Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ersättning till församlingar derstädes för minsk - ning i den bestämda skol-afgiften Koppar-räntan, af Stora Kopparbergs bergslag, nedsättning i Kottholms-kanalen, afskrifning af lånet för anläggande af Kreditivet, fond för stora . „ till betäckande af kostnaderna för krigsrustningarna „ motion om användandet af detta serskilda . Kreditiv-summor, i 63 § Reg-.formen föreskrifna . Krigs Hof-rätten, indragning af Krigsrustningar, serskildt kreditiv för Upplåtande af sådana till bostäder ät skollärare m. m. 71. försäljning lill skatte af vissa försäljning eller ularrendering af Kronoholniar, i Bohus läns skärgård; angående bosättning å . Krono-ombud, vid bevilln-stämplingen af spelkort, ersättning till Kronoparker\ Furubacken, dess uplåtande åt Winköls m fl. socknar , Hunne och Halleberg, utsyning derifrån . „ Westra Kinneskogen, dito „ Omberg, dito . Krook, Major, godlgörelse för minskade löne-inkomster Kuhlaus enka, förhöjd pension för revisoren Kungsgdrdars och öfriga kronolägenhelers förvaltning, angående Kungsholmen, vid Carlskrona, fortsättning af fästningsbyggnaderne å Kungsörs län Befrielse för åtskillige rusthållare derstädes från erläggande af lösen för räntedagsverk -n Kyrkoherden i Södertelje, ersättning lill honom för indraget, ständigt vederlag .. 14o. 277. 141 • 28, 64. 142. 122. 143. 248. 127. 87. 247. ?3,149. 158, 243. 25 13 L>forssen; upprensning af .. ig4 Lagar; Sveriges gamla, arfvode för ingifvande af 39, 148- Lagheredningen, forliyndl anslag till . 20, 63. Lngmans-embetena; uppförande å indragningslat af löneinkomster ne vid ... 298. Landshöfdingen i Wermlands län, nedsättning i dennes afgifter lill ränta och amortering af Landshöfdinge-ackordet . 97.
(Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlels Betänkande Nio 68.) S. A. K. Med anledning af stadgandet i 7:de §:n af Kongl. Förordningen den 12 Januari 1855, angående Svenska Jerneffekters stämpling, att jernoch stälefTekler, innan de sjöledes må ur riket utföras, skola, så framt i utskeppningsorten metallvåg finnes, der uppläggas Expeditions-Utskott eli Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 59. 25 uppläggas och vägas, har hos Rikets Ständer blifvit anfördt, hurusom för dem, hvilka i allt fall behölde å en sådau väg upplägga sina effekter, innan de utskeppades, delta stadgande icke medförde något besvär, men att åter för dem, som kunde vara i tillfälle att från egen eller annan närbelägen hamn direkte utskeppa sina effekter, före skriften vore ett tvång, lika obilligt som stridande mot konsequenserna af en fri näringslagsliftning; med anledning hvaraf föreslagits att den skyldighet, som enligt nu gällande författningar ålåge en hvar att, vid jernoch slåleffekters utförsel sjöledes ur riket, låta desamma upplägga och väga å melailvågarne i rikets stapelstäder, måtte för framtiden upphöra, samt hvar och en, som det önskade, berättigas att från hvad hamn eller plats som helst ur riket utföra dessa effekter, under den kontroll och de vilkor i öfrigt, som kunde anses erforderliga och Kongl. Majit funne lämpligt föreskrifva. Åberopade stadgande i 7:de § afser uppenbarligen i främsta rummet underlättandet af kontrollen derå, att effekterne äro behörigen stämplade. Men äfven om den ovilkorliga föreskriften angående effekternas uppläggande och vägande å utskeppningsortens metallvåg undanrödjes, synes afsiglen med de i författningen gifna föreskrifter till beredande af garantier mot försök till utförsel af ostämplad och underhaltig jernvara i allt lall kunna vinnas.
Det häröfver från Kommerse-kollegium infordrade utlåtande är ännu icke inkommet. 97:o af den 20 Oktober 1860, angående förändrade föreskrifter rörande vilkoren för erhållande af understöd utaf allmänna medel till utflyttning i följd af laga skifte (171). 1 hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer föreslagna grunder, har Kongl. Majit under den 27 September 1861 låtit utfärda nådig kungörelse angående understöd af allmänna — 25 — allmänna medel till utflyttningar i följd af laga skiften samt inom stora Kopparbergs län verkstälda storskiftesförrättningar; samt anbefalt dels Statskontoret och dels Ofverdirektören vid Landtmäteriet, att meddela erforderliga föreskrifter för verkställigheten af den nådiga Författningen. 98:o af den 24 Oktober 1860, om Bergsskolans i Fahlun flyttning till Stockholm och förening med Teknologiska institutet (170). Under den 29 December 1860 anbefaldes Kommerse-kollegium att, gemensamt med Fullmäktige af Bruks-societeten, sedan vederbörande blifvit hörde, afgifva underdånigt utlåtande i ämnet. Detta utlåtande är ännu icke inkommet. 99:o af den 23 Oktober 1860, angående åtgärder till beredande af besparing i anläggningssamt driftoch underhållskostnaden för statens jernvägar (l69). Den 18 Januari 1861 infordrades häröfver yttrande från Chefen för Statens jernvägsbygnader; hvilket yttrande ännu icke inkommit. 100:o af den 26 Oktober 1860, angående skjutsningsbesvärets ordnande (195). 1860 den 29 December, i underdånighet anmäld och, såsom icke erfordrande någon åtgärd, lagd till handlingarne. 101:o af den 29 Oktober 1860, i anledning af Kongl. Maj:ts skrifvelse den 30 December 1859, angående af dertill förordnade komiterade utarbetadt förslag till Förordning om Landsting (207). 1862 den 21 Mars utfärdades nådig Förordning i ämnet.
Då nu KammarRätten pröfvar dessa anmärkningar, torde Kronans rätt vara tillräckligen bevarad. Man har sagt, att KammarRätten i sådan händelse skulle finna sig föranlåten, att strängt tillhålla sina underlydande att göra anmärkningar. Härigenom uppkommer för den skattdragande vida mindre olägenhet, ty det lärer icke kunna tillåtas desse Kronans ombud att med anmärkningarna dröja i 3 år, utan måste de böra göras inom viss tid efter taxeringen, eller innan de debiterade utlagorna skola uppbäras, på det de skattskyldige må 36 H. ^ i8 Den i Augusti. fä tillfälle förut förklara sig, hvarigenom obehagligheten för den betalande, ehvad utgång frågan tager, blifver i hög grad minskad emot hvad den nu varit, då af de sent gjorda anmärkningar ofta icke blifver godkänd, emedan de göras af Tjenstemän, hvilkas fördel af anmärknings-procenten lockar dem att anmärka utan behörig granskning. För öfrigt göra Taxeringsmännen sina uppskattningar på grund af en localkännedom, som KammarRätton icke äger, och om Committeen orätt tillämpadt förordningen, så är ej mindre kronans fullmäktig än den skattskyldige berättigad att klaga och få rättelse, genom besvär, som, enligt hvad jag kan förstå, KammarRätten skall pröfva. Hvad åter rörer andra puncten af Herr afBillberghs reservation, har Utskottet föreställt sig, att det alltid måtte vara Kronans på stället varande Embetsmäns skyldighet, att bevara Kronans rätt; men på det denna rätt icke må betagas, äfven i händelse desse Embetsmän glömde deras skyldighet, har Utskottet tillika föreslagit, att om minimitariffen underskrides, KammarRätten må sjelf kunna göra anmärkningar. Detta kan icke blifva svårare hädanefter än förut, då det varit högst sällsynt, att de gjorde anmärkningarna kunnat fastställas, fastän de emedlertid väckt oro och missnöje. Att KammarRätten åter skulle äga att bedömma olikheterna emelian Länens taxeringsvärden, Den i Augusti. '9 förefaller mig obegripligt, emedan det förutsätter, att KammarRätten skulle bättre känna hemmansvärdet i provincerne än Taxeringsoch Pröfnings-Committéerne, samt Kronans på stället varande Embetsman.
Utsk. N:o 28.) S. A. K. - Genom Nådig Skrifvelse af den 25 sisth Januarii, har E. K. M. behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, att, sedan E. K. M. under den 21 Februarii 1829, låtit meddela Rikets då församlade Ständer ett upprättadt förslag till rättvisare och jemnare fördelning af slädernes Båtsmanshåll, med bibehållande af dess närvarande numeraire på det hela, samt Rikets Ständer, efter öfverläggningar i ämnet, genom underdånig skrifvelse den »7 Mars i83o, dels framställt deras åsigter om angelägenheten att för en sådan reglering vidtaga åtskilliga förberedande åtgärder, såsom ny uppmätning, refning och skattläggning af all städernas orolerade jord, dels uppgifvit de grunder, hvilka ansetts dervid böra följas och af vederbörande iakttagas vid utarbetningen af ett förnyadt underdånigt förslag tili fördelning af ifrågavarande Båtsmanshålls-skyldighet, hvilket förslag Ständerne anhållit måtte varda vid blifvande Riksmöte dem förelagdt, till den åtgärd Regerings^Formens 80 §. föranleder, hvaremedlertid, enligt Rikets Ständers tillika gjorda underdåniga 336 Eccpeditions-Utskotlcls Förslag lill und. Skrifvelse N.o 188. hemställan, en provisorisk jemkning och fördelning af detta Ständernes onus kunde, lill de mest betungades lindring, genast vidtagas; så hade öfver samma underdåniga skrifvelse, genom Nådig remiss af den 29 Mars i83o, utlåtande blifvit infordradt från Förvaltningen af Sjö-ärendena, samt E. K.
Man invände, då det var fråga om borttagandet af dödsstraff för trolldom, att detta steg skulle bringa Guds förbannelse och olyckor öfver landet; men.dödsstraffet borttogs för trolldom och inskränktes till ett ringare antal af brott än förut varit händelsen, oaktadt allt motstånd vid nämnde Riksdag, utan att erfarenheten bekräftat att brotten sedermera ökats eller andra olägenheter inträdt. Sedermera hafva åsigterna allt mer och mer förändrats i afs:de på dödsstraffets användande och om man äfven är ense derom att dödsstraffet bör bibehållas förde grofsta brotten, så är det dock en tendens derhän, att dödsstraffet ej bör vara absolut stadgadt. En blick på förhållandet i främmande land visar alldeles samma resultat. I England qvarstod dödsstraffet ännu år 1819 på ej mindre än 223 ställen i lagen; men genom de reformer, som den Engelska kriminal-lagstiftningen derefter undergått, och sednast år 1837, kr dödsstraffets användande betydligen minskadt och qvarstår f. n. allena såsom straff för mord, mordbrand, högförräderi och rån under försvårande omständigheter. I ganska många fäll, då tillfälle dertill gifves, frikänner också juryn heldre äu den förklarar den anklagade skyldig, blott derföre, att folkopinionen betraktar dödsstraffet såsom varande för strängt äfven vid nämnde brott, så snart några mildrande omständigheter förekom mit. Man har också exempel på länder, der dödsstraffet är helt och hållet afskaffadt. såsom i Toskana. Der afskaffades detta straff första gången 1786, sedan det derförut icke under 20 års förlopp varit tillämpadt. Det återinlördes år 1790 af Fransmännen; och nu mera, sedan 1830, har ingen dödsdom der gått i verkställighet och likväl är säkerheten till person ingenstädes större i hela Italien än just i Toskana. Dessa fakta synas mig gifva stöd åt den åsigten, att man här i Sverige går ett steg framåt till samma mål gell. IV. , 21 322 Den 24 Mars f. m. nora att hos oss borttaga det absoluta straff för mord. som hittills varit stadgadt, och i stället antaga det förslag, som Utsk:t framlagt.
Utdikningen af Hägervalls och Skarfsta mossar inom Skultuna socken bar under loppet af år 1850 blifvit i det närmaste fulländad; vattenafledningen från Julpa myror i Romfartuna socken är fullbordad, så att den kunnat afsynas med godt vitsord om verkställigheten och nyttan deraf för framtiden; genom aftappningen af Bredmossen på Snefringe härads medlersta eller så kallade Bergs allmänning äro nära 400 tunnland bringade till den fasthet, att marken, genom upptagande af laggoch korsdiken, skulle kunna bringas till god skogväxt; utdikningen och aftappningen af Kohlbäcks mosse och sjö i Arboga socken har blifvit med framgång fulländad; aftappningen af Mursjön i Wester-Wåbla socken är fullbordad, hvarigenom vunnits 29 tunnland ny från sjöbotten förvandlad samt 243 tunnland förbättrad jord, hvaraf en stor del redan är odlad och har lemnat god äring; och utdikningarne inom Hvittinge och Hernevi socknar äro äfven fullbordade, men resultaterne af dessa företag ännu icke möjliga att uppgifva, ty vidsträckta odlingar hafva väl blifvit verkställda, särdeles på de områden, som tillhöra Myrkarbo, Kättbo och Nickbo byar i Hvittinge socken, samt Rönna, Rotbrunna och Bogårdens byar i Hernevi socken, men den ökade afkastning, som derigenom uppkommer, kan ännu icke bedömmas, enär odlingarne ännu icke äro fulländade. Ulan biträde af allmänna medel äro åtskillige valtenaftappningar och odlingar gjorda, hvaribland här särskildt må nämnas följande: Å Wirsbo, Seglingsbergs och Ramnäs bruks ägor äro omkring 70 tunnland skogmark, kärr och myror afröjda och utdikade samt till stor del sädesbärande. I förening med Bredmossen äro 117 tunnland afdikade på Åsby ägor i Bergs socken, hvaraf, genom upptagna sidografvar och tegdikning, omkring 50 tunnland nu äro gräsoch sädbärande mark, som gifver goda skördar.
Vid hvarje seminarium vore derföre minst tvänne lärare hehöflige, förutom dem, som, för bestridande af undervisning i musik, gymnastik, trädgårdsskötsel m. m. erfordrades, men hvilka, till följd af de pä hvar och en belöpande färre undervisningslimmar, kunde ålnöjas med mindre arfvoden. 1 vissa fall, såsom till exempel om lärjungarnes antal under en viss tid vid något seminarium skulle blifva särdeles betydligt, kunde väl biträde af extra lärare blifva nödigt, men derå behölde dock vid beräkningen af kostnaden för seminarierna afseende ej lästas, då högre Elementarläroverk funnes i alla de städer, der seminarierna vore förlagda och svårighet således ej mölle, att för en jemförelsevis ringa ersättning erhålla det tillfälliga biträde, som kunde pröTvas oundgängligen behöfligt. Då emellertid ett ändamålsenligt ordnande af seminarierna i Riket för hvarje sådant kräfde ökade utgifter, hade E. K. Majit tagit i öfvervägande, huruvida ej, genom inskränkning i deras antal, kostnaden för dem i det hela skulle kunna förblifva oförändrad, hvilket vore så mycket lämpligare, som lärjungarnes antal vid vissa seminarier härtill kunnat lemna anledning. Mot en sådan åtgärd hade likväl redan förut åtskilliga skäl blifvit anlörda, och dertill komme nu ytterligare ett förhållande, som föranledt E. K. Maj:t att anse frågan derom åtminstone för närvarande böra förfalla. Vid sednaste riksdag anhöllo nemligen Rikets Ständer i underdånighet det stadgas mätte, att qvinnor finge såsom lärarinnor anställas såväl i småskolorna som ock vid Bih. till li. St. Suppl. 24 186 Expeditions-Utskodets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 191. sådana skolor, der annan examinerad lärare vore anställd, och slutligen vid alla flickskolor. Uti en stor del af de sedan sisllidne riksdag inrättade mindre folkskolor hade också undervisningen blifvit bestridd af lärarinnor, och dä äfven främmande länders erfarenhet bevittnade lämpligheten häraf, hade E. K.
Konvoj-kommissariatet lili infnrdradt underdånigt utlåtande tillstyrkl bifall lill Rikets Ständers berörda framställning, dock med hemställan, huruvida det ieke skulle leda till minsta omgång, om Riksgälds-konlorets hela ålersläeude skuld till Havdelsoell Sjölarts-fonden finge, inberäknadt den från 1803 års början upplupna ränta, på en gång ur fondens räkenskaper afskrilYas mot det att hela den för upphörande af ofvanberörda lull erforderliga utgift ensamt af Riksgäldskontoret bekostades, utan att Konvoj-koinmissarialnt deruti toge någon del, har E K. Majit uti nådig Skrifvelse af den 27 si-tlidue Mars, — med förklarande, all E. K. Majit ansäge något hinder icke möta för Handelsoch Sjölärls-lbnden alt med ofvanberörda, af Rikets Ständer ifrågaställa bidrag, 90,000 R:dr, deltaga i gäldandet af meranäainda lösningssumma, — i öfverensstämmelse med Konvoj-kommissarinlets hemställan rörande sättet för eli sä beskaffadi deltagande i lösiiingssunimaiis liqviderande, föreslasil Rikets Ständer, att hela det till Sladelullens aflösning erforderliga belopp må från del af Rikets Ständer å Riksgälds-konloiel för ändamålet anvisade anslag utgå, emot det all all fråga om vidare inbetalning å Riksgalds-konlorels, enligt förbindelse af den 18 December 1856, till Handelsoch Sjölärts-fönden egande skuld till så väl kapital sorn ränta kommer ali förfalla och samma förbindelse varder lill Fullinägtige i Riksgälds kontoret återställd. Rikets Ständer hafva tagit denna fråga i öfvervägande; och då sistomförmälda sätt för Handelsoch Sjöfarts-fondens deltagande i lösniugssummans liqviderande onekligen är med minsta omgång förenadt, hafva Rikets Ständer (uuuil sig böra bifalla hvad E. K. Maj:t sålunda i nåder föreslagit. Rikets Ständer framhärda etc.
Betta skulle vara en öfverrumpling nu, då så få ledamöter äro närv:de. Ehuru jag således anser att det hade varit önskligt att R. o. Ad. fattat samma beslut som Bonde-St., så vill jag dock icke yrka på bifall till inbjudningen. Häri instämde Gr. Liljencrants. 350 Den 13 Maj e. m. Öfverläggningen förklarades slutad samt propos. framställdes derå, att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt förra beslut, skulle lägga inbjudningen i denna del till handlingarne, hvilket bifölls. § 22. Gr. Liljencrants: Såsom jag för en stund sedan hade äran nämna, är denna framställning grundad på det beslut, som Bonde-St. fattat, att bränvinstillverkningstiden skulle indelas i 10 terminer. Visserligen bar Hr von Koch rätt deruti, att 2:dra §:n är återremitterad, men det skedde likväl med det uttryckliga tillkännagifvande, att R. o. Ad. för sin del ansåg att det endast borde blifva 5 terminer. 1 likhet med Hr von Koch, får jag anhålla att denna inbjudning måtte få läggas till handlingarne. Hr von Koch: Jag tror nu temligen säkert kunna draga mig till minnes, att den 2:dra §:n och i sammanhang dermed äfven den 9:de blifvit återremitterad, om hvilket Utsk:ts leda möter kunna närmare upplysa. Jag tror icke att det är skäl att antaga inbjudningen, då den punkt, som den afser, är återremitterad. Hr Reutersvärd, Patrik: Den nu upplästa paragrafen står i ett omedelbart sammanhang med den 2:dra §:n, hvilken blef återremitterad, men icke i den syftningen, som Gr. Liljencrants angilvit, utan i den syftningen, som Hr Lemchens reservation angifver. Och då R. o. Ad. återremitterat den 2:dra §:n, så vore det skäl att äfven återremittera denna. R. o. Ad. vidblef sitt förra beslut och lade inbjudningen till handlingarne. § 23. Hr von Koch:
Baur för förra hälften af år 1860 22,066: 42. d:o af bemälde Handelshus för sednare hälften at samma år äfvensom af H. J. Merck & K:o och Nordtyska Banken för den tid af år 1860, Rika-Banken med dem stått i aifärsförbindelser 87,937: 17. 110,003: 59. S:gr Runt 129,6 60: 98. 19 Transport Utgift: Provision, stämpel och porto i Hamburg och Altona för l:a halfåret „ 2:a d:o Mäk lare-K ur tage: i Stockholm i Götheborg Skillnad i värdet emellan Hamburger Banko och Svenskt Silfver Specie utan afdrag af den å Kongl. MyntVerket för proberingen aftagna qvantitet silfver 27,283: 55. 2:o. Assurans, provision, frakt m. m 19,310: 10. samt 3:o. Ersättning till Myntproberaren för proberingen af omförmälda 624 st. silfverplantsar k 25 öre för hvarje plants ... 15fr ~ 46,749: es. 68,697: 87. Behållna vinsten uppgår sålunda till ! R:mt 60,963: 11, I tryckta öfversigten af Baukens hela ställning efter 1860 års bokslut upptages förlust på vexelhandeln under samma år, hvilken förlust utföres till belopp i R-.mt 26,373: 70. Anledningen härtill är dels att en större del af inkomsten för året icke blifvit i Bankens räkenskaper bokförd torr än under detta år, och dels att ibland utgifterna förekomma sådana, som tillhöra 1859, hvaremot andra, tillkomna 1860, äro bokförda torst under år 1861.
Så länge själens och kroppens krafter räckte till för arbetet ville hon försöka lefva; sedan ämnade hon dö. Hon talade under åratal om denna död som ett afgjordt sakförhållande i hennes lif; talade därom så, som Seneca eller någon annan af stoikerna plägade tala och ingen, som icke i detta afseende fullt förstod henne, ingen, som ville lägga annat än sin tillgifvenhet i afgörandets vågskål, kunde stå henne nära. Denna ständigt medvetna, för arbetets skull bekämpade, dödstanke är den mörka bakgrund, mot hvilken hennes intensiva förmåga af solljus lifsglädje så klart tecknar sig. Hon ville taga allt hon kunde af lifvet, hon ville icke dö förr än hon hade hunnit lefva. Denna motsättning af lifskraft och dödsmod – liksom af lifsleda och dödsfruktan – är blott en skenbar motsägelse. Själens som kroppens sjukdomar bryta lättast de starka. När själslidandet griper en lifskraftig natur, vändes styrkan – som ej kan utödas – på tillintetgörelse. Och för Ernst Ahlgren fans ingen hjälp i den rent animala lifslusten, ty den hade ohelsan ödelagt. Hon sade ofta att ingen kunde mäta endast den summa af daglig plåga, hvilken en friluftsmänniska som hon kände af att genom sjukdom vara beröfvad full rörelsefrihet eller den oerhörda kraftsumma, som gick åt endast för att hålla modet uppe under sjukdomens tryck. Slutligen förbrukades kraften och det lilla, som fans kvar af lifsenergi, ökade endast energien i lidandet. Hvem kan för öfrigt, i något enda hänseende, mäta en annans lidande? Hvar människa lider på sitt sätt, men konstnärer lida med många människors lidandesmöjligheter tillsammantagna, och ett stygn, som knapt sårar en vanlig människa, kan med deras temperament bli en obotlig skada för lifvet. Under sin vistelse i Köpenhamn kom Ernst Ahlgren där som i Stockholm i beröring med den grupp inom literaturen, som representerar den modärna lifsåskådningen, särskildt Georg Brandes, och hon erhöll sålunda många starka väckelser både för sin konstnärliga och mänskliga utveckling, en rik insats af bildningsämnen att förarbeta, men också af motsägelser att lösa. Särskildt betydelsefulla för hennes diktning blefvo de stränga omdömen, som från detta håll träffade hennes författarskap.
Gladan, som af naturen är lat, angriper någon gång späda fogelungar, men lefver hufvudsakligen af amfibier och förruttnade ämnen; gladan är landtmannens säkraste förebud till vårens annalkande, och anser jag henne mera såsom en praktfogel, än som roffogel, och då vi hafva vida farligare roffoglar, hvilka icke äro uppräknade, anser jag henne icke bland de uppräknades antal höra förekomma, äfvensom fiskljusen, hvilken, i likhet med många andra af sitt slägte, hufvudsakligast lefver af fisk. § H, som afhandlar de olika tiderna för jagt, måste jag för hvarje der föreslagen tid genomgå. Vi känna alla att ingen Svensk lag blifvit så illa efterlefd, och kari jag nära nog säga föraktad, som K. Jagtstadga, af 1808. Redan i Juni månad skonar ej krypskytten att från de späda ungarne först skjuta den lätt åtkomliga modren; men oaktadt de täta öfverträdelserna, utan undantag i nära nog hela landet, finnes dock villebråd ännu qvar, och i de orter, der på sednare åren stiftade jägareförbund vakat öfver nuvide jagtlags efterlefnad, har ock villebrådet i belydlig mån tilltagit. Oaktadt vårt lands vidsträckta gränser emellan norr och söder, anser jag dock, att de i 1808 års Nåd. Jagtstadga bestämda tider för tillåten jagt så mycket som möjligt böra bibehållas. Hvad först elgen, de milda djurens prydnad i vårt land, vidkommer, så anser jag, alt den ej bör vara tillåten att skjutas, mer än en månad om året och det i Oktober månad; den tid torde annars ej vara långt aflägsen, för att framkalla ett särskildt förbud mot det utrotningskrig, som nu pågår. Efter hvad jag hört, så lär icke mindre än 185 stycken elgar blifvit skjutna uti Jemtland under sistlidne hösts tillåtna jagttid; och säkert är, att ännu flera blifvit fällda, hvilka icke blifvit anmälda.