Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Flertalet söker förströelsen. Denna kan väl endels bestå deri, att man tager del i religiösa bruk såsom åskådare, men deraf har man snart tillfylles. Man begär annat; man begär sådant, som kallas «nöjen ». Arten af dessa gestaltar sig då efter hvars och ens ståndpunkt i odling och vanor. Den, som har en i konstnärligt hänseende uppodlad smak, kan i sång, musik eller poesi finna det nöje, han behöfver. Obestridligen är också detta slags nöjen de, hvilka — så framt text-valet är af god och sedlig art — lemna den mesta tillfredsställelsen, och hvilka icke behöfva ha några oangenäma efterverkningar. Ju mera folkets smak kan uppöfvas i dessa hänseenden, desto lättare är det derföre att bjuda det verkligt oskyldiga nöjen. Härutinnan kan ock samhällssederna uträtta mycket. Vårt folk står dock ännu i detta hänseende tillbaka för vissa andra folk, hvartill orsaken torde kunna sökas i det förhållandet, att den lutherska kyrkan lagt alltför liten vigt vid det musikaliska och estetiska momentet i den offentliga gudstjensten. En högre grad af odling kräfves det för att af undervisande föredrag kunna hemta verkligt nöje. T detta hänseende torde vårt folk emellertid stå framför de flesta andra, tack vare vårt högt drifna skolväsende. Härtill har man också anknutit sig genom anordnandet mer och mer i våra städer af föreläsningar i hvarjehanda olika ämnen. För den stora massan af vårt folk kan detta behof icke tillgodoses annat än genom presterskapet. Säkerligen vore det derföre godt, om våra prester funne sig manade till att stundom gifva folket undervisande föredrag, hvarvid ju kyrkohistoriska ämnen vore för dem nära liggande. Kunde icke sådana ingå i t. ex. otteeller aftonsångspredikan, hvilket troligen för få eller inga skulle väcka anstöt, sä kunde särskilda tider derför anslås, såsom föredrag t. ex. i folkskolornas lokaler. De stora högtiderna, särskildt julen, borde härtill mana, enär folket då ju mångenstädes tager icke blott de egentliga helgdagarne utan äfven » mellandagarne » till hvilodagar från arbetet.
Hvad åter angår sådana mål , uti hvilka det förmenes böra bero på Förvaltningsverken, att bestämma hvilkendera näringen skall ega företräde , såsom , då fråga om vattenuppdämningar och dylikt förekommer; så finner Utskottet dessa tvisters juridiska natur vara ostridig, och tror icke, att, i frågor om rätt och frihet, något annat företräde emellan näringar och deras idkare bör finnas , än det , som i författningarne uttryckligen är 48 stadgadt, och hvilkas tillämpning, då tvist uppstår, åt Domaren må öfverlemnas. Likaledes finner Utskottet, att de nu omedelbart i Commerce-Collegium förekommande tvister rörande Skeppsrederiers skyldighet , att i vissa bestämda fall ersätta de af Consulerne bestridde kostnadrr för underhåll och liemförskaffande af Svenska å utrikes otter vistande sjömän j äro såsom rättsfrågor att anse 5 och lärer genom deras öfverlemnande till Domstols behandling någon olägenhet desto mindre uppkomma , som den anstalt redan är fogad, att Consulerne, förde behörigen styrkte utgifter, hvilka i nämnde afseende kunna komma i fråga att af Rederierne ersättas, böra, till undvikande af uppehåll i sin rätt, och då omständigbeterne så fordra, genast förskottsvis förnöjas af dertill anslagne allmänna medel; hvarefter vederbörande Förvaltningsverk både kan och bör besörja deras utsökande, antingen i Executiveller Domstolsväg, allt efter omständigbeterne. Under 6:e titeln. Hl ål, som angå, dels åtskilliga större och mindre brott , dels allmänna Poli cm ä Landet och i Stad, såsom; 1:0 Bland dem, som behandlas af Bergs' Collegium, nemligen: a) Anklagelse mot
Halfslägt håfve lika rätt till arf, som helslägt; dock derest båda äro samarfva, ej till annan del, än den, som fader eller moder, genom hvilken de med hvarannan skylde äro, efter ätteräkningen taga skolat, om den lefvat. 13 §. Skall arf delas emellan flere grenar i en att; tage hvar gren lika lott. Finnes under en hufvudgren flere grenar; delen ock de sig emellan efter lika grund ; och lagen sedan de, som inom en gren äro, hvar sin lott efter hufvudtalet. 14 §. Äro bröstarf, sidoarf eller bakarf fallne tillsammans i dens hand, som ärfves ; gånge dermed, som sagdt är, utan åtskillnad ifrån hvad stam egendomen är kommen. 15 §. I arf tagen man och qvinna lika lott; och vare ej någon skillnad, ifrån hvad stam den egendom kommen är, som i arf går. ]När dödsfall timar, lå skall man eller hustru, som lefver efter, ehvad förord gjorde äro, riktigt uppgifva och låta noga uppteckna alltsammans i boet, så löst som fast, sådant, som thet vid dödstimman var, med alla skrifter och handlingar, fordringar och gäld, i arfvingarnes eller theras förmyndares, eller ombudsmäns närvaro; skrifve ock samma uppteckning under, ther then gälla skall, med edelig förpliktelse, att ej något med vilja och vetskap är döljdt och utelemnadt, utan allt riktigt uppgifvet; oell vare äntå pliktig, ther så fordras, att den med ed besanna. Lefver ej man eller hustru; gifve tå arfvingarne up egendomen tili uppteckning, eller the, som then vid dödsfallet om händer hafi, och skrifve uppteckningen under, som nu är sagdt. Lyder boet under stads-domstol, eller är egendomen fastighet i stad; Lå skola, när ej annorlunda serskildt stadgadt är, Borgmästare och Råd nämna två eller flere redliga män, som egendomen uppteckna och värdera. Lyder boet under annan domstol, eller är egendomen fastighet å landet; tå äga sterbhusdelägarne kalla gode män, som elter bästa förstånd uppteckningen och värderingen förrätta.
Er siäl är som stål och flinta, den söker sköre, klostret. Ni är bra olik er mot hvad ni var en gång i BIKTFADERN. mer af verlden sedan dess. Jäg har förändrat mig mycket, ty har jag sett MARGIT. den är olik mina föreställningar om den! BIKTFADERN. Jag har äfven sett verlden. Gud i himlen hvad som undergå förändringar. Verlden är nog sig lik. Jag tror det är våra ögon MARGIT. ni icke att jag är förändrad också? Jo, det tror jag! MARGIT. Ni ser mig icke med samma ögon som förr; tror BIKTFADERN sorgset. Man blir sämre ju längre man lefver! BIKTFADERN. faller oss så. Redan det att det förefaller oss så, är Det är icke sagdt man blir det, fastän det före ett tecken till att vi äro på väg att bli bättre, och när 56 vi kommit så långt att vi gråta öfver oss, då äro vi redan bättre! Fru Margit! Lid och hoppas! Dröm vakna för himlens skull när tiden är inne! MARGIT. understundom, det är godt att drömma också, men När är tiden inne? BIKTFADERN. Nu! Just nu! Scen VI. DE FÖRRE. BENGT in, arbetsklädd i stöflar och stor hatt. BENGT. igen i min stora länstol, der du satt så långa vinterqvällar! Var välkommen! MARGIT. Älskade hustru! Du är uppe och jag ser dig Tack, älskade Bengt. BENGT. och skall in i dag, den andra hälften väntar lien och O, jag är så glad! Halfva skörden står i skylar är som det gulaste guld. Inte en molntapp på himlen. Ett välsignadt år i år, och jag får en tredjedel mer än regn! Och sedan skola vi få rummen iordningi sitt slott. jag vågat beräkna. Gud gifve att det bara icke komme rustade deruppe, så att min fé skall få flytta in igen MARGIT. Det dröjer länge med rustningen af rummen! vilja sedan! Säg mig, Margit, hur tycker du att det är att bo här nere i borgstugan? Vantrifs du mycket? MARGIT. Skörden först under tak, så få vi allt hvad vi
Utdrag deri il Januarii 1830. 37 Stadga om Rikets Matt, Mål och Vigt, samt till Förordning om hvad som vid verkställig, heten iakttagas bör, fann Preste - Ståndet för godt bifalla Betänkandet N:o 46, tillika med dervid, uti Utlåtandet N:o 72, gjorda förändringart S. D. Företeddes och underskrefs af Ståndets Talman Riks*Stat föit i85o och påföljande år intill nästa Riksdag t upprättad i öfverensstämmelse med den af Rikets Ständer gillade Statsreglering. Från Vällofl. BorgareStåndet. S. Di Efter 3 nyo skedd föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande’, N:o 153 , öfver anmärkningar, vid Betänkandet i N;o 44, i! anledning af Rikets Ständers Justitiae - Ora^ budsmans Embetsberättelse! och allmänna re3 dogörelse för den sedan sista Riksmöte förflutna tid, lät Ståndet bero vid yttrandet öf, ver den anmärkning; som föranledt återrejniss af Betänkandet, N:o 44; ifrån BorgareStåndet, äfvensom Ståndet i öfrigt lade Utlåtandet N:o 153 |ill Handlingarne. S 8 Fröt. Utdrag dtn >1 Januarii 1830. S. D. Ä nyo föredrogos följande Constitutions-Utskoltets Memorial 1 N:o 61 , i anledning af irenne Stånds aterremisser på Utlåtandet öfver Konungens Proposition om förändringar i 19, 21 oell 88 Regering»-Formen. Siåndet, som till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag förut antagit förändringarne , enligt Memorialet, N:o 50, i ig och 91 §§.
Äfvensom .BorgareSiåndet lät bero vid Stats., Utskottets den 12 dennes meddelte Utlåtande 5:0 I anledning af EorgareStåndets anmärkning vid bemälte Utskotts förra yttrande i fråga örn den till RiksdagsUtgifterna föreslagna Summa. S. D. Lemnade BorgareStåndet bifall till Riksens Höglofl. Ständers LagUtskotts den 15 uti innevarande Månad på Bordet lagde och nu åter föredragne Betänkanden: 1:0 Af den 16 December,’ angående Riksens Ständers JustilieOrnbudsmans EmbetsBerättelse för den sedan sista Riksdag förflutne tid; 2:0 Af den 17 December, rörande väckt fråga om'förbud för Konungens Befallningshafvande, att stadga vitén i Economieoch Politiemål; 3:0 Jemväl af den 17 December, angående ett närmare bestämmande af beskaffenhet utaf Afvittrings-betyg. S. D. 46 Prof. Utdrag d. 19 Jan. 1818. S. Di Vid ytterligare föredragning af Riksens Höglofl. Ständers BevillningsUtskotts den 15 uti innevarande Manad afgifne, och sedan den 15 på Bordet hvilande Memorial, om tillåtelse för Utskottet, att utom de fyra redan förordnade Cancellister derstädes få tillsätta tvänne Notarier med Arfvode från antagningsdagen; äfvensom att tvänne Vaktmästare måtte Utskottet till uppassning bestås; blef detta Memorial af BorgareStåndet bifallet. Fran Hederv. BondeStändet. S. D. De sedan sista IMenidag på Bordet hvilande StatsUtskottets Utlåtanden, angående: 1:0 Anstånd med indrifvande af den än. nu återstående del af Vesterbottniska Lånet, som skulle erläggas af Innevånarne i Norrbottens Län, och 2:0 Tryckning af Allmänna Indragnings. Staten, samt Speeielle Staterne, föredrogos å nyo och af BondeStåndet biföllos; hvarom Respect.
Det är emellertid antagligt, att åt anläggningen af denna privatbana, som afsett den billigast möjliga kostnad, icke kunnat egnas på långt när den omsorg, i afseende på dränering, som otvifvelaktig! egnas åt Sta tens jernvägsbyggnader. Samma tillfälle lill erfarenhet angående denna punkt som vid Norrköpings-Fiskeby-banan lärer äfven funnits vid privatbanorna i Wermland. Med afseende på sakens vigt vore det måhända skäl att inhemta närmare underrättelser i ämnet af personer som kunna lemna upplysningar om förhållandet vid dessa redan under flera år begagnade banor. Min mening är icke alt bestrida, det ju partiela reparationer å jernvägarne hvarje vår torde finnas nödiga, men om ojemnheter i ban-vallen deraf på sina ställen uppslå, så måste sådant vara obe roende af skenornas beskaffenhet. Härnäst torde ej böra förbises den framställningen i Herr Öfverstens skrift, alt någon förändring i rörelse-materiel och öfverbyggnad så mycket mindre bör komma i fråga, som underhållet och olägenheterna af den svagare banan mer än uppväga den första större utgiften för ett ändamålsenligt arbete. Denna mening kan såsom allmän sats hvarken bejakas eller förnekas; riktigheten deraf måste bero på undersökning. Det gäller dock såsom regel för god hushållning, i afseende på all byggnad som sker för ett visst ändamål, att densamma inskränkes till minsta möjliga kostnad som med detta ändamål är fören ligt. Från denna synpunkt är det, som det praktiska folket i Förenta Staterna utgår enligt de utgifter, som i det föregående af denna skrift blifvit anförda. I den speciela frågan angående hushållningen att begagna räler af tyngre eller lättare dimensioner har jag endast, såsom en anledning till närmare undersökning anfört, och ber att få hänvisa till hvad förut här ofvan är åberopadt ur Herr Nermans skrift om jernvägar i allmänhet m. m., angående de olika resullaterna i utgift medelst begagnande af skenor om 15 i stället för 21 ®", och vidare i allmänhet till de uppgifter som Herr Ingeniören Wenström lemnat, på grund af sin sednast iohemtade kännedom om de Amerikanska jernvägarne. Det är sanut, 100 Bilaga M 1 till Herr Mertus reservation vid Stats-Utsk. Uti.
Såsom tidningsstämpelafgift hafva till Riksgälds-kontoret omedelbart inbetalts eller från Landtränterierna levererats: under år 1862 Ib dr 50,790: 76. „ år 1863 » 51,039: 58. ” år 1864 » 59,907: 04. eller tillsammans R:dr 161,737: 38. utgörande behållningen af denna afgift, sedan kostnaderna för tid ningsstämplingens verkställande ” 13,804: 40. afdragits R:dr 147,932: 98. I medeltal har den influtna allmänna bevillningen, efter här ofvan skedda afdrag, under hvartdera året uppgått till R:dr 2,545,878: 84. och kortstämpelafgiften efter dito dito till „ 27,414: 41. samt tidningsstämplingsafgiften efter dito till » 49,310: 99. Det årliga medelbeloppet af de, i följd af Kongl. Kammar-rättens Ofverrevisions-departementets anmärkningar vid kronoräkenskaperna, till Riksgälds-kontoret levererade observationsmedel har utgjort R:dr 12,735: 44. och af erlagda köpeskillingar för till skatte förålde kronohemmans och lägenheters samt kronooch rekognition sskogar » 10,054: 85. Uti den vid 1859 och 1860 års riksdag uppgjorda och fastställda Riksstat för åren 1861, 1862 och 1863 anslogs utaf deruti upptagna inkomster ett årligt belopp af R:dr 2,059,790 såsom bidrag lör bestridande af de till utgående från Riksgälds - Stats-Utskottets Memorial N:o 3. 27 kontoret anvisade statsutgifter; och vid sednaste riksdag bestämdes enahanda uti den då utfärdade Riksstaten uppförda bidrag till ett årligt belopp af R:dr 1,659,950. Ehuru enligt gällande reglemente Riksgälds-kontoret icke egt att från Kongl.
Assistance-cont:s enkeoch pupill-cassor; IN:o 16, angtde låneanslag lill Malmö hamnbyggnad; N:o 17, angtde omröstningen öfver Högsta Domstolens ledamöter; Wto 18, angtde val af Just.ombudsman, dess suppleant och Tryckfrihetscomile'. Fril). Hamilton, Hugo: På R.o. Adts föredraga.lista är under ]\:o 83 uppförd en inbjudning från PresteSt. att R. o. Ad. måtte förena sig i PresteStts samtliga beslut, lörtde folkundervisningen. De andra Stånden stannade i olika beslut med PresteSt. och hafva ej heller antagit denna inbjudning, men det är alldeles nödvändigt, för att kunna åsladkomma sammanjemkning af besluten, att Utsktn snart få känna R. o. Adts beslut, lörrde denna inbjudning. Om den ej skulle föredragas förr än efter den nummerordning, hvari den nu står, så skulle, efter den långsamhet i discussionen, som här vanligen iakttages, troligen åtgå 2 å 3, kanske t. o. m. 4 veckor, innan R. o. Ad. rörtde denna inbjudning fattar sitt beslut. På sådan grund, och på det alt Utsktn må kunna fullgöra sitt åliggande att snart inkomma 4 Den i April f. ra. med sammanjemkningsförslag, anhåller jag vördsamt, att Hr Landtm, samt R. o. Ad. ville medgifva, att detta mål måtte få sältas främst på föredragn.listan för nästa plenum. Hr Prytz, Lars Adolph: Jag har visserligen ingenting att invända emot Frih. Hamiltons begäran, så framt ej extra-statsregleringen skulle komma att upptaga hela tiden af dagens plenum; men i allt fall skulle jag önska, att det af Frih. Hamilton nu omnämnda målet ej må blifva stäldt framför Bevilln., Lagoch Ekon.Utskrns betänk. N:o 11, som redan i många veckor har legat på bordet för andra gången och som nu är det andra målet på listan.
I Sverige har man gått en motsatt väg till Grekernes, ehuru i vårt språk finnes en så originel skatt, att icke ens Grekerne kunde berömma sig deraf. Man har sagt, att utan Latin kan ingen bildning ernås, och att, jemte modersmålet, Tyska språket komparativt borde läsas. Jag instämmer icke i denna åsigt, ty hvad Tyskan angår, saknar hon den originel» skattgömma, som finnes i Svenskan. I Svenskan finnes icke blott den Tyska originaliteten, utan hvad mera är, den Isländska Norräna-tungan, och märkvärdigt är det, att vi så ringa eller alls intet sysselsätta oss med Isländskan. Antagas de af Utsk. i dess så högst märkvärdiga Betänk, utkastade principer, så återkomma vi till förvillelsen, att Romerska klassiciteten skall utgöra grunden för vår språkforskning. På grund af dessa och i öfrigt anförda skäl yrkar jag återremiss i den riktning Hr Tham m. fl. upgifvit. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Då Utsk. fått up bära stränga förebråelser för behandlingen af de väckta motionerne, och någon ledamot af Utsk, som på Afdelmn deltagit i ämnets behandling icke är tillstädes, måste jag, ehuru jag icke kan ega anspråk på någon sakkännedom, upträda för att bemöta de gjorda invändningarne. Jng vänder mig derföre uteslutande till den praktiska delen af frågan för att visa omöjligheten att under nuv:de 138 Den 17 Oktober, förhållanden kunna komma till ett annat resultat, än det hvartill Utsk. kommit. Förev:de Betänk, innefattar ingen granskning af den nyligen utkomna Skolstadgan. Då inom Utsk., som består af 48 ledamöter, endast några ega fullständig kännedom om der förekommande ämnen, måste de öfrige ofta förlita sig på de sakkunniges yttranden och åsigter, hvaraf åter följden är, att dessa grundlägga Utsk:s beslut. För öfrigt voro meningarne så stridiga, att en del ville att Tyska språket, andra åter det Fransyska, och ännu andra det Latinska, skulle läsas i de första klasserne, hvaremot en del ville att det sednare skulle förekomma i de högre.
DykeriCompagniet; ty der stå tydligt utstakade så väl skyldigheter som rättigheter, och jag vet ej något, som icke Compagniet uppfyllt, men deremot en stor del af rättigheter, som Compagniet genom omständigheternas sammanträffande förlorat. Det är besynnerligt, att en person såsom Herr Cederschjöld, hvilken vid alla tillfällen söker yttra sig för folkets rätt, nu vill försvara hvad som är orättvist, och att enskild rätt må rubbas, ty det är detsamma, som att taga ifrån någon sin äganderätt. Herr Ugglaj Carl Wilhelm: Jag förenar mig med den sista Talaren deruti, att enskildes rätt ej hör kunna rubbas genom tractater. Ehuru litet jag känner Dykeriets Octroy, synes mig dock, att den ej bör få förnärmas i följd af tractater, hvilka äro Konungens ensak att afsluta. Om i följd af dessa Dykeriet, såsom Bolag, förlorat, anser jag det förnärmande för nationen, att neka en billig ersättning. Jag vet väl, att man nu vill frikalla Bolaget från Bevillning, men detta är ej tillräckligt. Skulle detta blifva den enda ersättningen, och Utskottens Utlåtande bifallas, anhåller jag få reservera mig emot ett sådant beslut. Herr Cederschjöld: Jag vill blott tillägga till hvad jag förut yttrat, att ehvad Den 4 November. 23g heslut Rikets Ständer än fatta, kan detsamma naturligtvis ej lägga hinder i vägen för DykeriBolaget att draga målet under laga Domstol. Herr Uggla: Jag får anhålla, att hvad Herr Cederschjöld nu anfört måtte, såsom ett giltigt skäl för Bolaget, Blifva i Protocollet anmärkt. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Statsoch EkonomiUtskottens förevarande Utlåtande gjorde anmärkningar höra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Nej. Uppå derefter af Hans Excellence framställd proposition, blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit. Friherre von Stedingk reserverade sig emot Ridderskapets och Adelns beslut. Grefve Cronhjelm, Otto August:
Det kan väl icke nekas, att t. ex. en stor fabriksidkare, hvars fabrik är värd måhända milhr, men som under 1 år icke lemnat någon direkt behållning, likväl är en mäkta rik man, och att han drager mycket stor nytta af samhällsinrättningeu och den säkerhet densamma lemnar. Vore det då billigt, att denna rika man skulle, derföre att han 1 år varit utan inkomst, skatta mindre till staten, än hvilken olycklig fattigstugusittare som helst. Man behöf ver icke nämna mera än detta, för att finna huru orättvist sådant skulle vara. Det är sannt, att så länge inkomst finues, så må den begagnas såsom en mätare för förmögenheten; men då den icke längre finnes, ehuru förmögenhet existerar, må man då äfven betrakta denna. Det är ganska vanligt i våra mindre städer, att der tinnes en fabriksidkare, som har t. ex. en mekanisk verkstad, och hvilken tilläfventyrs ensam har större förmögenhet, än alla stadens näringsidkare tillsammans. Nu kan det hända, att en sådan person vid en inträffande kris icke har någon inkomst under hela året af sin rörelse. Vore då rimligt eller rättvist, att han skulle skatta lika ringa som fattigstuguhjonet? På samma sätt, kan man väl ej påstå, att det vore någon rättvisa deruti, att då jordbrukaren, om han också varit hemsökt af den svåraste missväxt, ändock får skatta till staten, så skulle deremot en fabriksidkare, som något år lidit förlust, vara befriad derifrån? Utsk:t har således utgått från den grundsatsen, att det är förmögenheten, som bör beskattas, och ehuru i allmänhet inkomsten är ett sätt att upskatta förmögenheten, kan det dock hända, att den sednare förefinnes, utan att den förra egt rum. Icke heller är man i vårt Tand ovan vid ett sådant sätt att betrakta saken. Vi hafva hittills haft s. k. minirnitariffer. Hvad äro dessa, om icke just detta sätt att be - 208 Den 22 Angne ti e. tn. trakta förmögenheten. Nuv:de författn. stadgar, att en grosshandare, en fabriksidkare skola skatta så eller så mycket, dock icke lägre än ett visst belopp, äfven om han lidit förlust.
På våren 1893 var det August Lindbergs afsikt att uppföra stycket på Vasateatern, och repitionerna hade redan börjat, men den stora personal, som kräfdes, och den korta tid, som stod till buds, gjorde att planen ej realiserades. Den har nu återupptagits af hr Banft, och de förnämsta rollerna utföras af fru Håkansson, fröknarna Gottschalk och Eliason, hrr Svennberg, Byström, G. Ranft och Eliason. Till tredje akten, som passerar i andra kammarens antichambre, har ny dekoration målats af Carl Grabow. Vi återkomma. Södra teatern förbereder till slutet af denna vecka uppförandet af » Profkyssen », operett i 3 akter, musiken af Carl Millöcker, med fru Emma Berg som gäst. Hr Hugo Alfvéns soaré, länge uppskjuten, försiggick i Vetenskapsakademien den 19 dennes. Soarégifvaren utförde flere nummer, bland dem Corellis svåra » La Folia » och visade sig i dessa hafva utvecklat sig till större säkerhet både i det tekniska och i uppfattningen. Hr A. uppträdde äfven som tonsättare med en violinsonat, en violinromans och två sånger. I dessa stycken röjdes en omisskänlig begåfning, om hr A. också ej ännu behärskar den stora formen och ej alltid är fullt klar i det formella. Sångerna utfördes af hr Bergström, som lät ursäkta sig för indisposition. Romansen » Jag mins » måste emellertid bisseras. Publiken var rätt talrik och liflig i sitt bifall, så att de uppträdande, bland dem fröken Samuel som pianist, flere gånger framkallades. Fru Edlings utlofvade medverkan uteblef beklagligtvis på grund af reseförhinder. Professor Nerudas och hr Salomon Smiths konsert, vid hvilken, som förut meddelats, grefvinnan Taube och prof. ' Hallström komma att medverka, har uppskjutits till tisdagen den 31 dennes. En Par-BricoIe-konsert med ett ovanligt lockande program gifves i Musikaliska akademiens stora sal onsdagen den 1 instundande april. Till konserten, som gifves till förmån för Bricole-kö- rens högt förtjänte och afhållne ledare, direktör E. Åkerberg, hafva endast bricolister tillträde med sina damer.