Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det fordras blott en bastig blick på allt hvad vi behöfva, allt hvad vi hvarje das;, hvarje stund begagna, på alla de ansträngningar, alla de omflyttningar, som härtill varit nödvändiga, för alt öfvertyga oss om, att millioner menniskor varit verksamma och arbetat för att bereda oss dessa förmåner; och tanken nästan svindlar, då den söker genomlöpa alla de oräkneliga kombinationer, som dervid uppkommit. Och likväl har allt delta skett, utan våld, utan förin ek, utan alt någon lidit orätt. Men huru skulle väl sådant varit möjligt, om ej en stor, niägtig och sann grundsats varit deri verkande kraften, den ledande tanken, som ordnat det liela?! Och denna stora grundsats, denna fruktbärande tanke, som allena lörmålt Irambringa allt detta, den hetpr: frihet — frihet i aftal — frihet i handling. Det har funnits en tid, då man sökt ersätta denna organisation, hvars storhet och vigt aldrig nog kan uppskattas, genom förmynderskap och tvång. Delta utgjorde forntidens statsvishet, och såsom ett exempel derpå må nämnas alt, enligt hvad man finnér uppgifvet, under det Babyloniska väldet, vissa provinser lära varit indelta för att förse luifvudsladen med dess förnödenheter, hvar och en af sitt särskilda slag. Så skulle t. ex. en provins anskaffa det behöfiiga smöret, en annan vinet, en tredje slagtboskapen, o. s. v. Men hvar och en fattar lätt, hvarthän en sådan anordning — hvilken dessutom förutsätter det yttersta lörtryrk — nödvändigt måste leda; och då hela denna lära om lörmynderskapets nytta och behöflighet, äfven i de modifierade former, hvarunder den ännu uppenbarar sig, börjar känna sig alltmera tryckt, såväl af det ansvar den sjelf påtager sig, som af omöjligheten alt kunna ens med någorlunda rättvisa göras tillämplig, så har den också alltmera måst gifva vika för frihetens begrepp. Hos oss har också redan näringsfriheten, efter långa och bittra strider, slutligen blifvit befästad. Endast handelstvånget söker man ännu med ifver upprätthålla. Men hvarföre? Ar handeln väl något annat än en länk af arbetet? En utväg att göra detta fruktbringande?
Från Gehrman &amp; komp:s förlag utgingo strax före jul åtskilliga nya musikalier, hvilka vi då ej hunno anmäla. Vi nämna dem därför nu: Flickan från Arles (LArlésienne), Suite I och II, för 2 och 4 händer, innehållande styckets bästa melodier. Operor i eleganta originalupplagor: Verdis Aida och Otello, Gounods Faust och Romeo och Julia, Bizets Carmen, BoTtos Mefistofeles. Balsäsongen, samling af ny och populär dansmusik i lätt arrangement för piano. Valser af Strauss, Ivanovici och Royle. Polka af Faure. Waldteufel: I Spanien (Espana) efter Chabriers stora Rhapsodie. Ur barnens lif. Lätta stycken för piano med utsatt fingersättning. Den Berättelse rätta. från landsbygden a f Fanny Chrysander. Prisbelönad vid Iduns stora pristäfling. (Forts.) il (S« ' ^ s t a n inslumrat vid de vemol ^ Ä d i g a tonerna, spratt hastigt till och frågade. raspS &gt;Hva ' ä ' det, gosse! » » Jag behöfver komma bort — ut litet i världen — jag — j a g » » Ja, jag har nog sett, att det är något, du grubblar öfver, » vidtog den gamla vänligt och deltagande. — » Det är väl ingen sorg, du går å bär på, min gosse, som gör, att du vill hemifrån? » » Nej, farmor! Nån sorg har jag inte, gudskelof! Men jag tycker ändå, det vore roligt att komma ut å se, hur andra ha det. » — Den unge mannen hade gått fram till fönstret, och seende ut, sade han med låg, men fast röst: — » Jag skulle vilja ta mej tjänst på ett större bondställe ett år eller så — det — det skulle bestämdt vara nyttigt. — Vill inte farmor vara snäll å tala med pappa härom? » » Jo gärna, o m du så nödvändigt vill. Men tror du, att han vill låta sin enda son gå ut å tjäna u m m a n s o m n Förlofnings andra, när det inte behöfs?
Man har sagt, att lagmansrätteu, såsom belägen i orten, skulle vara särdeles beqväm för rättssökande; hvaremot hofrätten, såsom mera aflägsen, för dem medförde mera kostnad och olägenhet. Jag tror, att äfven för bedömmandel af denna fråga, ofvannämnde und. berättelse kan vara af mycken nytta. Uti lagsagan för Westerbottens, Ångermanlands och Norrbottens län har vid 1841 års lagmansting förekommit följande mål: från föregående år uppskjutne 24. genom vad inkomne 404- Summa 428; hvilka berott på denna domstols pröfning. Af desse hafva före inställelsen vid rätter blifvit förlikle 190. afdömdc 223. uppskjutne 15. Till hofrätt hafva hlifvit vädjade 63. och har under summa appella bi lis varit 28. och återstå sålunda 160 mål, hvilka verkligen kunna sägas hafva stannat vid samma lagmansrätts beslut. Om man jemför förhållandet mellan 160 och 428 med det emellan 1,600 och 5,131, (som utgjorde de motsvarande summorne för lagsagorne i bela Riket), så visar sig proportionen vara ungefärligen lika. Detta tyckes icke tala för den åsigt, att lagmanrälterue skulle vara mycket beqväma och hofrälterne just motsatsen, tydå borde väl i Norrland, som ligger mest aflägset från sin hofrätt, den i Slockholm, målen hafva i mindre proportion, än i någon annan del af Riket, blifvit till öfverrätt fullföljde. På dessa skäl, hvarmed jag tror mig hafva vederlagt de argumenter, som blifvit anförde mot ifrågavarande förändring, vrkar jag vördsammast bifall till Frih. Stjernstedt» förslag, eller om icke nä - De n 28 Januari. 543 gon deruti skulle instämma med mig, så vill jag förena mig med dem, som yrkat återremiss af betänk., på det alt sagde förslag må kunna af Utsk. pröfvas, för alt derefter, med eller utan förändringar, kunna af IliksSt:n antagas. Frih. Gederström, Anders:
Rattegängsbalken, jemförd med Kongl. Bref, tvet den 2 Mars 1748. 7:0 Angående tillagg wid 4 §. af Kongs, förordningen den 23 Juuii 1798 rörande lagsökning mot löftesmän. Efter sturadk plenum plenorum äkstkiljdes Högloft. Ridoerffapec och Adeln klockan omkring ^ till g. l^t supra. In stäem krotocolli 6. Lilverstolpe. Thorsdagen dm zo Julii. Plenum klockan 9 förmiddagen. Justerades Pleni-Proto»sllerne för den 24, ^7 cch 29 Julii. Zerr 4!4 Den 30 Julli Zerr Landt-Narskalken tilkkannagaf att der Wallofl. Borgare ständer, uti protocolls-utdrag af den 18 dennes, hwilket Herr Landt-Marskalken nu söredrsg, förmält sig wid justering as 2 §. uti Riksdags beslutet, angående de under denna Riksdag saststälke förändringar i tryckfrihets lagen, hafwa ammärkl, att derutur blifwik utesiutcn den uti Constilutions Utstottets bifallne betänkande om de 4 första Z.
Under de påföljande åren, intill slutet af år 1841, utgjorde densamma öfverhufvud något mera än (i millioner, och söker man medeltalet för de 16 är, som förflutit, sedan realisationen verkställdes, sä finnér man, att detta medeltal utgjort nära 5 j millioner. För närvarande uppgår Bankens silfverfond till 4' millioner, loga derutöfver. Denna är således nu lägre, lin hrad den i medeltal varit under alla de år, som förflutit efter realisationen, och den skiljer sig från detta medeltal med ungefär l-(\ millioner r:dr silfver, motsvarande vid pass 3 millioner r:dr banko. Emedlertid må man icke förbise en anmärkningsvärd omständighet, som föranleder en korrektion i nu framställda beräkning. Det svenska sedelmyntet var nemligen år 1834, och under flera påföljande år, gångbart i Finland: så är icke nu förhållandet. Vår sedelstock har blifvit inskränkt till en mindre terrain, dess belopp har i följd deraf blifvit förminskadt, och Banken är icke nu i behof af en lika stor silfverfond, som undei' den föregående tiden var nödig för att upprätthålla realisationen. För att utröna i hvad mån detta förändrade förhållande verkat på Bankens ställning, mäste man fördela de efter realisationen lorflutne 16 åren i 2:ne perioder, af hvilka den ena hör omfatta tiden före invexlingen af det i Finland cirkulerande svenska sedelmyntet, och den andra tiden efter samma utvexling. Den Finska sedelstocken ingick till vår Bank hufvudsakligen under loppet af åren 1842 och 1843. Det är således från denna tidpunkt vi hafva att räkna den sednare perioden. Bankens metalliska fond har under denna period varit mycket föränderlig; i medeltal har den utgjort något öfver 5 millioner, och således öfversligit dess nuvarande belopp med något mera än g million r:dr silfver.
Icke heller lärer den värde talaren hafva läst. 44 § 3 moni. som sauer: ”Vill Ulsk. återlemna något från ett eller flera RiksSlånd remitteradt mål, såsom till dess befattning ej hörande, åligge Utsk. att, sist inom ätta dagar, afgifva sitt utlät., med deruti anförda skäl, till samtliga RiksSttn, hvilka derefter böra skyndsamt yttra sig, under hvilket Utsk. de anse målet höra. Aro de flesta RiksSttn härom ej ense, eller stadna tvä Ständ mot två, afgöre Coust.Utsk. hvarthän frågan bör förvisas”. Likaledes torde det vara R. o. Ad., om också ej för den värde ledamoten, bekant, att, dä en talman vägrar propos., hans eget Stånd ej kan tvinga honom till alt densamma framställa, men att väl Const.Utsk. han tvinga honom dertill; ja om alla fyra talmännen vägra samma propos. och alia fyra Stånden yrka densamma, så beror sådant utaf Const.Utsk. Det torde således vara gifvet af hvad nu blifvit anfördt, att, när en högre auktoritet behöfves för att afgöra hvad som är grundlagsenlig! eller ej, så hafva grundlagens stiftare sökt en sådan i Const.Utsk. Det är således gifvet alt, om något fall, der en sådan auktoritet behöfves, ej blifvit af lagstiftarne förutsett eller utsatt, denna auktoritet bör vara Const.Utsk. Återstår således nu att finna, huruvida då 2 Ständ stadnat emot 2 i afseende på huruvida en fråga skall gä till förstärkt StatsUtsk. eller ej, någon dylik auktoritet behöfves. Den värde talaren har förutsatt, att 2 Stånd yrkade en votering som ej behöfdes, och alt det möjligen kunde vara vådligt, att dä öfverlemna frågan lill Const.Utsk. hvilket kunde vara partiskt, dag vill försöka att följa den värde talaren i hans föreställningssätt att allting skall drifvas i parti. Föreställom oss dä alt 2 Ständ drifna af parliåsigler neka att votera i förstärkt Utsk. vid alla statsregleringsfrägor.
Yi komma nu till en vigtig fråga: behöfves det verkligen, öfver folkskolans stadium, andra undervisningsanstalter för flickor än de, som redan förefinnas, och som äro verk af enskild företagsamhet och tillfälliga utkomstförsök, och ställda utom all offentlig kontroll? Om än i några orter några mer eller mindre goda skolor redan finnas, så är dock lika visst, att på andra och kanske på de flesta ställen de uppvexande qvinnorna icke hafva tillräckligt, om ens något, tillfälle att erhålla den elementarbildning, som deras kallelse kräfver; och i vissa orter äro dessutom de goda skolor, som der tills vidare finnas, alldeles för dyra för medelklassens döttrar. Många af dessa skolor äro ock i hänsyn till lokal, undervisnings-apparat och åskådnings-materiel mycket illa beskaffade och försedda. Man har vidare emot flera af de moderna s. k. flickpensionerna hört den an - Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 39 märkning framställas, att hos dem icke lefver den anda af redbarhet och allvar, de stränga och friska begrepp om qvinlig pligt och huslig dygd, den ömma omsorg om utvecklandet och stärkandet af på en gång själens, hjertats och kroppens krafter, hvilket allt, jemte först och främst och först och sist lefvande Gudsfruktan, erfordras för att kunna göra den unga qvinnan vuxen de arbeten och åligganden, som en gång i lifvets skola höra blifva hennes pröfning och belöning, hennes lycka och ära. Man har sagt, ,att tiden bildar och förbildar oss alla. Ja, vi lida tvifvelsutan alla, både män och qvinnor, af en i många hänseenden förvänd civilisations fel och yppiga olater. Emellertid, hvilka berömliga omsorger egnar man icke åt det uppvexande mankönet för att rädda det undan svaghet och förslappning! Hvilka stränga föreskrifter, hvad angår gossarnes skolor, om ljusa och luftiga lärosalar, om systematiskt ledda kroppsöfningar, om aflägsnandet af allt som anses kunna leda till de unga själskrafternas öfveransträngning! Men hvad göres väl, samtidigt härmed, för de uppvexande qvinnorna? Behöfvas icke äfven för dem samma omsorger och föreskrifter?
N:o 17, i fråga om förhöjning i det till bankens Brand-chef utgående anslag; N:o 18, i fråga om förhöjning i de åt Bankens kassörer anslagna missräknings-pen ningar; och N:o 19, i anledning af kamereraren A. W. Wäsströms ansökning om erhållande af fullmakt å ett lönebelopp af 1200 Rdr. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedanstående utlåtanden: N:o 52, i anledning af väckt motioniOm en fyrbåks anläggning på nordvestra udden af Gottska Sandön; Prot.-Vtdrag den 12 Mars 1851. 189 N:o 54, i anledning af väckt fråga om beviljandet af stapelrätt förstaden Skellefteå; N:o 55, i anledning af väckt motion om upprättande af nytt sammandrag af de författningar m. m., som böra från predikstolen årligen uppläsas; och N:o 56, i anledning af väckt fråga om skyldighet för postmästare att, utan ersättning, afsända allmänhetens bref från postkontoren till landsorten. Från Vällofl. Borgare-Ständet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utshottets utlåtanden: N:o 62, i anledning af väckt motion om magistrats-personernes ersättning för eller befrielse ifrån deltagandet i ränteri-inventeringar; återremitterades. N:o 63, i anledning af Kongl. Maj:s nådiga proposition, angående tio års förlängning af det åt nämndemannen Jonas Fredrik Jonsson upplåtna arrende af Motala kungsfiske och mjölqvarn i Östergöthlands län, bifölls; och N:o 64, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående anslag för beredande af rättelse uti beräknandet af salpeterhjelpen inom provinserna Småland och Öland; återremitterades.
Stats-Contoiret hemställt, att förberörde anslag måtte ökas, eller en viss summa härtill afsättas, att sUccfessive, och i den mån Obligationerna Varda till inlösen förfallne, Utgå. Af Kongl. Stats Contoirets berättelse inhämtas vidare, att beloppet utaf de utfärdade Obligationerna gör 139,497 R:dr 16 sk. 7 r:st 1 penningar och dessutom 7020 tunnor spannetnåi, Samt att härutaf förfalla till infriande: ■ 493- S:a R:dr 139,497: 16, 7. samt dessutom jemväl år 1818 nyssnämnda 7020 tunnor spannemål; ooh skola åtskillige Officerare äf f. d. Finska Armeen ännu qvarstå Vid Regementerna placerade med Ex pectance - löner, hvilka äro berättigade till Aceerds.ersättning, otti 3.d/e Dd. N:o 81, 82. af - 6 ,ja Den 2 9 Maj. afgång eller befordran sker inom tio ar ifrån det de tillträdt Expectancelönen, å hvilken er» sättning Obligationer likaledes komma att af Kongl. Stats-Contoiret utfärdas, i den mån sådan afgång inträffar. Utskottet finner val, att det härtill nir va.' rande anslag, 20,000 B:dr årligen, icke förslår till inlösen inom förfallotiderna utaf sammanräknade beloppet af de redan utfärdade Obliga, tioner > 39,497 E;dr 16 sk. 7 r:sr, jemte rentans godtgörande derå samt å dem, som vidare kunna komma att ut gifvas, enär berörde anslag, för dessa sex år sammanräkr.adf, leinnar en tillgång af blott 120,000 B:dr.
Bolaget välje syssloman, en eller flere, att utgöra bolagets styrelse för de företag, hvarom bolaget sig förenat, samt att, å bolagets vägnar, tala oeh svara. Alla skriftliga afhandlingar, som bolagsstyrelsen för bolaget ingår, skola undertecknas å bolagets vägnar och med utsättande af dess antagna be nämning, vid äfventyr att eljest styrelsens ledamöter, som afhandlingen underskrifva, skola för fullgörande af bolagets derpå grundade förbindelse ansvara såsom för egen skuld, en för alla och alla för en. att uti § 11 orden: ”ege bolagsmännen rätt att årsstämning å bolagets borgenärer söka” utbytas emot orden: ”ege bolaget rätt att årsstämning å borgenärerne söka.” att. då stadgandet i lagförslagets 12 § blifvit till § 1 öfverflyttadt, nästföljande § blefve § 12. att under § 13 måtte meddelas följande stadgande: Träder aktiebolag i verksamhet, utan att hafva erhållit sådan stadfästelse, som i § 1 sägs, stånde hvar, som emellertid å det bolags vägnar förbindelse ingår, derföre i personlig ansvarighet till fordringsegaren såsom för annan sin förbindelse efter allmän lag. att utur § 14 de tvänne första punkterna finge utgå. samt att under § 15 måtte stadgas: Denna lag skall vara till efterlefnad gällande från och med den 1 Ja nuarii 1849. Den afser icke rättsförhållanden, som derförinnan uppkommit. Af de närvarande Justitie-råden åberopade Justitie-rådet af Rolén hvad Högsta domstolens fleste ledamöter yttrat, hvaremot Justitie-rådet Altleanderson instämde uti Hans Excellens Herr Justitie-statsministerns ofvanberörde underdåniga hemställan. Ofvauberörde förslag med de förändringar och tillägg deri, om hvilka Hans Excellens Herr Justilie-statsminislern nu i underdånighet gjört hemställan, täcktes Kongl. Maj:t, uppå Stats-rådels öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan, i nåder gilla; och skulle, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nu fattade beslut, nådig proposition till Rikets Ständer aflåUs, sådan den finnes detta protokoll bilagd.
För att bereda tillgång till detta understöd hade en förhöjning i Kurhus-afgiften å ön måst ske, ehuru Hospitalet egde egna tillgångar till belopp af 1400 å 1600 R:dr årligen, som blifvit detsamma afhända, under det att öns arma sjuklingar måste blifva utan vård och hjelp, i anseende dertill, att dagkoslnaden på Lasarettet vore så hög, att L rsamlingarne, heldre än att bekosta skjuts och ett dyrt underhåll, läte mångå sjuke blifva utan hjelp. Under sådane förhållanden förmådde icke Hospitalet uppfylla sin bestämmelse, helst de ringa tillgångarne gjorde det till en nödvändighet att höja intagnings-afgiften, hvarigenom åter de mindro bemedlade sjuklingarne hindrades att å Hospitalet söka hjelp i sin belägenhet. Skulle derjemte inträffa, att Kurhus-kassan Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 75. 31 icke kunde lemna vidare understöd, egde ej Gottland mera något Hospital, utan endast ett litet sjukhus för några få persöner. På grund häraf har motionären begärt, att af Wisby Hospitals öfverskottsmedel ytterligare 400 R:dr årligen måtte till samma Hospitals disposition öfverlemnas, eller ock ett lika stort årligt Statsanslag bestämmas, hvarigenom Hospitalet, med tillhjelp af Kurhus-medlen, kunde komma i tillfälle att fastställa en lindrig afgift för ett större antal af församlingarnes fattige sjuke medlemmar.
Man tror förmodligen ett skäl härtill finnas deruti, att särskild lag om skuldsedlars öfverlåtande är gifven genom 4 §. i samma kapitel, der skillnaden stadgas imellan dessa i allmänhet och löpande forskrifningar, dem utgifvaren är skyldig att inlösa, i hvilkens hand de må finnas. Men äfven en sådan förskrifning, änskönt emottagen såsom god liqvid, är väl icke fritagen från all regress till öfverlåtaren, i händelse t. ex. denne befinnes hafva redan uppburit betalningen, och utgifvaren blifvit oförmögen att å nyo betala. Utsökningsbalkens 4 kap. 4 §. har ej annat föremål, än att ordna förhållandet imellan skuldsedlars utgifvare och deras innehafvare, men handlar icke om öfverlåtarens förbindelser; och härom gifves ingen lag, med mindre öfverlåtelsen betraktas, sådan den i sjelfva verket är, såsom en invisning. Om således en skuldsedels öfverlåtare rätteligen är underkastad samma lag, som gäller för annan invisningsgifvare; så borde fordringsägaren i förevarande sak hos skuldsedlarnes öfverlåtare njuta betalning, utan att nödigt var, det denne särskildt sig dertill förbundit, så framt han icke tvertom uttryckligen derifrån fritagit sig; och sådan kan väl icke hafva varit meningen med det uttryck, han i öfverlåtelsen nyttjat, att den skedde »med retour», hvilket uttryck fast heldre måste haft en motsatt betydelse, i fall det skulle någon ting betyda. Hos Häradsrätten synes fråga hafva varit väckt om fordringsägarens eget vållande dertill, att betalning icke erhållits hos gäldenären, eftersom Häradsrätten från ett sådant vållande frikännt fordringsägaren. Det är icke detta frikännande, som blifvit hos högre rätt klandradt eller ogilladt; och derom har således här ej heller kunnat blifva fråga, utan Hofrättens och Kongl. Maj:ts Domar äro betraktade endast efter de i dem åberopade skäl. När för ett skattskyldigt hemman anskaffas vissa till det allmännas tjenst ämnade effekter, persedlar eller djur; kan då hemmanets ägare eber åbo hafva anspråk på äganderätt till sådana för det allmännas tjenst anskaffade saker?
Enär, på sätt här ofvan finnes anfördt, plan för verkställandet af oflanämnde hamnanläggningsarbelen redan blifvit uppgjord och af Kongl. Majit i nåder fastställd samt tiden för arbetenas fullbordande dervid bestämd, så är hvad Rikets Ständers åberopade stadganden härom innehålla behörigen iakttaget. Och då, vid de i Kongl. Majlis nådiga proposition uppgifna förhållanden, hvarken något bemyndigande för direktionen öfver Götheborgs hamnoell elfarbelen, i afseende på arbelsföretagels utförande och dertill anslagna medels användande, är behöfligt eller stadgandet angående de fram - s Slat-VM'Hels Utlälamfe, No 21. tida hamnafgifternas bestämmande på föi hand i förevarande fall fullt tillämpligt, så och enär direktionen förklarat sig beredd att behörig skuldförbindelse afgifva samt, efter hvad Utskottet inhemta), arbetet inom derför bestämd Lid är vordet påbörjadt, lärer något vidare yttrande i anledning^ jif livad i dessa hänseenden blifvit stadgadt nu ieke ei lordras.
I öfverensstämmelse med hvad Utskottet nu yttrat, får Utskottet alltså föreslå Rikels Ständer att besluta och förordna: l:o att den i Regerings-Formens 63 §. omförmälde summa, hvilken skall till utbetalning å Riksgälds-Contoiret anvisas, för att, vid Stats-Utskottels Utlalanciej N.-o 454- infallande ilig, af Kongl. Maj:t lyftas, sedan Rikets Ständer blifvit sammankallade, bestämmes vid innevarande Riksdag till ett belopp af Två millioner R:dr Banco; 2:o alt till de utbetalningar, som blifva en följd af denna Creditiv-summas lyftning, böra tili Riksgälds-Contoiret influtna, odisponerade öfverskott på Stats-Verkets inkomster, jemte öfriga i nämnde Contoir befintliga och för sådant ändamål disponibla medel, användas, samt att hvad derutöfver erfordras må anskaffas genom upplåning, emot detta Verks obligationer, ställda på minst ett och högst tre års förfallotid, samt till inlösen med de medel, som af Rikets näst sammanträdande Ständer varda härtill anvisade; 3:o att den Creditiv-summa, som jemväl, enligt åberopade §. i Regerings-Formen, bör anslås, för att, på sätt samma §. innehåller, vara tillgänglig, då Kongl. Maj:t lill Rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål finnér den vara oundvikligen nödig, fastställes af Rikets nu församlade Ständer till En million R:dr B:co, deraf den ena hälften, eller 500,000 R:dr, bör under tiden emellan denna och nästkommande Riksdag vara att tillgå för Rikets försvar, samt den andra hälften för andra högst vigtiga och angelägna föremål; och 4:o alt, för bestridande af de utbetalningar, som å sistberörde Crediliv kunna äskas, böra Riksgälds-Contoirets då egande härtill disponibla tillgångar begagnas, eller, i saknad deraf, de erforderliga medlen af Riksgälds-Contoiret upplånas, enligt de grunder, hvilka under innevarande