Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till besvarande häraf få Utskotten upprepa och ytterligare förklara, att då Utskotten ansett sig böra tillstyrka, att Staten skulle träda emellan Disconternes Borgenärer och Gäldenär er, har sådant skett, icke för att upprätthålla DiscontBolagen, utan för att genom denna såsom enda utvägen af böja de allmänna olyckor, som af Disconternes irukacle obestånd i annat fall skulle uppkomma, och hvaribland den belägenhet, hvaruti DiscontGäldenärerne skulle komma att försättas, i synnerhet hos förenade Utskotten kommit i betraktande. Det oaktadt linner man äfven nu, i de upplysningar om Caualen, som lemnäs, en beräkning uppgjord på den förlust, som för Bolaget uppkommit genom fråntagen Discontvinst, utan alt uppmärksamheten fästats dervid , att denna förlust blifvit till fullo liqviderad genom de 3oo,ooo R:drs Lånebiträden, hvilka årligen blifvit till Bolaget öfverlemnade. Dessutom framställdes till Bolaget vid j8 17 års Riksdag den fråga, huruvida Bolaget kunde 78 Den 26 Mars f. m. fullgöra sine åligganden, och denna fråga hesvarades nekande. Grefve von Plåtens anförande i8i5, som utvecklar Götha Canals förhållande till Wanås Fästning och Canalens inverkan på försvaret, anhåller jag att alldeles få förbigå, under hänvisande lill hvad jag 1818 tog mig friheten yttra i detta hänseende. I berörde yttrande säger samma Talare, att allmänna arbeten äro nyttiga, äfven om de blott hafva ostentation till föremål. Jag tog mig då redan friheten att söka vederlägga en sådan mening. Grefve von Platen erkände då, att Bolaget var på obestånd, om ej hjelp blef det lemnadt, och påstod, att företagets fortsättande ej kunde kosta mera än 6i millioner. Jag frågar , om Rikets Ständer uraktlåtit något, för att främja Canalens och Bolagets bästa. Voro ej anspråken oerhörda, att Rikets Ständer utom lånebiträden af 3oo,ooo R:dr, äfven skulle ersätta den förlorade Discontvinsten? Jag frågar, huru det är möjligt att fortsättande biträda slika fordringar? Bolaget har fält allt hvad det begärt.
Förra delen af den i gällande Taxa förekommande anmärkning, innefattande föreskrift, angående sättet för utrönande af värdet å nya fruntimmers-kläder, hvilken jemväl blifvit afPreste-Ståndet bibehållen, kommer, såsom af de 3:ne andre Stånden underkänd, att utgå och endast senare delen deraf, eller föreskriften, att ’’Spetsar och Blonder tullbehandlas serskildt” att såsom anmärkning i dea nja Tulltaxan qvarstå. faj. Prop. N:ri» 174, Sedan Presle-Slåndet frånträdt dess serskilda bei^5 och 1 jö. slut, i afseende på kläder, tillhörige Sjöfarande eller Resande, etc., och imtän.t i Utskottets af Bonde-Ståndet antagne senaste förslag, kommer, istället för l^Siteoch l^Sitevote ringspropositionerne, följande förändrade omröstningssätt, angående denna artikel, att ega rum: 17:o. af) Den, som anser, att till contra-proposition i voteringen om Sjöfarandes eller Resandes Kläder bör antagas Ridderskapets och Adelns beslut, så lydande: Kläder, tillhörige Sjöfarande eller Resande, när de synbart äro brukade, antingen medförde af dem sjelf me eller införde med annan lägenhet, fria från tuil vid inoch utförsel, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer contra-propositionen att bestå af Borgare-Ståndets beslut, att, med antagande af tull-frihet vid inoch utförsel, lydelsen bör blifva sådan, som Utskottet i Betänkandet N:o 21 föreslagit, nemligen: Kläder, tillhörige Sjöfarande eller Resande, när de synbart äro brukade ”och” prof vas icke öfverstiga egarens behof. Bih. till R. St. Den, som godkänner Utskottets, af Presteoch Bonde-Stånden antagne, förslag, att redactionen .och öfrige bestämmelser å den ifrågavarande artikeln böja blifva : Kläder:
Sålunda skrifver danska riksrådet Jörgen Rosenkrandz följande (i öfversättning) till sin son Holger, som idkade studier i Wittenberg, och om hvilken ryktet sagt, att han där förälskat sig i en kviuna: » Gärna förspörjer jag, att du från din sista sjukdom blifvit befriad; men däremot hafver jag mycket ogärna hört, att en annan sjukdom är dig påkommen, hvilken på latin heter: amor, på danska: » en narrisk og gjsekkelig kjserlighed ». Det hafver mig af godt, laglydigt och sannfärdigt folk blifvit tillkäonagifvet, att det skall dväljas en flicka uti Doktor Wurzheims svåger Franzii hus, till hvilken du undfått stor kärlek samt välbehag, och att du därigenom varder förhindrad uti dina studier, så att du nu inför människor bekommit uppå ditt hufvud en narrkåpa med synnerligt långa, goda öron. Hårdt af hjärtat förtryter det mig, att jag skall spörja sådana tidender om dig, att du genom sådan dårskap mist ditt goda namn och rykte, som du tillförene dig förvärfvat genom flitiga studier och skicklig lefnad 0&lt;n du allt framgent är betagen af denna galenskap, som detta fruntimmer dig ingifvit, och du alltså bedröfvar oss, dina föräldrar, på vår ålderCarl Johansons Sängar och Sängkläder, Möbeltyger, M ö b lerings-Affär, Mattor och Gardiner m. m., m. m. Drottninggatan 45, 1 och 2 tr 190 dom, så skall du förspörja, att vi hafva de medel till hands, som kunna näpsa dina känslor, så att du det icke förgäter, så länge du lefver. Detta hafver jag icke kunnat underlåta att dig tillskrifva i denna tid, och hafver jag likaledes härom tillskrifvit din hofmästare, magister Daniel. » Den framstående danske forskaren Troels Lund, som lämnat så rika bidrag till Nordens kulturhistoria under 15- och 1600-talen, hvilka bidrag förf.
Greps så med ens af lefnadsglädje, kände lycka, längtade efter Tore, efter att gå ut och festa – njuta – det dref oro upp i blodet. Men i nästa minut smög obestämd trötthet in, förvirring, en dof ångest kring hjärtat. Hon tänkte på samtalet med finnen i går – såg sig själf som en dubbelmänniska, många, många människor ... Gud, ett kungarike för en enkel, hel, ung känsla ... för att kunna fasthålla ... Symaskinen därinne upphörde tvärt. Den lilla värdinnan såg sig om och nickade, klippte beslutsamt af tråden, sväfvade in och slog sig sällskapligt ned. Hon var egentligen högeligen nyfiken på detta par, hvars ena part hon så väl förstod, men hvars andra hvarken hon eller hennes man sett något motstycke till under sin mångåriga äfventyrliga kommers med europeiska emigranter. De hade ögonblickligen begripit, att den unga damen var en äkta dame ... det gällde att komma åt hemligheten bakom – fläcken ... det stora raison d’être. Något galet var det ju alltid. Men fru Smiths lilla sluga hufvud förbryllades, då hon möttes af en kaskad af öppenhjärtighet, uttryckt på naiv, skolinlärd engelska. Louise hade ingen tanke på att hålla den enkla sanningen hemlig. Hon njöt af att berätta, hon hade längtat efter en människa och utgöt sig som man ibland får lust att göra det inför ett hederligt tjänstehjon. Fru Smith satt och stirrade på henne. Det fanns ju en möjlighet för att detta var sant, fast det var så otroligt. Vara klädd som en fin dame och äga sätt som en fin dame och ändock själf vara fattig och gifta sig med en fattig man! Detta förhållande var ytterligt bizarrt och fick heller aldrig full realitet för henne. – Fröken är alldeles lik en amerikanska, smickrade hon – och kommer att göra lycka, men gift er i morgon, folk äro så elaka. – I morgon!? ropade Louise med en underlig förnimmelse af att hafva hört dessa ord för länge sedan och upplefvat samma situation och af att veta hvad som skulle yttras och hända härnäst. – I Amerika kan man ju lefva alldeles som man vill – tillade hon mekaniskt. Denna ångest – detta bottenlösa sving mellan två världar!
Enligt hvad Revisorerne dels af Fullmäktiges berättelse, dels under hand inhemtat, har hela den fixt öfvertagna andelen af låuesumman, eller 500,000 £ Sterling, på de i kontraktet bestämda tider stått till Fullmäktiges förfogande; och hafva derå blifvit utställda vexlar till sammanräknadt belopp af £ St. 485,100: — hvadan deraf ännu återstå att indraga » 14,900: — £ St, 500.000: — 71 - Genom berörde vexeldragning bar influtil under sistlidne April månad för £ St. 100,000 H:dr R:mt 1,750,000: — Maj » » » 100,000 » 1,757,044: 76. Juni » » »> 100,000 » 1,757,192: 24. Juli » » » 100,000 b 1,760,372: 83. Augusti » » Högsta kursen har varit 17 R:dr 70 öre och lägsta 17 R:dr 50 öre tör 1 £ Sterling, och har medelkursen för hela det indragua beloppet utgjort 17 R:dr 58 öre. Efter sålunda meddelad redogörelse för den behandling jemvägslånefrågan hos Fullmäktige lått röna, hafva Revisorerne i det följande skolat sammanfatta de hufvudsakliga åsigter och omdömen, hvartill Fullmäktiges åtgöranden i detta vigtiga mål synts Revisorerne gifva anledning.
Hon hade låtit af akademiens sekreterare, lagman Sotberg, 119 öfversätta Zaïre, som på konungens födelsedag 1774 blef uppförd i afsigt att igenom representation af en tragedi förmå konungen att äfven dela sin omsorg åt denna ädla gren af de teatraliske yrken. Denna önskan yttrades tillika för konungen i en af mig författad lyckönskan på födelsedagen, som i stället för prolog på den öppnade teatren120 af grefve Klas Ekeblad blef reciterad. Ehuruväl tragedien var öfversatt med mera möda än snille, gjorde den likväl den bästa verkan på teatren i anseende till den sköna Zaïre, då varande fröken Vilhelmina Ehrensvärd,121 och den mästare, som spelte Lusignans rol, den namnkunnige grefve Karl Fersen. Oaktadt alla dessa tidsfördrif påminner jag mig endast med förnöjelse det tillfälle, som i Vitterhetsakademien blef mig förlänt att gifva anledning till en väns och vitter ynglings första steg i världen till lycka och anseende. Lagman Sotberg föll i en svår och långsam sjukdom, under hvilken tid akademien ansåg nödigt att förse sig med en vice sekreterare, hvartill jag hos drottningen i underdånighet anmälde den unga Nils Rosenstein, i senare år känd och högaktad under namn af landshöfdinge Rosenstein,123 vid närvarande tid nyligen antagen i konungens kansli. Drottningen, som hört honom af andre ledamöter äfven berömmas för snille och tillika hade afseende på hans faders, framledne arkiater Rosensteins, stora förtjänster,124 antog med nöje tillfället att befordra sonen genom dess utnämnande till vice sekreterare. Den unga Rosenstein behöfde blott att kännas för att älskas och högaktas för egen förtjänst. Efter en tids förlopp, då Sotberg sluteligen afled, utnämndes Rosenstein till akademiens ordinarie sekreterare, under hvilken tjänstgöring tillfället honom äfven förläntes att kännas af konungen, hvars utmärkta ynnest och förtroende han åtnjutit under hela dess lefnad. Med den erkänsla, jag är skyldig landshöfding
De sörre haswa swärt om Den ra Augusti» 6a? ätt fä någon god årstjenst, de sednare deremot erhälla en sädan med lätthet och böra kunna twingas till arbete. Grefwe De la Garstiet Alfwén sör de gifta med barn gifwes en utwäg till tjenst, öfwerallt ä« ges behof af arbetare, sällan är nägon hemmansdel sä liten eller sä i saknad af utmark, att icke en del deraf kan lemnäs lill en torpare. friherre ak DlLksnloo, Xnäerr, yttrade drk Hafwa warit just för att befordra det ändamälek att hindra lättjan, som de blifwit upförde i r.-stac artikeln. Dem more för öfrigt mänga andra afgifter alagde, och trodde han dem aldeles icke wara lägt beskattade. Grefwe vtla GarZit-: Gansta sannt, men tillökningen synes mig sä obetydelig i jemförelse e mot dem som ä mänge andre är päförd. Härefter upläste Herr Grefwen det nu under Lfwerläggning warande z:dje moment. Herr Landt-Narffalken frägade, om Ridderstapet och Adeln ansäge Bewillnings - UtstottetS sednaste för,lag antagligt. Ropades Ja och Nej. Grefwe ^törner, ^stolpk Göran, yttrade sig ej bestrida grunderne för icke lagstadde arbetares högre beskattning, men trodde allenast akt de genom delta förslag more betydligen höjda. Han wille päminna sig akt minimi afgiften för hwarje sadan arbetare, enligt nu warande bewillningsförordning, wore 40 st. I Bewillnings-Utstottets förslag wore afgiften pä sadane arbetare bestämd till a R.dr; deras bewillning wore sälcdes mer än dubbelt 6sH Den is Augusti. dubbelt ökad, och trodde Herr Grefwen akt mera af dem icke kunde fordras. Grefwe
Jag skulle nämligen önska, att norrmännen ville bedöma hvarje sak efter dess egen beskaffenhet, sådan den företer sig, och ej efter tidningarnas diktade innehåll ». När man läser dessa ord och ser, att en sådan ton redan kunde få göra sig ostraffadt gällande i Första kammaren och detta medan tanken på kammarens demokrati-sering nästan icke var annat än ett djerft fantasifoster, kan man icke förundra sig öfver, att t. ex. Henning Hamiiton m. fl. några dagar senare som sitt hjertas mening uttalade den åsigten, att kammarens protokoll lämpligast borde förvaras uteslutande i handskrift. Det är ert tragikomisk nemesis af händelserna, att just från den del af svenska tidningspressen, som ifrigast arbetar på underhållande af missämjan mellan Sverge och Norge, har herr grefven städse kunnat påräkna sitt varmaste understöd och största eloger. Den första vederläggningen från pressens sida kom redan följande morgon, då Dagens Nyheters utgifvare åda-galade, att Sparres invektiv mot honom voro fullständigt sannings / ösa. Upptäckt af Sparre på åhörareläktaren, hade han af denne bokstafligen rent af utpekats. Genom intyg af natarius publicus visade han nu att å hans till Sparre för tryckeriets inköp utfärdade revers af den i oktober 1845 å 1,066 rdr 32 sk. bko fans tecknadt Erik Sparres kvitto för å öfverenskomna tider uppburen ränta. Från 1852 kvitterades räntan af en Sparres bror, till hvilken efter verkstäld afbetalning en ny revers utskrefs 1856. försedd med vederbörlig transportering af denne andra Sparre, innehades numera reversen af hr Wall sjelf. Häraf följer således, att antingen ljög Sparre, då han sade sig ej ha fått en enda skilling betald, eller ock var brodern klipskare. Det är ingen anledning att antaga det sista. Så många år senare kunde det väl ej vara, då hr grefven uppenbarade sig i samma tidningsutgifvares salong i åll sin prydligaste ornat med kraschan och ordnar.
Propos., det jag påstår, att, äfven om statskassan vore så hårdt medtagen, att man nödgades upplåna de för ändamålet först erforderliga 8,000 rdr, så bör detta ske, och utgiften skall medföra så stor nytta, att Staten inom kort tid skall mångdubbelt densamma återvinna. Hr Anckarsvärd: l)å Gr. Mörner såsom skäl för afslag å K. M:ts Propos. anfört, dels att denna fråga icke blifvit tillbörligen utredd, dels ock att, äfven om H. St:r nu beviljade det äskade anslaget, detta dock icke skulle kunna användas före nästa riksdags sammanträde, tillåter jag mig anmärka, att, om man, sedan den nya representationen, hvilken skall sammanträda årligen i Januari, börjat sin verksamhet, skulle konseqvent följa denna Gr. Mörners åsigt, kunde man ju ständigt undanskjuta frågans afgörande och t. ex. i Mars eller April månad, då frågan först kan förekomma, förklara, att det icke vore värdt att fatta några beslut, emedan de icke kunna verkställas före derpålöljande riksdag. Vidare kan jag icke finna, hvilka skäl Frih. Liljencrantz haft för sitt påstående, att alte landstings utlåtanden måste infordras, förr än det kunde anses afgjordt, huruvida kominunerne äro villige att deltaga i länsarkitekternes aflöning, och att det icke är bestämdt i K.
I anledning af gjorda anmärkningar vid. 3?anco-Utskottets den 28 dennes på bordet lagda Memorial af den 26 nästföregående, angående regleringen af iDiscont-rörelsen i Riket, sedan Privata delägares Octroyer till ända gått, bl ef detsamma af Höglofl. Ridt|erskapet och Adeln återremitterad t. Ut supra. Ex Prcitocollo A. G. Silverstolpe.' S, D. T*"ill en den 29 dennes af Herr Flach,* Carl, gjord motion, att då billigheten fordrade det Administrationen af Götha Canal-Verket vid toge sådana åtgärder, hvarigenom de af Riksens Ständer till fortsättande af Canalarbetet anslagné medel återgå till Eandéts Invånare, och ej hopa sig i yissa kust-städer, till vinning för några få enskilta på det allmännas bekostnad, Götha C.nal-Directionen måtte förbin - '484 Öerc 31 Juli. forbindas att vid årliga upphandlingar af Spann* mål, Bränvin, Victualier och andra förnödenheter, uppköpa dessa förråd af den inhemska productionen, utom vid da tillfällen, då prisen, genom missväxt eder rustningar, blifvit inom Bandet alltför högt uppdrifne, lemnade Höglofl. Ridderskapet och Adeln nu sitt bifall, med tilläggning ätt detsamma skulle de öfriga respectiva Stånden vänligen meddelas. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 24 dennes afgifne och den 27 sistlidne på bordet lagde Betänkande, om återupplifvande af 1734. års Handels-Reglemente. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. I Öredrogs å nyo och återremitterades,' i anledning af gjorda anmärkningar, Stats-Utskottets den 27 dennes på bordet lagde Betänkande af den 24 i denna månad, angående aflöningen vid RLksgälds-Contoiret. Ut supra.
* Ett par detaljanmärkningar: fro B. förblandar här i pjesen eoch ¿-ljuden en och annan gång betänkligt nog; och vissa armuppsträckningar uo plastiskt störande.seriog. Hr Personne påstås som kopisten ha anlagt en ypperlig uorsk mask; derom må andra döma. Men eljest var det ingenting, medan han3 kontrahent fröken Åhlander, är en dråplig gammal mamsell. Men det bästa kommer till sist, och det är hr Fredrik son s Guldstad i uppgörelsescenen i sista akten. Det var någonting rent af ypperligt, som man sent glömmer, mästerskapet i hr Fredriksons nyanseringskonst framträdde der i all sin glans. Nyheten närmast derefter var från Danmark: ett lustspel, » En för bägge » af fru Emma Oad. Så länge förf. höll sig kvar på de muntra partierna, gick allting mycket väl och lustspels-tonen var förträfflig, men när det skulle bli allvar med i spelet, då var det icke alls lika bra, det var en öfverraskande lättvin-dighet, hvarmed hon stökade undan den konflikt, hon förat skruf-vat upp till sådan höjd. Återgifvandet var liksom pjesen vida bättre, när det skulle vara glädje. Ett par tanter gåfvos med dråplig effekt af fröknarna Åhlander och Klefberg; hr Bäckström hade en rolig roll och en rolig mask och fick skrattarna lätt på sin sida mera derigenom än genom någon särskildt utarbetad prestation. Då gjorde onekligen hr Personne mera af sin roll och han var en ganska illusorisk och rolig grosshandlarflabb, vräkig i sitt sätt och i sina aflfarer. Fru Hartman var frisk, behaglig och rolig, sinnesrörelsen vid underrättelsen om krachen hade dock ej tillräcklig reflex i ansigtsuttrycket. Fru Bäckström var ledsen och bedröfvad både då hon skulle så vara och äfven förut. Hon får öfver ansigtet alltför ofta ett lidande och betryckt uttryck, som kanske närmast beror på trötthet och sjuklighet, men icke just passar ihop med situationen. En annan sak är att hon också på senare tider vårdslösar uttalets nyansering, så att större eller mindre sträckor af rollen liksom sluddras bort. Härförutom ha förekommit två enaktsfarser från franskan, » Trassel » och » Exemplets makt ».
F värdinna " Liten fin plats » P E N F R I S K F L I C K A med gladt sinnelag och från ett godt h e m kan fä förmånlig plats att efterse och sköta en 2V2 års flicka. Goda rekommendationer erfordras. Svar m e d fotografi, som återsändes, till » H. K. » pöste restante, Karlskrona. (261) KONFIRMANDER, I en vid sjö särdeles,.vackert och friskt belägen prästgård inom Östergötland FINNES tillfälle till inackordering och konfirmationsundervisning under nu instundande s o m m a r. Närmare meddelas genom bref till » J. E. », Östgöta Correspondentens kontor, Linköping. E n eller två unga flickor erh. inack. fr. d. 1 april i bild, hem pä landet. Undervisn. i hush. görom. om sa önskas. Piano finnes. Pris 35 kr. Svar till » Godt h e m » Eifängen. allmäDlieten? det falla sig att öfvertyga publiken att fabrikanterna i fråga utgifva sin tvål att vara terna I L D A D, H U S L I G 23 - 2 8 - Å R I G, väluppfostrad flicka med godt sätt och utseende, s a m t af god familj, kan erhålla behaglig, väl aflönad, lättskött plats att förestå hushållet för bildad ungkarl af bättre klassen, i aktad god ställning. Svar med upplysningar om personen, j ä m t e fotografi, sednast 30 mars, under märke » Våren 9 ^ » p. r. Helsingborg. (S. T. Yilselefler påstås det, Sunlig7it-Tvälen öfvertraffar tvålsorterna, B Grams. 77199) snart ett år, en något äldre, god och något bildad helst förmögen hushållerska, fröken eller helst barnlös änka. Endast tvänne barn linnns h e m m a, en .3-årig son och en 10-årig flicka. Fri resa och fri frakt för möjligt ägande möblement utlofvas.
Genom en dylik tillämpning af Riksdags ordningen, hvilken är efter dess ordalydelse, finnes gränsen emellan embetsmyndigheternas och Riks-Ståndens olika pröfningsrätt uppdragen; och, med en sådan uppfattning af Riksdags-ordningens föreskrifter i detta hänseende, har man icke anledning befara kollisioner melian dessa särskilda, hvar för sig sjellständiga, makter inom samhället. För att med full säkerhet kunna bestämma huruvida Borgare-Ståndet, genom att besluta öfver den äskade propositionen, kunde anses hafva pröfva t en fråga, hvari domareruakten förut meddelat beslut, har Utskottet låtit sig föreläsas det vid remissen från Borgare-Ståndet fogade transsumt af protokollet, hållet i Kongl. Majlis Högsta Domstol den 12 September 1839 vid pröfning af de underdåniga besvär, som hos Kongl. Maj:t blifvit anförde öfver Kongl. Majits Befallningshafvandes i Wester-Norrlands län utslag, i fråga om det i Sundsvall förrättade val, hvarigenom Herr Wallenberg blifvit till stadens fullmäktig vid innevarande riksdag utsedd. Deraf har Utskottet inhnatat, att de meddelade besluten blifvit affattade i följande ordalag: Magistraten i Sundsvall har förklarat Wallenberg berättigad, att varda med fullmakt försedd; Kongl. Maj:ts Befallningshafvande har funnit skäligt att, med ogillande af besvären, fastställa den öfverklagade vallängden och det förrättade valet; i följd hvaraf Magistraten hade att, sedan Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes utslag vunnit laga kraft, för Wallenberg utfärda behörig fullmakt; och fann slutligen Högsta Domstolen ej skäl, 6 Konslilulions-Ulfkottels Memorial M 4. att göra ändring i det slut, hvari Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i målet stadnat.
Palmstjerna framställda, hvars vida större elasticitet kommer komiléen till godo, vid uppgörande af sitt blifvande förslag; hvilket kanske ej vöre så nyttigt dä komiléens ledamöter troligen komma alt qeipueqo frågan mindre såsom statsmän än såsom medici; d. v. s. mindre afse Svenska statsverkets tillgångar än sin egen önskan att få hospitalsväsendet så fullständigt som möjligt organiseradt. Men dä uti Frih. Palmstjernas förslag ordet ”utvidgning” blifvit borttaget, kan jag utan att anse mig begå något större fel, förena mig med nämnde ledamot. Jag vill blott tillägga några fä ord i anledn. af hvad den siste värde talaren anfört. Han har för R. o. Ad. bestämdt förklarat, att han och alla de sorn varit eller hädanefter blifva med honom liktänkande, ovilkorligen fordra att frän hospitalerne skola afskiljas alla som äro Den 21 Juni f. ra. 179 med ohyggliga sjukdomar behäftade och hvilka nu der intagas för att vara afstängde frän beröring med menniskor i allmänhet. A andra sidan äter fordras all icke blott dessa utan äfven andra obotlige sjuke skola ä hospitalerne emottagas. För att kunna uppfylla häda dessa stridiga fordringar, blefve man således nödsakad att inrätta särskilda värdsanstalter för desse sednare, hvilket naturligtvis än ytterligare skulle öka kostnaderne. Mig synes derföre, att de med dessa slags sjukdomar behäftade, böra hädanefter såsom hittils vid hospitalerne vårdas. Jag vill nu icke ingå i frågan om brottslingars behandling, emedan det blefve för vidlyftigt. Jag vill blott erinra att uti förra komitéens utlåt, högligen klandras bruket alt låta brottslingar, som förmodas vara sinnessjuka, undergå profkur pä lasaretterne, hvilka icke skola vara för ändamålet lämpligen inrättade, utan yrkades det att de skulle försändas till centralhospitalet.