Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvilket allt likväl vördsamligen öfverlemnas till Sik. sens Höglofl. Ständers ompröfvande. 'Stockholn^ den 34 Maj x8 * 5- Pa Höglofl. Ridderskapets På Högvörd. Prestoch Adelns Ledam. Ståndets Ledam. vägnar vägnar A Lantingshausen. Bryn. Hesselgren. På Vällofl. Eorgare. På Hederv. EondeStåndets Ledam. Ståndets Ledarn, vägnar vägnar And. Fredin. Hils Mänsson. M. M. Rosbeck. Uppläst hos samteliga Riks-Stånden den 29 Maj, Vördsamt Memorial. Riksdags.Fnllmägtigen för Göstrings och Aska. Härader af Östergöthlands Län Anders Joachims, son har uti ett till Hedervärda Ronde Ståndet ingifvet Memorial framställt de ämnen, uti hvilka han ansett att nu gällande Concours-Författningar skulle fordra rättelser, samt i anledning deraf ej mindre föreslagit: r:o Att en viss lämplig tid för Domstolarna så väl i Staden som å Landet matte bestämmas, inom hvilken, efter det Rätte - Deri 2 9 Maj. Rättegången uti der anhängiga gjorda Concoursrnål blifvit slutad, Dom i samma mål bor utfärdas, och 2:0 Att svårare påföljder matte föreskrifvas för Gäldenärer, sorn, .utan att kunna visa lagliga skäl till deras obestånd, icke äga verklig tillgång till gäldande af mincst två tredjedelar af deras skuld; än äfven yrkät, att de, hvilka af Borgenärerna utses till.
I Leonna, ehuru hon var tre år yngre, trodde hon sig få en sympatiserande vän. Många ord fingo flickorna icke vexla, innan de kallades ned att frukostera. Salen hade på morgonstunden undergått förändring; skärmen, sängen och ett litet väggskåp der ofvanför voro nu borta. Ottilia presenterade Leonna för sin onkel, sjökapten Lurhjelm. Det var en man om några och fyratio år; hans anletsdrag voro ädla, hans tal och väsende ingaf förtroende; intet spår till det råa och ohyfsade, som så ofta vidlåder dem, som från ungdomen egna sig åt sjölifvet, syntes hos honom. Han förenade bildning och kunskaper med mångsidig erfarenhet. Det intresserade honom att studera menniskor, och han genomskådade dem lätt. Med synbart välbehag såg han de unga flickornas tilltagande vänskap, och erhöll snart tillåtelse för Leonna att tidtals vara hos dem på Rönnbacka. Fru Nordenskans redan färdig klädd för dagen, qvarblef der nere, och glada att få vara på tu man hand, skyndade flickorna sig upp igen; de sysslade med den enkla toiletten och småpratade. «Din far och farbror äro bra olika bröder,» anmärkte Leonna. «Vet du jag tycker riktigt om onkel Ludvig.» «Vill du kanske blifva min tant?» frågade Ottilia skämtande, men tillade sedan allvarsamt: «O om du kände honom så väl som jag! För mig har han varit en far, i detta ordets ädlaste mening. Du kan ej tro huru god, huru hjelpsam han är mot alla, äfven för Ottos framtid har han lofvat draga omsorg, ty min far men just för det att det är min far, så låt oss tala om något annat.» «Din styfmor till exempel,» inföll Leonna leende. «Hon har nog sina goda sidor,» svarade Ottilia. Men då jag aldrig kan låta bli att jemföra henne med min egen aflidna älskade mamma, så tackar jag innerligen Gud och onkel, som gifvit mig ett annat hem! Du har för långt lif på din klädning, söta Leonna, bruket vill ha det en god del kortare. Men hvad gör det? Det moderna är icke alltid det vackraste.
H a d e jag trots de bevis j a g ägde på Gö- stas ä n d r a d e åsikter, trots att j a g hela långa tiden sagt mig själf att en s å d a n stund som d e n n a skulle k o m m a, likväl i grund oeh botten icke trott d ä r p å? eller var det hela endast ett b l ä n d v e r k? T a n t s å g emellanåt en smula spörjande bort till mig. Oeh j a g gjorde verkligen stora a n s t r ä n g - ningar för att bli af m e d d e n n a tungsinthet, som tryckte mig från hjässan oeh ned till fotabjället. » » Ja visst, » medgaf jag och skänkte h e n n e en bifallande nick, nöjd att i fred oeh ro få stöka oeh ställa samt på b ä s t a sätt ordna mitt inre känslolif. Och som jag oinskränkt kunde d i s p o n e r a köket, begaf j a g mig direkte dit för att stryka en del h u n d r a å r i g a, äkta spetsar, på hvilka tant satte ett högt v ä r d e oeh h v a r s renovering h o n, som ett bevis på stort förtroende, h a d e öfverlålit åt mig. » Är det ni, J o h n? tant vill visst g ä r n a vara ostörd en stund. Men j ä r n e t! » Är det er mening att s k r ä m m a lifvet u r mig? » frågade han. » Jag håller på att stryka. » » Sätt er inte på de gamla, d y r b a r a spetsarna, » bad j a g, då h a n h o p p a d e upp på köksbordet och tog plats midt emot mig. Här är inte trefligt för er. » » Tvärtom. h ä r är alldeles som i ett dockskåp. » Häruti h a d e han onekligen rätt, tack vare Lovas ordningssinne i förening med den ytterst enkla matlagning, h v a r m e d vi i hvardagslag m å s t e låta oss nöja. » Men hvad går åt er, Ella? » fortfor h a n.
Akta dig för nya vänner, Jacques... JACQUES. Sant ord; de gamla behöfver jag icke frukta längre och man kan dansa med mindre käpp än en såstång. GERHARD. Du ger mig orlof då! JACQUES. Jag ger dig fanen! Res på dig när jag talar! Ser du nu är Jacques mästare öfver mästarn. GERHARD. Jacques! JACQUES. Ålderman! Mäster! Det är inte »snälle Jacques» nu längre, nej, Gerhard, jag bryter dig sönder som en gammal krycka och kastar dig på elden, det gör jag. Åh! det är som jag varit lytt och lam och kommit upp ur sängen! Så der! Slår igen lådan. Nu ligger hemligheten der så länge jag lefver. Gerhard, bär in lådan. Gerhard lyder. Det bultar. JACQUES. Skynda dig. GERHARD in med lådan medan Jacques håller för dörren. Scen V . DE FÖRRE. STEN. JACQUES öppnar. God qväll Sten. Välkommen! Stig på. Det 51 var godt Sten, att du kom. Gerhard, gå ner i källarn efter öl Rostock n:o 2, tunnan till höger i svalen med röda strecket. JACQUES. GERHARD lyfter upp en lucka på golfvet och går ned. Sitt Sten! Jag ser några hos mig i qväll, och du kan gerna stanna om du har lust. Har Gerhard gått? Gerhard har stannat i trappan. STEN. Låt mig gå Gerhard har svårt för trappan. JACQUES. Nej! Gerhard vill gå, han är så road af att gå i trappor, det är det bästa han vet. Sitt Sten! GERHARD går ned i källaren. JACQUES sätter sig i karmstolen vid ändan af bordet. bordändan; Sten vid andra Det var artigt af dig att du kom. STEN förblir tyst och försagd. JACQUES. Tänk hvad den Gerhard kan vara långsam af sig! Nå! har kylan slagit sig? STEN. Jag tror den har gifvit sig. JACQUES. Såå! Då börja vi att mura igen i morgon. STEN.
Statsrådet är pligtigt att i sådana fall göra framställningar till K. M. Detta säger jag likväl ej derföre, att jag anser att en sådan framställning har bort ske. Vi känna tillräckligt svårigheten af att bilda en eonselj. Det behöfver icke ordas derom. Jag förnyar min anhållan att Coust.Utsk:s memorial endast måtte läggas till handlingarna. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Utskrs betänk, har från åtskilliga synpunkter blifvit klandradt, men det har också blifvit det i motsatta riktningar, så motsatta, att äfven derifrån torde få hemtas anleda, till ursägt för Utsk., derföre att det ej kunnat komma till det resultatet, att blott handla efter den ena åsigten, som här inom Ståndet gjort sig gällande. 29 §:n Riksd.Ordn. förutsätter, att Utsk. kan anmärka, att en eller flere af Konungens rådgifvare i rådslagen eller i allm. mått oell steg icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, och i händelse en sådan anmärka, göres, densamma för R. St. anmäla. R. St. kunna då, om de finua Rikets väl det kräfva, i und. skrifvelse hos K. M. anmäla deras önskan, att lian ville dessa Statsråds-ledamöter från deras embeten skilja. Utsk. hade på grund af 37 §:n Piiksd.- Ordn. opåmint kunnat fästa R. St:s uppmärksamhet på förhållandet med det incompletta skick, hvaruti Statsrådet sig befinner. Nu har frågan genom remiss från 3:ne Stånd blifvit å bane bragt. Det har således varit ett bestämdt åliggande för Utsk. att upptaga och handlägga frågan. Derom lärer ingen fråga kunna uppstå, att Utsk. kunnat helt enkelt underkänna frågan. — Här har blifvit yttradt, att Utsk. sträckt sina anmärkn:r utöfver den i grundlagen medgifna tid för Utsk:s anmärkn:r. Jag kan ej förstå hvarpå denna anmärkn. grundar sig, på hvilken grundhigs-§ ett sådant förmenande stödjer sig.
Hon tycks vara i gående och har just tagit ett steg framåt öfver den kropp, som ligger hänkastad på marken ERNA. En kvinnokropp? 195 - LOUISE med ett djupt andetag. och benen ligga slängda ner öfver sluttningen vid hålans ingång, hakan har sjunkit emot Ja. En liflös, naken kvinnokropp. Fötterna mot hafvet, hufvudet har fått stöd mot en sten bröstet och armarne hvila på marken slappt och tungt Hela figuren ligger der just så, som vågorna vräkt den upp så enkelt men så plastiskt gripen utförd med en storslagen konst. Det är vanmakten och hjelplösheten, adlade till höghet af dödens ro Dess lugn har något af öfverjordisk jemnvigt: Och det ansigtet, som man ser in i! den kalla blidheten hos den, för hvilken icke längre finnas till den heliga glömskan af allt det, som här benämnes glädje och sorg menniskors önskningar och menniskors lidanden godt och ondt Detta ansigte, på hvilket dödsleendet ligger stelnadt som en olöslig gåta, är en siares verk ERNA. Ja, men LOUISE. bäfvan, ångest, beundran. Denne mästare, denne konstnär hade jag behandlat som en jemnlike. Han hade varit kamraten i mitt hvardagslif; jag När jag stod der och såg, då greps jag af 196 - hade trott, att han behöfde min tröst, nästan min hjelp han, en konstens storman! ERNA. en menniska han som vi andre ingenting mer Du öfverdrifver; du är inte normal. Han är LOUISE. aldrig förr än i dag vetat hvad han var. Aldrig så, genom mig sjelf i första hand. Jag tror, att jag hittills sett honom endast genom andras beröm, i glorian af hans verldsrykte. då gick det upp för mig, hur stor, han är Men här jag stod der och såg på hans verk Du känner honom inte sjelf har jag ERNA. och såg på dig med forskande intresse för att studera, hvad intryck mästerverket gjorde. LOUISE. Och ändå stod han der väl sjelf vid sidan
Då emellertid något biträde vid notariegöromålen torde blifva för de ordinarie Notarierne af nöden, föreslår Utskottet, att de belopp, Kongl. Maj:t i förevarande hänseende äskat, utgörande för hvardera af Svea och Götha Hof-Rätler 2,500 R:dr och för Skånska Hof-Rälten 1,000 R:dr, må anvisas och ställas tili Kongl. Majlis disposition, att användas till gratifikationer åt extra biträden vid notariegöroinålens bestridande. d) För att användas lill arfvoden åt adjungerade ledamöter i Hof-Rätlerne har Kongl. Maj:t äskat ett belopp af 2,400 R:dr för hvardera af Svea och Götha 16 Slats-Ulskottels Utlåtande M 42. Hof-Rätter samt hälften, eller 1,200 R:dr, för Skånska Hof-Rätten. Dylika medel finnas för närvarande anslagne endast för förstnämnda båda Hof-Rätter med 900 R:dr för hvardera. Kommitterade hafva uti sitt afgifna förslag ansett det arfvode, som adjungerad ledamot nu åtnjuter, utgörande 50 R:dr R:mt i månaden, vara allt för lågt, då en sådan ledamot icke under tiden för annan befattning å HofRättens stat uppbär lön å lika eller högre belopp, samt derföre hemställt, att arfvodet måtte ökas till 100 R:dr för hvarje månad, när den adjungerade ledamoten ej är ordinarie tjensteman i Hof-Rätten, men att det för sådan tjensteman skulle fortfarande utgå med nuvarande belopp af 50 R:dr i månaden. Ehuru dylika medel icke linnas för andra embetsverk anslagne, torde de likväl vara för HofRätterne behöflige, hufvudsakligen med afseende å angelägenheten, alt vid inträffande vakans den lediga roteln må genast och intill dess embetet hinner återbesättas kunna uppehållas genom skicklige vikarier, de der billigtvis böra få påräkna en lämplig ersättning för sitt biträde, åtminstone i de fall, då personerne icke förut inom verket innehafva ordinarie tjenst.
Jag tror mig endast skyldig att sluta med en enskilt anmärkning: den, att jag nu lemnat ett dubbelt bevis både på lättheten att klandra och på svårigheten att i synnerhet i frågor af så stort interesse som denna uppgifva ett förslag, som kan tillfredsställa allas meningar. Transsumt af Höglofl. Ridderskapet och Adelns Protocoll vid Urtima Riksdagen i Örebro den 9 Junii 1812. Friherre Gederström, Jacob, yttrade: Till hvad Herr Baron Wetterstedt yttrat, får jag endast tillägga, att jag tror den enklaste form för beredande och antagande af Grundlagsfrågor böra vara, att vid den Riksdag, då något förslag till ändringar i Grundlagarna till Constitutions-Utskottet inkommer, nämde Utskotts förslag af Stånden granskas och sluteligen med eller utan ändringar såsom förslag godkännes medelst den behandling, som utstakas i 56 § Regerings-Formen och i 73 § Riksdagsordningen för allmänna frågor, som i Riksens Ständers Plena väckas, stadgad är; hvarefter förslaget hvilar till nästa Riksdag, då det bör utan förändringar eller tillägg antagas eller förkastas. — Derigenom får Constitutions-Utskottet ej mer än den, Utskott i allmänhet, gemensamma rättigheten att bereda målen, och Riksens Ständer hafva sig förvarat att sjelfve afgöra, huru förslaget till förändring skall vara upprättadt. 440 Riksdagen 1812. Bilaga C till Mern. Protocoll hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskotts Andra Fördelning den 15 Junii 1812. Upplästes: l:o Utdrag af Högvördige Preste-Ståndets Protocoll af d. 9 Junii 1812, innefattande Ståndets fullkomliga ogillande och afslag å R. H. S.
DEN GAMLES HOF. troll med två hufvuden, trollungar med svintrynen, jättar, för hällarna och ned på sjön. Huldror och troll utföra en dans på skridskor.) VERA (lågt till Salvator). jag trodde, låt oss gå härifrån. Öfverallt lögn och gyckelspel. Han är inte den (I ett ögonblick få alla klipporna lif, skogsrån, huldror, dvärgar, djäflar, fallna änglar, komma farande på skidor ut 92 SANNINGENS VÄGAR SALVATOR. Haf tålamod han vill bara sätta oss på prof. DEN GAMLE. Nå, hur tycker ni om den här tillställningen? VERA. jag vill bara brista ut i gråt. Fader skona mig. Jag är inte stämd för skämt DEN GAMLE. Hvad nu då? VERA. sanningshunger. Och du afvisar mig med detta tomma gyckelspel. DEN GAMLE. du vill? Det roar dig inte. Men hvad är det då egentligen VERA. Fader jag vill se ditt rike ditt verkliga rike. DEN GAMLE. bara göra din rosiga kind blek och släcka glansen i dina ögon. VERA. omyndig. Jag söker sanningen och ingen fruktan kan hålla mig tillbaka. SALVATOR. Är då verkligen ditt rike så förfärligt? Du kränker mig med att behandla mig som en Nej, hör min flicka lilla, en sådan idé. Det skulle Du ser hur jag kommer till dig, brinnande af FEMTE AKTEN 93 - DEN GAMLE. beror på tycke och smak. skull Bevars det vill jag visst inte påstå det Men att så där för ro VERA (springer upp). rike det är alltsammans fabler liksom dessa fantastiska figurer, som du nu låter dansa för oss. DEN GAMLE. Vid min hästhof du börjar bli fräck. (Hvisslar igen, hofvet försvinner.) Säg mig hellre sanningen. Du har icke något Tredje scenen. DE FÖRRA, utom hofvet. DEN GAMLE (myndigt till Vera). Kom! VERA. Hvart? DEN GAMLE. genäm. sig.
s. k. julstöket, som ju alltid ter sig Göteborgska. kalla, läggas de på buteljer, som väl något bråkigt, sedt på afstånd. Innan korkas och hartsas. Vira. vi började det ringaste stök, satte vi Våfflor. Ett qvarter sur grädde vioss alltid, min syster och jag, och spas till skum, 1 qvarter vatten, 1 / 2 räknade efter, hur många dagar som qvarter smör samt mjöl efter behof. Fru Anna. Gif flickan under två dagar skulle behöfvas, och indelade der efter Santoninkakor fyra gånger dagligen. Två Göteborgska. God och pålitllig köttkorf. 1 2 &lt;ffi oxtvå arbetena ungefär så här: två dagar timmar efter det hon tagit de två sista kakött, fritt från senor, väl hackadt eller korna andra dagen, ges en matsked ricintvätt (byk), två dagar brygd och uppmålet, 8 18 fint skuren njurtalg, 1 6 lod olja. tappning af denna, två dagar bak, peppar, 1 lod ingefåra, 2 lod salpeter, Peregrinus. Var ej rädd för en mjölk(ibland tillkom litet extra slagt för Vridna ringar. 1 ffi smör, 1 % socker, 7 5 tum uppkokt och väl kallnad mjölk, kur, utan förtär ända till en kanna dagligen. högtiden, som fick sin särskilda dag Edra farhågor äro öfverdrifna. Huru ni 8 ägg, 1 lod hjorthornssalt; mjöl tages, 2 5 tum halfkokt kallnad, rifven potatis; skall » slippa förstoppning », beror naturligtvis eller två), en dag mangling, en dag tills degen blifver lagom hård. allt detta blandas och arbetas en god på orsaken till den samma. Det fordras så- strykning, en dag polering och putsS. R. timme. Mjölken påspädes litet i sänder ledes undersökning af läkare. Efterrätter. x a Hvarjehanda. o Matlagning. Inläggningar. Slagt. Bakning. Läkareråd.
Om fråga vore att företaga något sådant, skulle jag äfven sätta mig deremot, men jag kan ej linna, derest man vill hålla sig vid tydliga ordalagen, hvilket jag för min del alltid gerna gör, huru man kan komma till en sådan slutsats. Det måtte vara tydligt, att, då Ståndet ej vill tillstyrka bifall å den Kongliga Propositionen, Ståndet måtte äga rätt, att, vid debatteringen derom, afstyrka densamma, men deraf följer ej, att Ståndet de facto afslår propositionen. Härpå livälfver sig hela frågan, och då Herr Grefve af Wetterstedt sagt, att han för sin del ej skulle finna det vara orätt, att förstärka ConstitutionsUtskottet, om han deraf kunde inse någon påföljd, 16® »44 Den 6 April f. ra. får jag förklara, att jng finner deraf uppstå någon påföljd, den nemi. att om Förstärkta ConstitulionsUtskottet finner de anmärkningar, som Ridderskapet och Adelil sist behagade förklara för deras gemensamma tankar, vara riktige, så händer det, att Förstärkta ConstitutionsTJtskottet, icke sorn det vanliga Constitutionslltskottet nu gjort, tillstyrker bifall å den Kongliga Propositionen, utan i stället afstyrker densamma. Propositionen blir derföre icke afgjord eller afslagen, enär sådant endast tillkommer de härnäst sammanträdande Ständer. Jag finner frågan så klar, att all sammanblandning af orden afstyrka och afståf ej borde förvilla Ridderskapet och Adeln, att fatta ett beslut, som vore stridande mot hvad Ståndet en gång förklarat utgöra dess gemensamma tankar. Jag anhåller, att Memorialet mätte ogillas, emedan det ej vederlagt de anmärkningar i sak, som innefattas i de tankar Ridderskapet och Adeln förklarat för Dess gemensamma, och att sådant måtte föranleda till frågans behandling af ett Förstärkt ConstitutionsUtskott, derefter frågan kommer att definitift afgöras vid näst infallande Riksmöte. Herr Hjerta:
Jag har tagit mig friheten uppräkna dem, ej derför att icke hr generalen nogsamt förut känner deras värde och nyttan af att om dem ega kännedom, men för att hafva äran vid handen gifva allt hvarom man här i allmänhet saknar kännedom eller önskar en närmare och säkrare, på det hr generalen må vara i tillfälle att i sammanhang taga saken i öfvervägande — dessa äro: ito. Armén. Regementenas namn, styrka, läge och natur samt rekryteringssätt. Fästningarnas tillstånd. Opinionen, man inom landet har om deras styrka, hållbarhet och vigt.3: 0. Arsenaler. Om och huru många gevär och öf-rige till beväringen hörande persedlar, som finnas i reserv, och om bristerna kunna inom landet ersättas. Krutfabriker. Om de kunna fylla behofvet, hvar de äro belägna, hvad de heta o. s. v. Magasiner och förråder af alla slag, hvar de äro belägna, huru stora de äro och om de äro beräknade för armén ensamt eller äfven för landsoch stadsbons behof. Politiska tänkesätt. Om dessa äro fördelaktiga för Sverige, om och hvilka folkklasser tänka olika och hvaruti dessa olikheter bestå samt orsakerna härtill. Administration. Huru den är fördelad, synnerligen huru krigsadministrationen är inrättad. Enskilda personer. Hvilka som äro à la tête för olika brancher af administrationen. Om de anses för skickliga och hafva förtroende, om någon finnes, hvllken är mera allrådande än de andre. — Om prinsen af Hessen har någon favorit o. s. v. Att kunna erhålla detaljerade underrättelser om al \ a dessa saker lär blifva svårt om icke omöjligt. Det vore intressant att veta, hvilka hr generalen tror kunna erhållas, äfvensom det vore af särdeles värde att på förhand få del af dem hr generalen sjelf redan för längre tid sedan samlat och hvarom jag såsom en grace vågar utbedja mig hr generalens meddelande i den händelse hr generalen täckes hedra mig med en skrifvelse.
Jag ansåg Frilen uphöjd öfver misstanken att vilja gynna det ena eiler andra intresset afsigtligen. Hvad beträffar det här förslaget, så får jag säga att alla monopolier af hvad beskaffenhet som helst äro förbjudna i grundlagen, och alltid varit förhatliga för vårt land; och hvad rätt skulle Väl dessa personer, som icke varit i tillfälle att bränna mer än en månad på hösten, hafva framför andra personer att få bränna ytterligare en månad på våren, då de som icke alls brännt om hösten, icke skulle vara berättigade dertill? Jag kan icke inse något skäl dertill och jag vet icke hvarthän man skulle komma med en sådan undantags-lagstiftning, som verkar omstörtning i ekonomiska förhållanden i allmänhet, hvarföre jag vill förhindra den, såvidt på mig beror. Jag vill och jag har försökt att förhindra ändring af en lagstiftning på hvilken de industriela yrkena hafva byggt; ty stabilitet i detta hänseende är vilkoret för allt framåtskridande i denna väg. Jag tror att det är alldeles tillräckligt taladt om motionen. Jag önskar helst att den aldrig blifvit väckt. Den 8 December. 5S1 Frih. von Saltza: Ehuru jag i likhet med Frih. Raab anser alt man talat alldeles tillräckligt både för och emot förslaget, kan jag ändock icke underlåta att återkomma dertill, att Ilrrme hafva fäst sig vid bränvins-fabrikanternas och spekulanternas intressen, ej vid landtbrukets, som jag förordat. Min motion må falla, om jag misstagit mig, men jag tager den icke tillbaka. Den kommer att af Utsk. pröfvas och sedermera får den stå sitt kast. IIr Ribbing, Arvid: Med anledn. deraf att Frih. von Saltza dels vändt sig till Landlbrukarne inom Ståndet, dels yttrat förmodan att man icke tagit kännedom om hvad hans motion innehåller, ber jag att få uprepa nära ordagrannt derur hvad Frib:n anfört, att nemi. medan kreaturen stå i gröpp öfver öronen, svälter deras ägare. Ändock frågar jag om gröppet af den skämda säden skulle blifva gagneligare såsom förvandladt i bränvin?
St. ansågo ”dessa, enl. de mest ojäfaktiga bevis vara frikallade från skyldigheten att Utgöra ordinarie rotering <50 Den 22 Februari. eller deremot svarande afgift”. K. M. ansåg likvisl för Sin del, sedan vederbör, verk varit hörda, att dessa hemman borde vara underkastade ordinarie rotering; men ansåg likväl alt ingenting i det afseende! kunde vidtagas till defiuitift afgörande af frågan förr än R. St. yttrat sig häröfver, och i anledn. deraf inkom K. M. vid sista riksdagen med propos. i ämnet, öfver hvilken R. St. då yttrade sig. Utsk. har också hänvisat till de båda yttranden, som de sammansatta Statso. Ekon.Ulskm vid förra riksdagen afgifvit. Uti dessa båda betänk:n hafva Utskm stadnat vid den åsigten alt ifrågavar. hemman icke kunde åläggas ordinarie rotering. De serskildte besluten emellan R. St., som fattades i anledn. af dessa utlåtm, voro dock sä skiljaktiga, att votering i förstärkt StatsUtsk. blef följden af dessa beslut, och genom denna votering upkoni det beslutet, att dessa hemman skulle åläggas ordinarie rotering. Af hvad jag nu haft äran anföra synes, att ifrågavar. hemman genom ett K. M:s och R. Stms beslut af d. 7 Sept. 1756 fått sig tillförsäkrade rättigheten att för alltid befrias från den ordinarie roteringen och alt de sedermera, hvarken före eller efter 1809 blifvit genom något beslut i öfverensstämmelse med 80 § II. F. ålagde denna nya beskattning, förr än år 1848; och att de, af mig citerade officiela handlingarne, som äro <le som röra denna fråga, ej i någon mån bevisa rättvisan af 1848 års Ständers beslut utan tvertom tydligen ådagalägga Halländningarnes rätt att varda befriade från den ordinarie roteringen.