Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Memorial innehaller, såsom till Lag »Utskottets befattning icke hörande, frånskilja de af Herr Justitia, Ombudsmannen, Friherren och Commendeuren wäckte sräoor, som anga i:o förändring uti l-?8o ärs AuctivnsKammare'ordning i wiste fall wid beräkningen af Slag, afgift och Auktions, provision. — 2:do särskildt stadgande uti 1801 ars Eppeditions-taxa för lösen af gravations-bewis och z:tio Kongl. Majus Höga Ratt, att af Nåd kunna förstona fran Böter, fa får Lag-Ur,kottet, jemte öswerlemnandeaf dest utlåtande öfwer de öfrige delar af Herr Justin'»:, Ombudsmannens Berättelser, wördsamt anmäla, hurusom den mening warit bland Utskottets Ledamöter allmänt radande, att dä Kongl. Majit, pä Riksens Ständers underdåniga anhållan, förordnat en ComitLe till öfwerseende af Lagwerkerket i hela dest sammanhang, och jemlikt Kongl. Mai.tS, widRiksdooens början, Riksens Ständer Nädigst kemnade underrättelse, denna Comitkee redan blifwit satt i ivärksamhet, har Lag-Utskottet ansett stg böra iakttaga den Regel, alt icke, sä wida ej erfarenheten wi - Dcn z Junri. 421 wikar ett twingande behof deraf, genom meddelande af Lagförklaringar, eller genom helt noa Lagst.flnin, gar annu mera öka ett, redan ända lill osormclicchet widlvstigt Laowerk, och såmedelst åstadkomma >ämn osäkerhet i Lagskipningen genom täta förändringar af grunderna för densamma.
Under-styrelse till återbesättande af sädana lediga tjenster, hvilka icke äro af egenskap att utgöra sä kallade förtroendebefattningar, skulle Riksbankens underordnade ordinarie tjenstemän i allmänhet äfvensom extra-ordinarierne blifva förlustige den för dem så vigtiga legala garanti mot möjlig väld och orättvisa vid befordringar, som sedan längre tid tillbaka varit dem i utfärdade Banko-reglementen tillförsäkrad. Utom det obilliga uti att beröfva tjenstemännen denna förmän, skulle — synes det Under-styrelsen — Bankoverket sjelft icke kunna undgä, att deraf framdeles röna ett skadligt inflytande. Vill man hafva verkligt redbara och pälitliga tjenstemän och icke så kallade ögontjenare, hvilkas förnämsta syfte alltid ä~, att, för befrämjande af enskild fördel, på hvad sätt som helst, komma i gunst hos den eller de för tillfället magtegande, hvars tillfälliga önskan är deras enda lag, så blifver det ett oeftergifligt vilkor derför, att det måste ordnas så, att äfven tjenstemännens billiga anspråk på fortkomst i mån af verklig förtjenst tillgodoses och skyddas så vidt sådant står tillsammans med Verkets egen fördel. Ett sådant billigt tillgodoseende och skydd förefinnes i den rättighet, tjenstsökande nu ega att få sina ansökningar och anspråk först kollegialt pröfvade af personer, hvilka sjelfva äro permanenta embetsmål! i Verket, äfvensom att, i händelse af afslag, få deremot besvärsvis andraga sina skäl, innan tillsättning hos Öfver-styrelsen sker. Någon anmärkningsvärd olägenhet för Verket härigenom har hittills icke uppstått. I händelse deremot förslaget i denna del blefve godkändt, kunde med skäl befaras, att den sanna dugligheten och redharheten dädanefter ryggade tillbaka för att egna sig åt ett Verk, der någon egentlig garanti mot godtycklig behandling i befordringsväg icke mera funnes.
6,500: S:gr 40,632: hvaremot till Kongl. Myntet, för ommynlning, ullemnats . 9,100: så att Bankens behållning uti nämnde myntsort den 30 Juni 1855 utgjorde Silfv. R:dr 31,532: hvilket belopp, sedan » » 2,000: blifvit intill den 17 sisth November ytterligare invexlade, sistnämnde dag ökats till Silfv. Uppköp och Bankens behållning: hos handelshusen i Hamburg utgjorde, enligt försäljning 34 g j 1853 §rs Revisions-berättelse, den 26 Oktober sistnämnde samt indragår Silfv. R:dr 492,500: 13. - ning af Silf0CR beloppet af oremitterade vexlar uppgick samma dag till 539,586: 20. - 1,032,086: 33. Denna behållning är under återstoden af ifrågavarande år: ökad: a) genom uppköpta vexlar till belopp af 860,548: 14. — b) genom ränta och kapital-afbetalning å Bankens innehafvande, i utländskt mynt ställda, af Hypolheks-Förenin gar utfärdade obligationer 7,036: 32. — c) genom Banken tillgodoförd ränta å behållningarne hos Bankens Hus i Hamburg 10,368: 21. - §77,953: 19. - till Silfv. R:dr 1,910,040: 4. - men minskad: a) genom indragning af silfver till belopp af 486,359: 42. — b) genom stämpel, porto och provision å utrikes ort 4,474: 16. — 490,834: 10. — hvadan behållningen vid 1854 års ingång uppgick till Silfv.
M:s dispositionsrätt öfver de å Riksstatens hufvudtitlar i allmänhet uppkommande besparingar. b) Befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmanna-näringar. Då Rikets Ständer ansett nyttan af Trädgårds-föreningens i Stockholm elevskola', hvilken redan visat sig utöfva ett välgörande inflytande på den inhemska trädgårdsskötselns utveckling, vara ådagalagd och denna undervisningsanstalts framtida bestånd alltså förtjent att genom understöd af allmänna medel befrämjas, hafva Rikets Ständer, i enlighet med hvad E. K. M. i nåder föreslagit, för den tid, hvarunder nu skedda statsreglering blifver gällande, till understöd för nämnda elevskola anvisat ett årligt anslag af 1,333 r.dr 16 sk., med förbindelse för Trädgårds-föreningen att, så vidt ske kan, verkställa utdelning af fruktträd och plantor till mindre bemedlade jordbrukare och att, jemte behörig redovisning för nämnde medel, till Landsbruksakademien afgifva berättelse om antalet af de elever hvilka vid inrättningen njuta undervisning, äfvensom rörande verkställd utdelning af fruktträd samt om öfriga föremål för föreningens verksamhet. c) Undervisnings anstalter för slöjderne. Jemte tillkännagifvande att, enligt Rikets Ständers vid sistl. riksdag framställda begäran, E. K. M. låtit anställa undersökning om tillståndet inom - Expeditions-l/tskottets Förslag till lind.
Sex; och då man nu härvid föreställer sig, hvad icke sällan inträffar, den dryga kostnad att uppföra hägnad af sten, som är enda utväg i en skoglös trakt, der ej eller jordvall kan ens blifva möjlig alt till hägnad anlägga, för, dels dess stengeltriga jordmohn, som höjer sig i sjelfva jordytan, dels ock flygsandagtig jord; — alltså synes tydligen häraf, att hägnaden för de mindre hemmansegare vida i kostnad öfverstiger jordens säljbara värde; om den nu föreslagna Stängsel-författning af Rikets Ständer anlages, då uppstå betänkligheter, huruvida icke härigenom fattigdom sprides bland de mindre hemmansegare, hvilka man ålagt ett så svårt onus, eller heter det icke så: att du mindre väl lottade af Svenska jorden, antingen måste du draga den hörda lagstiftaren dig, i följd af denna författning ålagt, eller ock, i händelse af oförmåga dertill, digna om icke alldeles dö -—- under denna bördans ok, och till denna händelse skall blifva smärtande att vara åsyna vittne af. Till förekommande häraf vågar jag till Höglofl. Utskotten hemstäl - Lagsamt Allm. Hest;.- ttrh Ekon.-Utskottens Betänkande, A':o 30. 27 la, att i stället för häiften-principen om icke dels hemmanstalet dels inneliafvet bordt lagls till grund för den nja Stängsel-Författningen, ty då hafva, efter den kännedom man kan ega, samt med upphäfvande af 1802 års Stängselförfattning, ett sådant lagstadgande blifvit mer välgörande än nu är framställ dt.” Af Ola S vemson: ’’alt våra nu gällande lagbestämmelser i afseende på stängselskyldighet larfva förändring och förbättring är länge både uttaladt och erkändt, hvilket jemväl vitsordas af de motioner och deraf föranledda Kongl.
Jag bara såg på Kristofer, som blef allt blekare och blekare. Då tog pappa upp en femtikrona och gaf åt Marie... hon hette Marie... och sade, att ett så litet utan plymer i hatten. Först blef hon generad, men så brast hon ut i skratt och tackade. PASTORN. Jo, PASTORN, små fötter hade hon verkligen. Nå, vackert hufvud inte borde visa sig på gatan om kvällarna Och detta uppförande af flickan... allt lifligare i det hon stiger upp. SIGRID, att andra skulle göra också. (Slår i bordet.) Men ser ni, då sprang Kristofer upp, så hvit i ansigtet som duken här, med den... ryckte femtikronan från Marie och slog pappa i ansigtet Klandrar ni henne? Nå, det trodde kanske pappa, VÄRFLOD PASTORN, stiger upp. Han vågade... Han glömde sig ända därhän, att... SIGRID. var rätt af honom. Så mycket jag än höll af pappa, men den gången hade Kristofer rätt... LINA. Lina kominer från vänster med en bricka. Ja, han vågade! Det är just ordet, det. Och det Får jag duka af? SIGRID. Ja. Lina dukar hastigt af och bär ut servisen på brickan. Under tiden tiga de andra. Under det följande lägger Sigrid på bordduken. PASTORN. Det var då han skickades till Amerika? SIGRID. var rest. Sen var det skulder efter honom... Och så tagit pengarna på kontoret. Han for själf. Vi viste ingenting, förr än han redan saknade pappa... Ja, Kristofer skref själf... att han... PASTORN. Hm... (Paus.) Och henne öfvergaf han? SIGRID. om pengarna... det var det enda bref, vi fingo under alla tre åren.. skref han om henne också och bad Inte stod han i någon förbindelse till Marie. mamma ta hand om henne eller något sådant där... Men FÖRSTA AKTEN ni kan förstå, hur plågsamt det skulle vara för oss alla Nu är det mer än ett år sen hon var här. PASTORN. bara att se henne. Och det tror jag, att Marie själf insåg. tillbaka?
Hus i tillfälle att rätt bedomina den frågan, ber jag att få uppläsa följande ord utur 86 §:n Preg.Ftn, förutsättande, att Const.Utsk. omöjligen hvarken kunnat eller fått vara i okunnighet om det lagbud jag går att uppläsa och ännu mindre varit berätligadt alt ställa ett annat bud i Tryckfrihetsförordningen i rak strid mot detta och, under godkännande af det ena, alldeles bryta sönder det andra. 86 §:n Reg.Ftn lyder sålunda: ’’ alla handlingar och prot. i hvad mål som helst, de prot. undantagna, som uti Statsrådet och hos Konungen i ministeriella ärenden och commandomål föras, må ovillkorligen genom trycket kunna utgifvas.’ Ilar äro således undantagna prot. i Statsrådet och hos Konungen i ministeriella ärenden och commandomål. Nu frågar jag : nar Const.Utsk. likväl tillåtit sig alt lemna bifall till tryckning af hvad grundlagen förbjuder alt tryckas, hvad är ett sådant beslut annat än en laglös handling, ett förtrampande af grundlagens bud? Jag vill upptaga den invändning, som här 3f)2 Den a6 Maj. måhända kunde göras, att tvänne meningar kunna härom fattas, den ena, att ovillkorligen alla prot. i Statsrådet äro förbjudne att tryckas, och den andra, att dermed icke skall menas andra prot. än ministeriella ärenden och commandomål. Jag tror icke alt detta bör förslås på det sednare viset; ty det var nödigt att särskildt nämna ”hos Konungen i ministeriella ärenden och comtnandomål,’' derföre att ministeriella ärenden och comtnandomål icke få i Statsrådet föredragas ; hvarföre jag tror alt det vore att fela mycket i tydning, om man sammanblandar begreppen och anser förbudet endast angå ministeriella ärenden eller comtnandomål. Min lanke är således orubblig, alt undantaget ifrån tillåtelsen är tydligt och klart att gälla för alla statsrådsprot. Men antagom för elt ögonblick den andra tydningen, så måste en hvar medgifva, att den dock icke är tydlig. Hvad följer då deraf?
Den för fäDane ingeniörer beftäniDa Furö, 1000 9l:Dr ärligen unDer D:o 19:o Srfättning till i?ongl. 0tatö kontoret för unDer ären 1849 od^ 1850 till unDerfyällanDe af ‘jftaoigationöjFo» lan i 0iocFl)olnt od) aflöning för De voiD famma fFola an» jlällDe lärare förfFottéwiö utbetalDe ... 20:o £tll 9?a\)igationö(Folatt i 0tocf[)o(m, för är 1851 2l:o ?ill aflönanDe af lärare od) unDerffäll af elemer wiD Det ä ^ongl. §lottanö warf i €arlöFrona befintliga ©Feppébpggeri-.inflitut, äfwenfom till anora för famina inflitttt erforDerliga utgifter, för ären 1852, 1853 od) 1854, 3,333 9oDr 16 fF. ärligen, eller 22:o $ör fullborDanDe af fyamnbpggnaDen wiD QBiébp, ttteDelfl wägbrptarenö förfTärFntng od) grunDläggningen af twenne lanDtarmar 23:o $ör iflätiDfättanDe af öfwerbpggnaDen ä
Raab har anmärkt det mitt förslag, att den som af verklig nöd bcjiår brott skulle blifva strafflös, syntes innefatta eif hot, och Ilr Akerman har yttrat enahanda åsigt. I anledning häraf får jag förklara att jag ej äger ett så stort begrepp om min representationsrätt, som de värde ledamöterne synas äga om sin. Jag vet nemi. ganska väl att min rättighet och min makt såsom representant inskränka sig endast till att uttala mina åsigter, och alt med min voteringssedel uttrycka ett ja eller ett nej, samt att del således skulle vara dåraktigt alt försöka genomdrifva ett förslag genom hot, äfven om jag ej ansåg ett sådant försök vara representanten ovärdigt. Vid motionens väckande lillkännagaf jag att det var min rättskänsla, som uppmanade mig till att framställa förslaget; — och jag är förvissad att hvar och en, sorn vill noga betrakta förhållandet, äfven mäste erkänna, att rättkänslan verkligen dertill uppmanar. Frih. Raab har trott förslaget ej kunna försvaras; och Hr Gripenstedt har haft den godheten yttra, att det innebure ett bevis pä den största tillförsigt lill mina egna åsigter. Det torde likväl ej hafva undgått någon som hört hans anförande, huruvida det innefattar någon brist på tillförsigt till egna åsigter. Hr Gripenstedt har förklarat mitt förslag vara oriktigt till sin grund; —skadligt till sina följder; overkställbar^ — samt obestämdt lill sin uppställning; och denna förkastelsedom har af den värde ledamoten blifvit afkunnad med den säkerhet och egna tonvigt, som tydligen utmärkt, det han vore viss om alt jag derigenom blifvit helt och hållet tillintetgjord, och så lärer mången väl ock anse mig vara, särdeles som man icke lärer betvifla, att ju Hr Gripenstedt äger lika stora insigter i lagfarenhet, fattigvård och fångvård, som i alla andra här förekommande ämnen; och min tillintetgörelse kan man tro vara oså mycket större som hans anförande blifvit underslödt af en jurist Hr Akerman, som t. o. m. uttryckt sin förvåning öfver att en sådan framställning, som min, kunnat 22 Den 4 Januari. framkomma fran en jurist.
M^^.PS lVae?/^a 87'r//r>c7s6 lirke^s 8^ä7rc?er^ a/r^aene/e Lo^ma?r8- oe/r M«>ac?8/rö/c//-r^6-Kä»5a-r8 sa/n8/ e r /i r/ 8 - /// e » s »pp ^örttnr^e, 6r/verr 8loe/.^obns 8/0 rlc» 11 Mars 187^. 8eäsn Likets nu körsainlsäe 8tönäer, uti till Longi. iVI»pt äen 8 sist!. December »Hälen 8krikvelse, i. unäeräänigllet »nmölt, liurusom äe, viä prök - ^/<r/:Z>r Z^:s 104. 3 ningen ak framställda korslag, angående uppkörande sk ej mindre den, enligt äldre Dörkattningar oek deribland I^ongl. Reglementet ak den 20 lXovemksr 1741, utgående Dagmansoek Iläradskökdiuge-räntan, än den kör likartadt ändamål eller dustitigs-8tatens aflöning tillkomne 8a kallade 8terkkus-akgikten, funnit förstnämnde rända, Il vilken, jemte de derunder inkegripne
0in man i Gösta Berlings saga tyckt sig finna, hnrusoin författarinlian ansåg diktarilatiirerna som riiiinsklighetans öfverklass, skulle man nu snarare vilja saga, a t t Iion fattar reflexionsinänniskorna eller inoralisterna soin deniia öfverklass. Det ä r alltså ett omslag man marker i detta nya arbete. &gt;Var talet om diktarnatnrens öfverklassstiillning en hyllning åt stiiinniilgarnas mhiigguderi, är tron på, moralistens obevekliga credo %ter en hyllning åt begreppets monoteisin. Den ratta episka mångfalden kommer på detta sätt ofta ej fram i teckningen af personer och karakterer, och vi få i stället för en berättelse en fabel, ett lyriskt utbrott af författarinnans eget satt att se världen. Det hela verkar mer soin allegori an verklighet. Uan inarker ett modernt uppfostiadt sinne, soin gör revolt mot naturanomalierna. Hennes eremit blir onivand af fågelparet - ett riktigt pelarlielgon skulle knappast lm blifvit det. Här kan dock gärna symbolen f &amp; vara symbol, allegorin liar rätt att vara overklig. Värre är det i de moderna berattelsema. S a r patron Teodor i Dunungen gbr ut i natten och kaniier LLogeï öfver sitt föregående lif bland glada dryckesbröder och samvetskval öfver sia Önskan att bli förenad med flickan med de klara ögonen och det rena hjiirtat, f r h hrars Iijärtetron Iiau totalt förjagat liögiidle lir Mauritz, har han en rädsla för sig sjalf, som hos honom knappast ar naturlig. Hans anger och lians sorg äro en Hamlets, inen hans föregkende lif var bellmanskt. Vi äro nu försäkrade om att deras äktenskap skall blifva ett monsteraktenskap, men skulle vi själfva fått gissa, hade vi kanske snarare trott, att den lilla Dunungen skulle fatt höra glasen klinga i sitt nya hem iner an det precis var lienne angenämt.
Utskottet hade trott sig, på anförda skäl, böra tillstyrka Riksens Ständer , att hos Kongl. Maj:t i underdånighet yttra den önskan, att nämnde Tarsta må, i denna del, till sin fulla kraft och verkan , återställas, samt följaktligen så väl Skåne, sorn hvarje annan Landsort, vara tillåtet, att, ifrån vederbörliga Tullplatser, utföra sina producter af lifsmedel och lefvande kreatur, Får af Spansk race endast undantagn**, samt att denna tillåtelse ej må blifva rubbad eller inskränkt, utan så framt särskilda orsaker dertill oundvikligen föranleda j anseendes Utskottet Tullafgifterna böra i lämpligt förhållande, efter omständigheterna - Den 5 Juli. e. m• 3o5 na, lindras och ej öfverstiga det belopp , som i 1799 års TullTaxa nu vöre stadgadt. 2o:o StatsUtskottets Utlåtande af den 4 dennes, till besvarande af gjorda anmärkningar vid dess Betänkande om StatsYerkets*' inkomster och deras beräkning i RiksStaten ifrån nästkommande års början och påföljande år, intill nästa Riksdag. Emot Dödsfalls och Avancements Besparingsmedlens uppförande bland StatsVerkets ordinarie inkomster, hade Utskottet ej funnit föranleda till någon ändring, alldenstund denna Titel, ifrån urminnes tider, utgjort en årlig Statsinkomst, och för denna gång icke blifvit upptagen till snera än 5000 R:d., som säkert skulle utgå. öro Den af StatsUtskottei föreslagna högre beräkning å vissa inkomst - titlar, hvilken Utskottet ansåge vara ställd på goda grunder, och böra förblifva oförändrad, och anmärkningen således förfalla. 5:0 Af Vallöf!. BorgareStåndet, att Städernas Boskapspenningar vore uteslutna bch att underrättelse om inkomsterna från de Ultramarinska besittningarna saknades; hade blifvit sålunda besvarade, att Boskaps Ridd. 0, Ad.
’ Orsaken till de mest motsatta yttranden ”angående Canal-Verket är tydeligen den : att ”man å ena sidan anser detsamma såsom blott ”privatas företag och tillhörighet; hvadan ock ”föijer att Bolaget ensamt bör besörja dess fullbordan; och att alla bidrag härtill af Staten ”vöre att anse såsom af idel gunst och nåde. ”På andra sidan, sedan med anledning af Kongl. ”Maj:ts Nådiga propositioner, Ständerna erkänt ”Götha Canal vara nyttig och nödig till Rikets ”förkofring och försvar; så måste väl frågorna om ”medlen till Canalens fortsättning och fullbordan böra anses af allmännare art och interesse, än en blott fråga om några 100 eller ”1000 Actie-ägares vinning eller förlust. ”An - Den 2 7 Juli. ”Anhåller att detta mitt yttrande måtte få åtfölja Högloft. Beredningens betänkande.” 2:0 Af Herr Borgmästaren Nordström. 5Då man säger det Götha Canal är ett ”patriotiskt i flera afseenden nyttigt företag, ”oell derföre af Staten bör understödjas, följer ”deraf alldeles icke, att hvarken Canalen för’’lorar sin en gång ägande egenskap, ej eller ”att Staten öfvertar Canalen såsom sin, utan ”blott biträder Bolaget, som i alla fall härige* ”norn ej befrias ifrån de skyldigheter och å* ”ligganden dem åligger emot derföre erhållna ”samt åtnjutna förmåner och rättigheter, hvar”af jag drager den slutföljd, att, oaktadt Stadens bidrag, Canalen ej kan, i och för ett ”sådant förskott, mer kallas Statens än förut* 3:0 Af Herr Commerce-Rådet Santesson. ’’Med förnyad anledning af Herr Grefve ”Idlljencrantz’s, uti 13 Punkten af Höglofl. ”Utskottens nu afgifne ytterligare Betänkande ”omförmäldta, Förslag till Canal-Bolagets försäkrande om Riksens Höglofl. Sränders äfvert ”efter 182° eller derl dernäst påföljande Riks”dag fortfarande Bidrag, men hvilken försäkran icke blifvit bifogad det ena Alternativet ”för 2:dra Punkten af Höglofl.
Svenska statsobligationer å utländskt mynt och språk, upptaga ett fonderadt amorteringslån, motsvarande Tjugufem millioner Riksdaler Riksmynt, utom de med upplåningens verkställighet förenade kostnader; och detta beslut, enligt den derom under den 13 nästlidne Mars utfärdade Kongl. Kungörelse (införd i Svensk Författnings-samling för år 1860 N:o 9), blifvit af Kongl. Maj:t i nåder gilladt och fastställdt; så och efter det Fikets Ständer likaledes beslutat, att Svenska Riksbanken skall under de vilkor, som i kontraktet med de utländska långifvarne varda bestämda, deltaga pti samma lån för en summa af Fyra millioner Riksdaler Riksmynt, har, angående ifrågavarande statslån, nedanstående kontrakt blifvit med ömsesidigt förbindande laga kraft afsiutadt mellan Fullmäktige i Riksgälds-kontoret, å ena, och Bankirhusen Raphael Edånger och Bröderne Bethmann i Frankfurt am Mayn samt H. J. Merck & Komp. i Hamburg äfvensom Nord-Tyska Banken, å andra sidan. § I Utaf ofvan omförmälda lån, hvilket, på grund af åberopade beslut och Kungörelse, blifvit bestämdt och fastställdt till en rund — 70 - bie tunbe ©urnme bott Seljn (10) 3ÄtHio S)ie gebad)ten ©anffjaufer, ©apljael @r S. ©ferd & ©:o in §ambnrg, [o teie aud) bie bortige SJiorbbeufc fd)e ©an!, berbinben unb berpfiidtten fiel) gemeinfd)aft(id), jebod) nid)t folibarifd), bett mit if)nen bereinbarten 3lnief)en§s©elauf bon 8,400,000 Stater, in ben unten attgegebe
Dä jag med Herr Rytrmäsiaren ^cilerlprrres yttrande förenade mig, war der under första intrycker af de ljustva känslor, c» älskad Konungs lika nädiga som ädelmodiga upoffringar hos mig wackte, dek war hjertat som ratte, och yrkade de skyndesammaste tacksamhets - offer; men sedan jag genom en wärd Ledamot, Herr Lim;-LecrelsrLrsn Acheks anförande bljfwik fullkommeligen öswerrygad, det war listiga erkänsla pä er mera werksamc sätt nu kunde bewisas, ofstar jag för dek narwarande ifrän den proportion jag as Herr Grefwe, och Landt-Marskalken wägade begära. 5Z7 Grefwe l-lchmilron, eVäo lp>lr l^ucl^vig', krodDe äswen ordningen wara den, ar kUnsncs-Planen först borde företagas och afgöras. Herr 8 eIi o I ä cdran 6, AnäarsIHeäric. Intagen af samma känstor, som Herr Grefwe ^ewsnlrsu^r yttrat, sinner jag wärdet af Konungens ädelmodiga anbud, alldeles oberoende af wart Beslut, och tror, at wär tacksamhet i alla fall bör wara lika stor» Jag an, haller derföre, det räcktes Herr Grefwe» och Landt» Marskalken ^rojrorisr» Tacksägelse-brosten. Harwid ropades pmaxoluion > Ja och Nef. Herr Grefwe, och Landt-Marskalken förmalte sig ej kunna göra denna joropoluion förr, än wilkoret ware upsylibt. Herr 2 ider. Om Högloft.