Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under qvinqvenniet hafva följande antal rofdjur blifvit fåneade och dödade: O o 65 År. ■< 03 -s cw o* Filfras. I Björnar. 8? aq 03 Lodjur. ps: 03 S 030 oT n 03 -i Skjälar. Hökar. Den mängd af större och mindre vattendrag, sorn finnes inom Wester-Norriands Läns område, bar från urminnes tider varit bekant för sin rikedom på lisk, oell hafvet, sorn omgifver dess land, bar äfven varit en rik källa för invånarnes näring. Att fisket år ifrån år likväl blifvit mindre lönande ar tyväi r sanni, ehuru det måste medgifvas att det ännu lernnar bergning åt en stor del af Länets inbyggare. De fisksorter, sorn bär finnas, äro hufvudsakligen följande: 1) Strömming, sorn är af flera slag och vanligen benämnes dels efter tiden då den fångas, dels efter sättet huru den tages. Således benämnes den vårströmming, böslströmming, skötströmming och notströmming. Fångandet sker dels med not dels med skötar, på det loria sättet i Juni och Juli, samt på det sednare i Augusti och September månader. Denna sednare anses bättre än den förra, och ömansås äfven bättre än den förra, som under den varmare årstiden fås. En del af den strömming som fås och icke fortares färsk insaltas, men af en annan del tillverkas sa kallad surströmming, hvilken för Norrlänningen är en behaglig och nästan oumbärlig foda, men för mängden af de södra provinsernas invånare afskräckande genom sin lukt. 2) Lax är äfven af flera slag samt af åtskillig godhet. Hufvudsakligen förekommer den bättre laxen, eller blanklaxen, sorn uppkommer från hafvet och är särdeles fei, forslaxen och vraklaxen, som afmagrat under arbete mot strömmen, börting, som under vintren uppehåller sig i elfvame, men går till hafs om våren, laxöring, som är af ett mindre slag och vid islossningen uppstiger i elfvarne, samt stonbit, som ständigt vistas i åar oell bäckar.
Då nu rusthållsoch soldatnummerna utgöra 904, men båtsmansrotarne, oberäknade städernas vakante 100 nummer, endast 459, hvadan i medeltal endast lien hemman belöper sig på ett rusthållseller soldat-rotenummer, men 3$® på en båtsmansrote, så enär kostnaden för hvarje nummer af soldatoch båtsmanshållet öfverhufvud kan anses ungefär lika, följer deraf att i medeltal de båtsmansroterade hemmanen varit i mån af nämnde skiljaktighet lindrigare betungade, dock särskilda hemman, mer eller mindre, efter deras olika natur. Skjutsnings-bestyret är jemförelsevis icke särdeles tryckande inom detta Län. Orsakerna dertill igenfinnas i landskapets läge, dess beqväma sjökommunikation samt ångfartygstrafiken. En följd häraf har ock varit, att då, i anledning af Eder Kongl. Maj:ts nådiga förordnande den 2 Augusti 1844, åtgärder vidlogos för skjutsningens ställande på entreprenad, dessa mötte så löga benägenhet hos den skjutsskyldige allmänheten, att, utom i Götheborgs stad, hvarest redan tillförene skjutsningsanstalterna ordnats på ett med Kongl, brefvet af år 1844 öfverensstämmande sätt, intill 1850 års slut, endast vid 2:ne gästgifverier inom detta Län entreprenader kunnat åstadkommas. Af samma skäl, som för skjutsnings-bestyret anförts, är äfven väghållnings-besväret, med undantag af Götheborgs närmaste omgifning, der rörelsen är utomordentligt liflig och tillgången å tjenliga grusningsämnen ringa, jemförelsevis mindre betungande. I den mån, som de backiga delarne af allmänna landsvägarne kunna blifva omlagde, skall ock underhållet än vidare lättas. 1 afseende å presterskapets och kyrkobetjeningens aflöning har, sedan näst föregående femårs-berättelse a flåts, någon förändring icke ägt rum. För värdesberäkningen af de i tabellen upptagna onera och allmänna besvär äro enahanda grunder, som i föregående femårs-berätteiser följde. Politi.
Jag instämmer deruti, men jag anser Ridd. 0. Ad. Prat. N;o 67. 6g. 5-3® Den 19 April. detta tvång mindre hafva berott af allmänna händelser i Europa, än af våra egna författningar. Genom Productplacat och Handels compagnier samt flera äldre och nyare stadganden i detta ämne, håfve vi sökt att tvinga oss till en handel, som är hvarken naturlig eller nyttig för ett land, sorn icke har armar och capitaler att odla all den fruktbärande jo^d, som finnes inom dess gränsor, än mindre till de andra inhemska näringar, som med fördel kun* de der idkas. Endast Länder, som uppdrifvit Jordbruk och inhemska näringar till någon högd och hafva capitaler öfverflödiga för de sa , eller ock sådaue mindre Stater, som hafva inskränkt område, men fördelaktigt läge för handel, kunna med framgång idka en så kallad actif handelsrörelse och utvidgad sjöfart. England och Holland äro i d nna belägenhet. Englands navigations act, hvilken man ansett såsom ett af hufvudmedlen till dess storhet, har likväl det dubbla ändamålet att uppmuntra handeln och att dana Sjömän till den flotta, som i militairiskt afseende utgör Englands förmur. Vår Handelsflotta uppammar matroser, icke blott åt vår egen flotta, utan ock ett stort antal åt den Engelska. Om det således också är afgjordt, att Sverige kan och bör underhålla en så kallad storflotta, skall vår sjöfart, under en fullkomlig handelsfrihet, likväl icke blifva så inskränkt, att tillgångskall saknas på de Sjömän, som för vära Den 19 dpril. 53* •gna krigsskepp böra ifrån Handelsflottan påräknas. Sveriges handel bör vara att till högsta möjliga pris sälja sina Export varor, och att till det lägsta möjliga köpa de behof, som böra ifrån utländska orter hämtas. Detta ändamål vinnes säkrast, då utländska fartyg och Handlande ki na med lika vilkor som våre egne hitkomma och idka denna handel med Rikets invånare. Folk och Capitaler skola då sysselsättas må hända mindre vid sjöfart och handel, men mera vid Jordbruket och inhemska yrken.
Samtliga dessa motioner hafva blifvit till Lag-Utskottets behandling öfverlem nade; och har Utskottet derjemte erhållit del af den diskussion, som egt rum inom Hedervärda Bonde-Ståndet vid remissen af Paul Anderssons motion. Det är icke första gången, som förslag i omförmälda syftning utgjort föremål för representationens pröfning. Mångfaldiga gånger förut väckta, hafva de dock alltid rönt motstånd och förfallit, — ett bevis, huru djupt rotfästad bördsrätten städse varit i det allmänna tänkesättet. Yäl hvilar icke denna rätt nu mera på samma grund som i fordna tider. Den var då ett nödvändigt vilkor för den all männa odalrätt, som åter var oskiljaktig från sjelfva samhällsskicket. Staten var då en förening mera af slägter, än af medborgare, — och jorden ansågs tillhöra slägten: att beröfva den jorden, var att beröfva den dess vigt och betydelse i samhället. Statsskicket förändrades dock småningom; hvarje spår af den fordna odalrätten försvann slutligen alldeles, men bördsrätten qvarstod ändock. Den kärlek Lag~Ulskollets Betänkande M 28. S för fäders jord, hvaråt odalrätten gifvit styrka och näring, qvarlefde ännu, och pä den grundades den nyare bördsrätten, sådan den infördes i 1734 års lag. Kunde nu antagas, alt denna kärlek vore hos folket förkolnad, ,borde bördsrätten visserligen icke längre bibehållas; men Utskottet har icke funnit skäl till ett sådant antagande. Tvertom har Utskottet af redan omförmälda diskussion inom Hedervärda Bonde-Ståndet funnit, hurusom ett betydligt antal representanter af detta Stånd kraftigt uttalat sig emot rubbning af ifrågakomna institution, — och till denna åsigt, uttalad just inom det Stånd, som i representationen företrädesvis måste betraktas såsom representerande jordbruks-näringen, har Utskottet icke kunnat undgå att lyssna. Det må medgifvas att bördsrätten kan missbrukas, på sätt motionärerna anmärkt; men denna brist eger den gemensam med alla menskliga institutioner.
Dä nu betänkandet är andra gängen föredragit, och wi kunna det med tillsatser eller förändrmgar antaga eller förkasta, torde jag fa foresta, att Ridderskapet och Adeln täckas besluta attProtocollerne skola, i brist af annan tillgäng, pa allmän bekostnad tryckas, och anmana Stats-Utskottet att uppgifwa meyel dertill. Herr Hejllenskölcl, Oetlok: Jag fär den äran nämna att wid öfwerläggningen om detta ämne inom Stats-Ustkottet hafwa Borgareoch Preste-Ständens Ledamöter derstädes förklarat, att deras Ständ tryckte stna Protocoller pä egen bekostnad. Om nu Ridderskapet och Adeln och Bonde-Stänget skulle besluta att tryckningen af deras Protocoller skulle bestridas pä publik bekostnad, sä hemställer jag huru saken fluteligen skulle utfalla, dä twänne Ständ stannade emot twänne, och om i sädant fall Ridderskapet och Aoelus beslut kunde äga nägon kraft. Den 12 October. 433 Herr LZlckman: För min del tillstår jag mig wara af den tanke, alt Högloflige Ridderssapet och Adeln ej en'a:nt pä Statens bekostnad borde utgifwa sine Prolocoller: jar hemställer hurudant utseende sädant ffulle fa, när de andra Ständen kjelfwe besörjde utgifningen af sina. Dctzutom får jag göra den erinran, att ehuru Grundlagen föreffrifwer att Riks-Ständens Protocoller stola lryckas, nämner den likwäl ej pa hwars bekostnad tryckningen stall werkställas, hwarföre ock S ats-Utskottet ej ansett sig tillständigt att foresta det Stats-Werket stulle dermed belastas. Grefwe lAorner: Ja "j kan wid detta tillfälle ej begripa hwad inflytande andre Stånds Ledamöters yttrande inom ett Wststt kan eller bör hafwa pä Ridderskapets och Acelns beflut i grund af en Lags föreskrift, hwars werkställighet det kommer an pa att befordra.
S. D. Vid förnyad föredragning, sa väl äf Alimänna Besvärsoch Oeconom i te tJtskottets den 21 sistledne Februarii afgifne Betänkande öfver föreslagne ändringar uti Författ-' ningarne rörande Husbebols Brännvinsbränningen , och dermed gemenskap ägande ämnen, som äfven af bemälte Utskotts den 28 sistledne April meddelte samt den 4 dennes på bordet la2,de ytterligare Utlåtande, i anledning af de vid Utskottets förra Betänkande gjorde An-j märkningar, fann Ridderskapet Och Adeln för godt, att Utskottets första Betänkande af den 21 sistledne Februarii till alla delar gilla. Ut supra. 324 Den 8 Mtji, e. m. Utdrag af Protocollet, hållit hos Hög2 lofltge Ridderskapet och Adeln, vid Urtima R’ksdiigen i Sockholm, eftermiddagen den 8 Maji å 818- S. D. Remitterades till Bevillningsutskottet tvenne Anföranden af Grefve Gyllenborg, Johan Henning, det ena angående upphörande af BrännvinsBevillningen efter Hemmansvärdet och Personalen i Städerne, samt det andra, innefattande det Förslag, att Bevillningsutskottet måtte med första till RiksStånden öfverlemna den del af Utskottets Betänkande, rörande allmänna Bevillningen, som är oberoende af den blifvande Bevillningssummans större eller min; dre belopp, m, m. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmän; na Besvärsoch ÖeconomiaeUtskottets den rf> sistledne April afgifne samt den 4 dennes för» middagen på bordet lagde Utlåtande, öfver , gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande, angående väckt fråga om förändring i de antagne grunderne för bestäm, mande af Arrende-afgiften å Militaire och Ci»' vile Tjenstemäns Boställen, fann Ridderskapet och Adeln, att enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande
Ull. N;o 71. 2j Under det förhållande, som nu eger rum, stryka Gesäller, oftast utan lagliga skäl och utan att hafva saknat tillfällen för arbetsförtjenst, hela Riket omkring, falla allmänheten till last och utbreda i bygderna hvarjehanda ondt, som följer den sysslolöse i spåren. En Ståndsledamot har uppgifvit, utt, under loppet af ett enda år, hans hus varit besökt af 488 Gesäller. En annan har upplyst, att en högst betydlig del af circa 4,300 fångar, som nu i landets fängelser och Corrections-inrättningar förvaras, utgöres af ungt arbetsfördt folk, som förut varit Gesäller, Fabriks-arbefare o. s. v. Det synes således vara hög tid för Lagstiftaren, att göra någon inskränkning i Gesällernas frihet, och någon lindrigare eller än. damålsenligare hafva Utskotten icke kunnat tillstyrka, än den Rikets Höglofl. Ständer sjelfva föreslagit, nemligen beroende af husbondeväldet ; Utskotten kunna alltså icke frångå det förslag, som i frågan afgifvet är. Vidkommande anmärkningen , ati, liksom Lego-Stadgan gäller såsom allmänt contract emellan husbonde och tjenare, borde SkråOrdningen bestämma förhållandena emellan Mästare och hans arbetare, få Utskotten yördsamt förklara, att Utskotten, i stället Sik. lill Riks-St. Prnt. ig 18 och 1829, J Simi. 1 Afd 4 aidra B t. 6; te H:t 26 Lags. Allm. Besv. o. Otc. Uisk. U//. N:o 71, atl inrycka hela af HandtverksOrdnin gen i förslaget till LegoStadga, skulle ansett lika ändamålsenligt att hänvisa till HandtverksOrdningen , otn den varit af Kongl. Maj:t i Nåder fastställd ; men då eli motsatt förhållande egde rum, hade, i Utskottens tanka, citationer blifvit olämpliga.
I följe af hwad framman^öre jag halt deli ä« rån anföra, fär hos Högwälborne He^r Grefwcn och öandt-Marsk^lken samt Högloft Riddrrlkapet och Adeln jag i ödmjukhet hemställa, att Zrne kannors rymd för hivar - Den 2Z September 959 hwarjc Boskaps-Kreatur, som w!d Hemmanen underhållas, mätte blifwa noemsn, hwareftcr tillökning uti den enligt I80O Ärs Författning stadgade Bränwins>Panncrpmd mä uppä ffeende ansökningar bewilljas; MeN kitt wjd de Hemman, dar ett sä ringa an^it Kreatur nu undcrhällas, att den enligt nyhberördc Nädiga Författning , tillätne Pannerpmd, efter hwad nu blifwit föreflagit, finues öfwcrmälig, den likwäl i afseende pä ofwan anförde skäl, utan inskränkning oförändrad mätte fä bibchällas» ^ Som production af hwarje wara, utdfwer producteurcns egit behof, skall minskas, och förr eller sednare afstanna, enär utwäg till afsättning af ben producerade waran med billig winst, antingen är förknippad med swärigheter, eller ock alldeles omöjlig, sä finner jag wäl Utskottets tillstyrkan rörande Spannemäls-Magaziners inrättande Nti Riket wara grundad, sä franit desamma utan Krono-Bränncricrne kunna i längden äga bcständ. Men om Krono-Bränncrierna än widare skola fortfara, anser jag ofelbart att all den fördel, som med en Allmän Dränwins - Bränning warit äsyftad, helt och hältet skall förswinna.
R:dr, emot årlig inbetalning af 5 procent å denna summa, dervid 3 procents ränta beräknas för kapital-återstoden; hvilken betalningsskyldighet vidtog år 1849, „ bemälte Prost, för utdikningen af Mellings-myr inom Ekstads och Sproge socknar, emot enahanda, år 1855 vidtagande, betalnings-skyldighet, — „ Fältkamreraren G. M. de Berg, för utdikningen af Hallbros myr inom Westerhejde socken, emot dito år 1856 dito, - „ Rådmannen P. H. Lindström, för utdikningen af en Westöö hemman tillhörig myr inom Halls socken, emot dito dito, „ delägarne i utdikningen och aftappningen af Elingheims myr inom Hangvare, Tingstäde och Stenkyrka socknar, emot årlig inbetalning af 8 procent å hela lånesumman, under 14| år efter 1852 års slut, „ delägarne i utdikningen och aftapp Transport. 1,496,430: 44. — 1,593,275: 38. 9. 4,300: 4,988: 220: 255: 10. 1. 18,385: 8. 11. 15,187: 36. 7. 3,627: 26. — 3,503: 7. 8. 2,870: 2,870: 10,900: 10,900: 17536,733: 30. — p33,704: 45. 1. — 27 Transport: 1,536,733: 30. — ningen af Marlebo myr inom Martebo, Lokrume, Weskinde, Stenkyrka, Tingstäde och Lummelunda socknar, emot dito dito, 25,200: inom Kalmar län: till deltagarne i vattenaftappningar inom Dörby och Kläckeberga socknar af Norra Möre härad, emot årlig inbetalning af 8 procent å ursprungliga lånebeloppet, under 14£ års tid efter slutet af år 1851, 2,650: „
Torsten blef nästan rädd, då han märkte henverandan och berättade spökhistorier. Dora huttnes fasa, han reste sig hastigt o c h fattade den Margaretas läppar krusades föraktligt. rade i en vrå och Gina makade sig närmare v o n lilla oskyldiga stackarn, som spunnit sig ned öf» Vekling, » sade hon balfhögt. Hertz. Idun Stockholm. Prenumerationspris pr år: [d S o Ä S? ^, » - Idunm.Modet.ntankol.pl. F ^ E I O F HELLBERG. ± * i. A l l m. T e l e f. Utgifningstid: b? r,. Annonspris: ^ ^ ^ g g ^. Boktr.-Aktleb. lÖUN 354 Var glad, men kom i håg, att du är för god Att flyta bort på nöjenas syndaflod, Det bästa nöjet kommer och går som vinden, Men knappt den lek är äkta, som bleker kinden. Så slå dig lös en gång ur det tomma lif, Som vill förslappa själen — och myndig blif! Vänd sinnet bort från narrspel och lumpna flärden, Och se med vaket öga din plats i världen. ^RITHIOF De svenska ^vinnorna på Chicagoutställningeii. ' i bringa i dag våra läsarinnor trenne porträtt, som stå i samband med det lifliga arbete, som för närvarande bedrifves, att äfVen från de svenska kvinnornas sida åstadkomma ett värdigt deltagande i den stundande världsutställningen. I dessa dagar, då med skäl öfver hela vårt land de varmaste intressen knytas kring denna sannt fosterländska sak, tala våra bilder för sig själfva. Hennes majestät drottningen har med varmt nit omfattat företaget och ställt sig som dess beskyddarinna. Fru Ellen Ankarsvärd, född Nyström, intager den ansvarsfulla platsen som den svenska damkomiténs ordförande. Friherrinnan Thorborg Rappe, född Eappe, står vid hennes sida som komiténs vice ordförande. I slutet af denna månad kommer här i hufvudstaden att anordnas en utställning i förening med basar till det nämnda syftets förmån.
S. D. Elter föredragning af Höglofliga Ridderskapet och Adelns Protokollsutdrag för den 22 innevarande månad N:o 179, innefattande bland annat inbjudning till Borgareoch Bonde-Stånden att förena sig i förstnämnda Riks-Stånds af PresteStåndet redan biträdda beslut, rörande, det i 5:dje punkten af Banko-Utskottets Utlåtande N:o 11 framställda förslag till lydelse af den §, som i stället för 96 § i nu gällande Banko-reglemente borde i det blifvande reglementet införas, fann Ståndet skäligt att, med frånträdande af dess angåeinde denna punkt förut fattade beslut, antaga den ifrågavarande inbjudningen; och lades Protokolls-utdraget i öfrigt till handtingarne. Den 3 Mars. Frän Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Efter förnyad föredragning af Stals-Utskoltets den 25 och 29 sistlidne Februari bordlagda Memorial N:o 62, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut och meddelade återremisser i den uti Stats-Utskottets Betänkande N:o 51 behandlade frågan angående de för fortsättningen af Statens jernvägsbyggnader erforderliga medels upplåning mot Stats-obligationer å utländskt mynt, fattade Ridderskapet och Adeln följande beslut: Utskottets framställning i anledning af Riks-Ståndens beslut rörande 5:dje punkten af Betänkandet N:o 51, äfvensom Utskottets yttrande i anledning af Ridderskapet och Adelns återremiss af 6:te punkten i samma Betänkande lades till handlingarne. Den i stycket näst efter öde punkten förekommande i Memorialet citerade mening ansågs böra utgå.
Denna ålerremiss synes alse endast sednare momentet, som handlar om förtullningen af grof ull; och som, till följd af Ståndens beslut, att i taxan skilja emellan grof ull och andra slag, inskränkningen till vissa städer af rättigheten att införa grof ull blifvit, på sätt Utskottets memorial JN:o 23 pag. 46 innehåller, af Rikets Ständer oförändrad bibehållen, torde, med godkännande af 1 mom. 7 § af Utskottets förslag, hvilket Borgareoch Bonde-stånden gillat, 2:dra momentet böra förblifva sådant 9 § gällande taxa innehåller, nemligen: ”1 de städer, dit grof ull får införas, tillkommer samma rättighet, i afseende å denna artikel, äfven schäferi-egare och ullproducenter i riket.” § 8 i Utskottets förslag är godkänd af Ridderskapet och Adeln, Borgareoch Bonde-stånden samt tarfvar ingen förändring. Bih. till R. St. Den förändrade lydelse af 11 § i gällande taxa, som 9 § Utskottets förslag innehåller, tillkom under förutsättning, att nu stadgade införselsförbud skulle upphöra; men då dessa förhud nu blifvit hufvudsakligen bibehållna, samt Ridderskapet och Adeln fördenskull återremitterat §:ne, lärer 9 § böra erhålla följande med 11 § gällande taxa hufvudsakligen öfverensstämmande lydelse: §• 9. Yid uppkommande tvist om en varas tullbarhet eller rätta art och benämning, må General-tullstyrelsen, dess instruktion likmätigt, ega att, sedan der så elford ras, sakkunnige handlande etc. (se 11 § gällande taxa.). Uti 10 och 11 §§ af Utskottets förslag, som af Ridderskapet och Adeln, Borgareoch Bonde-stånden blifvit gillade, erfordras ingen ändring. Borgare-ståndet har beslutat, att i tulltaxe-underrältelserna, näst etter nyssnämnde 11 §, införa en ny § 12 af följande lydelse: ”Rättigheten att införa hittills förbjudna, men hädanefter till införsel lofgifua varor tillkommer alla stapelstäder.”
Så iklädde Guds Ande Amasai höfvitsmannen öfver tretio, och han sade: Dine äre vi, David, och med dig hålle vi, du Isai son; frid, frid vare med dig; frid vare med dina hjelpare; förty din Gud hjelper dig. Då tog David dem till sig, och satte dem till höfvitsmän öfver krigsfolket. Och af Manasse föllo till David, då han kom med de Philisteer emot Saul till strid, och halp dem dock intet; ty de Philisteers Förstar gingo till råds, och viste honom bort ifrå sig, och sade: Om han fölle till sin herra Saul, så måtte det gälla vår hals. Då han nu igen drog till Ziklag, föllo till honom af Manasse, Adna, Josabad, Jediael, Michael, Josabad, Elihu, Zillethai, höfvitsmän öfver tusende i Manasse. Och de hulpo David emot krigsfolket; ty de voro alle mägtige hjeltar, och vordo höfvitsmän öfver hären. Och kommo hvar dag någre till David, honom till hjelp, tilldess det vardt en stor här, såsom en Guds här. Och detta är talet på de höfvitsmän, som utrustade kommo till David i Hebron, till att vända Sauls rike till honom efter Herrans ord. Juda barn, som sköld och spjut båro, voro sextusend och åttahundrad, väl utredde till strid. Simeons barn, mägtige hjeltar till strid, sjutusend och hundrade. Levi barn, fyratusend och sexhundrad. Och Jojada, den Försten ibland dem af Aaron, med tretusend och sjuhundrad. Zadok den unge mannen, en mägtig hjelte, med sins faders hus, två och tjugu öfverste. BenJamins barn, Sauls bröder, tretusend; ty allt intill den tiden höllo ännu månge med Sauls hus. Ephraims barn, tjugutusend och åttahundrad, mägtige hjeltar och namnkunnige män uti deras faders hus.
Fäster man tillbörlig upmärksamliet vid nyss anmärkta omständigheter, så lärer den antydda fruktan för rubbning i förhållandet emellan begge Statsmakternas rättigheter försvinna, och det i stället blifva uppenbart att den förändring förslaget skulle medföra, väl egentligen innefattar en utvidgning af Ständernes beslutande rätt i vissa tullfrågor, men att denna utvidgning dock icke kan anses vara af någon vådlig beskaffenhet då gränsorne för densamma äro så noga utstakade. Förslaget åsyftar endast att för de upräknade händelserne af införselseller utförselsförbuds utbytande emot bestämda tullsatser och under öfvergångsperioden, bereda möjligheten af större, med visshet påräknelig stadga i tullagstiftningen, än nu gällande grundlagsbud medgifva, men alt detsamma skulle innefatta några besvärliga band för rörelsens utveckling, eller industriens förkofran, lärer ej vid närmare granskning kunna påstås. Utsk. med - 230 Den i Februari f. m. gifver att täta förändringar i tullbevillningen menligt inverka pä den allmänna rörelsen genom förringande af den säkerhet och stadga, som för industriela och kommerciela företag är af vigt, och detta är äfven i alla civiliserade länder så allmänt erkändt, att vidare Levis derföre ej torde vara af nöden, men det är ett långt afstånd emellan täta förändringar och ett fullkomligt stillastående. Något sådant åsyftas ej eller genom det Nådiga förslaget. De motiver, hvaraf det åtföljes, tillkännagifva otvetydigt såsom dess hufvudsyftemål, att söka underlätta öfvergången till ett friare tullsystem och bereda en större utveckling ät den inhemska industrien genom en mera öppen täflan med utländska tillverkningar. Huru mänga steg, som i sådan händelse kunna behöfva tagas Innan man hinner till målet, måste i hvarje serskildt fall bero af et t. noggrannt afvägande utaf alla förekommande omständigheter, och det är möjligheten härtill, som genom det Nådiga förslaget velat beredas Ständerne. Den tullafgift, som på grund af detsamma skulle komma att bestämmas, behöfde ej innefatta endast en tullsats, utan kunde inbegripa flere sådane, så att vid öfvergångsperiodens slut tullen småningom nedgått till det belopp, hvarvid man ansett densamma höra stadna.