Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om bestämmande af större areal för gärde mantalet inom Bodums pastorat af Wester-Norrlands län. (I. A.) Riksdags-fullmäkligen Pehr Östman från Westernorrlands län har uti en inom Bonde-ståndet väckt, till Stats-Utskottel remitterad motion, anfört, hurusom det för samma län den 23 September 1856 upprättade och Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes pröfning underställda nya afvittrings-förslag innehöll, blaud annat, alt 2,500 tunnland, enligt Kongl. Afviliriugs-stadgan den 10 Februari 1824, bestämdes såsom den högsta arealen för hvarje gärde-mantal inom Bodums pastorat. Detta stadgande hade i motionärens hembygd väckt mycken oro, enär det vore allmänt kändt, att ingen nybyggare, om ock begåfvad med större arbetsförmåga, kunde, äfven vid iakttagande af ali omtanka och sparsamhet, inom en så inskränkt areal förskaffa sig ens den torftigaste bergning. I anseende till ängs-markens spridda belägenhet och ringa afkastning kunde äfven af ett helt mantal med denna areal ej påräknas nödigt vinterfoder för behöfliga kreatur under 8 månader, äfvensom tillräckligt mulbete unde? sommaren, i följd af markens sterila beskaffenhet, svårligen kunde erhållas. Åkerbruket, som i dessa trakter alltid försvårades genom klimatets hårdhet, lemnade icke heller någon säker vinst, och ehuru boskaps - Stals-Ulskottets Utlåtande N:o 190. 7 skötseln borde kunna med fördel bedrifvas, skulle äfven denna näring ej göra några väsentliga framsteg i anseende till de hinder för dess utveckling, som förefunnos i den nya afvittrings-stadgan. Följden häraf blefve att församlingarnes fattigvård öfver bäfvan betungades med många utblottade nybyggare-familjer.
Att, å ena sidan, freda tryckfriheten fran allt intrång; men att också, å den andra, freda samhället från farorna af tryckfrihetens missbruk, är den dubbla pligt, som bör uppfyllas; men som svårligen kan det, så länge den nu rådande opinionsförvillelsen fortfar, att sammanblanda båda föremålen, på sådant sätt, att hvarje redbart och allvarligt återhåll på missbruket, nedskrikes, såsom hinder i det fria bruket; och det i beräknadt ändamål, att hindra de rättelser i Tryckfrihetslagen, af hvilka en lång erfarenhet redan ådagalagt behofvet. Att bryta denna opinion, och häfva dess kraft, tilltror jag mig icke; men så skall icke eller farhågan för de anathemer, som opinionsarbetarne hafva att afkunna, tillbaka h å 11 a något af mitt varma nit, att, om möjligt vore, bidraga till återförvärfvande af allmän säkerhet, i den enda punct, der den icke mera finnes; säkerheten för de dyrbara begrepp, på hvilka vår religion, vår moral, vår statsförfattning oeh våra seder, hvila och äga bestånd. Yår Tryckfrihetslag brister icke, hvarken i förbrytelsernes antydande, eller i straffbestämmelser; men den brister i förmåga, att utkräfva sin verkställighet; och då denna Den 5.5 Ja nu ari i f. m. hrist borttager farhågan att begå missbruken, upphör också säkerheten deremot. Osäkerheten inträdde med den dag, då tryckfrihetsmålen undantogos ifrån Domaremagtens afgörande, och lemnades åt vår nya Jurylnrätlning. Det dröjde icke länge att visa sig, alt man hade derigenom' utbytt säkerheten emot skyndsamheten; och man insåg snart, att felet låg i sjelfva det nya rättegångssättet.
Hvar och en ort som är öfvertyga*! om Inrättningens nytta må utan Statens kostnad uppföra sådane Torkhus, hvari torkningen af 100 å i5o tunuor, med en Ugn 9° Den 17 December f. m. och 3:ne eldningar, kan förrättas, utan att Sädens fröbarhet derigenom äfventjras. Försäljningen från Magazinet må icke äga runi, förrän fråga om införskrifning af utländsk Säd, uppstår; men till export må försäljning vara tillåten, mot tämligen uppsatte p visen Vördsamt bör jag upplysa, att hvad Sädén intorkar, åtminstone rågen, det återger den i öfvermål, sedan den legat en vinter öfver. I Finland räknades vanligen 3 a 4 procent i öfvermål på sådan råg. Den värde Motionairen har förbisett ett vigtigt skäl för fÖreslagne Inrättningen. Sverige liksom andra Stater lärer icke få räkna på en evig fred. Om dess försvarskraffer hastigt behöfde sammandragas; hvilken oberäknelig nyLta skulle icke då en Magazinslnrätlning kypna göra Staten? Att, äfven under fredens lugn, Inrättningen för Skaraborgs Läns jordbrukande Allmoge vöre ganska nyttig, derom är jag öfver tyga d, ALt detta mitt anförande får åtfölja Herr von Beckers Motion till vederbörligt Utskott, derom anhåller jag vördsamt, Herr Tham j Wollrath uppläste följande : Deri 17 December f. m. 9> Med Herr vp.ii Becker öfverensstämnier jag fullkomligen i elen tankan, att Lagstiftningen och Begeringen med omsorg böra vaka för alla MeclhorgareClassers väl och bestånd, men, för min del, har jag aldrig kunnat öfvertygas, att denna vaksamhet blifvit gagneligen använd, då den directe inblandat sig uti och velat ordna den enskildta hushållningen.
Maj:t ytterligare pröfvad och godkänd; ankommande på Kongl. Maj:t att, derest det anses icke lämpligt, att sten från Warbergs fästning begagnas och kostnaden i följd deraf kommer att öfverstiga den för Rikets Ständer uppgifna summa, anvisa det för omförmäldte företags fullbordande erforderliga belopp till utgående af de besparingar, som, af en elier annan orsak, kunna uppkomma å de för andra sådana arbeten utaf Rikets Ständer anvisade anslag eller lån; 3:o till kstads Hamn-Direction, för iståndsättande af stadens hamn, Femtio Tusen Riksdaler; 4:o till Christianstads stad, för hamnanläggningen vid Åhus, Tjugu Tusen - Stals-Utskottels Memorial, N.o 58o. sen Riksdaler, oberäknadt det tor det för detta förelag vid innevarande Riksdag beviljade Slals-anslag af 15,000 R:dr; 5:o lill Cimbritshamns stad, för hamnbyggnaden derstädes, Tjugufem Tusen Riksdaler, utom det härtill såsom anslag bestämda belopp af 15,000 R:dr; 6:0 lill Ronneby köping, för upprensning af Roltne-än samt nämnde köpings redd, Tio Tusen Riksdaler; , Ilo tili Stora Schedvi socken i Dalarne, för fullbordande af Storoch Hönsmyrornas odling, Två Tusen Riksdaler, hvilken summa är ställd till Kongl. Majlis disposition, för att, efter förulgången pröfning, såsom lån nämnde sockens invånare meddelas; 8:0 för Emm-åns upprensning, Trettiofem Tusen Riksdaler, utom den härtill, i egenskap af anslag, beviljade summa af 10,000 R:dr; 9:o för Stång-åns upprensning, Femton Tusen Fyrahundra Riksdaler; 10:o för upprensning af Himble och Tollereds åar, Tio Tusen Riksdaler, hvaraf det ankommer på Kongl.
Den 21 Maji f. m. 47 1826 var i3osk., och således skillnaden 68sk. 1827 „ 137 sk. „ „ 75 sk. 1828 „ 127 sk. „ , 65 sk. 'tillsammans 65ask. så blifver tillökningen för alla tio åren i3,583,333: 16. - och efter tillägg af ordinarie anslaget 10,000,000. — - utgör Summan , som i detta fall för dessa år bordt utgå 23,583,333: 16. - hvadan, efter afdrag af de utgångne 13,731,678: 22. 3. Bristen uppgår till R:dr 9,881,654: 41* 9* Grefve Brahes Magnus s uppläste följande: Oaktadt jag är öfvertygad, att Högloflige StatsUtskottet vid utarbetningen af förslagen för Reglerandet af hvad med 3:dje Hufvudtiteln och Armeens angelägenheter gemenskap eger, varit lifvadt af sannaste nit, och önskan att åstadkomma det rätta, och arbetet äfven, enligt min öfvertygelse, åsyftar att tillvägabringa hvad som för framtiden bör förekomma oordningar samt klagan, kan jag ändock ej underlåta att, begagnande min Riksdagsmannarätt, till Ridderskapets och Adelns upplysta pröfning söka göra gällande de åsigter, hvarföre jag anser nödigt samt vördsamt begär ålerre - 48 Den 21 Maji f. m. miss af clet nu till öfverläggning föredragne Utlåtandet. Hvad Utskottet först hemställt, rörande Generalitetets aflönande, sjmes mig ej motsvara hvad man bort förvänta. Kongl. Maj:t har i Sin Nådiga Proposition säkerligen föreslagit det minsta antal af Generalsgraden, som är förenligt med möjligheten för tjenstens ändamålsenliga och verksamma gång.
af känslor, som oss förenat Skulle vi, till en början, väl låta i så hög en gång kring en trieolor. grad regera oss af modets och fåfängans nycAmalia Fahlstedt. ker, om vi icke satte ytan högre äD innehållet? Skulle männen fjäska kring en tanklös modedocka — ty det gören I, mina herYtligheter och ytterligheter. rar — och skulle qvinnorna leende och tacksamma låta sig omfamnas — ty det gören I, torde i allmänhet icke hafva gjort mina damer — af den elegantaste dansören sig reda för, huru nära slägt dessa och på samma gång ovärdigaste mannen — 67 T båda äro — ytterligheterna och ytligskulle sådant ske, om vi ej högre värderade heten; man skulle till och med kanske vara en lysande yta än ett inre värde? böjd att alldeles förneka all slägtskap emelSkulle en man, som har andras penningar lan dem och påstå, att just djupare anlagda på sitt ansvar, tillgripa dem, om han icke, naturer skulle vara mest böjda för att gå till bedragen af ytan, trodde, att ett lysande lefytterlighet uti all ting. Det synes stundom nadssätt skulle gifva honom det värde, den så, men månne det också verkligen är så? samhällsställning, hvarefter han fikar? Det torde ej kunna förnekas, att ytligheOch månne icke det siden och sammet, h illes ott lumrner 1 / eckan under hela qvartalet. För hvarje 6-tal abonnenter, som samlas, och för hvllka afglften Insändes till Redaktionen af hvari så många qvinnor prunka, förtjusta öfver sin glänsande yta, månne det icke ofta köpes med familjefaderns vanheder eller olycka? Det är denna uppfattning — att ytan är det förnämata — • som vi skulle motarbeta hos oss sjelfva och förnämligast hos våra barn. Men göra vi det? Jag fruktar, att vi alla svårligen försynda oss i detta stycket. Eller hvem bland oss är det, som icke då och då förlöjligar eller till och med klandrar en gammalmodig drägt, en tarflig måltid, ett fult ansigte?
Dea 16 .Tuni. förslag till gårdens ordnande, till dess sig visat, huru stora tillgångar dertill äro att påräkna. För min del finner jag det således svårt, att för närv:de ingå i pröfning af frågan; och anser jag den derför böra hvila till näst sammanträdande Adelsmöte. För den händelse Stockholms stad dessförinnan skulle vidtaga några arbeten i närheten af Riddarhuset, hvilka göra nödigt, att staden förvärfvar någon del af tomten, så eger staden en sådan rättighet, äfven om R. o. Ad. nu ej skulle fatta något särskildt beslut derom, enär expropriation af större eller mindre del alltid kan ega rum. Om emedlertid sådan expropriation skulle ifrågakomma före nästa Adelsmöte, och således någon del af tomten komme att frånhända^ R. o. Ad., så är det nödvändigt, att några åtgärder vidtagas för den återstående platsens ordnande. På grund häraf får jag således anhålla om propos. derå, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts förslag, måtte besluta, att med afgörande af nu förev:de fråga måtte få anstå till ett kommande Adelsmöte; men att, derest dessförinnan, till följd af expropriation från Stockholms stads sida, större eller mindre del af den ifrågav:de tomten skulle frångå. Riddarh. -Direktionen må ega rätt att vidtaga de åtgärder, som i anledning deraf kunna erfordras. Frih. Alströmer: Man har emot mitt förslag an märkt, att R. o. Ad. ej annorlunda än emot full ersättning bör afstå sina byggnader. Jag får då erinra, att mitt förslag ej innefattar något sådant, utan tvertom att R. o. Ad. bör erhålla full ersättning. Man har vidare anmärkt, att R. o. Ad. ej bör taga intiativet till afstående af större eller mindre del af sin tomt. Något sådant har ej heller blifvit af mig ifrågasatt, utan mitt. förslag åsyftar, att initiativet skulle tagas af staden. Genom ett bifall till detta förslag skulle ett omdöme från R. o.
Ganska riktig finnér jag den anmärkning, som redan blifvit framställd af Frih. Sparre, att om beklädnadsskyldigheten öfverflyttades på Statsverket, det skulle vara detsamma, som att ålägga en del af Svenska undersåtarne att göra en present åt de öfrige; ty hvar och en, som äger ett rotehåll, måste hafva förvärfvat det på något af de vilkor, som allmänna lagen erkänner för laga fång, och kan ej frånsäga sig de åligganden, som med rotehållet voro förenade, innan han deraf blef ägare; de äro med sjelfva jorden oskiljaktigt förknippade, hafva tagits i beräkning vid köp, vid arf eller vid skifte, och böra således ej, på andra skattskyldigas bekostnad, derifrån skiljas. Jag bestrider derföre, att skyldigheten att förse soldaten med beklädnad från rotehållaren öfverflyttas på Statsverket, såsom, i min tanka, obilligt och orättvist. Vidare föreslår motionären för det 2:dra, att rotehållarne må befrias från skyldigheten att bekosta soldatens vapenöfningar, utan borde kostnaden derför framdeles af Den ao Februarii e. »; statsmedlen utgå; hvilket, i öfversättning, vill säga detsamma, som att mötespassevolance-afgiften icke mera skulle erläggas af rotehållare, utan öfverflyttas på Statsverket. Hr Gr. von Fersen är för upplyst och har för mycket följt sin tids förhållanden, för att kunna misstänkas att hafva glömt hvad som i denna fråga vid sista Riksdag passerade; oell Hr Grefven kan ej vara okunnig 0111 hvad som da i ämnet beslöts. Directe till Hr Gr. ställer jag den frågan, om Hr Gr. anser tänkbart, att, hvad som då afgjordes, nu skulle göras ogjordt; och under förutsättning, att denna fråga blir besvarad med nej, frågar jag vidare: hvarföre har motionen blifvit väckt?
Prot. 1828 1829. 6;te Sami. a B. 1 3.dje Häftet. 2 Banco-Utskotlets Utlåtande N.o 64- hos Rikets Ständer skulle behandlas en sådan detail-fråga, som den förevarande, då Fullmägtige i Banken ega att afgöra ärenden, som äro af långt större omfattning och vigt. Anledningen härtill får Banco-Utskottet upplysa vara den: att Banco-Fullmägtige, hvilkas Reglemente (pag. 3a) uttrycker Rikets Ständers afsigt och syftemål, att Lönings-Staten snarare mätte komma att minskas än ökas, hemställt frågan till BaneoUtskottet, hvaremot Utskottets Instruction (§. 6) uttryckligen stadgar, att utan Rikets Ständers bifall och samtycke må icke någon ny Stat eller Lön vid Bunco-Varket inrättas. Af Herr Falkman har blifvit yttradti att om, å ena sidan, behofvet af en pålitlig och i Byggnad s-yrket kunnig man, då någon nybyggnad för Bankens räkning komme att företagas, vore obestridligt, syntes å andra sidan ej vara af nöden , att något ständigt Ombud anställdes i och för Bancohusens underhåll och vård. Den befattning, som af en sådan person skulle utöfvas, tycktes kunna lämpligast verkställas af BancoCommissarierne, hvilka finge härtill utse den eller dem bland sig, som funnes tjenligast. Och kunde en dylik omsorg fasthellre läggas på Banco-Commissariatet, då Banco-Utskottets Utlåtande 1V:0 64• 3 raan vid denna Riksdag vöre betänkt att förenkla göromålen uti Bankens administration , hvarigenom Commissarierne erhölle bättre tillfälle och mera ledighet än förr till ifrågavarande befattning. Herr Leffler har förmält sig vara, genom egen erfarenhet af dylika förhållanden, öfvertygad om behofvet af en person, som vore i stånd att med sin oafbrutna uppmärksamhet följa de brister, hvilka å Baneohusen kunde förete sig, och att den anslagna Lönen icke eller vore för stor; hvaremot, i fråga om serskildt anslag af 4°
Jag såg från början, då han ville ha ’na, att det skulle bära rakt f-n i våld och att hon skulle lägga grimma på honom, och det har hon också gjort, för en får honom nu hvarken till höger eller venster. Och hvad är det för lif, som nu förs här?” ”Men bevars, fader Haraldson,” inföll Rosenberg storligen förvånad, ”nu förstår jag er icke. Birger är väl så dugtig och driftig karl, som ännu trampat en planka! Han ligger ju i betydliga affärer, reser, bygger fartyg och båtar. Dertill är han ett stöd för mycket fattigt arbetsfolk. Jag tycker far har allt skäl vara stolt öfver en sådan son.” ”Stolt, säger j, min käre kapten!” Och den gamles läppar krökte sig till ett vidrigt, föraktligt leende. ”Nej, jag är inte stolt öfver att han blifvit en herreman, i stället för – men vi ska låta det vara, som är förbi. Då han ännu var pojke, då svingade han som en djerf örn öfver land och strand. Det var gry i honom – nu är det åt fanders! Frun, kan tänka, vill ha honom efter herremönster; för de ska vara herrskap, bevars. Men slikt dumt tyg behagar inte gamle Haraldson; derför lefver han för sig sjelf, och lossar inte ofta på tungbandet, som i dag.” ”Men efter vi nu så här förtroligt språkas vid, så kan väl far också säga mig hvad han har emot Erika? För min del har jag alltid, se’n jag lärt känna henne, tänkt att hon var en krona för alla qvinnor. Och så är det ju hon, som uppfostrat Gabriella! Bara den förtjensten, att hon danat en flicka så lyckligt, med så förträffliga egenskaper, som min lilla raska, husliga och intagande fästmö, gör henne i mina ögon till ett mönster.” ”Ja, ja, visst,” sade gamle Haraldson och ryckte otåligt fram och åter på stolen. ”Jag vill inte neka, att hon kan ha någon del i det att flickan – Gud välsigne henne – är som hon är; men så kan j ock lita på, min käre kapten, att det var godt till att göra af, och påbrå se’n!
Enär laga skifte på en eller flera delegares begäran verkställes, der stor skiftes fördelning s som 'vunnit laga kraft j föregått ^ sådant skifte Lagsamt Allm. Besa.- och Oecon.- Utsk:s Betänkande JV:o 3.1. i3 icke skall öfvergå flere delegare, än sorn det begärt eller dem , som derom sig jorena. De öfrige må vid det laga kraftvunna storskiftet bibehållas , utan annan ändring deruti, än som för skiftets verkställande för de sökande delegarne oundvikligen erfordras. Efter erhållen återreraiss hafva Utskotten, uti ett senare Utlåtande N:o /Ju , på dessa skäl, a} att den utaf Utskotten i förra Betänkandet föreslagna ändring i 12 Gap. 8 §., på sätt anmärkt blifvit, torde finnas mindre till lcimplig, 'sedan numera, endast ett skiftes sätt lagligen eger rum, och således, enär genom en delegares erhållna utbrytning, förra storskiftet blifvit rubbadt, öfrige delegare icke kunna få sina egor i nytt storskifte lagde; lf) att all till hela skifteslaget hörande mark ovilkorligen måste ajvi ätas, på Charta a (fattas och gradering derå verkställas, om än skifte sker endast ä en delegares lott, och att följaktligen kostnaderna dervid äro i det närmaste enahanda, som om skiftet öfvergud hela skifteslaget; c) att, om utbrytning serskildt lemnäs en delegare, måste ej sällan inträffa, att derigenom beredas hinder och svårighet för öfrige delegare att sedermera erhålla sä fördelaktigt, formligt och redigt skifte, som localen i annat fall möjligen kunnat medgifva; frånträdt sitt förut afgifna förslag och tillstyrkt, att föreskriften uti denna : att, när laga skifte på en eller flere delegares begäran verkställas , sådant skifte bär hela skif teslaget öfvergå, måtte oförändrad bibehållas.
SnabanDa förbållanDe ege rum, i affeenDe å gcfäll eller arbetare, forn 3:ne roecfor före mantaisffrifning frän mäflare afflpttat, utan att feDermera låta fig ffattjfrifroaS, Då i ilift fall hetalningSffplDigbeten Drabbar Den mäflare, b°ö broilfen ban feDnafl ttnDer f?atte*året arbetat. £ill gefäll eller ar* betare, forn efter mantalSjfrifning afflpttat, lemne mäflare bernis, att utffpl* Dente blifmit tnnebållne; ocb bör Detta bernis af gefäll eller arbetare företes, Då ban b°s meDetböranDe auetoritet om pafj anbåller, för att fig till annor ort begifroa. ÅligganDe Det Den mäflare, boö b^ilfen ban Derefter förfl arbete er* baller, att honom beroifet afforDra, eller ocf, i fafnaD Deraf, för utffplDerne anfmara, meD famma milfor, font reDan nämtiDe äro. £ifa anfvnar åligge od) lifa rättighet tillfotnme De perfoner, bwtlfa ntcDDela fåDane förfmarSfeDlar eller antagningSbemiS, på grunD hvaraf förfmarstagaren är befriaD ifrån att taga årStjenfl enligt legoflaDgan; men innebar tjenflebjon, gefäll eller arbetare egen* Dom, banDtering eller rörelfe, forn är befattning unDerfaflaD, anfmare fjelf för Den Deraf utgåenDe föemillning. §. 138. «£)uSbonDe häfte jentmäl för Defj lanDtbönDerS, torpares ocb d ego-rne bo* fatte arbetares fronomtffplDer, roiD brijlatiDe tillgång; Docf att för De fijlnämnDe
R:dr; att någon viss summa jemväl borde till kreditiv åt Filial-banker anslås och beloppet deraf icke, på sätt Utskottet hemställt, lemnäs obestämdt med den af Utskottet, efter hvad ville synes, godtyckligt antagna grund för beräkningen af dylika kreditiv, samt att Utskottets förslag i öfrigt vore ofullständigt i så måtto, som föreskrift saknades huruledes, i det fall att ansökningar hos Fullmäktige samtidigt gjordes om erhållande af försträckning åt Filial-banker till högre belopp, än tillgångarne medgåfve, Fullmäktige borde tillvägagå och efter hvilka grunder medlen i sådan händelse borde af dem till vederbörande utdelas. I afseende slutligen å Bonde-Ståndet torde det böra erinras, att detta Riksstånd ensamt afslagit Utskottets i Betänkandet N:o 37 gjorda och af öfriga Riks-Stånden bifallira framställningar om indragning af den till skiftesoch odlingslån afsedda fond, 120,000 R:dr, samt om innehållning af 975,000 R:dr å landtfastighetsoch 150,000 R:dr å stads-fastighets-fonden, äfvensom af 900,000 R:dr, allt Riksmynt, å fonden till utlåning med omsättningsrätt; att samtlige dessa medel, hvilka af Bonde-Ståndet fortfarande afsetts till de föremål, hvartill desamma för närvarande äro anvisade, deremot, i följd af de tre andra Riksståndens sammanstämmande beslut, skola ingå till Reserv-fonden; att, vid sådant förhållande, Bonde-Ståndet ännu icke sig yttrat i fråga huru stort belopp må till lån åt Filial-banker användas af de medel, hvilka komma att till Reserv-fonden inflyta; samt att merbemäldta Riks-Stånd i 53 punkten, likasom i åtskilliga föregående delar af Betänkandet, såsom sitt beslut upptagit Herr Doktor Sandbergs reservation, hvaruti anmärkes, bland annat, hurusom Utskottets antagande, att högst hälften af samtlige Filial-bankernes kreditiv kan, under vanliga förhållanden, blifva på en gång lyftad, skulle, med afseende å Bankens realisations-förmåga, vara af betänklig egenskap.
Som denna kassaskrifvare åtföljer kassören, så bör hans tjenst försvinna, samt det åt honom föreslagna arfvodet följaktligen besparas. R. o. Ad. fann, i öfverensstämmelse med Hr Gr. o. Landtnäs härefter framställde propus., ätt Ulsk:s ifrägavarale förslag om arfvode för en kassa-skrifvare komme att förfalla i följd af R. o. Ad:s beslut rör:de den ifrågaställde Diskont-kassören. Sedan Hr Gr. o. Landtm, vidare framställt att, i st. f. 5 af Utsk. föreslagne Vaktmästare, hvardera med en aflöning af 360 R:dr, Hr von Hartmansdorff föreslagit 2 Vaktmästare, hvardera med lön af 400 R:dr, och 3 Vaktmästare, hvardera med lön af 333 R:dr 16 sk., blef, efter först till bifall å Utsk:s i denna del gjorda förslag framställd propos , som besvarades med blandade Ja och Nej, propos. å berörde af Hr von Harlmansdoi ff gjorde förslag framställd orh besvarad med starka Ja, jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Hr von Hartmansdorff: I öfverensstämmelse med det förbehåll, som Ståndet tillåtit mig göra vid normalstalens reglering, ber jag att nu få framställa ett förslag till lönereglering för kanslisterna under öfvergångsliden. Denna reglering har Utsk. icke vidrört, utan med stillatigande förbigått. Förhållandet år alt Usta Ombudsmannens kanslist upbär, såsom R. o.