Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riktigt urvattnadt smör bredes på ett kopparlock, där det får ligga orördt, Ulls det blir grönt af ärg. Deraf strykes på vårtorna för hvarje kväll, tills de snart nog försvinna. A. A f böcker i fysionomilära finnas: Ilteren, Grunddragen af fysionomiläran. Z. Hssggströms förlag. Pris 2 kronor. — Schack, Fvsionomiska studier. 209 s. Loöström &amp; C:i. Pris 4 kr. Cl — g. TAGELSE PARAD M E D VAKEN OCH OVANLIG FÖRMÅGA, SAMT EMIL TILL SIST, M E N DOCK I SOM UPPBÄR SVENSÉN IAKTKOMBINATIONSFRÄMSTA RUMMET, GENOM DEN kraft, sedliga Gabelsbergers O B S. INNEHÅLLET, HÖR TILL DET NU LEFVANDG » DETTA ÄR BÅDE NYA OCH FRISKA TANKAR, BOKEN, SOM M A N LÄSER EN SNILLRIK ROr T (codor) Btplmberg). - ^ ^^mlf " Sparsamma Fruar. Härmed tillkännagifves, att jag efter min moder Fru B, Sundemans frånfUlleBfvertagit den Ylleaffär, hon bedref i mr 11 Artillerigatan, Ull och gammalt ylle mottages hä- danefter till spanad, Väfnlng af tyger, schalar, filtar m. m. hvarje dag i Klara Norra Kyrkogata 12, 1 tr, Hvar och en far sitt ylle tillbaka i form af garn. OBS. Blott ett hälft kiio ull till hvarje kilo gammalt ylle! Jfildur ^Andersson, född Sundeman Telefon 794. [1361] K Bröstoch D. B. Ja, för en krona. » Gallas ». Välkommen med edra uppsatser! Montmorency. Hvarför e j! Fyvor Bonne — Vera. Under märket » Ebon Hoi ». Sibylla. Vi insågo väl, att vi genom denna förändring ej skulle göra alla till lags. Att den dock på de flesta håll mötes med bifall, tro vi oss veta. Prenumerant i MoÅmö. Ja, det finnes.
Det hände stundom, att han träffade henne i ett mycket upprört tillstånd. Hon hade då under dagens lopp givit vika för sitt häftiga lynne och var nu offer för en ånger, som nästan gränsade till förtvivlan. Klemens måste uppbjuda allt för att trösta henne. Vid andra tillfällen överraskade han henne, knäböjande under ivrig bön och klädd i botgörerskans enkla dräkt. Ofta bad hon att få bikta, och bikten vart steg för steg djupare. Hon yppade icke blott de handlingar, i vilka hon fruktade, att något felsteg dolde sig, utan småningom även varjehanda känslor, som rört sig i hennes barm och dem hon misstänkte vara av syndig art. Klemens förvirrades och över-väldigades av dessa meddelanden. Det låg något tjusande i att så hava ett kvinnohjärta öppnat för sitt öga. Det var en hel ny värld, vari han fick blicka in, en rikedom av företeelser, som vordo hans egendom. Och denna värld ägde sin mystik, om möjligt mer fängslande än den som S:t Johannes upprullat för hans syn. Han visste icke förklara de känslor han rönte: det var något outsägligt och hitintills aldrig anat, när Eusebia sålunda biktade för honom. Hon gjorde det i en ton av barnslig okunnighet om rätta halten av det, som hon yppade, och likväl klädde sig hennes bekännelser i en mystisk dräkt, liksom om språket icke ägt ord för att med klarhet uttrycka dem. I denna dräkt fingo de också ohindrat inträde i Klemens' själ; varje yttring i den varmblodiga kvinnans sinnliga liv vandrade sålunda anständigt slöjad in i den nittonårige biktfaderns barm, utan att denne anade vilka de gäster voro, som han emottog. Ett av de samtalsämnen, på vilka Eusebia gärna inlät sig med Klemens, rörde det från världen tillbakadragna liv, som under de senast förflutna årtiondena blivit så allmänt bland fromma människor och varförutan en fullkomlig helighet icke vore att vinna. Klemens svärmade för detta levnadssätt. Hans beslut var att välja det, så snart han därtill fått tillåtelse av sin fosterfader. Han ville draga till en öken och leva där som ensling. Religionen fordrar ju hela människan. Hon kräver att vi skola försaka allt för henne. Världens omsorger draga oss från Gud.
Häfver köparen annorlunda, eller genom öfvertagande af skuld, köpeskillingen erlagt, och vill hafva dödade Inteckningar, för hvars betalning köpeskillingen varit otillräcklig, anmäle sig bos Rätten eller dess Ordförande, med Gravationsbevis och vederbörande LiqvidatinonsFörrättares intyg i hvad mån köpesumman till gäldande af de uti fastigheten intecknade och förmånsrätt egande fordringar varit tillräcklig, och vederbörande fordringsegare fördelad blifvit; och låte Domaren genom anslag å Rättens dörr och kungörelse, såsom ofvan är sagdt, trenne gånger i allmänna Tidningarne kalla och förelägga de Inteckningshafvare, som antingen alldeles intet, eller endast till någon del fått sine inteckningar utur köpeskillingen guldne, att, i Stad inom en månad ifrån den dag kungörelsen i Tidningarne sisla gången finnes införd, och, å Landet, vid det allmänna Ting, som först infaller efter en månad från sista kungörelsedagen, hos Domstolen anmäla, huruvida emot deras Inteckningars dödande 64 LagUtshottets Bettltikandctt. något är att påminna; hvarefter Rätten, ehvad. Inteckningshafvare då begagna rättigheten att varda hörde eller icke, och jemväl utan hinder deraf, att Originallnteckningsliandlingarne icke uppvisas, angående Inteckningarnes dödande eger att sig utlåta.” ”Då intecknadt skuldebref för vederbörande Domare, Liqvidationseller Försäljningsman företes i ändamål att då eller framdeles bevakas eller erhålla betalning, äfvensom då verklig afbetalning sker, varde anteckning derom alltid verkställd på sätt, att densamma från Inteckningshandlingen, så vidt möjligt är, ej skiljas eller borttagas kan.” Vällofl. Borgareoch Hederv. BondcStånden hafva likaledes gillat Utskottets Lagförslag, dock' med någon ändring uti redactionen, så att, enligt desse tvenne RiksStånds Beslut, det föreslagna Lagstadgandet skulle erhålla följande lydelse:
Ibland annat stadgas i dest z:ce moment, att Öfwer, Domstolar, ne (det äbcropade Kongl. Brefwet af den r Nov. 1778 är upphäfwit genom Kongl. Förklaringen den 2 z Mars 180?) böra underställa Kongl. Maj:t de, ras Utstag innan de afkunnas eller utgifwas, sa of, ta angifwelsen innefattar förräderi, myteri eller upp, ror, eller någon blifwer dömd fran aran af Hof-Rätten såsom första Domstol. Tillamp, ningen häraf torde swärligen kunna förenas med nar, warande styrelse, grunder. Enligt de samina kunna eller böra rättegångs,ärender i allmänhet ejbandte, ras annorlunda, än i den genom lagen bestämda ordning. Om Kongl. Mast, i anicduing af Öfwer, Domstolens hemställan ingär i pröfning af ett mål, hwarom Afwer-Domstolen ännu ej utfärdat eller afkunnat dest Utstag, sa blir följden, att Kongl. Mast omedelbarligen afgör stelfwa saken, och att an, tingen den rättsökande stall haswa förlorat den för han§ säkerhet hellga rätt att klaga eller att an, föra underdåniga beswär, eller och att Kongl. Maitt mäste uppå inkomne sadane underdåniga beswär, ä nyo pröfwa samma Utstag, som Kongl. Maj:t re, Lan förut i nader gillat. Flera fall gifwas, da Under,Rätt dömer fran äran. Enligt KonglFörklaringen den 2? Mars r8o?, utfärdar Hof-Rätt dest Utstag i Lifssaker, uti alla andra mål, än de som uppräknas uti den nu i staga warande Lmerations, stadgan, samt de sär - Den sz April. sz särskilta händelser som afhandlas i Kongl. Brefwet af d. 4 April »807. Hwarföre stola dä sadane mål rörande äran, hwilka Hof-Rält afdömer såsom första Domstol, blifwa understälte framföre de andre förr omnämde?
Hvad som är rätt i detta ämne, synes mig höra kunna blifva klart; och så länge detta icke inträffat, bör jag tro det vara mig tillåtet att derpå arbeta. En fordringsägare, som med sin på obestånd komne gäldenär träffat aftal om eftergift af halfva sin fordran, elter att redan hafva öfverlåtit denna fordran åt annan man, hvilken lagsökte för fuija beloppet och utbekom det, blef derefter af gäldenären stämd om återbärning af den hälft i skulden, sorn denne måst utöfver altalet utgifva, men svarade, att han endast i ändamål att befordra ackordsteckningen (hvari samtlige gäldenärens fordringsägare deltogo) med sin påskrift försett förslaget om ackord, utan att dervid förutsätta den ringaste förbindelse eller uppoffring, enär skuldsedlarne redan förut (gäldenären likväl ovetande) voro till annan man öiverlåtna, samt att gäldenären i så måtto felat i fullgörande af sin förbindelse, som han underlåtit att för den utläste ackordssumman ställa giltig borgen, lian motsade dock icke gäldenärens uppgift, det en slik borgen varit honom erbjuden, tecknad på en för det nedsatta beloppet utfärdad ny skuldsedel; och Rådstugurätten, som var förste domstol i målet, förpligtade fordringsägaren att till gäldenären utgifva det omstämde beloppet. Hofrätten upphäfde detta beslut och befriade fordringsägaren från gäldenärens talan. Saken fullföljdes och afgjordes genom Kongl. Maj:ts Dom den 11 Sept. 1845, i enlighet med Nedra Revisionens betänkande, som innehöll, att emedan gäldenären icke förmått visa, det *) Sid. 59. — le - lian till fordringsägaren eller för hans räkning aflemnat eller siikt fä aflemnad <‘n så beskaffad borgen, sorn denne såsom v ilkor för ackordets antagande fordrat, och giildoniiren ej heller inom ilen första af de för ackordssuinnians gäldande utsatta terminer någon del deraf erbjudit; vid hvilket förhållande fordringsägaren ej finge anses vid ackordet bunden; tillstyrktes det, att Hofrättens dom måtte i nåder gillas.
Knif förer hvar och en med sig. Uppassning finnes också vanligen icke, utan hvar och en går med sitt ölkrus till disken, för att få det påfyldt. Man dricker nemligen på bryggerierna ölet ur stora krus eller muggar med tennlock, medan det på kaffehusen nedsköljes ur hälften mindre glasmuggar, om en «Schoppen», en halfbutelj. Man skulle väl tro, att de högre klasserna ej i detta lif borde finna nöje, men vissa af dessa bryggerier besökas uteslutande af dem. Förf. gjorde en sådan visit i sällskap med ett hofråds i öfrigt gentila familj, som här visade sig helt och hållet hemmastadd. Fruntimren hedras blott med glas, i stället för krus. I staden besökas endast de vanliga kaffehusens trädgårdar af fruntimmer. Men dessa hafva äfven sina egna kaffehus, der de infinna sig utan manliga ledsagare. Det är besatt löjligt att se ensamma damer, gamla och unga, matronor och flickor, stiga in, reqvirera sin kopp kaffe eller sitt glas öl och sätta sig vid detta med en tidning i hand eller diskurera med någon bekant. Dock är det skäl förmoda, att dessa fruntimmers-kaffehus endast besökas af bourgeoisien. Bland denna kan man också få se något af de skönheter, för hvilka man stundom hör München berömmas. Så såg förf. en afton i den så kallade Pratern, en ganska nätt trädgård med lusthus, danssalong o. s. v., på en holme i Isar, en verkligen utvald samling af vackra ansigten. Vid tillfället gafs musik och fyrverkeri, det sednare på en annan holme, skild från den förra genom ett vattenfall och en skummande fors, hvilka, belysta af fyrverkeriets eldar och i skilda repriser öfversådda med svärmare, gåfvo en utomordentligt skön anblick. Trädgårdens eklärering och musiken voro äfven ganska bra, och det hela den vackraste tillställning jag såg i München. Entreen var ungefär 12 sk. banko. I norden, t. ex. i Stockholm, der man alltid fordrar en plump vinst, skulle en sådan herrlighet kosta 1 rd. samma mynt.
Ljus: talg-: minimi-qvantitet för kredit-upplaget 10 Centner — transito-afgift 35 öre. Alla andra slag. Minimi-qvantitet för kredit-upplaget 3 Centner — transito-afgift 1 R:dr. Socker: Moscovad eller brunt och gult, ordinärt Terres och Tetes samt hvitt Pudersocker: minimi-qvantitet för kredit-upplaget 18 Centner — transitoafgift 16 öre. Topp-, kandi-, kak-, krossadt lumpoch Havanna Terres. Minimi-qvantitet för kredit-upplaget 12 Centner; transito-afgift 25 öre; allt per Centner; samt, att följande rubriker skulle i alfabetisk ordning i tarifen införas: Silke: rått, ofärgadt Minimi-qvantitet tor kredit-upplaget 100 «. Transito-afgift 10 öre per skålpund; Bilt. till R. St. Sirap: alla slag. Minimi-qvantitet för kredit-upplaget 18 Centner. Transitoafgift 15 öre per Centner. Då tull-bestämmelserna för flera bland de artiklar, som i kredit-upplags-tarifen förekomma, emellertid ännu icke blifvit af Rikets Ständer slutligen afgjorda, men af dessa tullbestämmelser beror, om och i hvilka hänseenden förändringar i kreditupplags-tarifen må blifva af nöden, hemställer Utskottet, att frågan om förändringar i kredit-upplags-tarifen må af Utskottet till Rikets Ständers vidare behandling anmälas först sedan införsels-tarifen blifvit slutligen afgjord. Slutligen har också Borgare-ståndet återremitterat 13 § af Utskottets förslag till tulltaxe-underrättelser, innefattande föreskrifter om den tull-restitution, som vid utförsel af vissa, utaf utländskt råämne inrikes tillverkade varor må beviljas. Och är dervid anmärkt, att denna tull-restitution borde lämpas efter de afgifts-belopp, med hvilka råämnena voro belagda; hvarförutan anmärkningar blifvit framställda emot de af Utskottet föreslagna förändringar i §:ns reglementariska föreskrifter.
B L O M S T E R V A L L . Åhnej, jag sk all bara l appa honom litet! ( går efter Pickanell innanför disken ; denne r etir erar utanför så att de jaga hvarandra omkring disken , då i detsamma Pettersson och Carin utkomma från venster. ) Åttonde Scenen. DE FÖRRE. Åh det är bara en liten h arj agt.. Jägarn håller på och öfvar sig .. men nog skjuter han bom alltid! C A R I N . Hv ad är här för ett f asligt spektakel? C A R I N . Och en karott sönderslag en .. och bergslagskorfven på golfvet! Pettersson! står du och ser på sådant, och inte tar mig och maten i försvar? Jo, det är hyggligt! Hör nu, god herrar.. C A R I N . Ah! tyst du .. du har hvarken ord ell er afsked med dig! ( till Anna-Stina ) Hvad står du der och lipar efter .. det vore bättre att du sprang efter en kons tapel.. Konstapel? Nej hör nu, fru Pettersson .. vi bara l ekte litet .. inte skall frun s kicka efter polis .. ( afsides ) För tusan, o m baron fick veta.. Jo vasserra! skicka ef ter polisen .. gör det .. det är jag som är oförlämpad! E N G Ä S T ( som sutit in ne under grälet ). J a, det var jägaren som började .. jag såg hu r han högg herrn i kalufsen! Jah a .. j a! ser ni bara! Polis hit! jag vill se om man skal l få hindra en ärlig skomakare att få utfö ra sitt lofliga yrke.. Hvad är det herrarne gräla om egentligen? Det var i nte sant .. j ag tog mått till ett par k ängor.. C A R I N . Se der! kunde jag inte tro att det var den der slinkan som ställt till hela spektaklet! ( går hotande emot Anna -Stina ) Hur understår du dig Herr Pick anell l ofvade mig att göra ett par k ängor, och P I C K A N E L L . Säg inte något åt flickan, f ru Pettersson!
„Tyst smög Oikameonna i natten kring Wischtonnohs koja. En skepnad syntes, det var hans unga maka, som lyssnade oroligt spanande kring nejden. Hon hade icke bedragits. En krigare af svartfötternas folk, ormade sig fram genom gräset för att speja. Han såg den unga qvinnan, och spjutet var färdigt att flyga ur hans hand. Men en pil träffade honom, spjutet sjönk och rörde endast svagt den unga qvinnans fot“. „Hvadan kom pilen i ensamma natten. Det visste endast Oikameonna. Men Wischtonnohs unga qvinna sjunker ned. Var spjutet förgiftadt? „Vissna icke unga skogsblomma; djupt skulle Wischtonnoh sörja, djupt skulle höfdingen lida. Dö icke, fagra, Wischtonnoh skall icke lida. Oikameonna kan hjelpa“. „Men barnet, som Oikameonna födde i skogen i går, hvem vårdar den späde, om Oikameonna bleknar för giftet ur den ungas sår? Hvem skall plocka blommor åt den gossen, hvem skall se på honom med moders ögon, att han må vexa till en stor krigare?“ „Wischtonnoh skall se på honom med faders ögon, den unga qvinnan skall plocka blommor åt den moderlöse, ödemarken skall fostra den späde till krigare“. „Men Oikameonna dog icke, giftet var svagt, hon blott domnade; hon lefde länge som plantan på sanden, då ingen droppe regn faller. Dock Oikameonna var stark, hon lyfte åter sitt hufvud“. „Lilameha se, många vintrar hafva sen dess gått öfver fälten, och nu bär åter Oikameonna krans, ty nu blomstrar Oikameonnas hjerta åter.
Departements-chefen, Stats-rådet von Hohenhausen uppläste derefter till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-rådets underdåniga tillstyrkan, förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, angående provinsen Jemtlands rotering; Och täcktes Kongl. Majit, enligt Stats-rådets underdåniga hemställan, berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll vidfogadt, i nåder gilla samt förordna, att nådig proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo, J. Ax. Torenstedl. 52 Kongl. MayJts Md. Skrifvelse, K:o 65. Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Maj 1851, kl. 1 e. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständerf angående väckt fråga om det i Kronans förråd befintliga äldrey till krigsbruk oandvändbara, kruts omarbetande till bergskrut; Gifven Stockholms Slolt den 11 April 1851. Sedan hos Kongl. Maj:t
Ledamöter åter godkände väl sjelfva hufvudprincipen och trodde densamma, med tillhjelp af några serskilda stadgande!), äfven kunna utföras med blott någon mindre betydlig tillökning i de nuvarande Hof-Rätternes personal, men ogillade deremot de föreskrifter, som åsyftade att försvåra utvägarne till ändringssökande i allmänhet, såsom fullgörande af dom m. m. Sedan Kongl. Maj:t, uti aflemnadt Svar på Rikssalen den 9 Maj 1835, med fäsladt afseende å de yttrade betänkligheterna, och enär de af LagComiteen, i sammanhang med Kämnersoch Lagmans-Rätternes indragning, föreslagne förändringar, så väl i Rättegångs ordningen i allmänhet, som i de öfrige Doinstolarnes organisation, icke kommit i fråga, förklarat Sig ej finna skäl att Rikets Ständers förslag då bifalla, bragtes ämnet ytterligare å bane vid 1840 års Riksdag. Med ledning af de i Högsta Domstolen gjorda anmärkningarne mot förra förslaget, frångick man nu de förut antagne controllerna mot Öfver-Rätternes öfverhopande med arbete. Man nedsatte åter i någon mon vade-skillingen och borttog helt och hållet stadgandena om så väl summa appellabilis} som skyldigheten att fullgöra första instansens dom. Deremot skulle den vid Under-Rätt vinnande parten i vissa fall ega rättighet att, emot ställd borgen, söka utmätning å det omtvistade utan afseende på erlagdt vad af vederparten; och härmed trodde man sig< på ett nöjaktigt sätt hafva söijt för Hof-Rälternes tillräcklighet i oförandradt skick. Men äfven detta förslag, so u i Högsta Domstolen likaledes befanns i flere delar bristfälligt, blef af Kongl. Maj:t afslaget, hufvudsakligen på enahanda skäl som förut. Af hvad Utskottet sålunda anfört torde man finna, att, då en eller annan af motionärerne vid innevarande Riksdag beropat sig på Rikets Slän - 6 Lag-Utskottets Be tänkande j N.-o 5 2. ders vid tre Riksdagar ”stadigt vidhållna mening”, en sådan uppgift icke så aldeles Öfverenstämmer med förhållandet.
Tamms kanal med tvänne på olika ställen af kanalen belägna slussar, efter hvars passerande den ändtligen obehindradt fortgår på de in i landet belägna sjöarne Södra och Norra Dellen. Nyssnämnde kanal vore nemligen farbar endast för helt små och högst 4 fot djupgående ångbåtar och pråmar, och de två slussarne i kanalen hade likaledes små dimensioner, endast jemnt tillräckliga för att rymma, för hvarje slussning, en liten ångbåt eller en pråm. För att nu kunna befordra den betydliga varutrafiken å kommunikationsleden måste ångbåtarne ständigt hafva i släp med sig minst en, men oftast flera pråmar; och som af dessa små farkoster blott en i sender kunde inrymmas i slussarne, och dertill ofta hände, att två ångbåtar, hvardera med flera pråmar, möttes vid slussarne och uppehöllo hvarandra i flera timmar, så framstode tydligt, dels huru litet belåtna och betjenade för sina egna personer landets innebyggare kunde vara att färdas på denna så beskaffade, af sjö, kanal och jernväg bestående kommunikationsled, dels hvilken stor olägenhet det vore för den snabba jernvägstrafiken att vara afbruten innan den nått sitt mål, Dellstranden, och vara fastlänkad med och beroende af den till tiden oftast obestämda och tröga kaualfarten. Dessa till sin natur så olika kontrahenter, jernvägen och kanalen, kunde i längden icke med fördel hålla tillsammans. Antingen måste kanalen med sin hinderliga slussning öfvergifyas och jernvägen få framsträckas till sjöarne, eller också skulle jernvägen, samtidigt med landet, som anlagt och behöfver densamma, lida och förhindras i sin utveckling af det tidsödande fortskaffningssättet på kanalen. En särkild olägenhet med kanalen vore också, att kanalen vintertiden tillfryser en månad tidigare än Dellsjöarne, hvarigenom trafiken på kommunikationsleden måste afbrytas en månad förr, än derest jernvägen ginge ända fram till Dellstranden; hvaraf följde, att jernvägen årligen förlorade en månads trafik och landets innebyggare en månad tidigare afstängdes från kommunikationsleden.
“Styrelsen skall af Regent" ändras till “Styrelsen skall af Kronprins.“ § 41. Orden: “Lag samma vare för den till tbronföljden närmast berättigade Prius®, åtgå. § 43. Orden: “Hvad nu om Konung sagdt är, gälle ock i afseende på Regenten®, ändras sålunda, att det i stället heter: “Hvad i denna § om Konung sagdt är, gälle ock i afseende på Kronprins.“ Si 51. Uttrycket: “1 de fall, dä Konungen eller Regeuten®, ändras till: “I de fall då Konungen, Kronprinsen eller.® ö 91. Ordet: “Regenten® utbytes mot uttrycket: “Kronprinsen såsom Regent®; och § 95. Vidtages enahanda förändring i afseende ä det på första och näst sista raderna förekommande ord: “Regenten®; samt Riksdag s-Ordningen. ö 4. Bytes ordet: “Regenten® emot “Kronprinsen.“ § 9- Bytas orden: “eller Regenten® emot ordet: ®Kronprinsen.“ § 11. mom 2. § 23. mom. 1 och § 26. utbytes äfvenledes ordet: “Regenten® emot: “Kronprinsen.“ Sedan Bonde-ståndet sålunda gifvit bestämd ordalydelse åt de af Ståndet yrkade förändringar uti Utskottets förslag, återstår det för Utskottet att uppställa voterings-propositioner för den omröstning uti förstärkt Konstitulions-Utskott, hvarigenom skiljaktigheterna skola förenas och förslaget beredas att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Utskottet torde dervid först böra erinra om hvad i frågan förekommit. Tvänne stånd, nämligen Ridderskapet och Adeln samt Preste-slåndet, hafva antagit Utskottets förslag att hvila (ill grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
"Pax tecum", utbrast pater Clemens salvelsefullt och utsträckte sina händer öfver den fula hexan. Och han fortfor derefter: "Du har väl ingen i din lilla kammare?" "Nej, fromme fader, den står gerna till er tjenst, nu som fordom." "Tack, Margit", svarade munken. "Jag vill åter ha den, men inte för min egen skull." "För hvems då?" utbrast den tandlösa käringen och grinade illparigt. "Ah, du tyckes förstå det!" "Jo jo men, gamla Margit är nog så gammal, att hon begriper hvad som menas när en karl säger så. Sigrid Liljeholm SIGRID LILJEHOLM. ROMAN af a g. HELSINGFORS, Theodor Sederholms förlag. Imprimatur: L. Heimbürger. HELSINGFORS, Theodor Sederholms tryckeri 1862. Min gamla Vän! Hur modig, hur öfvermodig oftast, är man icke vid sjutton år! Gazer och spetsar och band, som fladdra omkring oss, de tyckas oss vara idel vingar. Vi flaxa så långt det bär, ack, men de vingarna bära så lågt, det märka vi snart. Har du sett en sjuttonåring vid pennan? Var säker att det skrifves en tragedi i fem akter, en hjeltedikt eller något annat högt och stort. Det var en dag i Åbo, för många år sedan. Jag stod framför brasan och ditkastade blad efter blad af mitt manuskript. "Ma chère, hvarföre bränner du sådant galant papillottepapper", sade tante Aurore, som i detsamma inträde, "sådant är ju alltid brist på." "Åh, tante, det är bara skräp, början till en misslyckad tragedi." "Mais, chère petite, ne brûlez donc pas cela! Det var alldeles icke ovanligt i salig konung Gustafs tid, att en dame skref ett plaisanterie för att uppföras vid någon fête i famillen. Sådant hade alltid succès. Detta kunde employeras vid pappas namnsdag nästa vecka." Åter kastade jag ett blad i brasan och sade halft stött: "Icke var detta något skämt.