Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Utskottet fastställda princip, att intill nästa Riksdag så nära som möjligt bibehålla Rikets Rörelse-Capital, sådant det var vid 1814 års slut; såsom hvarigenom för den skuldsatte beredes en betydelig lindring, jemte rådrum att efter Allmänna Handels-ställningens förändrade egenskap, och under Näringarnas återvinnande naturligare ordning , lättare kunna uppfylla åtagne förbindelser; en lika rätt är dymedelst en hvar förbehållen ; 133 Den 3 Juli. hållen; oell under denna mellantid kan jämväl den till äfventyrs utom Riket befintlige del af Fenninge-Stocken hinna att i Rörelsen återkomma. Då till följe häraf de åt Banken anslagna Summor af Allmänna Bevillningen, hvilka från 1815 års början, till Banken ingått, äfvensom hela dess behållna Revenue så af dess egna Rörelse som af Discont-Rörelsen, utgörande enligt provisionel calcul till och med 1820, en sammanlagd Summa af nära 8 millioner Riksdaler, böra hållas i beredskap, att, derest nmständigheterne sådant fordra åter kunna sättas' i omlopp, får Banco-Utskottet, under förnyadt förbehåll, att Banken framgent må bibehållas, ej mindre vid sin urgamla egenskap af en Råneoch Circulations-Bank, än vid rättigheten till Discont-Rorelsen i Riket , vördsamt underställa dess Respective Principalers upplysta oinpröfning: 1:0 Att jemte det Banken enligt Regelings-Formens 63 §. besörjer det större Creditivet, Riksgäkls-Contoiret må på föreslagna vilkor erhålla ytterligare en million R:dr DiscontRätt i Banken, att jemlikt Höglofl.
De flera före vårt nuvarande Statsskick utfärdade Författningar, hvari sättet och vilkoren för hemmansförrnedling, äfvensom kontrollerna härvid, utstakas, utvisa nogsamt sådant. Om det än antages, dels alt ingen anledning i dessa Författningar är gifven, det hemmansförmedlingar vid hvarje serskildt tillfälle skola ske genom någon Ständernas omedelbara medverkan eller Deras deltagande i besluten härom, dels ock att samma Författningar icke äro upphäfna genom nu gällande Grundlagar, samt att följaktligen hemmansräntor ännu fortfarande kunna, vid serskilda omständigheter, utan Rikets Ständers medverkan lagenligt nedsättas eller förmedlas; torde detta likväl vara utan inflytande på ifrågavarande mål. På sätt 1723 års Kongl. Förordning stadgar, kan nemligen vissa frihetsår väl meddelas utöfver dem, som i allmänhet få tillgodonjulas vid anläggning af kopparverk eller dylika inrättningar; men denna serskilda Författning föranleder icke dertill, att någon egentlig så kallad förmedling i räntan eller afraden å sådana verk kan, i likhet med hvad som i afseende å hemmansräntor är tillåtet, beviljas. Och någon annan allmän Författning, som i detta hänseende skulle meddela stadgande, är å svarande sidan icke åberopad och lärer ej heller kunna uppgifvas. Skälet till detta olika förhållande i fråga om förmedling af sådana räntor och af hemmansräntor, synes icke vara svårt att finna, såsom tvifvelsutan liggande i de skiljaktiga beräkningsgrunder, efter hvilka räntor af ena och andra slaget utgå. Regeringsformens 83 §. innehåller, att Grunglagarna skola efter deras ordalydelse i hvarje serskildt fall fall tillämpas, och 4 §., som tillägger Konungen rätt alt allena styra riket, utvisar tillika, att denna makt utöfvas på det 198 sätt, Grundlagen föreskrifver.
tiatexamen. Dessförinnan hade hon vid Stockholms, Köpenhamns och Berlins offentliga kliniker inhämtat de senaste praktiska tillämpningarna af Aesculapi gudagåfva. 1878 flyttade R o - sina Heikel till Vasa, sedan hon af Kejserliga senaten erhållit särskild tillåtelse att praktisera som legitimerad läkare. Hon hade nu vunnit målet för sina sträfvanden och på samma gång brutit de sekelgamla fjättrar, Med » Excelsior » (för 1888) instämma v i: » Hemlifvet och den husliga lyckan i allmänhet måste vinna, därpå att det kommer att finnas allt flere kvinnor, hvilka genom sina förvärfvade kunskaper kunna försörja sig själfva och icke af annat än ädla bevekelsegruuder, såsom kärlek och plikt, förmås att inträda i andra förhållanden. » Må hon aldrig glömma Adolphe Monods ord: » Det största inflytande, som finnes på Jegnér. jorden, såväl till godt som ondt, är doldt i kvinnans hand. » För närvarande vistas d:r Heikel på besök i vår svenska hufvudstad, för Idun en ökad anledning att just nu bringa sina läsarinnor den förtjänta finska systerns bild. Felix Lindberg. Glömd. + + @ ^oet töDa fiaCaarnineu j u m m a n sig i j ?onattet futat ocfl Det 6y.ua aå väl på minen, att » å nöj-D fvou (tj ?uet sfutat. imjatne t gtuset Bugga nu *, s o m geuaat * am£a. £Bta Det ät på foittignuaet; Da * non ft-tnta jät, Sen gamfa. ojofeu |onatteta tutot jåtgafc, aå i $£ått ocft, töDt De {uaa. J£t|Wt » vintet g u m m a n uät^afc: non nog aoaEta | ?ått ociv |; tuaa.
Finnes här ingen lefvande varelse? Jag har ringt en half timme, och ingen hör mig. O, jag dör, vi förgås, och de stackars barnen, lefva de än? Gå, Hagar, se åt, om de äro vid lif, och hjälp dem, du, som ensam kan röra dig! Min Gud, hvarför skulle vi gifva oss ut på detta förskräckliga haf? Fartyget går i stycken, det kan ej uthärda, vi skola aldrig se Sverige mer, det är ute med oss! Hagar ty det var hon, det var hafvets vilsna spån, lekbollen för lifvets vågor, den faderoch moderlösa från Kaskas torp Hagar sprang till barnens hytt, fann dem sofvande, fann guvernanten i det bedröfligaste läge på golfvet, men utan fara för lifvet, och återvände till presidentskan med denna lugnande underrättelse. Unga jungfrurna sofva, mademoiselle de Meran är sjösjuk, det är ingen fara alls, nådig fru. Vi närma oss svenska kusten; före dagningen ha vi lugn sjö, och i morgon äro vi lyckligt i Norrköping. Hvad befaller ers nåd? Några droppar essentia dulcis? Eller kanske en bit stekt sill? Ers nåd har ej spisat något sedan i förgår. Hagar sade den hjälplösa frun, midt under gråt och suckar bemödande sig att lägga band på sin otålighet jag har ej alltid varit god mot dig, och du har fel, barn, stygga fel ... Men jag har låtit dig känna din ställning mer än jag bort. Ser du, det är för att presidenten varit för svag för dig, och det har ej varit nyttigt för dig ... Du är ett underligt barn, Hagar ... Jag inbillar mig ibland, att du har ett hjärta ... som nu ... Jag är stundom nära att hålla af dig ... som nu, när du ensam tjenar och uppmuntrar oss alla. Kom hit, jag vill kyssa dig ... så! Hör åt, om presidenten behöfver något ... och gå sedan till barnen, lämna dem icke! Jag fruktar, att om vi än en gång upplefva en så fruktansvärd stöt, som för en stund sedan, skola de små kastas ur bäddarna och slå ihjäl sig. Hagar gick med en undrande, ovan känsla.
N:o 35o, i anledn. af erhållna återremisser å StatsUtskis mera. N:o 262, blef samma utlåt, af II. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo StatsUtskis den 18 sisth Oct. på bordet lagda utlåt. Nio 35r, i anledn. af erhållna återemisser å StatsUtskis mern. Frih. Hamilton, Hugo: StatsUtsk. har, på den grund att medel vid denna riksdag redan äro lemnade till navigationsoch skepsbyggeri-skolor, afstyrkt bifall till den gjorda motionen, att medel skulle lemnäs till sjömanna-sällskapets disposition i och för ett uppgifvet ändamål. Detta ändamål har intet sammanhang med de medel, som förut äro beviljade. Det är nemi. numera icke fråga om att lemna några medel till sjelfva skeppsfartens allmänna förkofran, utan det är fråga om att hjelpa ett sällskap vid de företag det böl jat, genom att lemna uppfostran åt dels fattige, dels på sjön omkomne sjömäns barn, och att föda upp dem till Den iG November f. m. 9 deras faders yrke, för att på delta sätt bilda dem till dugliga medlemmar i samhället, för hvilket de måhända eljest skuiie gå förlorade. Det torde tillåtas mig alt med några få ord redogöra för sjömanna-sällskapels verksamhet, för att om möjligt göra detta Stånd beredvilligt att lemna sitt bifall till den väckta motionen. Sjömanna-sällskapet stiftades genom en patriotisk mans bemödanden, och ingen vågade då hoppas, att det skulle kunna komma till den verkligen stora utveckling , som det nu ernått. Genom enskilde mäns biträde har det lyckats sällskapet, icke allenast alt lemna understöd åt fattiga sjömän, utan äfven alt uti en dertill inköpt local bereda ett s. k. sjömanshem, eller ett ställe, der hemkomne fattige sjömän kunna hafva, ej allenast uppehälle mot arbete, utan äfven tillfälle till förtjenst, derigenom att sjömanna-sällskapet sträfvar och hittills lyckats att forskalFa dessa sjömän arbete, passande efter deras kunskaper och yrke.
Ständer sädant böra ffe frän den tid, dä det underhäll och den bewakmng, hwartill kostnoderna af Ctatö mcdien bnfwlt destnddc, upphörde; men att Räntvrne 3 Capiralen emedlertid döra löpa och beräknas; dock att hwarken de eller SlalsWerkels tillstött tili U:iderhälls-Summan utbetalas elier tili KonglPersonerne beräknas förr an frän den dag, dä ivrenambe bewakning cch underhåll upphörde. Derjemte hafwa Riksens Ständer ansett att sä wä! de, De Kongl. Perlonerne tillhörande, Ca, p?tal, bwakä Ränta bljfwik dem lill godo beräknad, samt Voupleckatngs wärder tör Haga LustSioit och Park, tamt Bn)ggnaderne wid Polska Udden icke döra fä listtas ever ur Riket förös, titan Konungs och Riksens Ständers gemensamma bifall, hwaremot det ansetts utom al! fräsa, akt k, mindre den enffiidta egendom som Hennes Mojtt f. d. Drotkninaen agl innan sin ankomst till Riket och dä medfört, sä l Cvntante penningar som Lös-ören, än Hans Maj t f. d Konungens och de Kongl Barnens ägande Mobilier som urt beräkningen of Räntegikwande C-vttal utke biitwit upptagne, böra af dem fritt fä disponeras och ur Landel förås. Ridd. och Ad. Prot5 B. I 6§ 714 Den ii Januarit. I sammanhang härmed har äfwen hos Riksens Ständer den truga uppstätt, huruwiba f. d.
Lika litet, som Utskottet hoppas alt bibringa dessa Stånds pluraliteter en förändrad öfvertygelse, lika så litet kati Utskottet frånträda sin egen åsigt, utgående, icke från otidig kärlek till förslaget, eller från inflytelsebegär eller motsägnings. lystnad i utan endast från begreppet om Grundlrgens verkliga mening och från omsorgen för Grundlagens orubbade helgd. Det är i slikt hänseende, som Utskottet härigenom får vördnadsfullt inlägga sin protest emot det praejndicat, man sökt bereda, och emot de vådliga följderna af samma prajjudicats tillämpning på måhända vigtigare fall. Men oaktadt denna öppna bekännelse CnnstitiU.-TJtsli. Memorial, N:o 76. 3 af dess grundsattser, bör dock Utskottet, underkastande sig principalers uttryckta vilja, och den än mägligare nödvändighetens kraf, uppgifva ett medel att förhjelpa saken till något slut, hurudan t det helst må blifva. Då nu endast två Riks-Stånd oåterkalleligen gillat.Herr Cederschjöld..1; VoteringsPropositioner, och salunda de öfriga, antingen med få rösters öfvervigt enkelt anmärkande, eller alldeles icke anmärkande, Ståndens anspråk att göra deras meningar gällande, måste bevaras genom sättet lör skiljaktigheternas hopjemkning, samt då föievarande preiiminaire-fråga, ehuru egentligen innefattande tvist om former, uppenbart närmar sig till naturen af grundlagsärende, hvilket äfven två bland de återremitterande Riks-Stånden ganska bestämdt antydt, dymedelst alt Herr Cederschjölds förslag till propositioner förklarats såsom Ståndets gemensamma eller Ståndets pluralitets tanka, anser Utskottet frågan, i det skick hon erhållit, rätteligen böra, enligt 56 §. Regeringsformen, behandlas, och tillstyrker fördenskull vördsam ligen, alt densamma må ofverlemnas åt förstärkta Constitutions-Utskoltet, hvilket eger att, å Rikets Sländets vägnar, afgöra, orri sjelfva hufvudmälels slulr ligg beredning.
Raab sagt att den Skånska jernvägeu skulle bära sig sjelf. Han har försäkrat det, men rfågra bevis derför har han icke framdragit, utan blott förmodat att R. o. Ad. skulle tro på hans försäkran. Jag får i det afseende!, såsom svar på hans försäkran, begagna mig af eli gammalt kändt uttryck ”hur vet han del”? Hr Bildt har först på ett mycket förtjenstfullt sätt framställt Götheborgs-vägens företräde framför den Skånska vägen. Efter detta föredrag slutar han med yrkande af bifall lill 7:de punkten, och ett par talare hafva förenat sig deruti. Då uu 7:de punkten syftar tilL alt klippa af vägen tili Götheborg, så förefaller mig detta stöta på det gamla ordspråket: ”Du har rätt, du skall hänga.” Jag tror, att om man vill hafva vägen till Götheborg, så bör man antingen återremittera eller afslå den 7:de punkten, såsom Hr Gripenstedt yrkat. Jag vill icke vidare uppehålla R. o. Ad:s lid, ulan fortsätter mitt yrkande om återremiss af hägge punkterna. Hr Mont gom me rie, Rob. Nils Germund: En talare, Hr von Troil, har beklagat förhållande!; med Köping-Hults-vägen och befarat att den jernbanan icke skulle komma till stånd. Jag vill antaga denna möjlighet för sannolik, men i sådant fall linner jag deruti ett af de starkaste skål, som skulle tala för beholvet af förbättrade kommunikationer emellan Götheborg och Stockholm. Derföre tror jag, ali man icke på bättre sätt kan bevisa nödvändigheten af en jernväg emellan Götheborg och Slockholm, än om man antager att Köping-Hufts-vägen icke blir utförd. Inom StatsUlsk. har jag tillhört de 15 Lelamöter, som tillstyrkt ett anslag af 5 millioner att användas till anläggande af jernväg emellan Götheborg och Slockholm. Jag bar ausett att sträckningen af vägen borde vara bestämd. Skälen derför åro anförde af Hr Gripenstedt och Gr. Posse. Vägens sträckning bör i min tanka blifva från Slockholm till Götheborg. Skälen derför äro anförda af Gr. Posse och Hr Sandströmer.
Sättet, hvarpå försörjning och understöd meddelas, är mycket olika, ej blott länen emellan utan ock inom olika delar af samma län, och torde härom berättelsernas innehåll jemväl få åberopas. Den mängd välgörenhetsanstalter af olika slag, hvilka, såsom ofvan är antydt, företrädesvis i städerna bidraga till fattigvårdens lättnad, är visserligen förtjent af största uppmärksamhet och erkännande, men då försöket att i detta sammandrag lemna en öfversigt öfver dem, äfven om uppgifterna vore för sådant ändamål nog fullständiga, skulle leda till en allt för stor vidlyftighet, så torde det tillåtas mig att i underdånighet hänvisa till sjelfva berättelserna. Detta är än mer behöfligt i afseende på åtskilliga andra ämnen, hvilka äro inrymda i feinårsberättelsernas sista afdelning och genom sin skiljaktiga beskaffenhet icke egna sig för annat än utdrag ur de särskilda berättelserna, utan möjlighet att sammanträngas till någon kortare öfversigt. Då jag alltså härmed, efter fullbordad tryckning af Läns-Styrelsernes femårsberättelser för åren 1856 — 1860, jemväl afslutar det anbefallda sammandraget af dem, hvars utgifvande sammanfallit med bearbetningen af resultaterne af 1860 års allmänna folkräkning, och alltså påkallat det rastlösaste arbete af embetsverkets fåtaliga personal, torde jag ej förgäfves våga påräkna Nådigt öfverseende med fel och brister, hvilka äfven under de allvarligaste bemödanden äro oskiljaktiga följeslagare af öfveransträngning och brådska med statistiska redogörelser af det omfång och den beskaffenhet, som de här lemnade. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte FR. TII. BERG. Stockholm den 28 Februari 1863. Sammandrag af K. ål. Bef:des and. bertlil, för åren 1856—1860. 12 Tab. N:o I. Den 31 December enligt Presterskapets utdrag ur husförhörslängderne.
I motsatt förhällande torde wi än widare fä erfara hwad redan inträffat och uti Hans Maj L Konungens Berättelse til Riksens Ständer finnes infördt, nemligen, at desie olycklige upoffras icke ät Hjeltarnes död, utan är belwfwens och bristernas längsamma, men säkra förstöring. Den 703 Den 13 Jstmik. Den indelte kneck ten deremot äger, utom hwad ^onte-tcrer med dej; Rust - och Rorhallare honom tillägger, antid cn tikwag at i ana sina behof blifwa underlättad af desi Rotes omjorg och wälwilja, och det i kraft af det sn crosse Roten alttid känner t desi karlö bibehållande wid lisi hälsa och krafter. Hwilkcn åligger egentligen Fäderneslandets för sivar? Jo den, som besitter och äger desi jord, och utaf handel, näringar och rörelser hämtar underhäll och walmäga: af den ater, som genom sit arbete endast för dagen kan förskaffa sig et torftigt uppehälle, i hwad förhääande emot den besuttne och rike kan man fordra, kan man eils wänna biträde af honom i en sak, hwarwid han har alla förluster men inga fördelar at beräkna e och männe således en allmän eller inom wista är fasistald utffrifning är billig, och männe genom en sädan handling de hittilö ansedde mest heliga rättigheter, ägande rätten och medborgerliga friheten, ej pä det grpmmäsie wäldföres'?
St:rs sammankomst, tillagde de Arfvoden, som på f. d. GeneralTullDirectionens Stat af Dem uppburits, i Nåder föreslagit, att samma Arfvoden måtte, i anseende till de härvid förekommande omständigheter, fortfarande utgå; och får, på de skäl som K. Mits Högstberörde Nåd. Proposition innehåller samt med fästadt afseende å H. Ex. Hr Grefve Rosenblads bepröfvade och af K. M:t vitsordade Embetsmanna-förtjenster och den nitfulla omsorg för Statens sanna fördel och nytta, som af H. Excellence vid Styrelsen af TullVerket blifvit ådagalagd, äfvensom på Hr Vice Presidenten af Wåhlbergs höga ålder af fyllda 70 ar och den långa tid af mer än 3o år, som han i TullVerkets Styrelse deltagit, Utskottet vördsamt tillstyrka: att H. Ex. Hr Grefve Rosenblad samt Hr Vice Presidenten af Wåhlberg må å denna Stat uppföras till fortsatt åtnjutande af de utaf Dem innehafvande Arfvoden, eller för H. Excellence, Hr Grefve Rosenblad R:dr 1600. samt för Hr Vice Presidenten af Wåhlberg , . „ 1000. med tillsammans 2600. Börande Utskottet härvid anmäla, att, jemlikt vederbörande Hr StatsSecreterares hos Utskottet gjorde tillkännagifvande, Arfvodet för H. Ex. Hr Grefve Rosenblad, genom missskrifning blifvit upptaget i K. M:ts Högstberörde Nåd. Proposition till endast i5oo R:dr, i stället för 1600 R:dr, som detsamma, enligt tillika aflemnadt behörigt bevis från TullVerket utgjort. Betänkanden, Nto i5i. 385 i4:o Uti till Utskottet aflåten Nåd. Skrifvelse af den 29 Oct. nasti, år, har K. M:t tillkännagifvit, att K.
N:o 23 rörande verkställd omröstning i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om ansvarsbestämmelser för oloflig bränvins-försäljning. Föredrogs och bifölls Exped.-Utskts den 20 dennes på bordet lagda Mern. N:o 9, i ani. af erhållna återremisser å Utsk:ts skrifvelse-förslag N:o85; hvarefter ett prot.- utdrag härom upplästes och godkändes. Anmäldes oell bordlädes: Sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Mern. N:o 12, i ani. af erhållna återremisser å tvenne i Utlåtit N:o 9 föreslagna voteringsproposir; och 704 Den 21 Juni f. m. Sammansätta Bevilln.- samt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:ts Mern. N:o 13, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om af K. M:t föreslagen förändrad grund för uttaxering af landstingsmedel. Anmäldes och inbeledsagades Ofverste-kammarjunkarne, Gr:ne Robert Axel von Rosen och Johan Alexander Arthemis Sparre, hvilka på K. M:ts Nåd. befallning bjödo och kallade Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad. att i morgon bevista Gudstjensten i Storkyrkan och derefter infinna sig å K. Slottet för att åtfölja H. M:t Konungen till rikssalen och öfvervara riksdagens afslutande. Sedan Hr Gr. o. Landtm, svarat, att R. o. Ad. komme att ställa _sig K. M:ts Nåd. befallning till efterrättelse, blefvo Hrr Ofverste-Kammarjunkare utbeledsagade. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till R. o.
S. D. Remitterades till Stats-Uiskottet: l:o Friherre Sprengtportens, Jacob Wilhelm, den 19 dennes bordlagda motion, med förslag till grunder för Statens upplåningar; tillika med ett af motionären nu afgifvet yttrande; 2:o Friherre Alströmers, Jonas, den 19 dennes bordlagda motion, om statsanslag~för utsändande inom landet af s. k. respredikanter; 3:o Herr von Schéeles, Frans August, denna dag väckta motion om Lazare soch Kurhus-läkares pensionering; 4:o Herr Skiöldebrands, Carl Fredrik, denna dag väckta motion, angående lönetillökning för äldre Artilleri-kaptener utan batteri; samt 5:oj Grefve Björnstjernas, Carl Magnus, denna dag väckta motion, angående lönetillökning för Sqvadrons-cheferne och Regements-qvarlermästaren vid Konungens eget värfvade Husar-regemente, tillika med ett derom nu afgifvet yttrande; 62 Prot.-JJldrag den 23 November 3859. Bevillnings Utskottet: Friherre Stjernstedls, Johan Wilhelm, ilen 19 dennes bordlagda motion, angående all bränvins-brännings beskattning efter tillverkningsbeloppet m, m. B ankoUtskottet: Herr Ehrenhoffs, Guslaf Herman, denna dag väckta motion, rörande förändrad sammansättning af den utaf Friherre von Schwerin, Carl Julius, föreslagna Direktion öfver Rikets Ständers Bank. Lag-Utskottet: Herr Eslenbergs, Carl Christian, denna dag väckta motion, om upphäfvande af den s. k. Sakramental-lagen; uti hvilken motion Friherre Creutz, Stefan, instämt.
– Nåväl, madame, efter ni tillåter det, så tager jag mig friheten att efterfråga vår gemensamme vän. Mina forskningar i latinska landet ha varit förgäfves. – Det är helt naturligt, min herre! Poliveau ... Hon förde näsduken till ögonen och såg mycket rörd ut ... den gode Poliveau ... – Ah, han är kanske borta för alltid? – Ja, för alltid, min herre ... men endast från Paris, tillade den lilla fransyskan med oefterhärmlig naivitet. Han har begrafvit sig på landet, der han efter sin fars död slagit sig på att odla vin och grönsaker. Det är afskyvärdt ... icke sant ... men man kan ingenting säga derom, ty han älskar båda delarne med passion och, efter hvad man sagt mig, en kusin till på köpet. – Med så giltiga ursäkter är hans otrohet mot den tilltänkta doktorsgraden begriplig. – Hans otrohet mot doktorsgraden ... Fastän jag är gift, min herre förbjuder jag ej att man säger mig en oskyldig artighet. Ni hade nu kunnat finna ett tillfälle dertill. Men jag förklarar att ni illa begagnat er af de resurser, som er stora restur bort förläna er. – Ack, madame, felet ligger deruti att jag icke bort öfverge Frankrike. – Bra ... jag förlåter er också . Jag kom ej vidare att besöka det unga paret. De första junidagarne nalkas. Långt före midsommar har jag återsett Sverge. Luften i Paris är tyvärr ej den, som jag nyss inandats i Italien ... Ack, detta sköna land har på mig gjort samma intryck som en intressant mensklig bekantskap kunnat göra. Det har omstörtat mina idéer och gifvit dem nya riktningar. FRÅN HEMLANDET. LAGER och MYRTEN. Novell från magisterpromotionen i Upsala 1851. ”Lilla Förderfvet”. Innan man med ångbåten lägger till vid Upsala, har man att passera tvänne högst vigtiga ställen. Å ömse sidor om Fyrisån ligga nemligen Stora och Lilla Förderfvet, hvilka båda, åtminstone under den vackra årstiden, spela en hufvudrol i den studerande ungdomens lif.