Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag som har jungfru-dronningen, Britanniens stolta mö för mina fötter, när jag vill... haha! haha! JAKOB. Konung David ägde fem hundra stolta mör men sällheten sökte han hos sin ringa tjänares enda hustru... PRINS E. Skall jag höra mer af den sorten? GUSTAV VASA JAKOB. Mycket mer! PRINS E. rusar mot Jakob. Dö då! VAKTEN in genom fonden. ANFÖRAREN en gammal hvitskäggig man. Prins Erik! Er värja, om I behagar! PRINS E. Hvad är det? ANFÖRAREN räcker ett pergament. Från Konungen! Prins Erik är arresterad! PRINS E. Gå för fan gamle Stenbock! ANFÖRAREN. Det är icke en furstes svar på en konungs befallning! PRINS E. Prata Du! ANDRA AKTEN ANFÖRAREN går på och bryter värjan ur hans hand; lemnar honom åt vakten, som för honom ut. Ut med honom! Och så i tornet! Det är ordern numro ett! Och så numro två! Sekreteraren Persson! Till Vakten. På med handklofvarne! Och sen: ner i gröna hvalfvet! I morgon vid hanegället: tio par spö! VAKTEN fängslar Göran P. GÖRAN P. Skall jag ha pisket därför att han inte vill gå hem och lägga sig? PRINS E. Bären I händer på tronföljaren? Guds död! ANFÖRAREN. Gud lefver än, och Konungen! Marsch! Till Agda. Och nu stängs den krogen! Mins det! Här frågas ej, så det behöfs intet svar. Går efter vakten, som utfört Prins E. och Göran P. JAKOB. Alltid denna jättehand, som man aldrig får se, blott känna på, har äfven nu stuckit fram ur mol GUSTAV VASA net och gripit i vårt obetydliga öde, Agda. Landsbefriaren har stigit ner i nattens mörker och befriat dig lilla fogel! Vill Du nu flyga med mig? AGDA. Ja, långt bort, och med dig! JAKOB. Men hvarthän? AGDA. Världen är vid! JAKOB. Kom då! Ridå.
Mar sk olken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade vara betänkte på att utse de tvenne Ledamöter, hvilke , enligt 47- §. af Riksdagsordningen, äga att i Talemans-conferencerna deltaga; och då Ridderskapet och Adeln uppdrog ät Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken att desamma utse, anmodade han Friherre Mannerheim, Lars Angust, samt Herr PåkU man, Otto Fredrik, att å Ridderskapets och Adelns vägnar i ofvannämnde conferencer deltaga. Härefter uppläste Herr LandtMarskalken det Tal , sorn han vid Riksdagens öppnande hade hållit till Hans Kongl. Maj:t, så lydande: Stormägtigste Allernådigste Konung! Vid detta första offentliga tillfälle under närvarande Riksmöte skyndar inför Eders Kongl. Majestäts Thron Ridderskapet och Adeln att frambära sin första offentliga gärd af undersåtliga tänkesätt och lycklig finner sig i 62 Den io Murs. dag Dess tolk, som kan låta tidens stora händelser och den enkla sanningen tala i sitt ställe. Stora händelser och blida öden hafva uppfyllt Eders Kongl. Majestäts sednaste regeringstid, liksom de uppfyllt våra hjertan med Vördnadens och tacksamhetens innerliga rörelser. Knappt såg hon sig af Eders Kongl. Majestäts hand återhållen i sitt fall, den gamla älskade Fosterjorden, knappt bärgad med styckade krafter och ett halft lif, förrän nya Stormar uppväxte och hotade med ny undergång: den kolossala Magt, som lekte med Europas frihet och blod, sträckte för andra gången sin omstörtande krigsyra mot Norden : så oberäkneliga, som dess verkningar, så tvetydigt syntes räddningens hopp: en Prins, Segerns mästare, fattade händelserna med sitt mägtiga snille, öfvertänkte, beslöt och verkställde: — Sverige, som någongång förut erfarit, hur en stor
Jag tror, att er hotellportier hade rätt, min dam, då han på tal om de främsta sevärdheterna i 1892 års Paris med ett diskret råd visade er till Eiffeltornet och » A u Bon Marché », — » det af damernas paradis, där ormen hviskar mest frestande », såsom den spirituelle mannen tillät sig upplysa. Och dock har ni ännu ej kommit upp i Tour Eiffel och kommer kanske aldrig dit! Men rännstenarne vid rue du Bac, m:me de Staéls rännstenar. ah !. Midsommarbild från vestkusten. Af Elin Ameen. et är en mera anspråkslös badort, innerst i en flik af hafvet. Hus o c h villor ligga täckt inbäddade mellan rika löfträd och starkt doftande granar. Icke ett blad rör sig, icke den minsta fläkt far med oro öfver vattnets spegelblanka yta. Solen närmar sig alltmera klipporna i vester, o c h snart skall den med utseendet af ett purpurrödt klot försvinna där bakom. Badorten har nyligen fått sin » societetslokal », som denna afton, midsommarafton, skall invigas med dans. Med stort besvär har en landtspelman anskaffats, hvilken från ett hörn af salen på en jämmerlig fiol » gnider » fram den ena polkan efter d e n. andra, under det att han som ackompagnemang hårdt stampar takten med ena foten. Badortens få ungherrar anstränga sig af alla krafter för att räcka till som dansörer åt det öfvervägande antalet unga damer. Små flickor i lätta, ljusa sommardräkter svänga hurtigt om med hvarandra, medan en hel rad pojkar i knäbyxor och sjömansjackor skockat sig tillsammans i en vrå, där de göra kvicka och elaka anmärkningar öfver flickorna, medan de dock äro för blyga att våga sig fram att dansa med dem. Dörrarne till den rymliga verandan stå öppna, och därute ha kotterier slagit sig ner, hvilka föredraga fria luften framför danssalens kvalm. Mellan trädstammarne på planen utanför skymtar man vattnet, belyst af solens sista, dröjande strå- lar, samt längre bort klippornas dunkla skuggor i fantastiska konturer.
Och går det blott en gång därhän, att ryssarne sluta förbund med kung Hans, blir den sista villan värre än den första. Johannes Olavi yttrade intet härtill, han syntes med sin själs inre öga liksom söka tränga in i den dunkla framtiden. Omsider sade han med vemod: Kyrkans ställning är brydsam under alla dessa krigets fasor. I stället för att lugnt få fortgå på den sanna fridens väg nödgas hon omfatta vanskliga intressen och uppoffra sina egodelar för att söka bereda segrar, hvilka antingen ej alls vinnas eller, om de någon gång blifva en värklighet, äro af kort varaktighet. Du har rätt. Men då ovännen står och klappar på dörren måste man ur huse. Ovännen väljer ej, han tager hvad han för bäst finner. Och kyrkans välfärd hotas lika väl som alt annat, om han får husera fritt. Nå väl. Men de personliga intressena då? Det är skamligt att låta det själfviska tala, då det gemensamma fosterlandets väl står på spel. Vare detta vår lösen för framtiden. Tag min hand därpå. Främmande förtryck är dubbelt förtryck. Dess intressen gå endast ut på att rifva ned hvad andra under svett och möda uppbygt. Vännerna åtskildes; men deras rådslag fortforo sedermera under hela deras sammanvara i den franska hufvudstaden. Föga anade de ännu då, att de båda värkligen en dag skulle sättas i tillfälle att utföra hvad de nu i ungdomlig ifver planlade, att den ene skulle taga i där den andre slutat, att kyrkan skulle gå ännu brydsammare öden till mötes, men att den utblottad väl på timliga ägodelar skulle erhålla en rik godtgörelse härför i den gryningsperiod, som med reformationen gick upp för henne. Domkapitlet håller sessioner. Ännu någon tid före den stora brand, som 1827 öfvergick den gamla Aurastaden, stodo omkring domkyrkan från äldre tider tillbaka flere stenhus. Bland dessa fästa vi här särskild uppmärksamhet vid ett, beläget i östra delen af den kyrkan omgifvande byggnadskomplexen.
Förekomma till verkställighet på en gång flere utslag, hvarigenom samma person blifvit till straff dömd; och äro straffen af beskaffenhet, att de ej, emot gällande föreskrifter, kunna jemte hvarandra fuilt verkställas, åligger Konungens Befallningshafvande att om förhållandet göra anmälan hos vederbörande Hof-Rätt, som förordnar huru straffen sammanläggas böra. § s. Nu kan så hända, att någon, sedan han blifvit till straff för ett brott dömd, varder öfvertygad att förut hafva föröfvat annat brott; då skall han så dömas, som hade han på en gång varit för båda brotten lagförd; Och varde, vid straffets tillämpning, afräknadt hvad han af det honom förut ådömda straff' redan kan hafva utstått. § 6. Har någon, sedan han blifvit till straff dömd, men innan han det till fullo undergått, föröfvat nytt brott; då bör straffet för detta brott, med iakttagande al ofvan stadgade grunder, förenas med hvad af det förra straffet återstod, då det nya brottet begicks; Och kommer pä sammanlagda straffet att afräknas hvad al sagda återstod kan vara verkstäldt efter det nya brottets föröfvande. De i Stats-Rådet och Högste Domstolen förda protokoll i ämnet bifogas; Och förblifver Kongl. Majit Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C. E. Gunther. 4 Kongl. Maj:ls Nåd. Prof. M 40. Utdrag af Protokollet, öfver ett Justitie-År ende, hållet i Kongl. May.ts Högste Domstol Thorsdagen den 11 September 1856. Närvarande: Justitie-Råden:
• 127 Rosauras parti, som i fjol utfördes af fru Fahlman, innehades nu af fröken Janson, hvilken dock ej fullt lyckades gifva färg åt den unga flickans karaktär. Mera eld i deklamationen, fröken Janson! Ni kan det, det visade ni i » För kronan: ». Huset var öfverfullt och bifallet lifligt. Påskveckans konserter hafva i år ej varit fullt så inånga som vanligt, och dock hafva de ej varit få. Som de förnämsta framstå naturligtvis Musikföreningens konsert på onsdagen, då Kiels oratorium » Kristus » utfördes, vidare det vanliga framförandet af Haydns oratorium » Skapelsen » på långfredagen och slutligen k. operans symfonikonsert på påskdagen. Alla dessa konserter voro fulltaligt besökta. Musikföreningens utförande af Kiels oratorium » Kristus » var högst förtjänstfullt och det härliga tonverkets många skönheter kommo till sin fulla rätt. Såväl körerna som k. hof kapel let skötte sig förträffligt, och bland solisterna böra särskildt nämnas hr C. F. Lundqvist i titelpartiet och fru Mathilda Linden. För oratoriet hafva vi vid dess förra utförande närmare redogjort. Det hela leddes af prof. JSTerudas säkra hand. » Skapelsen » hade som vanligt på långfredagen fyllt Östermalms vackra tempel med en publik, som till trängsel infunnit sig. I solopartierna uppträdde denna gång fröknarna Frödin (i st. för fru Östberg som insjuknat) och Thulin samt hrr Lundqvist, Strandberg, Sellergren och Bergström. Symfonikonserten å k. operan utfördes efter ungefär samma program som den senast gifna. Den upptog uteslutande kompositioner af Beethoven, men i st. f. Leonorauvertyren utfördes nu Egmontuvertyren. Arian » A perfido » _ sjöngs dessutom af fröken Hulting i st. f. fru Östberg, som insjuknat. Fröken Hultings röst är visserligen stor och i vissa lägen glansfull, men ännu för ojämnt utbildad, och tonansatsen stores ofta af biljud. Dessa brister böra i tid bortarbetas. Största bifallet å denna konsert vann hr Zetterqvist med ett förträffligt utförande af violinkonserten.
Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer : Ja — 60. Nej — 27. Hr Munck af Rosenschöld anmälde sin reservation emot det fattade beslutet. Upplästes så väl Exped.Utskts mern. Nto 53, i anledn. af erhållna återremisser af uppsatta förslag lill § i riksdags - Den (2 Juni f. m. beslutet, äfvensom till underd. skrifvelse ronde decharge för Statsrådets ledamöter samt föredragande, som Exped.Utsk:s förslag N:o 4o3, till underd. skrifvelse till K. M, ang:de granskning af de i Statsrådet förda protocoll. Hr Liljenstolpe, Axel Fredr.: Då jag begärde ordet, var min mening att anhålla, det R. o. Ad. ville med uppmärksamhet åhöra uppläsningen af berörde förslag till underd. skrifvelse, särdeles med anledn. deraf, att Exped.- XJ»sk. icke behagat fästa afseende å hvad R. o. Ad. andragit såsom skäl för äterremissen. Jag anhåller derjemte om uppläsning af min emot det fattade beslutet afgifna reservation. Upplästes Exped.Utsk-.s med mern, N:o 53 följande prot.- uldrag af den io dennes. Frih. Cederström, Jacob: I öfverensstämmelse med hvad reservanten har anfört och som nu blifvit uppläst, får jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på innehållet af n §:n ansvarighetslagen. Den lyder som följer: §:n ii. ''Hvad emot statsrådsprot. intill den dag då riksdagen börjas, under då påstående riksdag, icke anmärkt blifver, derå må sedan vid påföljande riksdagar åtal icke äga rum.” Det är således icke fråga om hvad som kunnat blifva anmärkt, utan om hvad som blifvit anmärkt; blifver det icke anmärkt, så får åtal derå icke äga rum. Det är alltså naturligt, att den mellanmening, som influtit uti Utsk:s förslag, och som lyder så — "så vidt densamma kunnat pröfvas”, bör utgå, då det komme att heta ”R.
Ständers Stats-, Råneo-, Ung-, Oeconomieoch Särskildfa-Utskott, dels gemensamt, dels hvart för sig, redan lemnat Utlåtanden öfver det hufvudsakliga i detta Memorial, eller hvad sorn rörer medel till Jordbrukets upphjelpande, Rikets pénnlngeverk och dess organisation , näringsfriheten , Gårfarihandeln, luxens och öfverflödets hämmande,’ M agaziners anläggande, Spannmåls upphandling äf Landets egna tillgångar, och Förbud mot införskrifning af utländsk Spannemål med mera; så anser Oeconomie-Utskottet de utaf Herr Majoren väckta frågor i dessa ämnen icke behöfva någon vidare åtgärd. Hvad åter angår Inhyseshjon och Backstugufolk, hvi!ka kunna å Landet nedsätta sig, och icke lemna något biträde åt Jordbruket , så enär förekommandet af ett sådant oskick beror helt och hållet på Jordägaren och de öfverenskommelser, han med dylika personer kan träffa, anser Utskottet sig så mycket mindre kunna föreslå något allmänt stadgande i detta afseende, som Jordägaren alltid är i tillfälle, att hos Styrelsen i Länet söka den Handräckning, han, i afseende på ett sådant Backstuguhjons tillhållande till nyttig sysselsättning, kan hafya rättighet att vänta. Be - Ven t *j Juli. Beträffande slutligen Fattighusoch Arbetshus-anstalterna, så enär Kongl. i an ledning af Riksens Höglofl. Ständers underdåniga anmälan, redan i Nåder förordnat en Comité , att i detta ämne infordra alia nödiga Roca]a underrättelser, och hvilka äfven ifrån Herrar Handshöfdingarna och Consistorierna ingått, finner Utskottet, det, under afbidande af Kongl. Majus vidtagande Nådiga Beslut uti detta ämne, någon vidare åtgärd nu icke lärer böra äga rum ; hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers ompröfvande vördsamligen öfverlemnas. Stockholm den g 4 Juli 1815. På Höglofl. Riddersk.
Prat. 1850 & 1851, 4 Sami. 1 Afd. 2 liand. 52 Höft. 2 6 Stats-Utskot/ets Utlåtande, N:o 332. innefattande det förslag, att Rikets nu lörsamlade Ständer, med afseende å utsockne frälsehemmanens i Halland för framtiden minskade värde genom den vid sednast forlidne riksdag för dessa hemman hestämda rotevakansafgift, måtte ersätta desammas nuvarande ägare med ett kapital, hvilket efter sex för hundra motsvarade "”den ränta, som utgöres af skillnaden mellan de fordna utskrifningspenningarne och den nu dem ålagde rotevakausafgiften.” Då ägarne till nämnde hemman af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer blifvit förklarade skyldige att för framtiden utgöra ifrågavarande afgift, kunna desse icke mer än andra skattskyldige jordegare hafva några skäliga anspråk pä serskild ersättning af statsverket för den tillökning i deras utskylders fordna belopp, hvilken möjligen kan hafva uppkommit till följd af de författningar, som i grundlagsenlig ordning blifvit beslutade och utfärdade hvarföre Utskottet får hemställa, att det af Friherre Alströmer uti omförmälde hänseende framställda förslag icke måtte föranleda någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 18 Augusti 1851. STOCKHOLM, TRYCKT IIOS ISAAC MARCUS, 1851. Slals-Utskottels Memorial, M 333. t M 333. Ank. till Evp.-Utsk. d. 19 Aug. ISSI, kl. 11 f. m.
N:o 54, i anledn. af R. St:s åren 1,841 och 1843 församlade Revisorers berättelser, ang:de samma år verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, åren 1838, 1839, 1840 oell IS41. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att detta utlåt, måtte få paragrafvis komma under pröfning, hvilket bifölls. 1 §• Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då R. St. vid sisla riksdagen förordnade, att ifrågavar. brister, om hvilkas afskrifning fråga då var väckt och nära beslutad, skulle fiiras inom linien, ulan sammanblandning med skeende anordningar och de besparingar, sorn uppkomma ifrån den tidpunkt, dä slalsregleringen tog sin början; så afsågoR. St., att dessa summor skulle vara skilde ifrån allt hvad som hade sin upprinnelse ifrån den nya slatsregleringen, hvilken tog sin början med är 1841, och alt balanceringcn endast skulle ske derföre, alt räkenskaperne för de forti aloe åren, till 1840 års slut, icke voro fullkomligt afslutade, och bristen följaktligen icke ännu på skill ingen oell runstycket känd. Det var således tydligen R. Sl:s afsigt, alt, sä snart bristen blifvit känd och Riksrättens utslag uti ersättningsfrågan fallit, ifrågavar. brist skulle afskrifvas, eller åtminstone icke mer äga något sammanhang med de förhållanden, som uppkommo lill följd af den efter 1841 skeende stalsreglerings införande. StatsUtsk. har deremot nu, såsom slutet af motiverna här ådagalägger, förmodat, alt några besparingar skulle uppkomma, hvilka kunde betacka åtminstone någon del af de uppkommande bristerna. Jag anser detta vara alldeles oriktigt sedt och alt inga anspråk kunna göras derpå, att K.
St. medgifna förändring och undantag i förut allmänt gällande Författningar utfärdas Nådig Kungörelse, på sått som följer: 1:0 Belåning af Jern och Våg-Effecter i Götheborg får ega rum, på sått i Stockholm sker, nemligen emot Attester af Vågbetjeningen och under dess ansvarighet; dock med förbehåll, att enahanda bokföringssått, control och procedur, som vid Stockholms Stads stora Jernvåg, i sammanhang med denna Låne-anstalt, följes och begagnas, äfven vid Götheborgs Våg införes och iakttages, med den skillnad allena, att å Stockholms Våg 3:ne personer, nemligen 2:ne å Kronans och 1 å Stadens, men å Götheborgs Våg 4 personer, nemligen 2:ne å Kronans och 2:ne å Stadens sida, med gemensamt ansvar, en för alla och alla för enj underteckna VågAttesterne för de Effecter, som till belåning hos Banken eller LåneContoiret ingif - Exp. Utsi. Förslag till und. Slrifv. iV.-o 319- 31 vas; och befrias, i följd häraf, Magistraten i Götheborg från de befattningar med, och det ansvar för vågförda Effecter, å hvilka BancoLån sökes, som Kongl. Förordningarne af den 18 Februarii iy55 och den 1 f> Februarii 1779 utstakat. 2:0 Från det allmänna stadgande, som innefattas uti 2:dra punkten, 2:dra momentet af Kongl Förordningen den 18 Februarii iy55, år undantag gjordt i afseende å Våg-Attester, som från Stockholms eller Götheborgs Våg meddelas, i och för belåning i Banken eller Låne-Contoiret, af Jern och andra vågförda Effecter, sålunda att uti dessa Attester Panten må upptagas endast efter vigt, samt till namn och sort (BruksStångjern, Bergsmansjern, Bultjern, Bandjern, Knipp Jern, Gårkoppar, smidd Koppar, o. s. v.), men icke till stämplar, dimensioner, stångeller stycketal; och skall Banken alltid ega förmonsrått, enligt 17 Cap. 3 §.
Detta är visserl. sannt, men en likadan säkerhet åtnjuter äfven, enl. mitt förmenande, den enskilde verkmästaren, om man nemi. såsom hans hufvudman betraktar, icke den speciella verkstadsegaren, utan Svenska industrien i dess helhet. Denna industri har vunnit en sådan utveckling, att, om än en enskild verkstad kan gå öfver ända, en skicklig verkmästare likväl aldrig behöfver sakna plats. För öfrigt torde det vara en ganska dålig hushållning att anslå alltför låga löner till sådana befattningar som den ifrågavarande, ty man riskerar derigenom att de icke komma att beklädas af fullt skickliga personer, och Staten förlorar betydligt mera derigenom, än genom en obetydlig löneförhöjning. Om t. ex. genom verkmästarens okunnighet dåligt jern användes vid förfärdigandet af en dyrbar maskin, och denne i följd deraf går sönder, kan Staten tiliskyndas stora förluster. Den talare, som öppnade diskussionen i denna fråga, ansåg det vara ett vådligt prejudikat att på en gång höja en lön till dess tredubbla belopp. Då likväl, enl. hvad här blifvit upplyst, den ifrågavarande verkmästarebefattningen blifvit till sin natur alldeles förändrad, derigenom att verkstaden omskapats från snickareoch smidesverkstad till mekanisk verkstad, kan jag ej heller tillmäta detta skäl någon vigt, och yrkar jag derföre, på de grunder jag nu anfört, bifall till Utsk:ts förslag. Hr Den 28 Februari f. m. 641 Hr Rosensvärd, Johan Henrik: Jag vill blott anmäla alt jag vid behandlingen af denna fråga inom Stats-Utsk:t tillhört majoriteten, och får jag nu på de skäl Frih. Wrede anfört, hvilkas upprepande jag anser öfverflödigt, anhålla om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Mörner: Med anledning af Hr Nordenfelts yttrande att, om äfven en verkstadsegare koinme på obestånd, hans verkmästare likväl alltid skulle lå anställning vid någon annan verkstad, får jag fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att dessa andra verkstäder sannolikt redan hafva skickliga verkmästare, och att det ej är troligt att dessa utan giltiga skäl bortsändas för att lemna plats åt den nykomna sökanden.
Prof. 1847 och 1848. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 33 Iläft. 1 2 Ståls-Utskottets Memorial, N:o 247. gångne November till Kongl. Maj:t i underdånighet insända berättelse om kungsgårdarnas samt öfriga kronolägenheten förvaltning; vid hvilken berättelse blifvit fogade serskilda af de under bemälde Kollegium lydande 3:ne Provinskontor länsvis uppställda förteckningar, utvisande hvilka förändringar med under arrende varande kungsgårdar, kronosäterier och andra kronolägenheter i Riket sig tilldragit sedan den 12 Juli 1844, tillika med en af 3:dje Provinskontoret derjemte upprättad serskild förteckning öfver slika förändringar med kronofiskerier, hvilka från samma tid blifvit för Kongl. Maj:ts och kronans räkning utarrenderade. I anledning häraf får Utskottet, efter tagen kännedom af desse handlingar, här nedan meddela följande tabeller, upptagande serskildt för hvarje län årliga arrendet af de sedan ofvanberörda tid utarrenderade kungsgårdar, kronosäterier m. fl. kronans lägenheter. a) Inom de på Kammar-kollegii 1 :sta Provins-kontor indelade Län. Spannmål. Penningar. Råg och Korn. Hafre. Hö. Halm. R:dr sk. r. T:or kpr. T:or kpr. Stockholms \ \:o 346. Ank. till Exp.-Utsk. d. 11 Juli, kl. 10 f, m. Memorial, angående gratifikation åt t. f. Stats-kommissarien A. V. Kock. Under loppet af innevarande riksdag har, till följd af Kongl. Maj:ts den 18 November sistlidet år meddeldte nådiga förordnande, Herr t. f. Stats-kommissarien A. V. Kock tillhandagått
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss af Utskottets Memorial N:o 388, rörande charteringen af den Götha CanalBolags Förhindelse, som uti CanalYerket och dess ägande fastigheter skall intecknas. Hederv. BondeStåndet har, på grund af åtskillige emot Utskottets berörde Memorial framställde anmärkningar, detsamma under den 12 sisth Febr. till Utskottet återremitterat; men som II. R. o. A., II. TresteStåndet och Y. BorgareStåndet, jemlikt Utskottet 628 Stats-Utskottets tillhandakomne ProtocolIsUtdrag, den utte och i5:de i nämnde månad ifrågavarande Memorial bifallit, hvarigenom målet blifvit afgjordt; alltså anser Utskottet sig ieke kunna, emot 75 §. R.-Ordn., i anledning af omförmälte anmärkningar, något vidare yttrande rörande della ämne meddela, Den i4 Mars i83o. Utlåtande öfver väckt motion om anslag för upprättande och tryckning af Register öfver R. o. Ä:s Protocoll vid 1817 och 1818 årens Riksdag samt för författandet af Register öfver samma Stånds Protocoll vid sisth Riksdag, Sedan Riket1! nu församlade St:r , för upprättande af Register öfver R. o. A:ds Protocoll vid ej mindre i8i5 års än innevarande Riksdag, beviljat enahanda anslag, sorn vid föregående Riksdagar varit vanligt eller io R:dr för hvarje tryckt ark, samt derjemte beslutit, att desamma borde på allmän bekostnad tryckas; så har Hr Rosenblad, Bernhord, under förklarande, det han visserligen ansåg häraf uppenbart följa, att med författandet och tryckningen af Register öfver R. o. A:s Protocoll vid 1817 och 1818 årens Riksdag samt upprättandet af Register öfver Ståndets Protocoll vid sistförflutna Riksdag bör på enahanda sätt förfaras, likväl till undvikande af missförstånd, i saknad af bestämd föreskrift, föreslagit, uti en hos H. R. o.