Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det synes mig således klart och tydligt att de höga sädespriserna mindre äro en följd, af någon inom landet varande brist, än af de spanmålspriser, som i utlandet äro gällande och det är äfven ådagalagdt 24 ’ 372 Den i Februari e. ni. att det skulle vara ett slags orättvisa emot den landtman, hvars skörd har utfallit knappare än vanligt, men som genom dessa priser har vunnit någon ersättning för sin möda, att det skulle vara en slags orättvisa emot honom, om han af omtanka sparar en del att sina förråder till nu kommande vår och R. St:r skulle göra en hemställan om inställande af bränvinsbränningen under April månad, hvarigenom för honom förorsakades en sänkning i priserna och han således finge en inkomst vida under den, som lian eljest hade påräknat. Så vidt jag har mig bekant, så mottogs den K. Kungörelsen af d. 13 Juli med tacksamhet af nästan alla inom den trakt, jag serskildt känner. Det lider intet tvifvel, att åtskilliga betydliga jordegare derigenom gjort individuella förluster, men något hvar insåg nödvändigheten af den K. Kungörelsen, hvilket gjorde alt man villigt fogade sig i dess föreskrifter. Man hade dessutom en serskild anledn. till tacksamhet derutinnan, att Kungörelsen utkom så tidigt, att man kunde lämpa sina åtgärder derefter. Det linnes en nöd, och det är brist på foder. Det är äfven just för att afhjelpa denna foderbrist, som K. M. bar tillåtit bränvinsbränning under April månad. Det är icke blott de stora fabriksegarne, utan det är äfven de mindre bränneriernas egare, som anse det vara af vigt för sig, alt kunna framföda sina kreatur just under den tid under våren, då det är nödvändigt att de ega krafter för vårbruket. Dessutom ber jag få fästa upmärksamheten derpå, att inom större delen af Sverige potatis-skörden utfallit mycket fördelaktigare än på många andra ställen, icke blott i afseeude på tunntalet, men äfven i afseende på beskaffenheten. Potatisen är i år ej mera skadad, än, att en stor del deraf med fördel kunnat gömmas.
I anledn. af Hr Ribbings yrkande å propos., borde Hr Landtm, framställa skälen, hvarföre han icke kunde göra den; de voro för det första, att Hr Ribbings förslag stridde emot R. o. Ad:s beslut i 1 §:n; och för det andia, att del stridde emot R. o. Ad:s beslut i 7 §:n, hvarvid R. o. Ad. behagade finna att sista orden eller sista mom. i Hr Ribbings förslag äro till ordalagen alldeles desamma so'm 2 mom. i 1 §;n af Utskms förslag, hvilket R. o. Ad. genom votering förkastat. Hr Ribbing: Om så är, alt hela den 1 §:n af Utskins förslag blef förkastadt och Gr. Frölichs förslag antaget i stället, samt att 2 mom. af mitt förslag äfven derigenom är förkastadt, så må detta då utgå och det öfriga hafva sin framgång. Jag äger visserligen icke rättighet att vidare söka öfvertyga derom, att jag vid 1 §:ns behandling hade framställt en propos. af nära samma innehåll, som den nu ifrågavar., och att den alldeles icke då blef contra-propos., just derföre att jag afstod från densamma och biträdde Gr, Frölichs förslag, under det förbehåll att jag framdeles skulle få göra min tanke gällande. På grund deraf och derföre att jag tror mitt förslag vara nödvändigt, har jag nu framställt det; men då Hr Landtm, förklarat sig icke kunna eller vilja göra propos. derpå, anhåller jag tills vidare endast och Den a4 . F e k r u a r i e. m. allenast, alt Hr Landtm, täcktes underställa R. o. Ad., huruvida Ståndet anser propos. derå böra göras. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R, o. Ad. yrkade den af' Hr Ribbing begärda proposition. Ropades starka nej, blandade med några ja. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröstat ja. Hr Ribbing:
Då således, enligt min åsigt, det vore en ren misshushållning med statens medel, att ej begagna sig af tillfället att för den jemförelsevis ringa summan af 40,000 rdr erhålla ett nytt landtstats-embetshus, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. å afslag af Utsk:ts hemställan och bifall till K. M:ts Propos. Frih. Cederström, Rudolf: Utan att på något sätt draga i tvifvelsmål eller bestrida rigtigheten och tillförlitligheten af de förhållanden Hr Nordenfelt andragit, och med erkännande deraf, att han, såsom landshöfding i Blekinge län, kunnat hafva skäl att påyrka detta anslag, torde det dock tillåtas en ledamot af R. o. Ad., som önskar se denna fråga ur något allmännare synpunkt, att ifrågasätta huruvida man verkligen bör bevilja det äskade anslaget, då stor sparsamhet med Statens medel är af behofvet påkallad, då R. o. Ad. af denna grund nyss afslagit medel till ett nytt residenshus i Jönköping, oaktadt det gamlas ytterst bristfälliga skick, och då slutligen man vet, att K. M:t, antagligen af finansiella skäl, funnit sig föranlåten, att icke till R. St:r aflåta någon framställning om återuppbyggande af det nedbrunna landshöfdingeresidenset i Carlstad. Mig synes under sådane förhållanden här ej vara skäl, att nu bifalla K. M:ts Propos. i detta ämne. Oaktadt hvad till förmån för dess innehåll nyss yttrats, men som jag tror bora mindre väga i vågskålen vid jemförelse af Utsk:ts motskäl, och de af mig vördsamt andragne omständigheter, får jag gifva tillkänna, det jag på grund af hvad redan är antydt, bestrider och bekämpar beviljandet af detta anslag, samt anhåller om bifafl å Utsk:ts alstyrkande hemställan. Hr Rosensvärd, Johan Henrik:
Vidare att de lån sorn erhöllos i BancoDisconten omsättas med en femtedel örn året och denna femtedel alltid beräknad efter det innestående jånet och icke efter det primitiva, samt den straffränta, hvilken uppkommer genom försummad inhe* talning blefve 2 procent, Efter dessa principer skulle lånefonder blifva välgörande och svara emot deras bestämmelse > förtroende skulle uppkomma, då LåneBanken med full garanti af Ständers be* slut, till utlåning emottog de stora summor, som nu ligga dålöe under misstroendets täc-*- kelse. Ben 24 Februarii' Herr Wlontgommne, Gujtaf: Kongl. Majds Nådiga påbud af dan i? 5 Augusti 1819 om skjutslegans förhöjande i frän ja till 16 skillingar hade till bevekelsegrund den tillfälliga foderbristen, hvarföre äfven förhöjningen, såsom orden lyda, tills vidare skulle äga rum. Detta tills vidare fortfar ännu och har således, oaktadt motiverne dertill upphört bade under de efterföljande arens ymniga foderskörd och d*tta års icke klandervärde, efter som enligt ett yttrande här: folk och kreatur icke sakna foda, sträckt sig längre än man med skäl vänladt, så mycket hälldre, sorn hvarken jordbrukaren, eller staten, eller de resande deraf draga någon fördel, utan tvärtom efter m'B tanka, en gemensam förlust och olägenhet. Jordbrukaren, hvaribland jag inberäkna? Gästgifvare och de skjutsande, förlorar på den förhöjda skjutslegan i mer än ett afseendet 1:0 derigenom att alla Embetsoch Tjenstemän såsom Domare, Kronobetjent», Läkare m. na. hvilka af allmogen anlitas eller för des9 skull färdas, måste betalas efter den dryga skjutslegan, som i en betydlig måa förhöjer den kostnad som jordbrukaren åt dessa så ofta är tvungen att erlägga. 2:0
Ehrenborgh skulle jag tro, att det vore nyttigt, om cassör funnes och vexling kunde ske i de städer, der fdialcontor äro etablerade; men denna fråga ingår i så många små detailler, att jag fruktar, det en discussion derom nu är utan ändamål. Kanske skulle privatbanker kunna uträtta detsamma, hvilket vore lämpligare, emedan Banken då sluppe allt äfventyr. Gerna skulle jag se, om det vore möjligt att äfven i landsorterna få sedlar för sitt silfver. Hr Nordenanckar, Gust.: Med fullkomligt gillande af den framställning, Frih. Ehrenborgh gjort om en anstalt att äfven i andra stapelstäder än Stockholm kunna få silfver för sina varor och för vexlar, anhåller jag att få göra en framställning i detta afseende rörande Calmar. Dess handel är icke obetydlig och exporten öfverstiger vanligtvis importen. När då de handlande få sin betalning i vexlar, måste de skicka dem till Stockholm för att försäljas. Det har till och med handt, alt de handlande i Lubeck, i stället för att skicka vexlar, skickat silfver. Då hafva handelsmännen i Calmar i närvar, förhållanden, då silfver ej hos oss går såsom mynt, varit ganska embarasserade deraf. I händelse TJtsk. skulle lemna den uppmärksamhet åt Frih. Ehrenborghs förslag, som jag anser det förtjena, anhåller jag, att det äfven måtte fästa sig vid hvad jag nu yttrat rörande Calmar, så att någon anstalt äfven der kunde vidtagas till utbyte af sedlar emot silfver. Frih. Ehrenborgh: När det yttrande, jag afgifvit, blifvit justeradt och kommit Utsk. tillhanda, hoppas jag, 6 H. a3 D c u 5 Maj f. m. att Utsk. ej skall missförstå det till den grad, sorn Frih. Cederström gjort. Jag har ej sagt, att vexlingscöntor skulle inrättas, utan invexlingsoch deposilionscontor. Om jag begått ett misstag i detta afseende, hvad Malmö beträffar, får jag trösta mig dermed, att jag hemtat ide'en från en af Sveriges största Konungar, Carl XI, hvilken föreslagit samma åtgärd.
Preste-Ständet den 9 Borgare-Ståndet den 12 Bonde-Ståndet den 12 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, med förslag till stadga angående Kogsta Domstolens tjenstgöring på tvä af delningar. (Lag-Utskottets Betänkande N:o 22.) S. A. K. Sedan, genom en vid innevarande riksdag antagen grundlagsförändring, utväg blifvit beredd alt medelst ett förslärkl antal ledamöter forsälla E. K. Majds Högsta Domstol i tillfälle att arbeta på två afdelningar, och då det betydliga antalet af de på dess pröfning beroende inål fordrar, att denna utväg utan uppskof anlitas; har E. K. Majit, uti nådig Proposition, för Rikets Ständer framslällt förslag till de bestämmelser, som, enligt § 17 Regerings-Formen, ansetts för ändamålet erforderliga, hvarvid emellertid, då behofvet af Högsta Domstolens arbete pä två afdelningar möjligen kan komma att upphöra, sedan den nuvarande balansen hunnit undanarbelas, E. K. Majd ansett, dels att ledamöternas antal för närvarande icke bör ökas utöfver sexton, som med säkerhet är behöflig!, lill dess vid nästa riksdag ny reglering efter omständigheterna kan företagas, och dels att förändringen af den nu varande organisationen bör i öfrigt sä verkställas, alt en återgång dertill kan, utan allt för stora svårigheter, ega rum. Det förslag lill stadga, som E. K. Majd, jemlikt § 87 Regerings-Formen, i nåder framställt, under förutsättning alt Rikets Ständer jemväl anvisa de till den nya organisationen erforderliga löner och arfvoden, hvilka i särskild nådig Proposition blifvit äskade, är följande: § I Kongl. Majds Högsta Domstol skall, intill dess annorlunda förordnas, arbeta på två afdelningar och utgöras af sexton Justitie-råd. § 2- Båda afdelningarne äro lika behöriga att upptaga de till Högsta Domstolens handläggning hörande ärenden, hvilkas fördelning endast beror af den ordning, hvari desamma, enligt gällande föreskrifter, anmälas. 112 ExpeditionsU Isko t te Is Förslag till underd.
JVS 26, i ani. af väckte__motioner om en fullständig revision eller förklaring af 15 kap. ArfdaB:n, i anseende till deri för vissa fall nu saknade bestämmelser, eller om utfärdande af en serskild författning i ämnet; samt Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s Utlåt. JVf 79, i ani. af återremiss af Utsk:s Betänk. M 37, om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare i Sverige tillerkände. Uplästes och lades till handlingarne ankomne prot.utdr. från de öfrige RiksStm af d. 29 sisth Mars samt d. 1, 5, 8, 11 och 12 dennes; hvarefter H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 1 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. I D c n 19 April f. m. 121 Onsdagen den 19 April 1854. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 2:ne prot.-uidr. för d. 15 dennes samt pleni-prot. för d. 16 sist). Mars. Uplästes ett af Frih. Leuhusen, Carl Herman, inlemnadt sålydande Mern.-: I anseende lill dels egna, dels Ijensle-ärenden, nödgas jag afresa från Riksdagen, hvarföre jag härmed får äran afsäga mig det förtroende, hvarmed jag varit hedrad, alt vara ledamot i Allm. Besv. o. Ekon.Ctsk., anhållande dock vördsamt att få bibehålla min Riksdagsmanna-rält. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Uplästes jemväl följande af Gr. Wachlmeister, Hans, inlemnade Mern.: Då jag af enskilda göromål är nödsakad alt lemna hufvudsladen, får jag hos R. o. Ad. vördsamt anhålla att blifva från min befattning såsom ledamot i Allm.
artade de bo också 15 leda våra s o m spela en mycuppfordras i b l a n d att tala beredt under 5 minuter öfver Professorerna deltaga i teaterföreställningarna, och Vi äro d e i c k e för g o d a att hafva ingen tid ' to flirt ' angifvet oförämne. också klubbar, flere olikbibelklasser d e n senare en och mycinrättning. Flickorna kår ket viktig roll. Deltagarne ket viktig där undergått. har en brandkår, o c h gladt hemlif, fullkom45 MED » RUTHS O ». ung skrifver: är s k ö n t. finnes dessutom mando öfver Hvarje dansa m e d oss. SPITZE. FRANS-JOSEFS-FJORD. 5 En » College använder tillåtas m å n a d e r m o t särskild vanliga språk, A F FR ANS-JOSEFS-FJORD som hon behagar. studera för stipendier, stanna i the College under juli religion, föreståndarinlärare o c h 1 0 7 elever. i januari och Elever, som önatt Den åt h v i l - och vice föreståndarinnan, i afgift. helst. bebos börjar o c h vinska Laboskulle göra heder ken klinik s o m nan sällskapsrum, m e d solid komfort. börjar varar 8 veckor. d e n m e s t prebibliotek, Påskterminen terterminen rum tentiösa. dragas sprutorna o c h hela kåren exercis ». med gång och pume x e r c e r a s i s. om året hafva k. de — 5 — IDUN 1899. Från det Stockholm, som k o m m e r, bringa vi i dag o c k en bild. Saluhallen, belägen Hornsgatan n:r 54, är uppförd efter ritningar af arkitekterna Ullrich o c h Hallquisth och utgör m e d sin verkningsfulla o c h ståtliga fasad en verklig prydnad för sin plats, liksom den för hela sin stadsdel betecknar ett afsevärdt steg framåt m o t m o d e r n storstadsutveckling.
T’-o mindre än medelskörd (ett förhållande som högst sällan inträffar) stiga Spannemålsprisen f~§ eller nära 3 gånger öfver deras medelpris.” Detta prisens förfärliga stigande i nion Den i5 Mars f. m. 85 af afkastningens förminskning, bevisar huru angeläget det är, att förekomma en sadan ytterlighet, hvilket icke kan ske annorlunda än medelst uppköp af Spannemål inom Landet, när god skörd varit, ty införskrifningen utifrån blifver dyrare samt underkastad äfventyr. Att ett sådant uppköp, för att fylla ändamålet, icke behöfver verkställas till något särdeles betydande quantum, torde inhemtas af följande: Sedan i^83 har värre missväxt ej inträffat än den år 1826, som följdes af ett annat högst medelmåttigt år; importen under dessa 2:ne år (med afdrag af den derunder skeende export) uppgick likväl inalles lill icke mer än 458,531 Tunnor (så omalen som malen säd), hvilka icke allenast förslogö till bristens fyllande, men lemnade ett öfverskott, som lill en del åter exporterades åren 1828 och 1829. Ett lager af 400,000 Tunnor vore således nec plus ultra af hvad som erfordrades för att fylla bristen äfven vid arne på b varan följande missväxtår, och att flere sådana skulle inträffa efter hvarandra lili ett Land med Sveriges omfång och med allmän Pntatescultur, är otänkbart, äfven som att flere serdeles ymniga år skulle kunna följa på hvarandra. Alla Länders erfarenhet, och i synnerhet deras, hvilka äro i samma pr;e(ficament som Sverige, utvisar, att det vanliga förhållandet är, en god skörd, en dålig, 86 Deti i5 Mars f. in. och 3:ne medelmåttiga under loppet af 5 år.
Hvarför t. ex. de qvinnor, soni hafva anstillning i statens tjenst, i bankcr ocli andra pcnningverk eller iiioni afEirsverlden, skulle vara miiidrc frestade att tillgripa dc medel dc hafva oni händer, an de inari,soiii arbcta p3 samma oniraden, ar svart att insc. Enda skillnaden torde ligga dcruti, att niannen iiinchafva dc ledande, vigtiga posterna och ansvara för de större penningbeloppen, samt att niöjligcii njutniiigslystnaden skullc innebära cn starkarc frestelse för d e högt aflönade manncii än egna brödkymiiier ocli anhörigas nöd för dc lägre aflönadc qviiiiiorna. Inoni andra yrken och anstallningar, der penningansvarct icke spelar någon rol, ar förh8llandct enahanda. Lakarcns kall kan ej i och för sig innebära mera frestelse an barnmorskans cllcr sjuksköterskans, liirarcns icke mcra ä11 Iiirariniians. Bland kroppsarbetare kan val knappast ttdgotr anledning finnas till iiiindrc frestelse för qviiinorna an manncii. I-Iandtlaiigerskan med oket, hangande öfvcr sina axlar, ar ej mera skyddad, 211 muraren, som hon betjeiiar. Qviniian.vid skurbaljan cller p; Y tvattbryggan, vid krogdisken ellcr i cigarrboden, i fabriken cller som tjenare i andras hus ar icke mindre utsatt för frestelse till brott an mannen vid sina arbeten. I livad maii Iandtbrokarciis dotter, arbetandc vid viifstolcn ellcr raffsan, skullc vara mera skyddad än hans son vid hyfvelbdnken ellcr lien, livarför sönniierskaiis lefnadslage skulle vara ~iiindrc frestande an skraddarcns, ladug5rdspigans an stalldrängens, det ar i sanning oinöjligt att insc.
Stats-kontoret inhemtat, liar ofvannämnde Förfåttnings-samling redan kostat Stats-verket omkring 31,000 Rdr, oberäknad! ett förskott af circa 4,000 Rdr; och alldenstund endast färre delar af arbetet årligen utkomma, synes detsamma icke motsvara den alltför dryga kostnaden; med anledning hvaraf, Revisorerne anse sig böra hemställa, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, för så vidt Kongl. Majit i nåder finnér nödigt och nyttigt att detta arbete oafbrutet bör fortsättas, de blifvande arfvodena måtte bestämmas efter arbetets beskaflenhet. Hlilitic-lioställskassaii. Af räkenskaperna, som blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskade för båda revisionsaren med anmärkningar, inhemtas: ar 1840. ar 1847. Debet. Baluns från föregående året: Uppbörd: Balans från föregående året: Haltnis till påföljande året: Kassans, i sednasle Revisionsberättelse omförmälda, fordran, 1,573 Rdr 24 sk. 7 rst., hos förre Regements-skrifvaren vid Dal-regementet, Fältkamreraren P. A. Arell, har, på grund af Kongl, resolutionen den 12 Juli 1846, som fastställer Kammarrättens, i följd af derstädes gjord anmärkning, den 11 Juni 1845 meddelade utslag, blifvit ökad med ej mindre än 3,618 Rdr 14 sk. 5 rst., räntor för åren 1827 med 1847 å anmärkte, Arell till betalning år 1841 ådömda, medel, tillhörande flera föregående års uppbörd.
Hon har just nu en kvarts timme ledig och samtycker att taga emot er. » Därpå hågen att akta. infördes jag i en enkel, men prydlig salong. Att på ett för båda parterna fullt beMöblerna voro försedda med stärkta hvita öfvertryggande och fullt tillfredsställande sätt drag, och på konsoler stodo ej synnerligt konstordna äkta makars gemensamma affärsnärligt utförda helgonbilder. Jag mottogs af angelägenheter är ett af de svåra juridiska m:lle Couédon, som bad mig taga plats och själf satte sig midt emot mig, och jag studerade henne problemen. Dess lösande tillhör personer med intresse. Jag hade framför mig en enkel, med skarpa hufvud och omfattande rättssmärt ung flicka om knappt 24 år med ett vänkunskaper. Att inlåta oss på ämnet i denna ligt, intagande ansikte, omgifvet af vackert brunt omfattning har ej varit vår afsikt och skulle hår. Af svärmeri syntes ej ett spår, och ingen kan tro, att hon ådragit sig någon uppmärkendast burit vittne om okunnighetens tvärsamhet. säkerhet. Ändamålet med dessa rader är » I ert bref säger ni, att ni är svenska, » böratt påpeka, att, frånsedt hvilken än hennes jade hon, » ni är då landsmaninna med doktor juridiska rätt må vara, icke vara eller i en N., som var hos mig i går. Han är den första framtid blifva, äger den kvinna, som åt svensk, som besökt mig; eljes har jag mottagit hemmet offrar sin tid och sina krafter, morepresentanter från nästan alla folkslag. Jag har ralisk rätt att få det här framställda billiga omkring 50 besökande om dagen, och somliga vänta sedan två månader. » (Hvarför upprepas anspråket uppfyldt. detta så ofta, undrade jag.) * et är icke meningen att återupptaga » klädpenningfrågan » — den härpå ett uttömmande sätt blifvit dryftad. Men af en del yttranden, som i ämnet förekommit, har framgått, att denna fråga har en sida af social innebörd, och är det för den vi en stund vilja dröja, alldenstund den står i närmaste sammanhang med kvinnofrågan i sin helhet och äger en för familjen ganska ingripande betydelse.
A f silfverkartong klipper man ett stycke, som i höjd och vidd motsvarar burken, broderar den på midten med en stjärna och i kanten med smala bårder i enkelt mönster samt languetterar upptill och nedtill tätt med samma slags silke, som det hvarmed man utföri broderiet, som fordras med kulört satin. A f granatröd, plommonblå eller smultroufärgad atlas klipper ruan sedan en remsa af 10 centimeters bredd, syr fast den i öfre kanten af kartongen och förser atlasremsan med bred dragsko, genom hvilken man träder ett kulört sidenband. Man bestryker sedan kakaoburken med gummi arabicum, spänner broderiet slätt om burken, syr tillsammans de båda sammanträffande sidorna med languettstygn, så att broderiet helt och hållet omsluter burken och atlasen bildar en påse öfver densamma. Som bonbonneire, kakesdosa eller äfven som bevarare af sylutensilier kan den sålunda förvandlade bleckburken användas. Anna. Fönsterträdg-ården. Enligt löfte meddela vi här nedan en öfversikt öfver de i boningsrum oftast odlade växter, som vid den i våra boningsrum vanliga värmegraden (+ 15 a 18 grader Cels.) fördelaktigast öfvervintras: Abutilon, Achyranihcs, Amaryllis (en del arter), Anthurium, Ardisia (odlas för sina vackra röda bär, hvilka ofta kvarsitta hela vintern), Aspidistra, Bcgonia (knölbegonier helst på en svalare plats), Calla, Canna (därest de ej få torka ned om hösten, då rotknö- larne blott förvaras frostfritt), Goffea (kaffebusken), Coleus, Curculigo, JDracwna, Ficus, Heliotrop, Hoya (porslinsblomma), Isolepis, Maraniha, Musa, de flesta Passiflora (de s. k. Kristi korsblommor), Philodendron samt Tradescantia, de flesta kakteer, ormbunkar och palmer.
Utskottets rätt att granska StatsRådets Pro33 H. ?.3 354 Den 18 Julii e. m. tocoller har sitt gifna, tydligt bestämda, ändamål, att, der fel af StatsRådet finnas vara begångne, af den vigt, alt böra hos Ständerne anmälas till ansvarspåföljd för StatsRådet, så beskaffade anmälanden hos Ständerne må göras; men då nu Utskottet sjelf icke ansett dessa inberättade omständigheter vara af natur ätt påkalla någon ansvarspåföljd, så har Utskottet haft ingen rätt, att dem anmäla; oell när dessa omständigheter altså icke framkohamit i lagbehörig ordning, hvad äro de annat, än ett sqvaller, hvars upptagande icke ens är oss tillständigt? Dessa delar af Memorialet måste altså förfalla; emedan hvad Utskottet icke på lagbeliörigt sätt framställt, det kän icke eller af oss lagbehörigen pröfvas. Herr Tham, Wollrath: Då jag nu går att yttra mig öfver ifrågavarande Memorial, och de dervid gjorde anmärkningar, torde det tillåtas mig, att först fästa mig vid de svåra beskyllningar, som blifvit gjorda ConstitutionsUtskottet, helst dessa beskyllningar äfven röra de Ledamöter af Utskottet, som äro våra Ståndskamrater. •— Man har påstådt, att Utskottet skall hafva gynnat Ministéren, och att det icke öppet och ärligt uttalat sanningens språk. Derföre att man har olika åsigter, har man icke rätt att beskylla andra för elaka afsigter och oredliga handlingar. Den, som icke tänker lika med Anmärkarne, skulle med lika skäl kunna ben 18 Julii é. m. 355 påstå, att äiimärknirigärna härrörde af en oädel grund, och alt deras handlingssätt, Som framställt dem, vore oredligt.