Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning af hvad Rikets Ständer i nyssberörda underdåniga skrifvelse hemställt, i fråga om utsträckning af förbudet mot nybyggens anläggande å öfverloppsmarkerna i de Norrländska länen, hade till Kongl. Maj:t inkommit: 9:o Särskilda skrifter, nemligen: a) En af Westerbottens läns landsting gjord och af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande den 28 Oktober 1864 insänd framställning derom att rättighet att ä Kronans oafvittrade och odisponerade skogar inom länet anlägga nybyggen måtte fortfarande medgifvas; b) En af Norrbottens läns landsting den 5 Oktober 1863 ingifven skrift, deruti landstinget såsom lämpligaste medlet till motverkande af missbruk uti Bih. till R. St.
Beträffande Stats-Utskottets framställning i öfriga punkter af meranämnde Utlåtande, så har hvad Utskottet deruti hemställt och tillstyrkt, blifvit af dels samtliga Riks-Stånden, dels 3:ne Stånd bifallet, med undantag af Utskottets hemställan i 3:dje punkten, angående ett särskildt anslags beviljande för väganläggning på Björkön inom Bro och Wätö skeppslag af Stockholms län, och i 43:dje punkten, angående ett lån lör sänkningen af sjöarne Kolsnaren och Wiren i Södermanland, hvilka 2:ne anslagsoch låne-frågor, till följd af Riks-Ståndens derom meddelade beslut, förfallit. Stockholm den 13 Januari 1858. Reservationer: Af -Grefve Lagerbjelke: Det utaf Stats-Utskottet tillstyrkta statsbidraget af 100,000 R:dr R:mt för Storåns upprensning och andra dermed sammanhängande vattenaftappnings-arbeten inom Tjellmo och Krigsbergs socknar i Östergöthland har blifvit af 2 Stånd bifallet och af 2 Stånd afslaget; alltså måste för samma frågas afgörande omröstning inom Förstärkt Stats-Utskott anställas. Men innan denna omröstning i hufvudsaken företages, torde, enär de 2:ne Stånd, som beviljat det tillstyrkta statsbidragets belopp, sinsemellan varit af skiljaktig mening i afseende på detsammas utgående emot återbetalningsskyldighet för hela beloppet eller blott för en del deraf, votering inom nämnde Utskott äfven böra anställas för att få bestämdt hvilkendera meningen skall utgöra kontraproposition vid den slutliga omröstningen; och hade Utskottet i följd häraf bordt, först för 8 Slats-Viskottets Memorial N-o Si8. bestämmande af kontraproposition vid hufvudvoteringen, föreslå följande proposition :
I Terpsichores tjänst. F. Ruskin. Kulle och Severin Nilsson. 4 0 ö r e. S. Teater och musik. Napolitanska bilder. Flere goda böcker f ö r ungdom h a tillsändts o s s. A. Henty v a r a. Litteratur. Ny musikliteratur föreligger från Abr. Lundquists k. hoj musikhandel. s t r ö m Kungl. operan. K. h - m o l l) af L. D v o r a k. Att se på rum. Värden uppsöktes. Det skulle bli l a g a d t. Utsikten? Priset? Däraf s å l e d e s fuktfriheten. » Nej, j a g tackar. Icke s å genast. Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. Detta v a r således » tyst o c h stilla hus ». Hyran? H y r a n billig. Hyran? J a! ! » J a! — E t t stöd i lifvet; Liten snyltgäst. d e t ville j a g. A. Innehållsförteckning. Fanny Drakenberg, född R o e m k e; af Amanda Leffler. (Med porträtt). — Människokärlekens högtid; af Mor Hanna. — » Hop var för oss en gata; » tant Margaretas berättelse, upptecknad af Fanny Chrysänder. (Slut fr. föreg. n:r). — Våra presentkort. — Iduns julklappsbasar. Idun IDDN KR. 5: IDUNS MODETIDN. MED PLANSCHER OCH HANDARB. — &gt; 5: — IDUNS MODETID. UTAN PL. &gt; 3: — 13 SEPTEMBER REDAKTÖR UTGIFNINGSDAGAR: PRENUMERATIONSPRIS PR Å R DEN HVARJE O N S D A G OCH L Ö R D A G. LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE. REDAKTIONSSEKR. : JOHAN ÅRG. KOMMISSIONARER OCH EXPEDITION: ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLKLARA S. KYRKOGATA 1 6, 1 TR DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR.
Si, penningarna, som vi funnom ofvan uti våra säckar, hafvom vi fört till dig igen af Canaans lande: Och hvi skulle vi då hafva stulit silfver eller guld af dins herras huse? När hvilken det varder funnit ibland dina tjenare, han må dö: Dertill vilje vi ock vara mins herras trälar. Han sade: Ja, vare som I hafven sagt: När hvilkom det finnes, han vare min träl: men I skolen vara löse. Och då de hastade sig, och lade hvar sin säck af ned på jordena, och hvar lät upp sin säck. Och han sökte, och begynte på den första, in till den yngsta; då fans skålen i BenJamins säck. Då refvo de sin kläder, och ladde hvar uppå sin åsna, och foro åter in i staden. Och Juda gick med sina bröder in i Josephs hus; ty han var ändå der, och de föllo ned på jordena för honom. Joseph sade till dem: Hvi torden I det göra? Veten I icke, att en sådana man, som jag är, kunde spå till? Juda sade: Hvad skole vi säga minom herra, eller huru skole vi bära före? Gud hafver funnit dina tjenares missgerningar: Si, vi och den, som skålen är funnen när, äre min herras trälar. Men han sade: Bort det, att jag skulle så göra. Den mannen, som skålen är funnen när, han skall vara min träl: Men I farer med frid upp till edar fader. Då gick Juda till honom, och sade: Min herre, låt din tjenare tala ett ord i dina öron, min herre, och din vrede harmes icke öfver din tjenare; ty du äst såsom Pharao. Min herre frågade sina tjenare, och sade: Hafven I ock någon fader, eller broder? Då svarade vi: Vi hafve en fader, och han är gammal, och en ung dräng föddan i hans ålderdom, och hans broder är död, och han är allena blifven igen af sine moder, och hans fader hafver honom kär. Då sade du till dina tjenare: Hafver honom hit ned till mig, och jag vill göra honom godt.
Hveteodlaren kan flytta längre bort och finna jord, på hvil-ken hans arbete kan producera lika så mycket hvete och nästan lika så inycken rikedom; men handtverkaren, köpmannen, yrkesidkaren i allmänhet finna, att deras arbete här, i medelpunkten af varubytet, skall gifva mycket störré afkastning, än dm de bodde till och med blott på ett ringa afstånd derifrån. Detta öfverskott,; af produktivitet gör jordegaren anspråk på. Vår nybyggare kan sälja några tunnland af sin jord till bygnadstomter för ett pris, som deras förmåga att producera hvete aldrig kunnat inbringa honom, äfven om deras fruktbarhet mångdubblats. Slutligen har staden blifvit en stor stad, medelpunkten för ett nät af jernvägar, brännpunkten för den matériella och andliga kulturen inom ett mycket vidsträckt och genom sina framsteg betydande område. Vår nybyggare — i hvilkens lifstid allt detta kan ha skett, ty i Amerika går utvecklingen fort — är nu millionär. Han skulle ha kunnat ligga och «ofva hela tiden och ändå vara rik; ty sin rikedom har han vunnit icke genom eget arbete utan genom befolkningens tillväxt. Det fins tomter, som han skulle kunna sälja för mer än hvad som behöfdes för att belägga dem helt och hållet med guldmynt. Så går det till i det sig raskt utvecklande Amerika. Men samma förlopp återfinna vi äfven i Europas kulturländer, ehuru vi der för att iakttaga det måste följa utvecklingen tillbaka i vida-längre tidrymder. Öfverallt är verkan af befolkningens tillväxt ett stigande af jordräntan och följaktligen en minskning af denrelativa andel af produkten, som tillfaller arbetet och kapitalet. Att framstegen i industriella uppfinningar och förbätt-. ringar måste utöfva samma verkan, äfven om folkmängden vore statjonär, är hvad författaren dernäst visar. Människans behof äro icke stationära. Med det ökade tillfallet m att tillfredsställa dem vidgas de, och nya behof uppstå. Den nödvändiga verkan af arbetsbesparande. uppfinningar, som göra detmöjligt att med samma arbete uppnå ett större resultat, • är derför en tillväxt af produktionen af rikedom. För att producera rikedom fordras två saker — arbete och jord.
Sin bofasta befolkning har staden således, under detta quinquennium, genom inflyttningar ökat med 481 personer. Allmänna bildningen vinner årlig förkofran genom stadens utmärkt goda folkskola, som talrikt besökes, och genom de åtgärder för det vigtiga ändamålet, som i öfrigt äro vidtagna. Svåra missgerningar förefalla sällan, men förbrytelser af mindre grof beskaffenhet äro deremot icke ovanliga. Stadens näringar äro i ganska synbar tillväxt. Inkomstkällorna äro: en jemn och fördelaktig handel, som likväl årligen delas af allt flera personer, så att behållningen för en hvar af dem måste blifva mindre vinstgifvande, om ock ökad i det hela; ^handtverkener till ej obetydlig produktion; åkerbruk; sjöfart, förnämligast med trehne ångfartyg, hvilka, så länge Mälaren är öppen, underhålla daglig kommunikation med hufvudstaden, samt ändtligen och mest Universitetet och de öfriga undervisningsverken, Kathedral-skolan, Folklår ar e-seminarium, Lyceum och Real-gymnasium, genom hvilka inrättningar en ganska stor penningesumma årligen sättes i omlopp för hyror m. m. Handelsrörelse bedrifves af 50 personer med 88 handelsbetjenter och lärlingar; handtverksrörelse af 154 personer med 161 gesäller och 272 lärlingar; hvarförutan finnas 2 apothekare med 8 provisorer och lärlingar; 4 boktryckare med 23 arbetare; 3 källarmästare; 10 traktörer med 14 kypare och lärlingar; 3 spisqvartersidkare och 21 krögare samt 1 faktori för tillverkning af machiner, instrumenter och apparater m. m., som synes vinna förtroende. Det mesta af sina handelsvaror hämtar staden från Stockholm, och sin största tillförsel af landtmannaprodukter erhåller den från länets norra del samt från närliggande trakt af Westerås län. Yaruafsättningen är ganska liflig för öfrigt, och staden återverkar således fördelaktigt på landsbygden. Någon starkare spannmålshandel har dock ännu icke kunnat här komma i gång, emedan prisen oftast hållas alltför betydligt lägre, än på de ej alltför aflägsna saluplatserna: Stockholm, Gefle och Westerås. Tillgången på pålitlige och skicklige arbetare är knapp.
4i.5og, 556, 571. Hof-Rätter, Svea och Götha, arfvode till adjungerade Ledamöter derstädes . , . 453. Hof-Stadet, redovisning af fourage derför, m. ra 66. Hof Stallets utfodring ... 31, 244. Hof Staten, upphörande af dess pensions-rätt 111. Hospitalers och Lazaretlers underhåll 57. Hudiksvall, om restitution af rotell ihets-afgift till 356. Hus, Rikets Ständers, örn föiändrad inredning deraf — angående ombyggnad af dess östra flygel . om upplåtande af rum derstädes for Directionen af Armeens Pensions-Cassa — Dito lör Scandinaviske Naturforskare . Hussar-Regemente, Kronprinsens . Hypotheks - föreningars skuldförbindelser, om garant derför Hårds., Grefve, Stats-Råd , pensionerande , Häradshöfding i Wermland, lone-ersättning för en . Häradshöf di" gar, pension för, angående Hästa/vetns förbättrande Hästvacance-afgi/1, om dess förlängning, m. m Jemtlands Reservmedels Gassas tillkomst och förvaltning 207. Jernvägar, anslag till anläggning .. 354, litt. C.. 4^5, litt. C. Indahls-el/ven, anslag lill bro deröfver .. 354, Att. C. — lill dess upprensning ibid.. 435, litt C. anslag dertill . . . ., . 59, 216. Indeldta armeens vapenöfningar, extra anslag dertill 354, litt.A. 4^5, litt, A. — Cavallerioch Infanteri-Regementena, anslag för dem .. 44» 20 Indelningsbrist i Stora Kopparbergs Län och Jemtland, Indragning af Kongl. Numer-Lotteriet 5 . 28, 2ö5. 23 hulr amlings-staten, allmänna, dess reglering * , 63, atp. Ingenieur-corpsen . ibid. Inkomster, Stats-verkels, beräkning deraf
Det finrles en 01-t af viiltalighet, so111 hnr eiu sty~: lrs e j blott i. den for~nella talangen, tlthn i den ofvertygelsens vgrme, som stroinmar nt fi-WLI. sjiilfvn personligheten, och cle intryclz man erfar nf en sfidan tal. blifva outplAuliga, ~rlen sviira att bterge. Mojligen slcola vi. i en framtid blifva i tillfalle att med frolren ICrogs egna ord liilnlla en saminanfnttiiing af hennes foredrag. Ned I&lt;augss8ngen 2Ur svenskcz 11 jiirtans d j u p ~, afsjuagen sf cl.ei: r iukng,rtiimmig: ~, l ?raktigw hnntirnme1: sk6rcn, unfoi: d af frolre~~ lkunlitell, afslntades p&amp; ett vardigt satt forsta konferensdageu. Vi b.afva redan talat om frolren lhcinn Hagmans fortriiffliga f omdrag om B sainnly~f ostrnn 9, hvi llret inledde audra lronferensdagens fol: l~c ?ndlingar. Hvad frolren Hagman hacle att ~neddeln 0111 s m q p - fostringsidens utveckling i Finlancl, dar, son1 bekant, densainma redan l h g e tillampats i stor utstriickning och ~ned de basta resultat, var i hog grad sakrilct och npplysande, stodt son1 det var p&amp; tal. egen erfarenhet och ett rikt material af stntistislza uppgifter. Detta faredrag elzuUe, enligt prograiuet, cfterfiiljas af ett af frolcen SoJa Cisberg of ver)) Uandurbetets ~Gnners vcrksamlzet s.
Herr Spaldencreutz, Arvid Johar t , uppläste följande : Sedan jag vid 1815 års Riksdag, så väl inför BevillningsUtskottet, såsom dess Ledamot, sorn inför Högloflige Ridderskapet och Adeln, så fullständigt yttrade min öfvertygelse om orättvisan af de vid 1812 års Riksdag antagna Bevillnings-grunder, hade jag vidden, na Riksdag ämnat iagttaga den största tystnad i detta ämne, hellst jag i början af Riksdagen tydligt såg , att samma fördomar och misstag i detta vigtiga fall ännu voro allmänt gängse Men sedan jag blifvit underrättad, att det Hedervärda BondeStåndet afslagit nu gällande Bevillnings-grunder och deremot äskat återupplifvandet af 18 10 års grunder, så anser jag mig skyldig rättvisan af den sak jag hittills förfäktat och alltid skall förfäkta, att Den 24 Martii, f. m. 367 å nyo fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på de i högsta grad vigtiga skäl, som påkalla dessa sednare grunders antagande , och hvilka jag vid 1815 års Riksdag, ehuru iörgäfves , framställde. Om en Stat någonsin skall kunna kallas väl organiserad , så böra alla dess Lagar och Författningar grunda sig på rättvisa och billighet. Rättvisan af en Bevillning är den, att alla Personer, som äga Förmögenhet, erlägga Bevillning i mohn af Förmögenhetens storlek. Denna principe är den enda sanna , och gäller för all slags förmögenhet; den må bestå i Fastighet, Rörelse eller Capital. Billigheten af en Bevillning är den , att den mindre bemedlade skonas så mycket möjligt är, och att den mera förmögne underhielper eller bidrager till denna förskoning. Till följe af de nu af Utskottet föreslågne Bevillnings-grunder frågar jag derföre: är det råttvist, att en Person , som af ett Capital äger i Räntor lika mycken Inkomst, sorn en an.J nan af sin Rörelse eller Egendom , skall helt och hållet slippa all afgift, eller ock endast, genom Gäldenärens ömma begäran, återbetala till honom en afgift, hvartill ingen Lag bestämdt förbundit den förre ?
Hvar och en har så stor brådska att komma i besittning af alla dessa ^nutidens beqvämligheter ", att ingen ger sig tid att litet nogare undersöka hvad som finnes under den lysande ytan. Fort in med möblerna och barnungarne! De senare få ju en splitter ny barnkammare, naturligtvis åt gården, hvilken på flera ställen är en djup brunn, alldeles oberoende af sol och luft. Hvad gammalt är skall vika. Så är naturens lag. Der ännu för några år sedan stod. ett litet trähus med sneda fönster och låga rum, med en stor trädplanterad gård, till och med en trädgård med syrener och krusbärsbuskar och ett par gamla päronträd, med frisk luft och mycket sol och ingen fukt; der ett enda hushåll bodde, menniskor för sig, med egna tankar och egna känslor och sjelfständiga handlingar; der reser sig nu ett stenhus på såsom det i Stockholm kallas, fyra våningar, d. v. s. sex våningar med bottenvåning och vindsrum, men som icke har några träd på gården, mycket mindre någon trädgård med buskar och blommor; ett hus med grannlåtssalonger utan rim och räson, vanligtvis utan tecken till smak och, hvad värre är, ingen frisk luft, och der det bor åtta hushåll, två vid hvarje förstuga, utom krögarens på nedra botten och, fröken som har strykinrättningen och tidningskontoret, också på nedra botten, och alla syjungfrurna, de två tvättmadamerna och de sju skräddaregesällerna som bo på vindsrummen, folk som icke känner hvar-andra och likväl är ingenting för sig, bara hyresgäster, inflyttade i går, försvunna kanske i morgon. Det står nog namn på dörrarne, och likväl äro de namnlösa. Portvakterskan säger bara: " Kristins herrskap " och " Sofis herre ", ty pigorna ha ett namn, åtminstone i portvaktens salong, men annars är det: “ de som bo till ven-ster en trappa upp " och “ de som bo till höger ", och “ det der folket i fjerde våningen ", och " slöddret på vind ". De ha etiketter, men inga personliga namn, äro kanske ej heller några personligheter. Hvem vet det för öfrigt. Ingen känner dem, ingen bryr sig om dem, ingen ser till.dem. Men det är ett fint hus.
Armuppslagen, såväl som nedvikskragen äro af sammet, ståndkragen af etamine. Kring midjan slås en tjock yllekordong, antingen röd eller blå, hvilken knytes löst. Likaså kring halsen. (Se mönsterbilagan!) Handarbeten. V i hafva för omvexlings skull här i modetidningen intagit några prof på enklare handarbeten, i förhoppning att äfven dessa skola väcka våra läsarinnors intresse. ' Så t. ex. framvisa figurerna 9 — 10 ett par enklare, men smakfulla korsstyngsborder på javastramalj. Dessa äro afsedda för förkläden, barnkläder, täcken samt mindre arbetskorgar, och kunna utföras såväl i ylle och persiskt brodérgarn, som i bomull eller silke, allt efter smak och önskan. Bland de åkommor, som man numera så ofta får höra besvära i synnerhet fruntimren, är domning och mattighet i armarne. Man känner sig för öfrigt frisk och kan ej förstå, hvarifrån det onda härleder sig. Badfrågas läkare, ordineras massage, elektricitet eller, om orsaken är att finna i allmän svaghet, jerndroppar. Men för att nu slippa ifrån läkare, massage, elektricitet och jerndroppar, skulle jag vilja gifva ett vänligt råd till alla qvinnor. Begagna alltid (med möjligt undantag af sommarmånaderna) ylletröjor med ärmar, hvilka böra vara lika långa som klädningsämnen. Männen hafsina skjortor med linning vid handleden, derpå sina tjocka klädesrockar. V i deremot hafva linnen, som ofta alldeles sakna tillstymmelse till ärmar, endast knäppta på axeln, tunna klädningslif, ibland alldeles i saknad af foder, såsom fallet är med trikotlifven. Alltid kan ej drag undvikas. Går man ut, sätter man på sig en kappa, är det kallt, möjligen en väst derunder. Med undantag af ansigtet, blir det armarne, som äro de mest lottlösa hvad Morgonklädnin 16 IDUNS klädedrägten beträffar. I så fall är ej underligt, att reumatism infinner sig, yttrande sig i darrning oeh inattighet samt ej sällan åtföljd af den mest intensiva och outhärdliga värk. E — a.
Då val lill Konstitutions-Utskottet) Memorial, Ä:o 7. § 53 (§ 61 R. 0.) anslälles enligt det i 45 § beskrifna liändelso, som i 86 § af Regeringsformen - § 54 (§ 62 R. 0.) Skola Riksens Ständer — är vald. ställes, på sätt i 45 § stadgas, först den afhört den i 27 § omförmälda jemlikt 45 § denna fråga kunna tillsättas. § 55 (§ 63 R. O.) l:o. Till följe af Regeringsformens 88 § skola bemälde Grundlags 94 § till dess fullgöra. 2:o. Denne i Regeringsformens 91, 92, 93 och 94 §§ som genom . anställes, med iakttagande af hvad 45 § om lika rösters åter väljas. 3:o. Justitie-Ombudsmannen genom 103 § af Justie-Kanslcr. 4:o. Elektorcrnc utöfvas. § 56 (§ 64 R. 0.) Vid hvarje riksdag brott, hvarom Regeringsformens 94 § handlar ordning, Regeringsformens 89 § och denna Riksdagsordnings 33 § föreskrifva uteslutne; och gånge derefter, sorni Regeringsformens 95 § vidare föreskrifves. Till Tryckfrihetens vård enligt det i 53, 54 och 55 §§ föreskrifna sätt behörig man. § 57 (§ 65 R. 0.) § 58 (§ 66 R. 0.) Riksens Ständer välje befattning tillträde Dem åligger Konsliluliom-Utskottets Memorial, A’:o 7. 19 att, jemlikt det reglemente, som ett dertill enligt 29 § valdt Utskott vid hvarje riksdag utfärda bör, förvalta .— afgörande röst. § 59 blifver lika lydande med § 67 i nu gällande R. 0. § 60 (§ 68 R. 0.) Derjemte skola —r■ ■ Till fullmäktige föranstalta. 2:o.
I ändamål att de ekonomiska karte-arbetena måtte såväl i medlersta Sverige som i Norrbottens län kunna med erforderlig skyndsamhet fortsättas, har E. K. Mäj:t äskat, att det på Sjette Hufvudtiteln för Rikets ekonomiska karteverk uppförda anslag af 6,000 R:dr måtte för instundande statsregleringsperiod ökas ej blott med ett mot det under den innevarande från Rilcsgälds-kontoret utgående årliga anslag af 15,750 R:dr svarande belopp, utan äfven med ytterligare 18,250 R:dr, eller tillsammans 34,000 R:dr, hvarigenom hela det å ordinarie staten för ofvannämnda karteverk utgående anslag komme att uppgå till 40,000 R:dr. Enligt hvad det vid den nådiga Propositionen fogade Statsråds-protokoll innehåller, bade styresmannen för det ekonomiska karteverket, — under erinran derom, att statistiska uppgifter förlora sitt egentliga värde, då de blifva gamla'; att de borde åtminstone någorlunda samtidigt anskaffas, emedan de eljest icke kunde begagnas för anställande af sådana jemförelse!-, som, med deras samlande åsyftats; att stora företag, utförda på kortare tid med tillräcklig arbetsstyrka, på det hela kostade mindre, än om de af färre arbetare skulle på längre tid verkställas, och att det således vore misshushållning med Statens medel, om dessa, när de i allt fall blefve af nöden, ej årligen anvisades till fullt belopp, som af verkligt behof påkallades; samt, med anmärkning tillika att, enligt hvad de två tilländagångna arbetsårens erfarenhet gåfve vid handen, karteläggning af en yta om Upsala läns storlek, med lika befolkningsoch odlingsförhållanden, skulle; ExpeditionsUIs kol tels Förslag till anderd.
Han var vid sådana tillfällen alltid högtidlig och tyst. Modern kom emot honom och kysste honom. Ett ögonblick erfor Grane en känsla af lycka, som fylde honom med glädje. De åkte till kyrkan. Solen sken varmt, dammet hvirflade muntert efter vagnen, och i skogen var det så högtidsstilla och lugnt. Mörka och raka höjde sig granarna öfver tufvor af mossa och lingonris. När de gingo in i kyrkan, tyckte Grane, att hans strupe sammansnördes som af en kväfvande känsla. En vredgad stämning grep honom, och denna alvarliga, sjungande människomassa retade honom. Han blygdes djupt, ty han stod där ju som en lögnare. Och när han gick fram inför altaret, då blef det honom med ens tydligt, hvilket bedrägeri man begår, när man träder fram med församlingen och skrymtande böjer knä. Ett hårdt hat bemäktigade sig honom, och när presten lade sin hand på hans hufvud, uttalande välsignelsen, kände han, hur han rodnade öfver sig själf. Han satte sig åter i bänken, utan att böja ned hufvudet, och på hemvägen yttrade han icke ett ord. När de kommit hem, gick modern fram till honom och ville smeka honom. Han höll henne tillbaka och sade med darrande läppar: – Jag gör aldrig om det. Modern lät sina händer sjunka och betraktade honom länge med ett uttryck af sorg och förskräckelse. – Hvad är det du säger? – Jag gör aldrig om det, upprepade ynglingen. På hösten for han till Upsala för att börja sina studier, och så förflöto tvänne år. Lampan brann med en varm, vänlig låga på skrifbordet och lyste öfver ett litet lågt rum, med gulbrun, gammaldags kakelugn och ett fyrkantigt fönster, som nu, när gardinen var neddragen, såg nästan svart ut. Klart föll skenet på skrifbordets småsaker, skriftyget, den lilla högen med bref, ordentligt hopsamlade under en tunn brefpress af glas, ett par kollegiihäften, som hopslagna lågo skjutna åt sidan och på en ung man, som med hufvudet nedböjdt öfver en bok något häftigt gungade fram och tillbaka i en brunpolerad gungstol.