Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med all möjlig pietet för de odödlige klassikerne, som alltid skola bibehålla sitt höga värde, är det dock visst, att de döda språkens begagnande mer och mer försvunnit både ur den allmänna sammanlefnaden och ur officiela förhandlingar, ja att till och med de vetenskapliga terminologiernas rustkammare i detta afseende börjat anfrätas af den allt förändrande tiden. Den sista förskansningen, om man får begagna detta uttryck, som tjenar till värn åt ifrarne för de döda språkens studerande redan ifrån skolans början, är att det Latinska språket genom sina bestämda former och sin grammatik förmenas bidraga att reda begreppen och skärpa eftertanken hos ynglingen, på ett sätt som icke genom något annat medel kan till samma grad eller med samma säkerhet vinnas. Men äfven detta påstående har genom den sednare tidens erfarenhet visat sig vara mera skenbart än verkligt. Det skall numera vara svårt nog att inom läroverket uppdraga någon skilnad i skarpsinnighet och förståndsförmögenheter i öfrigt mellan den klassiska liniens och real-liniens lärjungar, vid bådas utgång ur skolan; och i det praktiska lifvet finner man ifrån alla länder den erfarenheten, att åtskillige af deras förnämste och mest inspirerade författare, talare och statsmän aldrig läst latin, hvilket exempelvis kan sägas om nästan alla de utmärkta författarinnor som på skönlitteraturens område förvärfvat sig ett stort namn, och inom statslifvet äfven om ett stort antal ledamöter af vår egen representation, hvilka utan att hafva studerat latinet, hvarken i tankarnes klarhet eller förmågan att för dem finna passande former i modersmålet, stå på något sätt efter flertalet af vid universiteterna promoverade Filosofie-doktorer. Emellertid stå läseordningarne i elementarläroverken ännu på den punkt, att de döda språken, i synnerhet Grekiskan och Latinet, tillsammans på den s. k. klassiska linien upptaga nära nog halfva undervisningstiden. Hvilket slöseri med själskrafter detta innebär, jemfördt med den behållna vinsten för framtiden, lära ledamöterne af detta Högtärade Stånd sjelfve inse; äfvensom huru mycken tid det borttager som kunde bättre användas till ett fullkomligare inhemtande med mindre ansträngning af några ibland öfriga läroämnen af jemförelsevis mera praktisk vigt för framtiden.
Jag instämmer med Gr. Cronstedt och Hr Skogman, samt ber alt få fästa uppmärksamheten derpå, att det icke är riktigt att beräkna den erforderliga summan till endast 80,000 rdr, alldenstund det, om alla skola vederfaras samma rättvisa, kommer att gälla vida högre belopp, enär det äfven är fråga om pensionsförhöjning både åt civila embetsoch tjenstemän samt flottan och dess civilstat. Om Hr von Franckens reservation bifölles, uppstode dessutom den orättvisa, alt då lör de civila embetsoch tjenstemännen Nåd. Propos. först vid nästa riksdag kan vara att förvänta, komme deremot enligt samma förslag de militäre redan nu, d. Dea 28 September f. m. 407 v. s. 3 år löre de andra, i åtnjutande af den ifrågasatta förmånen. Hr von Knorring: Hr Montgomerys uppgift, att det vöre fråga om mera än 80,000 rdr, kan jag icke anse vara rigtig, ty nn är det endast fråga om arméen, och för dess hellof är, enligt hvad utredt blifvit, nämnda summa tillräcklig. Vill någon sedan framställa förslag beträffande flottan, skall jag vara den förste att ingå derpå. Jag fortlar att yrka bifall till Hr von Franckens reservation. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan i lörev:de punkt, dels återremiss deraf, och dels af Hr von Francken, att R. o. Ad., med afslag å Ulsk:ts hemställan, måtte för sin del besluta, att R. St:r skulle dels under nästa statsregleringsperiod bevilja en årlig summa af 80.000 rdr till förhöjande af pensionerne för de embetsoch tjenstemän af arméen, som före den 9 Februari 1858 taeit afsked, till likhet med pensionerne för dem, som erhållit afsked efter denna dag, dels ock ingå till K.
Sedan å hvarje Balance-Titel afräknats hvad, söm tillhörer de Förvaltande Verken, visar sig ofvanstående, det egentliga Stats-Verket tillhörande, Behållning vid årets slut bestå af efterföljande Summor, nemligen: Bokförde Fastigheter och Inventarier 329;000: Utlånte medel • . - 47,000: Inncstående Krono-Uppbörd, som dels influtit först följande året, dels den 1 September samma år varit resterande 3,100,000: Anmärkte Poster och Proprie Balancer 65,000: Förskotter, sedan till Skulders liqviderande, utom disponible medel, af denna titel calculations-vis blifvit afräknade 337,000, 1,070,000: Debet. Tillgångar och fordringar vid årets början, sedan stulderne afdra gds ^. 4,611,378; .30. 8. Inkomster: 1835 års debiterade uppbörd 10,283,809: i. i. » » Statsfyllnads-summa 1,715,190: » » Extra Stats-Regle rings-Anslag . 351,634:19.^^ ^0^^ 1# Återdebitering af såsom Stats-Utgifter afförde Fors k otter och Lån . 217,105:14.10. Afkortning å Inkomsterne 532,123: ig. g. Utgifter utom Riks-Staten 118,568:28. St. Öfverlåtelse till Allmänna Magasins-Fonden af Fastigheter och Inventarier 279: 8. 2. Afskrifning af redoviste och ersatte Förskott samt likviderade Lån 232,557:28. 9. Ökade Reservationer å Stats-A lisl agen . 32,568: 8. 6. Tillgångar och Fordringar vid årets slut, sedan Skul derne afräknats ■ . 4,675,845: 9. - Summa 17,179,117:17. 7.
Icke heller kan detta föranleda dertill att de enskilda bankerna skulle hålla mindre vexelkassa. ty hvad allmänheten insätter i banken, utbytes ju följande dag. Hvad en annan talare anfört om svårigheten för banken att åtaga sig detta uppdrag, så vill jag bemöta detta yttrande med den anmärkningen att vexlingen endast skulle ega rum mellan 9—11, och då kan jag icke inse hvilka svårigheter som skulle uppstå för banken att mottaga dessa medel. Man tyckes förutsätta att en 10 eller 20 millioner skulle inströmma, men då kassarörelsen dagligen icke är större än 1 å H million, så blir det endast 2—300,000 rdr, som Riksbanken skulle löpa fara för att hafva i sina kassor, och äfven orri någon enskild hank skulle blifva insolvent, är denna risk icke särdeles stor. Jag fortfar i mitt yrkande. Hr Mannerskantz: Frih. Liljencrantz yttrade att jag begagnade starkare ord än som lör denna efter hans åsigt lilia sak kunde behölvas, men jag vill fästa uppmärksamheten på att det alltid är lörsta steget på lörderfvets bana, sorn är det farligaste, och att det således är en ganska vigtig stund, lika väl för en lagstiftande församling, som för en enskild man, då man blottställer sig för faran, att gifva vika för den första frestelsen, att göra det som är orätt eller skadligt. Och det fortfar jag att påstå, att man gör, då man, genom att tillåta enskilde bankers sedlars emottagande i Riksbanken, låter denna bank sjelf eludera grundlagbudet, att dess sedlar allena skola för mynt i riket erkännas. Och om man blott en gång medgifvit att de enskilda bankernas sedlar skola kunna emottagas i Riksbanken, så frågar jag hvarföre man icke skulle gä ännu längre och äfven låta dem få hafva sin vexelkassa der, hvilket för både allmänheten och de enskilda bankerne skulle blifva till stor och verklig nytta, då den nu föreslagna halfva åtgärden blott länder dem begge till skada.
Se* norn ofvannämnde, efteråt införds ordning, blifvit förebyggde, och dels på sökandens då varande ställning och tillgångar, huruvida en fullkomlig afskrifning af skulden kan hos Rikets Ständer tillstyrkas Och underställe! detta Rikets Högl. Stag - BancoUtskottets Betänkandeni 693 liers närmare upp'ysta beprtjfvande, jemte s;n$ jLedamöters särskilda lanka. Stockholm den 7 Aug. 1823. Utdrag af Pratocollet hållet hos Rikets Hilgl, Ständers Banco Utskott den 7 Augusti »823. S. D, Herr C<m t mets -Pros*en Forssander fiberopade sitt yttrande till Högloft. Utskot’ fets Protocoll, 'vid bfverläggriingen i detta arn. ne, af innehåll: alt Herr Prosten alldeles icke voie med den omnätnde forre Stads Fiscalen Forssander i Wexiö beslägtad; och att hvad (Gon tni rsSkrifvaren Wiet" beträffade, sa ansii ge Herr Prosten honom böra alldeles befrias fiän den honom adötnde ersättnings-skyldig-* Jtet; emedan, dq den Autoritet, af hvilken of” Vannämde Forssander var kanel, kunnat af hoi norn blifva bedragen, att pä ett falskt Docu* merit påteckna vederhäftighets bevis, Wier icke heller ens kunnat ana, att Forssander, såsom Publik Tjensteman, skulle vara en bedragare, det han likväl bevisat sig vara, ej allenast i afseende pä dessa falska Lärte-, Documenter, Utan ock genom sitt enskilda förhållande, dä. Jaan derefter bortrymt frän hustru och barn, utan att man ännu vet om fran är lefvande eller död. Herr Prosten fann föy öfrigt, atf Wier skulle oskyldigtvis, och genom lil
Till följd af Elementar-läroverkens omorganisation hade frihet blifvit lemnad åt lärjunge att vid dessa sjelf bestämma de ämnen, i hvilka denne för framtida behof ville åtnjuta undervisning; och då nu undervisningen så bedrefs, att ynglingen kunde från elementarskolan afgå till universitetet och genast aflägga Student-examen, »så egde »han blott i högre grad det kunskapsmått, som Carlberg hittills haft till mål »att bibringa lärjungarne». Vid detta förhållande skulle den frågan billigtvis kunna göras, hvad gagn ett dylikt läroverk åstadkomme, som, enligt de upplysningar motionären ville lemna, vore både öfverflödigt och skulle kosta Statsverket årligen cirka 40,000 R:dr banko samt derjemte hufvudsakligen blott vara en uppfostrings-anstalt för de rikaste adliga slägters söner, hvilka i anseende till de höga och maktpåliggande embeten, hvarmed de sedermera oftast bekläddes, borde erhålla en bättre uppfostran. Uti de båda öfversta klasserna vid Krigs-Akademien meddelades väl företrädesvis speciela tillämpningskunskaper för krigs-ståndet och detta vore måhända också ett skäl, hvarför dess bibehållande yrkades. Det vore likväl kändt, att många hittills, utan att hafva bevistat Krigs-Akademien, blifvit dugliga militärer, efter att hafva aflagt Student-examen och sedermera i den såkallade Kursen t. ex. här i hufvudstaden inhemtat de militära insigterna, hvartill den korta tiden af blott 9 månader erfordrats. 8 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 43. Om således de förberedande eller så kallade humanistiska kunskaperne kunde, utan särskild uppoffring å Statens sida, vida säkrare vinnas i Elementarskolorne och sjelfva militär-bildningen kunde försiggå på ett så behändigt sätt och så kort tid, hvartill vore då en Krigs-Akadeini gagnelig? Män af facket påstodo visserligen, att vid Carlberg bildades dugligare militärer, än annorstädes, och att detta skulle vara orsaken till det särskilda hägn institutionen af vederbörande åtnjöte.
Men Utskottet fruktar, att enskilde T heatrar skulle undergräfva hela den nuvarandes bestånd och föranleda dess upplösning; samt grundar på denna supposition sitt resultat, att man icke hör äfventyra vissheten att ega en sådan. Jag hoppas genom följande facta kunna öfvertyga Utskottet och hvarje fördomsfri rättvis man, att denna fruktan är ogrundad, och förhållandet tvärtom. Det har påståtts, att, oaktadt det betydliga understöd Kongl. Tkeatern åtnjuter af Staten och Kongl. Familjen, den icke skulle kunna ega bestånd, utan fortfarande egenskap af en monopoliserande inrättning, emedan den lyriska scenen, hvilken den måste underhålla , erfordrar så stora kostnader, att den icke skulle kunna åvägabringas, om icke den Dramatiska Scenen komme förlusten å den Lyriska till betäckning. Om man undersöker Theaterns räkenskaper, upptäcker man lätt, huruvida detta föregifvande är grundadt, eller icke. Utgående från denna princip, eller att det är Lyriska Scenen, som fordrar den förnämsta kostnaden, och i56 Den 22 Junii e. m. till hvars upprätthållande anslagen uro bestämda skall jag undersöka förhållandet för ett enda år. — Jag har valt härtill året 1827, (Almanachs-året nemligen) det sista för hvilket Theaterns räkenskaper äro afslutade, och som kan tagas till norm för de öfriga. Under nyssnämnde år gaf Theatern 73 Lyriska Spektakel, för hvilka dagkostnaden utgjorde R:dr i4>78i. — Omkostnads-fondens utgifter för nämnde år stiga till en summa af 19,160 R:dr B:co; man kan icke bestämdt urskilja, hvad som af detta gått till den Lyriska, eller till den Dramatiska scenen; men om man räknar, att den sednare upptagit endast 6160 R:dr, och förer de öfriga på Sång-scenen, har man åtminstone icke räknat för knappt. De utföras således till — l3,000.— Kongl. HofCapellet kostade nämnde år .’ — 25,185.—.
Slutligen äligger det Banque» att godtgöra öfrige Lefwerantörers fordringar till en sörflagswis uppgifwen summa af 1 971,040 R:d. st 2. rst. hwartill uibetalningarne af Ban. gurn bliswit ställde pä 8 Terminer, samt be. gym as först med nästkommande är, och werkstall's sedan quartaliter till dest de rvid 1312 äro flut bliswit fullbordade; men i händelse ge. rum Inrikes län, ett öfwerskott, utöfwer hwad af d sttän först och förnemligast bör anwän. das till de Patriotiske länens infriande, skulls erbällas, kominer Lefweranteurerne att deraf godigöras och B.rnquens biträden derigenom r saunna mon förminff s. Deste nu uopraknade sumnwr, tillika med de af Riksens Högloft. Ständer till läa för Tackierns Bergslagerne af Banquen bewiljads 200,000. R ksdaler utgöra sammanlagde de 11,416,943. R:d. 40- st. 9 rst., dels redan er. hällne, dels Återstående Läno biträden, för hwil. ka, enligt hwad Konungens Nädiga Proposition tii kännagifwer, Stats. Contoiret lill Banquen afgifwit sin förbindelse. För deste Läns. biträden har Banquen ge. nom 18- §> i Riksdags Beflutet af den 2. näst. lcdne Maji, bliswit försäkrad att till sin ersätt, ning frän och med innewarande ärs början er. hälla en ärlig summa af 720,000. R.d. eller quartaliter 130,000. R.d., till gäldande af 2 Pro. 186 Den Z September. Procent ränta och g. Procents afbetalning pä desi werkeliga förskott. Utaf hwad Stats - Utskottet nu anfört lara Riksens Högloft.
Prot. 1862 & 1863. 9 Sami. 14 106 Prof.-Utdrag den 3 December 1862. 30:o Anders Gudmundsson från Hallands län, derom, att en summa af 3,000 R:dr, som utgått till lönefyllnad åt de två äldsta agronomerna och uti Kongl. Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof föreslagits att disponeras till tre landttiruhsstipendiater och deras resor, måtte uteslutande anvisas till understöd åt tre sådane stipendiater och kostnaden för deras resor bestridas af sjette Hufvudtitelns öfriga odisponerade tillgångar; 31:o Liss Lars Olsson från Kopparbergs län, om förhöjning uti det Läkaren i Leksands distrikt anvisade löneanslag; 32:o Erik Ersson från Gefleborgs län, om pension åt aflidne Regementsskrifvaren vid Helsinglands regemente, Fältkamereraren J. C. Schönings enka, Carin Schöning, född Galfverberg; 53:o C. G. Sköldberg från Nerikes län, om lånebidrag af allmänna medel för sänkning af Skarbysjön inom nämnde län; 34:o Anders Gudmundsson, jemte öfrige Riksdagsfullmägtige från Hallands län, derom, att till Kongl. Majit måtte öfverlemnas att förklara, att i afseende å de s. k. Trippiska hemmanen i Halland något lösningsanspråk från Kronans sida hädanefter ej kommer att ega rum, m. m.; 35:o samme ledamot, om bidrag af allmänna medel för uppförande af hus för elementarläroverket i Halmstad; 36:o samme ledamot, om reglering af rättigheterna till och skyldigheterna för de s. k. Halländska kyrkohemmanen; 37:o J.
soni utan vigsel lefvat 2 I år samman med en qvinna, so111 dertii: varit barnaniörderska, men hvilkeii g h, en ödmjukare, biittre niiinniska Tu han kom, genom erfarenheten af den storslagna, orn sig sjalf alldeles oniedvetna, sjalfupyofK-ingen hos dessa bida, den döende mannen och framför allt hos den af samhället hriinnmärkta qrinnan. Och vill man riktigt njuta af Ernst Ahlgrens humoristiska förmiiga att se det rörande i det löjliga, in&amp; man då läsa o111 ~ l f ~ l c r ~ höm. as 1) en hönan ar fattigstugans förargelse, dess samtalsanlne, medelpunkten för allas nier eller mindre valvilliga uppmarksamhet och föremal för utvecklingen af en halfvusen pojkes enda nien betydande konstnärliga prestation: den att harma hönan. Xn dag träffas hönan af en retad grannes sten och auses vara död. :: Su var tvistefröet borta, nu borde det vara fred i fattighuset, och fred var det, iilen det var en tungsinthetens ödsliga stiltje^. Ingen hade tiinkt 11; hvad hönan varit för deni alla förr än hon rar borta. :, Hon hade varit olnviixlingeii i ' deras dagliga lif.8 Och när sedan hönan kom tillbaka, I~lef det i fattigstugan en belåtenhet s$ allman, att:) man skidle kiinnat tro, det var julafton derinne,. Enklare motiv, an denna fattigstuggunmas höna, kan en diktare knappast välja, men i en sådan diktares hand soni Ernst Ahlgrens blir det en hjärtegripande skildring af fattigmans lif, af de små sorger och fröjder, som för homin äro stora. De berättelser i samlingen, som ej skildra folkets lif, förete hvar för sig för Ernst - 4hlgren kännetecknande drag, men utryminet medger ej att påpeka deni.
Majk ansåg Sig emellertid vid förra riksdagen icke böra ifrågasätta berörda anslagstillökning. Uppå enskild motionärs framställning blef likväl frågan föremål för Rikets Ständers ompröfning. Rikets Ständer funno väl att institutet, derest detsamma skulle på ett fullt tillfrodsställande sätt uppehållas och genom sin verksamhet till spridande af grundliga insigter i landthushållningen återgälda de derpå nedlagda kostnader, oundgängligen kräfde förhöjdt anslag; men vid granskning af det utaf Styrelsen uppgjorda förslag till årsstat ansågo Rikets Ständer, på sätt ofvan är nämndt, inskränkningar såväl i några aflöningsbelopp som i åtskilliga andra utgiftsposter kunna, utan men för institutets verksamhet, ega rum, hvadan Rikets Ständer, utom det förut varande årsanslaget 18,000 R:dr, endast beviljade ett extra anslag af 6,000 R:dr årligen. Enligt Statsråds-protokollet (sid. 23) hade Styrelsen uti underdånigt memorial den 28 Juni nästlidet år förnyat sin framställning om höjande af det ordinarie Stats-Utskottets Utlåtande N-.o 60. R:dr samt i afseende å behofvet af ifrågavarande anslagsförhöjning åberopat icke blott sitt förut afgifna detaljerade förslag till stat utan äfven den sedan dess under tre år vunna erfarenhet, som i allo skulle hafva bekräftat nödvändigheten af anslagstillökningen. Då berörda förslag till stat således ligger till grund för den gjorda framställningen och följaktligen måste blifva föremål för granskning och bedömande, har Utskottet ansett nödigt här intaga detsamma ur handlingarna vid förlidna riksdag. Det lyder sålunda: “l:o. Lär arnes aflöning. a) Till föreståndaren R:dr 4,500: — b) „ dito såsom lärare i landthushållning och boskapsskötsel. „ 1,500: — c) „ läraren i agrikulturkemi, geologi och fysik, såvida ej be gärdt anslag till en försöksstation vid Alnarp blefve beviljadt, löneförhöjning från 2,500
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, hlef Stais-, Bancooch Ekonomi - Den i September e. m. 129 nomi-Utskottens förevarande Betänkande af Bidderskapet och Adeln bifallit. Upplästes till justering och godkändes nedannämnde från ExpeditionsUtskottet inkomne förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Majit: N:o 141 • Angående åtskiliige Svenska Medborgares reclamationer, i afseende på ersättning för lidna förluster genom Skeppsuppbringningar. Med förslag till ändrad redaction af 8 §. i 17 Cap. RättegångsBalken. Med förslag till ändring af 16 Cap. GiftermålsBalken, angående nvetfgift och hemföljd. N:o 144* Angående ändring af 1 i 16 Cap. ÄrfdaBalken, sådan den, enligt Kongl. Förordningen den 27 April 1810, nu lyder. Angående författande af en allmän öfversigt utaf LagCommitte’ens Förslag till CivilLag, samt af detta Förslags grunder och skiljaktigheter från nu gällande Lag. N:o 146. Angående dels Professoren Doctor N. Åkerman tillagd gratification, och dels beviljadt understöd för Ortopediska Institutet i Stockholm. 4o H. 9 i3o Den i September e, m. N:o 147. Om undersökning i afseende på möjlig nedsättning af Skeppsumgälder å Svenska Fartyg. Angående inrättande af en låneanstalt, till förmån för Tackjerns-tillverkare i Riket. N:o i/\g. Med anhållan, att den nu gällande Taxa för Expeditions-lösen måtte varda i allmänhet öfversedd m. m. Angående Kamereraren G. A. af Sillens underdåniga ansökning om åtnjutande af full Revisors-lön, ifrån den tid hans vid f. d. Allmänna MagazinsDirectionen innehafde Revisorsbeslällning indrogs. Angående af KronoFogden C. J. Lagercrantz i underdånighet sökt nedsättning af arrendet för Kronohemmanet Berga.
Deremot hafva Rikets Ständer ej eiler kunnnt förbise, att då, efter hvad upplyst blifvit, den till stadsskolorna i Lunds stift utgående helgonskyld från vissa socknar af ringa omfång erlägges till högre belopp, än från andra mera folkrika, den ifrågaställa tillåtelsen att för folkskolornas förbättrande använda meranämnda afgift följaktligen skulle, derest den beviljades, tillskynda dessa församlingar betydligt olika fördelar, samt att, om äfven en jemnkning i detta hänseende kunde tillvägabringas, det missförhållande i allt fall qvarstode, att berörda i städernas granskap belägna socknar komme att, utan giltig anledning, åtnjuta en förmån, hvaraf de aflägsnare församlingarne fortfarande blefve i saknad. 30 Expeditions-Utskoltels Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 22. I betraktande häraf och med afseende jemväl derå, att, enligt E. K. M:ts den 20 Januari sistlidet år till Statskontoret aflåtna nådiga bref, åtskilliga landtförsamlingar i Skåne fått utaf den, jemnlikt Rikets Ständers underd. skrifvelse den 15 Maj 1845, till folkskolelärares aflönande serskildt anvisade summa , 20,000 r:dr årligen, för dylikt ändamål åtnjuta understöd till sammanlagdt belopp af 1,261 r:dr 32 sk. för år räknadt, vid hvilket förhållande något synnerligen tvingande behof af ytterligare bidrag från statens sida till understöd för folkundervisningen inom Lunds stift icke synes vara för hannen, hafva Rikets Ständer ej funnit skäl att bevilja statsanslag för stadsskolorna inom nämnda stift, såsom utbyte emot den till dessa skolor nu ingående klockare-helgonskyld. Hvilket, till svar å E. K. M:ts högstberörda nådiga proposition, Rikets Ständer få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 28 Februari 1848. Uppläst och godkändt bos Ridd. och Adeln den 4 Mars 1848.
Grefve Gustaf Löfivenhjelms motion om medels anslående för reparationer å Kongl. Theatre husen; 2. Ofver Herr Cornministern Bergrens motion om lön-förbättring för Comministrarne i Stockholm; 3. I anledning af gjorde motioner om tillökning i anslaget för fria Konsternas Akademi; 4. I anledning af Herr Förste EkpeditionsSekreteraren Bergenschölds motion om tillökt an. tal löner för Justitiae-Revisions-Expeditionen; 5. I fråga om medels anslående till Riddarholms Kyrkans iståndsättande; 6. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga jio Prat. Utdr, d. 18 April i8i8« proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof under Riks Statens första husvud.titul; 7. Angående Stats Regleringen i hvad sorn rörer Riks-Statens andra Hufvud-Titul; 8. Öfver Kongl. Majrts Nådiga Proposition angående Stats-Verkets tillstånd och behof uti hvad sorn rörer Riks Statens 7ule Hufvud-titul; g. Angående Majoren FTalls accords ersättning; 10. Om bestämmande af Hennes Maj:t Drottningens underhållssumma, i händelse af Enkestånd, samt om dispositionen af Rosensbergs Kongsgård efter Hennes Maj:t Enke Drottningens frånfälle; blefvo vid förnyad föredragning af Bonde-Ståndet gillade och godkände. S. D, Bonde Ståndet lät sig till afgörande förekomma Stats-Utskottets under den 6 i denna månad afgifna och den j 5 på bordet lagda Utlåtande öfver den inom Höglofl.