Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
[2709] E n u n g t y s k a, som genomgått högre elementarläroverk för flickor i Stockholm och är kunnig i musik och handarbete, önskar plats i en bildad familj, för att läsa med mindre barn och gå frun tillhanda. Små pretentioner. Benäget svar till » M. 18 år », å Iduns byrå. [2S31] " BCMi u n g -, a n s p r å k s l ö s flicka, med - Krf håg och fallenhet för husliga göromål, önskar m e d snaraste plats att gå frun tillhanda. Svar till » 18 är », Sala, p. r. [2853] ung flicka frågar, om det finnes någon E n vänlig familj, som behöfver en hjälpreda vid barns skötsel och andra hushållsgoromål. Svar toide godhetsfullt sändas till » 10 år,-, Iduns byrå. [2847] " C * n ung flicka af god, aktad familj, som med ^4 hedrande betyg genomgått 7-klass. läroverk, önskar plats i bildadt hem för att under visa mindre barn i vanliga skolämnen, språk och musik. Sök. är kunnig i slenografl ocli vill deltaga i skrifgöromål. Benäg, svar till Z. 72 », adr. Gumoelii Annonsbyrå, Stockholm. (G. 073 (3) [2851] E tt medelålders, bildadt fruntimmer söker an-st. såsom sällsk., lärarinna ell. vårdarinna för minderåriga, eller ga husmoder tillhanda. Små pretentioner, utmärkta referenser. Svar sill » Anspråkslös 40 », Iduns byrå. [2809] P L A T S som sällskap, hjälpreda eller husförestånderska sökes af bildad, bättre flicka, 21 år, fullkomligt hemma i hushållsgöi omål. Små pretentioner. Svar till » Ella ». Iduns byrå. Träffas söckendagar kl. 8 — 10 f. m. o. 2 — 3 e. m. Helgdagar 8 — 10 f. m. Allm. telef. [1761] D:R E. _ [2824] Öron-,. Tandläkaren F. A. OBS. m.
Bifölls;, Prot.-Utdrag, den rf December t$44' 443 !Y.o 17, i anledning af väckt fråga om indi Idta soldatens befriande från a t'bets-corn mende ringa r för allmänna eller enskilda bolag eller, i motsatt lall, om ersättning åt soldaten eller rotehållaren för de kostnader, sorn genom dylika commenderingar dem tillskyndas: Bifölls; och N:o 18, i anledning af väckt motion om rättighet för invånare i Åse härad af Skaraborgs Län att erhålla utsyning å kronoparkerne Hunneoch Halleberg: Bijolis. S. 1). Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets betänkande, JN:o 95, i anledning af väckt motion om tillåtelse att årligen få utföra 50,000 Skeppund tackjern. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-, samt Allmänna Besvär soch Ekonomi-Utskottens memorial, N:o 15, rörande Utskottens utlåtande, N:o 7, i anledning af väckt motion om vidtagande af försigtighetsmått einol. catholicismens utbredande. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets utlåtanden : N:o 78, i anledning af väckta motioner om beredande af aflöning för en vice Bibliothekarie vid Kongl. Bibliolheket: Bifölls; N:o 79, i anledning af väckta motioner om anslag för en gång till inköp af instrumentalier rn. m. för 3:ne Na vigations-skolor: Bifölls-, N:o 81, i anledning af Kronofogden A. G. Lidinssons underdåniga ansökning om eftergift af honom ådömd ersättnings-skyldighet, i och för uragtlåten bevakning af Kronans fordran i en concurs:
»Nej, bara en enda gast,» svarade hon skrattande, och af solskenet modig vorden, »bara en enda,» tillade hon och kysste sin make. »Nå än du, Anette?» – ropade sjömannen ut till den stackars kammarjungfrun, – »du är väl inte äfvenledes gastkrammad vill jag hoppas!» Men den arma Anette försäkrade att hon ej kunnat sofva en enda blund på hela natten, att hon tydligt tyckt sig höra både suckar och knackande och gående fram och åter på golfvet, och mycket mera spökeri, som ej så noga kunde specificeras. Nu – så här på ljusa solskensdagen – skrattade Adelgunda hjertligt deråt, men aftonen förut hade hon just ej gjort det samma, med så godt hjerta åtminstone. »Ack hvad Morbror och Moster skola tycka om min lilla Victor, nu när han är klädd och fiffig, samt inte pipig och sömnig som i går aftons, när vi kommo från den långa resan» – sade Adelgunda halfhögt och med moderlig förnöjelse öfver den vackra pilten, till Anette, under det de båda voro sysselsatta att ordna hans lilla lockiga hufvud, samt påsätta honom den nya, vackra, gröna klockformiga drägten. Adelgundas man var länge sedan både morgonklädd och utgången för att se sig om i det gamla slottet, och borgens fru-vordna fröken tog nu sin lilla son på armen för att gå ned till sina syskon, från hvilka hon redan haft förfrågningar huru hon mådde, huru hon sofvit etc. samt bud att »frukosten är serverad.» Sjungande gick Adelgunda med sin lätta börda i de gamla kära, välkända och écho-rika gångar och trappor, men när hon kom midt för dörren som ledde in till familje-salen, betogs hon på samma gång af en oemotståndlig håg att dit inträda, och en underbar, vemodig känsla af fruktan och skygghet. Alldeles lika som drifven af en osynlig och öfvernaturlig makt, lade hon handen på låset, vred det upp, och stod der nu, hon visste knappt huru, i skötet af den stumma, från alla väggar nedblickande familjen. Adelgundas hjerta slog häftigt.
Ver utan en sådan BarmhertighetsanstaHt. alltid hunger och dyr tid,.. 342 Dea x7 April f, ni. N:o 8.‘ Friherre Skjöldebrand, Pehr Eria Utom de upplysande underrättelser, tom dels af 1820, dels af 1822 års, Rikets Ständers Revisorers berättelser, rörande allmänna Magazinslnrättningen, kunnat hemtas, har jag under detta Riksmöte haft tillfälle afhöra åtskiIlige anmärkningar, mot icke blott allmänna MagazinsDirectionens förvaltning, utan äfven emot sjelfva Inrättningens tillvarelse och, likaledes tagit kännedom af hvad i försvarsväg, under min frånvaro blifvit anfördt. Långtifrån att här ämna uppträda såsom försvarare af Directionens förvaltning eller af de felaktigheter, som finnas i sjelfva Inrättningens organisation, utber jag mig blott att få underställa Ridderskapets och Adelns upplysta pröfning, huruvida icke ytterligheten i öfvergången från ett systeme till ett 3nnat af motsatt förhållande, stundom lägger ett frö till skadeligare följder, än dem man velat hämma eller förebygga} och huruvida det rätta torde vara att söka undanrödja felaktigheterna j de Inrättningar vi äga, för att en gång vinna fullkomlighet och en grund för varagtighet» heldre än att, för några felagtigheter skull störta hela Inrättningen. Om det tillätes mig att framställa huru 3 vårt land de mäst gagnande SockneMaga/.iner äro organiserade, så torde deraf kunna be~ visas, att en sådan Inrättning, i stort för he* Den 17 April J. m. 343 la Riket kan blifva lika verkställbar och lika gagnande.
Föredraganden har egentligen hvarken afeller tillstyrkt den äskade undersökningen, utan allenast framställt de flera betänkliga förhållanden och olägenheter, som skulle deraf uppstå, under en påtagligen lika långvarig, som oviss rättegång staten och kyrkan emellan, till afböjaude hvaraf han alltså hemställt, om ej heldre borde derförinnan vidtagas en i underdånighet uppgifven utväg, ledande möjligen till biläggande af sjelfva anledningarne till den obehagliga tvisten, och med omisskänligt hänseende till hemmans-åboernas derutaf beroende interesse, öfver hvilket allt Riksens Ständer borde göras till skilje-domare -— ett förfarande, som långt ifrån att innebära ett försök, att i administrativ väg afskära möjligheten af målens handläggning vid laga domstol, vill fastmer ej vara annat än en inleimediaire, förlikande, åtgärd/* Af Herr Ekholm: ”Jemte det jag hufvudsakligen instämt uti de af Herrar IVcern och Petré afgifna reservationer, anser jag nödigt såsom förklaring tillägga följande: Konstitutions-Utskottets ifrågavarande Betänkande, betraktadt i dess absoluta skick, torde lätteligen ingifva den med för handen varande förhållanden obekante förmodan derom, att Utskottet varit hänfördt af nog långt drifvet anmärkningsbegär, då Utskottet icke kunnat efter så långvarig granskning, ertappa flere anmärknings-anledningar, än som uti Betänkandet innefattas. Denna förmodan kunde vidare föranleda till andra för ledamöternes omdömen och bevekelsegrunder ganska menliga slutsatser, om det befinnes och icke eller kan bestridas, att vissa anmärkta åtgärder, såsom enstaka fall betraktade, icke skäligen bordt föranleda till någon anmälan från Utskottets sida. Det är icke efterlåtet enskilda ledamöter att utur de granskade Statsråds-protokollen framhålla alla de anmärkningsvärda förhållanden, som skulle i deras sammanfattning fullkomligt rättfärdiga anmärkningarnes befogenhet och behörigheten af Utskottets åtgärder. Må det vara nog att erinra om Utskottets sammansättning, dess deraf härledda splittring i tvenne från hvarandra i åsigter väsendtligen skiljda fraktioner och det sålunda uppstådda factum, att ”Lottasken” merändels fått afgöra beslutens, inrymmande i texten eller reservationernes i protokollet.
Herr von Qvanten, Carli Jag kan på intet sätt dela den åsigt , som af Herr Rosenblad, Friherre Cederström och flere blifvit framställd, att ämnet vid återremissen borde behandlas af de sammansatte Bevillningsoch Oeconomi-Utskotten. Jag anser att Utskottet i denna del handlat alldeles enligt Grundlagen. Enligt 60 §. Re* geringsFormen tillhör det Bevillningsutskottet att bestämma tullen och accisen. Detta har Utskottet genom sitt Betänkande framlagt. Vidare tillhör det Utskottet enligt 34 §. Riksdags-Ordningen, att uppgifva grunderne till Bevillningen. Detta har ej kunnat ske annorlunda än genom aflemnsndet af en sådan tariff, som Utskottet framlagt. Om denna sak skulle bedömmas äfven af OeconomieUtskottet, så skulle den till hälften kunna blifva ett önskningsmål, hvilket ej är lämpeligt. Hvad nu deremot angir sjelfva hufvud frågan, så har Ben 28 Junit t. m. Utskottet nogsamt insett, att allt tillhör Konungen att afgöra hvilka varor böra vara tillåtne till införsel, och att om Konungen så för godt finner, förbjuda dem alla. Häraf inhämtas, huru litet vådeligt det är att antaga Utskottets betänkande och huru litet det afviker ifrån nuvarande förhållande, då Konungen sålunda äger att afgöra hufvudfrågan. Deremot är jag fullkomligen öfvertygad att med anledning af de framställningar, som göras af Riksens Ständer Kongl. Maj:t går oss till mötes, i vära önskningar då dessa framställningar äro gjorde uti den goda mening att gagna fäderneslandet, och afböja de oredor och missbruk, sorn äro en följd af nu varande författningar, enär varor hvilka äro förbjudna till införsel, snart sagt äro anbefallte till bruk. Jag har hört ropas, att alla Fabriker derigenom skulle fälla. Om vi skulle sakna alla de varor som äro förbjudna, men äro oss smaklige, så vore det åtminstone något ändamål med deras förbjudande, men desse varor sakna vi aldrig; ty de lurendrägas in och finnas öfver allt; till öfverflöd och om
Derjemte hade Konungens Befallningshafvande i Stora Kopparbergs län, i svar å de af jernvägsundersöknings-komitéen uppställda frågor och med afseende å Gefle—Dala jernväg samt Strömsholms kanal, yttrat: att “dessa transportleder uppfylla icke provinsens behof af lättare transport för spanmål, som årligen måste uppköpas från Westmanland och Upland, äfvensom för afsättning till sistnämnda provinser af Dalarnes slöjdalster;11 att “för detta ändamål erfordras en jernväg från någon punkt i trakten af Sala till sjön Siljan, helst erfarenheten vitsordat, att spanmål för ortens behof under vanliga förhållanden - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. 9 landen alltid kunnat från Westmanland och Upland erhållas för bättre pris, än från Gefleatt “denna jernväg bordo, för att uppfylla länets bergsbruks-idkares önskningar och behof, antingen beröra Norbergs malmrika grufvefält, och Strömsholms kanal eller ock genom en bibana med den sammanbindas samt sedermera utsträckas till någon punkt, som genom sjötransport vore förenad med sjön Siljan".
Roteringsoch skaltläggningsfrågor hafva alltid hittills handlagts i administrativ väg och måste fortfarande så behandlas, så länge våra grundlagar icke ändras. Nu har den interimsförändring i afseende å roteringsverket i Jemtland ägt rum, att under vilkor, det bemälda roteling må kunna cornmenderas hvart som helst, i stället för blott emot Norrige, jemnkning i annan väg blifvit provinsen tillerkänd. Att en sådan ändring i noteringens i Jemtland skyldigheter bör äga rum inses klart, och efter grundlagarna äga Konung och Ständer att besluta, hvad de nödigt finna. Nu hafva Ständer och Konung sagt, att roteringsjemnkningen i Jemtland skall ske i mån som afvittringsverket framgår. Men som sexton år, från det beslutet fattades, förlupit, utan att afvittringsverket då ännu hunnit slutas, samt nödigt var, att någon lättnad emedlertid bereddes, så och då för fortfarande af en sådan lättnad anslag af det allmänna äro nödiga, hemställer jag, om, i fall man verkligen vill åstadkomma lindringen, det icke är billigt och lämpligt, att ett obetydligt anslag lemnäs, till dess det nödiga afvittringsarbetet hinner afslutas, och hvilket anslags utgörande torde anse* så mycket förr upphöra, sona Den 3 November f. m. It det måste antagas för Regeringens interesse att ju förr desto hellre kunna göra omförmälda anslag tillgängligt för andra behof inom 3:dje hufvudtiteln. Frih. Rantzou har talat om mantals-beskaffenheten i Jemtland, med hänsigt till tunnlandstalet; men om den värde ledamoten behagat taga någon undervisning i afseende å grunderna för skattläggningen vi ti berörde provins, skulle han finna, att tunnlandstalet ingalunda derför utgör ett rättesnöre, och om han vill göra sig möda att i vederbörliga handlingar efterse vidden af hemmanens i Jemtland ägorymd, skall han finna hemman med hela 100,000 tunnlands brukbar mark. Man lärer föga hafva inträngt i roteringsoch skattläggningsväsendet i vårt land, då man utgår från sådana jemnförelsegrunder med sina omdömen och påståenden. Jag förenar mig uti hvad Hr v. Törne anfört.
Spinnhus icke vara för närvarande af behofvet påkallad. Stats-Ulskoltet, som från Borgare-Ståndet erhållit remiss å en af Riksdags-Fullmägtige från Götheborg, Herrar Santesson , B. H.s Wijk, Olofs och Leffler, E. M, gemensamt afgifven motion, af enahanda syftning med den vid förra Riksdagen väckta, och hufvudsakligen grundad på Rikets Ständers då fattade Beslut, får, till densammas besvarande, endast åberopa Kongl. Majits Högstberörde, till Rikets Ständer nu aflåtne, Nådiga Skrifvelse (införd i i Sami. i Afd. under Nio 44}> och tillstyrker fördenskull.: att motionen må förfalla. Stockholm den 23 Maji i834> Bihang till li. St. 1 StatsUt slottets Utlåtande N;o 120. Antom till Eip.->UtäL d. a3 Maji XJ. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, rörande de utskylder, som för Landsbo fdinge-JResidenset i Nyköping böra till Stadens Cassa betalas. (U. A.) Med åberopande af ett Rikets Ständers Beslut, enligt hvilket Statsverket skulle ansvara för de utskylder, som tilt Nyköpings Stads Cassa i och för Landshöfdinge Residencehuset derstädes böra erläggas, har Riksdagsfullmägtigen för nämnde Stad, Herr Johan Sjöblom, med deraf hemtad anledning alt de så kallade vaktoch vårdsntedlen ännu ej från Statsverket tilt Magistraten blifvit öfversända, eller orsaken lill dröjsmålet dermed uppgifven, uti en lill Stals-Utskottet remitterad motion, föreslagit att Stals-Verket må , så val för den förflutna,'sorn den kommande tiden, för omnämnde Residencehus, årligen till Nyköpings Stads cassa betala håde vaktoch yårdsmedlen, och alla andra stads-ulskylder, hvilka nu äro eller framdeles kunna blifva bestämda, i likhet med, och i förhållande till, Ifvad andre husegare inom Staden Nyköping få vidkännas.
Betänkande, i anledning af KgU Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ändring uti 25 Cap. I Rättegångs-Balken och, i samman - §4 %agUtsköttcts Betänkande No go. hang dermed, äfven i 12 Cdpi 2 §. 2 Mom. samma Balk, sådant det lyder uti Kongl. Förklaringen den 10 September 1823. Sedan hos Kongl. Majit Dess och Rikets Götha Hof-Rä'tt i underdånighet framställt fråga om nödvändigheten af bestämd före-3 skrift för parter, som ifrån Häradsrätt vädja till Lagmansrätt , att vid Lagmanstingets början eller genast derefter sin talan anmäla och fullfölja; och Kongl. Majit, efter det Rikets öfrige Hofrätter och Kongl. Majits Justitioe-Cancellers-Ernbete blifvit iämnet hörde samt Högste Domstolen yttrande afgifvit i nåder tagit i betraktande, hurusom, på grund af nu gällande lagstadgande, kärande parter vid Lagmansrätt kunna anse sig berättigade att ej behöfva vid början af Lagmanstinget, eller någon bland de första dagarne deraf, sin vadetalan utföra, utan äga tid der^ till, så länge Tinget påstår; genom hvilket rättegångs-sätt icke allenast svaranden, som måste afbida vederpartens inställelse, tillskyndas ökad kostnad , hvarföre ersättning ickö kan påräknas , utan äfven Lagmansätter*.’ hindras och uppehälles i göromålens hand-j läggning: så har Kongl. Majit, som funnit,* å ena sidan, att den , som emot Häradsrätts 'LagTJtsköttels Betänkande N:o 9».
Hvad den förstnämnda beträffar, önskade jag att borttagandet af de mest framstående, de uti det enskilda och allmänna lifvet menligast ingripande barbarismer, hade utgjort föremål för en K. Propos., samt i afseende på kyrkolagen, att äfven härutinnan något förslag blifvit framlagd t, antingen i enlighet med det som för 9 år sedan blifvit af sakkunniga män utarbetadt, eller ock efter omständigheterna något modifieradt. Hvad åter angår den tablå, som jag och flere med mig yrkat, och hvilken Gr:n anser vara olämplig, så, enär tiden icke medgifver att ingå uti något vidlyftigt svaromål härå, vill jag endast nämna, att om ock ordet ”sammanhang” ej uttryckligen förekommer i 107:de §:n, granskningsrätten der lika litet finnes inskränkt till ett och annat ur rådslagen utplockadt; att den förra upfattningen legat till grund för lagstiftarnes åsigt är redan ådagalagdt af det referat ur ett Const.Utsk:s prot. från 1809, som här af Frih. Raab blifvit anfördt. Öfverläggningen förklarades härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. ol Landtm, framställde, att sedan åtskilliga ledamöter dels afstått ifrån, dels ändrat sina först gjorde yrkanden, följande propos:r af särskilde talare blifvit begärde, nemi. af Gr. Puke, att R. o. Ad. skulle blott förklara sig anse Utsk:s Mern, icke föranleda annan åtgärd, än att laggars till handhne; af Hr Ribbing, att förevande Mern., på grund af deremot gjorde anmärkn:r, måtte återremitteras; af Hr Cederschiöld, att Mern. måtte läggas till handhne med förklarande, att 11. o. Ad. icke anser Rikets väl kräfva att R. St:r hos K. M. anmäla en önskan, att Han ville ur Stats-Rådet och från Embelet skilja någon af Stats-Rådets ledamöter; och af Hr Dalman, som yrkat propos., huruvida R. o. Ad, anser Rikets väl kräfva att R.
Friherre Anckarswärd har hemställt till de lägre Militairernas val, örn de icke skulle häldre välja, alt RegementsCheferne återfingo de 24 stora Öfverstelndelningarne, än att de inneliafvas af öfverflödiga Generalspersoner. Så43 H. 16 x Den 3o September f. m. dan är icke frågan nu, utan frågan är, hvilket de unga Mjlitairerna hälst skulle vilja, antingen att dessa Boställen återfås af RegementsCheferna, eller, hvilket är detsamma, antingen Generalerne må blifva RegementsChefer, med bibehållande af de stora Boställena, och således betaga de lägre graderne all möjlighet att genom dessa boställen få sina löner förbättrade; eller att dessa boställen skulle komma de lägre graderna till godo. Det har visserligen blifvit anmärkt, att dessa boställen ej nu kunde användas till Armeens löneförbättring, men detta är ett misstag, ty om boställena skola återgå till Armeen, och de Generaler, som nu innehafva dem, icke vilja afstå desamma, komma de för Generalerna anslagna contanta löner att ingå till Armeen. För öfrigt instämmer jag med Friherre Palmstjerna i frågan om lönernas storlek. Grefve Björnstjerna: Jag är till största delen förekommen af den siste värde Talaren i den upplysning, att det anslag, som nu är i fråga till Generals-löner, till en början kommer alt användas till Indelta Armeens LöneReglering. För öfrigt vill jag blott besvara de af några värde Talare emot mig gjorde anmärkningar. En af dem har trott, att, då jag åberopade frami. Hans Excellence Grefve Toll, det var såsom Chef för eli CavalleriRegemenle jag åberopade honom. Det var icke i denna egenskap, De» 3o September f. m. 5.43 ulan i egenskap af GeneralBefälhafvare i en Provins, so?n han omkring sig samlade Provincens OfficersCorpser, och det är denna idee jag anser böra ligga till grund vid organiserandet af de nu ifrågavarande Generals-platserne.
Jag har genomläst den skrifvelse, StatsCont. i följd deraf afgifvit, och om också Förvaltningens af Sjöärenderna bokslut på det uppgifna sättet ställes i full öfverensstämmelse med Rikshufvudbokslutet, blir dock icke olägenheten derigenom afhjelpt; ty olägenheten ligger egentligen icke i bokslutet, utan i den bokföringsmethod, som äger rum. Det är derpå jag önskar fästa Utskottets uppmärksamhet, äfvensom derpå, att Flottans stationer ej kunna anses såsom förvaltande Verk, hvilkas bokslut de anbefallda ändringarna angå. En af Flottans stationer har stundom icke en gång haft någon hufvudbok. De anbefallda ändringarna angå således icke den här anmärkta ofullständigheten i bokföringsmethodefi; och jag tror altså, att Utsk. bör taga anmärkningarna i närmare öfvervägande och föreslå en und. begäran om undersökning i detta afseende, på det sedermera ett förbättrad!: bokföringssätt må kunna stadgas. Samma anmärkning gäller äfven i en kommande punkt, ang:de ÖfverIntend.Embetets räkenskaper; och jag skall ej heller, då denna punkt förekommer, underlåta att framställa skälen för återremiss. Ilr Stuart uppläste följande: Till hvad Gr. Cronhjelm i anledn. af StatsUtsk:s yttrande uti 3i §. erinrat, anhåller jag att få tillägga: att då omförmälda , af Revisorerna anmärkta skiljaktigheter uti redogörelserna för anslagen å 4;de hufvudtiteln, äfvensom den af Utsk. jemväl erkända ofullständigheten i redovisningssättet för dessa anslag, ännu lära fortfara, Utsk., efter min tanke, bort föreslå någon lämplig åtgärd, hvarigenom den af R. St. vid sista Riksdag önskade och, enligt hvad Reviso - Ren io April f. ra. 55 reina anmält, af behofvet högt påkallade förbättring och förenkling af bokföringsmethoderna vid redovisningen för de till Flottan anslagna medel måtte med det allraförsta åstadkommas.
Vid sednast förflutna riksdag hade den gräns, inom hvilken Staten skulle bidraga lill förhöjande af folkskolelärarnes löner, blifvit bestämd till 400 R:dr, oberäknadt värdet af husrum och vedbrand; men då ett belopp af 500 R:dr visserligen icke öfverstege hvarken hvad lill fyllande af lefnadsbehofven för de examinerade lårarne erfordrades, eller de anspråk, desse, med hänseende jemväl till den bildning de måst tillegna sig, med all billighet kunde ställa i afseende på vedergällningen för ett ansvarsfullt och ansträngande kall, ansåge Kongl. Majit nämnda gräns böra för den kommande tiden fastställas till sistberörda summa 500 R dr, likaledes oberäknad! husrum och vedbrand, och i öfrigt de vid sednaste riksdag för bidrag från detta anslag bestämda vilkor bibehållas, utan annan modifikation, än att äfven de vid ambulatoriska skolor anställde, examinerade lärare uttryckligen skulle förklaras deraf kunna erhålla löneförbättring, lika med lärarne vid de fasta skolorna. Under förutsättning alt Rikets Ständer delade dessa åsigler och då det med visshet kunde antagas, att under nästinstundande statsregleringsperiod ännu flera församlingar, än hittills, skulle finnas beredvilliga att förbättra sina lärares löner, syntes för ifråga - 84 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 139. varande ändamål under nämnda statsregleringsperiod böra påräknas ett belopp, med omkring 25,000 R:dr öfverstigande hvad som under närvarande förhållanden visat sig vara erforderligt, eller en sammanlagd summa af 05,000 It:dr.