebbelabe beflut, eger l)an att lifalebeb inom tretio bagar efter bcraf er^ålleti bet fullfölja fin Hagan bob kongl. kammarrätten; böranbe ej minbre konungens ©cfallningöbafttanbeS, ån kongl, kammarrättens beflut i bplifa mål, jemte meberbörlig befttärSbänttibning, ben flagattbe foftnabbfritt tillbanba* bållab. 3:o ©ef»är i bebiteringSfrågor uppehålla ide uppbörben af bet ttib ben öfwer* flagabe bebiteringen påförba belopp; bttaremot, bå bebiteringbåtgärben ide faftftälleb, bett flagattbe eger att foftnabbfritt återbefomtna l;ttab af bouoin blifttit för tnpdet erlagbt. § 79. Huber frono*räfenffapernaö granffning må antnårfningar ide görab emot be taperingb* od' ittfomft*belopp, font DaperittgS* odi ipröfningb*fommittéerna, på gruttb ©ip. tid 91. ©t. $)rot. 1862 & 1863; 10 ©ami. 1 91fb. 2 ©anbet. 6 42 S3cVDtIlttingS l:o 3)å, tilt fötjb af urafttåtet fultgörartbe af be i bettna författning mebbelabe föreffrifter etter af annan orfaf, fråga upp flår ont tillämpning af beruti ftabgabt Böteöanfmar, [fatt af meberBöranbe fronommBub, -Berebttittgö 2:o 5Den, font icfe nöjeS åt konungens 53efaItningSl)afmanbeS Beflut, Baari
Från Högloflige Ridderskapet och Adeln, S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Dagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den 3 sistlidne December, under N:o 71, afgifna och, den 21 i samma månad e. in., på bordet lagda Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottens, under N;o 54, förut meddelade Betänkande , rörande ändringar och rättelser eller tillägg, så väl uti Kongl. Maj:ts Nådiga Lego-Stadga för Husbönder och Tjenstehjon den 15 Maji i8o3, som uti Kongl, Majus Nådiga Kungörelse, lo4 Prpt. Utdrag der} 3a Jannani J830. angSende flyttningstideo för Tjenstehjon deri aa Apri} 1819, S. D. Föredrogs 3 nyo Vällofligo Borr gare-Ståndets, den 18 dennes, aflåtna och,' samma dag f. m., på bordet lagda ProtocollsUtdrag, hvaraf inhemfades, att Borgare-Ståndet inbjudit de Öfrige Riks - Stånden att med Borgare-Ståndet förena sig uti anmodan till Bevillnings-Utskottet att med förnyadt förslag till Tullafgifter å de varuartiklar, hvarå Utskottet tillstyrkt Tolags upphörande^ inkomma , oberoende af Städernes rått till åtnjutande af Tolag, och således uteslutande förutsättningen af donna rättighets upphörande , såsom varande en med Bevrllningen ej gemenskap egande fråga, hvars reglerande på Kongl. Majtts eget Nådiga godtfinnande ankomma ; och beslöt Ridderskapet och Adeln öfverlemna berörde Protocolls-Utdrag till Bevillnings-Utskottet , som borde med Utlåtande deröfver till Riks-Stånden inkomma. Från Högvördlge Preste^ Ståndet, S; D. Försdrogos 3 nyo Välloflige Bofgari^S(åDde<3 FsotocoJls .
£Det beräfnabe toärbet af be år 1854 erpor? terabe toaror öftoerjleg be farnum år intporterabe toarorö nteb lo^mit? tioner 9i:br, tjioaremot oarbetabt ftlftoer för ett nära motftoaranbe belopp titt rifet t it för tö utöftoer toärbet af bet unber året erporterabe jttfwer? utpnt. tDetta otoanltga förtjåtlanbe f)ar fmfwubfafligen uppfontmit iföljb af bett betpbtiga fpamnåtöerporten, font nteb ontfrtng 724,ooo tunnor öf? toerjleg föregåettbe åretö utför fet af fautttta artifet. ©fter afbrag för be år 1854 importerabe qoantiteter, fatt toärbet af rifetö fpanntåtéerport ttäntnbe år beräfnaö tilt ungefär 8 ntttltoner 9i:br banfo. 5Den öfabe lif? ltg()et, 0toerigeö utrifeö panhet på be febnare årett tounnit, åbagaläg?
Finska Arméen ännu qvarstå vid Regementerna, placerade med Expectance-löner, men hvilka äro berättigade till Accords ersättning, om afgång eller befordran sker inom 10 år, ifrån det de tilltradt Expectance lönen ; så komma ännu flera A cords-Obligationer att utfardas, L den man , en sådan afgång inträffar, Till alla dessa utgifter blifver det nu varande Stats anslaget för Acsords-ersättningar icke tillräckligt. Stats - Contoiret anser'' derföre för dess underdåniga del nödigt, att anslaget ökasj eller en viss summa härtill afsättes, att successiv^, och i den mån Obligationerna varda till inlösen förfallne, utgå; hernstallandes Stats Contoiret i underdånighet till Eders Kongl. Maj:ts Kådiga välbehag, att, efter Nådig pröfning häraf, till .Rikets Ständer framställa de utvagar, som Eders Kongl. Majit' i Nåder kan finna lämpeliga , att .härutinnan vidtaga. 3:0 *33® Den 14 Juli. 3:0 Till Spinnhusens i Landsorterna underhalt. o Arliga Stats-anslaget för detta behof utgör 4,683 R:dr 26 sk. 6 rst; mea som denna summa , i anseeende till stegrade Varu priser och ArrestanternaS förökade antal, under de sednast förflutna åren , befunnits alldeles otillräcklig; så liar Eders Kongl. Maj-'t, uppå Commerce-Collegii derom gjorda underdåniga hemställan, varit föranlåten , att uti Nådigt Bref af den 14 Juli 1813, för det äret af Hufvudtitelns besparingar bevilja en tillökning af 5,000 R:dr utöfver Stats anslaget jemte 1,699 R:dr till betalande af den för år 18 13 %sig yppade brist; äfvensom ISders Kongl. Maj:t för enahanda skäl mast för år 1814 af besparingarna bevilja en lika summa eller 5,000 R:dr , enligt Nådigt Bref af den J3 Juli samma år.
Denna aria är nu blifven en verklig sorgesång för Gustaf den tredjes gamla Opera, som i år ser sina dagar hotade med större skräck än någonsin förut Operan blef faktiskt dömd till döden af förra årets riksdag, hr Nordqvists opera-företag har endast varit en Galgenfrist, som måste snart taga en ända — med förskräckelse eller ej, får Juni utvisa. Det säger sig sjelft, att Stora Teaterns operaverksamhet ej kan fortgå på det sätt, den hittills gjort. Någon gång måste de dragande operorna blifva gamla, utslitna och » utsedda », nya repriser och nya operor måste förberedas. Dertill fordras guld, guld, som ej operaverksamheten sjelf ensam förmår hopsamla. Gåfves än hvarenda representation för utsåldt hus, så gingo ändock ej debet och credit ihop, så dyrbar är verkligen en operaverksamhet i den skala, Stockholm vant sig vid. Jag sade med flit Stockholm. Ty nog är det ändå Stockholm som i första rummet har nöjet och nyttan af opera verksamhetens uppehållande. Det förefaller derfor egendomligt att denna stads vederbörande ej med ett * En uppsats af Volontaire rörande direktör Fredriksson och Dram, Teatern införes i nästa häfte.öre vilja understödja en sådan institution, särdeles när man betänker den konkurrens, som vederbörande utsätter stadens bästa teater för genom tillåtelse att uppbygga snart sagdt så många teatrar som helst åt snart sagdt hvilken byggmästare som helst. Detta kan icke vara att bevaka stadens bästa, sådana stadsfullmäktiges sparsamhet fröjdar djefvulen, enligt ett ryktbart ordspråk. Den omständighet att riksdagen satt stadens deltagande i teateromkostnaderna som ett vilkor för sitt anslag; bör väl också ha verkat bevekande och ej — som fallet lär ha varit — pikerande. Riksdagen har sålunda ansett, att Stockholm bör medverka, men dess fullmäktige resonnera: Majoriteten har alltid orätt Dermed ha den institutionens nuvarande medlemmar också dömt sig sjelfva. Dermed ha de äfvenledes rifvit ned det sista bålverket mot den dåliga musiken, som nu ostördt kommer att öfver-svämma Stockholm med sitt orena vatten och derför har staden att tacka sina fullmäktige. Efter valet qvalet.