Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men intet husgeråd blir genom den släta dukens jämna yta än genom pris. Och genom att eftersträfva skönheten, på vackert, som icke först och främst ger vissheten den af ornament fyllda duken, ornament hvilkas samma gång som hon tillgodoser nyttan, tillfredsaf ändamålsenlighet och sedan af en prydlighet, linier dessutom stympas genom de saker, som ställer kvinnan icke blott ett berättigadt kraf i sin hvilken står i full öfverensstämmelse med änställas på bordet. Hvarför är ett ljust, lätt draegen natur: hon öfvar äfven ett djupt inflytande på damålet. I stugorna på Skansen erhåller man peri omkring ett fönster vackrare än ett tungt medlemmarna i det hem, där hon är själen. sålunda vackra, stilfulla intryck, emedan hvarje och mörkt? Emedan det senare strider mot afBarnens sinnen uppfostras och förfinas genom husgeråd där fyller ett behof. och dessutom har sikten med fönster, som är att släppa in ljus. de vackra intrycken; de vuxna erfara en ro och erhållit en lämplig och måttfull dekorativ beHvarför är oljetrycket fult, men den goda fotoglädje, som alltid gör dem älskvärdare, ofta ädlare, handling. Dessa hvardagsting tillmötesgå både grafien vacker? Emedan den senare anspråksoch kvinnan själf blir lyckligare genom den skade praktiska krafven och » de glada behofvem, löst och ärligt ger en verklig, ehuru svag förepandets glädje, som utöfningen af en konst medför. ty de stå alla i harmoni med hvarandra och ställning om konstverket, medan oljetrycket på med sitt ändamål, de äga med ett ord stil och Huru falsk den föreställningen är, att skönhet ett dåligt sätt söker härma det. äro därigenom inom sin sfer vackra. i hemmet vinnes blott genom rikedom, det ser man bland annat i de många, af meningslösa Ett omätligt framsteg i smak har emellertid lyxföremål och konstsaker öfverlastade hem, där Tusen andra hvarför?
Det måtte åtminstone vara mig tillåtet att anmärka ett ord, som den siste värde talaren begagnat, men, enligt mitt förmenande, ganska väl kunnat underlåtit att fälla. Han har nemi. sagt, att jag tillåtit mig alt yttra mig öfver saker och förhållanden. Jag för min del skulle tro, att det är både min rättighet och min skyldighet att fritt uttala min öfvertygelse på detta rum, och att någon tillåtelse således icke kan komma i fråga. En hög embetsman är naturligtvis berättigad att inom sitt embetsverk föreskrifva sina underordnade, hvad de böra tillåta sig eller icke; men öfver mig, såsom Svenska folkets representant, har ej någon embetsman rätt att befalla. Dernäst skulle jag vilja säga några ord till Frih. Sprengtporten, endast för att uplysa honom, att han missförstått mig, om han i mitt förra yttrande tyckt sig märka någon afvoghet å min sida, derföre att han, såsom enskildt representant, framkommit med ett så stort förslag. En sådan afvoghet är jag långtifrån att hysa, och har ingalunda förbisett, att många vigtiga och lyckobringande beslut hafva af R. St. blifvit fattade med anledning af 28 Den 1 December. enskildta riksdagsmäns förslag. Missförståndet är för uppenbart, att jag skulle behöfva derom mycket orda. Hvad jag velat säga är, att Regeringen är bäst i tillfälle att afgifva förslag i stora, vidt omfattande samhällsfrågor, eller s. k. vitalfrågor, hvilka den enskildte mannen icke kan i deras helhet öfverse. Sådan är min mening och torde icke behöfva någon vidare förklaring. Gr. Anckarsvärd, Garl Henrik: Hr Brakels motion omfattar inom det mest inskränkta omfång stora och vigtiga samhällsfrågor.
Hr von Troil: I afseende på frågan om myntsorten, hvari privatbankens sedlar skola ställas, önskade jag kunna förena mig med Hr Stråle. Jag har tillräckligt yttrat min opinion, att ett väl ordnadt system för privatbanker ej kan uppkomma, förrän de kännas skyldiga inlösa sina sedlar med metalliskt mynt; men ehuru mycket man önskar en sak* bör man likväl ej genomdrifva den på bekostnad af lagen. Sedan R. o. Ad. antagit to § af Gr. Frölichs reservation* har R. o. Ad. afgjort, att det beror af en privatbanks godtfinnande att inlösa sina sedlar med silfver eller b.’cosedlar, men ej med andra privatbankers sedlar, och vid sådant förhållande mäste det vara det likgiltigaste i verlden, om förbindelserna ställas i den ena eller andra af dessa myntsorter, enär lagen redan bestämt, huru de skola inlösas. Jag Irol’ således, att Hr Stråles förslag i den delen kan förfalla. Deremot ansel’ jag frågan om minimivalören å sedlarna vara af större vigt. Med dem, som lika med Gr. Frölich ansett, att intet i lagen härom borde föreskrifvas, kan jag ej instämma, enär jag tvärtom tror, att ett stadgande i detta fall är af största vigt. Men om man skulle stadga ett så högt minimum, som utrikes sker, der privatbankernas sedlar ej komma i händerna på andra än deltagarne i den större rörelsen, hvilka äro i tillfälle att med större omtanka se sig före, så skulle hela lagen vara öfverflödig, emedan hvar och en då sjelf kunde vara uppmärksam; men det är just för de små valörerna, som lagen är behöflig, för att betrygga den fattigare folkclassen, och detta behof är större, i mån som valörerna äro mindre. Det är tvenne åsigter, som här måste afvägast å ena sidan önskar man betrygga allmänheten, och derföre borde valörerna vara så stora sorn möjligt; å den andra önskar man lätta privatbankernas Uppkomst, och detta kan förfelas, om beloppet blir för stort.
Finnas ej i ett Pastorat besutne män af adel, ståndspersoner och bönder till det antal och förhållande, som erfordras, må bristen ersättas med personer, som äro eller varit i Kongl. Maj:ts och Kronans tjenst, eller i saknad deraf med personer inom den dass, hvarå tillgång är. §. 54. Yilja liera pastorat förena sig om en Taxerings-Comite,J vare sådant tillåtet; dock bör tidig uxrderrättelse härom meddelas Häradsskrifvvarén, och må en sådan Comité ej bestå af flera, än Sexton och ej mindre än Tolf ledamöter. Endast i det fall, som här upptages, må Taxerings-Comité kunna utom pastoratet sammanträda. §. 55. Skulle församlingen utan omröstning ej kunna förena sig om ledamöter anställes af de närvarande ordentligt val, hvarvid rösterne beräknas efter förmedlade hemmantalet och jordegaren sjelf röstar, om han ej genom serskild öfverenskommelse sin rätt till åboen upplåtit. §. 56. Hvarje Taxerings-Comité välje inom sig ordförande. I händelse af skiliBih. till R, St. S Sand. 1 Afd. 7 Haft. 6 Bil. till Bevillnings-Utskottets Betänkande N.o 12. agtighet, anställes omröstning, och emellan dem, som erhållit lika röstetal, lottning. Är Landshöfding närvarande, vare han sjelfskrifven ordförande, med rätt att i öfverläggningarne, ej i besluten, deltaga. §. 57. Den, som till ledamot i Taxerings-Comiteen blifvit vald, må detta förtroende, utan laga förfall, sig icke afsäga, ej eller utan anmälan deraf, från Comiteen uteblifva.- Sker det likväl, vare den uteblifvande förfallen till ett vite af Tre R:dr 16 sk. till socknens fattige, och tillkalle Comiteen genast annan ledamot af samma dass, som den uteblifne, hvilken ersätter den tillkallades resekostnad och tractamente, detta senare beräknadt till Två R:dr om dagen. Taxerings-Comiteen fortfare likväl med sina göromål, så vida, ordföranden inberäknad, Sju ledamöter äro tillstädes. §. 58.
Råg. K o r n. Ärter. Jemtland. Herjeådalen. Jemtland. Herjeådalen: Det anmärkningsvärdt låga markegångspriset å råg och korn i Herjeådalen för 1856 har sin förklaringsgrund i den då derstädes skördade sädens nästan värdelösa beskaffenhet, efter hvilken priset bestämdes. Jemtlands län. Handelspriser å kreatur. Racer. Epizootier. Hushållnings-sällskapets verksamhet. 15 får, 296 svin, 800 hudar och skinn, 2,000 centner smör samt 1,000 centner ost och missmör. Häri är likväl icke inbegripet hvad som afsättes från Herjeådalen och som relativt uppgår till vida mera, än från Jemtland. Handelspriserne under femårsperioden äro uppgifne på sätt i tab. Litt. C här nedan finnes utfördt. Tab. Litt. De Jemtländska racerna af hästar och hornboskap äro ganska utmärkta, den förra numera ofta uppblandad dels med goda Norska, dels med ädlare, fordom införda utländska; men hornboskapen af s. k. fjellrace är fullkomligt konstant. Några särskilda åtgärder till racernas förbättring äro icke på senare tider vidtagne. Af fjäderfän förekomma allmänneligen endast höns. Ett husdjur, som flerestädes egnas omsorg, och hvaraf afveln i en för främlingen förvånande mängd uppfödes, är hunden, oftast af den s. k. spetsracen. Hans skinn värderas högt för de varma pelsar, som utgöra en vigtig del af Jemtländska karlarnes vinterbeklädnad. Sådana pelsar, till hvilka åtgå 8 ä 10 skinn, uppskattas till 100 R:dr och deröfver. Men det torde likväl kunna ifrågasättas, om ej denna hundafvel ändock utgör verklig misshushållning. Svårare farsoter hafva endast under sista året af perioden bland husdjuren förekommit. Af Länsdjurläkaren behandlades då flera hundrade nötkreatur för benskörhet och omkring 200 renar för rötfeber eller, såsom lapparne benämna sjukdomen, ringorm. Många djur måste för dessa sjukdomars skull dödas. Rötfebern bland rendjuren har äfven under öfriga åren af perioden visat sig.
Begår sjöman dråp å befälhafvare eller gör han eljest å honom uppsåtlig misshandel, eller förolämpar honom med smädeligt yttrande, hotelse eller missfirmelig gerning, straffesefter allmän lag såsom vore brottet erno! husbonde föröfvadt. § 305. Sätter sig sjöman upp och vägrar befälhafvare lydnad, straffes med böter från och med tio till och med tvåhundra riksdaler eller med fängelse från och med två till och med sex månader, eller, der omständigheterna synnerligen försvårande äro, med straffarbete från och med två månader till och med ett år. Vägras styrman lydnad, då han icke i befälhafvares ställe är, vare straffet böter från och med tio till och med tvåhundra riksdaler eller fängelse från och med två till och med sex månader. § 306. Sätter sig sjöfolk, efter inbördes rådslag, tillsammans och vägra befälhafvaren lydnad; då dömes hvar och en af de brottslige till straffarbete från och med två till och med sex år; dock mö, der omständigheterna äro synnerligen mildrande, straffet kunna till sex månaders straffarbete nedsättas. Samma lag vare ock, der två eller flere of besättningen i förening, ändå att inbördes rådslag ej föregått, tvinga befälhafvaren till någon åtgärd eller honom derifrån hindra. § 307. Om någon of besättningen med våld eller hot, som innebär trängande fara, öfverfaller befälhafvaren eller någon annan för att bemäktiga sig fartyget eller något af dess tillhörigheter eller lasten eller delar deraf; dömes, om brottet föröfva» under del fartyget är i öppen sjö, till straffarbete på lifstid, men i annat fall till straffarbete från och med sex til! och med tio år. Den öfverfälle håfve makt att värja lif, fartyg och last. Får, genom hans sjelfförsvar, någon död eller kroppsskada; ligge ogild. 126 § 508. Begår sjöman, under resa, brott af den art, att svårare straff än fängelse derå följa kan, ege befälhafvare att hålla den brottslige i fängsligt förvar, till des* han till vederbörlig myndighet öfverlemnas. § 309.
Denna inbjudning blef icke antagen, utan vidblef Ståndet sitt, rörande ofvanbesagde betänkande, redan fattade beslut och lade inbjudningen till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekrmomi-Utskottets följande belänkanden : N:o 73, i anledning af väckt motion om upphörande af rättigheten för Calmar Stad och domkyrka att uppbära bropenningar för underhål let af 2:ne, inom Stadens område belägna, bryggor: bifölls; N:o 74, i anledning af väckt motion om stadgande af viss afgift för öfverfarten öfver Långebro i Christianstads Län: bifölls-, N:o 75, i anledning af väckt motion om åliggande för CommerceCollegium att kungöra hvilka handlingar, som för bestyrkande af utländska, hit ankommande fartygs nationalitet erfordras: bifölls-, N:o 76, i anledning af väckt motion om upphörande af den, ge - Prol-Utdrag, den t6 November 1844• 327 nom Handels-lractaten med Ryssland, stadgade nedsatta tull å från Finland inkommande varor: bifölls; N:o 77, i anledning af väckta motioner om beslätnmande af aflö ning för fjerdingsman; om säteri-egares m. fl. skyldighet att deltaga i fjerdingsmanna-bestyret; oni ordningen för denna tjensts bestridande af sockenboerne; samt om utfärdande af ett reglemente för fjerdingsman. Detta betänkande ogillades och lades till handlingarne, S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets följande betänka uden oell memorial: N:o 2.3, i anledning af väckt motion, angående förhöjning af ansvaret för åverkan och ohägn m. m.: bifölls; N:o 24, i anledning af väckt fråga, angående förändring i 7 § och upphäfvande af 8 § uti Jorda-Balkens 16 Gap.:
Län afgifna , till Stats-Utskottet fran Hedervärda Bonde - Ståndet remitterade Memorial, angående understöd af allmänna medel till befordran af en hamnbyggnad vid lastageplatsen Hästholmen i Tollstads Socken, Lysings Härad af Östergöthlands Län; N:o 3g, i anledning af Herr Lindqvists, såsom Fullmägtig för Jönköpings Stad afgifne , från Välloflige Borgare-Ståndet till StatsUtskottet remitterade Memorial, angående Låneunderstöd af allmänna medel till hamnanläggning vid Jönköpings Stad ; N:o 40, i anledning af Kongl. Majjts den 6 sistlidne Mars afgifna, till Utskotten remitterade Nådiga Skrifvelse, angående afskrifning af de från Banken och RiksgäldsContoiret till Hjelmare Canal-och Slussverks^ byggnad lemnade låneunderstöd ; Pro t. Utdrag den 27 Januarii i85o. 1Z1 N:o 41 , i anledning af Kongl. Maj:(8 till Rikets Ständer aflåtna, från samtlige Riks» Stånden remitterade Nådiga Skrifvelse, af den 10 sistlidne April, angående Landshöfdingen J. (tf TFingärds anhållan om befrielse från ersättningsansvar för de af förre LandsSecreteraren Kleman tillgripne och förskingrade allmänna medel J samt N:o 42, Betänkande, i anledning af Herr Friherre C. H. Anckar svår ds motion om inlösen af några fd. Filial-Disconternes vid »istlidne Riksdag presenterade assignationer. S. D. Vid förnyad föredragning hi föllos Oeconomie-Utskottets Utlåtanden : N:o 175, i anledning af en ny motion om konstbränneri-redskaps flerfaldiga sammansättning j och N:° 176 , rörande väckt fråga om undersökning, huruvida brännvin, tillverkadt af potatoes och med konstbränneri-redskap , vore, mer än annat brännvin , af skadlig egenskap. S. D.
Det k an j ag också om det kniper till! Sku lle annars ha hem den här styfvern till mo r och barnena .. frun sk a tro det är inte s å roligt att ha stugan full med bytingar ... en kan behöfva sig en tår emellanåt Se h är, gi f mig tillbaks nu . C A R I N ( buttert ). Nåja, det k an f å vara till nästa gång! ( tar upp några bröd ur en låda och g er ho nom ) Tag hem det der till småtting arne! K A R L E N . Tack , frun li lla frun är ändå en krona! ( går men vänder om vid dörren , och säger dröjande ) Hör nu frun! C A R I N . Hv ad är det om? K A R L E N . Efter frun är vid det humöret, så f år jag väl en perl a till? Skäms han ingenting ... gå nu hem till hustru och barn, det är bättre! Adjös, frua! ( går genom fonden. ) Sudder är han, den der Lundqvist .. men beskedlig karl för resten .. får jag se, s ex och sju gör mig tretton, det vill s äga: femtiotre! hm-hm! ( räknar tyst. ) G E S Ä E L E N (( till muraren ). Jas å, du arbetar på enskilda banken? Det måtte bli ett schangtil t hus när det blir färdigt. M U R A R E N Jojo-men! Det blir bara silfver och 65 mahogni alltihop, du! Och sådana trappor sen .. det blir riktiga slottstrappor! G E S Ä L L E N . Ja, och lika mycket kommer det väl att luffas i dem också! Kan jus t undra hvar de der ha fått alla sina pengar ifrån? Jo du , det påstås att de ha gräft opp en sk att, när de l a' grund till huset! G E S Ä L L E N . Åh fan! j ag hörde någon säg a att di hade g räf t ner en hoper pengar der, jag !
Jag anhåller, att Hr Stråles förslag måtte blifva uppläst, Skulle det ej instämma med mitt, yrkar äfven jag, att det förslag, jag afgifvit, måtte komma att utgöra contrapropostn. Den 17 Mars f. ra. 357 Ilr Stråles förslag upplästes. Hr Rosenblad: Då jag finner, att skillnaden är alltför betydlig, anhåller jag, att äfven mitt förslag måtte uppläsas och antagas som contraproposm. Det af Hr Rosenblad afgifna förslag blef för R. o. Ad. uppläst. Hr Lefre'n: Om Hr Gr. o. Landtm, tillåter, att mitt tillägg får särskildt afhandlas, så vill jag ej nu yrka derpå. Gr. Frölich: Sedan Hr Lefre'n afståtl, återstå ännu tvenne contraförslag. Jag får förklara, att Hr Stråles förslag går ut på en ytterlighet i rättigheten till sedelutgifning, och att Hr Rosenblads förslag deremot innehåller den andra ytterligheten i dess inskränkning, då han upptagit alla förbindelser. Mitt förslag utgör således le juste indien. Frih. Boye: Jag beundrar skickligheten hos den siste talaren att, sedan hans motståndare till en del skingrat sig, söka göra de återstående oskadliga genom förklarande, att deras förslag innehålla ytterligheter. Jag tillåter ej någon sådan inverkan på mitt omdöme, ehyad förslagen utgöra ytterligheter eller ej. II. Ex, Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då nu flera än 2tne meningar sökte göra sig gällande, återstod ej annat, än alt först votera om contraproposm. Hr von Troil: Jag föreslår, att vi först matte få votera om 8 § i Gr. Frölichs förslag och, om det afslås, sedermera anställa ny votering om de begge contraförslagen.
Utskottet redan framställt i afseende på borttagande af de s. k. skrifkartorne, dels de partiela förhöjningar i stämpel-beloppet, hvilka Utskottet kommer att föreslå, torde tillgångar motsvarande förberörde, af rättvisa och billighet påkallade lindring beredas. Utskottet har, i fråga om tillgångarne, jemväl trott sig kunna taga i betraktande alt stämpel-pappers-inkomsten, som Kongl. Majit i dess nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof för nästa statsreglerings-period beräknat till 1,400,000 R:dr, i medeltal under åren 1855—1857 utgjort 1,599,288 Hulr och, efter hvad Utskottet särskildt inhemtat, året 1858 uppgått till 1,549,195 R:dr. Enär i öfrigt härtill kommer, att tjenstemän, med aflöning icke öfverstigande 1,800 R:dr, i följd af den nya bevillnings-förordningen, ehvad särskilda Kommitterades eller Utskottets förslag eller någon Utskolts-reservauts mening i fråga om bevillning för löne-inkomst vinner Rikets Ständers bifall, blifva underkastade mer eller mindre betydligt ökade årliga bevillnings-afgifter till Staten, anser Utskottet sig, på alla dessa skäl, kunna och böra tillstyrka godkännande af de förändringar i nu gällande stadgan den i ofvan omförmältla hänseende, som innefattas uti 3 § af Utskottets förslag. Enligt nu gällande författning skola fullmakter å beställningar utan lön i regemente, korps eller arméen, förses med stämpel-papper efter skilnaden mellan förut innehafd lön och den lön, som åtföljer graden, till hvilken befordran vunnits, hvarvid skall iakttagas, att »beräkningen alltid sker efter staten för Kronprinsens Hussar-regeraente» (nu mera kalladt Konungens värfvade Hussar-regemente).
»För öfrigt ett ord som man kan göra hela Stockholm ursinnig med!» tillade hon leende. »Det är en förbannad smörja», sa Villy. »Det är en omogen idee med ett mycket aflägset idealmål», sa Krycke. »Herr Krycke är således ingen vän till kvinnofrågan?» sa jag, ty hur det är, så känner jag mig ovanligt hågad att tro på den människan. »Inte i dess nuvarande skede! Låt kvinnorna kämpa vid vår sida för hvad de anser vara rätt, låt deras arbete och personligheter bli en värklig insatts i kulturarbetet, låt dem framför allt begagna de privilegier de redan har, innan de begär mer För öfrigt: det är inte genom att fordra, utan genom att ge, som kvinnorna ska nå sitt mål.» Ester såg hastigt upp och rodnade snabbt. Sedan sa hon lugnt: »Det ligger storhet i den tanken, men ni glömmer, hur få kvinnor kan vara stora ännu. Förtryck skapar i allmänhet inte hjältar.» »Nej», kom svaret långsamt– »men martyrer! Men kvinnorna vågar inte ens lida så det syns.» »Floskler!» (slås upp!) skrek Villy. »Kvinnorna må vara stora eller små, fega eller modiga, så blir ändå alltid resultatet detsamma! Vi är det, som får den äran att föda härskapet, på den grund, att vi händelsevis råkar till att vara de starkaste.» »Hå hå, min gosse», sa jag, »ligger landet åt det hållet! Då vill jag säga dig, att om den starkare nekar att hjälpa den svagare, så är det en omänsklighet och alls ingen kvinnofråga.» »Men tant Lova » Villy lät ångerfull. »Prutas inte på, min gosse.» »Ja, men tant Lova vet inte, hur det känns att slåss med kvinnor om brödbiten! En karl kan man sparka undan » »Men det går inte för sig med en kvinna?» ifyllde jag. »Nej, de vill inte veta af någon likställighet i det afseendet.» Han sa det där i en så kostlig ton, att det var alldeles omöjligt att hålla sig för skratt. »Vänta du, din spelevink», sa jag. »Får jag bara klart för mig att du är en hjärtlös egoist, så ska jag –»
Mörner t Adolph Gåran; Af hvad sorn blifvit beslutadt i 2,‘dra Punkten tror jag endast följer, att en Spannmålshandel i allmänhet efter det Systeme, att upprätthålla prisen, ej får äga rum; men då clet är sagdt, att ett creditiv skall gifvas, för att vid missväxt förse lähdet med sitt behof, kan jag ej annat fiririå, ari att creditivet måtte vara ämnadt för att, med minsta möjliga kostnad, åstadkomma den högstå effect. Men orri man Vill vänta med användandet, till dess missväkt inträffat och Spannmålen stigit i pris, så är verkan deraf minskad, och ett mindre qvantum erhålles, än man kunnat få under andra omständigheter. Jag tror ej att, öm creditivet lemnäs till Kongl Majit Märi någon bestämd föreskrift, när upphandling skall ske, det medför någon varagtig allmän Spannmålshandel, emedan Én Million är en så liten Summa för detta ändamål, att ej någon kan försöka, att med en sådan summa underhålla en ständig rörelse, ett försök, hvilket allmänna MagazinsÖirectiori efter r år måste afstå ilrån. Således behöfver man ej hysa den fruktan, att Styrelsen genom ett olämpligt användande af credilivet skulle hnna sig frestad, att fortsätta en Spannmålshandel, söm den flinnit vara olämplig. Men jag tror att, orri män lemnar Styrelsen tillfälle att begagna creditivet, då det tjenligast kan åke, för att i tid anskaffa det förråd, hvarmed menigheten kän understödjas, man gjort, hvad en god hushållning fordrar, och att man vunnit hvad man kan vinna. DiSsutöm anhåller jag få lasta uppmärksamheten på en sakj att utom de bCjOOu tunnör sorn till de hi öfra Länen äts Öf - §40 9*n 3/ €) et eber f.&n. verlätnnade, finnas ännu uti Magastiserne en be*4 hållning af mer än 50,000 tunnor.
Då vid sådant förhållande, omröstning torde böra anställas angående Borgareoch Bonde-Ståndens mening, å ena sidan, samt Ridderskapet och Adelns, å den andra, enär det af sistnämnde Riks-Ståml anvisade pensionsbelopp innefattas i den summa Preste-Ståndet ensamt beviljat, har Utskottet ansett sig böra, för bestämmandet af pensionsbeloppet, föreslå denna voterings-proposition: ”Den som vill, att för Kongl. Bibliothekarien A. I. Arwidssons enka, Johanna Carolina Armfelt, på allmänna Indragnings-staten uppföres en årlig pension af 300 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är pensionen för bemälda enka bestämd att utgöra 400 Rdr.” Stockholm den 28 September 1860. 24 Stats-Utskottets Memorial N:o 195. Reservationer: Emot 26:te punkten af Riksdags-fullmägtigen Måns Månsson. Emot 37:de punkten: af Herr Björck och Riksdags-fullmägtigen Nils Larsson från Jemtlands län, hvilka, i enlighet med Utgifts-afdelningens förslag, ansågo att, enär den af Utskottet i 81:sta punkten af Utlåtandet N:o 123 gjorda hemställan — att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det hehagade Kongl. Maj:t i nåder tillse, att det på allmänna Indragnings-staten uppförda anslag för professores emeriti vid Universiteterna icke må användas för annat ändamål, än hvartill medlen blifvit af Rikets Ständer beviljade, och att samtlige i tjenst varande professorer måtte komma i åtnjutande af de lönebelopp oafkortade, som äro för deras befattningar anslagne — innefattar en fråga som eger sammanhang med stats-regleringen, densamma alltså icke kan, såsom Utskottet antagit, förfalla, utan bör genom omröstning i förstärkt Stats-Utskott afgöras. i STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1860. Stats-Utskottets Memorial M 196. 1 N:o 196.