Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ed förbundit sig att ej det ringaste öfverskrida, hvarken åt ena eller andra sidan; att detta är en omöjlighet att hålla behöfver ej bevisas, men att Eden derigenom blifver kraftlös lill sin verkan och vådlig för den som, i följd af det åtagna kallet, tvingas att aflägga den, är säkert; här hjelper ej den förklaring, att man handlar efter öfvertygelse, ty man har ej svurit på sin öfvefrtygelse, utan på en démarkalions-linea som för menskligt öga är omöjlig att uptäcka. Hvilken som haft den ringaste erfarenhet af, huru det tillgår vid taxeringar, känner äfven hvad kraft Eden ägt öfver där fattade beslut. För att afhjelpa detta, göra Eden möjlig att hålla och således, åtminstone för den som besinnar dess vigt, bindande, torde det tillåtas mig för densamma föreslå följande redaktion: ”Jag N. N. lofvar och svär vid Gud och Hans Heliga Evangelium, alt jag, som Ordf. (Ledamot) i Taxerings(Pröfnings) komilté, skall, efter bästa förstånd och den kunskap jag om förhållandena äger, fullgöra och noga iakttaga föreskrifterna i nu gällande Bevilln.-Stadga, så att hvarken Kronan eller de skattskyldige genom den af mig påförde beskattning upsåtligen förnärmas. Denna förbindelse skall jag på heder och samvete, utan ensidig afsigt och mannamon, redeligen upfylla; så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ.” ? Att jag låtit orden: ”skall påföra hvarje förekommande skattskyldig person den beskattning, som han bör vidkännas utgå, Den 30 December e. m. 337 utgå, kommer derafj att, då man förbundit sig att fullgöra hvad Bevillms Stadgan föreskrifver, innehålla dessa ord blott en för tanken onödig tavlologie. Om remiss af denna motion till Bevilln.Utsk. anhålles. Remitterades till Bevilln.Utsk. Gr. Lewenhaupt, Sten upläste en så lydande motion: Otydligheten uti författningar med deraf följande oreda mången gång, är en omständighet, som säkert af alla är känd och erkänd.
Constitutions-Utskotts sedan sista Riksdagen hvilande, d. 3 i denna månad uppläste och nu ånyo föredragne Memorial af d. 16 Oct. 1810, angående förändring af Regerings-Formens 56 §. 2:o Utdrag af Vällofl. Borgare-Ståndets förenämnde dags Protocoll, innehållande Ståndets beslut att, efter förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets vid sista Riksdagen afgifne Betänkande, angående sättet hvarpå Grundlagsfrågor böra upptagas och behandlas, till Utskottet återförvisa frågan med de dervid nu förefallne, och i detta Protocolls-Utdrag intagne Anmärkningar (se nedan). 3:o Utdrag af Hederv. Bonde-Ståndets Protocoll af d. 9 Junii 1812, tillkännagifvande att Ståndet vid förnyad föredragning af R. H. S. Constitutions-Utskotts vid sistl. Riksdag d. 16 Oct. 1810 afgifne, påföljande dag uppläste och derifrån hvilande Memorial, angående formen och sättet för Grundlagsfrågors behandlande, ansett 56 § i Regerings-Formen och 44 § i Riksdags-Ordningen så tillräckligen bestämma alla frågors handterande och afgörande, som höra till Utskott, att BondeStåndet icke funnit skäl antaga en mera utvidgad gräns för Constitutions-Utskottet eller till dess i sådant afseende afgifne förslag lemna bifall. Herr Doctor Wijkman förklarade sig anse de nu från 2 Stånd meddelade anmärkningar och återremisser och de öfriges fullkomliga ogillande af Constitutions-Utskottets vid förra Riksdagen afgifne Memorial oundvikeligen föranleda till utarbetandet af ett nytt Betänkande om sättet, huru förslag till förändringar i Grundlagarne hos Riks-Stånden vid afgörandet böra behandlas, Bilaga C till Mern. N:o 9. 441 Herr Assessor Arosenius:
Hvad åter angår den stimma af 79,899 r:dr 3 sk. 8 rist., hvarpå Götheborg nti gör ett anspråk, sedan den redan blifvit, såsom jag tror, alldeles frivilligt disponerad till ett föremål, som har mycket nära sammanhang med Götheborgs hamn och handel, nemi. tili upprensning af Götha eif, så tror jag icke att något slags juridiskt skäl för delta anspråk finnes, och alt bevilja ett sådant anslag blott såsom en förstärkning af Götheborgs hamncassa, utan att hafva förvissat sig om att medlen på något sätt komma att användas för uppnåendet af det ändamålet, som visserligen är angeläget, det erkännes, att efter en viss begränsad tid, efter en viss plan, erhålla en hamn i Götheborg, sådan man önskar den — dertill har, efter min öfvertygelse, icke funnits skäl. Jag har blott velat nämna detta för att sätta R. o. Ad. i tillfälle att bedomina de motiver, på grund hvaraf StatsUtsk. icke ansett sig kunna tillstyrka del ifrågavarande anslaget, hvarken under den ena eller den andra formen. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: För mig synes det vara en stor billighet deri, att Götheborgs stad återfår det anslag af 79,899 r:dr, sorn åtgått lill uppmuddring af Götha eif. Här har med skäl blifvit anfördt af Gr. Frölich, först att den stora tullinkomst, som vid Götheborg ti 11 fly ter Staten, ingalunda kan anses såsom uppkommen af staden sjelf, utan är en följd af de producter från andra orter, som derifrån utgå, och de producter, som ingå och till de inre orterna skola transporteras. SA varock förhållandet i Amerika, när man der påstod att för den yttre handeln icke några tullar borde läggas, emedan man stod sig bäst om inga tullar funnes. Der var man besvärad af de stora förskotterna; men man fann i Amerika, med dess praktiska erfarenhet, (jag ber om ursägt för denna digression) att näringarne der behöfde skydd, och tullarne bibeliöl 1 os och de stora inkomsterna uppkommo.
Hemliga UtstottÄs derom bifallne Betänkande wara gulden. l rzoz Jag ffulle sannerligen misskännas af Högloft. Ridderffapet och Adeln, om jag kunde tiltros, at icke af yttersta krafter wilsta bidraga til det allmännas bestånd, men jag anser försigtigheten at icke utmärgla Nationen wara as yttersta wigt och uti sä manga asjeenden nödig, halst realisationen ä denna påökning icke är ansedd wara byggd. Om Högloss. Ridderskapet och Avel annorlunda täckes förordna, ager jag inom mig den tilsredsställelftn, at hassva förestagit, hivad jag ester min oförgripeliga tanka, trott wara med det Allmännas bestånd mest instämmande. Grefwe körner, Larl 6 a bris 1 begärde, at krotoLoll8-Utdraget mätte til afgörande företagas punkl-wis, emedan det more sivärt at yttra sig öfwer hela innehållet pä en gäng. Herr Tiberia instämde häruti, hälst detsamma innefattade twänne särstildte ämnen tit Riddcrfkapets och Adelns afgörande; det sörsta, at ifrän nasta ärs början, Riksgälds - Lontoirets inkomst mätte ärläggas med ^ i Lanco Lpscie och i Riksdaler (lourant, dcräst realisationen dä kan för sig gä, men i annat fall utgöras med LreäitSedlar efter den äfatte clevaluationen; det andra angäende betalande as Lonvo^ - (kommissariatets skulder go2,OO2 Riksdaler; och det tredje rörande någon ändring med de af Riksgälds-Lontoiret utgisne Koppar-kolletter. Grefwe lAörner. Den första punckten innehåller, om jag ratt fattat, at Bewillningen ffulle lil dess realisationen är gjord, betalas antingen i Lanco och Lourant eller i Riksgälds Sedlar med rzv4 20 xroLents ^^io. At betala densamma i Lanso later sig ej göra i anseende lil omöjligheten, at fa sä mycket Lanco-mynt.
Jag erkänner, att jag i denna fråga tillhörde Utskottets minoritet; men Herr Crusenstolpe torde af Protocolls-Utdraget hafva inhämtat, att denna minoritet uppkom derigenom, att en voteringssedel, till undvikande af lika röster, undantogs. Hvad hufvudsaken angår, Lörman besinna, att här icke är fråga om generosde' mot Med-Stånden eller BevillningsUtskottet, utan den allmänna RiksStaten. Att åt denna göra en uppoffring är vackert och patriotiskt, om man dervid gör behörigt afseende på råd och lägenhet; men är Staten mindre i behof af eftergiften, än RiddarhusCassan af inkomsten, så lärer väl närvarande fråga lätt vara afgjord. Jag hyser den största aktning för den känsla för Ståndets anseende, som visar sig i yttrad grannlagenhet, att ej fordra afgift för ifrågavarande rum; och vore det fråga om ett beslut, der Ståndets värdighet toge dess sjelfförsakelse i något verkligt anspråk, så skulle jag visserligen ej vara den siste, som offrade min ringa skärf åt den förfinade hederskänsla, som äfven jag anser utgöra ett af Ståndets skönaste företräden. Men besinnen, mina Herrar! livad som i denna fråga egentligen är det mindre passande. Ridderskapet och Adeln är Riddarhusets ägare, och har på detta hus en gifven skuld, emedan RiddarhusCassan är skuldsatt; och huru man i allmänna lifvet anser en splen - Den i December. >9 did frikostighet af den fattige mot den rike, det öfverlemnar jag till Ridderskapets och Adelns goda takt att bedömma. Den af RiddarhusKamereraren föreslagna afgift tyckes mig ej eller vara för hög; tvärtom synes den billig, i jemförelse med hvad för andra Utskottsrum betalas. Hans Excellence Herr Grefve De ta Gardie, Jacob: Ehuru RiddarhusUtskottets majoritet med en rost varit af olika mening, och ehuru jag hört flere härstädes dela samma tanka , anser jag mig dock skyldig yrka betalning för ifrågavarande rums upplåtande till BevillningsUtskottet.
Borgare-Ständct understödde af Hrr Xoreus, lessler och Vergelin, men bifall dertill bestridt inom samma Ständ, af Hrr Leherman, blelsingins och Nattsson, samt inom H. Bonde-Ständet, af Niksd.fullmägtige ^ncl. Danielsson frän Elfsborgs Län, ^nclers Anckersson frän Hyppinge af östergöthlands Län, ^näers Dersson frän samma Län, lM» Nansson frän Malmöhus Län och Dars sndersson frän Skaraborgs Län. Hvarförutan Hrr Dangenberg och Danckegren fästat uppmärksamheten derä, att om besigtning koinme att ega rum ä Götha och Hjelmare Canal och Slusswerk, kunde ock, i förening dermed. Södertelje Canal och Slusswerk besigtiga^ till utrönande huruwida ej äfwen denna Canal XLVIII Statsoch B:co-Utfk. Bet., N:o 24. och Slusiwcrks-byggnad wore förtjent af »agot ytterligare anflag frän Statens sida, hwaraf densamma wore i yttersta behof. Dä e! allenast ärstiden nu mera lägger hinder i wägen för utförandet af en sä beskaffad besigtnings-refa, svin den af Motionairerne föreflagne, tilan ock ändainälct derrned ställe förfelas, sedan fragan vin det hnfwudsakliga bidraget till Canalens fullbordan nu koniinit under R. St:rs pröfning, fä lltstotten, ined äberopande r öfrigt af de äsigtcr, efter hwilka hufwudfrägan blifwit af lltstotten bedvald, härmedelst tillstyrka: att ifrägawarande förslag mätte utan widare afseende lemnäs. Statsoch Banco-Utfk. Bet., Nw 26. XI.IX N:o 28. Statsoch Banco-Utffottens
I en sådan billighet vill jag icke deltaga, och det är derföre jag nu höjt min röst, om det också skulle vara förgäfves, för att bestrida ett så knapphändigt betänk., som Gr. Björnstjerna fästat uppmärksamheten på att detta är. Jag röstar för återremiss, på det att SlalsUtsk. måtte gifva åt saken den utredning, som han förljenar. Att på detta sätt behandla stora frågor är icke lämpligt. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: I K. M:s nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof är någon nedsättning af tiondeafgiften för tackjernstillverkningen icke ifrågasatt. Jag anser mig likväl icke af denna omständighet ensamt föranledd att motsätta mig en sådan lindring, som StatsUtsk. föreslagit, under förutsättning att tillgång till statsbehofvens fyllande på annat sätt är för handen. En föreg, talare har emedlertid yrkat, att ifrågavar. utskyld, såsom af ordinarie skattenatur, icke bör rubbas, och sådant af det politiska skäl, att man på samma gång med de ordinarie skatterna rubbar ulvägarne för Statens upprätthållande. Jag skulle anse mig af min pligt uppmanad att biträda denna mening, såvida jag nemi. kunde inse, att ifrågavar. förslag åsyftade eller ledde till en sådan rubbning. Men jag kan icke sä betrakta det. Det är icke nu tillfället alt ingå i en undersökning, huruvida det icke ursprungligen varit olämpligt alt bestämma en fix beskattning å en näring, sorn, lika med hvarje annat fabriksyrke, är underkastad conjunctursförhållanden i hög grad. Jag vill endast fästa mig vid den omständighet, att Utsk:s förslag icke går ut på annat än en inskränkning för viss tid, eller en lindring till dess nästkommande statsreglering vidtager, och detta med uttryckligt afseende på näringens nuvar., men som man hoppas öfvergående, nedtryckta belägenhet. Genom förhållanden, som under de sednaste månaderna blifvit närmare utredda, har jag kommit till den öfvertygelse, som äfven af StatsUtsk:s förevar, betänk, bekräftas, att denna näring verkligen har behof af en så beskaffad lättnad, som här är föreslagen.
Under granskningen af dessa Memorial, har Utskottet ej mindre inhämtat beskaffenheten af den Motion, rörande närvarande fråga, som af Herr Lieutenant Mannerhjerta vid 1809 års Riksdag blifvit väckt, än det svar, som OeconomieUtskottet, i anledning, deraf, då afgifvit, och enär Utskottet dervid funnit, dels, att de yrkanden, sora nu blifvit framställda, hufvudsakligen öfverensstämma med dem, som vid sistberörde Riksdag i detta ämne blifvit gjorda, ochdels att Oeconomie - Utskottets då fattade beslut, som af samteliga Respectiva Riks-Stånden blifvit bifallet, vqie så val grundadt och så nära öfverensstämmande - 444 Den 12 Juni. de med Utskottets närvarande tanka, att Utskottet ej anser några ändringar dervid vara af nöden; har Utskottet funnit sig hora tili Kilcsens Högloft. Ständers förnyade pröfning framställa de tillstyrkanden, sorn uti ofvannärnnde utlåtande finnas framställda; nemi. i:o Att de privilegia excIusiVa, som uppfinnare af någon inrättning, aller' förfärdigare af något arbete, för mer än 20 år tillbaka undfått, och sedan tillgodonjutit, böra förlera deras exclusiva egenskap, och andra personer tillåtas att med production af samma slags arbete sig sysselsätta. 2:0 Att icke något privilegium exclusivum hädanefter måtte beviljas för längre tid, än tio år, eller, om uppfinningen fordrat särdeles moda och kostnad, högst femton år, utan prolongation, hvilken, efter Utskottets öfvertygelse, i sådant fall, aldrig bör meddelas, samt 3:0 Att, sedan en person gjort någon ny uppfinning, men en annan bevisligen upptäckt någon ny och gagnande förbättring uti samma ämne, den förres privilegium exclusivum icke bör ligga den sednare i vägen att erhålla en dylik förmån, om han behörigen kari styrka, att förbättringen varit en följd af hans egen, och icke någon annans skicklighet.
Men förutsatt äfven att familjen för närvarande har råd att lefva i öfverflöd, är det väl säkert att detta får fortfara allt framgent? Hur går det ofta, när familjeförsörjaren slutit sina ögon? Den frågan besvarar sig själf, vi se det dagligen för ögonen: knappast några tillgångar och en hög obetalta räkningar, äfven på lifsförnödenheter, som dock, om de valts med sparsamhet och urskiljning, ofta mycket väl kunnat kontant betalas af mannens, ej sällan ganska stora inkomster. Dock hvarför förneka sig så oskyldiga njutningar, det kostar ju för tillfället ipgenting och — aprvs noiut le déluge! » Men dessa bordets njutningar äro visst inga oskyldiga njutningar, då de långsamt, men sä- kert föra oss till ruin. Till ekonomisk ruin, om våra tillgångar ej räcka till, i synnerhet som öfverflöd i mat och dryck oftast åtföljes af luxuösa vanor äfven i annat, och till fysisk ruin, då vällefnad framkallar en högre eller 1894 lägre grad af sjuklighet. Man behöfver blott påminna sig de magåkommor och andra på en felaktig diet beroende sjukdomar, hvaraf otaliga individer i de mera burgna klasserna lida. Den ene, den fattige, blir sjuk af för litet mat och den andre, den rike, af för mycket, men sistnämnda orsak torde utan tvifvel vara den vanligast förekommande, då man verkligen kan existera på bra litet och ändå vara frisk. Anser man sig för ekonomiens och hälsans skull ej behöfva eller vilja ändra sina öfverflödiga vanor, så är det dock ens skyldighet att, så snart det finnes barn i familjen, från början införa en enkel, sparsam matordning. Detta är oundgängligen nödvändigt, om barnen skola förblifva friska, ty mycket sammansatta, kryddade, hetsiga födoämnen verka ej sundt på deras näringslif. Men hvad lika illa är: öfverflöd i mat och dryck verkar också demoraliserande på dem, ty de bli bortskämda och fordrande samt rynka sedan pä näsan åt enkel husmänskost och känna sig olyckliga, om de längre fram i lifvet måste försaka, hvad de genom en felaktig uppfostran vants att b e - trakta som lifvets nödtorft.
Skrifvelse inhemtat, att K. M:t, efter vederbörandes hörande och gjorde förslag, i Nåder bifallit, att ofvanberörde Löner må, på sätt Hr Danckwardt uppgifvit., å ÖfverlntendenlsEmbetets Stat öfverflyttas och denna öfverflyttning hvarken föranleder till någon ökad Statsutgift eller till något mehn vid StatsVerks-förvaltningen på det hela, får Utskottet tillstyrka: att merberörde 2:ne Löner af tillhopa iooo R:dr må, med beloppets afdragande från Academiens Stat, på denna HufvudTitel tilläggas Anslaget för ÖfverIntendentsEmbetet under Andra IIufvudTiteln och den sålunda förekommande förändring vid den definitiva Statsregleringen observeras. 3:o Vid Utskottets uti S.-te Puncten gjorde hemställan om Anslag för rengöring och uppsättning af de K. Museum tillhörige Tajlor^ har inom Hederv. BondeStåndet blifvit anfördt: af RiksdagsFullmäktigen Hans Jansson frän Elfsborgs Läiij att, med den kännedom han ägde om eländet hos den fattigare classen af medborgare, åtminstone i dess ört och de tårar och klagorop han derifrån hört öfver verkställda utmätningar för bristande utskylder, öfver penningebrist samt öfver afstadnade arbetsförtjenster och varu-afsättningar, hän ansåge lämpligast, att den fattige skattdragaren. först förhjelpes till en tarflig bergning innan ifrågavarande Anslag bestämdes, då denne derefter icke skulle neka det deltagande i de utgifter, som för både sköna 4 i4 201 Stats-Utskottets och nyttiga konster samt Nationens ära och anseende af honom kunde erfordras: Af Anders Danielsson, att anslaget för Taflornes iståndsättande vore öfverflödigt, under förmodan, att K. M:t nog lärer, på säll förre Konungar gjort, pä K. Slottet upplåta nödige rum för Taflorne samt tillika låta ombesörja desammas iordningställande; och af Vice Talmannen Jon Jonsson att Utskottet borde undersöka och uppgifva, om icke nödigt och lämpligt utrymme för de K.
BorgarfStåndet biträder de andra Slån. dens metting 1 f Rötter, Sparris * * 5«> 10 Sparris-rötter äro i tillräcklig mängd i de södra delarne äf Sverige att tillgå; hvadan Utskottet hemställer, om ej Högloflige Ridderskapet och Adeln skulle från sitt beslut behaga afstå. 1 j> 50 I Sadelmakare-ärbeten ailä slag Sadelgjordar * 2 5 25 50 5ö Bifall till elstina af Väliofl. BorgareStSndet föreslagne förhöjning, vågar Utskottet desto heldre föreslå, sorn dessa bäg* ge handt verkeri - varor kunna här tillverkas. > ^ 50 i. Salt, kok , berg till raffinering - — Liinneburger raffinerad! 25 25 30 i 25 10 25 Den nedsättning Högloft. Ridderskapet och Adeln föreslagit a Tull - bevillningen för Salt, anser Utskottet betänkligt att tillstyrka, sl vida Tullen å denna oumbärliga vara till det ringa behofvet der' af för hvarje person ej’ biifVev synnerligen tryckande,och 1 alla ’ 1 I" 30 Hör4f‘nll Böviliumgs - ihsköttstf Bet&ikaitcUäj Pig. Enligt Utskottets Förslag. Enligt FL Ridderskapets och A delns Beslut. Enligt VäliofhBorgareStåndets Beslut. Jemnknings F örslagi Inkommande, CJ era yo fl) D HT Inkommande. Inkommande. Utgående. Inkommande. 3 c/s pjo n> 3 cas Salt, sten eller sleke - T 15 10 i alla fall ej öfverstiger dess förra belopp, utan inbjudes Höglofl. Bidd. och Adeln, att sig med de öfrigeRiksStånden förena, så mycket mera , sorn minskad Tull på salt ökar behofvet af annan bevillning 1 j Sandel, träd maleo ~ 15 25 Detta af Vällofl. BorgnreStåndet gjorda tillägg , föreslås vördsam ligen till antagande och införande i Tulltariffen. !*• Segelduk och Buldan - 2 5 5° t
M:t äskade beloppen jemte de förhöjningar, som af mig vördsamt blifvit yrkade, så kommer det nya stats-anslaget att uppgå till 78,000 rdr för år och således för sista qvartalet af 1867 till 19,500 rdr; hvaremot för tredje qvartalet, oaktadt alla derunder infallande högst betydliga omkostnader för skolans flyttning och ordnande inom den nya lokalen, det af K. M:t för qvartal äskade belopp, 16,000 rdr, torde blifva tillräckligt. Det hos R. St:r af mig äskade anslag för sednare hälften af år 1867 skulle således komma att uppgå till 35,500 rdr eller blott 3,500 rdr utöfver hvad af K. M:t blifvit äskadt. 172 Den 27 Januari. Skolans årliga totalkostnad kommer emellertid, under antagande häraf, att, inberäknadt. det nuv:de ordinarie stats-anslaget samt skolans egna tillgångar, uppgå till inalles 98,000 rdr, hvaraf visar sig att hvarje af skolans 1,500 elever kommer att kosta icke mer än 65 rdr 33^ öre, under det att hvarje elev, enligt sednaste för handen varande berättelser, uti Chalmerska slöjdskolan kostar vid pass 213 rdr. Tekniska elementarskolan i Norrköping 182 » „ „ i Örebro 300 » „ „ i Malmö 240 » „ ,. i Borås 292 » „ Söndagsoch Aftonskolan i Eskilstuna 83 » Slöjdskolans elever komma således, i jemförelse med andra, oaktadt de förhöjda stats-anslagen, att kosta staten minst. Hufvudstaden är påtagligen den ort, der handtverks-skicklighet, som på verkstaden inhemtas, måste vara i de flesta yrken som högst uppdrifven och dit landets ungdom, just den med framåt-vilja mest begåfvade, redan af detta skäl begifver sig för att utbilda sig hvar i sitt yrke.
Det är riktigt och öfverensstämmande med grundlagens föreskrift, att Utskit ansett sin skyldighet vara att inkomma med bestämd uppgift, efter hvilka grun iler bevillningen bör erläggas, men man skulle dock gå omständigheterna något i förväg, genom att här utsätta dessa siffror, ty om de också icke kunde anses vara ovilkorligen bindande, så vore de likväl bindande i afseende å proportionen dem emellan, d. v. s. om statsinkomsterna icke räckte till utgifternas bestridande, utan man vore nödsakad att höja allmänna bevillningen, så finge, om siffran 3 ökades till 4, siffran 5 icke heller ökas med mera än en Genom de stora anslag för jernvägsbyggnader, som R. St:r under de sista tvenne månaderna hafva beviljat, blir det nödvändigt att upptaga lån till ett belopp, med flera millioner öfverstigande det af K. M. föreslagna, och således äfven att vara betänkt på att förskaffa medel till ränta och amortissement å detta belopp. Detta var ett af de skäl, som föranledde såväl 11, o. Adis som Preste-Stits beslut att höja bränvinsskatten till 75 öre; i denna fråga stadnade likväl 2 Stånd mot 2, och frågan beror således på votering i förstärkt Bevilln.-Utsk. På utgången af denna votering anser jag 62 Den 6 Juni f. m. emellertid att det beror, om allmänna bevillningen skall kunna bibehållas vid sitt nuv:de belopp, eller om statsutgifterna fordra dess ökande. Jag tror derföre, att det icke är skäl att binda sig vid denna proportion emellan bevillnings-proc. å jordbruksoch annan fastighet, helst som man i detta fall kunde komma till bråktal, som blefve särdeles obeqväina vid uttaxeringarne, utan anhåller på dessa skäl att § 2 måtte blifva till Utsk:t återremitterad. Gr. Ehrensvärd: Oberoende af det beslut, R. o. Ad. kommer att fatta, med anledning af de tvenne siste värde talarnes yrkande, får jag anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. på bifall till det morn., som Utsk:t föreslagit i afseende å kanaler m. m.