Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Propos. ang:de anvisande af medel till ett vägarbete i Norrbottens län, för afböjande af der befarad hungersnöd; hvarefter ett prot.-utdrag härom upplästes och godkändes. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Allm. Besv.- o, Ekon.-Utsk:ts den 25 och 29 sisth April på bordet lagde Utlåt, Den 2 Maj f. m. N:o 113, i ani. af återremiss af Utslits Betänk. N:o 44, ang:de väckta motioner om åtgärders vidtagande med afseende å grindars uppförande öfver allmänna vägar. Föredrogs ånyo samma Utsk:s den 25 och 29 sisth April bordlagde Betänk. N:o 114, i ani. af väckta motioner rörande medverkan från Sveriges sida till konungariket Polens återupprättande. Frih. Raab, Adam Christian, anförde skriftligen: Då jag begärt ordet för att yttra mig öfver detta Betänk., anhåller jag att först få framlägga mina åsigter i den s. k. Polska frågan i allmänhet. Jag gör det ingalunda i förmäten föreställning att mina åsigter — mitt enskildta omdöme — kan i denna sak utöfva något inflytande hvarken på R. St:r eller på Regeringen; men derför att jag är en af dem, som inbjudit våra landsmän att uttrycka sympatier för det lidande Polen, och som uppmanat dem att genom insamlingar komma sårade och olycklige Polackar till någon hjelp, och jag anser det angeläget att våra afsigter, liksom våra åtgärder, ej måtte missförstås eller misstydas, hvarpå nu torde ligga desto större vigt, som vi postdagligen läst de mest vanställda uppgifter och vidunderliga berättelser om, för oss obekanta, krigsrop, krigsrustningar och krigsplaner här i landet. Mina sympatier för Polen härleda sig ej från i går —äro ej nyfödda foster af den allmänna opinion, som hos oss, liksom i hela det öfriga civiliserade Enropa, uttalat sig under den nu pågående striden i detta olyckliga land.
Uti skrifvelse af den 3 nästlidne November, hafva' Revisorerne, genom deras Ordförande, hos Hans Exellens Herr Justitie Statsministern begärt, det Kongl. Maj:ts Nådiga befallning till Direktionen öfver Danviks Hospital måtte utverkas derom, att Revisorerne tillhandahöllo* de bos Direktionen, åren i838 och i83g, förda protokoll, äfvensom att kassans lånehandlingar blefvo, i ändamål af inventering, för Revisorerne tillgängliga. Men härå har Hans Exellens, den 23 i samma månad, på Nådig befallning, meddelat det svar: ”alt då de af Direktionen ”förvaltade medel egentligen icke i vidsträcktare måtto bestå af all”männa bidrag, än si' T:r 24 kpr Kronotionde-spanmål, som årligen ”äro till Hospitalet anslagna, samt dessa Hospitalets inkomster erfor”dras för Hospitalets, till vida högre belopp uppgående, årliga utgifter, ”så att ingen anledning är, det deraf kunnat blifva behållning till utplåning mot hypotheker; samt Revisorerne , hvilka begärt alt få inventera kassans lånehandlingar, icke äga rätt att granska säker hets”handlipgarne för de, genom enskilta personers gåfvor och testamenten, ”eller på annat sätt , utan bidrag af Statsmedel, Hospitalet tillfallna ”kapilaifordringar: Revisorernes begäran att få inventera Hospitalets ”säkerbetshandlingar, icke kunde i Nåler bifallas; hvaremot, sedan ”Hospitalets Räkenskaper redan blifvit för revision till Kammar-Rätten ”öfverlemnade, de begärda protokollen för de ifrågavarande åren skulle ”Revisorerne tillställas.” — Hvilket Revisorerne härigenom få hos Rikets Ständer anmäla. Drottninghuset. Balans från föregående året: — Inkomst: Statsanslag . Intressen Hyresmedel -* '• Balans till följande året: Valans frän föregående året'. Sk uld Utgift:. Underhäll oell | ensio-ner Aflöning sawa! om kosina der Balans till följ mide året: Vid dessa Räkenskaper hafva Revisorerna ej funnit något att Säkerhetshandlingarne voro , vid anställd inventerings i behörig ordning..
Vid 38 §. a) att böterne så väl i denna som nästföljande §. äro för höga; b) att §:n bör innehålla, att bränvinet, jemte det kärl, hvaruti det ligger, och redskapen, äro, i händelse af öfverträdelse, förbrutne; c) att, i afseende på de för Bolag utsatte dubbla böter, §:n bör förtydligas, så att hvar och en i Bolaget interesserad person får vidkännas hela den påföljd Lagen bestämmer, ehvad den utgöres af enkel eller dubbel bot; d) att då i 37 §. omtalas det fall, då redskapen är stulen, bör sådant anmärkas äfven i denna §.; e) att stadgandet om dubbla böter för Bolag är principlöst och till sin natur hårdt och orättvist. Bihang till R. St. S-te Sami. 2:drti "Afd. i 8-de Håftet. Bev.-j Lagsamt Allm. Bes v.- och Oecon.- Utsk:s Utlåtande N:o 8. Vid 41 S a) att böterne äro för höga; b) att i §:n bör uttryckas stadgande 0111 förlust af rättigheten att vidare tillverka ättika; c) att böterna böra s-exdubblas. Vid 43-'dje §. att Husbonde icke bör stå i ansvar för öfverträdelser emot Bränvinsbrännings-Förordningen, då han icke bor på stället.
Då man genomläser de reservationer, som åtfölja Lagberedningens förslag till Nya Strafllagen och hvilka på 200 tätt tryckta qvartsidor omfatta blott 10 i detta ämne kunnige, juridiskt och vetenskapligt bildade ledamöters olika tankar om så väl hufvudgrunderna som detaljerna af detta förslag, så föres man lätt på den tanken, att ett Förstärkt Lag-Utskott af 48 medlemmar, hvilka icke alla kunna påräknas att vara landets ypperste lagmän, skulle, beslutande med Rikets Ständers rätt, framalstra lagar, ingalunda bättre sammanhängande än dem, som dessa Ständer sjelfva visat sig kunna åstadkomma. Ovisst är således, huruvida med det föreslagna tillägget till 87 § Re - Bih, till R. SL Prof. 184-5. 3 Sami. 21 Höft. 2 10 Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 35. gerings-Formen vinnes det derföre angifna ändamålet — förbättrade lagar; och då man icke bör stifta hvarken allmän lag eller grundlag utan att vara öfvertygad att den medför en positiv nytta, så saknar den nu af Constitutions-Utskottet föreslagna en pålitlig grund. Förslaget är skadligt i sin tillämpning, ty det innefattar tvisteämnen för det Förstärkta Utskottets tillkomst och verksamhetskrets. Första tvisten blifver: Skall eller skall icke detta Utskott nedsättas? Och det är på rättigheten för hvarje Stånd till ett veto, man bygger sitt försvar mot vådan för den stora makten. Men om meningen är att Utskottets tillsättande ständigt skall afslås, hvad gagnar då att vid hvarje Riksdag framkasta ett ändaraålslöst öfverläggningsämne, som kan så lätt störa freden inom Representationen och åstadkomma brytuingar emellan Stånden? Är afsigien åter att Utskottet verkligen skall komma till stånd, då måste ju rätten att neka blifva obegagnad, men Utskottets makt-fullkomlighet godkänd. Den andra tvisten blifver: hvilka delar af en Lag-proposition skola öfverlåtas eller af Stånden behandlas?
Tionde och Räntor af Bruk, Verk och InrättSumma. Arrendemedel. Kostnad för Rotering. Kostnad för Stadens Styrelse. Pastorers. Komministrars. Kyrkobetjenings. Summa. Fattigförsörjning. Skjuts. Väghållning. Diverse Onera, Räntor och Besvär. Summa Statsbidrag. ningar. R:dr s. r. ! Carl Mörner. E. J. Hagman. Till Berättelsen öfver Kronobergs Län för åren 1851—1855. KONGL. MAJ:TS BEFALLNINGSM AF VANDES UTI CHRISTIANSTADS LÄN TILL i underdånighet afgifna FEMÅRS-BERÄTTELSE för åren 1851, 1852, 1853, 1854 och 1855. §T0CUH01j11 , 185:. P. A. KÖPSTEDT <1\ SÖNER, KONGL.^ BOKTRYCK ÅKE. i ndenlånig berättelse 0111 tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Cliristiunstads § i Mj ii nets allmänna beskaffenhet. (christianstads Län består af 10 härader med 3 städer och ISO socknar, deribland likväl inberäknade socken-andelar, tillhörande socknar i angränsande Län, och är i n delad t i 4 fögderier med tili länsmansdistrikter, deraf likväl det ena, omfattande hela Bjäre härad, kommer att tili två fördelas.
Häraf visar sig, att medelbeloppet af tillverkningsvärdena vid här i staden befintlige fabriker för ifrågavarande fem år med 781,963 R:dr årligen öfverstiger medelbeloppet af fabrikstillverkningsvärdena under de fem nästförutgående, då detsamma utgjorde 261,646 R.dr samma mynt för året. På stadens område finnas dessutom ett Tegelbruk och två Tullmjölqvarnar. Fiske, bestående hufvudsakligen i strömmingsfångst, idkas till större delen i de norra provinsernes fiskehamnar, äfvensom vid de i stadens skärgård befintlige fiskelägen, af en särskild borgerlig Societet, som vid slutet af sistlidet år räknade 93 o o <j medlemmar. Medelbeloppet af den saltade strömming, som stadens fiskare under de fem sistförflutne åren hitfört, kan numera, sedan skyldigheten att låta ompacka strömmingen upphört, icke så noga uppgifvas, men anses hafva utgjort omkring 7,000 tunnor, derå medelpriset, efter markegång, varit 13 R:dr för tunnan. Så väl i Gefle å som i Testebo ström å stadens område idkas laxfiske, samt i den sednare, eller Testebo ström, äfven sikfiske, hvaraf afkastmngen icke kan med säkerhet uppgifvas, men hvilken de sednare åren icke varit särdeles ymnig. Jordbruket, hvars hufvudföremål är beredandet af fodertillgång för framfödandet af det för staden nödiga antal boskapskreatur, har fortfarande bedrifvits med den framgång, att stadens invånare kunnat årligen aflåta foder åt kringboende allmoge, som deraf varit i behof. Lin, hampa och tobaksblad odlas icke på stadens mark. Sedan Kongl. Maj:t under den 27 Mars 1852 i nåder meddelat oktroj för en Filialbank här i staden, öppnades samma bank den 1 påföljande November och har alltsedan, under en oafbruten och stigande verksamhet, visat sig för staden och orten vara särdeles nyttig och förmånlig. Beträffande undervisningsverken i Gefle, så hafva, till följd af Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 29 Maj 1850, vid höst-terminens början samma år Gymnasium och Högre
Arbetshus i Carlskrona: anslag dertill 84. Armeen, Indelta: anslag till dess vapenöfningar . 81, 199» 2i5. „ , inkallande till tjenstgöring i hufvudstaden 90. 5» dess Civil-Stats rätt till ersättning för utgif ne accorder . * 238, 3o5 „ f. d. Finska. understöd for militair—personer af densamma % 3 Betis N:r Armeens Accord: angående det i och för dess reglering anvisade creditiv .. 265, 356. Materiel; tillökning i anslaget 8i, 2i5, 25o, a56. „ „ användande af dertill anvisade anslag för Ge värs-förrådens förstärkande „ Pensions-Cassa: anslag dertill 87, 242. Arrende-afgifler: „ af Klabböle Laxfiske 5. , af Kronohemmanet Rinkeby 7. „ af Lotten PsT:o 5i i Upsala Hof-Stall-äng . 8. „ af Svartsjö Kungsgård 14» 151 , 254- „ af Sollefteå Kronoforss, angående 4[4* Arrestanters i städer underhåll, angående 236. Artilleriet; anslag dertill 8r , 2i5, 25o, 203. Artilleri-hästar: minskning i anslaget för skoning och remontering 81. Åsa Socknemän i Wexiö Län: understöd angående 87 r. Assessorslön i Sundhets-Collegium: disposition af en ledig sådan 42> *34* Assistance-Contoret: se General-Assistance-Contoret. Arenuer, Stockholms; extra anslag lill deras befästande 203,291, 3i8, 357,378. B. 80. ar 4* Bagerier, Krono: aflöning för betjeningen dervid Banken: dess rättighet till liqvid tor 2:ne äldre Kronofordring Barnarps Prtebende-Pastoral: dess afsöndring från Rectoratet vid Jönköpings Skola, angående • • • • 4 ’ 4JJ
Ångesten grep om min strupe med kalla fingrar. Nu först såg jag hvad jag gjort, hvad jag skulle mista. Han såg på mig. Den blicken gick som isande kyla genom märg och ben. Jag vet icke hvad jag gjorde, jag tror att jag sträckte mina händer emot honom och ropade: ”förlåt, förlåt!” Men jag mins tydligt den åtbörd af vedervilja hvarmed han afvärjande lyfte sin hand i det han såg på mig som på ett avskyvärdt djur. – ”Nej – inte nu,” sade han torrt och förde mig med blicken liksom långt, långt bort ifrån sig till det afstånd der man håller varelser så föraktliga som jag. – Jag såg hela min uselhet, min dumhet, min brist på hvarje sundt begrepp. Jag var så förkrossad att jag tyckte jag borde försvinna genom golfvet och endast lemna en våt fläck efter mig. Det var en lång tystnad. Jag led så bottenlöst att ingen klagan skulle kunna ge mig lättnad, hans förakt var så tungt att jag icke skulle kunna släpa mig genom lifvet, bärande på det. Det var som om allt var dödt nu och domen vore fäld. Sådana som jag strykas ut bara af listan på de lefvande och försvinna, för dem fins intet medlidande, de äro så låga att man för dem icke ens har den tröstande smekning man består en döende hund. Jag reste mig, vacklade bort till nattduksbordet och drack ett glas vatten. Jag trodde han skulle gå och lemna mig åt straffet, det tysta fullgörandet af den fälda domen, – utplånandet af en lågsinnad varelse, för lyckta dörrar. Men han gick icke. Han satt stilla och bara teg. Jag gick omkring i rummet lik ett djur som lider, i tung stumhet. Jag kom igen och satte mig. Hvad gjorde det för nytta att jag sökte undgå min bödel; det fans ingen undflykt. Som han ville, så skulle det gå mig. Jag bara väntade. Jag hade icke längre en tanke på förbarmande, hans min var så hård. Jag gjorde icke mer något försök att blidka. Jag vet icke om det låg något i min hopplösa resignation som rörde honom så mycket att han kunde tala till mig åtminstone. Men han talade.
Detta tror jag vara lill öfverflöd utred t för alla dem , sorn vilja förstå saken. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf, har framställt den frågan, huruvida prot.utdr. vore afsändt, dertill jag icke kan lemna bestämdt svar; men jag förmodar, att det ännu icke afgått, enär på bordet livilar motion, huruvida svaret skall ineddelas BondeSt. genom deputation eller blott medelst öfverlemnande af prot.utdr. Att Hr Ribbings tillägg, såsom Hr Cederschjöld förmodat, innehåller en ursägt för det Ståndet ej antagit inbjudningen, kan jag ej finna; det innehåller motiver, hvarföre R. o. Ad., med afseende synnerligast på formen och omöjligheten att inom samtlige Stånden tillvägabringa lämpliga rättelser i redactionen, icke kunnat instämma deruti. Att ett sådant förklarande bör afgifvas, instämmer fullkomligen med min åsigt af saken. Att för resten den värde ledamoten yttrat sig conservativt för bibehållande af fyrdelningen i Representationen, är för mig ingenting nytt; men det är en anleda, för mig att beklaga, att han fått den plats , hvilken han för öfrigt så värdigt bekläder i Const.Utsk. Jag anhåller om propos. till antagande af Hr Ribbings förslag eller tillägg — lika godt hvad namn det får.
När det nu är ett åliggande lör K. M:s Befh:de att reglera skjutslörhållanderne så, att de blifva så litet betungande som möjligt, så är detta ogörligt, då man icke kan beräkna, huru många hästar, som erfordras för postdiligenserna. Jag förenar mig med de Ifrr, som yrkat återremiss, under anhållan att Ekon.-Utsk:t ville sammanfatta sitt förslag i ämnet i så allmänna ordalag, att de icke måtte framställa något annat, än att K. M. täcktes taga i nådigt öfvervägande, huruvida icke någon förhöjning i enlreprenad-afgiften kunde stadgas, ut öfver det belopp, som nu är löreskrifvet. Hr von Möller: Jag ber om ursägt att att jag ännu en gång begärt ordet, men jag skall söka att fatta mig kort. Jag har nemi. ansett mig skyldig att bemöta Frih. Gripenstedts yttrande, hvilket naturligtvis är af så mycket större vigt, som det kommer från en Konungens rådgifvare. Beträffande hans förmodan, att den af mig uppgifna tidsbestämmelsen skulle ega sin riktighet blott på sådana stationer, der entreprenad eller beting eger rum, så är densamma icke öfverensstämmande med verkliga förhållandet; ty min uppgift rörer hela linien från Göteborg till Helsingborg eller 16 stationer. Jag har icke uträknat särskildt för hvarje station, utan det är för alla stationerna gemensamt som resultatet blifvit taget. Hvad vidare angår Frih. Gripenstedts uppgift, att beting på många ställen åstadkommits, så har K. o. Ad. redan genom Frih. Alströmers yttrande erfarit, alt åtminstone inom den provins, der lian är höfding, det till högst ringa del inträffat. Om beting på åtskil - 252 Den 28 Januari. liga ställen kommit till stånd, så bevisar det icke att det är den hålloch reserv-skyldige sorn gerna vill skjutsa. Det bevisar blott att bela reserv-laget förenat sig om en så kallad entreprenad, för att sålunda komma i åtnjutande af den högre legan. Slutligen anhåller jag att, med anledning af Hr von Köchs yttrande, det jag, genom att framhålla General-poststyrelsens uraktlåtenhet att ställa sig K.
Läns-Styrelserne äro emedlertid både i anseende till Länens vidsträckthet och af andra lätt insedda skäl urståndsätta att på närmare håll och med mera oafbruten uppmärksamhet följa Länsmännens förhållande och äro derföre härvid i behof af nödigt biträde; hvaraf således följer att den mellanlänk emellan den högre Embetsmyndigheten och den lägsta tjenstegraden, som uti Länsförvaltningen af Kronofogdarne bildas, lika litet derstädes, som inom andra Embetsförvaltningar, kan, utan äfventyr för ordning och reda, undvaras. Vidare får Utskottet erinra att af den föreslagna förändringen skulle följa icke allenast att alia de flerfaldiga regleringar, som äro grundade på den hittills följda fögderiindelningen skulle komma att upphäfvas, utan ock att det för närvarande i enlighet dermed ordnade uppbördsväsendet inom hvarje Län splittrades i lika många fördelningar och särskilda redogörelser, som Länsmans-distrikten inom Länet utgöra. Detta skulle åter ej blott betydligen öka göromålen för Häradsskrifvarne, synnerligast genom upprättande af de sålunda mångfaldigade, besvärliga räkenskaperne, utan ock mycket försvåra den Länds-Kontoret åliggande kontroll öfver Länets uppbörd; och skulle för öfrigt den direkta skriftvexlingén med Länsmännen, särdeles inom de större Länen, der 20 å 30 Länsmans-distrikt förekomma, säkerligen till d n grad mångdubbla arbetet vid Läns-Styrelsernas båda afdelningar, att göromålen derstädes svårligen och åtminstone ej utan anställande af ökadt antal Tjenstemän skulle kunna medhinnas. Utskottet befarar dessutom att, Allm. licsv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o Si. 5 efter en sådan förändring, som motionen afser, största svårighet skulle möta för erhållande af tjenliga personer till Länsmanstjensternas bestridande.
Om växling blef tillåten efter 126 sk. fcours, vöre vår Bank ungefär i samma tillstånd som emellan 1800 och 1809; fonden tror jag är ungefär densamma nu som då 5 och sedelstocken reducerad efter »sfi sk. cours, visar ungefär samma summa. Handel och näringar äfvensom enskilta behofvet af större eller mindre rörelse-capita), medtaga så sedelstocken , ätt jag tror en obetydlig utväxbng skulle komma i fråga, synnerligast om Capitalisterne få tillfälle insätta sine capitaler i Discontäctier, hvarom jag längre fram skall nämna; skola de säkert begagna denna förmon framför den att utväxla silfver, som ej kan lenina dem någon ränta. Om således Banken växla de efter 126 sk. cours uti åttaskillingsstycken hvilka då skulle gälla 21 skB co, dageligen iooo R.dr Banco som maximum; kunde ej stort mer hinna räknas. Om äfven stora Sjötullen fick erlägga tullen efter denna cours, skulle det kraftigt bidraga till myntvärdets bestämmande, som intill nästa Riksdag blifver orubbadt, då mari sedan kunde verkställa realisation, som på detta sättet blifvit förberedd. Hvad åter Sedelstocken angår, tror jag ej den tål någon reducering, hvarföre jag ödmjukast vågar föreslå, att den blifver densamma intill nästa Riksdag. 1:0. Att Riksgä!dcCootoiret blifver i Samma förhållande till Banken sorn det nu är, med 500,00® R:dr årlig afbetalning» genom 8i4 Den 26 Februarii, StatsVerket, samt att FilialDisconternes inbetalningar må directe af Banken emoitagas. 2:o. Att Fastighetslån så väl å jord sorn hus upphör, samt att den årliga inflytande räntan och afbetalningen användes till sjunde puncten. 3:0. Lånefonden på exportabla effecter blifvar densamma. 4;o. Manufactur-Disconten äfven densamma. 5:0. JernContorsts fond förblifver orubbad. 6:0.
Cecilia for tillsamman, ty Johan hade nu icke talat ett ord härom; men van vid sådana aningar af Vappo, svarade hon snart lugnt: „ja, kungen skall vara död.“ „Måtte Gud vara hans själ nådig,“ sade gumman, och icke hemsöka på honom all den jemmer, han bragt öfver land och folk. Dock, han var from och sökte sitt stöd i Gud, och derföre var han en stor hjelte, och älskad var han i lifvet och saknad blir han i döden. Men mycket blod flöt, och mycken jemmer kom i verlden genom honom. Många enkor och faderlösa hafva gråtit för hans skull; så greto ock fordom mina ögon, men de hafva gråtit ut, och mitt hjerta skall endast bedja, att honom ej må tillräknas de minas blod. Se, jag ägde fyra raska söner, de fördes alla till fremmande land att stupa; sist togs äfven min man, och jag satt ensam qvar på hemmanet i sorg med de två yngsta barnen. Då kommo ryssarne, brände hemmanet och slogo ihjäl det mindre barnet. Den större flickan hade gömt sig i skogen. Jag sökte och hittade henne der och flydde med henne. Tiggande från gård till gård vandrade vi allt längre från hemmet; men i landet var missväxt och hungersnöd; den som hade något gaf, men få hade att ge, och vi svälte. Kommo vi så slutligen hit, och unnades här rum åt den arma tiggerskan att föda sitt sorgebarn, som Herren genast tog till sig. Då förbarmade sig den mäktiga frun på gården öfver mig och tog mig att sköta sitt eget lilla barn. Och kär blef mig detta barn öfver allt, men djupt i hjertat gnagde dock sorgen. Gud vare tack och lof, det lider väl snart till slut med den gamla och bräckliga, då till och med den unge och mäktige kunnat dö.“ Nu varsnade hon Margaretha och Johan, som inträdt, tystnade tvärt och helsade med en böjning på hufvudet. På Margarethas vänliga fråga huru hon mådde, svarade hon vänligt men kort: „den gamla får ej begära sundhet.“ Äfven Johan sade några ord till gumman, men de inneburo ej någon egentlig fråga, och hon svarade heller intet.
En minut, och ännu skälfvande af den starka farten, gnisslande under bromsarnes tryck, stod den mörka raden af vagnar framför dem, s o m ett jättelikt odjur plötsligt hejdadt af någon hemlighetsfull makt i sitt vildaste språng. Bland alla dessa unga män i vårdade skägg och glänsande hattar, i vårligt ljusa, eleganta resdräkter; bland alla dessa distinguerade gråhårsaristokrater med nobel min; bland alla dessa vackra, muntert glammande unga damer i brokiga dräkter, som likt en hop fjärilar med ens svärmade ut ur de öppnade kupéerna; i hela denna lysande samling af de väntade gästerna, som på de två korta minuterna, tåget ras !ade, af de ifrigf löpande, livré- glänsande betjänterna togos o m hand — bland alla hade Sonjas öga genast träffat en ende o c h såg så af de andra ingen mer. Var det ett sinnets gyckelspel? Var det möjligt — han och dock icke han! Grefven kände hennes hand tungt hvila på sin arm, och med en röst, som den glada rörelsen gjorde osäker, hviskade hon vid hans kind: » Pappa — det ärj u Kurt? Nej — j o — fort, svara mig! » » / a », sade grefven, förnöjdt småskrattande åt hennes ifver; » j a g tror den dugde, öfverraskningen! » Men Sonja hade redan släppt hans arm o c h skyndade med glänsande ögon och ett ansikte, som rodnade af glädje, emot en ung man, hvilken i ena handen lastad med en nattsäck, med den andra sökte bana sig väg till dem genom den just på denua punkt tätast packade hopen, ansträngningar som utfördes med mera kraft och synbar ifver att ä tous prix snabbt nå målet än med öfverflödigt undseende för de omgifvandes armbågar och toaletter. * * På tre år hade de ej sett hvarandra, på tre långa år s o m af den halfvuxna flickan vecklat ut en blomstrande jungfru, af den nyutnämnde, litet snobbige underlöjtnanten en stark, modig i farans och strapatsernas skola härdad man.