Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Finge tjensten derigenom iner anseende, då den med mognadens värdighet blefve utöfvad. 3:0 BJefve derigenom mera likhet med den trögare civila 304 Den 21 Maji J. m. banan, hvarpå man icke sä hastigt hedras med en Kongl. Fullmagt; 4:0 Skulle kunskapernc medhinna att blifva grundligare och 5:0 sjelfpröfningen af ens anlag vara utvecklade och således ett säkrare val af yrke blifva möjligare. Om man derefter, i följd af utmärkande egenskaper, vunne hastigare framsteg, skulle det mera öfv*erecstämma bäde med rättvisa och billighet, än nu då så mycket afseende göres på ålder i tjensten eller åtminstone såsom förevändning begagnas, då serskildte recommendationer eller favoritskap saknas. Ibland redan af en annan anmärkte och ådagaiaggde misstag, som Friherren gjort, hör ptt i ApologistSkolorna verkligen läses Ma~ them atik, och att Friherrens, ifrån motsattsen utgående slutföljder, således helt och hållet ramla, hvarigenom äfven ApologiftSkolorne, skulle kunna begagnas för mera medellösa barn , såsom Element arJkolor också för dem, hvilka en dag Romme att egna sig åt Krigsyrket, eftersom i desamma enligt nya skolordningars bokstaflig» lydelse Mathematik skall läsas och förmodligen äfven läses. Vid betratgtandet af den enjlildta upp/oflrctn motsäger också fri herren sig sjelf, emedan Friherren vid ffåg«n om den Academiska bildningen klandrar den der rådande friheten Och sjelfverksamheten, men deremot yrkar nu; **att man i tid måste söka mennisko qch verldskännedom, sorn blott medelst conflicten afegaa idéer med andras kan stadga dem, och som Dea 21 Maji f m, 205 lång mäste vänjas att leda sig sjelf till målet.*’
N:o 65, med förslag till sammanjemkning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, i fråga om decimalsystemets tillämpning på Rikets mynt, biföljs såväl 3:dje punkten af Utsk:s i detta Mern. aflemnade förslag, som ock Utsk:s hemställan, att den af 3 Stånd beslutade underd. anhållan, rör:de prägeln å det nya 10-öre-stycket, må intagas uti den underd. skrifvelse, hvarigenom R. St:s i ämnet fattade beslut anmäles; och ansågs förevande Mern. i öfriga delar icke hos R. o. Ad. förauleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. 13 H. 21 322 Den 18 Oklobe r f. m. Företogs till pröfning StatsUtskis d. 14 och 17 dennes på bordet lagda Meni. N:o 317, med öfverlemnande af förslag lill de 3:ne första Afdelningarne af Reglementet för RiksgäldsKont. Hr Gr. o. Landtm, hemstälde, att vid föredragningen af della Mern. mätte få tillgå sä, all först de i sjelfva Meni. före kommande 2:ne tillstyrkanden och sedermera förslaget lill Reglementet §:vis blefve föremål för pröfning. Ropades Ja, hvarjemte Gr. Lagerbjelke, Gust., yttrade: Det föredragningssätt, som Hr Gr. o. Landtm, framställt, torde vara rigtigast, men jag hemställer om någon upläsning af §§:na behöfver ske, så framt icke någon sådant begär. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag nödgas, ehuru okärt, att begära upläsning af §§:na, emedan jag icke hunnit genom gå Retänk. Hr Bildt, Didrik Gillis: Jag hemställer om icke Hr v. Hartmansdorff skulle vilja begagna sig af det föredragnings-sätt, som nu af Gr. Lagerbjelke föreslagits, eller att nämna de §§, som Hr v. Hartmansdorff önskar att få uplästa, emedan det är en mängd §§, sorn äro oförändrade och hvilkas upläsning torde vara öfverflödig.
Men, för alt undanrödja alla farhågor i detta afseende, kunde stadgas, alt ett, mot hvarje till bevillning förvandlad ordinarie inkomst svarande ersättningsbelopp bör frän Riksg.- cont. lill Statsverket ärligen särskildt levereras och i statsregleringen susom ordinarie statsinkomst upptagas, samt alt alla de anslag, som motsvara de u en salunda förvandlad ordinarie inkomst förut anvisade indelningar, blifva sä vida permanenta, alt de ej, hela eller till någon del, kunna utan Konungens samtycke indragas. Af ordinarie skatters förvandlande till bevillningar, att vid riksdag lill pröfning förekomma, skall otvifvelaktig! följa, ej mindre en nyttig förenkling i uppbördsverket, derigenom alt 86 Den 7 Augusti. likartade afgifter, t. ex. mantalspenningar och capitations-bcvillning, sammanslås, än äfven en af behofvet högt påkallad förändrad reglering med grundskatten. Hvad som gör denna i allmänhet tunga statsbörda för en stor del af de skattskyldiga högst tryckande, består i dess ojemna fördelning och sättet att skatten utgöra. Flera slags hemman äro efter sin natur, antingen till en del eller helt och hållet, från grundskatten fria. Det är ej sällsynt att träffa hemman, som draga lika skatt med andra i granskapet liggande hemman af samma natur, hvilka äro dubbelt bättre både till jordrymd och bördighet; och skatten består hufvudsakligen i spanmål och andra persedlar, hvilka, ifrån början beräknade efter hemmanets afkastning, nu mäste utgöras antingen in natura, utan afseende på bättre eller sämre årsväxt, eller i penningar till ett efter gångbara priser lämpadt markegångsvärde, alltid högre ju mindre tillgång årsafkastningen lein nar. Den förra olägenheten, eller grundskattens ojemna fördelning, anser man i allmänhet aldrig kunna afhjelpas, och slöder detta på den föreställning, att, dä värdet af hvarje hemman i tidens längd blifvit lämpadt efter dess allmänna onera, en förändring i grundskatten till lättnad för de beskattade hemmanen ej kan ske utan motsvarande tunga för de mer eller mindre skattfria, hvilket skulle leda till ingrepp i äganderätten.
Detta är något, som ingen nation ännu trott sig kunna antaga, emedan prägeln i sådant fall skulle vara boria innan korrt. Detta yrkande innefattar således en ren orimlighet, som lärer undfallit Talaren, och icke kan vara hans mening. Hvad åter beträffar den aliage, hvilken Talaren sedermera omförmält, så finnér jag det besynnerligt, att först icke alls vilja hafva någon aliage, och sedermera vilja ingå i discussion om frågan. Talaren påslår, att man bor hafva samma finhet i underafdelningarne, som i Riksdalerstycket. Han instämmer således både i Ut - Den 19 O c t o b e r f. m. 27 skottets och reservanternes mening. Ilan har ytterligare sagt, att verktygens ofullkomlighet skulle vara orsaken tili de uppgifne stora kostnader vid utmyntningen, nemi. 2 procent. Jag får äran upplysa, att man i sjelfva London, der man anses hafva hragt machinerier till temlig fullkomlighet, ännu icke har lyckats tillvägabringa en utmyntning för billigare pris än 2 procent för det större myntet. I Frankrike, der man i sednare Lider hragt präglingskonsten till nära fullkomlighet, har man icke heller kommit längre. Herr Cederschjöld har anmärkt, att de närvarande underafdelningarnc i gamla myntet skulle till qvantiteten af sin inre silfverhalt äga samma förhållande, som Riksdalerstycket. Herr Skogman har upplyst, att Herr Cederschjöld häruti misstagit sig; dock har han så vida rätt, att det horde så förhålla sig, om 1664. års myntfot i allo vore gällande. Jag vågar begära proposition å den första enkla frågan som Herr Skogman framställt, då contra-proposition naturligtvis blir föreslagen r af dem, hvilka icke anse sig kunna realisera till 129 sles curs, utan vilja göra det till 128, men ändå vilja tillåta, att myntet slås |:dels procent underhaltigt, med rätt att få fulla värdet i Banken. Herr von Hartmansdorff,Hugust:
Men för en solist äro förhållandena i Sverge för fattiga, för fä och små. Hofkapellet slukar dem alla till sist: så Book förr, så Tor Aulin uu. Måhända dock hr Book nu kan fä tid att spela solo ibland för en publik, som med nöje skulle förnya bekantskapen med hans gedigna talang. I alla händelser lär hr B. komma att medverka ▼id Symfonikonserterna, der första violinstämman i honom har det bästa stöd, kamraterna den bästa föresyn, att ej säga försyn. I all tysthet hafva från k. operan de senare åren afgått några artister, som derinom uppburit stora roler. Isabella af Sicilien, Margareta af Valois, Selika, Madeleine, Philine, Rosina, Rose Friquet, vidare Fidelios Florestan, herden i » Pathelin » Bä-bi-bä, min son Donathan, Muraren, Pelle Jonsson Krycka, samt till sist Czar Peter I, Mefistofeles, Marcel, Figaro, Bertram, Sa-rastro, Don Juan. Dessa artisters borgerliga namn, orsaken hvar-för de afgingo, hur det kom sig att intet a4jö blef af, lemna vi &amp; t deo tänkande läsaren att utfundera, hembärande dessa artister noder tiden publikens tacksamhet ocb lyckönskan till de nya glada förhållanden, i hvilka de inträdt. Så slutar jag min sorgmarsch som andra stora kompositörer med ett dur-ackord! Gounods Romeo, som i våras återförde hr Arvid Ödman till de bräder, som äro hans och hans många beundrarinnors hela verld, har till belöning härför nu fått fira sitt sekularjubileum. Salongen var fullsatt, bland andra igenkände man der den första Julia, fru Jeanette Jacobsson, hvilken 1868 utförde det nnderverket att första gången beträda operascenen vid en première af en sådan opera och i en sådan rol som Julias och att — lyckas deri. Nu gafs hennes rol af fröken Ekt hvars förmåga att omskapa sin apparition verkligen är underbar; hon ger trots allt ännu ganska ansenlig illusion både som Julia och Margaretha, företeende i begge operorna en karakteristisk och anslå-esde apparition.
För åtta till tio år sedan började en och annan af Länets possessionater alt anlägga mindre schäferier af ädlare slag. Den stegring i ullpriserna, sorn vid den tiden uppkom genom inhemska klädestillverkningens ökade drift, böjde intresset för fårafvelns förbättrande och inom korrt började man mera allmänt att förskaffa sig merinosoch electoralfår. Här finnas i Länet redan många schäferier, som hafva 1 ä 200 ädlare får, och schäferiet vid Ottenby räknar nära 700 sådane. Den bättre ullen afsättes vanligen på årliga ullmarknaden i Norrköping. Skogar. På fasta landet af Länet finnas ännu betydlige skogar af Furu och Gran. Björk och Ekskog finnes äfven i ansenlig mängd. Mera sparsamt träffas Ahl, Asp, Ask, Lind, Lönn och äfven Bok jemte andra, under lika polhöjd med detta Län, vanliga trädslag. På Öland deremot är blist på skog. Norra delen af ön har väl någon barrskog, men den södra allsingen. På öns vestra strand träffar man inånga smärre lundar af Björk, Ek och Hassel. Bränntorf finnes, eller begagnas åtminstone icke här i Länet. Det i Konungens Befallningshafvande» sista underdåniga Femårs-Berättelse anmärkta förhållande, att skogarne. i Länet årligen medtagas utan beräkning på deras återväxt, har beklagligen fortfarit att äga rum, ehuru Konungens Befallningshafvande tid efter annan låtit utgå uppmaningar till vidtagande af ett klokare husbållningssätt med skogen. Orsakerne tili skogärnes stora förödelse äro hufvudsakligen följande:. l:o Den betydliga folkökningen, sorn med mera än en procent hvarje år ökar Länets behof af bränsle. 2:o Bran vinsbränningen, hvilken årligen erfordrar en högst betydlig mängd ved. 3:o Länets ansenliga export af trädvirke. Endast från Calmar expedieras årligen till utrikes orter omkring 400. skeppsladdningar af bjelkar, plankor, bräder och ekstäf; och om värdet af hvarje skeppslast upptages till endast 2,000 R:dr
Majrt behagade, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan, i Nåder gilla berörde förslag, sådant del finnes Protocollet bilagdt; och skulle, i enlighet dermed, Kongl. Majrts Nådiga Proposition till Rikets Ständers Stats-Utskott under denna dag expedieras. Ex Protocolfo A. F. Normelin. STOCKHOLM, Ecksteikska Tryckeriet, i834- Kongt. Maj:ts NMiga Preposition N:o 43. t N:o 43. Antom i afskr. till Exp. Utsi. d. 19 Mars kl. i e. na. KONGL. MAJ.TS Nådiga Proposition lill Rikets Ständers Stats-Utskott, angående rättighet för Götha Canal-Bolag att i Riksgälds-Contoret lyfta medel till anskaffande af Ångbogserings-Fartyg; Gifven Stockholms Slott den 1 Mars i834- Uti skrifvelse af den 29 sistl. Januarii har Götha Canal-Direction underdånigst tillkännagifvit, det Götha Canal-Bolag, under förmenande, att framgången och lifligheten af Canalfarten hufvudsakligen livilar på den skyndsamhet, hvarmed de sjöfarande kunna af Caualvägen emellan bägge håfven sig begagna, saint alt detta ändamål skulle verksammast befordras genom Ångbogserings-farlyg på de i Canal-lederi varande insjöar, hvarigenom Bolagets Direction blefve i tillfälle alt bestämma afgifterna för fartygs-bogseringen , så att. desse icke, alltför högt uppstegrade, omintetgöra de för Canalen, med hänsigt lill Sundska tullen i allmänhet fastställde beräkningar, åt Direclionen uppdragit, att härom hos Kongl. Majrt göra underdånig anmälan; hvadan Direclionen, enligt
Icke heller att de af Utskottet åsyftade lagstadganden ingingo i svensk lag vid den tid, då hvarje svensk medborgare måste bekänna sig till Evangelisk-Lutherska kyrkan. Icke heller att Kongl. Kungörelsen den 24 Januari 1781 icke stadgar varning före främmande trosförvandts bötfällande för förbrytelser i ifrågavarande hänseende. Icke heller att förbrytelsen, enligt nya förslaget, belägges första gången med straff endast i det fall att Domkapitlet finner skäl vara för handen till åtals anställande. Varning gifves eller bör gifvas endast då, när man icke kan förutsätta argt och förhärdadt uppsåt hos den felande. Att ej låta hans fel åtalas, hvilket beror af Domkapitlet, måtte icke vara strängare än att varna, och kan ej vara olämpligt för en kyrklig myndighet, hvilken väl icke heller lärer underlåta att, äfven när den icke finner skäl att tillåta förbrytelsens offentliga beifrande, fästa en felande trosför vandts uppmärksamhet på det oriktiga och skadliga i hans förfarande. Stadgandet vill låta pröfningen af dylika mål, då de gälla trosförvandter, ske i kristlig vishets och fördragsamhets anda, då deremot bemödandet att draga denna pröfning under Konungens Justitie-kansler, som hittills icke ovilkorligen haft att med dem skaffa, tyckes vara ett sträfvande att förvandla dem till polismål. Utskottet finner 2;o att Domkapitlet skall pröfva icke allenast de förkunnade lärosatsernas stridighet mot den rena evangeliska läran, utan äfven de juridiska frågorna huruvida förkunnandet bör anses hafva skett offentligt, eller huruvida ett annorledes än offentligen gjordt utspridande må anses hafva skett till annans förledande. Detta påstående lärer väl sakna tillräcklig grund. Den ifrågavarande förordningens 3 § stadgar att alla mål angående öfverträdelse af densamma skola upptagas och afdömas af allmän Underrätt. Flere andra förbrytelser uppräknas i samma förordning utom det utspridande af villfarande lärosatser enligt dcnsammas 1 §, för hvilket åtal ej må ega rum, med mindre Domkapitlet finner skäl dertill vara för handen. Men intet enda ord angifver att i ena fallet
Jag slutar med det axiomet att intet land kan gä framåt utan rättvisa i alla sina förhållanden. Remitterades till Bevilln.Utsk. Föredrogs Frih. Bondes, Knut Philip, d. 23 dennes på bordet lagda motion, ang:de sältet för Tullbevillnings-frågans behandling vid innevarande riksdag. Frih. Bonde: Sedan Hr Frih. och Landtm, behagat nplysa mig att någon felaktighet influtit i min motion, som möjligen hindrade dess remitterande till vederbörligt Utsk., så anhåller jag alt få återtaga denna motion, för att i stället inkomma med en ny motion i samma ämne. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. Frih. Bondes begäran alt fä återtaga sin ifrågavar. motion. Föredrogs och remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr., d. 23 dennes pä bordet lagda motion med förslag till förändring af 2 och 3 momme i 10 § af nu gällande Fattigvärdsstadga. Föredrogs Hr Lil jensi olpes, Axel Fredr., d. 23 dennes på bordet lagda motion om uphäfvande af del i Kongl, förordn. d. 24 Januari 1781 stadgade förbud för Lutherske Svenske undersåtare att bevista främmande gudstjensler. Frih. Cederström, Rudolf; Dol ämne, som här förekommer tilli öfverläggning, kan visserligen förefalla nog obetydligt att derpå skulle behöfva användas många ord. Sådan är icke heller min mening, men jag anser mig likväl icke skyldig undertrycka den anmärkn., att full giltighet synes ännu i dag böra tillerkännas det Den 28 December f. m. 231 upgifna skälet för stadgandet i 1781 års författning derom att man må afhålla sig ifrån främmande religioners Gudstjenst nemi. det skäl (som också motionären med berömvärd noggrannhet för ämnets utförliga framställande har citerat), att berörde Gudstjenst hålles samtidigt med vår egen kyrkas och sålunda ej skulle kunna, ulan försummelse i besökandet af den sistnämnda, af oss bevistas.
Hvadan, då Stats-Verket skall af postmedlen beräkna 150,000: behållningen blifver endast 9,623: 3i deraf likväl erfordras 3,433:42. — till bestridande af kostnaden för en nu i Nåder anbefalld snälloch paket-post-inrättning inom Calmar Län, så att hela behållningen, eller öfverskottet komine att inskränkas till 6,187: 9. 8. hvaraf följde, att, då skjutskostnaden för samtlige postföringarne i Riket uti innevarande års stat är beräknad till 96,466 R:dr 32 sk., och för det kommande året, i följd af inrättade nja postgångar, icke ansågs kunna upptagas till lägre belopp, än 100,000 R:dr, tillgång hvarken funnes för bestridande af den tillökning i postskjutsen, som uppkomme genom skjutslegans förhöjning, eliel' för bekostande af de ifrågasatle Telegraf-persedlarnes anskaffning och dertill hörande undersökningars anställande, med mindre det påräknade årliga bidraget till Stats-Verket, i förhållande dertill varder nedsatt. Enligt af Öfver-Post-Directörs-Embetet Utskottet meddelad uppgift, halden vid 1840 års slut befintliga behållning af Post-Verkets inkomster blifvit calculerad alt, efter afdrag af derå anvisade utgifter för ett nytt ångfartyg, m. m., lemna en odisponerad tillgång af 41,754 R:dr 7 sk. 4 r:st.
Folket i detta straff kan hända endast såg ert physiskt lidande, men ingen betydande kränkning för hederskänslan, och så länge Soldaten kunde från Pålen återgå i ledet j så länge, säger jag, måste detta bestraffnings-sätt hafva mindre menligt inflytande på sedligheten, än nu, då, med tilltagande hyfsning, hederskänslan förmodeligen blifvit mera allmänt utvecklad och Folket fått se, att den som lidit Spö-straff anses ovärdig att till och med få våga sitt lif för Fäderneslandets försvar : Sjelfva detta i sig sjelf så förträffeliga Stadgande, att ingen Sorn lidit Spöstraff får delta' 48 Dm i April. ga i det ärofulla yrket att försvara Fäderneslandet, bl_f blott derföre, att borgerliga Lagen och Oeconomiska Författningarne ej höllö jemna steg med Milita!re Lagen till befrämjande af Folkets hyfsning och förädling , en bidragande orsak, till Tjuf antalets ökande derigenom, att alla deTjufvar, som i de värfvade R.*g m nterne förut funnit sin bergning, utstörta i en Verld, der ingen annan födkrok iö dem g"fs, än tjufveri. Ju mer derföre Svenska Nationen hinner framskrida i hyfsning, desto skadligare skola Spöstraffen blifva; och snart måtte åtminstone den punct vara upphunnen . då här, likasom nästan öfver allt annorstädes, dylika straff måste afskaffas. Om det således är olämpeligt att för tjufveri utsätta Spöstraff; sa måste det vara ännu mera stridande mot all Lag-principe, att belägga detta slags brott med döds - Straff. Straffens hårdhet förekomma ej brotten: De göra blott Nationen hård och vild, samt domna hjertats ädlare känslor. Straffen mäste dessutom, såsom en värd Ledamot för' en tid sedan härstädes ganska rigtigt anmärkte, ej allenast vara lämpade efter brotten, utan äfven std i ett rigtigt förhållande sins emellan.
Det går igenom mig en klang, ett tonande skimmer, såsom när den första svaga, knappt hörbara tonen af en gammal visa, hvilken vi icke längre kunna minnas när och hvar den sjungits, men hvars eko ännu vibrerar i oss, plötsligt tränger fram till oss från fjerran; och jag håller andan och lyssnar. Det är något som nalkas mig, något som jag gått och väntat på i åratal, så som flickan på sin hjertanskär, hvilken dröjer borta, något som en gång varit mitt, men för så länge länge se’n ... Jag sitter stilla som en mus, och rör icke ett finger, och håller andedrägten, tills det anstränger mig, och lyssnar med hvarje nerv spänd ... men så tiger alltsammans med ens, är stumt. Jag stryker mig med handen öfver ansigtet och ser mig omkring, som om jag sökte ett eller annat som jag förlorat. Stämningen är i ett nu som bortblåst; och inför mig ligger det vida landskapet igen, det samma som förr, men så slutet och uttryckslöst; och jag känner en stor saknad i själen. I den börjande skymningen stiger jag ned utför berget mot gården till, hvilken från denna höjd synes ligga tätt vid sjön. Dörren till stallen står öppen, och jag går den vägen in. Derinne sitter en af pojkarne och mjölkar korna; och ett par af småbarnen stå bredvid med glas i händerna och vänta på att få dricka af den spenvarma mjölken. Jag blir också stående: det käns så varmt, när man kommer direkt in från den kalla kvällsskymningen, lyktan sprider ett sådant hemtrefligt, obestämdt sken öfver korna i båsen och fåren borta i fållan i hörnet, och luften är stark af ammoniak. Samma stämning som nyss deroppe griper mig, ännu djupare, ännu innerligare, — stämningen af ett minne, som icke helt kan utlösas. Mor kommer i detsamma in uppe från gången, hvilken leder tvärs genom huset från ingången ner till kostallen; och när hon får syn på mig, tager hon glaset från det ena barnet och frågar, om inte jag också vill smaka på. Och jag säger ja, och den feta, gräddgula mjölken skummar i en rak stråle ned i glaset, och jag dricker den varma kraften ut i ett drag.
Då Ridderskapet och Adeln ej första gången fann för godt besluta upphörande af LandtMarskalksSoire'erne, har jag ej vidare att tillägga, än att förena mig med Herr Munck af Rosensköld i den af honom föreslagne indragning, såsom stödd på de mest hilliga grunder, och anhåller vördsamt om proposition derå. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å StatsUtskottets förevarande Utlåtande. Ropades Ja och Nej. Den 7 Maji f. ra. Herr Tham yttrade, att, om StatsUtskottets Utlåtande icke af Ridderskapet och Adeln bifölls, begärde han derom votering. Herr Ribbingj Arvid: Enär egentliga föremålet för de så kallade LandtmarskalksSoireerne är, att Ridderskapet och Adeln der skall kunna öfverlägga om förekommande Riksdagsärenden, och sådant är omöjligt vid de tillfällen, då Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter äro, såsom debora vara, här församlade i Pleno, synes det vara svårt motstrida grundligheten af Herr Munck af Rosenskölds utaf Friherre Anckarswärd understödda förslag om Soireernes upphörande de aftnar Plenum härstädes hålles; och jag hemställer derföre tili Herr Tham, som begärt votering, om hail icke vill afstå derifrån, eller åtminstone med skäl vederlägga den mening han motstrider. Herr Tham: Mina skäl stå att läsa uti Utskottets Utlåtande. Jag vidhåller min begäran om votering. Friherre Ridderstolpe_, Fredrik: Då Utlåtandet tillägger Herr LandtMarskalken rättighet att göra de besparingar i afseende på kostnaden för de ifrågavarande Soireerna, som Ilan anser lämplige, finnér jag intet skäl att bifalla Herr Rosenskölds förslag, utan anser Herr LandtMarskalken vara den, som bör bestämma, när Han vill kafva Den 7 Maji f. m. Soiree, och yid hvilken tid den bör begynna. Herr Ribbing: Då Herr Tham icke kan tvingas alt uppgifva några skäl, måste han ursäkta, alt man ej kan finna hans yrkande förtjena något afseende.