Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständet blifwit yrkakt upphäfwande af dewidSkänfia Husiaroch Smålands Dragone-Regcmenter inrättade Excercilie-Esquadrvner, fäsom för Rusthällarne betungande och uran allt ändamål för Trouppens bättre Excercice, ehuru Staks-Werket harwid mäst widkännas en betydelig ärlig utgift; och Stats-Utfiottet fatt del af desie V»emorial till Utlåtande; sa afgaf Utfiotket under deg 15 nästlidne November, desi yt^ irande, deruti Utfiotket förklarade sig icke wara i tillfälle atr bedöma, vm desie inrättningar medfördt för Kongl. Majtt och Kronan all den nytta deraf bordt wantas; men dä det af alle kunnige Officerare xrkännes att fädane Inrättningar aro enda med^ fet, att ät ett Indelt Catzallerie gifwa någon högre grah gf brukbarhet, Lunde Utfiottet, långt ifrän att föreflä Upphöranprr af he redan Existerande Excercitie Esqvahrpnerna, ej undgå att tillstyrka, dek fädane mätte wid de öfrige Cayallerieme inrärtas, dock med willtor, akt sädant icke medförer någon kostnad för Kongl. Waj?t och Kronan eller tunga för de rustande. Uti Högwördige Preste.Ständet, Wällofl. Borgare-Gtändet samt det Hederwärda Bonde-Ständet har af flera Ledainöter blifwit yrkadk ifrägawarande Kxereitie EfquadrpnerS u-phäfwande , såsom för de Mustande mycket betungande, Häruti hafwa ätfiilli ge Ledamöter hos Högloft. Ridderffapet och Adeln sinstäml, deremot andre lillstyrkt deras bibehållande^ såsom för Cavalleriets större brukbarhet och en ökad MAlighet Wttige och nötzwändige, Skåls? Utfivstet får i denna del åberopa hwatz W stfkst
För att tillmötesgå från många håll uttalade önskningar vilja vi beträffande Modeoch Mönstertidningen göra f ö l j a n d e m e d g i f v a n d e: De af / dans prenumeranter, som för längre tid än årets första kvartal prenumererat på Idun ensam (utan Modetidningen), men hvilka från och med aprilkvartalet äfven önska få / duns Modeoch Mönstertidning, utan att behöfva för densamma erlägga den högre afgifien (kr. 3: 75 till årets slut), böra gå till väga på följande sätt för att erhålla Modetidningen för den lägre ( Detta är det enda sätt, hvarpå de, som prenumererat på Idun ensam, kunna erhålla Modetidningen till det för Iduns abonnenter afsedda lägre priset. Posttjänsiemännen måste nämligen hålla sig Ull den utfärdade posllaxan, och där slår föreskrifvet, att prenumeration skall ske på en gång ä båda tidningarna, för att Modetidningens lägre pris skall erhållas. 3 1 4 2 1 4 Därför böra ock de, hvilkas prenumeration utgår med innevarande kvartal, skyndsamt förnya densamma samt då på en gång prenumerera å båda tidningarna, på det de må komma i åtnjutande af Modetidningens lägre pris (65 öre pr kvartal, 1: 25 för / år, 1: 90 för / är), l 2 3 4 JMLiirken Vill: Ofvanslående medgifvande gäller endast för dem, som verkställa prenumerationen före innevarande månads utgång. Och ju förr prenumerationen sker, dess säkrare ären I att erhålla alla nummer. Sena prenumeranter riskera alllid att gå miste om ett eller annat nummer, alldenstund upplagan är begränsad. Profnummer af Modetidningen kunna erhållas, om ett 4-öres frimärke insändes jämte namn och adress. SMF Det är af vigt att skyndsamt prenumerationen. ~~ %tfå Iduns förnya Redaktion. Kräslighet misskläder ingalunda kvinnorna; den är gynnsam för skönheten. Brillant Savarin. J ^ i e t var en tidig vårmorgon i slutefaf maj.
klx krotvcoilo (l.. S.) 6. D. 6ot!iilan6er» S. D. Sedan BondeStändet under den os, 2l och 2Z pstledne Ockober kill pröfniny förehaft ConstitutionsUtstokts omarbetade förjlag till en Riksdagsordning, har Ständet för hwarje § särskilt stads nät i följande beslut: 1 § bifallcs 2 Z bifallcs z § bifallcs 4 § bifallcs 5 H bifallcs 6 Z bifallcs 7 § bifalleS 8 § Den 4 Nsnmbexzs§> 8 § bifalles y § bifalles 10 § bifalles 11 ^ bifalles 12 Z hwilar i afwaktan pä Högloft. Ridderffapet och Adelns yttrande. ig ^ hwilar likaledes i afbidande, pä Högwördige PresteStändels beslut. 14 § hwi'ar också i afwaktan pä Wallofl. BorgareStändets beslut. iz § andras salunda: att i stallet för besuten jordägande, saktes: besuten Krono, KronoSkatte eller Fralse Skattehemmans ägare; äfwenfom de enligt Utskottets sednare förslag wid slutet af § införda orden inom samma Eän uteslutas, sä a t tz i den delen sörvlifwer efter första pro» jectet förändrad. i6 Z bifalles i? § bifalles med undantaq af de fyra sista orden: bä'de före walet bestämda hwilka efter Bon» deSkanvets tanka böra utgå.
Jag frågade hvad det var för en. ”Det är hampa,” svarade Jönsson. ”Det kunde jag aldrig komma i tanke på, den ser så ovanlig ut när man ser den så här till heders, ensam i en kruka.” ”Det är ett honstånd. Hanstånden se annorlunda ut. Men här kan aldrig bli några frön på detta, ty när det blommar fins här inga hanblommor i närheten. De olika könen växa på olika stånd hos hampan.” ”Så? Det visste jag inte.” Hvilken konversationsinledning! Den var betecknande för mannen. Senare en gång kom han och talade med mig om ”Dygdens lön” af Strindberg.215 Han talar så rakt fram, så utan bryderi och så helt naturligt, man kommer aldrig att tänka på att ämnet är så delikat. Han ser en i ansigtet med en öppen, intresserad blick. Man rodnar inte för den. Man tänker icke på att man är af olika kön, man känner sig blott som två vetgiriga individer, som i kompani söka svar på sina frågor. Den genom konst uppdrifna finkänsligheten fins icke till för honom. Han känner det icke som gjorde han någonting så förskräckligt konvenansstridigt när han talar så der fritt. Men han har en naturlig finkänslighet, som gör att han alltid vet att finna de minst stötande uttrycken för hvad han vill säga. Han uttrycker sig aldrig rått, aldrig klumpigt vulgärt. När Lundegård talar om sådana ämnen, ser man att det kostar honom sjelföfvervinnelse. Icke så med Jönsson. Intresset tar öfverhand öfver allt annat. Han tycks känna en sådan innerlig glädje öfver att fritt få tala om allt, och det är en frisk, kärnsund renhet deri, som meddelar sig åt den han talar med. Hvar morgon klockan 5 steg Anna Erika upp, för att med Jönsson ströfva omkring ett par timmar på egorna innan jag kom i kläderna. Den första morgonen kommo de icke tillbaka förr än jag redan kommit ned i salongen. Och jag såg dem gå förbi fönstren. Det var rent af slående hvilket präktigt par de utgjorde. Samma hållning, samma käcka, friska utseende, samma raska gång, steg i steg, hvar sin halmhatt en smula på nacken, hvar sin käpp i handen, som svängdes i taktmessiga slag vid gången.
Oni taxeringsvärdet då skall lagas lill grund, så är det ganska troligt, att en Nybyggare under frihetsåren icke odlar sitt nybygge, då han vet, alt han derigenom ådrager sig en tyngre rotering; men om skaltetalet antages till grund, så vet en nybyggare genast, så snart nybygget är utslakadt och skattlagdt, huru stor del af en Soldatrote han bör utgöra. •— Till ytterligare stöd för mitt påstående, att skaltetalet är en rättvisare princip för roteringen i Jemtland,'än hemmansvärdet, får jag äfven åberopa Kongl. Majrts Nådiga Bref lill Dess Befallningshafvande i östersund al den a t Junii 1825, angående grunderne för interimsrotejemkningen, der del med tydliga ord heter, att rote jemkning en skall ske, icke pä sätt J föreslagit, efter 1810 *drs taxeringsvärde, utan efter hemmantalet: då skaltetalet ansågs för en rättvis roleringsgrund i en tid, när landet icke var ordentligt skattlagdt, så tycks det med mera skäl böra vara det, sedan landet genom afvittringen undergått en geometrisk skattläggning och hvar och en erhållit egor i förhållande lill sitt skattetal, eller ock förmedling i förhållande till innehafva nde egor. Sedan Kongl. Majit redan år 1806 i Nåder ansett billigheten och rättvisan samt behofvet påkalla en lindring uti Jemtlands tryckande rotering, och detta lid efter annan äfven blifvit erkändt och beviljadt af Rikets Jiögloflige Ständer, och sist vid sista Riksdag, då Rikets Höglöfligé Ständer, uti underdånig skrifvelse den 18 Februarii r83o, Nio 38o, tillstyrkt, att Jemtland måtte roteras i likhet med det öfriga ■'Sverige, sedan hemmanens godhet och grundräntor blifvit behörigen jemfJrde, och det utan afseende derpå, om Regementet sedan skulle blifva mindre än det på förhand - Stafssanttt Oecon., Utsk.
De två unga männen från vestibulen vandrade i sällskap uppåt staden. »Hvem var det Wille Zimmermann tog emot?» frågade den sist ankomne, ett långbent exemplar med glosögon och en mun som hade svårt att räcka till om tänderna, hvilket kom honom att gå omkring i verlden med ett uttryck af stereotyp förvåning. »Sin mor?» »Sin mor? Har Wille någon mor? Det visste jag inte.» »Det är mycket, som du inte vet.» »Så-å. Hon såg för resten märkvärdig ut.» »Ja, du menar naturligtvis negressen.» »Nej, men hvarför reser hon med en sådan fågelskrämma», fortfor glosögat utan att på ringaste sätt generas af den andres sarkasmer. »Fågelskrämma? Du är ingen bildad karl, Pelle, som inte kan se, att det här var ett ovanligt distingueradt negerexemplar.» »Nej, men du är väl bildad, du?» »Jag är hungrig. Jag kunde ha lust att slagta dig om du inte var så rå.» »Åh, hvad råheten beträffar...» »Ja, och så tycker jag inte om fårhufvud.» »Inte? Du som är så egenkär.» »Nej. Det är det värsta jag vet. Har du aldrig märkt det?» »Jo, när det är frågan om mat. Annars är du inte nogräknad. När det inte syns.» »Men det gör det.» Han tittade hastigt åt sidan med en menande blick. »Äsch, det är så gammalt så.» »Ja, det gör inte saken bättre.» »Kan du hålla dig i skinnet så lång tid som det tar att berätta hvad du vet om Villes mor?» »Jag får väl försöka. Har du hört talas om Zimmermanns anatomiska museum?» »Nej.» »Så stå stilla ett ögonblick, medan du får det i dig. Vår Zimmermanns morfar reste omkring med ett anatomiskt museum, som han grundlagt och som man måste vara ung och okunnig som du för att inte känna till.» »Hans morfar? Hva' hette han?» »Zimmermann! Zimmermann! Stå still, annars får du det aldrig i hufvudet.
Högra handen återkom alltid till detsamma, men dess venstra kamrat låg så tätt öfver ögonen, att en blick derpå endast kunde varit möjlig, då näsduken just nyss tryckts till dessa. Om så verkligen förhöll sig, kan icke bestämdt utredas. En stund satt hon så, tills den lättare smärta, som flyter bort i tårar, gaf rum för den mera tryckande, som sväller i hjertat, utan att af något fördelas. Då steg hon upp, kastade en shawl öfver de bara skuldrorna och vandrade några steg öfver rummet, med händerna sammanknäppta under bröstet. «Herre Gud, så svag, så oförnuftig! – Jag såg det, jag hörde det; han vet nu allt nej icke allt, blott det värsta. Att jag svaga älskade honom redan förrän – hu! – såg deras kärlek – hörde af henne allt, hvarje ord – icke ett enda för mig, och likväl älskade honom – allt detta vet han dock icke. – «Mitt lif är förspildt,» sade han ju, «jag har drömt och vaknat». Han sade, «att en annan lycka ofta föresväfvat honom, men att – att han» – ack ja, han sade – och jag svaga, jag hade ej mod, ej kraft att säga ett ord, en förebråelse för så mycket vansinne. – Nej, icke ens då han tillade det värsta – det ljufvaste, svaga hjerta! – nej, o Gud! blott en balsam för min fåfänga, ett ögonblicks triumf efter årtal lång förödmjukelse. – Och då han slog sin arm kring mitt lif, likasom till valsen – afsvimmade jag? Nej, men jag vet ej hvad som skedde. – Hvilade verkligen mitt hufvud vid hans bröst? ja, ja, han stödde ju min panna med handen, då han förde mig till divanen – det var så hett, det var så kallt – –. O, han är dock hård, känslolös! «Nu inser jag, huru mycket jag olycklige förlorat» – Nej: «vågar jag väl tro, att jag nu inser,» sade han – «Ljufva!» sade han – Och de alla, de glodde på mig med så falska ögon; de hade säkert hört allt; de kunde lätt se, hvad jag kände – hvad jag svarade. Nej! svarade jag något?
Sedan förde han sin moder till repstegen; jernkeden, som allt ännu var fästad vid hennes hand, virade han starkt och fast omkring ett ställe af stegen, beläget så pass högt, att grefvinnan kunde stå på marken, medan Harald gick uppför stegen. Sedan han hunnit upp, satte grefvinnan sig i en af Harald förut anvisad ställning inom stegens nedersta trappor. Denna ställning var sådan, att äfven i händelse af vanmakt, grefvinnan måste förblifva i densamma. Nu hissade Harald varsamt men med styrka upp stegen, som bar hans moder och när denna såg sig uppe hos sin Henrik, föll hon emot hans bröst och gret sakta. Hon ansåg sig nu redan vara i fullkomlig säkerhet. Harald hade, såsom vi minnas, glömt att igenslå dörrarna till de tre rummen i venstra flygelbyggningen, men här glömde han ej att försätta blindfönstret i det skick det varit innan v. Nit begagnat detta sätt att färdas nedåt. Åt sin moder anvisade han sin egen kammare, sjelf ville han för några timmar betjena sig af v. Nits. Såvida klockan redan var fyra på morgonen klädde icke Harald af sig och bemödade sig att somna, men blef snart störd af grefvinnan, som inkom häpen och förskräckt. – Min son – sade hon – sofver du, så vak upp, ty den förskräcklige sofver icke. Jag såg honom, der jag satt och beskådade stjernorna ifrån mitt fönster. Kom till ditt eget rum, kanske kan äfven du få se honom och i alla fall är det bäst, att vi denna natt äro i samma kammare. Kom, Henrik. Han lydde och ifrån sitt kammarfönster såg han snart en gestalt klädd såsom nyligen v. Nit. – En sådan drägt – sade grefvinnan – bära de på det att menniskor, som händelsevis se dem, måtte tro dem vara dödas skepnader, hvilkas steg det icke är godt för menniskor att iakttaga och bevaka. – Jag vet det – sade Harald och råkade nu tänka på det äfventyr Irene en gång berättat, utom på hvad han sjelf sett. Ja, gestalten stod på trappan till venstra flygelbyggnaden, rådvill, emedan hans nyckel icke passat in i låset. Grefvinnan sade:
Ad. kunde uttrycka som sin gemensamma tanke det förslag, som Const.Utsk. afgifvit för att blifva hvilande lill nästa liksdag, äfvensom att samma bruk skulle följas i afseende på detta, som andra betänkm, nemi. att då någon yrkar bifall, propos. på den meningen först bör framställas, men — jag öfverlemnar detta till Hr Frih. och Landtnäs afgörande. Hr Hjerta, Lars: Jag hemställer, om ej Hr Frih. o. Landtm, skulle finna lämpligt att låta skriftligen uppfatta och anslå de särskilda propos:na, på det R. o. Ad. med desto mera säkerhet må kunna fatta sitt beslut och jemföra proposma med hvarandra. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Hvartill den siste talarens förslag skulle tjena, kan jag icke inse; ty när hvarje Pen 8 Juli f. m. 34. särskild propus. kommer till afgörande, blir den ju för Slån* d<t uppläst. Snarare skulle jag anse det leda till det sökta ändamålet, eller till frågans skyndsammare afgörande, om Gr:ne Spens neli Frölich, hvilkas förslag voro hvarandra salvida lika, att de aritogo 6 månader såsom den lid Ständerne ägde ovillkorlig rättighet att vara tillsammans, ville i öfrigt förena sig om ett enda förslag till gemensam tanke, hvarigenom vi kunde undgå en eller annan votering. Frih. Sprengtporten: I anledn. af den siste talarens anmärka., får jag tillkännagifva, att jag visserligen finnér Gr. Frölichs förslag och mina åsigter fullkomligen öfverensstämmande, och att det således är mig alldeles likgiltigt, om R. o. Ad. antager min redaction eller Gr. Frölichs. Jag skulle till och med sjelf nästan vilja gifva företräde åt Gr. Frölichs, såsom varande mera i sammanhang med den gamla redaclionen; men innan jag kan bestämdt yttra att jag öfverg år till detsamma, anhåller jag, alt det mätte uppläsas, ty det var en mening Grefven önskade tillagd, som jag icke kan gilla i afseende på det formella.
Jag har från tillförlitligt håll hört berättas, att en åttaårig flicka på en eftermiddag stickade sex dammhanddukar och att en tolfårig gosse på en dag väfde tyg till en kostym åt sig. Framför andra väfoch stickmaskiner äger den perssonska åtskilliga företräden, af hvilka ett par äro af synnerligen stor betydelse. Den å andra maskiner befintliga så kallade ramen, hvilken måste dragas fram och åter, varierar i längd mellan 80 och 150 cm. ; å här ifrågavarande maskin är däremot ramen ersatt med en mekanism, som är endast 17 cm. lång och lika för alla storlekar af maskiner. Men ej ens denna behöfver dragas i hela sin längd fram och tillbaka, utan endast ett litet stycke utöfver arbetets bredd, hvilket ju, när det gäller mindre arbeten, såsom strumpor, damasker och vantar, är i hög grad tidsoch kraftbesparande. Vidare kan man när som helst lämna arbetet och sedan återtaga det, utan att behöfva offra en tanke på, kvar man slutade eller hur man skall börja igen. Det är väl förnämligast genom denna praktiska anordning, som den perssonska maskinen kommer att göra sitt inträde i många hem. Särskildt för husmödrar, som j u tidt och ofta tagas i anspråk för än det ena, än det andra göromålet, är det j u ovärderligt att på detta sätt kunna » springa ifrån ». För största delen af cle arbeten, som kunna tillverkas och fasoneras i maskinen, finnas nämligen så kallade mönsterkort. Dessa fä- stas i en liten ställning på maskinen; allt efter som arbetet fortskrider, flyttar sig en visare fram och tillbaka öfver möiisterkortet, på hvilket genom särskilda tecken är angifvet, när inoch uttagningar m. m. dylikt skall ske. Med ledning af de redan utarbetade mönsterkorten kunna omkring 200 olika modeller tillverkas. Det har blifvit sagdt, att man, tack vare denna anordning med mönsterkort, kan sätta » hvilken dumbom som helst » att sticka på dessa maskiner. Af särskild nytta torde den perssonska maskinen kunna blifva inom stora familjer, i synnerhet sådana, där unga flickor äro anställda, för att, som det heter, » gå frun tillhanda ».
Svar snarast till Nyteboda, p. r. [1495] F ö r e n a n s p r å k s l ö s flicka med måttliga pretentioner linnes plats som lärarinna i vanliga skolämnen och musik att genast tillträda. Eleven nybörjare. Närmare gen. korrespondens med » Gerhard », Vallsta p. r. (1482] E n ung, stark, bättre flicka kan utan afgi. ' t få grundligt lära hushåll å l:sta klassens värdshus i små- stad, mot att hon är villig gå frun tillhanda i hushållet. Som det på samma gång är en förtroendepost, fordras en i allo redbar och ordentlig person. Sökande, som är kunnig i bokhålleri, föredrages. Ingen beröring med gäster fordras eller tillätes. Godt ech bildadt hem. Sökande torde snarast insända sv. t. » Framtidsplats s, Iduns byrå. Annonspris: 25 öre pr petitrad ( LEDIGA PLATSER. U ti familj på landet i vacker och folkrik trakt önskas sås. lärarinna en ung bildad flicka, som förstår att handleda små barn. Svar med uppgifna lönepretentioner till » Förvaltare », Iduns byrå, Stockholm. 11266) [1416] X i ä r a r i n n e p l a t s sökes af en för sitt kall lifligt intresserad lärarinna, van att meddela undervisning i vanliga skolämnen, språk och musik. D e bästa vitsord. Svar till » L. L.&gt;, Rå- gärda, Linköping. af bättre fam. med god uppfostr. Den sökande är praktisk o. duglig, har fallenh. för husl. görom. samt eger vana att underv. barn och leda deras uppfostr. i sin helhet. Bä- sta rek. Sv. t. » Värdinna, februari 1880 », Tidningskontoret, Sturegatan 7. PLATSSÖKANDE. E n t j u g u e t t å r i g flicka af ämbetsmannafamilj, som genomgått elementarskolan i Upsala, utbildat sig i språk och musik ett år i Tyskland och ett år i Paris samt har vana vid undervisning, söker plats som lärarinna i familj eller skola.
Utdrag Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition. 9 Utdrag af protokollet öfver Landtförsvars-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rådet å Stochholms Slott den 31 Januari 1851. Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Statsministern, Herr Grefve Sparre. Stats-råden: Fåhraeus, von Hohenhausen, }Vallensteen, Gunther, Genberg och Gripenstedt. Stats-rådet och Chefen för Landtförsvars-departementet, von Hohenhausen uppläste till justeringett, i enlighet med Kongl. Maj:ts förut uppå Stats-rådets underdåniga tillstyrkan fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, angående försäljning och utbyte af Christianstads f. d. fästning tillhörande1 mark; Och behagade Kongl. Maj:t, enligt Stats-rådets underdåniga hemställan, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt förordna, att, i öfverensstämmelse dermed, Nådig Proposition skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo C. G. Arman. Ank. till Exp. Utsk. d. 15 Mars 1851, kl. 2 e. m. Kongl. May.ts Nådiga Proposition till Rikets Stander, angående åtskilliga för det nybildade Artilleri-Batteriet i Norrland ifrågakomna ökade utgifter; Gifven Stockholms Slott den 31 Januari 1851. Vid sista Riksdagen föreslog Kongl. Maj:t, uti aflåten Nådig Proposition, Rikets då församlade Ständer, att, för upprättande af ett till de norra orternes i Bih. till R. St. Majus Nåd. Proposition, M 86.
<Stt af ©menjfa flottans frigS» fartpg har beklagligen gått förlorabt, nemligen foroetten SarlSfrona 20 Jétutteurfiir 3 anfeenbe tid tråban af nu bruf liga icfe trattemäta frutburfar, m* m* f>ar ^ong(. förorbttat att å ång*forretten ©efie, få roal forn å be frigöångfartpg, f>roi[fa f)äbanefter npbpggaö, äftrenfont å bern, Ijtrilfa fontina att unbevgå betpbligare reparationer, frutburfarne fiola göraö roattentäta odj förfeö meb lebningörör, fatnt att fåbant äfvoen flad tafttagaö å bej feglanbc fartpg, af tnlnfl briggen SRor* benffjölbö bimenftoner, f; trilla fjäbanefter npbpggaö eder unberfajtaö mera betpblig reparation, äftrenfont i mån af tidgångarne å nu be fintliga fartpg, forn äro i bruf bart ftånb, famt att be fartpg, l)trilfa få trattentäta frutburfar, äftren fiola erhålla trattentäta frutlåbor. ©å bejlaffabe frutburfar odj frutlåbor ftnnaö reban å fregatten Eugenie od) forretten SRajaben. tsejipfntng. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Förslag till Förordning angående vilkoren för bränvins tillverkning. 7 Kongl. Maj:ts Befallningshafvande till återlyftningen eller afrähningen anmäla, vid förlust af rättigheten dertill. § 21. Försummar någon att, i den ordning § 18 föreskrifver, erlägga afgift för anmäld bränvinstillverkning, varde, ändock han handteringen ej utöfvar, den oguldna ofgilten hos honom ofördröjligen utmätt.
Den, som i kontraproposition i den bufvudsakliga voteringen angående marinmetall, antager Presteoch Bonde-Ståndens beslut att införselstullen härå skall oförändrad bibehållas vid 5 R:dr för 100 R:drs värde, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontraproposition Ridderskapet och Adelns beslut, att denna tull skall bestämmas till 1 R:dr 16 sk. skepp. b) i hufvudsaken. 83:o. Den, som bifaller Utskottets förslag att införselstullen å marinmetall bestämmes till 3 R:dr 16 sk. per skepp. stäp. v., röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (Usta alternat.) Presteoch B onde-St ändens beslut. Ridderskapet och Adelns beslut. Bevillnings-U Iskallets Memorial, M ii 55 2:o angående Messing, arbetad. 84:o. Den, som vill att, på sätt tre Stånd beslutat, iuförselstullen å messing, arbetad, alla slag, gjuten, smidd eller pressad, oäkta lahn derunder inbegripen, fortfarande skall förblifva 16 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages för denna rubrik följande indelning och tullbestämmelser: utan beläggning med annan metall i skålp. 16 sk. införselstull. förgyld 1 » 36 sk. » andra slag 1 » 24 sk. » Anm. Gördelmakare-arbeten, deri tenn eller zink ingå, förtullas såsom messing, arbetad. 3:o angående alla andra slag, arbetad. 85:o. Den, som vill att, jemlikt tre Stånds beslut, införselstullen å metaller, alla an dra slag, arbetade, bibehålies vid 1 R:dr skålp., röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages för denna rubrik följande indelning och tullsatser: förgyld 1 skålp.