Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En nedsättning kan icke eller annorledes göras. Vi hafva nyss afgjort den frågan, då vi afstvrkt bifall till mantalspenningarnas borttagande. Under den discussionen syntes, som om Ståndet var af den tanken, att annan nedsättning än den Utsk. föreslagit icke borde antagas. Någon förändring i Utsk-.s förslag synes mig således icke böra vidtagas. De jemna i O-talen äro visserligen vackrare, men det gör väl intet till saken. Jag tillstyrker bifall. Hr Printzensköld: Gr. Anckarsvärd har visserligen rätt deri, att de föreslagna summorna kunna betalas med det nya myntet, men dermed åtföljer dock den olägenheten, att upbördsmannen måste medföra till upbördsstämmorna kistor för att mottaga eller förvara denna mängd af kopparmynt, som i mantalspenningar till honom erläggas, och för den skattskyldige är olägenheten icke mindre, enär han skall vara försedd med desse skiljemynt i större mängd. Jag anser af vigt, att, då man infört ett nytt mynt-svstem, man äfven tillser, att alla afgifter bestämmas i sådana primtal, hvilka inpassa i det nya systemet. Det finnes intet hinder för B. St:r att göra det. Man säger visserligen, att beskattningen förhöjes genom en sådan förändring, då man evalverar dessa belopp efter nuvar:de myntvärde till jemna summor i E:mt, men detta är en olägenhet som alltid upstår, då ett nytt mynt-system införes. Jag är öfvertygad, att allmänheten kommer att "förlora, när den nya principen för mått, mål och vigt kommer att införas; emedan det blifver omöjligt att efter detta system erhålla samma qvantiteter varor som efter det nu gällande, men det är en olägenhet som tiden ensamt kan afhjelpa. Således, ehuru man visserligen kan erlägga de summor Utsk. föreslagit, synes det mig likväl, som om nyttan, att införa det nya systemet öfver allt, bör föranleda dertill, att summorna jernnäs så mycket möjligt är.
Jag påminner mig det ganska väl, och, i följd deraf, har också derstädes den casus inträffat, att stat-torpare blifvit skattskrifne såsom drängar, ehuru de icke varit drängar, utan i stället så qvalificerade, som Frih. Rehbinder upgifvit, nemi. att de gjort dagsverken vissa dagar i veckan, och de öfrige varit frie. Hr Printzensköld: I händelse den upgift Hr Palmcrantz lemnat. eger sin riktighet, nemi. att inom Skaraborgs län stattorpare blifvit taxerade till bevilln. efter 2:dra Art., förmodar jag sådant hafva föranledts af serskilda omständigheter, hvilka för mig och måhända äfven för Hr Palmcrantz sjelf äro obekanta. Jag kan icke upfatta Bevilln:s-Förordn:s ifrågavar:de stadgande, hvilket qvarstått sedan längre tid tillbaka, annorlunda än att alla s. k. torpare, vare sig jordeller stat-torpare, skola vara befriade från erläggande af bevilln. efter 2:dra Art. Finnes det personer, som hafva s. k. half eller fjerdedels stat, och, på grund deraf, äro skyldiga att göra dagsverken två eller tre dagar i veckan, så är ju mellan torparen och hans husbonde en öfverenskommelse, hvilken man lika väl kan göra med en dräng, som man har i sitt bröd. Derföre är det likväl icke något skäl att påföra stat-torparen bevilln.; ty i sjelfva verket är han dock en dräng och icke en torpare, ehuru han bor i en stuga på gårdens egor. Med torpare förstår man deremot en sådan, som brukar jord under egendomen och derföre utgör ett visst antal dagsverken. Men den, som arbetar mot stat och lön, han är i sjelfva verket dräng, och om man då kallar honom torpare, så är detta en benämning, som icke med rätta honom tillkommer. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anser jag ett förtvdli»anrie af jfr;Vavar;de stadgande icke af behofvet påkal - Den 30 Maj.
Dels geuom arfsrätt, dels genom vapnens makt satte år 1580 Philip II i Spanien äfven Portugals krona på sitt hufvud, hvarigenom dessa länder då förenades. Portugiserne, ömtåliga om sin värdighet och anspråksfulla, blefvo af Philip behandlade med aldrastörsta fogsamhet och med den upmärksamhet, att han t. o. m. qvarstadnade 2:ne år i landet. Sinnena lugnade sig. Men Philip dog 1598 och hans efterträdare förstodo ej så förståndigt behandla Portugiserne, som Philip gjort. Deraf ouphörligt missnöje. A ena sidan öfverdrifua anspråk, å andra öfverdrifua fordringar, tills ändtligen 1640, 60 år efter föreningen, en revolution, under Hertigen af Braganza, utbröt, och rikena åtskiljdes. J veten väl, Mine Hrr! att från den tiden hafva båda dessa af naturen så gynnade länder städse sjunkit i välmåga, anseende och betydenhet. Huru rikt och mäktigt kunde icke ett förenadt Spanien och Portugal varit! Måtte både Svenskar och Norrmän lägga detta exempel på hjertat! Ekon.Utsk:t hade sannerligen icke bordt, till upslag i sitt klander emot Norrmännen, yttrat någon förundran deröfver, att 45 Den 17 Mars f m. 185 år icke varit tillräckliga att bortsopa fördomar och misstroende nationerna emellan. Utsk:t fortfar: »Den historiska framställning af förhållandena, som här ofvan blifvit gjord, visar huru Noriges Storthing, sedan det, efter Konung Oscars anträde till regeringen, fått upfylda nästan alla sina förut framstälda önskningar i detta hänseende, sådant oaktadt, icke uphört att fortgå i sitt nyssnämnda sträfvande, utan åter uptagit detsamma i försöken att borttaga ståtkållareembetet, till hvilket äfven Svensk man kan nämnas, under det samtidigt härmed de af Konungen framlagda och af den allmänua meningen i Sverige enstämmigt gillade förslagen om bättre ordnande af handelsförhållandena mellan de båda länderna och om domars exsekutiva kraft i gods, ehuru upgjorda af Svenske och Norske män gemensamt och uppenbart åsyftande båda rikenas bästa, af samma Storthing förkastades.
Åtskillige ledamöter hafva anmärkt, alt då, enligt Lag, Thomaedag är fastställd till afradsdag,hvarförinnan uppsägning af räntor skall ske, någon förändring häruti icke utan ändring i Lagens berörde stadgande kan ega rum, och att äfven i motsatt fäll skulle, med den tid, Utskottet för markegångs-sättning föreslagit, liden emellan uppsägningen (jsom icke lämpligen kan ske förr, än markegången är känd), samt levereringen blifva alldeles för kort; varande på grund häraf olika meningar, i afseende å tiden för maikegångs-sättningen, yttrade, såsom alt, ehuru den nuvarande tiden derför i flere hänseenden är olämplig, genom dess fram flytt ning, flere svårigheter vid ränlornes utgörande skulle uppslå; att den borde bestämmas senast den 4 Februari, och att 2:ne markegångs-sättningar borde ega rum, den ena vid nu stadgad lid, lill efterrättelse, i afseende å de räntor, som till löntagare m. fl. skola utgöras, och den andra vid af Utskottet föreslagen lid, för bestämmandet af lösen för de räntor, som till Statsverket Stats-Utskottets Utlåtande, N\o 326. 19 skola liqvideras. I öfrigt liar blifvit anmärkt, alt uppliäfvandet af nu gällande stadgande, alt Commilterade för markegångs-sältningen skola utgöras till hälften af räntetagare och hälften af räntegifvare, kunde leda tiil för mycken ensidighet vid markegångs-sältningen, samt att ^5 §. Regerings-Formen icke utgör hinder för uppliäfvandet af Kongl. Kammar-Collegii rätt alt pröfva besvär öfver markegångs-sältningen, hvilken rättighet ansetts böra försvinna, hvarvid blifvit ifrågasatt, att åt Pröfnings-Comitéen öfverlemna berörde rättighet. Allt hvad, sora rörer markegångs-sättningen innefattar onekligen ett ämne af yltersla vigt, enär ej mindre Statens, än en mängd enskildes rätt beror deraf, att densamma med fullkomlig rättvisa utföres.
Har vi kommit dit, dit mina tan ligger för nära ser man sist, och det man icke vill BROTT OCH BROTT tro, tror man inte. Säg mig en sak: hvar var Du i går morgse sedan vi skildes i skogen? HENRIETTE orolig. Hur så? MAURICE. kunde Du inte, ty han var på lektion; eller var Du hos Marion! Då var Du antingen hos Adolphe, men det HENRIETTE. Nu är jag öfvertygad om att Du är mördaren! MAURICE. ensam intresset af att barnet kom undan att stenen röjdes ur vägen, som Du så juste uttryckte och Och jag, att Du är mörderskan! Ty Du hade HENRIETTE. Det var Ditt uttryck! MAURICE. Och den som har intresset har begått brottet. HENRIETTE. och gisslat hvarandra; låt oss nu hvila ett ögonblick, ty eljes komma vi till rena galenskapen. Maurice! Nu har vi lupit rundt i trampqvarnen FJERDE AKTEN MAURICE. Der är Du redan! HENRIETTE. innan vi göra hvarandra vansinniga? MAURICE. Tycker Du ej det är på tiden att vi skiljas, Jo, det tycker jag! HENRIETTE reser sig. Farväl då! Två civilklädda synas i bakgrunden. HENRIETTE vänder om, går tillbaka mot Maurice. Der äro de igen! MAURICE. trädgården. De svarta englarna, som vilja drifva oss ut ur HENRIETTE. smidas ihop. Och fösa oss tillsammans som om vi skulle MAURICE. vet. Eller som om vi voro dömda att vigas för lifSka vi verkligen gifta oss; sätta oss ner i BROTT OCH BROTT samma bo; kunna stänga dörren för verlden och kanske slutligen få frid? HENRIETTE. låsa in oss med hvar sitt spöke i hemgift; Du torDig med Jeanne och Marion. Stänga in oss för att pina ihjel hvarandra; terande mig med Adolphes minne, och jag plågande MAURICE. begrafves i dag, i denna stund kanske. HENRIETTE. Nämn icke Marions namn mer; Du vet att hon Och Du är icke med? Hvad betyder det?
Det måste för en och hvar af Eder, M. H„ vara påfallande, huru svårt det skall vara för en icke läkare, att i en sådan fråga som denna upträda till 168 Den 3 December f. m. strid emot tvänne läkare, tillika Professorer vid den medicinska läroanstalten, särdeles då de, enligt hvad jag af förra Riksdagens protrr erfarit, så litet skräda sina ord, att de sagt, att så väl de homoöpatiska doktorerna, som deras patienter, äro antingen galna eller bedragare — yttranden, hvilka, om de också äro käcka och raska, dock, enligt mitt sätt att se, icke äro parlamentariska eller värdiga läkare i striden om ett nytt läkedomssystem. Det är således särdeles svårt för mig att inlåta mig i svaromål å det sist afgifna yttrandet, men jag skall dock försöka genmäla en och annan anmärkning deri. Frih. von Duben har, att börja med, ånyo fästat sig vid det sätt, hvarpå jag stafvar ordet Poly klinik, och deraf tagit sig anledning säga, att jag är alldeles okunnig i Grekiskan. Jag vill icke påstå, att mitt sätt att stafva Polyklinik är det rättaste, enär det beror på hvad man menar med detta ord, antingen klinik för mangen (Poly) eller klinik för staden (Poli). Jag menar det förra, och då har jag rätt; troligtvis menar Hr Frih:n det sednare, och då har han rätt. Men att deraf taga sig anledning att begå dtn ohöfligheten att säga, det jag icke vet hvarom jag talar, samt att jag är så okunnig om ordets betydelse; det kan jag, särdeles vid det förhållande, att jag vistats 3:ne år i Grekland, icke annat än anse opassande. Frih. vnu Duben har vidare berättat en historia från Paris, som skulle bevisa, att de offentliga myndigheterna förkastade homöopathiens grundsatser.
Det haf, som i norr sköljer europeiska Rysslands kust, benämnes af konung Alfred (Orosius, I bok., kap. I. II) Qvänsjön eller Qvänhafvet (på anglosaxiska Cwen Sae 110), ett betecknande namn, som obestridligt har prioritet för sig och väl förtjente bibehållas. För vestra Europas invånare blefvo de öar, Novaja Semlja och Waigatsch, genom hvilka detta haf skiljes från Sibiriens Ishaf, först kända genom Stephen Burroughs upptäcktsresa år 1556. Burrough nämnes derföre ofta såsom Novaja Semljas upptäckare, men med orätt. Då han ditkom, träffade han nämligen derstädes ryska fartyg, bemannade med fångstmän väl bekanta med farvattnen och landet. Det är deraf tydligt, att Novaja Semlja redan på den tiden varit så länge bekant för invånarne i nordliga Ryssland, att en ganska liflig fångstfart hunnit uppkomma derstädes. Sannolikt är till och med att, på samma sätt som nordligaste Norge redan för ett årtusende tillbaka var bekant, ej allenast för kringströfvande lappar, utan äfven för norrmän och qväner, också länderna kring Jugor Schar och Waigatsch flere århundraden före Burroughs färd voro bekanta, ej blott för de på fastlandet nomadiserande samojederna, utan äfven för åtskilliga bjarmiska eller finska stammar. Förmodligen drefvo samojederna då för tiden liksom nu sina renhjordar dit upp för att under sommarmånaderna beta på ishafskustens gräsrika marker, der de voro mindre besvärade af mygg och renflugor än längre söder ut, och förmodligen följdes de vilda nomaderna då liksom nu af handelsmän från mer bildade, i nordliga Ryssland bosatta stammar. Namnet Novaja Semlja (Nyland) anger, att det blifvit senare, förmodligen af ryssar, upptäckt, men man känner hvarken när eller huru.111 Stephen Burroughs reseberättelse, hvilken, liksom så många andra, blifvit bevarad från glömska genom
Låntagare med lika namn är den i kallelsen omnämnde Cessionanten; samt fatalierne lätt kunna gå förlorade, i följd af de ofullständiga kallelser Banken nu erhåller, hvilka sällan innefatta mer, än att Banken blifvit uppgifven såsom fordringsegare ; hvarjemte yrkas, att Domstolarne må åläggas draga försorg, alt kallelserna i tid afsändas, så att de kunna komma Banken till-handa, åtminstone så långt före inställelsedagen, som 9 §. utsätter, för sista införandet deraf i Tidningarne, till förekommande af de olägenheter, sorn ett sednare delfående deraf nu medförer. 5:o 5 Cap. 24, 25 och 40 $• §■ Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45. 7 bruk med flere; dock hade, enligt hvad kronoräkenskaperne utvisade, ofvan uppräknade personer, i likhet med Ridderskapet och Adeln samt vissa ledamöter af Preste-Ståndet, sedan den, jemlikt samma äldre författningar, desse medgifna frikallelse från mantalspenningarnes utgörande genom 1810 års riksdagsbeslut upplöst, numera i allmänhet påförts och erlagt mantalspenningar, samt förthy de till deras förmån tillkomna äldre stadganden endast undantagsvis tillämpats. B).
Prop. N:o 1. om Statsverket 1862. 13 mars och Jonsbergs församlingar skola utgöra två särskilda pastorater, samt, enligt 24 § i Nådiga resolutionen på presterskapets besvär den 10 Mars 1719, kontraktsprost fått sig tillerkänd en prostetunna för hvarje församling inom prosteriet, men för två af de till ifrågavarande kontrakt hörande tio socknar, nemligen för Häradshammar och Rönö, någon prostetunna icke finnes anordnad, — Collegierna ansett sig böra, med stöd af Nådiga brefvet den 16 November 1834, i underdånighet hemställa, det Eders Kongl. Majit täcktes af Rikets Ständer äska, att två tunnor oindelt spanmål, hälften råg och hälften korn, måtte, såsom prostetunnor för Häradshammars och Rönö församlingar, på Åttonde hufvudtiteln, Iileresistaten, anvisas åt kontraksprosten i Vikbolands kontrakt, att utgå efter årligen gällande medelmarkegångspris inom Ostergötlands län. Till hvad Karnmar-Coilegium och Statskontoret sålunda hemställt tillstyrker jag i underdånighet nådigt bifall. 7:o. Genom Nådigt bref den 17 September 1836 anbefalltes Domkapitlet i Hernö- Anslag till sands stift att, efter fullständig utredning af förhållandet med aflöningen för ecclesiaring^&t^pré stikstaten i Lappmarken, uppgöra och i underdånighet inkomma med förslag till sådan stenkapet i reglering af dervarande presterskaps löner, att dessa kunde utgå i penningar till LaPl™,c£l<en belopp, som ansågos för en anständig bergning erforderliga Uti underdåniga skrifvelser den 20 April 1839 och den 22 Februari 1860 har Domkapitlet afgifvit förslag i berörde hänseende och dervid framställt de skäl, hvilka, enligt
Till Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottet. HerrafUhrs, Carl David, och Herr Munck af Rosenschölds, Eberhard, den 4 April, samt Grefve Rosens, Axel, denna dag gjorde anföranden, i anledning af Herr af Uhrs, den ag Mars, och Grefve Roséns den 4 April, till Utskottet remitterade Dictamina. * Ett af Herr af Wingård, Johan Didric, den 4 April, uppläst Memorial, angående inrättandet af Fo rvagnar , mellan Stockholm och Christiania, tillika med anföranden, denne dag, i anledning af samma Memorial, af Herrar Spaldencreutz , Arvid, Mannerhjerta, Ulric Ernanuel, Malmerfeldt, Gustaf, och ytterligare af Herr af Wi ugård. Ett af Herr von Heyne, Georg, den 4 April, uppläst Dictamen, angående den extra roteringen, tillika med, denne dag, af Friherre Mannerheim, Lars August, samt Friherre Wrangel » Den 13 April. 35 gel, Henning, gjorda anmärkningar, samt en af Herr von Heyne gjord tilläggning. Herr Malrnerfeldts, Gustaf, den 4 April , samt Friherre Boyes, Ludvig, Herr Palmans, Otto Fredric, samt Grefve Lil jencrantz’s, Johan Wilhelm, denne dag gjorde anföranden, angående den i Borgare - Ståndet vackla frågan, ont ett nytt Jude-Reglemente. Anmärkningar af Friherre Wirsén, Gustaf Fredric, vid Herr Hertzjenhjelms den 4 April uppläste och rernitierade Dictamina , angående en bättre organisation af Magazins - Inrättningen. D ictamina af Flerrar Flach, Carl, von Qvanten, Carl, Flach, Elfie, Mannerstam, Johan, saint Munck af Rosenschöld, Eberhard, i anledning af Grefve Mörners, den 4 April, till Utskottet remitteradeDictamen, rörande allmänna penningeställningen och Magazins-inrättningen. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silfverstolpe. Dito Dito.
Jag sjelf ... men lika godt:... låt henne fara, den vackra otrogna! Villaflor förnyade sin begäran med så mycket allvar och enträgenhet, att Kejsaren, som upprigtigt älskade honom, icke kunde neka sitt samtycke. Så res då, envise pojke! Gå, att, såsom en vansinnig Orlando, öfverallt söka din sköna: alla fyra väderstrecken och alla sex verldsdelarne stå dig öppna, och du har att göra med en ganska enfaldig slägt. Det är således mycket troligt, att du innan kort ertappar din Angelica. Tvenne månader derefter befann sig Villaflor i Vigo, och erfor, att briggen Luçonia ankrat der kort förut, d. 24 Februari. Men först efter långa spaningar utletade han, att de eftersökta seglat till Havre. Han begaf sig också genast dit, men här förlorade han allt spår: på vinst och förlust reste han till Paris. Äfven här voro hans eftersökningar fåfänga, till dess han en dag träffade portugisiske ambassadeuren och af honom inhämtade, att familjen Andrada verkligen varit der, men redan afrest, såsom han förmodade, till södra Frankrike. Villaflor tog straxt extraport, men längre kunna vi icke i detaille följa honom på hans sedermera förestående långa irringar. Kort: han genomsökte alla städer, särdeles hamnarna, i Provence, Guienne och Gascogne, med en ihärdighet, ett tålamod, som varit värdt en bättre lycka. Slutligen, trött och förtviflad, ankom han till Bordeaux, för att söka sig en sjölägenhet öfver till Brasilien, från hvilket han nu redan tvenne år varit borta. Villaflor var van att taga i ögonsigte alla offentliga ställen, och derföre besökte han också alla aftnar den stora och praktfulla theatern. Döm om hans glädje och öfverraskning, då han i en loge, nära sig, upptäckte en af de så länge efterletade, sjelfva Dom Ignazio. I nästa mellanact stod han vid den bestörta gubbens sida: men andlös och öfverväldigad af stormande känslor, förmådde han knapt framstamma några ord. Jag förstår, senhor, begynte den gamle, ni vill tala med mig.
Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 25 November 4862 Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Statsministern tor Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, samt Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt, uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts den 21 innevarande månad, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade och i särskildt Protokoll öfver Civiloch Finans-Ärenden upptagna beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer om anskaffande af medel för jern vägsbyggnader; Och behagade Kongl. Maj:t, på Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, i öfverenstämmelse hvarmed nådig Proposition af den lydelse bilagan till detta Protokoll utvisar, skulle till Rikets Ständer afgå Ex Protocollo Mildhog Lundgren. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1862. Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. Ås 47. l HT:o 47. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Nov. 1862, kl. 2 e. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Stander, angående Statens jernväg sbyggnader; Gifven Stockholms Slott den 25 November 1862. I öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t, i sin till Rikets Ständers Statsutskott aflåtna nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, gifvit Rikets Ständer tillkänna, går Kongl. Majit nu härmed att för Rikets Ständer föreslå de arbeten till fullföljande af Statens jernvägsbyggnader, som Kongl. Majit anser böra under nästkommande statsregleringsperiod verkställas, och till hvilkas utförande anslag alltså nu komma att äskas.
Dock må ofvanstående reglering af denna hufvudtitel icke utgöra hinder för verkställandet af de beslut, Rikets nu församlade Ständer fattat, i fråga om allmän förenkling af indelta ränlorne och tionden, eller deras i mer och mindre mån skeende indragning till statsverket. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm ilen 26 Augusti 1851. 444 Expeditions-V(skottets Förslag• till und. Skrifvelse, N:o 174, N:o 174. Återremitteradt af Ridd. och Adeln den 18 Aug. 1851. d:o Preste-Ståndet den 18 godkändt af Borgare-Slåndet den 19 Återremitteradt af Bonde-Ståndet den 20 Godkändt med tillägg af Ridd. och Adeln den 21 Preste-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 23 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående regleringen af utgifterna under Riksslatens Nionde hufvudtilel. (Slals-Utsk:s Uti. N:o 90, Mern. N:ris 155 och 217, samt Först. Stats-Utsk:s Meni. N:o 257.) S. A. K. I afseende å riksstatens Nionde Hufvudtilel, innefattande Pensionsoch Allmänna Indragnings-staterna, äro följande beslut af Rikets Ständer fattade, nemligen, angående: Pensionsoch Indragnings-staterna. l:o. Jemte nådigt tillkännagivande, att E. K. M:t, med anledning af hvad Rikets sednast församlade Ständer i underdånighet anmält, rörande den af E. K. M:t vid sistlidne riksdag väckta fråga om de under namn af Vakansoch liggetidssaint nådårsbesparing vid tillträdandet af civile och militäre tjenster, föreskrifne löneinnehållningars upphörande emot ersättning till vederbörande pensionskassor för den andel, de af dessa besparingar åtnjutit, efter verkställd ytterligare utredning af ämnet, derom till Rikets Ständer aflåtit serskild förnyad nådig proposition, har E. K.
II Reservation: af Nils Strindlund, i afseende på den af Utskottet föreslagna förändrade §, rörande återstoden utaf det anslag, Rikets Ständer vid 1844—1S45 års riksdag beviljade för utarbetandet af Kapiten Cronstrand^ samlingar, angående Egyptiska byggnadskonsten, emot hvilken §:s lydelse Strindlund anmärkte, att han icke ansåg Utskottet tillständigt att föreslå förändring i ett reglementariskt stadgande, sorn rörde en enskildt person, utan att denne öfver samma förändring blifvit hörd och dermed förklarat sig nöjd. FÖRSLAG till Reglemente för Iliksgälds-kontoret. (Fortsättning.) Angående Riksgälds-kontoret ålagda utbetalningar. A) Återstående utgifter lill följd af extra stalsregleringen vid 1849 och 1841 års riksdag. § 59. Här nedan uppgifna, i Riksgälds-kontoret ännu innestående, summor utaf de anslag, utgörande tillsammans 1,300,000 R:dr, som för fängelsernas ombyggnad 12 Ståts-Utskottets Memorial, N:o 323. och förändrade inredning, utaf Rikets åren 1840 och 1841 församlade Ständer beviljades, böra, enligt Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift, utbetalas i den mån desamma, för dermed afsedda ändamål, varda disponerade och reqvirerade, nemligen : O o l:o Återstoden, Sextiofemtuseu femhundra Riksdaler, utaf anslaget för käradshäktenas ombyggande och förseende med erforderligt antal celler, i den ordning, Kongl. Maj:t, efter menigheternas hörande, pröfvar sådant kunna och höra verkställas, enligt en för häradsfängelsernas ordnande inom hela riket uppgjord fullständig plan; och 2:o den återstående anslagssumman, Etthundraelfvatusen Riksdaler, för uppförande af fängelsebyggnader i städerna, utom Stockholm, efter en förut uppgjord allmän plan och i den mån, Kongl. Majit finner sådana byggnader af behofvet påkallade. § r’°-