Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Harald skrattade och sade något om omöjligheten att resonnera med «svenska fruntimmer.« Skulle nu någon undra, hur det kommer sig att Harald så jemt finnes i sällskap med Susanna i bryggarhus, på loft och i mjölkebod, så kunna vi blott svara att han måtte vara en stor älskare af öl och mjöl och mjölk, eller ock, af en viss krydda i lifvets hvardagssoppa, som kallas smått gnabb. Öfverstinnan frukosterade alltid inne hos sig, men hon åt middag tillsammans med Harald och Susanna och såg dem äfven en stund om aftonen. Vid middagsbordet utbröt ofta striden i de norrska och svenska sakerna, ty minsta anledning var tillräcklig för att låta borgmästaredottern blindt rusa i striden för fäderneslandet, och, besynnerligt nog, tycktes fru Astrid sjelf stundom roa sig att ägga den, i det hon uppkastade en och annan fråga, såsom: «Jag undrar om blomkålen är bättre i Norge än i Sverige? eller, jag undrar om säden är bättre i Sverige än i Norge?» «Helt visst i Norge!» sade då Harald. «Ganska säkert i Sverige!» utropade Susanna. Och grönsaker och fisk och mynt och mått blefvo på detta vis behandlade och omstridda. Om säden i Norge sade Susanna: «jag har icke på hela detta gods sett ett enda strå, som kan jemföras med hvad jag sett i Sverige.» «Det kommer sig,» svarade Harald, «att ni alldrig förr än här sett duglig säd.» Om norrska vigten sade Susanna: «jag kan aldrig lära mig er otäcka och krångliga norrska vigt!» «Den torde vara vigtigare än den svenska!» svarade Harald. När nu Susanna blef bra ifrig och bra ond, då, – rysligt att säga! – skrattade Harald af hela sitt hjerta, och ibland upplyste ett svagt leende äfven Fru Astrids bleka ansigte, men det liknade en solglimt på en mörk November-himmel, som lyser fram blott för att genast åter gömma sig i molnet. Susanna hade vid dessa tillfällen ingen den minsta tanka på, att tygla Barbra-lynnet. Hon ansåg det en helig pligt att sålunda försvara sitt fädernesland. Men icke alltid rådde stridens ande emellan Harald och Susanna.
Slutligen har Utskottet ansell sig böra hemställa, att Rikets Ständer må bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, ej allenast att alla, för verkställigheten af Utskottets förslag, rörande lull-saluaccisoch posi-medlens samt brän'vinsbrännings-afgiftens ingående lill Riksgälds-Contoiel erforderliga förändringar i de af Kongl. Maj:t eller vederbörande Embetsverk, angående uppbörden af dessa medel, utfärdade Författningar mätte varda, lill framtida iagltagande, föreskrifna och kungjorda, utan ock att Kongl. Maj:t, uppå Fullmägtiges i Riksgälds-Contoret derom görande underdåniga framställningar, täcktes i Nåder meddela de ytterligare stadganden och föreskrifter, som af Fullmäglige dessutom kunna anses ändamålsenliga och nödvändiga för ifrågavarande statsinkomsters behöriga redovisande och controllerande. Reservationer. Af Herr Biskopen Doctor Hedren: ”Med undantag af de ordinarie Statsinkomsterne och Chartae-Sigillalae-medlen, i afseende på hvilkas uppbörd jag med Utskottet instämmer, reserverar jag mig i allt öfrigt mot detta Utlåtande, såsom icke af behofvet påkalladt, och ländande, i stället för till förenkling, till mångfaldig inveckling och kostnad i det allmänna uppbördsoch redogorelse-verkel, stundom äfven måhända till förlägenhet och våda för Statsverkets ordentliga förvaltning; hvarförutan, efter mitt förmenande, Regeringsformens 64 § hade fordrat alt i laga ordning till sin ordalydelse förändras, innan detta beslut kunnat påtänkas.” Af Herr Prosten Åstrand: ”De skäl, som vid föregående Riksdagar blifvit mot förslaget om Tull-, Postoch Bränvinsbevillnings-tnedlens öfverlemnande till Riksgälds-Contoret framställda, synas mig tillräckliga för ett afslag å detsamma.” I dessa reservationer instämde Herr Prosten Stenhammar. Emot den af Utskottet föreslagne öfverflyttningen till Riksgälds-Contoret af bevillnings-medel, reserverade sig jemväl Herr Friherre Lejonhufvud och Herr Hammarhjelm.
Noi äström verkställd till utrönande af sättet för och kostnaden vid åstadkommandet af en jernväg i så vidt möjligt vore rät linea emellan städerne Fahlun och Gefle, samt derefter alternativa kostnadsförslag med tillhörande plankartor, profiler och detaljritningar af bemalde kapten uppgjorts, enligt hvilka kostnaden för en lokomotiv-bana skulle uppgåtill 2,400,000 r:dr b:ko, och för en jernbana för hästkraft till 1,637,600 r;dr saiamfc Kongl. Maj.Is Md. Skrifvelse, A:o 11 mynt, ofvanbemälda personer, med bifogande af berörde kostnadsförslag och under åberopande af de väsendtliga fördelar, som en dylik jernvägsanläggning skulle tillskynda nämnde tvänne provinser, serdeles Dalarne, genom industriens lifvande i flerfaldig rigtning samt beredandet af utvägar alt tillgodogöra de högst betydliga tillgångar i mineralier och skogsprodukter, som för närvarande, i anseende till transporternes svårighet och dyrhet, endast lill en ringare del kunna begagnas, äfvensom att förskaffa arbetsförtjenst och bergning åt
Dtelöpancle selielstocken minskacles uncler lietta ticlslcifte, enligt kvacl bisogacie lakell ^:o i specilikt förkvarje är utvisar, frän L:6r 7,8)2,909 till L:ör .6,666,329 eller meci omkring,^; k varemot frän Lanken uti rörelsen utgiek i gulö oek silfver L:6r 8,291,064 eller ,*2 os körstnämncle seclelbelopp. Den beräknare reeia Lonlien, svin viö kölja» as lietta ticlskiste utgjorcls L:clr 4,^78,633 eller ungefär as utelöpsnlts 6 e t ä n k a n cl e n, iV:o r. 21 ssiielsloeken, var ater vili slutet minska,) till L:clr 3,612,964, oek cless sörkällancle till utelöpancls seclelstoeken såsom 6 tili 8. simier öet snöra ticiskiktet 1781 —1784 tyckes lien för rörelsens clavaranöe förkailanclen umkärlige clelen as utelöpancle seclelsloekea reclan kafva ingått. — Loränllringarne voro <lä, såsom 8?akellen utvisar, minlire ketzulliga.
Spanmäls-understöd: betalningsvilkorcn derför; se Magasinsfondcn, Spanrnäls-upplag: dels om lane-understöd till cnskilte, som inom Jemtland vilja till utlåning tillhandahålla så- dana, dels om förhöjning i räntan å försträckt spanmål , , , , 4 2 27 i-3 t. n 34 k. n 34 k■ 11 34 k. n 34 , se Sta pels läder ne. Spelkort: stämpling deraf ,,,,,,,, — 5 I 23 1-4 å. s 34 b. V 34 å. Sportcltaxan för Tullverkets Tjenstemän; se Anmä- lan 34. Sporliar: deras upphörande inom Kongl. Maj:ts Canning. för H cellic ,,,,,,,,,,, i 4 I 80 7 Sc Anteck ufvud-Tile 1, 2jdra. /' 7° ?& J283 angående verkställigheten af Rikets Stän16-21 b. * 34 kII, i! 34 3 o ders beslut i denna fråga 5 I 36 å. Spiirrnings-anstaUer emot Cholera-farsoten: om upphäfvande af de inom Riket på åtskilliga ställen vidtagne, ,, yyyyyyyyyyyyyyyyyyy — 8 — n5 3-7 a. 1 34 ! 34 i 34 a. a. | 34 125 1 se Svar, Expcditions-Utskottets, 4- b. ii 34 ■Spö' och risstraff: om dess upphörande för vissa brott — 7 I i3o 3-6 b. i§ 34 k■ is 34 b. J* 34 168 Kongl. Maj;ts Nådiga Syar i detta ämne — i 2 4 3, 4 s. Staf Advocat-Fiscal; sc Lag-Comitén. Stall och Magasinsrum; se lncjvartcrings-besväret. Stampverk; se Skattläggning; Tulltjvarnar. Stapelstads-rätt: sc Falkenberg.
Kungörelsen och Kongl. Stats-kontorets derpå grundade Cirkulär af den 25 Juli 1855 vore förbunden alt låta i uppbörden emottaga och hålla magasiner i beredskap, likasom för den kronan behållna, äfven för den indelta afradsoch krono-tionde spanmål, hvilken af räutegifvareu uppsagd till leverering in natura, räntetagaren icke ville emottaga, samt att i stället åt denne å vederbörande landt-ränteri anordna lösen efter medelpriset inom Mars månads utgång det följande året, äfvensom ersättningen för forsellöuen, hvadan ett öfvertagande, både af all indelt spanmål och af penningar jemte lösen för öfriga ränte-persedlar icke mnebure annat än ett utsträckande af nämnde förbindelse såsom en följd af förut gifna föreskrifter; och ausågo Kollegierne derjemte sannolikt, dels att de Heste löntagare, verk och inrättningar hellre skulle vilja af kronan emottaga kontanta anslag, än att hafva att skaffa med många ränteoch tionde-gifvare, dels att flertalet af dessa sed nare hädanefter skulle med kontanta penningar efter stadgade grunder afbörda sig sina utskylder, till stöd för hvilken förmodan Kollegierne åberopat det förhållande, att, för är 1855 någon ränteoch lionde-spanmål i magasinen icke influtit. För Kronan skulle det också vara enklast och redigast om alla ränteoch lionde-tagare, vare sig att de hade äldre eller nyare fullmagter, bestämdt förklarade sig villiga att en gåug för alla på förändringen ingå, hvilket dock icke kunde emotses förr än äldre löntagare till större delen afgått; dock borde, enligt Kollegierues tanke, Kronan icke i något fall åtaga sig att auordna dels penningar, dels spanmål, allt efter vederbörandes önskan, hvilket dessutom vore stridande emot redan gifna föreskrif - 12 Sammansatta Stafssamt Allm. Bese.- och Ekon.-IIls/(.
Af hvad sålunda förekommit synes, att den soldatrotarne vid Westmanlands regemente till understöd i knektehållet förunnade så kallade knektelunna, allt ifrån indelningsverkets början utgått efter beräkning af 3 daler silfvermynt för tunnan; hvaremot den såsom ersättning för åliggande dagsverksskyldighet m. m., en del rotar anslagna såkallade dagsverkstunna varit bestämd att utgå in natura eller efter markegångspris för 458 tunnor, hälften råg och hälften korn, men till det öfriga efter enahanda lösen, som för knektetunnan. Dessa 458 tunnor hafva också alltid utgått och utgå ännu på detta sätt, med undantag af den del deraf, som vid 1828—30 årens riksdag blifvit till kronan indragen, sedan rotehållarne förklarat sig beredvillige att från denna kronotionde afstå, emot befrielse från erläggande af dem åliggande dagsverkslösen. Af det förhållande, att kronan således, i utbyte mot en fullt motsvarande skattskyldighet, med rotehållarnes eget begifvande, åter kommit i besittning af en del utaf den dem anslagna kronotionde, lärer icke kunna hemtas stöd för deras anspråk att af denna för kronan på sådant sätt uppkomna tillgång af kronotionde säd in natura utbekomma knektetunnan, hvilken alltid utgått efter visst värde i penningar och dessutom icke omedelbarligen uppburits af rotehållarne, utan ingått och ännu ingår till den såkallade knektelegomedels-kassan, hvilken, jemte det den uppfyllt densamma åliggande förbindelser, redan år 1848 vext till det betydliga kapitalbeloppet af 12 Stats-Utskoltets Utlåtande, 2V.'o 307. 139,211 Rdr 42 sk. 9 rst. banko, hvarigenom rotehållarne mäste vara fullt betryggade i afseende å kassans förmåga att äfven för framtiden kunna lemna det dermed från början afsedda understöd för knektehållet.
Emot er ut vid åsynen af manteln Och sade att han eder visa skulle Det han är eder och är allas herre SIGRID Om ock det skulle, kosta broderblod! (med ett anskri, i det hon kastar sig i Bengts famn). Guds helga moder! 125 Lugna dig, min Sigrid! KOL. BENGT. Hvad är ett flygtigt ord, i hettan fäldt? Och derpå visade han mig på dörren Med vreda ord, och bad mig skynda bort BENGT. KOL. Förrän hans tunga hämd mig drabba skulle. Och det var allt? Mig detta tvenne gånger, utan satte Mig upp i sadeln och hemåt red BENGT. KOL. Ja, jag ej säga lät Så fort som springarena löpa kunde. Och intet hafven J att mäla mer? Jo, herre, ännu något. När på gården Vi hade satt oss upp i sadelen, Så kom herr Härved Boson skyndande Till stallet ned och sade hasteliga: "Mäl lagman Bengt att Jarlen vredgas svåra, Och låter sadla springaren, att rida BENGT Bort till hans gård att hålla strängan räfst!" Han kommer hit? (med utrop). J vänta honom, han har friska hästar! BENGT Inom en timma kunnen (häftigt). KOL. Nåväl, vi möta våld med våld! Må upp 126 Vindbryggan dragas! Mina svenner väpne Sig alla raskt! Vill han mig trotsa här Uppå min egen borg, så skall han mothugg Ej sakna! Skynden er, Kol Tynneson! Men mig det tyckes BOTVID. BENGT. Att inför mig förtälja nya drömmar? BOTVID. BENGT. Han J åter lust Nej, men J glömt det bästa af den gamla. Nu är ej tid att drömma! Skynden, Kol, Och gören som jag eder sagt! KOL. (går genom fonden). Femte scenen. Ja, herre! DE FÖRRE (utom KOL TYNNESON). Tillgifven, herre, att jag än en gång BOTVID (försigtigt). Mig vågar, trots ert misshag, eder varna; Men möten härvidlag ej våld med våld. Skall jag kanhända falla till hans knän Mig tyckes bättre då det höfves mig BENGT
Om folkskoleväsendet, sedan det numera är fullständigt ordnadt, skall vinna den stadga och den oaflåtliga riktning till sitt mål, som är af sä omätlig vigt för det allmännas väl, kan ingenting, näst beredandet åt skollärarne af någorlunda sorgfria lefnadsvilkor, dertill mera verksamt bidraga, än en sådan inrättning af de förberedande bildningsanstalterna, att vistelsen i dem förmår rätt kraftigt bibringa den blifvande läraren, om icke vidsträckta, dock mognade kunskaper och en af sann religiositet lifvad värma för hans tillkommande maktpåliggande kall. Dertill fordras i första rummet, att en man med kunskaper och skicklighet skall kunna odeladt egna sig åt vården om en sådan anstalt. Seminariet måste kunna erbjuda denne föreståndare en sorgfri bergning, äfvensom det, om möjligt, bör ega tillgångar för antagande af en biträdande lärare och i öfrigt vara icke allt för knappt utrustadt med behöfliga materiella hjelpmedel. För närvarande belöpa sig af anslaget till dessa läroanstalter för hvartdera af 13 seminarier icke mera än i medeltal 666 r:dr 32 sk. banko, af hvilken summa, då kostnaderna för undervisningen i sång och gymnastik afgå, knappt 500 r:dr kunna anses återstå för föreståndaren; och då finnas likväl inga medel öfriga till ett icke sällan behöflig! biträde vid undervisningen, icke eller något till lokal och materiel. Att hvart och ett af dessa 13 seminarier skulle kunna med ett rikare anslag förses, torde svårligen med statens knappa tillgångar kunna påräknas. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o HA. 8 Deremot., om anslaget fördelades på ett mindre1 antal seminarier, skulle hvart och ett af dessa kunna på eli mera ändamålsenligt sätt organiseras, undervisningen, genom antaget biträde, blifva fullständigare, de till densamma erforderliga materiella behofven bättre försedda, och, genom beredande af boningsrum för seminavii-eleverna nära föreståndaren, den uppsigt lättas, som han äfven i sedligt afseende öfver desse unge män bör utöfva.
Majit, Sorn både af böjelse och pligt Kr högsta vårdaren af alla Sine trogne Undersåtares så val allmänna, söm enskilta rättigheter,' eger derföre in'gen högre önskan, ari att bereda åt Invånarne i Dess båda Riken, alia medel, ledande till enighetens öch förtrolighetens be-j fästande imellan Brödra-Folken, och derigenom till en ny Borgen för deras inbördes styrka och sällhet. Den, genom Regeringens och Folkens gemensamma åtgärder, åt dem beredda allmänna stallning, har redan tillvunnit dem en akt-i, ning bland främmande folkslag, utom hvilken, ingen nationahsjelfständighet eller frihet finness oell de, genom Föreningen mellan Sverige och Norrige, uppkornne konstitutionella förhållanden hafva blifvit uti den af Sveriges Rikes Ständer och Norriges Rikes Storting gemensamt upprättade och af Kongl. Majit den 6 Augusti, 1815,' gillade och bekräftade Riks Act ytterligare befa - ga<j Konungens Nåd. Propositioner. stade och bestämde, på ett sätt, som svarar emot det inbördes förtroende och den ömsesidiga aktning och välvilja, hvarmed tvenne under en och samma Konung förenade Folkslag böra hvarannan omfatta. Med fästadt afseende på nödvändigheten ' att äfven i framtiden förekomma allt, som möjligen kunde leda till oenighet, hat och afundsjuka, och således till rubbning af lugn och enighet Nationerne emellan, har Kongl, Majit funnit sin pligt fordra, att till deras nu församlade Representanters öfvervägande och bifall föreslå en Lag i detta afseende, som, under namn af Additament till berörde Riks-Act, borde ega lika kraft och anseende med densamma. Kongl. Majit tior sig vid detta Förslags-aflemnande endast följa den sinnes-stämning, som råder hos de Skandinaviske Brödra-Folken , och jäskar, i kraft af sista Morn. 3 §. af 1815 års Riksdags-Beslut, att Sveriges Rikes Ständer, vid denna Riksdag, så skyndsamligen ske kan, deras Beslut häröfver fatta, under förbehåll af ett lika Besluts antagande af Norriges Rikes StorTing, på det Kongl.
Friherre Cederftröm, Jacobi För min del anser jag de bsvillnings-grunder, som år 1810 Den 12 Maji /. in. fastställdes, vara då som måst öfverensstämma med billighet och rättvisa; och jag år långt ifrån att tro, att icke medel kunde utfinnas, hvarigenom all befarad våda af uppkommande brist i den påräknade Bevillnings-summan skulle förekommas. Om ock de serskilda Bevillnings-titlarne blefvo lågt upptagne, så kunde man blott i förvåg bestämma att Riksens Ständers Fullmäktige i RiksgäldsContoiret och i Banken, jemte Ståndens CanzliDirectioner skulle uträkna huru stor procent sorn borde erläggas för att utgöra Bevillnings-summan. Jag öfverlemnar till BevillningsUtskottet att bedöma, om icke ett sådant förenklande af förslaget kundemed uteslutande af Minimi-Tabellen, vara med landets interesse förenligt. Hvad beträffar Utskottets förslag, att Fastighets ågare må tillåtas, att af värdet å sin fastighet afdraga bevislig skuld, med åliggande för fordrings ågare, att på heder och samvete uppgifva inkomsten af sina Capitaler, så tror jag irke, att denna utväg år med ordning öfverensstämmande, eller till ändamålet ledande. Det finnes då ett annat sått, som jag för min del anser vida säkrare. Det vöre, att ChartaSigillata hädanefter förseddes med års-ståmpel, och att skuld-sedlar årligen belädes med Charta. I sådan händelse skulle låntagare och långifvare icke hafva med hvarandra något att skaffa i afseende på Bevillnings-afgiften till Staten och denna skulle ethalia den påräknade inkomsten, utan att någondera parten sättes i nödvändighet att göra sin bouppteckning inför det allmänna. Dan u Maji e, ni. Man har äfven yttrat, att då lån icke I alb mänhet få af egendoms-vårdet afdragas, ett sådant afdrag dock borde få äga rum i afseende på Cassa lån eller intecknade skulder. Herr Tham har likväl Upplyst, huru lått illuderad en slik tillåtelse kan blifva genom företeende af ett Inteckningseller Gravations-bevis.
Hvarje qvinna, som åtager sig ett arbete af den art, att det lika bra lämpar sig för en man som för henne, gör orätt emot hela samhället, ja kränker sedelagens heliga all tion ske i närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvlnllg verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet b ö r var, om hon nedsätter arbetslönen på grund deraf, att hon kanlefva på mindre inkomst än mannen. Detta kan höras hårdt, ja orimligt, men påståendet är dock lätt bevisligt. T y för det första får ingen aflöning vara så ringa, att den af naturen (och — handtverkarne) faststälda skilnad i mannens och qvinnans levnadsomkostnader får tagas med i beräkningen för de olika könens arbetsförtjenst. (Här kunna ju finnas qvinnor, som äta lika mycket som karlar samt förbruka lika många klädespersedlar under sitt arbete.) Aflöningen måste i hvarje fall beräknas efter en frisk menniskas naturliga lifsförnö- denheter. Det är ej heller så mycket dessa förnödenheter, som tanklösa qvinnor åsyfta, när de tala om mannens större behof, utan de mena dermed, sorgligt nog, hela denna rad af vidriga och förderfiiga vanor, hvilka flertalet af män gjort till sin andra natur. Det är just i denna punkt, som den konkurrerande qvinnan syndar mot moralen, dels dermed att hon förringar värdet af sin egen sedliga återhållsamhet och pligttrohet genom att döma sig sjelf till indirekta böter, för det hon öfvar dessa och liknande dygder, dels rent af stadfäster hon de yngre männen i deras ärfda föreställning om en olika sedelag för de olika könen. Detta är ett brott äfven emot det gudomliga lagbud, som satte qvinnan till mannens hjelparinna i lifskampen. Genom att blindt rusa in i konkurrensen med männen, främjar ingen qvinna det allmänna bästa, och hon misstager sig storligen, om hon dermed tror sig gagna sitt eget kön. Om det låter tänka sig, att vi qvinnor, med våra ringare anspråk och dermed förenade öfvertag, öfver allt kunna tränga männen tillbaka på arbetsmarknaden, hvad vunnes dermed?
Tab. Litt. V. Göteborgs sparbanks delägare och deras kapitalbehållning. Kapitalbehållning. Barn Ogifta fruntimmer Tjenande personer af qvinkönet Fabrikörer, Fabriksmästare oell Arbetare, Handtverksmästare, Gesäller och Lärlingar Hustrur Tjenande personer af mankönet Arbetsfolk Sjöfarande Enkor Personer af åtskillige stånd Bondfolk Jernbärare Poliskonstaplar, Stadstjenare, Vaktmästare och Uppsyningsman Handelsbokhållare och Betjenter Välgörenhetsoch aridrä Kassor Boktryckeri-Konstförvandter och Elever samt Trädgårdselever Artillerister, Flottister och Regements-Musikanter Handtverks-, Embetsoch Gesäll-lådor Fångar och korrektionshjon R:dr Rmt. öve. 359,573 338,564 174,870 167,997 168,736 147,354 84,370 117,029 87,365 73,952 56,843 28,326 34,769 21,462 17,654 1,340 7,368 6,549 769 Per soner. 9,229 1860. Fördelningen af förestående kapitalbehållning utfaller sålunda, nemligen: 5,523 Under till och med 100 R:dr 1,577 Från och med 101 R:dr till och 985 » » » 251 » » » 458 )) » » 501 » » » 150 » » » 751 » » » 85 » » » 901 » » » 349 » » » 1,001 » » » 102 )) )) » 2,001 » » » l 250. 500 750. 900. 1,000. 2,000. Göteborgs stad. Byggnader m. m.
Beträffande först hvad i Herr von Troils omförmälde motion förekommer, rörande förändring af nuvarande post-inrättning, så, enär i öf - Bevillnirigs-Ulskottets Betänkande_, JY:o ig. 5 vervägande tagas de hinder, hvilka vid post fori agens Öfverflytlning Frän posthemmanen lill gästgifvaregårdarne ovilkorligen uppkomma derigenom, att i sådant fall dels postiljoner alltid skulle åtfölja posten, emedan man ej kan öfverflytta det postbönderna åliggande ansvar på de med hvarje dygn omvexlande skjutsbönderna, dels innehafvarne af nuvarande posthemman då måste för de onera, som nu genom poslforslingen och ansvaret derför utgöras, gifva contant ersättning Lill Post-cassan, hvilket alltid faller posthemmans-innehafvarne tyngre till last, än praeslationer in natura, helst i orter, der penninge-förtjensterna äro ringa, dels ock i synnerhet derföre, att de gästgifveri-skjutsskyldige, under närvarande förhållanden, och innan den af behofvet för dem påkallade lindring blifvit medgifven, icke skäligen kunna påläggas det ytterligare onus, som en sådan förändring komme att medföra, samtde öfverklagade olägenheterne vid postföringen redan blifvit i väsendtlig mon minskade genom lättade communicationer till lands och sjös, jemte införandet af dubbla postgångar , anser Utskottet sig icke böra tillstyrka den i berörde hänseende föreslagna förändring.
Gamla redactionen antogs, tned tillägg 3 arG dra raden af orden: “eller nidskvdrniare,“ efter ordet: “Brännvinspanna,“ och 3 8:de raden af orden: “eller mdskvdrmareefter ordet:1 ‘'‘pannan.‘ä 9 §•_ Gamla redactionen bifölls; 10 §. Gamla redactionen gillades, med tillägg 3 ändra raden af orden: ”eller mdskvdrmareefter ordet: ”Brännvinspannan.’ "i Gamla redactionen bibehölls. 12 §. Ståndet vidblef sitt förra beslut; T 3 §. Enligt Ståndets förra beslut kommer deii~ na §. att försvinna. Bill. till R.-St. Utdrag den 23 Sept. ijgag, i4 eller jin mera i3 §. Gamla redactionen gillades. i 5 eller nu mera \&t Gamla redactionen gillades, med tillägg å 7:de raden af orden : ''''eller mäskvärmareefter orden; ”stämplad Brännvinspanna 4 Arti ■;Om ansvar för öfver trä delser af hvad r ärande Brännvinsbränningen förordnats. t §. Gamla redactionen bibehölls, med undantag af den mening, som börjas på g:de raden med ordet BLag", och slutas på i2:te raden med ordet: "berättigadhvilken mening sålunda förändras. "Lag samina vare, om någon till Brännvinsbränning berättigad bränner eller destillerar brännvin med större Seller atinorlnnda beskaffad redskap, än hvartill han är berättigad och sig anmält B 2 §. Gamla redactionen gillade*. 3 $, t Morn. Förra beslutet vidhölls. a Morn. ansågs böra erhålla följande lydelse: ”nyttjar någon till Brännvinsbränning, när den inställd är, redskap af större rymd, än den högst tillåtna, straffes han serskildt derföre, såsom i i §. sägs." 4, 5, 6, 7, 8 & 9 $$. Gamla redactionen gilladés. Prat. Om Brännvinsför sälj ning. 1, 1 och 3 §§. Gamla redactionen bibehölls ' 4 Förra beslutet vidhölls. 5 §. Betänkandet