Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ahelin å Geometrisk Charta affattat den af Stephens uppgifne plan för vattenledningen, tillika , uti afgifven berättelse, upplyst , att, på omkring 500 alnars afstånd norr-ut från Stamp-källorne funnos st:ne käll-språng med rensmakande godt vatten, belägne uti den så kallade Muggehagen å Augerums egor och omgifite af en med källsprång uppfylld sidländ äng, hvilken vattentillgång kunde, medelst en långs Augerums-å uppförd stark förmur eller Bassin, förenas med Stamp-källorne, och att på den af Stephens företrädesvis anviste linea för vattenledningen betydliga höjder skola möta, hvadan fedrörens nedgräfuing komma att medföra större kostnader, än om vattnet leddes öfver en annan på Chartap utmärkt längre sträckning öfver en mera sidländ jordyta, samt dessutom föreslagit, att rör af moget och i rätt tid hugget furuträd, förvarade på uppgifvet sätt, måtte, till besparing i kostnaderne, heldre, än gjutne jern-rör, till vattenledningen begagnas, äfvensom att en särskild ledning af åvatten från strömfallet vid Pappersbruket Marieforss kunde varda inrättad; dels att, efter undersökning å de inom Carlscrona befintelige brunnar, Stephens gifvit tillkänna, att betydligt valtenförråd kunde erhållas, genom utvid? Underdåniga Skriffel ser'. 365 gande och förbättring af 4 St. bland dem, hvaröfver särskildt kostnads-förslag äfven är vordet upprättadt; dels ock slutligen, att Carlscrona Stads innevånare, vid allmänt sammanträde, förklarat sig vilja med 1,500 R;dr årligen bidraga till vidmagthållande af vattenledningen , om den på Kronans bekostnad blefve fullbordad, E. K.
Diskont-röreU ,}sens oafbrutna underhållande, och 'derföre utgif”va löpande förskrifningar. ”13. §. visar huru det åligger Direktörer-' ”ne, att med redlighet och yttersta noggranhet ”styra och förvalta Diskont-Verket, till det All„ ”mannas, Riksens Ständers Banks och Bolagets derå beroende förman och säkerhet, att al”la anvisningar, eller förskrifningar, sorn tili Bihang jill Riki-Si. Prat, Ig 17-— 13r 3■ 6:1c Sami. N',r Sr, gj. €34 StatSoch Bänko-Utsköttens Betänkunden. ”Diskontering inlemna*, böta af Directeutetné ”pröfvas, om de med behörige Caulionét forsed”de äro; och att alle sådane förbindelser ej fä ”vafa ställde på längre tid än G månader. ”Af dessa §. §. visat sig för mig åtminstone, ”att Diskont-vintuti varit det Capital, som enligt ”den af Herr Santesson åberopade 7 bordt Ca”nal-Byggnaden tillhanda Milas; att de Lån, sorö ”af enskildte mö't lindrig ränta fått upptagas, ”haft till föremål att oafbrutet Underhålla Diskont-Rörelsen, och derigenom åstadkomma en ”större Diskont-vinst till förmon för Arbets-Casa ”san; öm detta §:ens bokstafveliga innehåll blif. ”Vit iagttagit genom försträckning af 1,100,000 ”R:dr till Canal-arbetet, må Domaren Utlåta sig, ”äfvensom huruvida Reglementets föreskrift om ”Caution och 6, högst 12 månaders, som läng* ”sta tid för all utlåning, vid denna försträckning ”varit iakttagen. 9.
Riksdagsordningen, som förklarar, att Särskildta Utskott ej få befatta sig med andra ärenden än dem, som på Rikets Ständers åtgärd ankomma, tror jag att ett Särskildt Utskott ej kan tillsättas, för att behandla Friherre Cederströms Motion i hela dess vidd. Denna Motion innehåller äfven förslag, som endast i så kallad önskningsväg kunna frambäras till Timonen, och hvilka således icke bero på Rikets Ständers åtgärd, samt ej eller kunna af ett Särskildt Utskott upptagas. 438 Den ig December e. m. Skulle ett sådant Utskott i förevarande afseende anses nödigt; hvilket jag för min del bestrider, anhåller jag, att alla ärender af ofvannämnde beskaffenhet må från Motionen skiljas, och till Ekonomiutskottet remitteras. Grefve Spens, Carl Gustaf: Herr af Sillens sakrika Memorial skiljer sig hufvudsakligen från Friherre Cederströms i hvad som egentligen rörer skattebördorna. Då Herr af Sillén yrkar, att den priviligerade jorden skall emot en ersättning, som Staten lemnar, blifva lika onererad med den mest beskattade, påstår Friherre Gederström att den mest beskattade bör befrias från all beskattning lika med den privilegierade, på det sätt, att all egendom skall tillköpa sig fullkomlig skattefrihet, och alt sedermera alla Statsbidrag skola utgå endast genom bevillning. Dessa Motioner äga således ett gemensamt ändamål, men för öfrigt en contrair natur. De äro visserligen af sådan vigt och så vidsträckt omfattning, att, om fråga vore att vid denna Riksdag afgöra dem, jag visserligen nu ej skulle underlåta att tillstyrka ett Särskildt Utskott, i likhet med hvad Grefve Posse föreslagit; men saken är för mycket vigtig, att, vare sig genom Särskildt Utskott, eller de redan satle, vid denna Riksdag slutligen behandlas, då blott 2 å 3 eller på sin höjd 8 å 9 månader dertill ännu äro ofri - Den 19 December e. m. 439 ge. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Pro t o coll, hållna hos H ögl o fl ige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1828.
NII rantas Hjörnson hem 118 besök, hvilket motses med mycken spiiiiiiing, niycket intresse och ~nycketi glsdje; om hans vnniier och anhRngare iir det i alla fall ickc för mycket sagdt, att de utgöra flertalet; if nationen. Uppförandet af set Nyt Systems samlade i vintras rinner och ovanner. motstSndare och anhangare i gemensam beundran och sympati och stndf5ste knnslan nf hrad Björnson ar för oss. Ett kiirkommet diktarbesök hade Kristiania i vintras i fru Edgren. Fru E. rivaliserar i den norska publikens ynnest med iijelland, och Inses samt viirderas niistan lika mycket, som vore hon en af vara egna författare, hvilket man p9 Stskilliga sitt sökte bevisa henne. I mitt sista bref skref jag om behandlingen af qvinnans röstratt i Kvi~iclesngsforeiiingen. Af lojalitet mot föreningen, for att icke p i nSgot siitt triinga sig pS den, bildade anhiingame af qvinnans röstriitt en egen förening. Folkskolebestyrer og storthingsinand Viggo Ullman - h n r s viiltalighet ocli frisinthet äro högt viirtlerade, höll der ett föredrag för qvinnans rösträtt, liksom han i Krindesagsforeningen höll ett föredrag om aqvinnosaken och kristenrlomenr, som hade lockat en talrik publik. Genmäle rörande qvinnans varnpligt inom sjukvhden. 1 al&gt;rilnumret af det Danska inHnadsWadet sJir.inden och Samfundet * förekommer en god uppsats rörande detia ämnes fninst3llning i Tidskrift för Hemmet. Omedelbart derpi följer ett insilndt genniäle. Afsigtcn med genmälet förklaras vara att förhindra Rera qvinnor att ansluta sig till den nämnda ryiipligtsiden, detta pf den grund. att den krtifver offer utan att gifm motsramde lön.
Klockare ganska ofta sakna skicklighet att lemna sådan undervisning; så hafva Rikets Ständer härigenom velat hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att tillfälle må beredas vederbörande att förvärfva denna skicklighet, och att i Nåder må stadgas, att, åtminstone inom de Församlingar, der serskilde Schollärare icke finnas, och der Klockarens lönevilkor motsvara hvad en sådan Schollärare bör kunna påräkna, ej någon må till Klockare antagas, som icke, i den ordning E. K. M. kan finna för godt föreskrifva, ådagalagt, att han för barna-undervisningen eger nödiga kunskaper. Rikets Ständer framhärda etc. Exp. Utsi. Fårslag till und. Slrijv. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 21 Maji 1829. Preste-Ståndet d. 21 Borgare-Ståndet d. 21 Bonde-Ståndet d. 25 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af väckt fråga om skyldighet för denij som anmäla sig till Pr est-examen, att ådagalägga kunskap i vexelundervisnings-methoden. S. A. K. Med afseende å de för Samhället välgörande följderne af en allmän medborgerlig upplysning, och å nödvändigheten att, till befräm-* jande deraf, göra vexel-undervisningen allmännare känd, har, vid innevarande Riksmöte, motion blifvit gjord om sådant stadgande, att ingen hädanefter finge prestvigas eller till Prestman godkännas, som icke inför Consistorium med fullständigt betyg ådagalagt, att han vid det Universitet, der han studerat, inhemtat tillräcklig kunskap uti vexelundervisnings-methoden; efter öfvervägande af hvilken hos Rikets Ständer sålunda gjorda framställning, och enär vexelundervisningen icke möjligen kan vinna önskad framgång eller leda lill det åsyftade målet, utan att vara allmännare känd, i synnerhet af Presterskapet, som bör ega inseende öfver och således förmåga att controllera Lärarne vid 190 Exp. Utsi. Förslag till und.
Af de 33 batterierna har Komitén föreslagit, att 6 batterier skulle blifva fotbatterier och 1 ridande, hvilket sistnämnda, till personal och hästar, är lika med ett 122?:dt åkande. Nu finnas, utom Gotlands Artilleri-trupp: i Christianstad, ridande 4 batterier eller 32 kanoner. i Stockholm, åkande 6 » »48 » i Göteborg, 6 » » 48 » i Landskrona, fotbatterier 2 » »16 » i Hernösand, » 1 » »6 » tillhopa 19 batterier eller 150 kanoner samt 5 Depötkompanier. Ehuru Komitén föreslagit, att ett depötkompani skulle indragas, och således blott 4 sådana kompanier återstå, emedan manskap vid infanteriet anses kunna inöfvas att till betydlig del användas såsom servis för kanonerna vid belägringstillfällen, så uppstår dock, vid mobilisering, en betydlig brst på befäl. Tillgången på hästar är äfven högst otillräcklig. Om 198 kanoner skola ställas på krigsfot, erfordras dertill emelian 7000 och 8000 hästar. Mobiliseras 150 kanoner, behöfvas omkring 6000 hästar. För närvarande har artilleriet 372 egna hästar, men begagnar derjemte för sin exercis legda artillerihästar. Till fyllande al den stora bristen härutinnan vid första krigsrustning, har Komitén föreslagit, dels något ökadt antal af artilleriets egna hästar, dels uppförande af kontrakt med rusthållare vid afsutna kavalleriet om artillerihästars tillhandahållande. Ny organisation af artilleriet är af Komitén framställd, hvarmedelst hufvudsakligen afses, att hela vapnet må utgöra, en korps, hvars chef styrer det hela, Bil. N:o 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. N:o 1 nm Statsverket 1865. 27 samt att denna korps må bestå af Artilleri-sfaå och Artilleri-åaMenerna och kompanierna, hvilka sedan sammanföras i större underordnade enheter eller Artillenbrigader, allt efter enhet, som i disciplinärt, administrativt och ekonomiskt afseende synes vara fördelaktigast.
For att minska antalet af propos:r, afstår jag från det yrkande om högre anslag, jag först framstält, och anhåller om bifall till Utsk:ts hemställan, samt önskar, att de Hrr, som först instämt med mig, ville häruti förena sig. 350 Den 15 Mars. Frih. Klinckowström: Sedan Hr Lagerstråle afstått från sitt yrkande om beviljande af det högre anslag, jag afsett i min reservation, afstår äfven jag från mitt yrkande derpå, och hoppas, att R. o. Ad:ns majoritet derigenom måtte bevekas att rösta för den södra linien. Hr Linroth: Jag afstår från mitt yrkande om beviljande af 1,500,000 rdr till nordvestra stambanan, samt hoppas, att R. o. Ad. ville bifalla Stats-Utsk:ts hemställan. Hr Rosensvärd: Afven jag afstår från mitt yrkande om högre anslag och anhåller om propos. å bifall till Utsk;ts hemställan. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att i afseende å Stats-[Jtsk:ts hemställan i förev:de punkt hade af flere ledamöter yrkats dels bifall till densamma och dels att R. o. Ad. skulle besluta i enlighet med det förslag, som Hr Leijonancker i sin vid Utlåbt fogade reservation afgifvit, och hvilket lydde sålunda: watt R. St:r för fortsättande af nordvestra stambanan från Christinehamn öfver Norum och Nilsby-sundet till Arvika måtte till sådana förberedande arbeten, som erfordra längre tid för deras utförande, bevilja 500.000 rdr, att med 250,000 rdr utgå under innev:de och med 250,000 rdr under nästkommande år.»
Af Herr Meyer, EdV., angående dels anslag till en vattenkommunikation emellan Ålshults lastageplats vid Brosjön i Kronobergs lån och sjön Salens norra ända, dels ock låneunderstöd till en jernvåg emellan Alshult och Carlshamn. Inför Rikets Ständer, såväl som inför Kongl. Maj:t, har långt före detta blifvit ådagalagdt, likasom ock af bägge Statsmagterna uttalats, att ibland kommunikationsanstalter, hvilka i sednare tid blifvit föreslagna, den som är ämnad att förbinda de inre Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 203 delarne af Kronobergs län med hafvet och med deras gamla naturliga afsättningsort vid kusten, är en af de vigtigaste och förtjent af största uppmärksamhet. I enlighet med det ampla förord, som af Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen, i underdånigt betänkande angående arbeten som borde med statsbidrag understödjas, den 15 September 1856 afgafs, och hvari Styrelsen uti första klassen af dylika arbeten uppförde den kommunikationsled jag åsyftar, föreslog Kongl. Maj:t, i dess till Rikets Ständer vid 1856 års riksdag afiåtna Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, att till anläggande af kanaler genom hvilka sjöarne Åsnen, Salen, Helgasjön och Asasjön, m. fl. vattendrag 'deromkring skulle förbindas med hvarandra samt med en jernväg emellan Almundsryd och Carlshamn, måtte anslås ett statsbidrag af 525,000 Riksdaler, och att såsom låneunderstöd till nämnda jernvägs anläggning måtte anvisas ett belopp af 825,000 Riksdaler Riksmynt. Detta förslag, som finnes behandladt i särskildt utlåtande af Stats-Utskottet (N:o 163), tillstyrktes af Utskottet under vilkor, som vid dylika understöds beviljande voro vanliga, och blef också, i enlighet dermed, af Rikets Ständer bifallet i slutet af år 1857. Tyvärr inträffade just vid nämnda tid den svåra penningekris, hvars hämmande inverkan på företagsamheten i alla rigtningar vi alla minnas, och hvilken äfven uppenbarade sitt inflytande på ifrågavarande angelägenhet.
Af inrättningarnas arbetsinkomster äro sedan den tiden, med K. RI:s Nåd. tillstånd, till byggnader och correctionisters underhåll använda ingalunda obetydliga summor, hvilket uti en, på K. M:s Nåd. befallning, till StalsIJtsk. af Fångvårdsstyrelsen ingifven berättelse är framlagdt. Uti denna berättelse redovisas äfven för resultaten af denna Styrelses förvaltningsomsorger i alla delar för de sednast förflutna 8 åren; och är berättelsen derjemte åtföljd af upplysande arithmetiska bilagor, hvaruti åtskilliga historiska och statistiska upppgifter förekomma, som föranleda till flerfaldiga eftersinnanden. Svårigheten af de correctionella principernas utförande under den tid, lagstiftningen stod i strid med ändamålet, visa sig bär äfven. Bland dessa principer fjettrades ingen så mycket i sin ändamålsenliga gång af denna lagstiftning, som fångarnas classification. Detta upptager äfven berättelsen, likasom den anvisar de grunder och anledningar för de bättre förhållanden, som af den, med ändamålet förenade, nya lagstiftningen bör kunna förväntas, Oaktadt dessa meddelanden sätta StatsUtsk, i tillfälle att inhemta fullständig theoretisk upplysning i allt, som rörer ämnet, vore det dock önskligt, att Utsk., genom inspeclion ä ort och ställe, derjemte inberotade en praktisk kännedom. Fångvårdsstyrelsen erhölle då en med full sakkännedom inför R:s St. framträdande opartisk domare. Jag anhåller, att detta yttrande måtte få åtfölja Hr Montgomeries motion till StalsUtskottet, B.eroitterades lill StatsUtskottet, Föredrogs ånyo Hr Montgomeries, Gust., d. i dennes på bordet lagda motion om en belöning åt Kammarrätts - Den 3 Mars e. m. rudet Ekholm för utarbetandet af ett förslag till nytt fältförval tnings-reglemente. Hr Klingstedt, Gust. Fredr.:
Om än det skäl, som hufvudsakligen åberopas emot offentlig afbön såsom påföljd för brott, nemligen svårigheten att förmå den skyldige att underkasta sig domen, må vara af vigt, lära åter sådane händelser, der använda behöriga tvångsmedel varit otillräcklige för ändamålfefc, vara åtminstone ganska sällsynta, och vid detta förhållande torde pröfningen, huru. vida afbön bör qvarstå eller försvinna ur straff-lagen, utan äfvent}rr kunna uppskjutas, intill dess det redan utarbetade förslaget till ny Crirninal-Lag kommer att till granskning företagas. Utskottet tillstyrker alltså: att omförmälde motion icke må för närvarande till någon åtgärd föranleda. Ankom till Exped.-Utsk. den 1 Octobcr. Betänkande, öfver Riksdagsfullmägtigen Johan Erikssons motion, om inskränkning i allmän åklagares rätt att anställa åtal å vissa brott. I ändamål att bereda en Lag, hvarigenom stadgades, att då föräldrar, stjufeller svärföräldrar meddela tillgift för emot dem begången förbrytelse Bih. till R. St. Lag-Utskottets Bet. IV.-o i33. af den beskaffenhet, som \\ Cap. 3 § Missgernings-Balken omtalar, brottet icke skall vara vidare åtal underkastadt, har Johan Eriksson frun Stora Kopparbergs Län, uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet memorial, , som den io sistlidne Mars blifvit till Lag-Utskottets handläggning hänvisadt, föreslagit följande tillägg till nyssnämnde §.
Ridderskapet och Adeln vaf Herr jDeti 3 Aucusfil Herr J. Zengerlein vid Stats-Utskottéts linde? den 24 sistlidne Juli äfgifnä Betänkande, angående aflöningen vid Riksgälds Cöntoiret, arimarkt, ätt StatsUtskottet för, Kammarskrifvare samt 5. a fi ContoirsSkrifvare, af hvilka -arne tjent vid Verket ofver 253?, de andre igoch 20 år, icke föreslagit enahanda Ikoner, söih för deras högst löntä vederlikar 1 Banken* Stats-Tftskottet får i inledning häraf föfklari det Utskottet, v'id den föreslagna Ivöntegleringen> trott sig endast böra fasta afse*- ende på tjenstörnas beskaffenhet, men icke på några särskilta Considerattonér för de personer, hvilka de samina nu innehafva. Och då Contoirs-Skrifvare, likasom Cancellist-tjensterne vid Riksgälds-Contoiret, icke äro af mera trägen beskaffenhet, än att deras innehafvare tillika kunna bestrida tjenster vid andra Verk och Inrättningar, men hvilket icke torde Vara händelsen i Banken, i anseende till Tjenster med lika benämfiihgar; så har Stats-Utskottet, i betraktande häraf, och enär dessutom någon gradation af Contoirs-Skrifvare-lönen icke skulle vara lämplig vid Riksgälds-Contoiret, der Contoirs - Skrifvare icke antagas vid något viss\ Departement, ansett sig icke Döra för Contoirs-Skrifyare vid Riksgälds-Contoiret, föreslå det högsta .Löfte-belopp, sorn för en och annan Contoirs-skrifvare i Banken bestås. Hvilket Riksens Höglofl.
Jag bekänner att det skulle högeligen smärta mig, att i en Svensk lag eller förordning se misstroende iulagdt emot Den 1 Augusti. 11 varaktigheten af den myntbeslämning, Konung och Ständer så högtidligen antagit. Med den allmännare insigt som i dessa ämnen nu finnes, och med dess ytterligare stigande i framtiden, kan jag icke befara, att någon rubbning vidare skall inträffa i den en gång återvunna säkerheten i rikets gångbara mynt, vilkoret för säkerhet i äganderätt och för industriens beräkningar. För vära förfäder som icke förstodo förhällanderne, kunde deras fordna rubbning i denna säkerhet vara förlåtlig, för oss eller våra efterkommande skulle förnyandet sakna all ursägt. Men om likväl i en framlid det vore möjligt, att rikets lagstiftande magt kunde glömma rättvisans och det välförslådda intressets bud, och att det således gångbara myntet än en gång upphörde att inlösas med lagstadgndt belopp silfver, så skulle räntornes bestämmande i r:dr silfver föga gagna, ty då underläte man visst icke att, lika som förut skedt, att dessa räntor finge efter samma förhållande som förut betalas med sedlar, hvilka lagligen ausågos hafva bibehållit silt gamla silfvervärde, ehuru de i verkligheten ej mera ägde det. Sålunda t. ex. uppfördes från Konung Carl IX:s tid till 1776 alla kronans räntor uti daler silfvermyut, men delta oaktadt fingo de oftast inlösas med kopparmynt, som stundom hade eli mindre värde eller med sedlar som någongång icke ägde ^ af silfvermyntets värde. 1776 lät Konung Guslaf III upptaga kronoräntorne i r:dr specie hvilket är alldeles liktydigt med r:dr silfver, men delta hindrade icke att penningeräntorne r:dr för r:dr inlöstes på 1790-talet med r:gdssedlar, och från 1809 till 1834 med försämrade bankosedlar, en försämring eller nedsättning, som man vid realisationen nödgades stadfästa.
Om nu Sländerne på grund af en K. propos., som går genom StalsUtsk., kulina vid en riksdag förändra eller borttaga 2:ne Colhr, så kunna de vid en följande göra likaledes med 2 andra till dess att inga vore qvar, och sålunda med Const.Utskis förbigående tillintetgöra en § i grundlagen. Kan sådant vara riktigt och med grundlagens anda öfverensstämmande? Man svarar måhända att i grundlagen slår ordet Colle gier och blott det finnes 2:ne sådane qvar, är grundlagen icke förnärmad. Men samhället kallas en statskropp och sådant med rälta, emedan det är en sammanhängande organism, hvars alla delar erfordras för att utgöra ett helt. Om nu i allmänna lagen stadgas, att en hvar skall vara säker till lif och lemmar, men man, ifall någon mislat en arm och ett ben, förklarade honom ej hafva skäl till klagan, emedan han ändå hade lemmar, nemi. en arni och ett ben i bebäjl, — manne man dermed hade fullgjort lagens mening? lag tror, för min del, att StatsUtsk. icke har med denna sak att skaffa, och att det är för mycket att, för anslagets skull, öfverlemna ät detta Ulsk. alt jemväl behandla hufvudfrågan eller den sorn rörer Collmes tillvaro. Jag säger detta redan vid delta tillfälle, på det StatsUtsk. icke mätte gä längre än hvartill det är berättigad!. Jag hoppas visserligen alt StalsUtsk:s ledamöter sjelfmant inskränka sig dertill, men jag har trott att en sak, så vigtig som denna, ej borde få oanmärkt gå genom Riddarhuset. Dol är sagdt i den K. propostu och nu af en Konungens f. d. rådgifvare äfven upprepadt, att den förändrade organisation, sorn här föreslås, kan jemföras med den, som gäller för Tullverket, samt styrelserna af fångvården, af vägoch vattenbyggnader m. fl.
– Kom bara fram en gång till med tockna ord! – sade Gunnar och såg upp mot bössan, som ännu hängde qvar på väggen, men Olle hade ej ens hört första orden af meningen; han var redan i sin bränvinsfristad innan Gunnar talat ut, och hade redan nedsväljt flera klunkar af detta förhärjande aqua, innan Gunnars blod åter kom i lugn, och hans tankar åter ilade mot de taflor af framtiden, som oupphörligt speglade sig framför hans inbillning, och som voro långt mindre dunkla än han någonsin skulle hafva anat, några månader förut. Gunnar hade aldrig, allt ifrån sin barndom, varit fri, rådt om sin tid; han hade med ett ord allt från gosseåren varit tjenstehjon, aldrig fått vika till höger eller venster efter eget behag, utan alltid nödgats lyda befallning eller förbud. Men nu såg han snart en tid framför sig då han, om han dessimellan arbetade friskt och ifrigt (och arbete skrämde aldrig Gunnar), kunde få göra hvad honom lyster, kunde få gå vid första tuppgal, med sin bössa öfver axeln, ut åt skogen och sträfva der så länge han fann det för godt, eller tills hungern jagade honom hem med sin tunga skjutväska, ty Gunnar var, som vi veta, förträfflig skytt; eller på samma vilkor begifva sig ut under friska morgonen, eller lugna tysta aftonen i sin lilla ekstock på sjön, för att draga upp den ena fisken efter den andra, ty Gunnar var jemväl lycklig fiskare och förstod sig väl derpå, emedan han var född och uppfödd vid brädden af en stor och fiskrik insjö, der han under hela sin barndom och sedan i sina uppväxande år alltid legat och plaskat natt och dag, hvarför han äfven nästan förestått hela fisket på Grantorp, der man gerna ville hafva fisk att äta, men ej på gammalt aristokratiskt manér ville bestå sig någon egentlig fiskare på stat, utan ettdera drog not med tolfskillingar eller med husets drängar. Han skulle nu om aftnarne få tälja och snickra hvad han behagade, stolar, bord, skrinda m. m. Han skulle alla söndagar få gå i kyrkan, och alla söndagseftermiddagar spela fiol och sjunga så mycket och så högt han ville.