Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:ts nådiga granskning i underdånighet öfverlemnat berörda arbetsplan, under anhållan, det E. K. M:t täcktes hos Rikets Ständer i nåder föreslå, att ifrågavarande jernvägsföretag måtte på det sätt varda af staten understödt, att af kostnadssumman hvilken beräknats till omkring 450,000 R:dr b:co, en tredjedel eller 150,000 R:dr beviljades såsom anslag utan återbetalningsskyldighet och j:del såsom lån emot fyra procents ränta samt 2 procent i årlig afbetalning, hvaremot det skulle åligga det bolag, som i och för jernvägs-anläggningen ldefve bildadt, att sjelft tillskjuta den återstående tredjedelen samt ansvara för arbetets utförande enligt den plan, som komme att i nåder fastställas; öfver hvilken underdånig framställning Styrelsen för allmänna vägoch vatten-byggnader, blifvit hörd och dervid med hufvudsakligt gillande af den uppgjorda arbetsplanen, i underdånighet anfört, att, ehuru en kanal-anläggning emellan Örebro och Järle, upptagen i Styrelsens den 19 Oktober 1850 afgifna generalförslag bland arbeten af forsta klassen, Expeditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 95. 173 skulle komma att kosta endast 315,000 R:dr, men deremot jernvägen emellan Örebro och Nora omkring 450,000 R:dr och således 135,000 R:dr mera än kanalen, Styrelsen likväl ansåg jernvägen äga företräde framför kanalen deri, att den klefve utsträckt lill Nora, i stället för att stadna vid Järle, hvilken ort antagits såsom slutpunkt för kanalen, emedan den korta sträckningen från Färle till Nora sjö, hvarå 14 slussar erfordrades, beräknats att kosta 307,000 R:dr.
5 Utdraget dat. den 17 juli: i protokollsutdraget meddelas, att afskrift av Kungl. Maj:ts tal på rikssalen den 14 juli skulle överlämnas till utskottet, »i afseende på den 94 §:s Regerings Formen ställande i öfwerensstämmelse med den 42». Talet är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 1005. Den 18 Juli 1815 7.33 Ständernas uttryckliga beslut ännu denna Riksdag äga rum, hvarföre Utskottet skulle til Riksens Ständer anmäla det förslag, at ur den 94 § hela meningen ifrån och med oell intil förås må genast måtte uteslutas. I sammanhang härmed beslöt Utskottet at til behandling enl. 58.1 §. R. F. anmäla det förslag til ändring i 41. §. R. f. at efter ordet sammankomma skulle tilläggas •. och den Förmyndare Styrelse Riksens Ständer förordna regeringen tilträdt. Företogs Preste Ståndets Protocolls Utdrag innehållande återremiss af Utskottets Memorial, rörande frikännelse för Statsrådets Ledamöter m. m. ifrån allt ansvar. Då denna återremiss vidrört tvänne frågor: den ena om ordalagen i den beviljade frikännelsen, den andra rörande en infordran af skälen til Utskottets afgifna yttrande, fann Utskottet at hvad den första beträffade -det kunde tilstvrka at de föreslagna ordalagen antoges, men at det i afseende på den sednare borde förklara, at då anmärkningen ej i den genom Grund lagen föreskrifna form til Utskottet inkommit, kunde LTskottet ej derpå göra något afseende. Företogs det af Hans Exc. Herr Gr[efven] och L[andt] M [arskalken] til Utskottet hänskjutna mål rörande Hans Exc:s förledne gårdag gj[orda] vägran af Proposition på infordrande af skäl til Constitutions LYskottets nekande at låta enskilda ledamöters särskilda meningar åtfölja Utskottets skrifvelse om Statsrådets frikännelse för all ansvarighet.
Majit ansåg att, om den brottslige icke förmådde ersätta hvad som blifvit tillgrip:t, borde någon särskild påföljd för honom inträffa. Hans Excellence Herr Grefven och Justitiae-Stats-Ministern utbad sig i underdånighet få upplysa, att, enligt nu gällande bag, bestraffningen för en uppbördsman, när han slutligen antingen sjelf eiler ger.om sine caut.onister kunde återgälda det tillgripna, stannar vid visse föreskrifne böter; trien att, om återgäldandet ej kan ega rum, lian då bör, i mån af bristens storlek, undergå ert eiler flere ars fästning, eller ock , då tillgreppet gar öfver två tusende Daler, varda hängd. Mar» hade ansett denna Lag felaktig i flere afseendcn, och i synnerhet deruti, att bestraffnings-gradationerne ej blifvit tillämpade mindre efter det brottsliga eller omoraliska i sjelfva gerningen , än efter den tillfälliga omständighet, huruvida tillgång funnits till skadans ersättning: att ansvar endast af böter, i den händelse ersättning kunde utfås, syntes för lindrigt, i afseende på brottets beskaffenhet j att åter dödsstraff för Äng. upphåfvande af 8 §• i I Cap. Uts. B. m. m. 99 saknad tillgång syntes än mera olämpligt, än böters förvandling till spöstraff, som Lagen i mångfaldiga andra fall utsätter, och att, enär merendels inträffar, att den brottslige, vid upptäckten af tillgreppet, gör Concurs , men bestraffningen siutcligen beror på den tillgång i Concurs-Massan kan finnas , och på hvad hos Cautionistrrne erhålles, hvilket ej utredes, utan de ofta långvariga processer, som deraf nödvändigt uppkomma, kan den brottslige ej dömas, efter hvad erfarenheten visat, förr än flere år föibigätt.
Återstående beloppet, Ett tusen fem hundra R:dr, utaf det anslag å 4,500 R:dr, som Rikets sednast församlade Ständer beviljade för premiers utdelning vid landtbruks-möten åt egare af kreatur utaf utmärktare slag, bör af Riksgälds-kontoret, enligt Kongl. Maj:ts nådiga disposition och uppå vederbörlig reqvisition, utbetalas. § 88. Den vid sistförflutna riksdag för slöjd-expositioners befrämjande anslagna, men ännu icke lyftade summa af Fyra tusen fem hundra R:dr bör äfven, enligt Kongl. Maj:ts nådiga disposition, af Riksgälds-kontoret fortfarande tillhandahållas och utbetalas. § 89. Det hittills från Riksgälds-kontoret icke utbetalda belopp, Åtta tusen ett hundra åttiofyra R:dr 16 öre, utaf den summa af 9,000 Ridr, som vid sednaste riksdag för åren 1855, 1856 och 1857 anvisades att, i den mån de under Kongl. Kommerskollegii förvaltning ställda manufaktursamt tulloch konfiskations-medel härtill icke lemnade tillgång, enligt Kongl. Majits nådiga disposition användas till rese-stipendier åt fabriksoch handlverks-arbelare, bör, under iakttagande af hvad härom blifvit eller varder af Kongl. Majit föreskrifvet, fortfarande intill slutet af innevarande år af Riksgälds-kontoret tillhandahållas. § 9°- Sedan Kongl. Majit, i anledning af den staden Gustavia på ön S:t Barthelemy år 1852 öfvergångna eldsvåda, i nåder tillåtit, att ett belopp af högst 5,000 Spanska daler finge, under särskilt föreskrifna vilkor och emot återbetalning af en tiondedel årligen, disponeras af Finans-konseljen i nämnde stad till räntefria lån åt de af eldsvådan hemsökte invånarne, samt tillika förordnat, att skuldförbindelserna och de öfriga Stats-Utskottets Memorial Jti 264.
Dorriare-görornåL j orterna; utan ock, för de mera bemedlade, tillfälle vara öppet, att besöka särskildta Hof-Rätter, och derigenom vinna så väl en större öfning, som den till motverkande af den skadliga me* chaniska rigtningen nödvändiga insigt, att saker kunna i det yttre eller formella olika behandlas, utan att derföre iida till det inre, eller väsendtliga. De olägenheter, man herarat af Hof-RättsDivisionernas utflyttning , torde alltså vara af mindre vigt ; hvaremot det kan antagas såsom en gifven fördel af denna förändring, att, om den går i verkställighet , Ofver-Domstolarne ej längre skola sakna de upplysningar om local-förhållanden , som så ofta är o oumbärlige för be» dömmandet af Uuder-Domstolarnes åtgärder. 1 de redan Utarbetade Förslag till en del Dag-Balkar har man varit nödsakad lämpa åtskilliga föreskrifter efter Domstolarnes beskaffenhet för närvarande ; men dervid hafva svårigheter yppat sig, som gjort, att man allt mer och mer funnit de nu föreslågna förändringar oumgängliga; och då man varit betänkt på omarbetandet af sjelfva Rättegångs-Ordningen, har behof af Lagstiftande rnagtens preliminära Beslut i detta afseende sig visat, emedan de mindre för3:dje Del. N.o n, 12. batt - Den 5 Maj. bättringar, sorn i Rättegångssättet kunna varn n8* dige, icke äro möjlige att utstaka, innan antalet af Instantier och tiden för Domstolarnes verk. samhet blifvit bestämda. Man har derföre trott sig böra begagna tillfället af förevarande Riksdag, för att fa till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna det här ofvan uppgjorda Förslag, med lika underdånig hemställan, om icke Kongl. Majit skulle täckas i Nåder proponera det till Rikets Höglofl. Sländers öfverläggning. Detta Betänkande, sorn, enligt det i underdånighet bifogade Omröstnings. Protocoll, graf Committerades pluralité antaget , får Comitéen nu t underdånighet öfverlemna till Eders Kongl.
— N:o 67, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 47, angående ifrågasatt förändring i Domkapitlens organisation: B. XI. 249, 256, A. 256. N:o 68, i anledning af väckta motioner om revision, al och ändring uti gällande lag och författningar rörande utsökningsväsendet: B. XI. 249, 256, A. 256, E. 354. —- N:o 69, i anledning af väckta motioner om föreskrifter rörande ränte-beräkning för omyndigs medel: B. XI. 289, 313, A. 313. -tN:o 70. i anledning af väckt motion om bestämmande af visst arfvode för förvaltning af förmynderskap: B. XI. 289, 313, A. 313- — N:o 71, i anledning af väckt motion om ett tillägg till 15:de Kapitlet 2:dra g:n Rättegångs-Balken, i fråga om full,m,ägtigskap: B XI. 337, 355, 359, A. 367, E. 380- Jjag-Utskottels, det Förstärkta, Ledamöter, angående val af: X, t3- —1 förrättadt: X. 64. — L — 135 Lag-Utskottets, det Förstärkta, Memorialer: — N:o 56. angående verkställd omröstning i anledning af de lios Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betankanden N:ris 20 och 39, rörande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition med förslag till Förordning, angående mord, dråp och annan misshandel: B. XI. 5, 119, A. 119, E. 297.
M>j:t Ilgr Dess oell Ilikets X, il>8-OoIIe»ium, uti skrifvelse »5 lien 28 sistlidne lVlars, i underdäuiuliet inkeräitgt, gtt, enligt gfslutsd räkensk:^, ol ver kostngderng tor lle värinnsmgnskg^els uuderlläll under i 8/jo ärs mönstrin^gr oell möten, utöfver det liärtill i Xiks-8lgten för samma är uppförda gnslg^ gf 80,000 k:dr Laneo, erfordrats ett kelopp gf i8,c>65 k:dr 3<) sk. 8 r8t. samm» m)nt, till ersättande gf I,vilken krisk, 8om kukvudsskli^en va>it föranledd gf det exeieerade Levärin^smgnskapets ket^dli^t ökgde storks, kvilken för ikrä^avgrande redoAörelseär upprätt till ioke minöre än 1^,021 mgn, eorporaler, trumslgAare oell 8^)eI clernti inkergk ngcls, Lolle^ium underdäni^st aukällit, gtt nödiAS medel mätts vg> da i IVäder gnvisade. Xn8r den krist, som under nastföreAZnLpig redoAÖrelseär >83c> Z anslaget till Devgringsmanskapets unde, käll uppstått till ett kelopp gf 22,38c) X:dr ic) sk. ^ oell kvarom Xongl. IVIapt, under den ^ lVovemker i8/so, till Xikets 8tgnders 8tgts-Dtskott gklätf^ädigt tillkännggil vgnde, redsn blifvit, enligt llvgd klikets 8tander ut! skrifvelse gf den ,3 sistlidne Xekrugri lios Xongl.
Quanten fått sig till godo räkna 2 procent af hela köpesumman med 56o R:dr, ehuru de kostnader och besvär, hvilka varit förenade med uppgörandet af samma contract, rätteligen bort godtgöras genom ersatt resekostnad och dagtractamente; samt att, då sådant ej skett, provisionen synts ej böra beräknas högre, än för hvad egentligen blifvit af conlractet uppfyldt. I anseende till förmonligheten af detta contract, hvarigenom vinst för Staten uppkommit, tillstyrker Utskottet, att anmärkningen i denna del må lemnäs utan åtgärd. §. 16. Att, fastän Capitainen Wihlborg uppburit 5ooo R:dr i förskott på ett annat, den 11 October 1826, å 2000 tunnor korn uppgjordt contract, som sedermera blifvit annulleradt, och förskottet beräknadt i liqviden för det föregående, af den 28 September samma år, och sjelfva contractet innehåller bestämd och ömsesidig uppsägningsrätt för både köpare Stats-Utskotlets Utlåtande N.o 22. och säljare, upplysning likväl saknades å hvilkendera sidan contractet blifvit uppsagdt. Af Kongl. Majlis Befallningshafvande är i dess underdåniga utlåtande upplyst, alt ifrågavarande contract blifvit af Capitainen Wihlborg uppsagdt redan dagen efter detsammas afslutande eller den 12 i nyssberörde månad; och Utskottet anser derföre denna fråga, såsom utredd, icke erfordra någon vidare behandling. §• l7‘ (Pag. 5i. Förkl. 21.) Att, elium Kongl. Maj:t, uti Nådig Skrifvelse af den 14 September 1826, anbefallt Dess Befallningshafvande alt, till bestämda pris, göra upphandlingar af erforderlig undsältnings-spanmål för Länet, Kongl. Majits Befallningshafvande likväl, uti underdånig skrifvelse af den i3 påföljande October, förklarat, alt han nödgats afvika från Kongl. Majlis
Friherre Sprengtporten gjorda hemställan, huruvida Öfverståthållarens Instruktion den 25 Augusti 1791 kunde anses innebära något hinder för Kongl. Hofrätten att målet till pröfning upptaga, att enär stadgandet i 32 § af berörde Instruktion, att Öfverståthållare!! vore Kongl. Maj:t allena ansvarig för stadens gubernation och styrelse, icke kunde anses innefatta någon ändring i stadgandet uti 8 kap. 2 §. 7 mom. Rättegångsbalken, enligt hvilket Konungens Befallningshafvande, hvartill Öfverståthållare!! vore alt hänföra, i och för åtal af embetsfel lydde under vederbörande Hofrätts dom värjo, omförmälte hemställan alltså blefve af Kongl. Hofrätten ogillad; och beträffande sjelfva saken, att emedan uti detta mål, der det icke kunnat föras Herr Öfverståthållaren Frih. Sprengtporten och Herr Polismästaren Berg man till last, att hafva vid i fråga varande tillfälle öfverskrida eller underlåtit fullgöra någon i lag eller författning bestämdt stadgad eller i och för tillfället - R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 48A9. 129 fället dem särskildt meddelad föreskrift, hvad emot Herr Öfverståthållare!! och Herr Polismästaren blifvit anmärkt och åtaladt anginge endast sådana deras förfoganden och åtgärder till förekommande och dämpande af de oroliga uppträden, som den 18 omförmälte Mars sig yppat, hvilkas ändamålsenlighet och verksamhet varit beroende icke allenast på Herr Öfverståthållarens och Herr Polismästarens egen förmåga att förutse och beräkna möjligen inträffande händelser, utan äfven och åtminstone i lika måtto på tillfälliga och vexlande infall hos en i upplopp stadd folkhop; ty och som, vid granskning och jemförelse af hvad jag anfört samt Herr Öfverståthållaren Frih. Sprengtporten och Herr Polismästaren Bergman i deras förklaringar andragit, desse sistnämnde icke kunde anses hafva vid merberorde tillfälle i deras embeten felat på något af de sätt, hvilka uti 9 kap. 5 §.
Arméens pensions-inrältning har också en serskild enkeoch pupill-kassa, hvars utgifter visserligen utgå från de bidrag, hvilka arméens officerare serskildt lemna; men då pensions-kassans delägare i allmänhet ansvara för dessa utgifter och sjelfva åtnjuta icke obetydliga löne-anslag af staten, torde man finna, att staten i sin mån, direkte eller indirekte, bidrager till äfven denna enkeoch pupill-kassas understödjande. Utsk. säger vidare, att ”då pensionerne från dylika enskilda inrättningar icke lämpas efter pensionärernes behof, utan tillfalla de förmögne, likasom de utfattige, synes enskilda enkeoch pupill-kassan för Tull-staten, hvars aflöningsvilkor, jemnförde med andra staters, i allmänhet äro förmånliga, icke böra företrädesvis gynnas med statsanslag, helst deraf skulle framkallas likartade anspråk från andra sådane inrättningar.” De flesta af Tullverkets tjenstemän äro ganska svagt aflönade och ega en serdeles sträng och kostsam tjenstgöring samt torde, vid jemförelse mellan denna tjenstgöring och lönerna i allmänhet, icke kunna anses vara gynnade. Deras förmögenhets-vilkor äro äfvenledes vanligen ganska knappa; ty då det är kändt, att tjenstgöringen är af sådan beskaffenhet, att den icke lemnar någon tid öfrig till andra göromål, så är det påtagligt, att de, som ega enskild förmögenhet, sällan eller aldrig ingå i Tullverket, till följd hvaraf tjenstemännens efterlemnade enkor och barn vanligen alltid äro i behof af understöd. Hvad sjelfva kassan beträffar, så är det ovedersägligt, att hennes utgifter f. n. icke motsvara de årliga inkomsterna, ehuru genom det år 1853 godkända nya pensions-reghtet delegarnes afgifter blefvo icke obetydligt förhöjde. Att ytterligare höja dem torde svårligen låta sig göra, alldenstund det redan är med stor upoffring, som dessa bidrag kunna utgöras. Kassan kan således, utan något vidare understöd, icke motse annat än sin Den LJ Augusti. S undergång oell slutligt uphörande af pensioneringen. Om icke någon åtgärd å R.
Skola vi genast skicka honom till bränningsgården?» »Ack, jag glömde honom ännu en gång. Nej, låt oss icke genast bränna liket. Skicka det till professor Ärencell, att denne måtte få tillfälle att göra några för vetenskapen otvifvelaktigt ganska vigtiga iakttagelser på den stackars skaldens hjärna. Den hjärnan var af gammalmodig utveckling, en forntidshjärna. Sådane äro ganska sällsynta nu för tiden, och vetenskapen bör vara glad att komma öfver ett exemplar. Det är alt hvad vi nu mer kunna göra för den stackars forntidsskalden. Jag hade så gärna önskat trösta honom i lifstiden, men nu måste jag tänka på de lefvande och på min stora uppgift.» Safirgrottan. »I morgon reser jag till Göteborg,» sade Aromasia till tant Vera. »På ett par timmars besök?» frågade den gamla väninnan. »Nej, för att stanna där,» svarade Aromasia med ett uttryck af beslutsamhet, men kanske ej utan ett drag af vemod. »Du synes icke fullt glad öfver ditt beslut. Hvarför då utföra det?» »Jag kan icke vara glad öfver att lemna er, min moderliga väninna, och så ...» »Så sörjer du äfven öfver förhållandet till Oxygen. Ack, jag förstår dig. Du älskar honom ännu. Är det ej så?» »Jo, så är det, men jag kan aldrig förena mig med honom. Han är svartsjuk och obillig, har stora anspråk och sätter sig själf i främsta rummet. Han anklagade mig en gång för föråldrade åsigter, men själf tyckes han tänka på samma sätt som i forntiden, att kvinnan är till blott för mannens skull. Jag älskar honom likväl, oaktadt alt detta, och önskar att jag kunde bereda hans lycka. Han skulle dock aldrig finna lyckan, om vi voro förenade, och icke jag häller. Därför måste våra vägar gå åt olika håll. Han stannar sannolikt i Stockholm. Jag slår mig ned i Göteborg.» »Nå, ett par timmars afstånd är just icke så oöfvervinnerligt. Du kan komma på andra tankar, och då är vägen mellan er ej lång.» »Tant Vera, jag kommer aldrig på andra tankar.» »Tror du ännu, att försakelse är kvinnans uppgift?» sporde tant Vera med ett leende.
Ankarsvärd afgifne, til* lika med eit anförande af Herr Grefve Claes Cronstedt, som har till föremål att visa, att S atens kostnad i afseende på lifstidsfångars deportation , icke för hvar och en bör kunna öfverstiga fyra gångor, hvad en sådan långe årligen kostar i underhill. 7:0 Ett Memorial af Herr Friherre jk. F, Rehbinder., som icke allenast förenar sig med Herr Thams yrkande, att Konungens Befallningshafvande må ega rättighet, att, med måttlig och efter beskaffenheten lämpad aga af prygel, hålla oregerlige och fräcke fångar inom deras skyldiga gräns, utan äfven önskar att en sådan rättighet blifvit utsträckt till Domaren, hvilken under ransakningen får af gröfre Brottslingar uppbära det mest oförskämda ovett; och har Herr Ludvig Sjernstam i anledning af detta Memorial skrjfteligen hos Höglofl. Ridderskapet och Adela sig yttrat, samt ansett berörde förslag icke vara antagligt. 8:0 Af Herr C. G, Gyllenheim, som föreslår: rz) Att ej någon innan föregången ransakning, och Dom må håktas, utan för andra resan qualificerad eller svårare stöld, jjtdje gången enkel tjufnad, samt för Rån, Mord eller annan sak som å lif går; dock att i de fall då Lagen stadgar personlig inställelse vid hemtnings påföjd, men den anklagade icke hörsammar kallelsen eller upp^ Lag Utskottess Betäukandcn. såfcligcn från Rätten sig undanhåller, Dom» maren eger förordna att en sådan person må gripaa och italias i tjenligt förvar eller fängelse.
Men det är., just derföre att jag har sådana invändningar, Sorn jag tror det vara en skyldighet ali, medan lid ar, framställa dessa för samtid och efterverld; de må stå för framställarens räkning och uträtta hvad de kunna, rilen om det icke lyckas honom att hinna det mål han åsyftar genom att framställa sina tankar, måste frågan likväl derigenom komma i ett mera utredt skick, i ett skick, som kan bidraga dertill, alt man en annan gång kan komma att bordlägga eli mera nöjaktigt förslag. H. 13 o8 Den 17 April f. m. Frih. Boye har talat mycket om de faror för monarkien, hvilka skulle uppstå genom det tvåkammar-sysléme, som Utsk. föreslagit. Han har på samina gång framställt sin tanke om ett annat tvåkammar-systeme, bestående af särskilda classer i hvardera kammaren. Han har åberopat Englands och Frankrikes exempel, och flere andra talare hafva förenat sig i detta åberopande. Man har påmint om, att det för konungamakten visserligen kunde vara lämpligt att vinna ett stöd uti den continuitet, som skulle beredas genom TJtskts förslag till andra kammarens bildande, men all konungamakten likväl skulle behöfva en ännu starkare garanti, hvilken endast kunde vinnas genom den continuitet, som genom ett Franskt eller Engelskt tvåkammar-systeme kunde åstadkommas. Är det då i Frankrike och i England sorn man saknar den erfarenheten, att konungamakten kan blifva förvandlad och ansedd förpligtad till aktgifvande på tidens vindkast? Jag uppkastar denna fråga, hvilken, åtminstone i afseende på det ena af dessa länder, torde vara lätt alt besvara, Hvad den nuvar. Franska pärskammare!) leder till har ännu icke någon lång erfarenhet visat. Hvad man inhemtat om denna institution, som är uppställd utom folkets egen sfer och just derföre är kraftlös, oaktadt stora individuella förmågor, är visserligen icke lockande. Men jag vill gå ännu längre. Är det i Sveriges historia, som man skall finna besannadt, att i allmänhet Ständer (efter vårt begrepp derom), elier särskildt, att vårt Ridderskap och Presterskap alltid hafva varit ett värn för konungamakten? Voro de det under frihetstiden ?
Maj afgifne Betänkande, i anledning af gjorde motioner, angående TullVerket och dermed gemenskap egande ämnen; Som ock den 8 dennes meddelte samt den ni samma manad förmiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens nyssnämde .Betänkande, btefvo berörde 2:ne Utlåtanden lill alla delar af Ridd^rekapet och Adeln gillade. S, D. Vid förnyad föredragning af Hög-' vördige Preste-Ståndets den 8 dennes aflåtne samt den 15 i samma månad på bordet lagde Protokolls-Utdrag innefattande åtskillige af Preste Ståndet beslutade rättelser uti Bevillningsutskottets Utlåtande, i anledning af de mot förslaget till en förnyad Cbartas Sigillatce-Förordning gjorde anmärkningar , fann Ridderskapet och Adeln för godt äfven för sin del uti Preå ste-Ständets beslut instämma. S. D, Vid förnyad föredragning af Statsoch Banko-Utskottens den 10 dennes afgifne samt den 13 i samma månad på bardet lagde Utlåtande, angående yrkad undersökning om Götha-Canal-Diskunt-Diiektions förhållande, i afseende på den till Ganal arbetets fortsättande gjorde försträckning af 1,100,000 R:dr, ansåg Rid - Pro t. Ut dr. d. 16 Junii 1818.' C49 derskapet och Adeln någon undersökning härom icke böra äga rum, S. D. Föredrogs ånyo oeh gillades Stats-’ Utskottets den 22 sist!. April afgifne samt den 25 i samma månad förmiddagen på bordet lagde Utlåtande öfver Herr Prosten Eks Memorial om en del af Vadstena fordna Klosterbyggnaders upplåtande för Hospitals-Inrättningen derstädes. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 3 6 sisth April afgifne samt den 4 derpåföljde