Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o ios, rörande de föreskrifter, som må meddelas Banco-Styrelsen, i fråga om controllerande åtgärder m. m. för användandet af de till Götha Ca» nal-By ggmd anslagne Allmänna medel. ifo-f Pr.et. Utdr, d *& Dtctmi, tSt$ S. D. f. m. Vid förnyad föredragning af Stats» Utskottets Memorial N:o 661, med förslag till Vo~ terings-Propositioner i måle rörande ersättning för Svenske Medborgares lidne förluster genom upp* bringningar, yidblef Preste Ståndet sina i ämnet redan fattade beslut med gillande af Voterings-Proi positionerne. Från hallof!. BorgareStåndet* S, D. Vid förnyad föredragning af Stat»- och E1; on o mi-U tsifot t ens Utlåtande N:o';634, öfver anmärkningar/vid Betänkandet N:o 511, om dispositionen af Krono-Skogarne, biföll Borgare Ståndet det förs» afgifne Betänkandet, med de ändringar och tillägg det sednare innehåller. S. D. Upplästes Hedervärda Bonde Ståndets Pro? tocolls-Utdrag af den ist:te dennesj med beslut ö£ ver Vret, Vtår, ä. 15 Dtctml 133g 4®5 ver Banco Utskottets Utlåtande, N:o 93, i frfgan om föreskrifterne för Bankens utlåning på fast E. gendorn, enligt hvilket Protocolls-Utdrag Bonde. Ståndet beslutit att Maximum för Fastighets lån S landet bör upphöjas till 4000 R:dr för hvarje lån* tagare; samt inbjudit Med-Stånden, att deruti in. stämma. Men Borgare-Ståndet, sorn förut gillat Utskottets i detta ämne afgifna Betänkanden, fann' sig icke kunna inbjudningen antaga.
Från Hederv. Bonde-Slandel. S. L) Efter skedd föredragning remitterades till Stats—Utskottet Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner: l:o om anskaffande af medel för jernvägsbyggnader, jemte i anledning deraf afgifna yttranden; 2:o angående Statens jernvägsbyggnader med i anledning deraf afgifna yttranden; 5:o angående gjorda underdåniga framställningar om statsbidrag för anläggning af särskilda bibanor till Statens jernvägar; 4:o angående statspension åt Chefen för Statens jernvägsbyggnader, Öfversten m. m. Friherre Nils Ericson; 5:o angående en med Hannover afslutad traktat om upphörande af Stadeeller Brunshausertullen; 6:o i fråga om anslag för fortsättning af de geologiska undersökningarna inom riket samt utgifvande af derpå grundade kartor; 84 Prot.-Vtdrag den 29 November 1862. 7:o angående anvisande af medel lill ombyggnad af Nyqvarns bro öfver Sagån i Tillinge socken och Asumia härad af Upsala län, jemte deraf föranledd vägoroläggning; 8:o angående försäljning till skatte af den under Elfsborgs kungsladugård lydande lägenheten Klintens bana; 9:o om förhöjd pension åt Kammarrätts-rådet C. Printzensköld vid afskedstagandet; och 10:o angående anslag till folkundervisningens befrämjande. S. D. Remitterades till Banko-Utskottet Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, angående Stockholms stads Magistrats underdåniga ansökning om kreditivrätt i Rikets Ständers bank för Stockholms Förmyndarekammare. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets Memorial: JVS 6, angående godtgörande af Herr Landtmarskalkens och Herrar Talmäns riksdagskostnader. Bifölls. 10, i fråga om Borgare-Ståndets remiss till Utskottet af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om tillägg uti lä § af Kongl. Kungörelsen den 13 November 1860, an gående den allmänna beväringen. Lades till handlingarne.
I öfrigt ansåg Bonde-Ståndet, att, sedan, efter hvad Ståndet funnit, frågan orri anslaget till renskrifningens bestridsnde förfallit, framställningen, att Bonde-Ståndet skulle biträda ett annat beslut, än det, som Bonde-Ståndet redan fattat, icke kunde blifva föremål för någon åtgärd; äfvensom att Expeditions-Utskottet ritan behof underställt Riks-Ståndens pröfning förslaget om erhållande af skrifningshiträde från de andra Utskotten, enär vid conference emellan Talmännen och Utskottens Ordförande, som egde rum, i anledning af Herr Prosten Nordins motion om anstalter till befordrande af Riksdagens slut, det beslöts, att ExpeditionsUtskottet af de andre Utskottens Cancellier skulle erhålla det skrifningshiträde, sorn kunde förenäs med sistnämnde Utskotts egna göromål, 20 P/vat. Utdrag den 3 och 4 Nov. iSag. och -Bonde-Ståndets Secreterare erbjöd sig att, vid skeenda anfordran, lemna Expeditions-Utskottet till biträde en eller två af detta Stånds Cancellie-personal; i följd hvaraf ExpeditionsUtskottet kunnat derom directe vända sig till öfrige Utskottens Ordförande och Bonde-Ståndets Secreterare. S. B. Vid å nyo skedd föredragning af Stats-Utskottets, under N:o 302, afgifna Betänkande med förslag, i afseende på RiksgaldsContoirets behof, ifrån och med år 183° Biloch rned år I834 > fann Bonde-Standet för godt att samma Betänkande bifalla, S. B.
Stockholm den 3 Maj 1866. Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Maj 1866, kl. 2 em. Utlåtande, 1 anledning af Kongl. Maj:Is till Rikets Ständer aflåtna nådiga Skrifvelse, i fråga om upplåtelse åt Stockholms stad af vissa tomldelar å Riddarholmen. (R. A.) Sedan, i anseende dertill att den för sjötrafiken å Mälaren vigtiga hamnplats, som ligger mellan södra inloppet till Munkbro-kanalen och kajen nedanför det så kallade Orebrotorget, genom sammanbindningsbanans dragande deröfver, icke vidare blefve såsom hamnoch upplagsplats användbar, fråga uppstått hos Stockholms Stadsfullmägtige om beredande af utvägar att i stället anskaffa annan hamnplats, dervid Fullmägtiges uppmärksamhet fästats å det tomtutrymme, som förefunnes söder om Rikets Ständers hus å Riddarholmen och hvaraf staden för närvarande egde jordremsan närmast sjön, samt stadens ingeniör, med bifogande af uppgjord planritning, hos Fullmägtige föreslagit, att staden skulle söka tillvinna sig dels af tomten N:o 3 å Riddarholmen (Rikets Ständers hus) en areal af 15,420 qvadratfot, hvarigenom, och då staden nedanför denna tomt egde en jordremsa om 5,662 qvadratfot, staden skulle erhålla en hamnplats af 21,082 qvadratfot med en längd utefter sjön af 165 fot, dels ock utaf tomten N:o 2 (f. d.
Orsaken år att borgen dertill er* fordras, att det är förenadt med förande af räkenskaper, hvilka skola uppgöras efter besvärlige formulairer, m. m» Det händer, ätt räknin* garne återsändas, för det att de ej äro enligö med Formulairerne, ö. s. v. Det är meren* pels blott personer af allmogen, som åtaga sig detta besvär, och de förstå sig ej på raken* skaper. Detta talar mot möjlighetens Dessutom skulle Staten derigenom lidi förlust, ty provision skulle nödvändigt lern* mas försäljarne, och då skulle antingen post* porton förhöjas, eller Staten förlora. Jag tror; derföre förslaget ej vara and vändbart. Hvad åter beträffar dén skyldighet Herr Treffenberg yrkar för Postförvaltare, att tit flänga chartor öfver bref, som afskickas, så anser jagj att PostDirectionen deröfver bör Utlåta sig. Kanske är sådant omöjligt, och jag tror ej, att BevillningsUtskottet bör ålägga en skyldighet, som tilläfventyrs är overkställbar; Hvar och en vet, att de fleste corresponden. ter inlemna sina bref på den sista posttimman. Menniskor kunna ej medhinna mera, än en yiss portion arbete; huru då medhinna att skrifva dubbla chartor, dertill skulle erfordras ten fördubblad personal. Hvad ängar Betänkandet om Post-bevillningen, har Utskoitet 1 Dett 29 Julii f. ni. 1139 haft deta öbehagligä erfarenhet, att den betydliga förhöjning uti postafgiften, sora år 1818 beslöts, ej medfört en motsvarande ökad inkomst; ty blott första året ökades inkomsten till i§3,oöo R:dr; men sedan harden gatt ned och ej ökat behållningen* Likväl äro ökadé utgifter dermed betäckte. JSfter år 1817 var inkomsten högst 1820. — Aliade öfriga åren tiar den Väfit mindre* Mn år 1817. Jag kanner ej, om ökade Utgifter dertill kunna vara skulden, men jag förmodar, att de ej ensamt kunna verka så mycket.
St:r gillas, ty nämnde embetsverk har redan förut i en dylik fråga yttrat, att ordet inflyta betydde detsamma, som att penningarne skulle hafva blifvit i Statens kassor nedlagda. K. M. har väl i Bref af d. 16 Febr. 1842 förklarat denna tolkning oriktig, men, ifall Ständerna godkänna StatsUtsk:s tolkning af §:n, tror jag att det blifver ganska svårt, ja nära nog omöjligt för Hr Printzensköld att utbekomma sin lagliga rätt. Detta sätt att opinera i juridiska frågor tror jag vara alldeles nytt här i landet, hvarför jag fortfarande yrkar återremiss af Utlåt. Gr. Löwenhjelm, Carl Gustaf: Oaktadt de motiver, som 2:ne af StatsUtsk:s ledamöter, hvilka stannat bland minoriteten i denna fråga, här utvecklat till stöd för deras åsigt; oaktadt de bemödanden, Kammar-R:ns President gjort till förmån för en honom underlydande tjensteman; oaktadt förespeglingen derom, huru ett bifall lill StatsUtsk:s Betänk, skulle medföra svårighet att i framtiden få Adv.-Fisk:s-tjensten i Kammar-R:n af skicklig och nitisk person bestridd, finner, jag mig ändock föranlåten att yrka bifall till Betänk., och, jag stödjer detta mitt yrkande — besynnerligt nog •—• på samma argument, som den siste värde talaren för sin mening anfört. Jag vill nemi. icke, att R. St:r skola konstituera sig till ett juridiskt tribunal för att döma öfver Hr Adv.-Fisk. Printzenskölds rättsanspråk. Derföre förenar jag mig med Frih. Tersmeden, i hvars anförande jag till alla delar instämmer, samt anhåller om R. o. Ad:s bifall till Betänk. Hr Montgommerie: Den tolkning af oftanämnde 23 §, några föreg:de talare velat göra gällande, anser jag aldrig böra medgifvas. Det vore att efterskänka en af Konungens och Ständernas dyrbaraste rättigheter, benådningsrätten, och göra densamma beroende af en obetydlig procent-fråga.
Detta tvingar mig, å min sida, att i en vigtig del complettera Utsk:s uppgifter, och att för R. o. Ad. framlägga ett factum, som Utsk. fullkomligen förbigått, oaktadt det finnes utförligen relateradt i de prot., som ännu ligga på Utskts bord. De Svenska plenipotentiärernes första instruction var att föreslå de Ryska en vanlig reeiprocitets-tractat, utan specialiteten för Finska handeln, ungefär!, sådan som den allm. tractaten af år i8>8 sedan blef uppgjord; men de Ryska plenipotentiärerne förklarade då såsom ett conditio sine qua non, hvarförutan Ryska regeringen icke kunde ingå uti några negociationer om handelstractat med Sverige och Norrige, att de speciella stipulationerna rör:de handeln med Finland, den man icke ännu ville i allo afbryta, utien additionel act blefve bestämda; öppet lemnadt att underhandla om undantagens mängd och afgifternas belopp; och Konungens rådgifvare hade ingalunda , såsom man af framställningen i Utsk:s mern. kunde tro, att välja emellan alternativerna att sluta en tractat sådan som R. St. önskat den, eller en tractat sådan den blef, utan valet var emellan ingen tractat eller en tractat, sådan som den nu afslutade. Und. anmälan örn delta förhållande gjordes till K. M. af den embetsman, som då hade utrikes portfeuillen; och K. M:s rådgifvare ansågo sig under sådana omständigheter böra tillstyrka antagande af den å Ryska sidan framställda basis med de modificationer i tillämpningen, som uti de underhandlarena meddelade ihstructionér finnas noga upptagna. Jag skulle tro mig icke gå för långt, då jag vågar påstå, att all enkel rättvisa hade fordrat, att denna hnfvudsakliga vändnings-punkt i negociationen, som också utgör den egentliga stödjepunkten för bedömmandet af vårt förhållande, af Utsk. icke hade lemnats så alldeles å sido, isynnerhet då Utsk., i bredd med denna tystnad, kunnat gå så långt i minutier, att det fästat sig vid ett måhända för starkt, fastän möjligen rättvist, uttryck af en föredragande.
Arbete på året borde förrättas, i enstämmighet med den stora Planen; och uti den denne åtföljande föreskrifter säges, att tillgångarne väl ej äro tillracki ige, men att Arbetet dock bör ut» föras med påföljd och ansvar, om det ej äger rum; — äfvensom att de, då redan af Disconten förskutne 8^2,792 R:dr borde ingå i Allmänna Calculen. Detta Förskott lemnades utan anmärkning, bland annat förmodligen af det skäl, att Fonden, som 1810 till ett belopp af 800,000 R:dr lemnades uti Banquen, ingalunda ansågs endast utgöra Creditiv lör Disconten, emedan 30O.000 R:dr deraf äro föreskrifne att Vara Byggnads-biträde. Nu bemställes när på ena sidan den del af Canal-Arbetet, sorn på dessa åren skulle fullbordas var bestämd och på den andra sidan tillgängarne voro otillräcklige samt oförutsedde hinder för utförandet af Riksens Ständers Beslut mötte, hvad återstod då att göra annat, än hvad gjordt är? Efteråt är lätt att dömma, men hvad hade man sagt om DisConterne hade stått uppe och Canalen ej efter föreskrift varit utförd? Hvad som är visst, är att jag lemnat hela min existance åt företaget, och att de åtgärder, som tagits ej varit lättsinnigt beslutnej ocb häröfver har jag hela Sverige till vittne. Den 35 April. På sådan grund har jag ej begärt utan 1 stöd af den mig i Reglementet lemnade rätt, befallt utlemnandet af nödige Medel, och Discont-Directionen kunde ej neka detta, en-, ligt föreskrifter. Jag förklarar alltså högtideligen, påföljden tnä blifvahviiken som heil st, att Directioneri ej är delaktig i denna min åtgärd ; och jag hemställer till hvilken sorn hellst, då 6 å 7coo
Det ligger en himmelsvid skilnad emellan dessa begge syftningar, när man närmare betraktar saken; och som jag ingenstädes i våra fordna riksdagsprotocoller funnit den fullständigt theoretiskt utredd, deremot funnit den städse praktiskt förbisedd, och sednast af det RiksSt., sorn redan för sig absolverat hela ärendet; så torde JR. o. Ad. benäget itrsägla om jag upptager någon tid, som håde nu och för en framtid kan blifva ersatt, ifall man blefve ense om åsigterna. Under både juridiskt och moraliskt tvång att härvid söka rättesnöre i grundlagarna, är det icke utan tillfredsställelse jag denna gången finner mig kunna erkänna, att grundlagarnas bud fullkomligt i min tanke öfverensstämma med rationella anspråk. Lika litet som 107 §:n Reg F:n och 29 §:n 2:dra mom. Riksd.Ordn. i deras bestämda ordalag om hvad R. St. ägde att besluta, leinnat rum för någon vackling eller utsträckning i det formella af RiksStms inom sig fattande samfäldta beslut, ja icke ens i rättigheten af deras motivering; lika litet lärer det inför statsklokt förnuft kunna gillas, det Representationen, då den samfäldt eller ståndvis yttrar sig colleetivt, får söka sig en inellanväg emellan de bestämda alternativa, att antingen genom lind. skrifvelse "anmäla deras önskan, att Konungen ville ur Statsrådet och från em betet skilja en eller flera af dess led a mö t er” — eller, såsom dess enda rimliga motsats, låta de gjorda anmärkningarna förfalla, hvilket ock kan uttryckas genom beslutet, att lägga Cons t. Utskrs memorial till handlingarna. Att, såsom det Högv. Ståndet förfarit, inlägga ett obestämdt och besvärande klander i premissen, derefter åberopa såsom motiv till deras natur lika obestämda ''omständigheter,” derom ingen, som icke afhört discussionen, rätt kan göra sig begrepp, om de varit subjectiva eller objectiva, kan jag icke anse vara tjenligt till efterdöme, hvarken i den händelse resultatet af beslutet blifvit "underdånig anmälan,” och ännu mindre, när det blifvit — att lägga memorialet till handlingarna.
Ständer framlägga någon beräkning öfver den årliga kostnad, stats-verket får vidkännas för underhållet af t. ex. Flottans ännu återstående segellinieskepp. En dylik kostnadsberäkning skulle dock vara af vigt, enär densamma obestridligen underlättar bedömandet, huruvida dessa till modeller föråldrade segelskepp förtjena att ytterligare underhållas, eller om det för fäderneslandet och Flottan icke vore gagneligare, att dylika qvarlefvor af en i andra länder redan utdömd krigsmateriel finge ostörd gå förgängelsen till inötes, hvarigenom betydliga besparingar på Flottans underhåll skulle uppkomma och såmedelst ökade krafter vinnas till nybyggnad af mera tidsenliga örlogsfartyg. Med sålunda fästadt afseende ej mindre på vigten deraf, att hvarje fartyg får sitt särskilda konto för dess nybyggnadsoch underhållskostnad, än ock på den billiga fordran, Staten med skäl synes kunna äga, att de betydliga belopp, som årligen användas till sjöförsvaret, redovisas nied noggrannhet i förening med en upplysande och lättfattlig uppställning af deröfver förda räkenskaper, hafva Revisorerne trott sig äga giltig anledning att erinra om nödvändigheten deraf, att en förändrad räkenskapsföring för redovisning af anslagen till Flottans materiel anbefalles. Till detta yrkande anse sig Revisorerne så mycket mera befogade, som det af dem nu förordade bokföringssätt icke innebär sådan vidlyftighet, att deraf föranledda göromål ej skulle kunna medhinnas; ty Revisorerne hafva sig bekant, att dylik bokföring begagnas inom de största mariner, hvarest antalet fartyg är mångdubbelt större än det Svenska marinen sannolikt kommer att uppnå. Deremot bör medgifvas, att ett ej så obetydligt förberedande arbete måste föregå, innan det blir möjligt att från det gamla redovisningssättet öfvergå till det nya; men Revisorerne föreställa sig att, om detta arbete öfverlemnades åt en kommitté af sakkunnige män och ej hänskjutes till embetsverk, som förut äro öfverhopade med andra göromål, ej allenast ett sådant arbete skulle kunna temligen lätt och utan synnerlig tidsutdrägt verkställas, utan ock andra svårigheter, som möjligen äro förknippade med införandet af en förändrad bokföringsmethod, ganska snart undanrödjas.
Herr Grefven och Lancltmärslalken hemställde, om Bidderskapet och Adeln ansåg Statsoch BancoUtskottens förevarande Utlåtande böra, i au - 84a' T)m i 5 Julii e. m. ledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Kopade Ja. Föredrogs å nyo Stats och BancoUtskoltens den 21 sistledne Junii under N:o 2 2 afgifne samt den 28 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, angående uppköp oell inväxling af myntbara metaller till Riksens Ständers Bank, samt framdeles skeende utväxling af reelt mynt. Friherre cf Nordin, Carl Johan, anförde skriftligen: (Se Bilagan N.o 1). Friherre Boye, ludvigJag medger, att, under en rubbad allmän finance-ställning, är det svårt att icke stundom, af sjelfva billighets-känslan, ofta förvillad, ryckas åt partiella fordringar. Jag liar dock trott, och denna tan* lea har varit ljuf för mitt sinne — att man mäste kunna lyfta sig till en större, en ädla» je höjd, der man, endast sysselsatt af Fäderneslandets stora ändamål, nationens välstånd, och dess stora medel, näringarnes förmåga till förkofran, lättare etnotstår allt rop af partiella interessen, vare sig Gapitalistens eller den skuldsattes. När jag, med. ett sådant förutsättande, eftersinnat det bemödande jag så ofta hort, att vinna en annan myntbestämning än den Den 15 Julii e. m. 843 realisationen ger oell underhåller; äfvensom' när jag, inom rnig, undersöker bemödandet,1 att, i hvad afsigt sorn helst, bestämma coursen, så lemnar mitt förstånd mig icke annat resultat än att alltsådant bemödande är förvillelse och förspild möda, men ingen ting annat. Så_ länge Bancosedeln, vid uppvisandet,' inlöses med silfver, äger sedeln bestämdt värde; men enar en sådan inväxling upphör, blir sedelns värde en Opinionssak, som ej låter befalla sig.
Jag wägar tro och säga, at, med upriktighet och' utan skrym - 1094 Den 21 Angnst:. skrymtan, ffulle allmänna swaret bliswa instämmande, med hwad jag öppenhjertigt, nu haft äran anföra Mer omförmälte ftrdrings-ägare äro (at mig mä trlstädjas begagna det talesät-et) nu uti Riksens Höglo fl. Lianders händer: De kunna blott beklaga sitt lidande och önsta deras räddning derutur; inea äro icke i den belägenhet, som om de hade at fordra af private personer, hwilka genom Lagsökningar kunna ttlhällas upfylla sine ingängne löften och förbindelser. Mätte ieke Riksens Lländers belägenhet och magt sträcka sig derhän, at, uti frågor mellan L talen veb Unde mätaren, den sednare stall widkännas lidande, derföre, at desi billiga uprättelse eller stadeslö hällande synes mindre förenligt med Statens förmäga. Med afseende pä äfwanom förmälte förhällande, kan jag altsä icke, med Högloft. Stats Utstottek i denna delen af desi för sta g mig förena: men jag mäste och derhos bekänna, at jag wiö en siik skiljaktighet, bestnner mig uti högsta förlägenhet, huru ifragawarande fordrings ägare, mätte uti annan wäg kunna blifwa pa det möjligaste tilfredsställde och frän ostyldigt lidande räddade, dä omöjligheten r wägen ligger, at för närwarande med contanle Penningar dem förnöja. Säsom jag, uti mine föregäenve framställningar, anfört finner icke eller jag nägon annan utwag, för dcsie fordringars aftiquiderande, än genom Riksgälds-Contoircts reverser eller accepter, men med kortare betalningstid och nägot högre ränta , än Stats-Utstottet förslagit samt med stadgad rättighet til Discont-län derä. Derest förhoppning gäfwes om tilgäng til nägon ärlig afbetalning, pä förberörde reverser eller accepter. Den 21 Augusti.
Mycket mera rörande än detta effektstycke finner jag ett par andra katastrofer från de senaste veckorna: den tjuguårige ynglingen, hvilken för en förskingring af ett par hundrakronor från sin principal skulle lagforas, men undandrog sig både detta och skammen för sig och sin familj genom att döda sig, och den sexionkrigSL flickan, som ensam i världen och utan en vänlig hand till stöd, sviktade under lifsbekymrens tyngd och afkastade sig både deras och själfva lifvets ok. Där har man skäl att tala om pessimism! Och det är åtminstone icke öfverkulturens misantropiska lek, humbug och blague. Kvinnlig hjulsport. En ovanligt duktig bicyklist är lärarinnan fröken Nanny Palmkvist i Helsingborg, hvilkens långresor vi redan förlideti sommar omtalade. I sommar har hon på bicykel företagit en längre turistfärd långs vestkusten och i Norge, och nu senast hade hon på bicykel begifvit sig till Jönköping för att bevista lärarinnemötet där. På onsdags middag afreste fröken Palmkvist från Helsingborg samt ankom till Jönköping fredags kväll efter att sista dagen ha tillryggalagt omkring 10 ' / mil. 2 En svårt ersatt förlust lider vår k. opera, i det fru Carolina Ostbergs afgång från densamma nu tyvärr är definitift afgjord. Den med rätta så bögt uppburna konstnärinnan afreser i början af nästa månad till Newyork. * Ett damhotell är tillämnadt att uppföras till Chicago-utställningen, som Iduns Chicagokorrespondent redan för en tid sedan meddelade. Enligt närmare plan, som nu framlagts, skall det grundas på aktier och beräknas kunna rymma 5,000 gäster. Hvarje aktie kostar blott 10 dollars stycket och berättigar innehafvare till en 25 dagars vistelse å hotellet. Innehafvaren af aktier äga företrädesrätt, dock böra så väl de, som andra, hvilka önska bostad, underrätta komitén om sin ankomst ungefår en månad i förväg.
Det torde behöfva ei> inras, att Bergslagernes omfång endast upptager medlersta delen af Sverige, då deremot norra och södra delarne af Riket ej hafva organiserade Bergslager, ehuru der finnas ganska betydlige Bergsbruk och Smiden; alt jemus, ©likheter emellan så stora interessen lärer ieke vara en småsak. c) Kongl. Maj:ts och Kronans rätt. Vid Manufactur-smiden, inom Bergslag belägne, tröttnar egaren att, med obegagnad smidesrätt, det oaktadt, erlägga oafkorlade utskylder under en ihållande ofördelaktig conjunclur; då nedlägges smidet och., om det sedermera upptages, sker det dock låugt senare äa det samma annars skulle 28 Bevillning!-Utskottets Utlåtande N:o 5i. hafva blifvit begngnndf, i händelse det icke varit ne llagdt. Under denna mellantid är industrien qväfd och Kronans rätt förspilld. Yid munufactur-smiden, äfven inom Bergslag, km en stor production afsältas inom orten, utan att vågföras. Det är endast på våg, som den privilegierade smides-rätten controleras. Om Cornileeina vid taxering äro verbalt begränsade inom det privilegierade sm ides-beloppet, så kan vid god conjunetur ali production derutöfver undandragas taxering, ehuru den af hvar man vore känd. Delta förhållande är ännu mera påtagligt vid manufactur-smiden, belägne utom Bergslag, hvilka då vid taxeringen kunna lagligen krypa bakom ('et privilegierade beloppet, utan att i ringaste nion vara deraf besvärade vid pröductionens bestämmande under en god ;conjunctur. Yid bägge dessa senare förhållanden är således Kongl. Maj:ls och Kronans rätt icke iakttagen. Den utförlighet, som här blifvit använd för att utesluta ett och samma ord , från 3:ne ställen i en §., torde af mången synas allt för stor. T vänne förmiddagars discussion har emedlertid derpå blifvit fruktlöst använd inom Utskottet.