Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denne gjorde nu den invändningen, att man först borde afbida den bestämda vårdagen för att se, huruvida Wolimhaus spått mera rätt än han. Som det då befanns att ingendera träffat sanningen, behöllo båda sina gårdar och sin förargelse. Nils Ringius Smolandensis utgaf år 1587 i Wittenberg ett “Prognosticum Theologicum“, deri yttersta domens inbrytande följande året spåddes på grund af djupsinniga astrologiska uträkningar. Af grefve G. Trolle Bonde har till Kongl. biblioteket år 1871 blifvit förärad en till vår äldre litteratur hörande latinsk skrift, liten till omfång, men af största sällsynthet. Den tillhör de hos oss mycket fåtaliga skrifterna om filosofiska stenen och kallas (i öfversättning) “Hemligheternas Hemlighet öppnad, förklarad, afslöjad af Ambr. Frediani.“ Skriften utgafs i Upsala 1665, der författaren var akademisk språklärare, samt består af 4 tryckta, 5 graverade och 4 egenhändigt handskrifna band i tvärqvart. Något annat dylikt exemplar är icke nu kändt. Under förevändning att vilja gifva undervisning i ett nytt, af henne påfunnet sätt att väfva, begaf sig Eva Margaretha Frölich 1684 till Stockholm, och började utsprida allehanda griller och spådomar, t. ex. att Carl XI skulle med tillhjelp af danska konungen underkufva Frankrike 1692, sedan förstöra påfveväldet 1698, derefter intaga det heliga landet, uppbygga Jerusalem, upprätta Kristi tusenåriga rike och beherrska hela kristenheten. Hon hade verkligen företräde hos konungen, men blef afvisad. Vid sin ankomst yttrade hon mycket missnöje öfver reduktionen och den stora kommissionen; men hon tröstade de lidande dermed, att den stora kometen varit ett Guds tecken till turkiska rikets undergång, och i denna deras egendoms förlust borde de se Herrans finger, som ledde dem att desto villigare gå emot hans fiender, i hvilken kamp de kunde få sitt gods tredubbelt igen.
Prop. JV« I, om Statsverket 1856. Ytterligare anslag till utskrifning af Riks-registralur. summa af 720,000 R:dr B:ko, och tiel andra af Öfverinlendents-embetet, uppgående lill en slutsumma af 973,313 R:dr 15 sk. 3 r:st. samma mynt; och anser Byggnads-chefen, att om de priser på materialier och dagsverken, som voro gängse, då dessa förslag uppgjordes, fortfarit att vara gällande, den af Ofverste-löjtnanten Hjelm föreslagna summa sannolikt skulle varit tillräcklig för att färdigbygga Museum; men att, enär sedan dess, hvad då icke kunde förutses, dagsverkslönerna stigit med 100 och materialierna med 40 ä 50 procent och derutöfver, det sednare förslaget synes komma att närma sig den sannolika slut •Zr ~ o kostnaden för Musei-hyggnaden. Då emellertid icke med någon visshet kan förutses hvar de uppjagade priserna komma alt stadna, tinner Byggnads-chefen sig höra, för alt vara fullt förvissad att den begärda summan icke under hvilka förhållanden som helst skall komma att öfverskridas, i underdånighet hemställa, att, i öfverensstämmelse med bilagd beräkning öfver de återstående kostnaderna, en ytterligare summa af 500,000 R:dr Banko må för Nationalmusei-byggnadens fullbordande anvisas; anhållande Byggnads-chefen slutligen alt af denna summa minst 100,000 R:dr Banko årligen från och med år 1857 måtte hållas för Musei-hyggnaden disponible. Med afseende A hvad Chefen för Musei-byggnaden Öfverste-löjtnanten Kleen sålunda anfört och då de betydliga kostnader, som å ifrågavarande byggnad redan blifvit nedlagda, skulle vara fruktlöst använde om byggnadsarbetet, i brist på medel för dess fortsättande, komrne att afstadna, tillstyrker jag i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t mätte täckas hos Rikets
En talare, som gjort mig den äran att replikera mitt yttrande, har dels gifvit LagUtsk. vid denna och förflutna Riksdag en mention honorable, och dels gifvit det en skrapa för dess misslyckade försök att redigera. Jag bör dervid uplysa med afseende på en särskild lag, hvilken enligt min tanke mer än någon annan tillämpas, nemi. den af LagUtsk. vid sisth Riksdag utarbetade och af K. M. antagna tjuflagen, att jag aldrig under min Den 7 M ar s. praktik, vid tillämpninpen af en ny lag, hört så litet anmärkningar göras, och alla jurister jag hört yttra sig hafva med en sällspord enstämmighet förklarat att denna lag är lätt att tillämpa, och att den i allmänhet är väl redigerad. Då jag tviflar på att under de sista 50 åren någon lag tillkommit, som så dagligen tillämpas som denna, så vågar jag påstå att detta försök icke helt och hållet misslyckats. Bland de ganska talrika lagförslag, som LagUtsk. vid sisth Biksdag aflenlnade, blefvo blott trenne afslagna, och af dessa endast ett eller två på grund af Högsta Domstolens anmärkningar. Då jag såväl vid denna som vid föregående Eiksdagar haft den äran att vara Ordf:de i LagUtsk., har det varit min pligt att förklara att jag funnit den LagUtsk. gjorda tillvitelsen vara obefogad. Hvad angar samme talares yttrande: »att om Norge i allmänhet ieke stiftat så mycket lagar under den sednare tiden så har det likväl fått en fullständig Kriminallag, hvaremot vi erhålla våra Kriminallagar plockvis», så vill jag upptaga detsamma, emedan jag under tio års tid förfäktat detta sätt att gå till väga i lagstiftningen såsom det rätta och enda verkställbara i vårt land; och jag erkänner, att det är med tillfredsställelse som jag funnit att man lyckats i det försök man vid sista Riksdagen gjorde att plockvis inföia förbättringar i kriminallagen. Afven Regeringen har beträdt samma bana i det den till Ständerna afgifvit förslag till ändring i endel af Kriminallagen, med tillkännagifvande att den äfven vid framtida lagförbättringar ämnade fortgå pä samma bana.
Då jag övertog denna arbetsuppgift, hade jag att, i fråga om Företal VII dennas omfattning, utgå från de beräkningar, som förekomma i ovan omförmälda utredning. Publikationen av 1810, 1812 och 1815 års protokoll beräknades där komma att omfatta 26 ark. Vid den förste utgivarens död förelågo 9 ark i rentryck (144 sidor), innehållande protokollen från 1810 års riksdag samt, från 1812 års riksdag, protokollen t. o. m. den 22 maj. Vidare förelågo i korrektur 39 sidor, paginerade 145—183; för dessa sidors innehåll lämnas i det följande redogörelse i detalj. Av återstoden eller största delen av 1812 års samt alla 1815 års protokoll jämte vissa tillhörande handlingar hade tillika avskrifter blivit gjorda. Därvid hade, på sätt i utredningen föreslagits, den nedan närmare omförmälda publikationen 'Constitutions-utskottets memorialer och öfriga expeditioner vid riksdagarne 1810, 1812 och 1815’ (Stockholm 1902) i största möjliga utsträckning fått lämna material till texten. Eättelser i denna samt vissa anteckningar i marginalen, ej sällan stenografiska, visade, att redaktören ägnat en del av detta material en förberedande genomgång. Enligt nyssnämnda beräkningar skulle berörda återstod komma att i tryck omfatta något över 14 ark. Med bibehållande av den från början nyttjade stilen och den fördelning av texten, som i rentrycket kommit till användning, har det emellertid visat sig, att denna återstod kommit att omfatta något över 36 ark. Härvid bör emellertid betonas, att dessa beräkningar framlades under starka förbehåll för deras ytterst approximativa karaktär. I utredningen framhöllos med eftertryck de 'Stora svårigheter, som måste yppa sig vid varje försök att i förväg utarbeta kalkyler av denna art. Tillika är att märka, att det befunnits påkallat att i de föreliggande avskrifterna på sina behöriga ställen infoga vissa nya avskrifter i form av en del bilagor och förteckningar, ägnade att belysa utskottets arbeten. Dessa tillskott omfatta närmare 3 ark, vilka alltså vid en jämförelse med nyssnämnda beräkningar icke böra medtagas.
Cederström förmälte sig anse en Ledamots yttrade önskan dertill vara ett tillräckligt skäl, och då dervid, så väl af Herr Grefven och Ordföranden som Herr Öfver-Hof-Predikanten Doctor Lilljenwalldh anmärktes, att sådant ej utan i följe af Utskottets be - 1 Tryckt med bilagor i Constitutions Utskottets Memorialer 1810—1815, sid. 174 ff. 16 Den 13 Augusti 1810 slut kunde verkställas, förklarade Friherre Cederström sin mening hafva varit, att en Ledamots önskan vore tillräckligt skäl, att derom proposition blefve gjord. Herr Grefven och Ordföranden frågade derefter, om det vore Utskottets tanka, att dessa protocoll skulle infordras. Öfver-Hof-Predikanten Doctor Lilljenwalldh förklarade sig behöfva en närmare kännedom af sjelfva saken, innan han om denna fråga kunde stadga sin mening. Friherre Cederström ansåg en sådan begäran aldeles icke stridande mot Grundlagame eller allmän ordning, i synnerhet som de begärda protocollen ej kunna innehålla någon hemlighet, hvarföre han dertill tillstyrkte bifall. Herr Grefven och Ordföranden anmodade Herr Törneblad att uppgifva anledningen och ordsaken till sin begäran om dessa protocolls infordrande. Herr Törneblad förklarade det hans begäran hade afseende på den händelse, hvilken hos allmänheten, .och i synnerhet på hans ort gjort mycket upseende, att, medan ryska kriget ännu varade, den Vestra Arméen, i stället för att tåga emot fienden, marcherade mot Norrska gränsen, hvarest inga fiendtligheter voro kända. Herr Biskoppen Doctor Tingstadius trodde denna begäran ej böra bifallas, emedan om sådant beviljades, han såge ingen gräns hvarken för Utskottets fordringar eller dess arbete. Häri instämde Herr Professorn Doctor Wijkman.
— Han kan inte mer än köra ut mig med!» Därmed kastade jag slängkappan på mig. »Låt bli, Lovisa», sa Ruffen, som oroligt vred på sig. »Jag ska väl gå då, om du prompt —» »Nej», sa jag bestämdt, »har han gikten, så bör jag gå själf och inte utsätta dig. Lyckligtvis var det ju på morgonen. Hade han nu haft en god natt, så var det ju möjligt att –. Men en svår nöt blef han nog att knäcka i hvad fall som hälst. Jag skyndade framåt. Inga människor i mottagningsrummet. Dåligt tecken! Innefrån sängkammaren hördes ett brummande som när åskan går. Ett än dåligare tecken! Just som jag hade satt mig för att ta igen mig litet, öppnades dörren, och ett kvinfolk med handen i band och förskrämd uppsyn kom utrusande med en fart, som jag inte tyckte såg treflig ut alls. Och så var det min tur. Nå ja, det går ann, att vi har haft våra små nappatag förut — han och jag — både om barnen och barnbarnen. Jag drog ett djupt andedrag och trädde in. Rummet var halfmörkt, och utsträckt på sängen låg doktorn iklädd ytterrock, lappskor och skinnmössa, under hvilken de buskiga ögonbrynen ryckte och ryckte, som om de setat på ett par tåtar. »Läs igen dörren!» röt han så argt, att jag bestämdt flugit ut genom springan af luftdraget, om jag varit litet mindre kompakt. »Eller kanske frun tror, att jag ska skaffa mig en betjänt, som skall läsa igen dörren efter alla nöt, som behagar komma hit och störa mig. Hva sa? Hva sa? frågar jag.» »Men så ta mej fan, han fick släppa in så mycket som ett halft kvinnfolk en gång. — För de retar gallfeber på en, om de vill eller inte. Så förbannadt dumma är de! »Hvad har frun krossat förslag? En tå? — Eller näsan? — Och hittar naturligtvis inte till provinsialläkaren, hon häller, utan ska –. Aj, för tusan fan!»
Dessutom skulle begäras den friare dispositionsrätt af de för professorer anslagna emeritilöner, att hvad af dem kan befinnas oan vändt, må anvisas till pensioner åt andre med lön försedda akademiska lärare. 13:o. Sedan Revisionen öfver Rikets Elementarläroverk, till åtlydnad af nådiga cirkuläret den 18 Februari 1843, under loppet af det året, varit samlad och den 13 December afgifvit sin underdåniga berättelse, behaga - 15 de Eders Kongl. Majit, efter det berättelsen blifvit tryckt och till samtliga Rikets Elementarläroverk utdelad, genom nådigt cirkulär den 23 Januari 1845, anbefalla Konsistorierna i Rikets alla stift samt Direktionen öfver Stockholms stads undervisningsverk att inkomma med egna samt öfriga vederbörandes underdåniga yttranden öfver hvad revisionen i ofvannämnda berättelse föreslagit och hemställt,' och blefvo samtliga dessa yttranden ingifna under loppet af år 1845. Under tiden hade i anledning af åtskilliga inom Riks-stånden framställda förslag angående förändring i elementarundervisningen, Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 15 Februari 1845, hufvudsakligen framställt den önskan, dels att Eders Kongl. Majit, vid den utlofvade definitiva organisationen af Rikets undervisningsanstalter, täcktes förordna om en sådan förändring af elementarläroverket, att nuvarande apologistoch lärdomsskola samt gymnasium må komma att utgöra en enda fullständigt sammanhängande skola med tvänne bildningslinier, dels att den ambulatoriska eller ämnesläsning, hvad lärarne angår, hvilken redan på gymnasium eger rum, måtte vid det förenade undervisningsverket anbefallas; börande det dock få bero på närmare pröfning, huruvida detta lärosätt, äfven i den första eller förberedande klassen, må tillämpas, och anhöllo Rikets Ständer derjemte, att, då ephorus och lärarne derom äro ense, jemväl ämnesläsning för lärjungarne måtte vid det allmänna elementarläroverket varda i nåder tillåten. Uti detta beslut deltog likväl icke Högv.
I Sami. j 1 Band. /pde Häftet. t *Kongl. Majds Nådiga'Propos. No 11. lande Författningar om Hemmansklyfning icke angått Säteri-, Rå-och Rörsoch FrälseIlemman, utan sådana Hemman, endast med den inskränkning vid frågor 0111 Arf, 12 Cap. 6 och 7 §§. Ärfda-Balken innehåller, obehindradt fått i mindre delar sönderklyfvas; äfvensom något hinder af Författningarna icke ansetts förekomma, att, från Säterier, Rå-och Rörssamt Insockne Fränell emman, jord utan afgäld lill Stam-Hemmanet afsöndra, enär sådana Hemman icke, efter 4 HaP9 §• Jorda-Balken, blifvit under egenskapen af skattskyldig jord hänförda. Hittills har väl icke synnerligen försports, att Säterioch Frälse-Hemman i alltför små delar blifvit sönderstyckade, hvilket egentligen härrört deraf, att sådant icke kommer i fråga, så länge dessa Hemman af Adel och Ståndspersoner innehafvas, och hvilket förhållande ännu till större delen inträffar, helst Frälse-Hemman först mot slutet af förra århundradet, och Säterier först sedan iSoj) allmänneligen och utan serskildt tillstånd fått af andra än Adel besittas; men deremot har den utvägen att från Säterier, Rå- och Rörssamt Insockne Frälse-Hemman, utan all afgäld till sjelfva Stam-Hemmanet, Torp och Jord-andelar afyttra, så mycket mera, serdeles under den senare tiden, vid de då skedda mångå fastighets-köpen samt styckningar af Egendo - Kongl• Maj:ts NIi eliga Propos. K ■O 11. 3 mar, blifvit begagnad.
St:r skulle göra en förändring i vårt myntförhållande nödvändigt beroende af samma förändrings vidtagande i de öfriga Skandinaviska rikena, det kan jag icke finna vara rätt. Hvad särskildt angår benämningen på det föreslagna nya myntsystemet, tror jag att man helst bör benämna det för det metriska systemet. Det torde nemi. icke vara mycket smakligt för våra grannar på andra sidan sundet att höra talas om det Tyska Vereins-thaler-systemet, utan tror jag att de hellre skulle vilja förena sig om ett system, som finge sitt namn från andra sidan om Rehn. Beträffande Vereins-thalern, är det en lycklig tillfällighet att den utgör § af det utaf Hr Björck föreslagna nya Svenska myntet. Denna thaler kan visserligen mätas upp i grammer, men icke ulan ett oändligt bråk. Det blir nemi. sexor in infinitum — 16,606 etc. Det torde derför vara mindre skäl att 480 Den 4 April. bygga värt nya system på Yereins-thalern. Deremot är 25 grammer i det metriska systemet en förträffllig siffra, så bra att den bör antagas, äfven om icke våra Skandinaviska bröder komme till samma resultat. För dem möter det också troligen större svårighet att antaga det metriska systemet, än för oss, och jag anser derför att man icke bör binda sig af hvad de i detta fall vilja göra. Jag tror också att det vore nog, om man i den skrifvelse, som kommer att på grund af Ekon.-Utsk:ts Betänk, allåtas, intoge den bestämmelse, att en allmän öfverensstämmelse i afseende å mått, mål och vigt mellan de Skandinaviska länderna skulle söka åvägabringas; men deremot i skrifvelsen, med anledning af Banko-Utsk:ts Betänk., väl uttalade en önskan om enhet mellan de Skandinaviska länderna, men ingalunda gjorde .förändringen i vårt myntsystem beroende deraf, huruvida dessa länder ville antaga samma myntförändring. 1 afseende å ordalydelsen af Frih. Gripenstedts förslag, som hufvudsakligen öfverensstäminer med Hr Nordströms, af Borgare-St. väsendtligen bifallna reservation, vill jag göra den anmärkning, alt då Frih.
Justerades plcni prot. för d. 22 sisll. Mars. H. E. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt Frih. Klinkowström, Rudolf Mauritz, anhållit att få, med bibehållande af sin riksdagsmannarätt, afsäga sig förtroendet att vara Suppleant i StatsUtsk. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter n. Ex. anmodade Hrr Elektorer att i st. f. Frih. Klinkowström utse en Suppleant i nämnde Utskott. Fortsattes pröfningen af BankoUlsk:s d. 5 och 9 dennes på bordet lagda betänk. n:o 24, med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse; hvarvid nu förekom: 29:de punkten. H. Ex. Ilr Frih. o. Landtm, herastälde om R. o. Ad. ansåge denna punkt serskildt eller i sammanhang med 39:de punkten böra till pröfning företagas. Hr af Geijerstam, Carl: Som BankoUlsk:s förslag i denna punkt förutsätter bifall till 39 punkten, såsom inverkande på beloppet af den penninge-summa, som till fond för kassa-kreditiver för Hypotheks-föreningarne möjligen blifver afsatt, får jag vördsamt hemställa om icke den 39:de punkten borde först föredragas. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Mig synes som borde den punkt hvilken nu är föredragen, först förekomma. Det skulle kunna hända att R. o. Ad. förklarade sig icke vilja bevilja några kreditiv åt Hypotheks-föreningarne. Vägras det, så behöfva inga medel vid den 39:de punkten fördenskull afsättas. Här såsom eljest gäller att hvar dag häfver sin egen plåga. Det blifver tids nog att tala om de 500,000 r:dr:ne sedan R. o. Ad. beslutat om kreditiv skola beviljas eller icke. Uppå härefter framstäld propos. förklarades att endast 29:do punkten nu borde blifva föremål för pröfning. Hr Lefrén, Joli. Pehr, anförde skriftligen:
Veickarclt. Norrköping d. 29 April 1800. Att Den ZO October. 48ZZ Att förcgäende afffrist, som är en bland de i Kongl. Majrls Nädiga Bref of dcn s October 1802, angäende grundcrne för Realisationen, aberopadc 2:ne Bilagor, i alla delar instämmer med Banco - Utskottets wib sista Riksdag till Riksens Ständers Hemliga Utskott ingifne Betänkande, testor kl. kokenbiasi. N:o s. Banco - FullmägtigeS underdäniga Sivar pä Kongl. Majus Mädiga Skrifwelse af den stte Octo» ber iZo2. Transumt. Stormägtigste Allemädigste Konung! Uti Nädig skrifwelse under dcn s nästledne Oekober, har Eders Kongl. Maj:t täckts förständiga Banco»Fullmägtigc Banco -Fullmägtigc hafwa ej underlätit, att under behörigt afseende pä de tid efter annan för Banco-förwaltningen i allmänhet faststälde Författningar och utfärdade Jnstructioner, samt med jämförelse af hivad senaste Banco - Utskottet i denna delen sinnes hafwa förestagit, genom författade omständekigc Calculer, angäendc detta wigtiga ämne, med all mbjclig uppmärksamhet söka förskaffa sig nödig kännedom, samt derpä grundad full öfwertygelse. Enligt hivad Banco-Fullmägtigc i sä mätt» ägt tillfälle inhämta, finna Banco - Fullmägtigc i un - 4854 Den M L>ctobec. berdänighet, att enär Banque» sätt inlösa sig dm af Eders Kongl. Majtt !
Ståndet ville gifva den förklaring i afseende på dess förut fattade beslut att efter voteringen åtskiljas, att likväl ett sådant prot.- utdr. finge inför Ståndet i detta plenum justeras, enär derigenom icke något nytt ärende kunde anses blifva föredraget och afgjordt, hvilken hemställan af R. o. Ad. blifvit besvarat med Ja. Uppå härefter af Hr von Hartmansdorff gjord förfrågan, om prot.-utdraget komme att innehålla att jemväl den discussion, som i dag egt runi, skulle till Utsk. öfverlemnas, svarade Hr Gr. o. Landtm., att derom icke någon framställning blifvit gjord. Vid den härefter företagna voterings slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer Ja — 39. Nej — 37. Prot.-utdr. öfver det sålunda fattade besluted justerades, hvarefter R. o. Ad. åtskiljdes kl. 4 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 11 Februari 1854. Plenum kl. 10 f. m. Justerades Pleni Prot. för d. 25 sisth Januari. Företogs val af de ledamöter, hvilka å R. o. Ad:s vägnar borde deltaga i den nämnd, som, enl. 103 § Reg.F. och 64 § Riksd.-Ordn. eger att döma, huruvida Högsta Domstolens samtliga ledamöter gjort sig förtjente, att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om vissa af dem kunna anses böra från utöfningen af Konungens domsrätt skiljas; och befunnos, vid valförrättningens slut, följande Hrr genom de fleste rösterne hafva blifvit utsedde till Ordinarie Ledamöter: JM 55. Gr. Cronhjelm till Flodstad, Fullm. Gr. Gylden stolpe, Anton Gabriel, med 99 röster. Mörner, Carl, med 98 röster. Frih. Lagerfelt, Israel Carl Adam, med 101 röster. 462 Den 11 Februari. Frih. Falkengren, Fullm. Gr. Hamilton, Malcolm, med 92 röster.
Från HedervärdaBonde-Ståndet» S. D. Vid anstäldt Val, soln nu af Slån* det pillades, hade till Ledamöter och Suppleanter uti Expeditions - Utskottet blifvit utsedds följande, nemligen : Till Ledamöter: Vice Häradshöfdingen Casper Wijhnart från Upsala Län, Samuel Jönsson från Calmare Län, och Lars Bygdén från Vesterbotten* Län. Till Suppleanter: Jahan Erik Jansson fvån Vermlands Län, och jjohan Olsson från Vesterås Ihan, hvarom utdrag af Protocollet skulle förste Ledamoten i Utskottet tillställas. *4 Trot, 'Vtdr, d. 30 Not-, ij^s. S. D. Vid anställdt Val, sorn nu af Ståndet gillades, hade till Ledamöter och Suppleanter i de genom Grundlagen stadgade idtskott blifvit begagnade följande, nemligen: 1 Constitutions - Utskottet. Till Ledamöter : Anders Danielsson från Elfsborgs Län, Vice - Talmannen Jon Jonsson från Blekinge Län, Johan Bengtsson från Vester - Norrlands Län, Matts Eriksson från Stockholm Län, ®fohan Eriksson från Stora Kopparbergs Län och Botvid Jonsson från Östergöthlands Län. Till Suppleanter : Carl Gastaf Fahlander från Stora Köp. parbergs Län och Anders åndersson från Hyppinge i Östergöthlands Län. 1 Stats-TJtskoltet; Till Ledamöter: Veter Persson från Orebro Län, Olof Te rsson irån Stockholma Län, Carl Bergman från Trot’ Vt dr. d. jo No i'. tg%#- från Gefleborgs Län , Erik Janszon från Upsa^ la Län, Anders Nilsson från Vermlands Län , Nils Håkansson från Kronobergs Län, Anders Nilsson från Isie, Malmöhus Län, Nils Strindlund från Yester-Norrlands Län och Erik An» Vlersson från Vesterås Län, Till Suppleanter > Jan Andersson från Upsala Lä» och Per [iOlsson från, Södermanlands Län, !? Levil! ning s-Utskottat, Till Ledamöter t Erik Pålsson från Elfsborgs Län, Jonas Nilsson från Vermlands