Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande deri andra punkten, eller en yrkad friare dispositions rätt af Ekeskogen, så får Utskottet förklara* att det ej är den besparing i utgifter, som för Kronan är beredd genom dess dispositiori öfver Ekeskogen, utan säkerheten och möjligheten för Kronan att erhålla sina förnödenheter af Ekvirke, sorn hufvudsakligen bestämt Utskottets yttrande 1 detta ämne, och att dessutom åberopandet af Kongl. Maj:ts härom nyligen utfärdade Författning ej innebar ett grundskäl för Utskottets tankä, men likväl ert omständighet * sorn Utskottet ansåg sig icke böra förtiga. Med bibehållande af sin förra mening rörande denna fråga, anser Utskottet likväl alla medel till uppmuntrande af Ek-planteringar ej nog sorgfälligt kunna iakttagas; och får derföre, till befrämjande af detta ändamål* föreslå, att Eke-planteringar å tjénliga ställen anläggas för Kongl* Majus och Kronans räkning, samt att al> la sådana planteringar, söm å KronO-Skattejord inom särskild hägnad af privata personer äro eller kunna blifva företagne, skola med full ägande rätt tillfalla Hemmäns-ägareri, ritari att Skogs eller JägeriBetjeningen dermed böra äga den mindsta befattning. När genom sådana vidtagne medel, Kronan omsider äger en grundad utsigt till uppfyllande af sitt behof af Ekvirke, upphäfvas äfven alla skäl, som, föranledt och ännu föranleda Utskottet att afstyrka rubbning uti närvarande förordningar rörande Ekeskogen, och 1872 Den 20 Julu och da lärer icke heller någon med fog kunna lägga hinder i vägen för en fri dispositions-rätt öfver densamma. Hvad tredje punkten beträffar , eller Utskottets tillstyrkande, att ung och omogen Skog skulle till utförsel förbjudas, så får Utskottet förklara, att U skortet genom sammanställningen af orden ung och omogen trott sig hafva tillräckligt fot klarat sin mening , samt att dermed för. stås sådant virke , som vanligtvis begagnas till L rk e .
Hvad är då lättare, än att, sedan den varande direktionen eller styrelsen, på grund deraf, att de sållt sina aktier, afträda från sina befattningar, och erhållit decharge, de öfrige aktieegarne, ulan vidare spår huru dervid tillgått, dela bolagets tillgångar, och när sedermera fråga uppstår om bolagets fordringsegares rätt, då finnes ej vidare några direktörer, något bolag eller delegare deruti. Alla aktier äro förstörda. Bolag på löpande aktier synas endast böra hafva till föremål, alt med en viss af delegarne sammanskjuten summa verkställa arbete och uppnå det mål, bolaget söker. Är icke den påiäknade summan tillräcklig, så synes den rätta utvägen vara att intaga nya aktie-egare eller utfärda ett större antal aktiebref, hvilka säljas lill hvad derföre kan erhållas. Den på delta sätt blifna långifvaren har ingen betalning af bolaget att fordra, endast att åtnjuta sin rätt såsom delegare. Ingen blifver då bedragen. Vill åter bolaget uppträda såsom låntagare, så frånträder detsamma sin primitiva egenskap oeti delegarne komma i andra förhållanden, än såsom blott aktie-egare. Det torde således böra stadgas, att under bolagets förbindelser må ej annan underskrift än bolagets firma finnas. Den, som emottager en så beskaffad handling, kan ej förebära, att han gjort det i förtroende till någon viss person, eller att bars: vöre okunnig om bolagets beskaffenhet. 3§. Allmänna lagen förutsätter uti 15 kap. Handelsbalken, 7,8 oefs 10 §§, att viss tid för bolags tillvaro bör vara uti bolags-ordningen bestämd. Detta torde ock till rättegångars förekommande böra stad - Kongl. Maj. ts Nåd. Proposition > N.o 56. gas i afseende på aktiebolag. Det skulle lätt kunna väcka betänkligheter vid att ingå i sådane bolag och således motverka deras uppkomst, om en delegare icke ser för sig någon tidpunkt, då han kan komma ifrån bolaget på annat sätt, än att sälja sin aktie med förlust. Uli denna § torde ock böra tilläggas, alt den ort, hvarest styrelsen har sitt säte, är för bolagets hemvist att anse. 4 §. Stadgandet i denna § synes vara blott reglementarisk! och kunna utur lagen uteslutas. 5 §.
A. 299. E. 337. — i\:o 15, i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af Betänkandet N:o 3, angående tullbevillningen. IX. B. 154. A. 275. XII. E. 65. N:o 16. i anledning af Riks-Ståndens olika beslut angående Tullbevillningen. IX. B. 154, 275, 281. A. 292. XII. E. 65. — N.o 17. i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 10, angående Stämplade Pappers-afgiften. IX. B. 367, 399. A. 407. X. U. 163, 247. XI. A. 14. U. 185. A. 213. XIII. E. 142. A. 172. — N:o 18. i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 12, angående stämpling af spelkort och afgiften derför. — N:o 19. i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 13, angående Städernas salu-aecis. X. B. 15, 244. A. 388. E. 337. ( 3« ) Bevillnings-Ulskotlels Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden.
<2Btd beräkning af bevillning för Söntagareö beftämda infomft, måga inga andra afdrag äga rum, ätt de, forn finnas upptagne i 163 §. af denna förordning; äfvenfom en CmbetS* odj $jenjtemanö hela påräfnade infomft för året ffall till bevillning taper aS, faftän nämnde infomft till någon del under året icfe utfallit; docf få, att reftitution må i (aga ordning föfas för den del af ett lönebelopp, font honom federmera funde frångå. Sif alla löner, af hwilka Centonal hittills utgått, erlägges en för hundra-' de, motfvarande den hittills, under benämning af Centonalafgift, på löner jfed* da innehallning. §. 3. £ill förefommande af mifttag och på det ©tatenS infomft må med fäfer# het funna påräfnaS, må ingen Ordinarie Crnbets* eller Sjenfteman från fina infomfter afräfna hvad hän tid Oscarie eller Medhjelpare utgifver, utan oaf 4 fortabt erlägga bevillning för ali bplif infomjl; hvaremot bejle ^icatierö eller sjflebljjelpateö löneförmåner njuta befrielfe från all bevillning. §• 4. Huber lön förftås ali ben infomjl, forn genom tjenjlen imber loppet af året blifvit förvärfvab.
Hr Printzensköld, Carl: Utan att vilja inlåta mig i något yttrande om sjelfva saken, anhåller jag dock, att, för den händelse R. o. Ad. skulle finna skäligt bifalla Utskits förslag i denna punkt, detta måtte ske i öfverensstämmelse med hvad Hr Lilliehöök nyss i ämnet anfört, så att Högloft. Ståndet uttryckligen förklarar sig ogilla motiverna. Dessa vittna nemi., efter min öfvertygelse, om allt annat än sakkännedom samt äro i öfrigt alldeles olämpliga. Då skrifvelsen röride 4:de hufvudtiteln skall afgå, synes mig bäst, att R. St.-r helt kort och godt förklara sig gilla Utsk:ts afstyrkande. Beträffande åter motiverna, så och då jag sport att PresteStåndet redan skall hafva ogillat desamma, anhåller jag att jemväl R. o. Ad. måtte deruti instämma; och sålunda skulle äfven Exped.Utskit blifva befriadt från den obehagliga nödvändigheten att uti omberörde skrifvelse införa dessa motiver. Sedan öfverläggningen förklarats afslutad samt H. Exc. Hr Gr:n o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts ifrågavide hemställan, dels afslag derå och beviljande af det utaf K. M. för ändamålet äskade anslag, samt dels slutligen, att Utskits hemställan väl måtte bifallas, men motiveringen deraf ogillas; framställde H. Exc. först’ propos. å bifall till Utskits hemställan, dervid svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. om afslag derå och bifall till K. M:s framställning i frågan, hvilken sednare propos. besvarades med starka ja samt åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Skabbsmitta visar sig väl understundom både bland boskapen och hästarne, men icke till den grad som fordom, hvilket synes utmärka att en bättre vård eller behandling af kreaturen iakttages. För provinsens behof äro ladugårds-produkterna til 1 räck lige, men föga, om något, afsättes deraf till andra orter, ehuru förhållandet borde vara annorlunda, i hänseende till det stora antal kreatur, som i Wermland finnes. Skogar." I allmänhet har någon bättre hushållning med skogarne, än den från ålder vanliga, icke blifvit under de sista fem åren antagen. Man fortfar att svedja på sådan mark, der återväxten är alltför långsam, och utsläpper dervid ej sällan skogseld, hvarigenom stora trakter ödeläggas. Vid skogsafbrukning äger föga urval rum, ulan träd fällas ofta, som blifva liggande på stället till förruttnelse, och återplantering kommer aldrig i fråga. Det oaktadt finnes ännu skog i provinsen icke blott till eget behof och kolning för bruken, utan jemväl till afsalu, och betydliga partier trädvaror aflåtas årligen härifrån till export på utrikes orter j men skogarna äro redan 13 mycket medtagne, och ehuru de lyckligtvis icke så lätt kunna utödas i en provins, sorn anses innesluta omkring 1,920,000 geometriska tunneland skogbärande mark, har dock minskning i tillgången på del gröfre timmer, hvaraf plankor till export försågas, redan under många år visat sig. Af trädvaruhandeln har Skogsägaren vanligen haft minsta vinsten i betalningen for skogen, men för arbetet vid upphuggningen och utdrifningen af timret har han, så väl som andre talrike arbetare, förvärfvat sig vida betydligare inkomster. Ett nytt stängselsätt, hvarigenom skog besparas, är för några år sedan af en nitisk Landthushållare Assessoren och Riddaren Roman uppgifvet, och har det blifvit i åtskillige orter, men icke allmänt antaget. I anseende till skogstillgången har man här i Länet ännu icke haft behof af bränntorf, men att sådan härstädes på flere ställen finnes bar man erfarit vid undersökningar, som lid efter annan vaiil anställde, i afseende å tillämnade odlingar.
Beträffande först mom. litt A., uplyste Hr Gr. o. Landtm., alt R. o. Ad. samt BorgareSt. bifallit detsamma, och att jemväl BondeSt. beslutat bifall dertill med den förändring, att ordet ”gemensamt” skulle inflyta framför orden ”gillade grunder”; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm., enär sålunda mom. litt. A. i hufvudsaken vore genom 3 Stånds beslut afgjordt, hemställde om ej R. o. Ad. funne, att hvad detta mom. anginge, de ifrågavar:de inbjudningarne icke kunde föranleda till någon R. o. Ad:s åtgärd. Ropades Ja. I fråga om mom. B. C. D. F. G. H. och K. uplyste Hr Gr. o. Landtm., att de genom 3 Stånds sammanstämmande beslut voro afgjorde och således i afseende på dem någon ändring i R. o. Ad:s förut fattade beslut ej kunde ifrågakomma. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm., i afseende på morn. litt. E. uplyst, att R. o. Ad. bifallit och BondeSt. återremitterat det samma, PresteSt., med ändring af Utsk:s förslag, för sin del beslutat, "att R. St., utan att gifva en bestämd “förklaring af sin underd. skrifvelse vid förl. Riksdag, måtte hos K. M. i underrhhet anhålla, att undervisningen inom Rikets Eleraentar-läroverk måtte så ordnas, anden reela bildningen må, ulan alt den humanistiska lider i grundlighet, kunna utvecklas lill all den fullständighet, som läroverkens omfång medgifver”, samt BorgareSt., med afslag till Utsk:s hemB ställan, men med bifall till Dokt. Säves motion, för sin del beslutat, alt då genom olika tydning af R. Stms underd. skrifvelse d. 30 Juli 1851, man på några ställen ansett latinska språkets studium icke kunna nog tidigt begynnas, R.
Herr Ribbing är ock af den tanka att Kongl. Maj:ts till StatsUtskollct afgifne, på Rikets Ständers begäran, upprättade förslag till lönereglering för Befälet inom Armeen, innefattar väsendtliga ändringar i Indelningsverket. För att ej onödigtvis upptaga en dyrbar lid, och för att icke trötta Ridderskapets och Adelns tålamod med omsägliingar af hvad redan i detta ämne är taladt, torde jag endast, såsom svar härpå, få hänvisa till hvad jag nyss emot Herr Tharas anmärkningar i den delen haft äran anföra. Hvad Boställenas bortarrendering vidkommer, synes mig icke, enligt hvad Herr Den 21 December f. m. 27 Ribbing förmodar, lättsinnet hafva lillviigabragt ett beslut, som, fattadt redan år i8o5, kunnat äga bestånd under alla derpåföljande Riksmöten. Boställenas utarrendering grundar sig till en början uppå ett, i anledning af derom gjord underdånig anmälan, utfärdat Kongl. Bref af den 20 Febr. i8o5, och jag har redan sagt, och jag uprepar det ännu, att det, enligt min ölvertygelse, för Militaira bildningen och för tjensten vore hinderligt och skadligt, att låta SubalternOfficerarne få vidkännas de omsorger, som jordbruket nödvändigt kräfver, och obilligt att icke försäkra dem om en bestämd löneinkomst, oberoende af missväxtår eller conjuncturen. Jag har sjelf varit vittne till de bekymmer, som i dylika fall blifvit så ofta framförde för Konungen. Dessa skäl hafva älven förmått Hans Maj:t, att, med Rikets Ständers upplysta medverkan söka bereda den unga obemedlade Officeraren tillfälle, att i lugn förkofra sig i sitt yrke, då han kan räkna på en säker årlig inkomst. Om hvarje medborgare är pligtig att uppfylla sina förbindelser emot Staten, så är väl äfven Staten förpligtad att draga försorg om sina försvarare. Carl XI:s tider äro ej mer; Europas ställning är helt annorlunda nu än då; derföre bör oek vårt militaire-system och våra 28 Den 22 December f: m.
M 29, i anledn. af väckte motioner, ang:de en utvidgad testaments-rätt m. m. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In (idem protocolli, ‘ Albert Munck. Onsdagen den 17 Maj 1854. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2:ne prot.-utdr. för denna dag f. m. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 19 och 24 sisth April på bordet lagda Betänk. JI? 17, i anledn. af väckte motioner, ang:de rättighet för qvinna att vid viss ålder blifva myndig. Gr. Sparre, Erik: Af den reservation, som är Betänk, bifogad, finner R. o. Ad. att jag vid denna Riksdag, liksom vid föreg:de, afstyrkt bifall till motionen. Jag anser det icke lämpligt - Den 17 Maj e. m. 129 ligt att dispens från denna lag gifves af någon annan än K. M., äfvensom jag ej finner det vara rätt att densamma meddelas af domaren, som det tillhörer att tillämpa, men icke att göra undantag från lag. Om lagen säger att qvinnan icke är myndig, bör väl icke domaren medgifva undantag derifrån. Det tillkommer sen en serskild omständighet, som gör bifall till förslaget än mindre tillstyrkansvärdt. Riksdagsbeslutet af år 1810 fastställer en häfd, som förut egde rum, nemi. att K. M. hade rättighet att medgifva undantag från lagbestämmelserna ronde qvinnans myndighet. LagUtsk. har icke omnämnt detta Riksdagsbeslut, hvilket ännu qvarstår såsom ouphäfdt. Det kan icke vara lämpligt, att tvenne serskilda lagar stadga lika former för samma sak. 1810 års Riksdagsbeslut bestämmer, att ansökning om dispens uti ifrågavande fall skall till K. M. ingifvas, den nu föreslagna lagen stadgar deremot, att ansökningen skall inlemnas till domaren. Jag hemställer hvad verkan det skall hafva med sig, i fall tvenne sådane ansökningar ingifvas till K. M. och domaren.
Riksdagsordningen stadgade, att ett för andra gången föredragit Betänkande icke, utan på flere Ledamöters förenade begäran, finge å nyo bordläggas, kunde afseende ej göras å Friherre Boyes begäran; i följd hvaraf Hans Excel - Den 26 Junii f. ni. 57 lence framställde proposition till bifall å Utskottets Utlåtande, hvilken proposition med Ja besvarades. Föredrogos å nyo och gillades följande Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets den dennes afgifne, och den 22 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 135. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 81 förut meddeldte Betänkande, dels om tillägg i föreskrifterna rörande afvittringsverket inom Luleå Lappmark, och dels om behofvet af åtskillige åtgärder till förekommande af Lappska Folkstammens undergång. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 57 förut meddeldte Betänkande, rörande väckt fråga om förnyandet af Rikets Ständers underdåniga anhållan, att de Ekonomiska Författningar, som blifva utfärdade, först efter en viss tid måtte sättas i verkställighet. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 17 dennes under N:q i36 afgifne, och den 22 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o ()5 förut med - 58 Den 26 J u n i i f. m. deldte Betänkande, angående yrkad förändring i stadgandet om Lästeafgift för Fartyg, som förses med Turkiska Pass; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den i4 sistlidne Maji af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde luggas till Handlingarne. Företogs till pröfning
STOCKHOLM, f. d. Sehultzes Boktryckeri, 1851. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 141. 1 N:o 141. Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Maj 1851, kl. 11 f. m. Utlåtande, angående föreslagna understöd för återuppbyggandet af den nedbrunna delen utaf staden Lidköping samt verkställandet af den nya tomtregleringen derstädes. (Rgs Afl) Efter tleu eldsvåda, som nättén emellan den 21 och 22 Maj 1849 utbröt i Lidköping och till större delen ödeläde den så kallade gamla staden, har, enligt Kongl. Maj:ts under den 20 December näsllidet år, till Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition (införd under N:o 19 i l:sta Sami. af Bihanget till Riks-ståndens protokoll), Byggnads-kommittéen, på grund af erhållet uppdrag utaf vederbörande tomtegare, i underdånighet anhållit, dels att det belopp, 72,617 R:dr '17 sk. 8 r:st, som, jemlikt värderingsförteckningar och kostnadsförslag, skulle erfordras till inlösen af jord och byggnader samt källare, äfvensom till husflyttningar och planering jemte arfvoden m. m., för den af Kongl.
Det hela liknar en vävnad utan perspektiv, en flat kuliss, uppställd på lek tvärs över gatan, och med det sällsamma japonaiserie i färger och konturer, som genom sin släktskap med bilderbokens naivt färglagda träsnitt tidigt frestar barnets inbillning, när det vid sin moders hand gör de första vandringarna på fädernestadens gator, och som någon gång efter många år går igen i dess drömmar om natten. En spårvagn förde honom tillbaka till stadens centrum. Middagstimmens ström av promenerande svällde ut över gator och torg. Tomas stannade tveksam utanför fönstret till den handskbutik, som han hade besökt ett par timmar tidigare. Om han skulle köpa ännu ett par handskar? De gå ju alltid åt så småningom. Han mottog knuff på knuff av brådskande människor, som längtade efter sin middag, och för vilka han stod i vägen. Han beredde sig just att stiga in, då i samma ögonblick kungen gick förbi i sällskap med general Kurck och överhovjägmästaren. Vårsolen glittrade och lekte i hans skägg. Tomas tryckte sig vördnadsfullt tätt intill väggen med hatten i hand och steg därefter in i butiken. Butiken stod tom. Det var skumt därinne, och Tomas var bländad av soldagern från gatan. En äldre dam stack fram huvudet bakom en grön gardin och ropade därefter dämpat åt ett inre rum: Ellen! Kommer Ellen? Den unga flickan kom raskt ut. Jag skall be om ett par röda handskar, n:r 8. Hon kände tydligen genast igen honom. Hennes ansikte uttryckte först förvåning; därefter rodnade hon skarpt. Hon var tämligen kraftigt byggd, men hade spensliga armar och smal hals. Håret var tjockt, glänsande, mörkt; de rödbruna ögonen hade en skygg blick. Hon var icke synnerligt väl klädd. På vänstra sidan av halsen hade hon en fin rispa, som om en kattunge nyss hade rivit henne. En liten ljusröd bloddroppe sipprade långsamt fram. II Tomas drack som vanligt kaffe i sitt rum efter middagen. Till kaffet rökte han sin holländska cigarr. Hans rum var tämligen litet och möblerat med några av de nötta och gammalmodiga möblerna från de första åren av hans föräldrars äktenskap. Fönstret låg mot väster, och solen föll rätt in i rummet; den led mot nedgång och hade redan en kopparsprängd skiftning.
Det är endast, jag upprepar det, under inre inverkan af öfver representanternes hufvuden hängande, oundvikliga kriser, som den modigaste i all annan strid blir skuggrädd, den yppersta dialektikern blir confus, och den redbaraste lagfarne Den 12 Februari. 325 man blir tveksam emellan rätt och orätt. Ifrån skuggrädslan är sedermera blott ett steg till fanatism, liksom ifrån confusion till sofisteri och ifrån tveksamhet till öfvergifvande af alla sunda grundsatser. Månne väl någon utförlig bevisning behöfves, för all ådagalägga, det en kris, sådan som kan ensam förklara fenomeuer af nyssnämnde art, nu är för handen, då just de talare, hvilka med största häftighet i uttryck yrkat den nu beslutade adressen till K. M., flere gånger alluderal på den oafvisliga representationsfrågan, till hvars utgång åter, på ett efter deras mening olyckligt sätt för Riket, för Konungamakten och i synnerhet för Adeln, de till likhet för man och qvinna jemnade arfsoch giftorättslagarne a.<scs såsom förelöpare? Nej, härom är vidare intet tvifvel möjligt. Med flit afhållande mig från några bestämda citalioner ur talares yttranden under discussionen sistl. Lördag, emedan jag ingalunda vill göra några enskilda ledamöter moraliskt ansvariga för den riktning majoriteten redan för detta tagit, må jag dock erinra derom, att man talat om den lika arfsrätten såsom ägande till påföljd att tillintetgöra Adeln och att beröfva densamma dess egendom, med ett ord, alt denna ändring skulle störa äganderätten hos en hel sarahällsclass, hvilket man till och med försökte att med sifferberäkningar bevisa. Något sådant har man i sanning aldrig förut hört på delta rum. Dessa ytterligheter i den upprörda känslan bevisa till öfverflöd, att fantasien fått välde öfver förnuftet, och så länge berusningen fortfar, mäste det sednare beklagligtvis ligga under. Hur kan man säga, att någon medborgare blir tillintetgjord eller hans äganderätt kränkt för det lagstiftningen i stadgad ordning företager sig att jemna förut ojemna och onaturliga skillnader i rättigheter, qvarstående i allmänna lagen från barbariets tidehvarf?
Vid det tillfälle, dä, i början af Den 27 Maj f. m. 19!) riksdagen, R. o. Ad. föreliade till pröfning K. M:s nåd. propos. till införande af ett förändrad! representationssätt, yttrade jag, sedan delta förslag hade fallit eller då dess fall kunde emotses, alt jag vid delta förhållande och i betraktande af det bestämda motstånd, som denna framställning rönt, numera icke trodde pä möjligheten alt, åtminstone inom den närmaste framtiden, seandia förbättringar i vårt representationssätt genomförda, än sådane, som utginge från principen: att bibehålla de nuvarande Stånden, förstärkta med nya elementer, och alt förvalta den nuvarande arbetsordningen. Det är ifrån denna åsigt, som Const.Utsk. utgått. Jag tillåter mig alt kalla den praktisk, i motsats mot de theoretiska, enär Utsk:s förslag omisskänueligen undanrödjer många stora och af alla medgifna brister i vårt nuvarande representationssätt, då det icke lägger hinder i vägen för framtida förbättringar, och då förslaget icke rubbar jemvigten emellan de beslutande. Jag kan icke heller fatta hvarför ett sådant förslag, som åt den uplysta och sjelfberoende demokratien inrymmer ett så stort och vidsträckt fält inom representationen, skulle mötas med misstroende af dem, som ifra för förbättringar i allmänhet och för utvecklingen inom vårt fädernesland, af ett sansadt konstitutionel! samhällsskick. Jag kan icke för mig göra rätt åskådligt, af hvilken anledn. man trott sig vara sitt mål närmare, om detta mål skulle vara den allmänna valprincipens införande, då man förbli fver orörlig på stället, än sedan man tagit ut halfva steget. Det är ju endast derigenom, att vi bibringa andra vår öfvertygelse och sätta oss sjelfve i tillfälle att lära känna andra skäl, som vi kunna hoppas att träffa det sanna och rätta, vid behandlingen af våra fosterländska angelägenheter, men höra vi, vid detta förhållande, undandraga oss att sammanträda med våra medrepresentanter till gemensamma öfverläggningar?