Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror likväl, att, enligt Hr von Hartmansdorffs förslag, elenienter skulle ingå i öfre kammaren, hvilka visserligen äro ganska conservativa; och säkert är, att detta förslag för ingen del är mindre conservativt än hvad vi nu äga, och detta synes mig vara tillräckligt för att afgöra denna fråga; jag anser t. o. m. att det är mera conservativt. Jag tror på denna grund, alt ingen (ära kan uppstå all ingå på detta förslag. Visserligen är det för mig numera ett .sällsynt tillfälle ali uttrycka min känsla och mina omdömen om de stora riksdagsfiägor, som nu aro föremål för R. o. Adis och de andra RiksSt:ns öfverläggning. Jag bekänner, att då jag fick höra en ledamot af R. o. Ad. en af de ledamöter, sorn högst omtalas i Hr Frih. o. Landtm, afbröt Hr von Hauswolff miller hemställan, om han icke nu gick utom ämnet, hvarefter Hr Landtm, åter uppropade Hr von Hauswolff, som yttrade: Om ej tiden vore så långt liden, skulle jag återgå till mitt ämne, men vill nu endast anföra, att K. ftl. är i min lanke den, som skall bestämma förändringarna i Sveriges grundlagar, och jag går ej in på någon annan förändring. Då tiden var långt liden oell flere ledamöter arnu anmält sig att få ordet, uppsköts fortsättningen af detta måls pröfning till eftermiddagen. fl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ lill 3 e. m. In fiflem prolocolli, F. O. Silfverstål]}^. Lördagen den 24 October 18/jo. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes pröfningen af Const.Utskts meni. N:o 38, nng:de nationalrepresentationens ombildning. Gr. Spens, Carl Gust.: När jag sist hade ordet, trodde jag att egentligen fråga var om formen för denna debatt, och jag framställde då i det hänseendet min tanke.
Preste-Ståndet har deremot beslutat, att hvad nu gällande Taxa härom stadgar, bör oföråndradt bibehållas; och Borgare-Ståndet har, med godkännande af den utaf Utskottet föreslagne redaction, samt af anmärkningen, angående tullbehandlingen af spetsar och blonder, stadgat förbud mot införsel af Kläder, Gång-, Linneoch Sång-, ej specificerade. I händelse sistnämnde tvånne Stånd icke frånträda omförmålde deras beslut, måste omröstning anställas först till utrönande af contra-propositionen sålunda: j 72:0. Den, som anser, att till contra-proposition bör antagas Preste-Slåndets beslut, att redaction och tullbeståmmelser å Kläder böra blifva följande: Bevillnlngs-Ulskottels Memorial, N',o 41. Kläder, Gäng-, TAnneoch Såna;-; ej specificerade. Qvantitet för luilberäkn. Inf.-tul IUtf.-Ull. Nya: Fruntimmersaf till införsel lofgifna tyger 100 R:drs värde. 55: 16. Fria. Anni. Värdet bestämmes efter tygets, hvaraf pers ed eiri hufvudsakligen består, med tillägg af 23 procent. Spetsar och Blonder tullbehandlas serskildt. Andra slag Förb. Fria. voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer contra-propositionen att utgöras af Borgare-Slåndets beslut, att, med bibehållande af den af Utskottet föreslagne redaction och anmärkning, angående Spetsar och Blonder, förbud bör bestämmas mot införsel af Kläder, Gäng-, Linneoch Säng-, ej specificerade; samt sedermera i hufvudsaken, enligt följande voteringsproposition : 175:0. Den, som godkänner Utskottets af Ridderskapet och Adeln, samt Bonde-Slåndet gillade förslag, att redactionen och tullbestämmelserna för denna artikel böra blifva följande: Kläder, Gång-, Linneoch Sång-, ej specificerade 100 R:drs värde. 4o:— Fria, Anm.
”Welam ägde dock icke nog af sin samtids förakt för den ringa, för att rida bort och lemna gumman åt sitt öde; hans harm svalnade genast, när han såg hennes missöde, och i detsamma kastade han sig af hästen, för att se om hon skadat sig. ”Hi hi hi, si på Hufvestaherrn! Den fattiga rider han ned i diket. Han kommer nog sjelf med ännu. Jo jo, svarte Klas reste, han, men hela boet är qvar ännu! Men honom, som var mitt hjertas barn, honom ha de pinat och plågat till döds. Åh håh, så fager kind! Jo jo, den är god att smeka åt sotnäsans flicka! Men blodig hands barn, smeker med blodig hand.” ”Understa dig att röra vid mig”, skrek hon till vildt, när Welam räckte ut handen för att hjelpa henne opp, och stod med detsamma sjelf med ett hopp högt på stenhopen. ”Gå, gå bara. Allt färdigt. Ock Hufvesta! Förräderi och kungamord, nesa och ärelös död rufva der. Hufvesta, akta dina herrars hufvuden, de vilja ej sitta fast, hi hi hi.” Med detsamma var gumman försvunnen i skogen. Welam kastade sig åter på sin häst och hans sinnesstämning blef ej bättre efter detta möte. Hexor och trolleri hade aldrig hans glada sinne frågat efter, eller befattat sig med; men nu kom det honom så rakt på lifvet, och liksom hans tid i öfrigt, tvekade han icke på den skadliga inverkan, sådant kunde utöfva. Snart glömde han dock alla obehagliga tankar, ridten i den friska morgonen lifvade honom och innan han hunnit fram till Stockholm, logo redan hans strålande ögon lika frimodigt, som vanligt, under baretten. Welam ansåg för sin skyldighet att besöka de fångna fruntimmerna, då han nu skulle vistas hemma, ehuru djupt han än kände obehaget af att just detta hem skulle vara deras fängelse. Han lät nu hos fru Ebba anhålla om tillstånd att få göra sin uppvaktning. ”Jag tycker att mor icke borde ta emot honom”, sade Karin till sin syster. ”Mig synes, att vi ha nog förtret af modren, utan att en sådan der ung gök skall tycka sig ha rättighet att visa sig oartig.”
Hessensteinska egendomen; N:o 71. i anledn. af Hr Törneblads, Carl, i egenskap af R, St:s Just,-ombudsman väckta motion om löneersättning; N: 72. vid innevar, urtima riksdag, prenumerationen å samma protocoll samt redovisningen för de tryckta exemplaren; N;o 73. öfver Ilr Bååths från BorgareSt. remitterade motion om dels låneunderstöd och dels särskildt anslag utaf allmänna medel till en hamnbyggnad vid staden Wadstena; N:o 74. i anledn. af K. M:s nåd. propos. till StatsUtsk., angtde lån af allmänna medel till understöd för fullbordandet af en brobyggnad vid Carlskrona; N:o 75, i anledn, af Hr Forsbergs från BorgareS k remitterade memorial, angtde låneunderstöd till staden Uddevalla ; N:o 76, öfver Riksd.-fullm. Anders Svenssons motion, angtde laneanslag lill en brobyggnad öfver Nissa-ån vid Halmstad; D c 11 a Maj c. m. 93 N:o 77. i anledn. af Hr Gust. Zanders motion om förändring i vilkoren, emot hvilka ett byggnads-lånebiträde vid sisth riksdag blifvit beviljadt staden Norrköping; Bevill n ings-Uts kottet: N:o 6. i anledn. af anmärkningar emot betänk. N:o 3, ang:de Hr Erik Lofflers motion om brännvinsbränningens inställande; N:o 7. i anledn. af Hr Nordenanckars, Gust., motion om stadgande af böter för uteblifvande från andra luonouppbördsstäinman; JV:o 9. angcde återlemnande af en från II. R. o. Ad. remitterad motion af Gr.
Utgifter: Af sjötulls-medlen: Kongl. Konvoy-kommissariatets andel af tull-uppbörden, enligt Kongl, brefvet den 18 December 1857, 750,000: —. Ersättning till städerna för tolags afgiften, enligt dito dito, 804,492: 82. Reseoch traktäments-kostnader 35,901: 17. Byggnader och reparationer, hushyror och tomtören 36,623: 60. Skrifmaterialier, ved och ljus m. m. 31,671: 19. — Extra utgifter 15,671: 76. Hemliga utgifter 9,000: — Omföring till fyroch båk-medlen: Levereringar: Fyroch båkmedel 284,639: 28. ■ Handelsoch sjöfarts-fondens medel 750,096: 13. Balans till år 1859: Tillgångar: Fyroch båk-medel 2,631: 66. Handelsoch sjöfarts-fondens medel 13,415: 44. Diverse verks medel .' 450: 58. Enligt ofvanstående tabell har brutto-uppbörden af sjötulls-medel utgjort 10,119,772: 65. hvartill komma å Finérska balansen inbetaide 5,239: 63 De å nämnda medel under afkortningsoch utgifts-titlar afförda belopp utgjorde tillsammans: år 1853 1,529,407: 80. Enligt sistlidet års revisions-berättelse levererade Kongl. General-tull-styrelsen till Kongl. Af de under § 2 i sistlidet års revisions-berättelse omförmälda belopp, nemligen Götheborgs Sjötull-kammares fordran hos Kongl. General-post-styrelsen, 53 R:dr 16 sk., och Tull-kammarens i Jönköping fordran hos bemälda Styrelse, 90 R:dr, allt Banko, har sistnämnde post blifvit inbetald, hvaremot Sjötull-kammarens i Götheborg berörda fordran är ännu på rättegång beroende. § 3.
Men att denna åsigt omfattas af många inom Svenska Flottans Officers-Corps, ej osannolikt i följd deraf, att dem åligger att tillhöra Sjöförsvarets begge delar, bevisar just oljenligheteu af det system, som sedan Flottornas så kallade sammanslagning utbildat sig, att nemligen den hufvudsakligaste vigten borde läggas på den öfning till sjös, sorn är så ytterst magtpåliggande för vapnets andra del, och hvaraf följden blifvit, att så mångå inom denna personal icke gjort sig reda för skärgårdskriget och hvad dertill fordras, utan förblanda förmågan att föra sitt fartyg med den att föra kriget. Kännedomen om det sednare torde nu snarare vara tt söka utom vapnet, och det sammanhang, sorn ett sådant krig, genom sin natur, eger med operationerna till lands, gör det ingalunda hvarken orimligt eller osannolikt, att man inom Arméens befäl skall kunna finna fullt kompetenta domare i denna fråga. Desse torde finna obestridligt, alt en rätt insigt och skicklighet i skargårdskrigets förande kräfver sin egen man, och att denne väl behöfver alt deråt egna hela sin tid samt ett träget och allvarligt studium, så framt han vill deruti förvärfva den bildning och erfarenhet, som fordras för att han skall vara sitt värf fullt vuxen. De skola sannolikt iifven bekräfta, att för Sjö-Artilleriet icke mindre än för Landt-Artilleriet, hvars strid också till stor del är att anse såsom ett positionskrig, är valet af position, då man får och kan välja, ingalunda för befälhafvaren det minst vigtiga. Endast genom eftersträfvande af det fullkomligaste mål användas statens medel på ett samvetsgrann! sätt För att ett vapen skall kunna utöfva sin fulla verksamhet fordras dessutom hos den personal, som skall sköta detsamma, icke allenast kunskaper och skicklighet i dithörande ämnen, utan äfven det förtroende och den tillgifvenhet derför, som utgör ett hufvudsakligt villkor för framgång.
Ja, jag anser äfven det vara vida klokare, att hafva en mindre Flotta, eller ett mindre antal fartyg, och hålla dem alla beständigt i complett och god ordning, med fullkomligt skickligt befäl och manskap, än att med force bygga flere fartyg, än vi hafva råd att complettera och underhålla, samt förse med tillräckligt öfvadt befäl och sjöfolk. Man betänke Sveriges och Norriges inbundna skärgårdar och kringflutna läge, och till följd deraf skärgårdsoch sjöförsvarets vigt! Man betänke att Flottorne äro de vapen, som aldraförst skola möta fienden, och att de således alltid genast böra vara fullkomligt öfvade, om vi, med en underlägsen styrka, skall kunna hafva rimligt hopp att freda våra kuster och bevara vår sjelfständighet. Man betänke att det vore vida bättre och förmonligare, om vi, med ett godt och väl öfvadt sjöförsvar, kan hindra fienden ifrån alt landstiga och härja våra bygder samt föra kriget utom våra gränsor. 6 Siats-Utskotlels Utlåtande K;o 82. Man betänke vår östra grannes stora sjö-*exerciser hvarje sommar meil som oftast stora escadrar på flera ställen, och att Ryssarne nu ega endast i Östersjön 37 linieskepp, 22 fregatter och en betydlig skärgårdsflotta.
Comittéens förslag * en hemlighet för allmänheten, blef ändteligen, luinnigt, sedan ^Riksdagen redan räckt en tid» Örn det tillfredsställde capitalisten, var det så mycket iner motbjudande för Åkerbrukaren och Näringsidkaren, enär det hvarken lemnade upp» lysning om Sanna orsakerne till deras iråkade förlägenhet, eller gaf ringaste hopp örn hjelp deremot, helst hela förslaget endast åsyftade,1 att sätta capitalisten i säkerhet för myntets variationer, så att denna dass af medborgare, som hvarken bidrager till Statens underhåll eller försvar, och som aldrig deltager i några allmänna onera, måtte i lugn få njuta, om ari alla andra stannade utan hopp och hjelp. De härliga frukter Commxtterade lofva» de af sitt förslag, skulle till vägabringas antingen genom utländska lån elle^ enskilta personers inlåtande i Kanken; det förra medlet, £ Den 3 2 Jalli /. m. 1059 alla tider nyttjadt , endast som yttersta nödhjelpen, då inom landet icke funnits tillgångar, har aldrig än befordrat någon Nations Välstånd, men väl bidragit till ökad förlägenhet, och det sednare, som skulle sätta Banken i beroende af Capitalisterna, och i deras våld lemna enda Fonden för hela Rikets Rörelse* Capital, skulle med detsamma göra alla Öfrige Randets innevånare beroende af de personer^ hvilka voro lyckliga nog att äga Iradernas Gud. Allmänna rösten förkastade detta förslag, och de förenade Utskotten, som billigen lyssnat dertill, och som tycktes vilja förena alla sinnen, hafva med otrolig möda utarber tat ett förslag, att närma sig och bereda en Realisation eller myntbestämning, utan att för några få personers fördel uppoffra den stora massan af medborgare. Ridderskapet och Adeln antog efter mycket motstånd grunderna till förslaget, men förkastade ett dermed ovilkorligen förenadt vä'* Xel-bestämnings-förslag; de öfrige 3’.ne
Skrifvelse N.-o 163. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23 Oct. x834- Preste-Ståndet de<n a3 Borgare-Ståndet den 7.5 ■ Bonde-Ståndet den 27 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående att} af de från Länen inkommande Statistiska Tabeller till de så kallade Fem-ÅrsBer atte Iser ne t endast ett sammandrag måtte till trycket befordras. (Stats-Utsk. N:o 259.) S. A. K. Då erfarenheten visat, att kostnaden för tryckningen af de vid E. K. M:s Befallningshafvandes Femårs-Berättelser fogade, Statistiska Tabeller, icke allenast uppgår till elt betydligt belopp, utan äfven i väsendtlig mon öfverstiger den för sjelfva Berättelserne; och dessa Tabeller i öfrigt dels endast äro ett sammandrag af hvad Berättelserne i vissa delar innehålla, dels icke alltid ega eller kunna ega den noggrannhet, att de kunna begagnas såsom en fullt tillförlitlig källa i Statistiskt hänseende, hafva Rikets Ständer ansett ifrågavarande Tabellers tryckning med den fullständighet, hittills egt rum, icke vara behöflig; hvadan Rikets Ständer skolat hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, af de så kallade Femårs-Berältelserne, sjelfva Berättelserne hädanefter, såsom hittills, väl må tryckas, men att deremot af de dertill hörande Special Tabeller endast ett sammandrag må af den Autoritet, E. K. M. dertill i Nåder behagar förordna, upprättas och till trycket befordras, utvisande förhållandet Länsvis, serskildt för städerna och serskildt för Landel. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den <27 October 1834- Expeditions-Utskoltets Forslag till und. Skrifvelse
hurusoln dessa forkampar for slafemancipationen trots forfoljelser af alln slag med aldrig sviktande mod stredo for hvad de ansfigo varm riitt. Striden mellan de olika partierna utkampades dels i tidningar och tidskrifter dels i kongressen. S~isdeles lifligt och iskidligt skildrade aro nigra hetsign debntter, hvilka forefollo i kongressen, och hvilka aro skdeles karaktiiristiska for den tid och den nation dessa skildringlir @ la. 31er an en af abolitionisterna blef i kongressen under pigieude session ofverfallen och illa misshandlad af sina motstindare. 89 blef t. ex. en a£ slafemancipationens f o r n h s t a mdlsmiin, advokaten Charles Summer, af en representant frAn en af de sijdra statelma sd illa slagen rued en kiipp, att hnn ett helt iir sviifvade inellan lif och dod och under ytterligare tv % Br var w s t b d s a t t att arbeta. For denna vackra giirniiig blef slafverivlinnen af sina beundrnnde viinner beliinad med en 71e (7erskiipp! &amp;ken koinnor deltogo i kampen emot slnfveriet pB ett lika viirdigt som verksnmt satt. T i piminna blott om Harriot BeecherSto-we, s o ~ n genom sitt arhete Onlcel Toms stuga, gjorde de a.rne1.ikanska sla.fva.rnas sak till en viirldsfriga, som med net rarmaste intresse olnfattades af hela den civiliserade varlden. E n stor miingd andra krinnor voro icke till mindre nytta for den sak de tjanade e ' huru de verkade mera obemiirkt och inom en t r b g r e Irrets.
O) IIen bon A Pä Högw. Prest-Ständets Lcdam. wägnar, O. v. Hosensrein. Pä Wällofl. Borgarc-Ttändels Ledam. wägnar, Olok Ljösteät. Pä Hedcrw. Bonde-Stän. dets Lcdam. wägnar, 0. K. 8cb Lry. Upp - Den 9 Julik. Uppläst hos Ridd. och Adeln den r; Iulii. - « - Prest - Ständet den i; « , B .'rgarc-Ständet d. r; » , - , Bonde-Srändet den i; - wördsamt Memorial! ^edan Constitutions-Utffottet, genom Protocolls, Utdrag fran Högloft. Ridderffapet och Adrin af den 9 ststledne Julli, blifwit underrättadt att twänne Sländ nemligen Ridderffapet och Adeln och Bor, gare» Ståndet, samt Prest, och Bonde,Ståndet stadnat emot hwarandra i staga om remist af twan, ne hos Högloft.
Af de flere vigtiga beslut Kongl. Maj:t, vid sista Urtima Riksdag, ifrån Riksens Ständer emot* tagit, har bland annat varit den författning Riksens Ständer vidtagit att, efter visse föreskrifne allmänna grunder, under Skattemanna-rätt upplåta åtskillige Kronans Skogar och Allmänningar. Den na fråga, som innefattar en förändring i nuvarande, från långliga tider tillbaka, stadgade hushållning med desse, så väl för enskildtes, som allmänna behof begagnade Skogar, och som således , i dubbelt afseende, är af ett vigtigt inflytande, har Kongl. Maj:t ansett med all nödig försigtighet och klok beräkning böra behandlas , hvadan Kongl. Maj:t, för att rätt kunna bedomina så väl den allmänna nyttan af en dylik för-; ändrad hushållning med dessa Skogar, som ock i hvad mån den vore verkställbar, och de derföre af Riksens Ständer utstakade grunder lämplige, dels om förhållandet i alla delarmed samma Skogar från vederbörande infordrat nödige upplysningar, äfvensom deras i ämnet afgifne yttranden, dels låtit göra försök med försäljningen - Proposition otn Krond-Skogarne 1 Riket. 449 gen af någre Skogar på Öland, hvilka af Kronan kunnat utan inskränkning disponeras, och då Kongl. Maj:t, vid slutliga pröfningen af denna • fråga, i anseende till de omständigheter som dervid förekommit, och sorn syntes fordra att närmare betraktas, funnit nödigt, innan någon allmännare föreskrift om verkställighet af denna anstalt förordnadés, méd Riksens Ständer vidare i ämnet öfverlägga , vill Kongl. Maj:t nu meddela Riksens Ständer, hvad Kongl. Maj:t för sin del ansett härvid böra öfvervagas, och, på ■grund deraf, beslutas. Att nuvarande hushållning och författning ined de för Kronans och menigheters räkning afsatte och bibehållne Parker och Allmänningar icke i allmänhet är lämpelig och uppfyller ändamålet, är i vederbörandes gifne yttranden hufVudsakeligen erkändt och så mycket mera onekligt, som déssa Skogar, sedan längre tid, med få undantag, varit i synbart aftagaride.
Revisorernes förrättning, i hvad BancoVerket angår, skall egentligen deruti beslå: *tt taga en noga och behörig kunskap om detta Verks Styrelse och Förvaltning, efter den tidpunkt, till hvilken senaste Banco-Uskolls eller Banco-Revisions granskning redan blifvit sträckt; att låta göra sig redo och besked, så af Banco-Fullmägtige, som af Bankens Commissarie!’, Fiscals-Embele, Tjenstemän och Betjening, för allt hvad som dem antingen till efterlefnad eller till vård och besörjande ålegat och anförtrodt va rit; att uti ett sådant redofordrande följa, till grund och rättesnöre, Bnnco-Ordningen och de serskildt utfärdade Lagarne, angående Myntbestämningen, och för Rikets Ständers Bank, jemte de Instructioner, Reglementen och Resolutioner, hvilka redan äro eller varda af Rikets Ständer eller deras Ranco-Utskott till efterrättelse med - Bartco-Utsk:s Memorial, N:o i4^. 3 delade; att, om något större eller mindre skulle uti Banco-Verkets Förvaltning vara försummadt, eller efterlåtet, eller kommet i olag, detsamma med all sorgfällighet rätta, och i behörigt skick och ordning återbringa; och alt uti vigligare mål och händelser, hvaröfver Bankens Fullmägtige sig bos Revisorerne förfråga kunde, gå dem med råd och underrättelser tillhanda; dock alltid på ett sätt, som är jemlikt och öfverensstämmande med de i Förfaltningarne utstakade grunder; varande Fullmägtige i Banken å sin sida skyldige, alt hvad Revisorerne, i stöd af Rikets Sländers eller deras BancoUtskotts utfärdade Instructioner, och med noga iakttagande af 70 §. i Riksdags-Ordningen, föreskrifva, sig till efterrättelse ställa, såsom vore det Rikets Ständers egen föreskrift. (Jemf. 1 punkten uti 1824 års Instruction.^)
Medan läsaren gäspar, är jag sjelf så helt försjunken i skapandets nöje, att jag knappast tänker på om det är en handlingsfattig, betydelselös, liten söndagsskildring, som jag sysslar med, eller en berättelse i stora stilen. Nej, några äfventyr visade sig icke, och fram mot middagen vandrade jag genom den medeltidsaktiga staden Appenzell, som är katolsk. Från de hvita husens ölstugor sträckte sig de brokigt målade eller förgylda skyltarna, föreställande hästar, får eller oxhufvud. Inne i källarsalarna såg det lågt och mörkt ut och ölet, osten och brödet fröjda icke ögat på samma sätt som italienska vinstugornas frukthögar och smäckra, långhalsade vinflaskor. Då man ser en tysk-schweizisk måltid, erinrar man sig de svenska borgarehemmens osköna middagsbord med den vanskapliga fula, lilla ölbuteljen och den af måladt bleck bucklade brödkorgen, hvilken Fidias icke skulle velat haft till spottlåda. En annan påminnelse om svenskt bord får man i ett litet ord, som husmödrarna ofta upprepa der i bergsbygden. Brödsmulor heta nemligen på appenzellerdialekt »Brösmuli». Hastigt uttaladt låter det som ren svenska. På trapporna till kyrkan knäböjde landtfolk i gulaktiga och rödaktiga nationaldrägter. Flera kvinnor buro en egendomlig hårklädsel af flor och snarlik två stora flugvingar. Inne i kyrkans rökelsemättade halfmörker, der orgeln susade medan presten lyfte monstransen, skymtade trasiga flikar af trofeer från slaget vid Vögeliseck, der bönderna gjorde upp räkningen med den välmående abboten i S:t Gallen. Vi befinna oss här midt uppe i de trakter der den genom så många strider förvärfvade friheten ännu bär sin första ursprungliga pregel. Ett tilltalande minne af forna tiders enkla lagstiftningsmaskineri lefver kvar i denna kantons ännu bibehållna Landesgemeinde, vid hvilken folket sjelf afgör landets frågor och stiftar lag. I Appenzell samlas alla medborgare som fylt aderton år till Landesgemeinde under öppen himmel hvart år sista söndagen i april. Till tecken af sin suveränitet uppträder folket då i vapen och – cylinderhatt. Svärd och cylinder!
I sammanhang härmed får Utskottet föreslå den redactionsförändring, som. i händelse Rikets Höelofl. Ständer bifalla de här tillstvrkte lindrin - gar i bevillningen? blifver erforderlig 166 i83o års Förordning. Allmogen i Herjeådalen — med mindre än att de på ofvan anförde grund njutit lindring till hälften från personela afgiften, då dea icke vidare dem efter ira Art. kan tillgodokomma; de i Östersunds stad bosatte Borgare, hvilka der idka rörelse och näring, njuta intill nästa Riksdag eftergift till en tredjedel af hvad Femte Classens städer, efter a:a Artikeln af denna Stadga. utgöra. i §• Utskottets Förslag. Allmogen i Herjeådalen med mindre än alt de på ofvan anförde grund njutit lindring lill hälften från personela afgiften, då den icke vidare dem efter i:a Art. kan tillgodokomma. Befrielse till hälften af bevillningen efter r.a Art. njuta intill nästa Riksdag så väl de af allmogen i Vesterbottens 3 Norrbottens samt Jemtlands Län3 som de invånare i Umeå 3 Piteå och Luleå städer 3 hvilka 3 enligt Taxerings männens pröfning 3 anses deraf vara i behof; de i Östersunds stad bosatte Borgare, hvilka der idka rörelse och näring, njuta likaledes3 intill nästa Riksdag, efter enahanda pröfning af Taxerings/nännen, eftergift till en tredjedel af hvad Femte Classens städer, elter 2:a Artikeln af denna Stadga, utgöra. BevillningsUtskottets Betänkande JV:o 38. 27 Pag. 87. Då Rikets Höglofl. Ständer bifallit Utskottets Betänkande N.*o 25, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående fortfarande lindring och befrielse i afseende på bevillningen för staden Borås, så får Utskottet till pröfning anmäla nedanstående förändring af 167 §. i83o års Förordning.