Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare säger han: ”det är en gifven och uppenbar sak, att på de stycken å Predikstolens och Aitartaflans alabaster, hvarå målning är anbragt, ingen punkt blifvit målad, som icke förr varit det.” Han medgifver således, att man anbragt målning på alabaster, liksom på marmor. Men jag får nu å min sida taga de döde i försvar, och bestrider, lika med Organisten , författarens påslående, alt ”med yttersta noggrannhet iakttogs de gamla faconerne och prydnadssättet.” Jag får för närmare upplysning härom gifva anvisning på den ofta åberopade Organisten och dess memorial. Men författaren fäller slutdom i saken med följande ord: ”Herr Rosenschöld uppgifver, att hemman äro bortarrenderadt mot i5 kappar lunnelandet. Kongl. Brefvet den 27 Augusti 1817 föreskrifver, alt minimnm nödvändigt måste vara 27 kappar tun,nelandet öppen jord. Maximum är och måste vara högre.” Detta är ganska rikligt och bekräftar just hvad jag påstått. Af redan åberopade Protocoll inhämtas, att t. ex. Önncrups-hemmanet med 92 tunnland 6 graders upp - Den 28 O c t o b e r f. ra. 223 skattad jord blef bortarrenderadt för det af vederbörande utsatta maximum tunnor, utom 5, utgående till Wallkärra Kyrka, eller för 27 tunnor mindre, än DomkyrkoRådet föreslagit, som dock föreslagit vida mindre, än det arrende, hvartill lika beskaffade hemman i orten på alldeles fri och öppen auction uppgått, och att för livart tunneland öppen åkerjord af detta genom sitt läge, åbyggnad, trädgård, jordmån, utmärkta hemman blef icke en gång det af Konungen föreskrifna minimum af 27 kappar utsatt, ja icke en gång maximum bestämdt till så högt belopp, som minimum minst borde vara, utan långt under.
Som förslaget emedlertid synes vara byggdt på en sådan förutsättning, får jag, med åberopande af hvad jag nu haft äran anföra, bos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhålla om propos. ä Meons läggande lill handlingarne. Hr von Francken, Georg Wolfgang, anförde skriftligen : Som jag är den enda qvarvaride i Riddarh.-Utsk. utaf Utsk:s vid detta Betänkis afgörande närvar:de ledamöter, och som jag utaf åtskilliga bland R. o. Adrs ledamöter hört deras förundran deröfver, att ej afseende fästats vid Riddarh.-Direklms Utlåt., så får jag uplysa, att då detta Betänk, till afgörande inom Ulsk. förekom, sä beslöts att tillstyrka R. o. Ad., att åt Drälsel-Kömmissionen uplåta tomten utan annan ersättning, än hvad som åtgick att betacka Riddarh. -Sekreteraren och Vaktmästaren för dem derigenom tillfogade förluster. Först sedan prot. var justeradt, beslöts att remittera frågan till Riddarh.-Direktm för att höra dess Utlåt. Då Direktms Utlåt, till Utsk. inkom, och man märkte, att man förhastat sig, som ej genast vändt sig till Direkt:n, dä man fått vela, att penningarne ej kunnat undvaras, så ville några afslå förslaget; motionären åter, med hvilken andra förenade sig, ville ej veta utaf någon förändring i det justerade prot:t. Då beslöts på förslag utaf Ordform, alt gå en medelväg, och på detta sätt har ersätlningssumman 1,000 R:dr upkomrnit. För min del kan jag ej instämma i delta förslag, dag anser att man bordt fästa afseende vid Direktms Utlåt., och får vördsammast anhålla om Hr Gr:ns o. Landtmis Propos. om afslag å detta Betänk. Hr Blomstedt, Christian Jakob: Jag anser mig böra yttra min åsigt i denna fråga, lill det afseende R. o. Ad. behagade derå fästa.
Skrifvelse A:n 46 7. 65 utgifterna upptagna för år 1861 lill 27,000 R:dr; för år 1862 till 29,500 R dr och för år 1863 till 32,500 R:dr, eller i medeltal för hvarje år 29,666f R:dr, i följd hvaraf Professoren Erdmann ansett ett reservationsanslag i rund summa af 30,000 R:dr R:ml för hvartdera af nästa statsreglerings-periods frenne år vara behölligt. 1 fråga om utgifvandet från trycket af de kartor, som öfver de geologiskt undersökta trakterna blifvit upprättade, — hvilket vore enda sättet att göra de under arbetets fortgång insamlade resultaterne af de geologiska forskningarne så lätt och hastigt för allmänheten tillgängliga som möjligt — hade Professoren Erdmann jemväl afgilvit underdånigt förslag och dervid beträffande den skala, uti hvilken dessa kartor skulle till trycket befordras, framställt tre alternativ, nemligen: antingen begagnande af den redan i gravyr befintliga, af Topografiska korpsen upprättade mililärkartan i en hundralusendedel al naturliga storleken såsom grundval eller stomkarta, samt de geologiska färgernas anbringande derpå, antingen genom färglryckning eller genom färgläggning för hand; eller särskild gravering utan terräng af militärkartan i en femtiolusendedel och vidaie färglryckning; eller ock särskild gravering, utan terräng af mililärkartan i en hundratusendedel och de geologiska färgernas anbringande i färgtryck.
Och är det pä dessa grunder, som jag emot Utskottets afgifne utlåtande å Herr TYestmans motion, får reservera mig.” Oxehufvud. ”1 den senare delen af Herr Oxehufvuds reservation anhåller jag att få förena mig, så vidt den nemligen rörer den åsigt, Utskottet uttalat, rörande nödvändigheten af controller på import-förbindelsen af salt, på det att denna vara ej måtte fördyras.” II. Hamilton. Med Herr Friherre Hamilton hafva instämt Herrar Friherrarne Raab och Lejonhufvud, Herr Tersmeden, Herr Prosten Gumcelius och Matts Pehrsson från Stockholms Län. N:o 16. Ank. till Exp Vlsk. den 14 April, kl. 4 c. m. Betänkande , i anledning af vackt motion om befrielse för Rotehållare från skyldigheten att för Piegements-Officerare förevisa recryter, innan de antagas. Från Hedervärda Bonde-Ståndet har lill detta Utskott blifvit remitleradt ett af Riksdags-Fullmägtigen Hans Hansson från Götheborgs och Bohus Län ingifvet memorial, hvaruti motionären öfverklagat en föreskrift, som åtminstone för hans hemort, skall vara gällande, att, vid nya soldaters insättande, de, som föreslås till recryter, skola inför Regements-Officerarne vid Chefs-Canzliet besigtigas samt deras antaglighet derstädes prof vas; hvarigenom Rotehållarne förorsakas flere och ofta långväga resor, då deremot berörde besigtning och pröfning lika väl kan verkställas af Compagni-Chefen, som är skyldig att bo inom Compagni-districtet och till hvilken Rotehållarne merendels hafva vida kortare väg att färdas; varande dessutom i afseende på den stadgade läkare-besigtningen föreslaget, det Rotehållarne måtte tillåtas att, emot erläggande af ett lagligen bestämdt skäligt arvode, låta densamma företagas af närmast boende Läkare samt att, vid recruters inställande - Allm Besv. och Ekon. Utsk.
Ankom till Exp-Utsk. den 7 Maji, Memorial, i aidedning af verkställd omröstning öfver frågan om medels anvisande å 8:de Uufvudtiteln, så väl för underhållet af Arbets-Compagnien på Kungsholmen, som för dessas sysselsättande med fästningsbyggnads-arbetet vid Carlskrona. Då samtlige Riks-Stånden, uti Protocolls-uldrag af den 4 och 5 innevarande månad, godkänt den uti Stats-Utskottets Memorial N:o 461, i Forst arita Stats-Ut slottets Memorial N‘o /f.66. 3 anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande Friherre Franc Sparres motion, om medels anvisande å S:de Hufvudtiteln , så väl för underhållet af Arbets-compagnien på Kungsholmen, som för dessas sysselsättande med fästningsbyggnads-arbetet vid Carlskrona, föreslagna Voteringsproposition; så har Förstärkta Stals-Utskottet nedannämnde dag, i vederbörlig ordning, anställt omröstning öfver berörde Proposition, så lydande:
Fröt. 1840. 4 Sami. 2 Afd. 4 Ilåft. 1 2 Statssamt yJllm. Bcsv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 5. 3:o Af Herr Tersmedens C. B.: ”Jag förenar mig med Professor Thomander i dess reservation,! hvad som angår Skolmästare-seminarierne, jemte Föreslåndarnes tjensteåligganden och löneförmoner; samt reserverar mig emot Sammansatte Utskottens i 13. §. yttrade stränga föreskrift, i afseende å husbönders ansvarighet för tjenstehjons och stat-torpares barns underhåll, emedan jag tror, att denna kommer alt skada just dem, man velat hjelpa, ty följden torde blifva, att den med mångå barn begåfvade och i följd deraf fattiga arbetaren, genom ett sådant stadgande, kommer att sakna tjenst och på sådan grund med hela sitt hushåll falla fattigförsörjningen till last.” 4:o Af Herr Friherre Leijonhufvud, yl.; dels att han icke kan instämma i den af Utskotten uttalade åsigten, alt Communerne hufvudsakligen tillkommer att bekosta folkundervisnings-anstalterne, utan anser detta åliggande omedelbart tillhöra Staten, dels att lian, i frågan 0111 den kunskapsgrad, som må fordras af hvarje samhällsmedlem, åberopar Herr Prosten Åstrands reservation vid det Betänkande om fattigvården, som ser skilde Committerade sistlidet år afgifvit. 5:o Af Herr Ribbing_, Arvid: ”Betänkandet, förträffligt till sin syftning, innefattar dock åtskillige förslag, sorn möta hinder i verkställigheten. För att undanrödja dessa, hafva andra förslag blifvit framlagde; men nitet eller ömtåligheten att bibehålla Betänkandet oförändradt, sådant som det, från början färdigt, af Ordföranden blifvit föredraget för Utskotten och der på få timmar genomgånget, har icke lemnat dessa motförslag något inrymme. iN i tet för saken folkundervisningen, framställer dem nu för Rikets Folk-ombud, samt begär för dem en mildare behandling och deras behjertande. 1. §.
En sednare tid, full af egoism och mäktig endast af kall beräkningskonst, har dels förebrått dels hånlett åt dessa patriotiska handlingar; men så dömde ej då nationen, ej MedStånden.— BorgareSt. gick med sann medborgerlig beredvillighet in på den uppmaning, hvilken R. o. Ad., såsom ett villkor för denna uppoffring, hade afgifvit till detsamma, och biföll sjelfmant, att idkande af all borgerlig näring, mot erläggande af deremot svarande borgerlig tunga, måtte blifva en rättighet för alla medborgare-classer. Ständerne, och deribland äfven BorgareSt., erkände detta vara en hvarje medborgare tillkommande, i naturlig billighet och rättvisa grundad, likhet i medborgerliga rättigheter. Nationen upptog med glädje denna förklaring, som till gällande föreskrift uttalades i K. M:s nåd. kungörelse af den 6 April 1810. — Yi skrifva 1111 snart den 6 April 1840. Trettio år, till större delen genomlefvade under en oafbruten fred, och således den till utveckling af näringar och industri, under fria och obundna förhållanden, mest gynnande tidrymd, som Sverige upplefvat, har sedan dess framflutit. Sjelfmant inställer sig nu för fosterlandsvännen den frågan: har 1809 års Ständers vackra försakelse af föråldrade rättigheter, har 1810 års Regerings frisinnande uppfattning af dessa sanni statsekonomiska åsigter burit den lyckobringande frukt, som fäderneslandet då förespeglade sig; hafva näringar och industri uppblomstrat, hafva de nått ej blott samma, utan en större utveckling och kraft, än i Europas andra länder, hvilket det dock bort, då de hämmande handen här lossades vid en tid, då deännuqvarstodo i nästan alla Europas öfriga Stater? Har, i följd af denna rättighet, som då lemnades åt hvarje Svensk man, alt till sitt uppehälle och sin förkofran fritt få, i hvad riktning honom godt syntes, använda de anlag, naturen gifvit honom, välmåga och sedlighet spridt sig, fattigdom och deraf uppkommande brott aftagit?
Herr Pålman, Otto Fredrik: Vid de ofantligt skiljaktiga meningar, som i detta ämne blifvit het i behandlingssättet böra iakttagas; och det så mycltet mer, som icke allenast en del medmenniskors timliga välfärd i mer eller mindre mån derå beror, utan Samhällets sanna förmon eller skada jemväl bör ingå i beräkningen för detta ämnets slutliga afgörande. Men hvad som hos mig mer än allt annat verkat den öfvertygelse, att Höglofl. Ridderskapet och Addn har skäl att återremittera Betänkandet till en ytterligare handläggning, är min öfvertygelse om grunderna, hvarifrån denna fråga hufvudsakligen bör bedömmas. Rättnu sans fordringar äro härvid de starkaste: de dernäst ära billighetens. Att Höglofl. Särskildta 342 Den 15 Juni, Utskottet utgått från samma åsigt, derom är jag fullkomligen öfvertygad; men anser dock de tillstyrkta förändringarne i JudeReglementet, icke fullkomligen ledda från nämnda grundsatser. Det Särskildta Utskottets vidtagna åtgärd, att från Judiska Samfundets härvarande föreståndare infordra de upplysningar och förklaringar, hvartill en mängd mot hela Judiska Nationen ställda beskyllningar gifvit anledning, bjöd så väl rättvisan som alla hittills erkända Lagprinciper, hvaraf säkert i första rummet bör ställas den, att aldrig dömma utan kännedom om förhållandet Af ofvannämnda förklaring och densamma åtföljande Bilagor är tillräckligen upplyst och med verkliga bevis ådagalagdt, att alla de klagomål, som med en viss öfverdrifven ifver blifvit framställda emot härvarande Judar, äro ogrundade . och att de lika så litet kunna förebrås hafva öfverträdt Sveriges Lagar och Författningar samt det för dem särskildt utfärdade nådiga Reglemente, som det kan läggas dem till last, att, sedan de utgjort sina till Staten åliggande skyldigheter, de genom kok omtanka och sparsamhet beredt sig bergling eller förmögenhet.
N orriges anslag lill minister-slaten; hvarefter Stats-konlorel bör meddela Öfver-slåthållare-embetet behörig uppgift örn det belopp af traktamenten, aflöningar, pensioner m. m„ som af svenska slats-verket för hvarje af de diplomatiska embetsoch tjenstemännen under samma år utgått, och hvarföre bevillning, enligt gällande beviilnings-förordnings föreskrift, bör af desse embetsoch tjenstemän till svenska slats-verket erläggas; Och skulle, enligt Hans Excellens underdåniga förmenande, ett sådant beslut vara grundadt såväl på skyldig omsorg för brödrarikets rätt, som på billig uppskattning af de skattskyldiges kraf på återgäldande af en dem origtigt påförd utgift. Då Rikets Ständer, genom bifall lill Bevillnings-utskottels ofvan åberopade betänkande, medgifvit, att de till minister-statens embetsoch. tjenstemän utgående traktamenten och aflöningar endast, i den mån Svenska Stals-verket dertill lemnade bidrag, borde eller kunde blifva föremål för bevillning, samt att det i följd häraf ankomme på utrikes Departementet att, till förekommande af misstag vid debiteringen af så beskaffad bevillning, vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom en säker och fullständig upplysning vunnes, till huru stor del, i förhållande lill konungariket Korriges bidrag till minister-staten, de utrikes beskickningarnas löner utaf samma bidrag utgjordes; så och enär, på grund af de förenade konunga-rikenas åliggande att hvart i sin mån deltaga i alla för de minislerielia ärendenas behandling erforderliga utgifter, hvartdera rikets andel i de utrikes beskickningarnes aflöningar och traktamenten, m. m., icke kunde annorlunda bestämmas, än efter det förhållande, som egde rum emellan det ena och andra rikets bidrag Lill minister-staten på det hela, tillstyrkte
I fråga åter om sättet att härvid gå till väga har Utskottet icke kunnat helt och hållet gilla någon af de utaf motionärerne föreslagna åtgärder. Att medelst an ställande af kontrollörer vid tobaksfabrikerna beskatta tillverkningen skulle i förevarande fall medföra allt för stora kostnader samt dessutom utan tvifvel föranleda betydliga underslef, alldenstund oloflig tillverkning kunde utan särdeles stor svårighet fördöljas. Att i allmänhet förbjuda handel med tobak och endast upplåta rättigheten till sådan handel åt ett visst antal personer bland dem, som för nämnda rättighet erbjödo högsta arrende, skulle säkert, sedan handeln med denna vara blifvit så allmän, som den redan är, föranleda talrika öfverträdelser af ett sådant förbud; i följd hvaraf statsinkomsten ock måhända blefve ganska obetydlig. Med ännu större svårigheter är förslaget alt ålägga tobakens förbrukare en direkt konsumtionsskatt förenadt, alldenstund ett sådant förslag måste ställas i samband med verksamma kontroller mot missbruk och underslef i de uppgifter, hvarpå en sådan skatt skulle grundas, hvilka kontroller åter icke kunde verkställas, utan att medgifva den administrativa myndigheten en allt för stor rättighet att intränga på det enskilda lifvets område. Äfven mot förslaget att hvarje i handel förekommande cigarr skulle vara försedd med frimärke, varierande efter fabrikatets finhet och pris, möta, oberäknadt svårigheten att kontrollera, huruvida frimärkena verkligen motsvarade fabrikatets finhet och pris, så många praktiska svårigheter i afseende å sättet för frimärkenas anbringande, att Utskottet anser desamma nästan oöfvervinneliga, hvarförutan äfven kan anmärkas, alt den förbrukare, som från utrikes ort sjelf införskrefve sitt behof af cigarrer, ej drabbades af den ifrågavarande afgiften. Icke heller har Utskottet kunnat biträda Friherre von Knorrings förslag att utsträcka den ifrågavarande beskattningen lill alla de slag af tobak, som i handel förekomma.
af henne f ö r hennes Därför honom, Han är däraf s o m då, vårda, måste — när — Konsten var den s o m fått d e n att — nu bara det lika minsta förblifva hon h o n ville så g ä r n a han och Hon han. tigt berätta skulle lofva, När h o n var ful ... i jo. lustighet. också Och tigt, att att ville j o. ful. icke o m något annat än Men tologi och en gång man fingo lerna, som alltid måste de läsa berättade H v a d frasar så präktigt i b l a n d? H v a d hänges att torka på strand? Den äldste af gudar i norden. E n man s o m drar nytta af jorden. H v a d stundom i skogen man ser. H v a d oftast på bössan ju sitter. Och hvarifrån ofta hörs kvitter. På hvad m a n ett arbet ' kan få. Och se ' n hvarpå smeden plär slå. Ett djur bland de nyttiga, ringa. Ett annat s o m skyggt brukar springa. Ett ljud s o m du ofta n o g hört. Hvad säkert till h e m m e t dig fört. Två husdjur. En del af det hela. Hvad aldrig i flaskan får fela. Familjemedlem. Så en fisk. Hvad mången till själen gör frisk. Försvarsmedel brukadt af många. En del af ett kreatur se ' n. En buske hvad kallar du d e n? 1 torka hvad blifver då fatet? H v a d önskar du nu uppå pratet? Lisa. sin föro c h yrde, liksom därinne små onda andar, som tillbakaböjdt tömde hufvud hon och spända g l a s e t till botten. * rikInnehållsförteckning: Prinsessan Thyra af Danmark; af Adelaide Nauelhoff. (Med porträtt.) — Borgfröken; poem af Anna Knutsson. — Förtrolighet mellan barn och föräldrar; af Tora. — En middag; en litsbild för Idun af Hälla. — Vår pristagarinna. — Med gamla tiders toner ... af J. N — g. — Huslig ekonomi; efter d:r A. Cleves föreläsningar.
operan. Ej mindre än tvänne nyheter stodo i måndags på k. operans program, däraf den ena en svensk originalopera. Det var » Vårdrottningen », herdeidyll i 1 akt af Max Kalbeck, med musik af C. W. Gluck, i ny bearbetning af I. N. Fuchs, samt » Häxfällan, » romantisk opera i 2 akter, fri bearbetning efter Hans Hopfens » Hexenfang » af Frans Hedberg, med musik af Andreas Hallen. » Vårdrottningen » är ett förtjusande rococostycke med särdeles anslående och melodiös musik, i hvilken förekommer mer än en melodi, som lifligt erinrar om vår Bellman. Det hela erhöll ett förträffligt utförande af fru Linden (herden Philint), fröknarna Frödin och Kragballe (herdinnorna Lisette och Helen) samt hr Strandberg (markisen) och Johanson (förpaktaren). Särskildt var fru Linden alldeles ypperlig som den unge herden. Fröken Frödin sjöng här renare än i den följande operan och fröken Kragballe förtjänar loford för sina framsteg i bortarbetandet af den danska brytningen. Hufvudoperan för aftonen var dock hr Hallens » Häxfällan, » hvars innehåll i korthet är följande. Albertus, en vis mästare, har tröttnat på sina djupa studier och längtar nu åter efter ungdom och glädje, ja han önskar till och med tråda dansen med häxorna skärtorsdagsnatten. För den skull har han i skorstenen till sin stora spisel uppsatt en sinnrik fälla, i hvilken han nu hoppas att någon af de häxor, som skärtorsdagsnatten flyga till Blocksberg, skall fastna. Han lyckas också fånga ej mindre än tvänne dylika, den ena en ung nunna (fröken Frödin), som nu af nyfikenhet för första gången lockats att deltaga i Blåkullafärden, den andra en mera erfaren kvinna, en rik borgarfru (fru Linden). Nu blir ett lefverne, de tre berusa sina sinnen med kärlek och vin och flyga till slut på en af Albertus (hr Ödmann) framtrollad flyginrättning upp genom skorstenen och vidare öfver hustaken i sällskap med en mängd andra Blocksbergsfarare. Detta är första akten.
om en låntagare är med förmynderskap besvärad eller icke, eller att, med långifvarens fritagande från allt bekymmer i detta hänseende, i stället utsätta de omyndige för det äfventyr, som oundvikligen kommer att drabba dem derigenom, att, då förmyndarens ställning börjar att försämras, alla hans myndiga fordringsegare kunna hasta Lag-Viskottets Betänkande, N:o i5. 13 att söka förvärfva sig -inteckningssäkerhet, under det ingen vårdar sig om de» omyndiges'bästa, icke de» forJmmnda digesta. -W. h«*» “fseende vid betraktande af den sednare, mera vadliga, följden. *f Herr Ceder,stråhle: ”Uti Utskottets tillstyrkande af bifall till den Kongl. jÄsrÄm ft d<^his förmyndare innestfende medel efter intecknin. o-s]rifvare ”kan jag för min del icke instämma, helst jag anser den samhal» lH^ålioo-iade skyldighet att, genom ändamålsenliga lagbestämmelser, söka åt £ ®de,. ra, ofl. s„m de fflLjyfSe 1'Te'tfa ‘hSseende taf"Xkl® p» tvä skal, nemligen,d* att SjÄ « J» ätt kaf af förmyndare tillintetgöras, och dels att den skulle innebära ett beydl^hWe" 7d frägot»ta l-Semot ilning ■ '-.Ä ®5£ också den säkerhet, omyndige hittills ega, icke ar f r^kl'f. 0C“. ifke i n „a sätt fJtskottet anmärkt, tillintetgöras, hvaremot coiiectiv likväl icke saknas kan iag dock icke finna, att dessa omständigheter utgöra skal att an ÄWei mi.Ska denna säkerhet hvars behöflighet icke lärer tama ^ sältas.” Det återstår derföre alt tillse, huruvida den svårighet, som åt on y ditr-s förmonsratt uppkommer för förmyndare att mot pant af sm fasta g is •
Exc. Hr Gr:n o. Landtm., att beträffande den förevide 3:dje punkten yrkats dels bifall till Utskits förslug och dels antagande af det uti Hr Bildts reservation framställda förslag, hvilket lydde sålunda: »alt K. Skr, med bitall till K. M:s Nåd. Propos., för anläggning af en sammanbinduingsbana från vestra stambanan i trakten af Halsberg till Orebro, måtte bevilja och anvisa erforderliga medel till belopp af 1,057,470 rdr rint., med vilkor att byggnadstomt för bangården i Örebro varder, kostnadsfritt för Staten, uplålen, samt under förutsättning, att genom bidrag från de orter, hvilka af banans anläggning ega fördel, tillskjutes en summa, som blir tillräcklig tör bestridandet af de med denna anläggning förenade expropriationskostnader, beräknade till högst 105.000 rdr rmt». Propos. å bifall till Utskits förslag blef härefter framstalld samt med starka ja jemte åtskilliga nej besvarad; och förklarades ja hafva varit öfvervägande. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Sorn 4:de och 5:te punkterna af detta Utlåt, afhandla samma baita, den ena af dessa punkter den ostligaste och den andra den f. n. nordligare delen deraf, hemställer jag, huruvida icke lämpligast vore, att ötverläggningarne företoges öfver bägge punkterna gemensamt, saint att sedermera, då man kommit till bedutet, detta fattades först öfver den 5:te och sedan öfver den 4:de punkten. Den 4:de punkten är nemi. i viss grad beroende utaf det anslag, som kommer att lemnäs till den 5:le. Jag är öfvertvgad, att flera ledamöter af detta Stånd uti detta fall äro af lika åsigt med mig; och jag anhåller alltså om llr Gr.-ns o. Landtmrs propos. på det af mig nu framställda förslag. Hr von Troil, Samuel Gustaf: