Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot synes införsel af tackjern kunna utan betänklighet medgifvas, på samma gång, som, efter hvad hemstäldt blifvit och deruti äfven jag för miu del i underdånighet instämmer, tillåtelse lemnäs till införsel af stångjern. Afsigten med en sådan tillåtelse, hvad stångjernet beträffar, är att bereda tillgång på utländskt jern för de behof, till hvilka det svenska jernet antingen icke utan alltför stor kostnad kan användas eller ock är mindre tjenligt än det utländska; hvarvid tillika vinst för landet uppkommer genom skillnaden i priset på det införda och det dyrare inhemska jernet, som till motsvarande qvantitet ytterligare kan ingå i den utländska handeln: på lika sätt kan, genom utländskt tackjerns begagnande för ändamål, dertill detta är antingen mera tjenligt än det svenska, eller i följd af lägre pris med större fördel användbart, det bättre svenska tackjernet besparas för ändamål, hvartill det lämpligast och med mesta fördel kan begagnas; och genom det utländska jernets införande under sådan form vinnes tillika den fördel, att arbetsförtjensten vid stångjernsberedningen kommer landet tillgodo. Naturligtvis bör härvid iakttagas, att en lämplig införselstull bestämmes till skydd för den inhemska jernhandteringen; och om denna tull fastställes till 25 procent af värdet eller 4 r:dr för stångjern och 2 r:dr för tackjern per skeppund, bör, när dertill läggas frakt, tolag och öfriga omkostnader, af införselsfriheten icke befaras något mehn för den inhemska tillverkningen, vare sig af stångjern eller tackjern, Kongl. Maj:ta Nåd. Skrifvelse, N:o 40. 13 icke ens i de fall, der den förra tillverkningen hufvudsakligen är beräknad på förbrukningen inom landet, eller det här tillverkade tackjernet, i anseende till beskaffenhet och användbarhet, står på samma punkt som det utländska.
Förordningen den 24 Augusti 1813 emot Fylleri och Dryckenskap; om upphäfvande af Kongl. Brefvet d. 17 Oct. 1778 angående förekommande af Barnamord; samt angående rättighet för Patrouille, Post, Vaktkarl eller Fångförare att genom bruk af skjutgevär söka förekomma fånges flykt. 3:o Bifall till följande Utskotts Memorial och Utlåtanden: StatsUtskottets: angående verkställd granskning af redogörelsen för 2:ne Krutförsäljnings-Expeditioner; om evärdelig skattemannarätt å 2:ne under Starby Kungsgård lydande Lägenheter; om fritt spelsätt å NummerLotteriet i händelse denna Inrättning kommer att bibehållas; i anledning af Fullmägtiges i RiksgäldsContoret hemställan, att uppkommande löncbe 66 H. 16 Den 17 Mars f. m. sparingar under vacancer måtte få användas till understöd för Enkeoch PupillCassan derstädes; i anledning af väckt Motion att BondeStåndets Ledamöter måtte utan betalning erhålla 125 Exemplar af Ståndets tryckta Protocoll för denna Riksdag; om pension för ÖfverCommissarien Heyderichs Enka; angående ifrågaställd pension åt nu mera framlidne En af Rikets Herrar Justitite-StatsMinistern m. m. Grefve Fr. Gyllenborg; rörande afskrifning af ett EandtRänteriets i Westmanlands
Jmrkare och Riddare af Kongl. Sivards-Orden! 2äll fu'görande af hwad Herr Baron och öfwerste Kammar.Junkarenpä Rosenö Högloft. Stän - Den 17 September. 273 Ständers Stöts Utskotts wägnar, uti benägen skrifvelse af den 10 i denne mänad af mig äik^t, rörande Pommerska Kammarens skuld för kostnader under sista kriget i Pommern, till Hamburgske Banquiererne Ader hoff, nu mera död. samt von Halle och Luis ^ Jencquel, h,varom Konungens Nädiga Proposition till Högloft. Stats Utskottet af den 50 Äng. med derwid fogade Handlingar blifwit mig tillsände, fär jag ten äran tiltkännagifwa, att mm befattning med Pommerska Kammarens finance. angelägenheter, enligt närgäende afskrift af Kongl. Brefwet den 28 Julli 1805, blott bestätt der» uti, att emottaga Pommerska Kammarens för. skager öfwer berörde kostnader, och om förhäl. landet afgifwa underdäniga rapporter, hwilket äliggande werkstältes genom brefwexling med dä« warande Cabinett Seceteraren, nu Hof Canzleren och Riddaren Herr Friherre af Wetterstedt. Pommerska Stats-Werkcts oförmögenhet att i desi efter 1789 ärs krig med Rysiland gäldbundna belägenhet, kunna bestrida krigs, kostnaden till Landets för sivar, wisn de sig redan ivid medlet af är 1804, dä Pommerska R-geringen anbefalltes att iständsätta Strålsunds Fäst. räng, och ätskillige andra mindre betydliga förberedelier widtogos, till det sedermera förde kriget.
Brefvet den 17 Febr. 1684, befriade från skyldigheten att i kostnaderne för soldatens beklädnad deltaga, mätte icke allenast få njuta en sådan befrielse till godo, utan äfven förklaras berättigade till restitution för hvad de sålunda skulle hafva orätt utgifvit från 1840 års början, då denna fråga först af motionären Väcktes; af Ephraim Larsson från Elfsborgs Län: att Rusthållare i Riket måtte, i likhet med Rotehållarne, befrias från skyldigheten att bekosta manskapets exercis-gevär och öfrige vapen, och att denna befrielse borde ega rum, ehvad manskapet är afsulet eller icke; af Petter Haraldsson från Elfsborgs Län: att Rusthållarne vid det alsutne Weslgölha Cavalleri-Rege - 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 3y. mente måtte befrias från skyldigheten att bekosta handgevär, samt att beklädnaden för Regementet måtte ställas på samma fot, som vid InfanteriRegementena, så att en Beklädnads-direction tillsattes, som lomme att ombestyra detta ärende; och af Pehr Nilsson, Pehr Påhlsson, Christen Andersson, Jöns Jönsson, Jöns Månsson, Måns Pehrsson, Olof Svensson och Pehr Jönsson från Skåne: att Rusthållare måtte befrias från skyldigheten att underhålla Regementets hästar under möten; af Johan Pehrsson från Upsala Län, med hvilken sig förenat Pehr Ohlsson, och Johan Andersson från samma Län, Johan Olsson från Stockholms Län, Johannes Andersson från Skaraborgs Län samt Olof Nilsson och Anders Olofsson från Jemtlands Län: att passevolance-afgiften dels i och för trossens underhåll, och dels till rustnings-hästarnes utfodring, m. m., under de årliga öfnings-mötena, måtte af Stats-Verket öfvertagas och den derigenom ökade utgiften genom bevillning ersättas; samt af Johannes Samuelsson, Petter Pehrsson, Jonas Johansson och Anders Johan Sandstedt från Jönköpings
Jag bestrider återremiss, ehuru jag är antecknad såsom reservant, emedan jag är öfvertygad, att en återremiss tjenar lill intet, och att betänk, icke återkommer i något annat skick till R. o. Ad., än det blifvit aflemnadt, aldraminst i den riktning, som anmärkningarna här gifvit anledn. lill. — Hr von Hartmansdorff har ansett att det borde bestämmas högre fordringar för inträde i dessa instituter. Jag delar ej denna mening. Då del beror af Konungen att bestämma detaljerna, är Konungen oförhindrad att låta fördela skolan i classer, då de ynglingar, som först inhemtat erforderliga kunskaper, kunde få inträde i en högre dass, hvaremot i en lägre tillfälle vore att inhemta kunskaper för skeppstimmerman, som från yngre åren måla H. 60 B e 11 iiij A n g u i ii e. m. sle uppfostras lill yrkel, oell sorn måste inhemta ej allenast theoretiska utan äfven praktiska kunskaper. — I afseende på de anmärkii:r, som blifvit gjorda rör:de Inrariies aflöning, anser jag dea förklaring, Hr Oxehufvud gifvit i ortele olikheten deruti, vara ganska riktig, och då den reservation, jag i Utsk:n afgifvit, endast angår en obetydlig detalj-fråga, får jag nu tillstyrka bifall till betänk.; tilläggande endast, all hvad underliållssumman för eleverna angar, dea blifvit bestämd till enahanda belopp sorn vid Degeberg. Hr Ribbing: Till de skäl jag förut anfört förbifall till betänk, får jag lägga, att det slutar med följande ord: "samt att K. M. för öfrigt täcktes härutinnan meddela de föreskrifter och vidtaga de åtgärder, sorn K. M. kan i nåder finna vara för sképpsbyggeri-skolornas framgång tjenligast.’’ Detta är val egentligen sagdt i afseende på direclionerna; men jag tror, att äfven delta förklarande till Konungen lemnar något utrymme att rätta de felaktigheter, sorn TJtsk:u, till följd af saknad detalj-kännedom, kunnat begå.
Filial-Disconterne, lärer ingen öfverläggning i ämnet vidare ega rum. Herr Commerce-Rådet Santessons nu gjorda anmärkning synes icke heller sådant åsyfta, utan egentligen vara stäld emot Riksgälds-Contoirets Fullmägtige, dels i afseende på de i deras afgifne utlåtande framstälde grunder för desse Disconters utredning i allmänhet, dels i afseende på en i Herr Commerce-Rådets tanka öfverflödig granlagenhet vid sådane Discont-Låns specificerande, för hvilka Herr Commerce-Rådet står sjelf tecknad som Låntagare eller Löftesman. I anledning häraf vågar jag hemställa om icke en sådan anmärkning bor uppskjutas, till dess Höglofl. Stats-Utskottet behagar företaga sig till granskning Riksgälds-Fullmägtiges åtgärder StatsUtskottets Betänkanden. 131 i deras liela vidd: hälst hvarken det sammansatta Utskottet nu haft för afsigt att på minsta sätt ingå i en sådan granskning, ej heller Rikets Ständer lära på en ifrån hufvudfrågan alldeles skiljd anmärkning kunna fästa något omedelbart afseende. Såsom Fullmägtig i Rikets Ständers Riksgälds-Contoir skulle jag hälst önska få besvara denna anmärkning i den ordning, alltid tillförene varit af Högloft. Stats-Utskottet, likasom af Rikets Ständers Herrar Revisorer, iakttagen. Men då den värde Ledamoten begärt att densamma, såsom dess särskildta mening, måtte Betänkandet till Rikets Ständer åtfölja, anhåller jag äfven dervid få göra följande erinringar. Frågan om en förlängd utredningstid för f. d.Filial-Disconterne väcktes af flere särskildte Ledamöter hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Vällofl. Borgare-Ståndet och Hederv. Bonde-Ståndet samt blefgenast af samtlige Rikets Ständer till Statsoch Banco-Utskotten remitterad, hvilka behagade infordra deröfver Banco och Riksgälds-Fullmägtiges utlåtanden.
»Åh nej! kära barn!» tröstade Johan, och tryckte henne hårdt till sitt manliga men beklämda bröst, »intet krig, men se! det kan väl finnas d...skap i fred äfven. Gif dig nu till freds, Stina lilla, och gif mig en bit att äta, så skall jag sedan säga dig hur det hänger tillhopa, och hur jag varit ända som tvungen att göra som de ville, ty Gud i himlen skall veta hur’ det bar mig emot.» Tyst, men darrande i hvarje led, fullgjorde Stina mannens begäran, och då han, hastigt nog, släckt sin hunger, stod hon, utan att alls kunna andas af oro och gräslig fruktan, vid hans sida, afvaktande sin hårda dom. Så snart hennes make lade bort skeden, men icke förr, sade hon med qväfd förtviflan: »Johan! för barmhertighet, säg mig nu hvad det är, hvart du nu skall hä’n igen, ty borrt ska’ du, det ser jag, det begriper jag nog.» Johan tog sin maka på sina knän, tryckte henne till sitt bröst, och, kyssande de nu så bleka, annars så rosenröda kinderne, sade han: »Jo, qvinna lilla, nu ska du riktigt få veta hur det är: Af vårt regemente ska’ hundra man gå till Carlstens fästning; tolf man af hvart kompani, tre officerare, två underofficerare och ett par trumslagare. Af detta kompani’et voro Mod, Kanon, Lustig, Svärd och Borg, och några som jag inte tror du känner till, kommenderade, men så befanns det att Mod och Borg ligga i frossen, en annan som heter Fred hade vrickat foten så han ligger, och hur f.. det var, så var det fel med alla dem de ville ha i stället. Då skickade kapten efter mig och sade: »Bold, det är »visst inte din tur, det vet jag nog, men jag vill »gerna att du ska’ gå med kommenderingen.» Då sa’ jag kapten ärligt att det står aldrig till, men han skrattade bara och slog mig på axeln och sade: »Fy! ska’ du vara en sådan stuge-gris »för att du nu är gift! Nu känner jag alls inte »igen dig!
•'Denna moderation består deri, att betalda •'bref, som väga öfver 8 lod, få ifrån 9 till ’ i2 lod afgå för 8, ifrån i3 till 16 för 9, •'ifrån 17 till 20 för 10, och så vidare i •'progressivt förhållande ända till 43 och 48 •'lod, som betalas likasom för 17 lod. Enär, gesnora en sådan lindring i Porto-afgiften, •'det blifver en vinst att under ett couvert •'sammanslå flera till samma ort adresserade •'enkla Bref, så kan betydlig förlust för Post - Bevillnings~Utskottets Betänkande N:0 ^g. i5 ”Ca.ssan på detta sätt uppkomma; och Kongl. ”Maj:t anser moderationens Bibehållande icke ”vara af omständigheterna påkalladt, utom ”måhända i de fall, då penningar eller Rät”tegångs-handlingar till större vigt med Po”sten afsändas, för hvilka serskilda Control”ler, till förebyggande afPostportos försnill”ning, lättligen kunde föreskrifvas.” ”Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer ”med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Dalum ut supra.” CARL JOHAN, C. D. Skogman. Vid öfvervägande af detta ämne, har Utskottet väl, å ena sidan, insett, att fortfarandet af nu varande föreskrift om moderation i Bref-Porto icke allenast stundom kunde föranleda till missbruk och ådraga Postverket förlust i Inkomster, utan äfven med större Bref och Paketer så belasta allmänna Posterna, att Postföringen blefve alltför betungande, och hinder derigenom jemväl kunde inträffa för Postens skyndsamma förskaffande; men Utskottet har äfven, å an - 16 B ev ilin ings -Ut skot le. Is Betänkande 2V.-0 49- eira sidan funnit att, om ifrågaställa moderation alldeles upphäfdes, utan att ahdra utvägar på samma'gång blifva beredde, hvarigenom, utan öfverdrifven kostnad, kunde bortskaffas tyngre
Mathias Leijon; l2:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten för Krigsrådet m. m. Samuel Conrad Nisser; 13:o ang:de restitution af ett utaf Häradsskrifvaren J. A. Lindgren till Statsverket inbetaldt ersättningsbelopp af 311 rdr 85 öre rmt; 14:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten för förste Löjtnanten vid Westmanlands regemente Daniel Feodor Aminoff vid afgång ur krigstjensten; 15:o om anslag till ett förlagslån för tillvägabringande inom riket af tillverkning af 12-decimal-tums gjutna jernkanoner; 16:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten för förste Bataljonsläkaren vid Uplands regemente, Doktor Anton Fredrik Jakobsson och förste Löjtnanten vid samma regemente Erland Joachim Bring; 17:de ang:de pension för förste Löjtnanten vid Nerikes regemente Johan Henrik Lundh vid afgång från tjensten; 18:o ang:de pension åt Regements-kommissarien vid Smålands Grenadier-bataljon Johan Magnus Friman vid afgång från tjensten; 19:o ang:de eftergift af 1863 års arrende för kungsladugården Åhs Kloster i Hallands län; 20:o ang:de ytterligare förlängning i den för uppmuddring af Ystads hamn bestämda arbetstid; 2l:o ang:de pension vid afskedstagande åt Regements-kommissarien vid Kronobergs regemente, f. d, Kapitenen m. m. Carl Fredrik Schmaltz; Den 8 November. 5i 22:o ang:de Trumpetaren vid Lif-Gardet till häst, Johan Magnus Wahiqvists uppförande till pension å Allmänna Indragnings-staten vid afgång ur krigstjensten; 23:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten åt aflidne Kapten-löjtnanten vid flottan m. m. C. O. L.
Skrifvelse N:o k95. 97 22:o Vidare har E. K. M:t, i sammanhang med Sill förslag, ali Flottans och Marinregemcnlets under-officerare fortfarande årligen mätte fa åtnjuta 3 tunnor spanmål in natura, föreslagit, all sedan från det å denna hufvud-lite! under afdelningen "aflönings-stalenB upptagna anslag af <5,420 tunnor oindelt spanmål, afgålt hvad sorn erfordras lill aflöningar, öfverskoltet måtte lä qvarstå på hufvud-tilcln till beliickande af bristen i spanmåls-anslagel på fiolIans underhalls-slal; hvilken Nådiga framställning Rikets Sländer bifallit. 23:o I enlighet med hvad Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 9 Maj sistlidne år anmält, i fråga om grunden för utgörandet af de lill båtsmans-iudeluingen i Blekinge län anslagne s. k. öfvcrskoltsoch reserv-räntor, hafva Rikets ständer lätit ä Riksstatens Femte hufvud-tilel uppföra elt förslags-anslag af 4(5,000 R:dr R:ml, såsom tillskott i de lill nämnda indelning anslagna räntor. 24:o Vid prölningen af de å denna Hufvud-lilel uppförde Aflönings-anslag, hafva Rikets
Ständer vid 1809 års Riksdag, .Kongl. Maja, genom Nådig Kungörelse af d. 3 April 1810, funnit godt förordna, att, i de fall då någon innehafvare al Fidei-Cornmiss-Egeridom, kunde komma i behof derå, mot Intekning, upptaga Lån, eller för Egendomen anse förmånligt, att få göra utbyte af lill Fidei-Comniisset hörande Jord, eller ock linna sig föranlåten att söka häfvande af visse uti Fidei-Commiss-Stiftelser Innehafvaren föreskrifne vilkor, ansökningar i desse och dylike ämnen, om Fidei-Commissers rätta metting och bästa tillämpning, och sorn icke röra frågor, hvilka emellan Fidei-Comrnissarier och Med-arfvingar kunna yppas och enligt Allmänna Rättegångs-Ordnirigen måste behandlas, böra hos Kongl. Majtt i underdånighet anmälas på det Kongl. Maj.-t med Dess Högste Domstol, i likhet med annan förklaring öfver Allmänna Lagar och Författningar, må dervid efter sig företeende omständigheter kunna förfa - Brfnho-TJtskottets Betdnhanden. ra; liar ilen fråga i följd häraf uppstått, huruvida Lån på sådane Egendomar af Fidei-Commissnatur, hvilka enligt serskild Nådig tillåtelse fått med Inteckning till större eller mindre belopp graveras, kan och bör från Banken meddelas af den Fond som till utlåning på Fastigheter blifvit af Riksens Höglofl. Ständer anslagen? Tvenne under loppet af år 18 >6 til!
Utdrag äf pnotscollet, hältet hos Heberwärda Bonbe-S ander, wib Urtima Riks^ dagen i (Örebro ben sz Maji 1812. S. D. a Bönde-Ståndet till pröfning förehaft Allmänna Beswärsoch Econvmie.Ulstottets ben 12 i benna mäNad afgifne yttrande, öfwer Kongl» Masts ben 22 sörutgangne April Meddelte Nådiga Proposition, angående be, genom Extra Noteringen tillkomne nve Rotehällareö styldlghet, ätt förse deras Manstap med Capotter; och berwid tillika af bcmälte Utstötts ben zt Markit' 18is medbelte Betänkande, hwaruppa en sirban Rotering egenkeligen sig grundar, inhämtat, att ben vwilkorligen blifwil alagbt, med beklädning förse bet Manstap, soln för den förut okoterabe jorden endast l krigstider kotnmo att uppsättas, har Bonde-Stanvet sir mycket min,' dre funnit stäl, att deruti göra någon instränkning, som ehuru den gamla Noteringen icke består sädana klädesplagg, utan de af Konal. Mant och Kronan Manligen bekostas, samma Rotering deremot bodi Med ständigt Norrhäll och fulla Grund, Räntans utgörande är betungad; och pa sadanä grunder, med ogillande äf Utstotlets nu afgifne yttrande, pröswat denna del ak Extra Roteeingsmanstapets beklädnad böra åtfölja styldigheten, att samma manstap under krigstider utgöra, och icke falla Skatswerket Den 2Z Majk. zrr till last; hwarigenom Stats-Utffottets, i afseende pa ersättningen, meddeldte särstilta yttrande af den dennes kommer att förfalla. Ur luxe». lstx kevtocollo, 6. Lrinkmsn.
Man kan visserligen icke veta huru vinden kommer att blåsa inom Etsk. eller Ståndet, men då jag nu vet, att det här är stiltje, synes det mig, att vi, för att få slut på Betänk., böra fatta beslut öfver alla de §§:r, som af oss nu kunna afgöras. På samma grund, som R. o. Ad. biföll 40:de §:n, ehuru 196 Den 9 Augusti e. m. 39:de §:n blifvit återremitterad, synes mig Ståndet kunna bi-_ falla ifrågavande 43:dje §, isynnerhet om man, såsom jag föreslagit, utsätter bötesbeloppen, i st. f. att åberopa den nästföreg:de §:n. Jag tager mig friheten erinra R. o. Ad. derom, att 39:de §:n återremitterades, icke derföre att några anraärkmr framställdes emot bötesbeloppen, utan endast på grund af det olika ansvar, man ville hafva utsatt, då förbrytelsen för fjerde gången eger rum. Hr Adelborg: Jag är af samma mening, som Frih. Raab, och anser det sämsta sättet, att afgöra nu förekommande §§:r, vara att till Utsk. återsända dem, ty följden blir ingen annan, än att Uisk:s redan nog medtagna tid kommer att ånyo tagas i anspråk, utan att något bättre ‘ resultat åstadkommes. Jag anser derföre bäst vara att så få återremisser som möjligt må ega rum, och att man i stället må fatta definitiva beslut. Frih. af Ugglas: Jag kan icke inse, hvarföre man skall motsätta sig en äterremiss af denna §. På sätt Frih.
Jag ber blott att få sammanfatta mitt yttrande deruti, att till ett förslag, som, i min tanke, icke lemnar nödiga garantier för bildningens, förmögenhetens och sakkännedomens inflytande vid de blifvande rådslagen, kan jag icke lenina mitt ja. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf, anförde skriftligen: Jag vill icke med ett enda ord vidröra det nya representationsförslagets innehåll och beskaffenhet. Det har redan blifvit så fullständigt discutcradt och betraktadt från alla sidor i tidningar och flygskrifter, att ingen bör här kunna deröfver yttra någonting, sorn icke redan blifvit, kanhända bättre, sagdt förut. Dessutom bör hvar och en här redan hafva så stadgat sin öfvertygelse, att ingen kan smickra sig med hopp att nu omvända någon. Jag skulle derföre önska, att hvar och en som nu vill yttra sig, måtte inskränka sig dertill, att blott i största korthet motivera sitt eget votum. Sådan är åtminstone enda afsiglen med mitt följande yttrande. 1809 års Const.Utsk. sade sig hafva ”velat öppna en möjlig"liet att förbättra Reg.F., nar ett mer än tillfälligt, all”mant tänkesätt derom hunnit stadgas;” och derföre blef i sjelfva grundlagen bestämdt, att ingen ändring deruti kunde åstadkommas, som icke vid den riksdag, då fråga derom väcktes, blifvit af R. St. godkänd, och vid den nästföljande af alla 4 Stånden antagen. Men den under öfverläggning nuvar. frågan, om hela var grundlags fullkomliga förändring, blef vid sisi. riksdag Den 28 Augusti. 11 så mycket mindre hyllad af ett ”allmänt tänkesätt,” som den af 3 Stånd alldeles förkastades; och äfven i förstärkta Const.- Utsk., genom hvars bifall den slutligen fick hvila till afgörande vid denna riksdag, var det allmänna tänkesättet, nemi. majoritetens, i så måtto endast ”tillfälligt,” som det naturligtvis hade bort utfalla alldeles motsatt, derest förstärkningen dä hade, såsom Reg.F:s 56 § tyckes antyda, blifvit vald särskildt till afgörande af det målet.
Jag går längre och önskar, att de aldrig måtte finnas, helst jag anser, att om prot. inom Konungens Conseil finnas, som man vill hålla hemliga för allmänheten, lomma de icke till Constit.Utsk., ty i sådant fall blefve de icke hemliga, enär Utskrs ledamöter ej gjort tysthetsed och prot:n blifva tillgängliga för hvar och en, som vill riskera 100 r:dr, och de sålunda kunna blifva tillgängliga för liela verlden. Det ar således icke tänkbart, att några öfverläggtiingar, som äro af vigt, komma till Constit.Utsk., utan Utsk. kan endast erhålla besluten. Jag känner icke förhållandet; men jag tager för afgjordt, att något så oklokt ej kan äga rum, som att discussionerna inom Konungens Conseil skulle komma till prot.; och om det är praxis, måste orsaken vara den, att inga vigtiga discussioner derstädes äga rum. Ett af dessa två förhållanden måste inträffa, ty att af prottn inhemta en Regerings karakter anser jag vara alldeles orimligt och onaturligt. Här är således icke fråga om att granska Styrelsens åtgärder, utan att granska, huruvida Constit.- Utsk. handhaft sitt åliggande, så oformligt detta åliggande enligt grundlagen an är. Granskningen af Statsrådsprot:n sker lill följd af ett grundlagsstadgande, hvaruti jag icke ser annat än ett län från 1720, då Reg.form bjöd, att Riksrådets omröstningsprot. skulle visa, hvad del -de uti Regeringen röstägande ägt uti regeringsåtgärderna, dä del var genom röstberäkning, som Regeringens beslut bestämdes. Numera behöfva de olika meningarna ej komma till prot. och ännu mindre lill Constit.Utsk. Hela ändamålet med Hr Cederschjölds motion malte ej vara annat, än att visn Representationen och allmänheten, huruvida Constit.Utsk. fullgjort eller kunnat fullgöra, hvad man af detta Utsk. begärt. Min öfvertygelse är, att Utsk. icke kunnat fullgöra, hvad man fordrar, och jag önskar således, att detta mätte blifva fullkomligen ådagalagdt. Jag har icke sagt, att en stor brytning eller våda skulle kunna förekommas genom denna åtgärd.