Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beviset härför ligger tydligast i den ringa grad dessa låneanstailer anlitas, och vid hvilket förhållande det kapitalvärde, som i den magasinerade spanmålen förefinnes, lemnar en obetydlig ränta. Har ett dylikt förhållande redan inträffat, synes det Rikets Ständer, som magasinets indragning och dess spanmåls förvandling uti fruktbärande kapital skulle genom dettas afkomst bereda socknen eller kommunen större understöd till de med detsamma afsedda ändamål, än som med magasinets bibehållande står att deraf vinna. Men för sådana åtgärders vidtagande finna Rikets Ständer hinder möta i nu gällande lagstiftning angående ifrågavarande magasiner. Genom Kongl. Cirkuläret den 6 April 1842 till Konungens Befallningshafvande är nemligen loreskrifvet, att på dem må bero att fastställa förslag till nya, eller ändringar och tillägg i redan varande reglementen för sockenmagasinerna, sä vida dessa förslag öro med lag oell laga stadgar förenliga. Dessa förändringar kunna således icke blifva så genomgripande, att sjelfva magasinsinrättningen derigenom upphäfves, äfven der denna åtgärd vore önsklig. Att behofvet eller fördelen af magasinernas bibehållande är olika inom olika kommuner, ligger i sakeus natur, då så väl sädesproduktionen som andra förhållanden äro så väsendtligt olika uti olika delar af riket; men Rikets Ständer anse, att dessa förhållanden i hvarje läll säkrast kunna bedömas af kommunalstämman, som härutinnan bör ega full beslutanderätt, dock med den inskränkning att, derest eli distrikteller sockenmagasin indrages, det derigenom erhållna kapitalet ställes under vederbörlig förvaltning, t I enlighet härmed hafva Rikets Ständer funnit sig böra hos E. Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det E. Kongl. Maj:t täcktes utfärda en författning, hvarigenom stadgas, att vederbörande kommunalstämma må ega att vidtaga de förändringar med distriktoch sockenmagasiner, som af stämman nyttiga anses; dock att, derest ett dylikt magasins rörelse minskas eller alldeles indrages, del derigenom erhållna kapital under behörig kontroll bibehålles. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 21 Oktober 1868.
Utskottet har derföre funnit, at inga incliviclueiia meningar i ämnen af denna wigt borde hos Riksens Ständers lllena wäckas, utan endast kunna der framställas, godkände och utwecklade af det Utskott, som Riksens Ständer wid hwarje Riksdag skulle förordna at granska Grundlagarne och anmärka Stats-Författningens brister. Och pä det icke under nägot tilständ af wäld eller folk-prsta en StatS-förändrinq mä kunna med sken af laglighet genomdrifwas, har Utskottet fastställt den grundsats, at hwarje sädan föreslagen förändring icke förr Den 2 Junk. z4g än ä den nästföljande Riksdagen stall kunna antagas. Rikets Livil. och Lriminsl-Lagar samt det gällande Rätregängs-sättet torde i flera mål böra ändras; men frägorna derom, äfwensom den angående Förliknings-Domstolar, hwilken af en Högloft. Ridderstapets och Adelns Ledamot blifwit i dest ilen^m framställd, spnas höra til et Lag-Utskotts beredning. Lagstiftningen är förbehållen den Styrande Magien, hwars enhet och hwars uphöjning öfwer smä intere88en äro nödige för at bringa hwarje särstild del af et sammansatt Statshuöhällnings-<>^8wm6 til öfwerensstämmelse med de öfrige delarne, och med det hela. Likwäl är dek Riksens Ständer förbehållet at pttra anmärkningar mot allmänna neonomina anstalter samt önskningar om förändringar deruti, pä hwilka, dä de äro wäl grundade och af allmänna tankesättet understödde, en Regering icke lärer kunna länge upstjuta at göra afseende. Härwid har dock Utskottet noga sökt at förekomma den Lagstiftande Magtens insteg i den Stprandes werkställighets-ätgärder Til Utskottet hafwa blitwit remitterade flera lUemoriai, som i allmänhet handla om grunderna til wär Stats-Författning, och wista deribland om förändringar i National-Uepre8entationcn.
Skrifvelse, N.-o 173. framställning, öfverfört till anslaget för Öfverintendents-embetet ett belopp af 1,670 R:dr 32 sk., hvilket för Kongl. Museum förut varit å denna hufvidtitel uppfördt; så bar i följd deraf denna summa från sistberörde titel uteslutits. Inslilulel för blinda och döfstumma. 26:o. Enär bos Rikets Ständer upplyst blifvit, att cn utvidgning af Institutet för blinda och döfstumma är af synnerligt behof påkallad, hafva Rikets Stän der beviljat en årlig förhöjning af 3,333 R:dr 16 sk. i anslaget för döfstumma, mot vilkor, alt ett tillökadt antal af 13 gratister, eller en från hvarje stift och en från Stockholms stad, blifva vid nämnde institut emottagne till vård och underhåll ; äfvensom Rikets Ständer, emot enahanda vilkor, till understöd för den under styrelsen öfver ofvanberörde institut ställda serskilda undervisningsanstalt för blinda ytterligare anslagit 3,000 R:dr. Med afseende å den beklagansvärda belägenhet, hvari Lapp-allmogen sig befunne, har hos Rikets Ständer blifvit yrkadt, att till denna allmoges rädd ning från undergång, ett årligt understöd måtte anvisas; och då det är ett allmänt kändt förhållande, att Lapp-befolkningens nödställda belägenhet tid efter annan förvärrats, äfvensom att befolkningen förminskats, hvartill förnämsta orsaken torde böra sökas i de tätare nybyggesanläggningar, som i dessa trakter egt rum på sednare tiden, och hvarigenom detta nomadfolk alltmer och mer blifvit undanträngt åt fjellen samt deras förut vidsträckta betesmarker sålunda inskränkta, hafva Rikets Ständer ansett det vara en både rättvisans och billighetens fordran, alt det allmänna bör till denna befolknings förmån mellankomma; men huru sådant bör ske på ändamålsenligaste sätt, äro Rikets Ständer icke i tillfälle att bedömma.
Platon sin stat som ett bildhuggareverk och grundade Aristoteles empirismen och byggde romarna med oöfverträffad konstruktiv skärpa sin statsenhet. Germanismen åter är subjektiv och framskjuter känslan och det personliga gent emot både andlig och statslig objektivism. Kristendomen, som i romanska händer förvandlades till ett cæsariskt maktmedel, ett svärd och en tiara, sammansmälte skyndsamt på germanernas grund med de folkliga elementen. Visserligen anbefaller kristendomen så till vida objektivism, att han fordrar ett uppoffrande af personliga böjelser, men i likhet med senhellensk och alexandrinsk filosofi påbjuder han icke detta för statens skull, utan för hvarje särskild människas eget bästa och gör med ens individens lif och tro till brännpunkten. Det blef bryggan mellan kristendomen och germanismen, hvilka slöto en oskiljaktig förening. Den objektiva statsbyggnaden sprider ömsesidig aktning mellan medborgaren och samhället, men därtill också en viss kyla. Vid kritiska tillfällen gripa därför båda snabbt efter klingan och på så sätt framträder hos romanerna icke blott anarkismen med sin vendetta, utan hela den långa skara af konspiratörer, tronpretendenter och statskuppsriddare af alla färger, hvilka så godt som saknas inom det germanska samhället, men där den personliga friheten ofta blir jämförelsevis mindre. Germanerna tala icke om staten som om ett kallt befallande axiom utan tycka om en ton af förtrolighet äfven under det mest despotiska regemente. De umbära villigt de republikanska ytterlinierna, men icke en färg af bred folklighet öfver sedvänjor, tycken och teorier. De hysa ovilja mot den enskildes kunskaper, hvilka höja honom öfver mängden. Liksom de gärna utbyta ordet »förfining» mot det gäckande »öfverförfining», insätta de gärna i stället för ordet lärdom ett afvisande »kammarlärdom». Däremot bemöda de sig med en helt annan värme än romanerna att sprida upplysning bland folket. I följd af allt detta kan det germanska samhället kallas demokratiskt utan att inrymma ett större mått af frihet åt individen och dock genom det subjektiva vakande öfver nästans handel och vandel, som germanismens sedlighetskraf alltid medför, ådagalägga hur starkt individens uppfostran här skjuts i förgrunden som mål.
– Nej, för tusan hakar – sade Lena leende, och glad att hon vunnit sin seger så lätt – dem ska’ du visst intet krusa för, utan hafva skinn på näsan ifrån allra första begynnelsen, och sätta dig på dina höga hästar, så di får rispäk för dig, för annars sker du aldrig rätt med dem. – Åh jo men – sade mor Ingrid – med godhet, ärlighet och jemnhet hinner man ändå allra längst, både med kamrater och husbondfolk och alla andra menniskor i denna verlden. Det borde du sjelf hafva erfarit, kära Lena, ty när du är så här god och medgörlig, så skulle båd’ jag och flera vilja gå i eld för dig, men – – Åh ja, svärmora – afbröt henne Lena – nu ä’ det intet fråga om mig, utan om Elin, och jag ä’ säker, att hon båd’ på ett och annat sätt tar sig väl ut på Grantorp, och se det är det förnämsta. – Jag skall väl försöka – sade Elin med beklämdt hjerta, och drog en «icke-hvardagssuck», ty denna stunden hade ju afgjort hela hennes lilla öde, tyckte hon. Med samma beklämda hjerta gick hon till hvila om aftonen. När hon inkom i sin lilla kammare, hvilken hon för en liten stund sedan, i full fröjd öfver att fått ned väfven och ut väfstolen, städat, pyntat, löfvat och granrisat på bästa sätt, såg hon sig vemodigt och bedröfvad omkring, tänkande: Ack! här skall jag ju icke vara många dagar till, utan ut i villande verld, ensam och öfvergifven! Hon begrät nu på en gång allt hvad hon skulle lemna: syskon, vänner, frihet, sin egen lilla tillflykt och fristad i denna lilla kammare, och mera än allt detta, långt, långt mera grät hon vid blotta tankan på Gunnar. Hon skulle icke mera se honom, han skulle snart glömma bort henne (Elin tyckte sig hört att männerne kunna glömma) och hvad skulle han säga, hvad skulle han tycka!
Till hvad föreg:de talare häremot anfört, vill jag blott lägga en erinran, det utlät., som nu utgör föremål för vår öfverläggning, är afgifvet af StatsUtsk. Kan det väl vara på allvar menadt, att, genom godkännande af en slutsats, hvartill ett utlåt, af detta Utsk. leder, det må för öfrigt i premisserna vara huru felaktigt som helst — man skulle äfven hafva godkänt grunderna för den nya strafflagen, hvartill ett förslag icke grundlagsenlig! kunnat behandlas af något annat Utsk. än LagUtsk.? Man har härförutan anmärkt, att förslaget uttryckligen bordt innehålla, att det endast afsåge ransakningshäkten. Då likväl förslagets motiv tydligen uttrycker, att medlen böra anvisas till fortsättande af pubegynle byggnadsarbeten och pii sätt 11. M. begärt, och det 2 II, 44 690 Den 23 Februari e. m. tillika är allmänt kändt, hvilka dessa byggnader äro, så kan jag icke förklara, luiru något missförstånd härutinnan kan äga rum. Hvad anslagssummans storlek angår, så är jag, i motsats till flere föregide talare, som yrkat nedsättning deruti, tvertom af den mening, att man snarare varit allt för hushållsaktig vid bestämmande af beloppet; det må vara att beklaga; men det är dock en obestridlig sanning, att behofvet af fängelser dagligen växer icke blott i Sverige, men snart sagdt i hela verlden, och huru skulle väl då, när det är fråga om att för rikets alla landskap uppföra fängelsebyggnader, en summa af 300,000 r:dr skäligen kunna anses tillräcklig? Hvar och en, som har någon erfarenhet utaf, hvad man med denna summa kan åstadkomma i byggnadsväg, torde erkänna, alt så icke är. En talare på f. m. har ifrågasatt riktigheten i principen af ensamhetsfängelset. Ilan behagade för R. o. Ad. förtälja, huruledes han under resor i utlandet med noggrannhet forskat i ämnet och huruledes lian vid förfrågningar hos fängelseföreståndare, huruvida ensamhetssystemet verkat förmånligt på tångarne, gemenligen till svar erhållit ett kort nej. Vi veta alia, alt äfven utom
Jag skyndar säledes til ett betydligare inkast, som biifwit wäckt, huruwida det nu är rätta tiden at strida til detta wal. Dä i detta afseende min cnstildta mening är lika bestämd, som i frägan om Prinsens Person, sä anser jag för en lika helig skyldighet ak upgifwa de skäl pä hwilka jag grundadt min önvertygelse Det är icke utan med den lifligaste känsla af Nationalstolthet, som jag i närvarande ögonblick ser Swensta Folket istandsatt, at utan inflytelse af främmande Magter, utan at af dem hafwa erhällit nägon anledning, nägon flaas bertil ledande framställning, med mogen öfwerläggning och sjelfständig pröfning kunna widtaga et för Fäderneslandet sä magtpäliggande beslut, som walet af en Tronföljare. Detta dyrbara ögnablick bör således ej försummas; upstof kan möjligen wäcka hos wära stender et Lärande hopp; innom Ost, misttrösta» och tweha g senhet. Mä ej det krigstilständ hwaruti wi Ost befinna, ej de faror, som omgifva Ost, nyttjas säiom grundade stal för et dröjsmäl; endast dek folk wet förskaffa sig aktning hos andra Magter, ZS4 Den 18 Julli. ter, som i sadana frågor, hmarofwer en Nation, som mil sin sjelfständighet ej medgifwer något annat tänkesätt än sitt eget, med dristighet och mod met yrka sina rättigheter, utan at mäta Dem efter ögnablickets tilfälliga eller föregifna faror. Endasto det folk kan winna styrka innom sig sjelf och således styrka emot andra, som af sine Fullmägtige fär et märdigt efterdöme af enighet, kraft och sjelfständighet. Skyndom säledes at fatta märt beslut, styndom at sammanfoga märt öde med en Furstes, hwars hjerta endast flär för Nordens ära, hwars kraftiga arm, ledd af wär Konungs wishct, stal afwända Le stormar, som hota detta urgamla Rike.
M:l under den 5 September 1842 i Nåder förordnal alt en å den privilegierade stadsjorden inom länet upprättad ny roterings-längd, deruti Trelleborgs så beskaffade jord upptagits till ff:dels rote, skulle lända till efterrättelse, likväl, hvad Trelleborg anginge, endast tills vidare och intilldess i laga ordning blefve afgjordt, om icke der funnes nyera privilegierad jord, än som redan förut vore till extra rotering upptagen, om utredande hvaraf E. K. M:ts och Rikets Kammar-kollegium egde föranstalta; sä hade, med anledning deraf, Förvaltningen af Sjö-ärendena och nyssbemälda Kollegium hos E. K. M:t i underdånighet anmält, alt af Köpingen Trelleborgs jord 47 särskilda lägenheter hvarken blifvit extra eller ordinarie roterade; att vidare genom den anbefallda utredningen blifvit ådagalagdt och genom utslag, som vunnit laga kraft, afgjordt, alt, utom förut tili extra rotering för |-f:dels rote upptagna fem lägenheter, af de öfriga ifrågakomna 47 lägenheterne i Trelleborg endast en, N:o 103, såsom tillhöranda Kyrkan derstädes, vöre af privilegierad egenskap och således borde extra roteras, men de återstående 46 af natur, att höra med ordinarie rotering beläggas; samt att extra rotering å berörda fem lägenheter sedermera blifvit i ett sammanhang af Roteringskommissionen verkställd och derefter ny gemensam längd för all extra roterad stadsjord i Malmöhus län upprättad; hvarjemte Kollegierne upplyst, att, efter afdrag af den förut roterade jorden äfvensom af den sedermera extra roterade lägenheten N:o 103, den återstående hvarken ordinarie eller extra roterade jordens taxeringé-värde utgjorde 43,066 R:dr och bevillning 86 R:dr 6 sk. 11 rst., hvarför ordinarie rotering borde utgöras, hvadan och då, enligt Kongl.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskts den ig dennes på bordet lagda utlåt, N:o 3l7, i anledn. af åtskilliga ännu icke återställda förbindelser rör:de Svenska Statens fordna utländska skuld, blef samma utlåt, ånyo hegardt på bordet af Hr af Wingård, Joli., och Frih. Cederström, Jacob. Ånyo föredrogos och biföllos StatsUtsk:s den 19 dennes på bordet lagda utlåttn: N:o 318, ang:de åtskillige redogörares inom Jönköpings län lind. ansökning om befrielse från ålagd ersättning af oberäknade bevilln.afgifter; N:o 319, angide tryckningskostnaderna för RiksSttns prot. vid innevar. riksdag, äfvensom utdelningen af samma protocoll; W:o 820, ang-.de dispositionen af de vid riksdagens slut öfverblifvande exemplar af hillänget till RiksSttns protocoll; Den a3 Sep t c uil) er e. m. N:o J22, i anledn. af väckt motion om ersättning för åren 18)9 oell 1840 till de dagsverksskyldig under Marieholms oell Cathrinebergs landshöfdinge-boställen. Då nu ånyo föredrogs StatsUtskrs den iq dennes på bordet lagda mein. N:o 323, i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskrs utlåt. N:o 254, fann R. o. Ad. detta meni. N:o 323 icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarna. Föredrogs ånyo LagUtskis den ig dennes på bordet lagda betänk. N:o 118, i anledn. af väckt motion, ang:de en närmare förklaring öfver lagens stadgande i fråga 0111 skyldighet att särskildt lagfara med hvarje öfverlåtelse af inköpt fast egendom. LagUtsk-.s betänk. N:o 1 18 blef begärdt ånyo på bordet af Gr. Mörner, Carl Göran, och Hr Bråkenhjelm, Axel Georg. Likaledes begärdes ånyo på bordet af samma ledamöter LagUtskis den 19 dennes på bordet lagda betänk.
L i l l a engeln, som ej förstår ett grand att handskas m e d penningar, vill gerna hafva en sådan förmaksmöbel, som vännen B o s a (hon, som är gift med v. häradshöfding K.) röd schagg är hennes förtjusning, o c h en sådan buffet • — skänk vore ett allt för tarfligt uttryck — som Elisabet har — du mins, på hennes bröllop voro vi marskalk o c h tärna o c h j a g hade den lilafärgade klädningen, som du tyckte så rysligt m y c k e t o m — skulpterad, bonad ek i antik stil, o c h sin älskade Carl vill hon omgifva m e d en hel arsenal af rökutensilier, o c h rökmöbler. M e n Carl är en förståndig karl o c h röker med måtta. H a n har en fast årlig inkomst, handskas dagen i ända med siffror o c h penningar, o c h medan hon talar, nej, qvittrar o m h e m o c h härd, g ö r han helt lugnt sina beräkningar. » D u v e t, » säger han, » att hyra och lefnadskostnader äro dryga här i staden. Skulle vi k ö p a allt det der o c h annat i förhållande dertill, så ginge det till tre gånger min årslön. N u har jag emellertid sparat i h o p ett års lön oeh dermed få vi hjelpa oss fram. Hellre en eller annan lucka, som vi sedan med gemensamma ansträngningar fylla, än ett skuldbelastadt b o. I morgon ögnar j a g genom några priskuranter å bosättningsartiklar o c h möbler, och du får fråga din m o r efter ungefärliga priset på duktyg o c h sängkläder, oeh så göra vi Carl har 2, 0 0 0 kronor o m året o c h på sparbanken ett kapital a f samma storlek. » Lilla engelns » pappa lefVer på en helt liten pension och &gt;lilla engeln » sjelf för föga penningar, men mycken kärlek i boet.
Att man bestrider denna tanka i afseende på hogsta domaregraden, men icke i afseende på de öfriga, synes mig vara alldeles godtyckligt. Ly icke finnes i lag stadgad en fredlysning mer för den ena, än för den andra graden. Kan man denna gången förklara mig obefogad till kritiken emot Högsta Domstolen; så kan man en annan gång med lika godt skäl ogilla min kritik emot alla öfriga domstolar; och sorn hvarje offentliggjord anmärkning, innan den blifvit genom laga kraft ägande utslag al behörig domstol gillad, ej är annat än en offentlig kritik; så blir följden, att ingen sådan anmärkning dessförinnan får i en Justitiä-Ombudsmans berättelse inflyta. Härmed skulle man likväl komma ett steg tillbaka från den ställning, hvari man redan, äfven in pr axi, befinner sig. Ty jag bedrager mig ganska mycket, om icke enahanda omdömen med dem, jag öfver Högsta Domstolens åtgärder fällt, och långt ifrån skonsamare, dar,|i<ren af de flesta rättsökande, som fullfölja talan mot domares åtgärder, fällas öfver samma åtgärder så inför Kongl. Maj:ts Högsta Domstol, som inför hvarje Öfverrätt, utan att deruti anses liggfi någonting förgripligt, änskönt de öfverklagade atgärderne kunna gillas, och följaktligen de ogillande omdömena verkligen borde för ololliga anses, derest blotta omdömen, utan” afvikelse från sanning eller oförrätt mot person, kunde vara olofligt Nu kan, i afseende på helgden af de högsta dömandes, och helgden af de öfrigas göromål, skillnaden endast ligga deruti, att det verkligen ololliga mot de förra strängare bestraffas, än det mot de senare, i mån af de förnärmades högre värdighet, men icke deruti, att hvad mot de senare är lofligt, skulle vara olofligt mot de förra. Allyser man omdömets frihet mot dessa; så mäste man följaktligen aflysa den äfven mot de öfriga, och dermed taga ett steg tillbaka lian den frihet, som allt hittills blifvit utöfvad.
”Då efter ali anledning mantall» ponningarne, sorn li i Itills erlagts ilian fyllda i5 år, hädanefter komma att erläggas forst ifrån 17 års ålder, som StatsUtskotlet föreslagit, och då endast de, hvilka betala mantalspenningar, äro ålagde Curhus-afgift, så skall nämndö förändring orsaka en icke obetydlig minskning uti sistnämnd© uppbörd, som redan 1 någre Län, med det nu utgående maximibeloppet af 5 skillingnr, varit otillräckligt alt väl uppfylla det med Curlius-afgiftetft åsyftade ändamål. I det af BeVillningsUtskotfets pluralitet beslutade Betänkandet,Ht visserligen anfördt, att i flera Län Curhus-afgiflen rnke behöfver upptagas högre än till 3 skilling och uti ett Län endast lill 2 och ijz skilling på person, men delta kan icke på något sätt inverka på andra Län med motsatt förhållande, t. ex. Bohus Län och Gottland, der maximibeloppet! varit för knappt och nu kommer att minskas. — Den utvägen, som i Betänkandet föreslås, att i de Län, der tillökning utöfver maximibeloppet vore af behof, derom må serskildt öfverenskommas, vöre snart sagdt ett ytterligare onus för dessa Län, genom serskilda Deputerades sammankallande eller genom allmänna sockenstämmor, vid hvilka de uli ena Pastoratet bedöma behofvet större eller mindre än i ett annat, hvarigenom svårligen något enhälligt resultat kan vinnas, enär de, på grund af Curbus-afgiftens bestämmande, förordnade Deputerade icke ega beslutande rätt för Länet, utöfver det. maximibelopp Rikets Ständer fastställt. •— Jag får derföre vördsamt föreslå, alt Rikets Ständer måtte besluta, alt, uti de Län Deputerade finna det vara af behof, niaximisumman må ökas med I skilling aller inalles utgöra 6 skillingar.
Deremot får Utskottet härmedelst å nyo underställa Borgareoch Bonde-Ståndens godkännande, hvad usta och 4;de punkterne af ifrågavarande Memorial innehålla. Stockholm den 4 Maj 184 r. Reservation af Herr Biskopen, Doctor Hedrén'. ”Emot delta Betänkande anhåller jag få anmäla min reservation, med tillstyrkan af förra Betänkandets vidblifva n cl e. Den våda, som skulle af en nedsatt Creditiv-summa kunna i något förekommande svårt behof uppstå, anser jag i betydlig nion vara förökad genom vidblifvande af den fördelning, som i förra Betänkandet blifvit föreslagen, äfven sedan summan blifvit förminskad; isynnerhet som Grundlagens 63 §. icke otydligt öfverlemnar åt Kongl. Maj;t rättigheten att odelad använda den beslutna summan i sin helhet och uteslutande till hvilkeldera af de tvänne bestämda ändamålen som helst af behofvet kunde påkallas.” Herr Friherre Lejonhufvud reserverade sig emot det förändrade beslutet och åberopade såsom sin mening bifall till det tillstyrkande, som igenflnnes i Betänkandet N:o 4^4> så vidt det rörer beloppet och vilkoren vid lilla Credilivels bestämmande. Häruti instämde Herr Grefve Horn, Herr Doctor Björkman och Herr Helsingens. Ståts-Utskottets Memorial, N'-o 517. Ank, till Exp.-Utsk.' den 5 Maj, kl. 2 e. m. Memorial, med anmälan om Ri^s-Ståndens siri liga beslut, # anledning af en föreslagen voteiings-propoiition. (Rgds Afd.) Sedan vid profningen af den, under innevarande Riksdag, å nyo Väckta och af Stals-Ulskottet behandlade frågan, angående tulloch bränvins-bevillningens samt postoch salu-accis-medlens ingående lill RiksgäldsContoret, två Riks-Stånd, på sätt 69 §.