Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åberopande hvad jag härhos ofvan i underdånighet anfört, får jag nu. till Eders Kongl. Maj;ts nådiga fastställelse i lika underdånighet föreslå, att Eders Kongl. Maj:ls Holta hädanefter måtte få bestå af: 6 8 Ångskepp, 8 Ångfregatter, 8 Ångkorvetter, 8 Ångbogserings-fartyg, 8 Seglande Fregatter, 8 d:o Corvetter eller Briggar, 8 Skonertar ocb mindre Exercisfarlyg, 8 Mörsare-fartyg, 16 Chefs-fartyg, 72 Canonslupar, och 120 Canonjollar. Vid jemförelse emellan detta förslag och uppgiften på det antal fartyg» Eders Kongl. Maj:ts flotta för närvarande eger, visar det sig, dels att nu finnas fartyg af andra certer, än de här nämnda, dels att af de certer, hvilkas bibehållande är i underdånighet föreslaget, flere fartyg finnas, som kunna och böra användas, samt af en cert, nemligen canonsluparne, ett antal utöfver den föreslagna normal-staten. I sednare afseendet bör jag i underdånighet upplysa, alt Eders Kongl. Maj:ts flotta redan eger 2:ne ång-corvetler, 6 seglande fregatter, 5 seglande corvetter och briggar, 8 skonertar och mindre exercis-fartyg, 8 mörsare-fartyg, 11 chefsfartyg, 89 canonslupar och 120 canonjollar; hvaraf synes, att 17 canonslupar finnas utöfver det föreslagna antalet, så att nybyggnad lill ersättande af sådane, hvilka, i följd af deras ålder och oanvändbarhet, utrangeras, ännu för längre tid icke behöfver verkställas. Eders Kongl. Maj:t eger dessutom 10 linieskepp och 22 canonskonertar.
Kopparverk och rådslaget vid den bolaget för idkande af hvalfiskfångst beviljade tullfrihet innefattade öfverträdelser af de genom Kongl. Förordningen af den 27 Augusti 1723 för bergverks bedrifvande i allmänhet stadgade beskattningsgrunder samt 60 och 61 §§ i Regeringsformen, på grund hvaraf Herr Justitieombudsmannen påkallat tillämpning af 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken; likväl och då här inträffar hvad, som med Herr JustitieOmbudsmannens förut framställde påståenden efter detta lagrum varit förhållandet, att Ansvarighetslagen icke upptager dessa fall bland dem, för hvilka ansvar blifvit i samma lag bestämdt, blef, i öfverensstämmelse 401 med beslulet angående anmärkningarne i 1, 2 och 3 punkterne af Memorialet Lit. A. samt i Memorialet Lit. C., Herr JustitieOmbudsmannens sistomförmälda påstående icke till vidare pröfning upptaget.” Äfven i denna del voro Herr Friherren och Ordföranden samt Herr KammarRådet Fägersten i så måtto skiljaktige, som de, i öfverensstämmelse nied hvad de förut yttrat, ansågo RiksRätten hafva bordt till pröfning upptaga Herr JustitieOmbudsmannens i förevarande ämnen framställde påståenden om ansvar efter 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken. Riks Rättens fleste Herrar Ledamöter förenade sig om följande beslut: ”Sorn 62 § Regeringsformen förmår, att sedan Statsverkets behof blifvit af StatsUtskottet uppgifna och af Rikets Ständer pröfvade, ankommer det på Rikets
För tillvägabringandet häraf har Utskottet, som icke funnit lämpligt att inlåta sig uti någon pröfning af den ännu ej utredda frågan om varaktigheten af vaccinationens verkningar, ansett sig, då dess fördelar äfven i de fall, då den icke helt och hållet utestängt smittkoppor, likväl äro obestridligt ådagalagda, höra vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes i Nåder förordna: l:o att Dess Sundhets kollegium må ombesörja, att, på vissa af Kollegium bestämda tider, ett lämpligt antal kreatur må blifva inköpt och stationeradt vid rikets veterinär-inrättningar, för beredande af tillgång på duglig vaccin, i ändamål att till vederbörande läkare utdelas ; 2:o att, genom Kollegii för sorg, i länen tjenstgörande läkare må förständigas att under deras resor i länet söka förskaffa sig upplysning, om koppsmittade kreatur någonstädes äro tillfinnandes och derom göra anmälan hos vederbörande Landshöfding; 3:o att Sundhets-kollegium må utfärda en tydlig och lättfattlig anvisning till igenkännande af kokoppors beskaffenhet på djuren, med uppmaning till hvar och en, som upptäcker sådane, att anmäla detta hos närmaste krono-betjening, som vidare borde skyndsamligen derom inlemna rapport till Landshöfdingen, hvilken derefter egde att anbefalla veterinär-läkaren i länet att undersöka förhållandet; och 4:o att Sundhets-kollegium i allmänhet skall hålla noggrann vård deröfver, att det vaccin-ämne, som till användande utlemnas, icke må tagas från andra än friska personer. Stockholm den 16 Januari 1851. Emot detta beslut reserverade sig prosten Melén. STOCKHOLM, tryckt hos isaac marcus, 1851. Allm. Besvärsoeh Ekon.-Ulshottels Memorial, N:o 15. 1 N:o 15. Ank. till Exp.-UUk. d. 18 Jan. 1851 kl. 7 e. m.
Hvad uppgiften angide fattigvården 1 Motala socken beträffar, hvarigenom blifvit nämndt, att verkstaden skulle hafva menligt inflytande på fattigvården i nämnda socken, så fruktar jag, att denna uppgift icke öfverensslämmer med verkliga förhållandet, utan Jära andra omständigheter vålla denna förlägenhet; nemi. befolkningen vid qvarnarna och å stadstomten. Uti 6;te §:n torde böra införas, att ingen annan äger rösträttighet inom församlingen och vid sockenstämma, än den, som i församlingen är skattskrifven: äfvensom i samma § bör utsättas, huruvida sjelfägande torpare skola äga rösträttighet. I 1 i;te §:n föreskrifves ordningen för besvärs anförande mot sockenstämmo-beslut. Uti en så beskaffad lagstiftning, som afser alla lägre sainhäIIsclasser, torde det vara vådligt att föreskrifva så invecklade förmer, sorn här förekomma, att nemi. ”klaganden skall bifoga sina besvär icke allenast det öfverklagade beslutet, utan äfven bevis när detsamma kungjordes eller blef honom lillstäldt, hvarjemte lian, inom 8 dagar efter kungörandet af beslutet eller deraf erhållen del, hos ordform skall om de tilltänkta besvären göra anmälan och inom t4 dagar efter besvärslidens förlopp hos ordform styrka att besvären blifvit fullföljda , Den 29 August! f. m. 445 hvarom erinran i besvärshänvisningen skall meddelas.’* Alla dessa föreskrifter torde det vara betänkligt att införa dä fråga kan vara alt en enfalldig^lorpare skulle vilja besvära sig. Jag föreslår, att den besvärande må äga rätt att till sockenstämmans ordför. anmäla sina besvär, med åliggande för denne att besörja om desammas insändande till Landsh.- embctet eller Domcapitlet. i4:de $:n innehåller: ”Ordför. äge att sockenstämma upplösa efter handläggning af de ärenden, som, enl. kungörelsen om slämman, bort der förekomma.’’ Ordalydelsen af denna § tillerkänner ordform alltför stor makt.
Hvad beträffar, att detta nu ifrågavarande anslag beviljades redan år 1809, och att varupriserne och cursförhållanderne iiro högre nu, än då, får jag erindra, att denna anmärkning är tillämplig till de flesta örn icke alla anslag, fastän den omöjligen låter verkställa sig, enär såsom jag redan ofta tror mig klart hafva ådagalagt, den skattdragande icke förmår efter sådana grunder fylla behofven. Det har dessutom ofta visat sig, att de ordinarie medlen tagas till extra utgifter, som likväl fått sitt serskilda anslag, och flere anmärkte detta förhållande vid pröfningen af 3:dje HufvudTiteln. Jag tror således, att det är högst olämpligt, att af extra utgiftsmedlen taga något till MinisterStaten, hvilken, om den vore i verkligt behof, då snarare borde erhålla en direct förhöjning. På dessa grunder instämmer jag med Herr Hjerta deri, att ifrågavarande anslag hör nedsättas till 5o,ooo R:dr. Herr Rosenblad: Då denna Titels namn och föremål är Extra Utgifter, och diplomatiska utgifter äfven äro af tillfällig egenskap, samt således lika litet främmande för denna titel, som andra utgifter, och redan år 1809 beviljades 100,000 R:dr i silfver, kan jag icke annat än tillstyrka bifall till Utskottets ifrågavarande Utlåtande. Den n Oclober e. in. » • ' 1 Herr Hjerta: Då vi hafva hestämcla HufvudTitlår, hvilka äro försedde med rikeliga anslag, malle det vara klart, att stola extra utgifter icke kunna.komma i fråga. Hvad beträffar Grefve af Ugglass anmärkning, hvilken är den enda, som hufvudsakligen kan göras, eller att dessa Extra Utgiftsmedel redan år 1809 bestämdes med afseende på extra diplomatiska utgifter, så vill jag icke förneka förhållandet, men underställer likväl, om, då vi nu beviljat ett så betydligt anslag till MinisterStaten, som 100,000 R:dr Hamburger Banco, det icke vore skäl att minska extra utgiflerne med de 5o,ooo R:dr, som deraf gå lill MinisterStaten. Det måste stå till, att hushålla med .
„L“S“sTi'Tf ic\> *"■än '“'i •oatte göras ett tillägg, innefattande, att nr sådd åkerZ B-Vf"'"W-Balker, bete uppgtfvas; till hvilken framställn in, r ^ ^ ™“ tiU hoskaps fnled„i. .g. de-s el Kongl. S'« lagens stadgande i 6 § af olvaniiämnde Capilel och^JTdld^3' ddS ock af Besvärs^och'" ElvonontbUtsktd^ts^beharnfling86^ f"’}} .tU[llft,a *»•*». legd under öfver,ägande; och dä i 5 Gap. g us. sam 4Um Bese.- och Ekon.-UtskoUens Beiink.ndc, N.o ,8. 1 i •• Lalp nr iord då bör om sädesåker täppt vara, §: att ”när mark bär ar och ka 1 tiden inne är att så, ehvad och hvar hafva sm gård (gärdesgård) g , „ker bö)a i hägn stå, tilldel är höst eller var och i o 8S nödvändigt vilkor, för att dess hvardera bergad ar, m» o ^ bergas. dä Kongl.
Djeknepenningarne, i anseende till olikheten i förmåga alt dem utgöra, desamma, såsom till ett ringa belopp utgående och för öfrigt föranledande till ökadt besvär och tidsspillan, så för Tjenstemännen vid Landsstaterne, som för öfrige vederbörande Auloriteter, bort, i öfverensstämmelse med Bonde-Slåndets vid sista Riksdagen i ämnet fattade beslut, af Utskottet till upphörande föreslås, helst, vid den af Utskottet tillstyrkte förhöjda beräkning af $k«t»~tStiko!t ts lhK A:» 1%, u Statsverkets inkomster, tillgäng icke kumle saknas för ett motsvarande mia* dre anslag, hvarigenom nästan hvarje Debetsedel skulle kunna minskas nied en jhjsI, samt en serskild uppbörd och redovisning helt oell häl let försvinna; ali, i fall nägra medel för ifrågavarande, läroverken »"efter djekne* penningarnes upphörande, tillkommande ersättning» icke af Utskottet skul* Je kunna uppgifvas, eller Utskottet finna sig nrståndsatl att bestämma beloppet af samma ersättning» Rikets Ständer måtte hos Kongl» Maj:t i underdånighet föieslå, att djeknepenningarne må upphöra att, såsom en serskild afgift, utgå, och, i deras ställe, ett årligt anslag till det belopp, som desamma under de to sistföl'flatna åren i medeltal årligen utgjort, uppföras å Riksstalens t Olde hufvudtilel för de ändamål, hvartill djeknepenningurne hitintills varit använde; samt att de skäl, som föranled t djeknepenningarnes uppkomst, nemligen understöd för ringare skolebetjenie och fattige studerande, nu mera upphört, sedan läroverken och de studerande, genom enskildes frikostighet och Statens uppoffringar erhållit betydliga tillgångar. Hvad sålunda anfördt blifvit lur Utskottet tagit i öfvervägande» Oell ehuru Rikets Ständer vid sistförflutne
Dessa operationer hafva ock icke litet medverkat till Landets öfver* svämmande med ett försämradt pappersmynt, samt den deraf följande stegring i varupriserna och dagsverkslönerna, hvilken be. tydliga olägenhet i ännu högre mått skall inträffa, om Bolagets penningetillgångar skul. le, på sätt begärdt blifvit, förökas med ännu 2 millioner 800,000 R:dr nya sedlar, titan motsvarande reel fond; dessutom visar erfarenheten, att så beskaffade större arbeten i vårt land aldrig böra få drifvas för allmänna medel. Så länge Trollhättan på det. ta sätt behandlades, uträttades intet annat än att ofantliga summor derigenom förslöstes och gingo förlorade; men så snart sa. ken entamerades af ett enskildt Bolag, som ej fick, efter eget godtycke, ytterligare då mera disponera Statens medel, fick den straxt helt annan fart. Och hvarföre sker ej nu på samma sätt? Sådant ligger i naturen af dylika företag, hvaruti den mindsta utgift och arbetsdetailen måste controlleras af ett motvägande enskildt intresse, hvadan ock, om meningen ej är att för Canalverkets, under den förflutna tiden på detta sätt avancerade, arbete rent af lägga hinder i vägen, Bo* lagets byggnadsfond, enligt min öfvertygel. Den $ Maj. se, ej bör ökas ytterligare med publiqua meJ del, men gä för enskildtes räkning. Man synes väl både i tal och skrifter vilja göra det till en rättmätig pretention, att det Allmänna eller Staten skall tillsläp. pa allt det som till Canal-arbetets fullbordande kunde tarfvas, utöfver det som med den enskildta fonden kan bestridas; och denna pretention vill man grunda på högtidligt derom gifna löften; men om man be. traktar saken litet nogare, skall man säkert finna dessa yttranden mindre vigtiga. Riksens
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 Okt. 1854. Preste-Ståndet den 14 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den 18 — —• Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om förändring af gällande föreskrifter angående pastoral-examen. (Lagsamt Allm. Besv. oell Ekon.-Utskms Bet:de N:o 26.) S. A. K. Vid öfvervägande af åtskilliga hos Rikets Ständer gjorda framställningar, åsyftande förändring af den med afseende å pastoral-examen nu gällande ordning, dervid dels den åsigt blifvit uttalad, att de filosofiska läroämnena borde från denna examen uteslutas, dels blifvit föreslaget, att, vid det för undergående af samma examen stadgade disputationsprof, begagnandet af det latinska språket måtte upphöra och det svenska i stället användas, så vida icke den speciminerande sjelf åstundade alt profvet på förstnämnda språk aflägga, hafva Rikets Ständer, hvad först angår frågan om läroämnena, funnit en förändring i berörda syfte vara af behofvet högeligen påkallad redan till följe deraf, att vid de särskilda domkapitlen en mycket olika praxis i detta hänseende utbildat sig, hvilket förhållande lika litet kan i sig sjelf vara godt, som det kan undgå att, isynnerhet när prestmän från olika stift söka samma tjenst, medföra ganska betydliga olägenheter. Dessa olägenheter blefve ingalunda afhulpna, om blott en återgång till hvad ännu icke upphäfda författningar föreskrifva allestädes blefve påbuden, emedan obestridligt är, att sjelfva dessa författningar i flera hänseenden, framför allt med afseende på föreskriften om de filosofiska eller s. k. profana examens-ämnena, äro bristfälliga.
Till arfvode för en i vårtnningsoch ventilationsinråttningars konstruerande och vård kunnig Ingeniör har Kongl. Maj:t för nästa statsregleringsperiod begärt ett belopp af 1,000 R:dr. Beträffande denna fråga hade, enligt Statsråds-protokollet, Ofverintendentsembetet anfört, att då uti åtskilliga offentliga byggnader inom landet apparater för en centraliserad uppvärmning blifvit anbragta och befunnits ändamålsenliga, det vore af synnerlig vigt, så väl för de publika byggnader, hvilka redan egde eller framdeles kunde komma att erhålla dylika uppvärmningsanstalter, som äfven med hänsigt till de särdeles inom sjukhus, kaserner, fängelser och äfven skollokaler alltmera använda och till sin behöflighet erkända ventilations-apparaterna, att en kontroll öfver berörda inrättningar från Statens sida vederbörligen utöfvades, för hvilket ändamål erfordrades ett särskildt arfvode, för att utgå till en i konstruerande och vård af värmningsoch ventilationsinrättningar kunnig och erfaren ingeniör, hvilken kunde biträda vid granskning af rit - 6 Stats-Utskottets Utlåtande M 53. ningsoch kostnadsförslag till dylika inrättningar, kontrollera deras anbringande och gifva anvisning till afhjelpande af de felaktigheter, sorn vid deras begagnande möjligen yppades; men då det biträde, som för vården af de ifrågavarande värmningsapparaterna må vara erforderligt, bör, derest det icke kan lemnäs af någon bland Ofverintendentsembetets arkitekter, kunna beredas genom särskildt aftal med annan person, hvars godtgörelse af den särskilda anstaltens anslag lärer kunna bestridas, hemställer Utskottet, att Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning icke må af Rikets Ständer bifallas. 8:0.
Jemtlands Regemente, för hvilket en provisionel rotejemkning, blifvit i Nåder Bifallen, fastän de i samma province pågående afvittringar vida mer än i Westerbotten framskridit, äfven i Westerbottens Regemente en sä beskaffad provisionel rotejemkning måtte, så fort ske kunde, företagas, för att till understöd för de gamla rotar, som deraf, efter skedd noggrann undersökning om rotarnes beskaffenhet i allmänhet, finnes i största behof, indela alla nu befintliga i skatt gångne nyhemman och lägenheter, i den mon dessa anses kunna i roteringsbesväret deltaga, dock så, att denna provisionel anstalt icke måtte hindra den allmänna rotejemkningen vid Regementet, som borde framdeles ega rum, sedan med afvittringarne så långt framskridit, att tillgången blefve tillräcklig på afvittrade och i skatt gångne hemman, till understöd för alla de rotar, hvilka af förstärkning, genom nyhemmans tilldelning, vore i behof, hvarefter Collegierne funnit alla sedermera tillkommande nyhemman böra, i den mon de i skatt ingå, indelas till nya soldat-rotar vid Regementet, hvars numerstyrka, vid landets tilltagande odling och befolkning, Collegierna ansett icke rimligen kunna eller böra förblifva inskränkt till det antal, ortens invånare för snart tvänne sekler sedan uppsatte, isynnerhet som någon befrielse från tillökad rotering icke skall genom Kongl. Brefvet den 16 April 1649 hafva blifvit medgifven, utan det, enligt gällande Grundlag, af Konung och Ständer beror att, enär omständigheterna dertill föranleda, en ny och tillökad rotering gemensamt förordna.
Cronhjelm började med att generelt förklara statslånesystemet omoraliskt och slutade med att för sin räkning undantaga några fall, då det ej vore omoraliskt. Om han ville hafva samina godhet för mig, att medgifva borttagandet af några fall, skall jag ej vara missnöjd med det generella bedömandet, emedan jag hoppas, att skäl och raison lika väl skulle få gälla i afseende på de fall, jag framställt, som i afseende på den Hr Gr. omnämnt. Då StatsUtskls förevar, betänk, just angår den frågan , huru Riksg.contls redan gjorda skulder böra liqvideras, skulle jag tro, att ingenting är mera behörigt, än att just då framställa det sätt, som är lindrigast för folket. Jag har således icke framställt något fall, hvarom man kunde säga, att systemets användande vore fel, eller att utgiften vore mindre'nödvändig. Jag vill framställa ett exempel på angelägenheten att icke till framtiden uppskjuta behofvens fyllande. Om under fredens dagar, då man hade credit, man hade i råttan tid satt sig i skuld och satt Finska nationen i tillfälle att, då den, lifvad af det vackraste nit, ville försvara sig, äfven kunna göra det, hade vi icke välsignat våra förfäder för det att sålunda Finland blifvit bibehållet; hvaremot det nu gick förloradt just derföre, att man icke var omtänksam om utvägarna att försvara detsamma? Jag vill från detta exempel draga den slutföljd, att äfven nu kan det vara nödigt att antaga statsskuldssystemet. Slutligen får jag till den värde ledamot, som tillåtit sig att gifva epithetet af föreläsning åt mitt förra anförande, hemställa, örn man här bör på detta sätt behandla hvarandra och discutera förekommande frågor. Jag tror det icke. Jag fritager denna ledamot från den löjliga afsigten att vilja intimidera mig; men jag skall dock försäkra Hr v. Troil, att det finnes ingen inom detta hus, för hvilken jag är eller blir mindre rädd, än för honom. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Jag har inom StatsUtsk. biträdt det nu föredragna betänk ; men oaktadt jag der tillhört pluraliteten, underkänner jag icke nyttan af ett statsskuldssystem.
— I denna formulering vidtogos sedan åtskilliga ändringar, vilka ledde till, att den slutliga avfattningen blev både formellt och sakligt korrumperad. Sålunda ströks i första meningen det första icke, som dock ovillkorligen behöfs för att ge satsen sammanhang. Vidare överkorsades stycket fr. o. m. orden förblefve vid sin t. o. m. orden Doctor Falck och ersattes i marginalen med två otympligt formade stycken, som återfinnas i texten här ovan, det ena fr. o. m. orden icke funné t. o. m. orden behandlas etc. införes; det andra fr. o. m. orden hvilket Herr Biskoppen t. o. m. orden till Riks Stånden öfverlemnas. — 2 Tingstadius yttrande är inhäftat i protokollet. Det avtryckes här nedan efter plenarprotokollet. enär det är omöjligt att inpassa i den löpande texten. — Det återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 432. 3 Stycket fr. o. m. orden Herr Öfver Intendenten t. o. m. ordet goil kändt återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. -156 ff. Den 1 Augusti 1812 309 att vid orden som uti Riksens Ständers Plena måtte tilläggas kunna väckas etc.1 Uppå framstäld proposition blef det uplästa Betänkandet godkändt. Herr Envoyén Baron Adlerberg anmälte att Herr Öfversten m. m. Grefve Gustaf Löwenhjelm till honom öfverlemnat ett Memorial, rörande åtskilliga föreslagne förändringar i Grundlagarne, i afsigt att få detsamma uti Utskottet pröfvadt. Ifrågavarande Memorial upplästes, så lydande:2 (Inseratur) Och skulle det samma till 2 ulra fördelningens handläggning öfverlemnas. Herr Regerings Rådet Hallenst jerna utbad sig nu få upläsa hvad han förbehållit sig få tillägga uti det hos Utskottet väckte ämne, rörande förändring af 37 § Regerings formen, hvarefter, sedan Utskottet dertill samtyckt, Herr Regerings
Då fadern, apotekaren, d o g 1871, flyttade henne förklarat ballonghusets konstruktion och hon efter ett år till Stockholm, där den unge söndertagning. Hon skulle emellertid icke vara kvinna o c h A u g u s t då vistades såsom elev vid Tekniska till svenska tidningar, som A n d r é e skrifvit under sina expeditioner o c h resor m. m. för Man kan förstå att sådant en älskande mor. är en helig skatt » H v a d tror ni själf om polarfärden i ballong, fru A n d r é e? Hon svarade icke direkt. » A u g u s t tror fullt och fast, att han skall lyckas. H a n har sagt mig, att allt är så i minsta detalj förbered t och ordnadt. D e t enda han själf är orolig för, är ballongens utsläppande från ballonghuset. Det är det enda, han icke kunnat pröfva. Annars är det icke utgången af resan han är rädd för. M e n han har sagt mig, att om jag icke skulle lefva, då han kommer tillbaka, så skulle färden, o m än så lyckad, icke bereda honom den ringaste glädje. D e t är därför skiljsmässan, då han t o g afsked af mig här häromdagen, var så svår. » Hon berättade nu o m denna skiljsmässa, för hvars gripande detaljer j a g icke vill redogöra. D e t finnes saker, som äro allt för heliga för trycksvärtan, o c h till dem räknar jag detta afsked. J a g vill endast berätta, att moderns sista o r d till sonen v o r o: » D e t är den första sorg, du förorsakat mig, A u g u s t. Att bära själsstorhet. Hans energi har varit så stor, att den brutit sig väg genom hvarje hinder, som rest sig. M e n det finns en högre makt, som leder våra öden, o c h under den måste äfven den starkaste böja s i g. Jag förstod, att det var den tanken som gaf henne lugn, ehuru hon icke delade sonens fasta tillförsikt. Hjalmar Gasset. t xKp * diktar ' kvällen sin sin saga r$&gt; och fållar skyn med sin purpurbård. Kom, älskade, låt oss draga till of lo nrod nådens rosengård! Hur lockande röd den slamrar!