Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men ovisst synes, huruvida denna handläggning blifver under närvar, riksdag möjlig, och i händelse af dess fördröjande, må tjenligt vara, att till preliminär pröfning framlägga åsigter, hvilka icke alla voro gängse, Den 39 Februari e. m. 497 gängse, när förslaget utarbetades, och hvilka således icke deri kunna igenfinnas. Min närvar, motion afser endast den långsamhet, som, vida utöfver hvad allsidig säkerhet bjuder, alstras af nu gällande institutioner, och i min tanka högst menligt motverkar det behöriga ernåendet af all lagskipnings föremål, rättegångarnas längd, och endast detta är således det enda jag nu går att framställa. Mitt ordande öfver domar och actioner vore alltför obehörigt på denna plats, ja, obehörigt allestädes, dit offentligheten når. Den som icke tagit juridisk examen, blir aldrig af mig hållen för coinpetent att dömma domare. Mätom då längden af de rättegångar, som under de sednare åren mest sysselsatt allmänna uppmärksamheten; men må med mig öfverses, ifall af några chronologiska irringar. Veckor betyda föga i fråga om så ansenliga tidrymder. Våldet emot tullbeslaget i Ystad, i October i835, afclömdes i April i83y. I målet rörande ett expedierande ifrån Förvaltningen af sjöärendena af en K. författn., ingick första anmärknings-memorialet i April 1837, och slutlig dom föll i November iS3q. Rättegången rörande en tvist emellan en officerare vid flottan och hans kamrater begyntes i Mars i836, och slöts i December 1837. En cassa-balance blef actionerad för mera än 3:ne år sedan; och frågan om den egentligast ansvarige controllanten är ännu icke i Kammar-rätten afgjord. Ett Kronans fartyg förlorades i September 1836, och målet är ännu icke definitivt afdömdt. Samma höst, år i836, besvärade sigen matros öfver extra-legal behandling, och slutlig dom i målet förväntas ännu. T vänne rättegångar emellan reg:s-chefer och underhafvande hafva räckt vida öfver 2tne år, och den eria är ännu icke, slutligen afdömd.
Stads-betjente må för dessa kallelsers aflemnande erhålla ^enahanda arfvode, som, för verkställandet af muntlig stämning till RådstufvuRätter, i nu gällande Expeditions-Taxa stadgadt är, eller 6 sk. Banco. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 1 Sept. 1829. Preste-S landet d. 7 Borgare-Ståndet d. 7 —- — Bonde-Ståndet d. 10 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Kamereraren G. A. af Sille'ns underdåniga ansökning om åtnjutande af full Revisors-lörij ifrån den tid hans vid f. d. Allmänna Magazins-Directionen innehafda Revis or s-beställning indrogs. S. A. K. Sedan E. K. M., genom Remiss, den io December sistlidet år, till Rikets Ständers Stats - 358 Exp. Lisi. Förslag till und. Skrifv. Utskott i Nårlev öfverlemnät en af Kameréraieii G. A. af Sillén ingifven underdånig ansökning, om åtnjutande af full Revisors-lön, ifrån den tid Sökandens vid f. d. Allmänna Magazins-DireCtionen inneliafda Revisors-beställning indrogs;'•så hafva R, St., efter det hmdlingarne i detta mål blifvit dem af Stats-Utskottet meddelade, afE. K. Maj:ts och Rikets Stats*.Contoirs öfver berör-, de ansökning afgifna underdåniga yttrande inhemtat: alt, vid den förnyade organisation, sorn f. d.
Iprfliga inbelningen af prominferna Sämtlanb odj -jperjebalen, od) enär befja mibfträclta lanbffap utgjort enbaft tmå fontralter, l;ar förflag Ulm! m"3, till beraS inbelntng i fpra fontralter blifmit upprättabt od; af Övongl. 9Jlaj:t gobfänbt. 5Dcn imber en längre följb af år fortgåenbe åtgärben att beta ftörre paftorater, når fåbant funnits mara för fjätamårbenS änbamålSenligare I;anbl;afmanbe nöbigt, I;^r febait fifttibna rilSbag mibtagitS i affeenbe 92 S3 er ättelf e om ptoab i Stifet ocp b efS på toarne galt i Strfefiiftet, ett t Sunbö, ett i ©öteborgö od; toå t •jpernöfanbö [tift, t; lo ar jemte flera framftålba förftag om fåbati betning öfmertemnatö titt bepanbting af be Stämitber, piottfa bet tittfonuner att orbita prefterffapetö tnfontfier eldigt görorbitittgen ben 11 Sidi 1862, od; dunn bero på bepa ätäntnberö åtgärb. @n af ätorrföpingö ftabS intoånare träffab öftoerenöfommelfe om ftabenö fprftiga inbetning i tre färffdbg territoriata förfamlingar dr af ötongt. SJtajd gitfab ocp ftab @it nt; fapettfbrfämling par bitbatö inom .jpernöfanbö fttft ocp en fomminiftratur inom ©öteborgö. 3 flera ftift paftoa färffitba foc
Betänkande örn allmänna penrungerörelsen och myntvärdets upprätthållande sorn angar Malmö, Götha-Canal-JJolags samt Göthe» Prof. XJtdr. d. 12 itöVirS i$i8. borgs Diskont-Verks utredning, instämde Vallöf]. Borgare Ståndet till alla delar, uti det beslut, sorn Höglofl. Ridderskapet och Adeln i förberörde afseende fattat, i följd hvaraf, innan nämnde Betänkande till afgörande företages, detsamma jemte de dervid bilagde Utdrag af de sammansatte Utskottens Protokoll och Calculer, bör, genom Statsoch Banko-Utskottens skyndesamma föranstaltande utaf de tili Riksdags-kostnaderna anslagne allmänna medel, till trycket befordras, samt ett exemplar deraf till hvarje Ledamot af Riks-Stånden utdelas. S. D. Vid föredragning af de förslag till ändring i Rikets Grund-Lagar, som, vid Riksdagen 1815 lagligen beredde, jemnlikt 56 (§. i Regeringsformen till afgörande vid denna Riksdag varit hvilande, stadnade Borgare-Ståndet, för dess del, uti följande Beslut: Regeringsformen. 4 §. bifölls 28 §. afslogs; äfvensom den dermed beledsagade anmärkning. 29 §. bifölls. 37 §. bifölls; men den emellan 37 och 38 §. föreslagne Ändringen Uti 38 §• afslogs. 41 §, bifölls. 53 §. afslogs. 36 §• afslogs. 60 §. afslogs. 81 §. bifölls. ,96 §. afslog». Prat. Utdr. d. 13 Mars 1818. Ändringen uti Riksdags Ordningen, P14 §* afslogs. 115 §. afslogs. J 2 g §. afslogs. 38 §• bifölls, hvarigenom således det anmälta alternativet förfaller. 46 §. afslogs. 56 §. afslogs. 63 §. bifölls. [_68 §• bifölls. Tryckfrihets-Förordningen. Morn.
Universiteten hafva af urminneshäfd denna rättighet sig uteslutande tillerkänd och kunna gerna behålla den utan att hvarken vetenskapen eller det allmänna eller Carolinska Institutet i någon mån komma att lida deraf Sidenhatten gör ingen kunnigare eller skickligare i yrket, och det är icke doktorer utan kunniga och skickliga läkare, som landet behöfver. I flere andra länder och, för att ej hemta exemplen längre bort än hos våra närmaste grannar, i Danmark och Norrige utgör doktorsgraden alldeles icke ett vilkor för befordran som läkare. Utom medicinae professorerne vid Universitetet, S48 Den lä Juli f. m. finnas i Danmark ganska få läkare, som äro medicinae doktorer, och i Norrige tror jag knappt att dessas antal, professorerne inberäknade, upgår till 10. Deremot är den stjufmoderliga behandling de från Carolinska Institutet utexaminerade läkare nu med hänsyn till deras befordringsrätt röna från Statens sida förtjent af den största upmärksamhet. Motionären, Hr Cederschiöld, har framhållit och Ekon.Utsk. med opartisk noggrannhet uplyst och bevisat, hvad jemväl allmänt kändt är, eller att den medicinska undervisningen vid Institutet är vida fullständigare än den vid Universiteten. Institutets större tillgång på materiella hjelpmedel för undervisningen och dess talrikare lärarepersonal berättiga ovilkorligen till antagandet att så måste vara. Såsom Utsk. äfven i dess Betänk, fullständigt utredt, äro jemväl de examina, hvilka vid Institutet afläggas af dem som der genomgå hela lärokursen, mera omfattande, än motsvarande fakultets examina, och dock tillerkännes dessa sednare för ernående af kompetens till läkaretjenster ett afgjordt företräde. För ernående af sådan kompetens erfordras nemi., såsom kändt är, att vara medicinae doktor eller licentiat, samt chirurgise magister. Med dessa båda lärokurser förhåller det sig på följande sätt.
Herr Grefwen och Landt-Marsfalken, gjorde derefter Proposition, att Riddcrffapet och Adeln mätte bifalla det af Stats-Utstottct gjorde Stats-Anslaget samt r allmänhet rörande Skönsta Wargcringen och ds Contracter hwilka röra hetz uppfattande blifwit flutne, i un» derdänighet anhälla hos Kongl. Majit om en laglig undersökning, i följe hwaraf, derest wid denna undersökning desie Contract skulle befinnas wara olaglige, Kongl. Majit stulle aga att dem upphafwa Ropades ett starkt Ja, hwarihland dock hördes ett och annat Nej, intill desi Grefwe hamilton, ^xel, som till Propositiost hade wagrat sitt bifall, siuteligen begaf sig med wilker, det r Erpcditioncn mätte tilläggas, att Kongl. Majit i Räder mätte läckas läta Swenstar i Skäne njuta lika rätt med Swenstar i allmänhet; och hwilket af Ridderstapet och Adeln medgafs. Justerades följande underdäniga Skrifwelfe till Kongl. Mant. Stormägtigste AllerNädigste Konung!
Af de uppgifter, som blifvit samlade i det ofvannämnda föredraget inom pedagogiska föreningen, och som grundade sig på uppmätning af ett större antal skolrum i Stockholm, finner man, alt i en del skolrum, 0111 deras höjd antages till fem alnar, gollulrymmet icke är större än en qvadrat-aln för hvarje lärjunge, samt i ännu flere endast två qvadral-alnar eller obetydligt derutöfver, och alt om man jemlör det utrymme, sorn t. ex. i Borgare-Ståndets sessionsium är heiäknadl för hvarje person, med det som i dessa skolor finnes för hvarje af de der undervisade barnen att tillgå, så förhåller sig det förra lill det sednare som 7J lill 3, eller som 7J till 2, någon gång som 1% lill 1. Alt med all kraft söka motarbeta ett sådant ondt, synes Utskottet vara så mycket mera af behofvet påkalladt, sorn skolgången på sednare åren utsträckts lill en allt större och större del af nationen, samt fordringarne på barnens undervisning blifvit allt mera stegrade, hvadan desses arbete mäste under en längre tid vara mera ihärdigt, och åter i följd häraf de menliga inflytelser, som genom skol-lokalernes felaktiga beskaffenhet uppkomma, numera vara långt känbarare än fordom. Pä den frågan, huruvida några åtgärder med framgång kunna vidtagas för alt afhjelpa de vidrörda olägenheterna, lemnar den erfarenhet, som på sednare tider blifvit samlad i andra länder, ett tillfredsställande svar. Utskottet tror sig i della afseende böra anföra några exempel på hvad denna erfarenhet gifver vid handen, så val i afseende på skolor, som i afseende på andra lokaler, hvilka äro ämnade att på en gång inrymma en större mängd menniskor, såsom sjukhus, fängelser, fabriker.
R:dr; Rustningskostnaden för hvarje Nummer från 100 R:dr till 208 R:dr; Pacvs aflöning från 16 R:dr till 20 R:dr pr Mantal, Comministers till 3 ii:dr, Kyrkobetjeningens från 2 R:dr lill 3 R:dr, Fattigförsörjningen från 1 R:dr lill 3 R:dr, skjutsningen från 44 9 r:st* 33 R:dr, väghållnin gen från i5 R:dr till 20 R:dr, samt de under rubriken diverse afgifler, onera oell besvär upptagne kostnader från 5 till 6 R:dr, allt Banco. Den vanliga års-afgiften för vacante Rotar har i sednare Contracter blifvit betingad till c>3 R:dr 16 sk. Banco. Medelpriset för en Soldats årliga underhållskostnad, hvartill beräknas värdet af 3 tunnor Råg, 3 tunnor Korn, 60 LU. Starr-IIö, 4° LU. Råghalm, 6 tunnor Agnar, 6 parlass Långved, mulbete för 1 Ko och arne Får, 4 kappar Ärter, planpenningar, årligt Leklädnadsbidrag, Mötespassevolance, Enöres-afgift, Tross-skjuts och Klädepenningar, har, under de sednare åren, efter i835, i836 och i83^ årens Markegång, utgjort 83 R:dr 33 sk. 11 r:st., hvarigenom för de i Länet befintliga p57 ordinarie Soldat-Rotar uppkommer en sammanräknad koslnadssumma af 80,107 R:dr 10 sk. 3 rst. Banco. För de i Länet varande 58 Båtsmans-Rotar kan kostnaden, likaledes efter ett medium af priset i Markegångs-Taxorne, för sistnämnde år, antagas hafva årligen utgjort tillhopa 64 R:dr 45 sk. 10 rst. Banco på hvarje sådan Rote.
Bctänkandcn. och det allmännas fördel, utan, förvandlade till stora åkerbrukande byar, blifva med sina monopolier en kräfta i staten, i stället att, hvad de kunde och borde vara, utgöra en källa till allmän trefnad och förkofran, hemställes, med åberopande af stadgandet uti Kongl. Förklaringen den 15 Juli 1719, att städerne donerade egor skola förblifva till de anslagne usus, om icke bestämdt borde stadgas, att, efter förloppet af en viss prjescriptionstid, all under städerne liggande öppen jord, eller den, som vidare kommer att odlas, icke måtte användas till egentligt åkerbruk, eller frambringande af Hvete, Råg, Korn, Hafra och Akerärter, utan tillodling af Tobak, Hampa, Lin, Humla, Färgväxter, CafFe-Surrogater och så vidare, hvartill en större tillgång på gödningsämnen äfven gör stadsjorden mera tjenlig än annan jord', men, om en obegränsad näringsfrihet för landtmannen skulle bevilljas, inskränker Riksdagsmannen sig till den önskan, att, med afseende å det allmännas fördel, stadsjord må på föreslagna vis användas, utan att detta likväl borde städerne då såsom en ovillkorlig skyldighet åläggas; åberopande i öfrigt, såsom stöd för sin hemställan, hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Jönköpings Län fem års berättelse, rörande detta ämne, innehåller. 2:0 Af RiksdagsFullmägtigen från Bohus Län, Börje Pehrsson, som, med afseende på ofvan upptagne grunder, och då det vore Besv. och Ekon. Utsh. Betankanden. 533 billigt, att stadsboen sättes i nödvändighet, att endast af landtboen förse sig med sina sädesvaror, och icke, såsom nu, pä tvänne sätt söka vinna på den idog© arbetaren, både genom handelsvarornes höga värde och nedsättandet af värdst å landtmannens producter, föreslår, att den städerna donerade jord mätte, i likhet med derom utfärdade författningar, utan något landtmannens för» fäng användas.
Sedan RiksRättens Herrar Ordförande och Ledamöter, med undantag af Herrar KammarRättsRådet Uggla och AmiralitetsKammarRådet Widin, hvilka låtit anmäla hinder för inställelse i dag af sjukdomsförfall, till hvars bestyrkande den se thia re jemväl företett behörigt läkarebyg, nu tillstädeskommit, samt Herr Presidenten 'von Rosen gifvit tillkänna, att han, i anseende till nödvändigheten för RiksRätten alt genast vid första sammanträdet äga biträde af Sekreterare och Protokollsförande, tillkallat Assessoren i Kongl. Majrts och Rikets Svea HofRätt, Göran Magnus Arell och undertecknad, Fiskal i samma Kongl. HofRätt, af hvilka, på Herr Presidentens förslag, Assessoren Arell antogs till Sekreterare och undertecknad att föra protokollet; så anmälde Herr Presidenten von Rosen vidare, att han ansett sig icke kunna, emot ordalydelsen af 102 §. Regeringsformen, till Ledamot i RiksRätten kalla tillförordnade Herr Presidenten i Kongl. Krigs Kollegium, och att, ehuru Herr HofRättsRådet Landin, såsom ett af de två äldste Råden i Kongl. Svea HofRätt, jemlikt åberopade §. vore medlem af RiksRätten, Herr Presidenten likväl i förevarande fall, der Herr HofRättsRådet i sin tillika innehafvande egenskap af Rikets Ständers Justitieombudsman vidtagit de åklagareåtgärder, hvilka föranledt RiksRättens sammanträde, funnit någon fråga icke kunna uppstå om Herr IIofRättsRådets kallande som Ledamot till sammanträdet. Efter inhämtad upplysning, att samtlige RiksRättens närvarande Herrar Ledamöter tillförne aflagt domareed, upplästes nu Herr JustitieOmbudsmannens of vanberörde ansökningar. Som deraf befanns, att Herrar Presidenterne Skogman och Friherre von Schulzenheim blifvit, såsom Konungens f. d. Rådgifvare, sjelfve tilltalade i åtskilliga af de anmärkta punkterna, och derigenom voro såsom Herr JustitieOmbudsmannens vederdeloman att betrakta, ansågo bemälde Herrar Presidenter för deras del sig vara, jemlikt 13 Kap. 1 §.
St. åtagit sig ansvar för den Rikets gäld, Contoret ombesörjer, så komma R. St., sedan StatsUtsk. öfver Contorets tillstånd och behof sig utlåtit, alt genom särskild bevillning tillskjuta de medel, som för betalande af denna gäld, till ränta och capital, oumbärliga finnas, så att Rikets credit varder bibehållen och vårdad”, (ett föremål som nu upphört, sedan denna gäld blifvit betalt); och i stöd af StalsUtsk:s utlåt. N:o 66, hvars motiv är att vinna mera enhet i bevillningsmedlens uppbörd och redovisning, — föreslår jag vördsamt, att den ordinarie bevillningen ifrån och med nästa års början må ingå till, och förblifva under Statscont:s vård, i stället att ingå till och förblifva under Riksg.cont. Såsom motiv till denna motion anhåller jag, att mitt anförande i ämnet må åtfölja motionen till Medstånden. R. o. Ad. biföll, alt denna motion, jemte det deri åberopade anförande, finge remitteras till StatsUtsk. och communiceras de öfriga RiksSun. Anmäldes till föredragning BancoUtsk:s d. 4 och 11 dennes på bordet lagda betänk. N:o 29, med förslag lill en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse m. m., hvarjemte H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han först borde inhemta, huruvida R. o. Ad. ansåge detta betänk, böra i sin helhet eller punktvis föredragas. Frih. Hamilton, Hugo: Ronde frågan om föredragningen hafva i de olika Stånden och äfven bland enskilda personer, med hvilka man haft tillfälle att tala i dessa dagar, tvenne åsigter sökt göra sig gällande, den ena nemi. att företaga betänk, till discussion i sin helhet och återremittera det jemte alla dervid gjorda
Vad har hänt den kvinna, om vilken I talen, och vart viljen I föra mig? - Du skall snart få veta det. Rabbi Jonas följde hopen och åhörde utan att svara ett ord de skymford, som regnade över Baruk och hela Israel. Myro hade gripit om hans hand, liksom om hon fruktat, att han skulle undkomma henne. Men han gick lugnt vid hennes sida och drog icke sin hand tillbaka. När de anlänt till hamntorget och rabbinen märkte, att kosan ställdes till det av facklor upplysta huset för drunknade, stannade han och drog djupt efter anden. Han hade berett sig på ett sorgligt skådespel; nu gissade han vad som hänt. Emellertid betvang han sin sinnesrörelse och följde Myro, som ropade: kom, kom! Kort förut hade en liten båt lagt till vid kajens huvudtrappa nedanför de två marmorlejonen, som prydde hamntorget, och Karmides, som kom från Krysanteus' lantgård, stigit i land därstädes. Vi veta, att han tillbragt aftonen i Hermiones sällskap med en lustrodd längs den med sommarens yppiga prakt smyckade havsstranden. Den angenäma färden, som förskönades av de deltagandes glättighet och musikens toner, hade dock till slut fördystrats för Karmides genom en syn, som han dock icke tillskrev verkligheten, utan sin egen inbillning. Båtfarten hade från en liten vik, som badade foten av den sluttning, där Krysanteus' villa var byggd, blivit utsträckt till grannskapet av hamnen. När man vände kring en liten sävomkransad holme, öster om hamnen, hade Karmides, skådande ut över den solglittrande vattenytan, tyckt sig se ur böljorna uppdyka ett människohuvud, omgivet av långa, korpsvarta lockar, vars bleka anlete, när det för ett ögonblick visade sig över det genomskinliga elementet, tedde dragen av Baruks dotter. Bredvid detta huvud tyckte han sig se ett annat ... men synen försvann hastigt som den kommit, i skötet av det proteusartade havet, som alstrar så många underbara bilder. Karmides förteg sin syn och prisade sig lycklig, att ingen mer än han haft den.
Förordningen af den 1 i December 1766 och Kongl. Förklaringen deröfver af den 5 Apr il 1770, samt Kongl. Brefven af den 7 December 1796 Och den 16 December 181a! och uti hvilka Författningar Stats-Utskottet icke ansett sig kunna tillstyrka någon ändring, såsom ledande till rubbning uti de för sådane Inrättningars bestånd vid deras fundation stadgade grunder. I afseende på Visingsborgs Skolegods-hemnan. så emedan samma förhållande är med dem. som Academie-Hemman, atr de grunda sig på Serskildte föreningar; Ty anser Stats-Utsköttet sig icke heller derutinnan kunna tillstyrka RikBens Höglo!!. Ständer, att vidtaga någon serskild författning. Rörande sluteligen 'Militie Böställs-flemtnähj-Så kah Skatteköp derå så mycket rnindrÄ tillstyrkas, som sådant skulle föranleda till en. total rubbning Uti liela Indelnings - Verket 5 Dessutom är genom Kongl. Brefvet den 25 September 1653, Kongl. Förordningen om Skatteköp af deri jg September 1723, samt Kongl*' Besolutionérha på Krigs-Befälets Besvär af den 3 x Februarli I *74 8 §- 8.) den 11 Jauuarii 17 5 7 §. 36, samt den 12 November 1766 §. ii, allt Skatteköp å sådälie hemman redan förbudit, och tillika förordnad?, ätt om något boställe ellér någon del deraf skulle vara till Skatte försåfdt, borde Skatte-Brefvet upphäfvas och återgå, samt i sådat.t fall Ernbetsmännen, sorn i någor måtto dertill bidrdgit, ej undgå det ansvar, som Lag Mihatig till St, frat. igiTtgig. 4‘dc Sami, IJ-.r l;) ti», 1266 Stats-Utskottets Betänkanden* bjuder.»
Der står, sid. ”Så snart hela den Summa, ”sorn för året skall utgå, blifvit, på sätt ''nästföregående §. innehåller, bestämd, att "genom upplåning anskaffas, anses den tid "vara inne, då upplåningen skall kungöras, ”Och som all möjlig besparing af den ränta, "hvilken till Allmänheten måste betalas, bör "sökas och iakttagas; så skall, innan upplåningen kungöres, allraförst tillses och undersökas, huruvida RiksgäldsContoret på "Räkningen i VexelBanken för sina enskilda medel tilläfventyrs eger någon behåll"ning, hvilken för längre eller kortare lid Den 4 Maji e. m. 89 ”icke kan komma i fråga alt disponeras; ”och derest en sådan behållning skulle fö”refinnas och uppgår till minst 20,000 R:dr, ”bör den öfverflyttas uti 3-procents-lånet, ”och härföre uttagas ett eller flera enahanda räntebärande insättnings-bevis allt ef”ter summans storlek; hvilka bevis, i den ”mån penningar åter blifva behöfliga, inlö”sas på lika sätt, som alla öfriga Obligationer. ” Fullmägtige hade således en bestämd skyldighet, att ej upplåna mera än hvad som fattades, sedan deras egna tillgångar blifvit använda. RiksgäldsContorets tillgångar voro så betydliga, att 1,260,000 R:dr kunnat på detta sätt användas, till lån för betäckande af anviste utgifter för Canalbyggnader m. m. Beräkningen af ränta å dessa medel, som RiksgäldsContoret så att säga lånat af sig sjelf, eller tagit ur sin ena Gassa för attutgifvas i en annan, tjenar endast till att visa, huru stor ränta RiksgäldsContoret skolat erlägga, om det upplånat medlen af andra, i stället för alt använda sina egna tillgångar. Enär nu RiksgäldsContoret icke är blott fordringsegare, utan äfven gäldenär, för samma summa: så är det klart, att RiksgäldsContoret har, sedan fordran och skuld blifvit mot hvarannan qvittade, intet i behåll såsom tillgång för andra behof.
Han hade utmärkt henne — så mycket till och med, att det talades om det — sagt halfva ord, gifvit varma blickar, ömma handtryckningar — och så lät han henne fara — uppsökte henne aldrig. Ännu — så långt efteråt — kände hon samma vrede, samma dofva, hopplösa smärta. Hur hade hon ej väntat på bref, på tecken, på det omöjliga! Först hoppfullt — så tungt, bittert, motstulet. Å h, att vara kvinna och intet kunna göra, annat än vänta och tåla! Ej ha rättighet att taga ett steg för att söka upplysning eller visshet! Endast gräma sig öfver att ha visat för mycket af en " tillgifvenhet, som räckt ett helt lif. Blygas öfver det bästa inom en — det enda man kunnat vara stolt öfver. Han hade gjordt henne så ondt, så ondt, och ändock var han hennes lifs bästa minne. M e n. Hade han rättighet att vara så- dan, som han var, när han intet menade — när han visste, att allt låg i hans hand — när hon ej kunde göra annat än tiga och vänta? N e j! Tusen gånger nej! därtill. * Friare h a d e infunnit sig. S å h a d e åren förrunnit. O c h hvarför torde äfven v å r a läsarinnor erinra sig. H o n hade ju varit mera arbetskraftig och duktig ä n d e flesta o c h smått bröstat sig däröfver. Lifvet var skönt oakt a d t allt. Hafvet! » I händelse a f? Nu h a d e hon ej tid att g å bort. tillvaro, och vid ingången till det ännu större, som väntade henne, kommo dessa småaktiga, lumpna tankar, som hon föraktade, och trängde sig emellan för att få plats äfven de. — Människonaturen? Hvilken underlig sammansättning! En orden för damer. Dekorerade landsmaninnor. (Forts.) det blifver mycket dyrare, o c h dessutom faller det sig rätt ofta svårt och olägligt för matmodern att i sista stunden behöfva sända ut en tjänare till uppköp. Buljong måste man hafva kokt förut, ty god sådan får man ej köpa hvarken på hotell eller i charkuteribodar, att ej tala om det höga priset därför.