Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då förändrar frågan sitt skick: Staten har icke rätt att bortskänka sin rätt; men väl kan Staten hafva rättighet att icke göra sitt eget anspråk gällande på de ifrågavar. hemmanen, synnerligen som denna rätt är så problematisk. Derföre har jag tagit mig friheten säga, att jag icke skulle anse det fullt värdigt för Staten att söka göra sina problematiska anspråk gällande. Helt annat vore förhållandet, om hemmansåboerne verkligen hade rätt till något annat, än alt åtnjuta de arrendevillkor, som de sjelfve underkastat sig; då skulle jag ej motsätta mig undersökningen. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag har med uppmärksamhet ända från första begynnelsen af discussionen följt densamma och väntat på att någon af Hrr talare skulle framställa den sida af saken, hvilken jag ifrån början tyckt böra vara utgångspunkten för målets betraktande; men som ingen dermed framkommit, så ber jag att helt anspråkslöst få framlägga min tanke. Man tyckes vara öfverens om, att de s. k. arrendatorerne, som bruka hemmanen, icke hafva någon utväg öppen att i juridisk väg få målet anhängigt. Detta måtte vara ett indirect bevis, att de icke hafva någon rättighet att blifva skatteköpare, i händelse Kronan skulle inträda i äganderätten af hemmanen och kyrkorne afträda derifrån. Jag föreställer mig att en laga undersökning vore i full gång: jag föreställer mig, att de som försvara kyrkornas rätt, som trädde upp som fullmäktige för kyrkornas rätt, icke lära underlåta att i första rummet vindicera kyrkorna bibehållandet af äganderätten till dessa hemman. När sedermera undersökningen har fortgått, alla handlingar äro företedda, och tvisten blifvit utredd så långt som den kan föras; så föreställer jag mig att domen skulle blifva sådan att Kronan förklarades vara innehafvare af äganderätten till hemmanen, i följd hvaraf desamma inträdde i cathegorien alt vara kronohemman; men hvem är då rätter åbo? 1789 års skatteköps-förfatlning säger bestämdt, att endast den har rätt att skatleköpa Kronans hemman, som är rätter åbo, igS Den 7 November ®, m. och hvem som är rätter åbo, bestämmes genom åbobrefvet.
Tilläm pningsScho"lorné, till hvilka KrigsAcademien jemväl hörde, ” Utskotten ansett sig hemta ett ytterligare skäl ätt förnya det i deras Utlåtande, N:o 10, lemnade tillstyrkande i ämnet), lärer, grundlagsoch förnuftsenligen, någon anledning icke kunna härledas till förändring deruti; likasom af framställningen i ett senare godkändt Betänkande, att motiven derför borde i den lill K. M. afgående underdåniga Skrifvelsen upptagas, icke synes kunna uppkomma skyldighet för Expeditions-Utskottet, vid Förslagets afgifvande, alt anföra äfven de skäl, som föranledt de sammansatta Utskotten att, oaktadt gjorda anmärkningar, icke förändra innehållet af det förut afgifna Utlåtandet, hvars antagande blifvit af Utskotten tillstyrkt och af R. H. St. bifallet. Om än — hvilket Expeditions-Utskottet visserligen medgifver — någon tvätydighet möjligen skulle vid beslutets tillämpning kunna uppkomma, i afseende å den på RiksStatens Tredje HufvudTitel uppförda KrigsAcademiens tillgodonjutande af någon del utaf det till K. M:ts Nådiga disposition Öfverlemnade ifrågavarande anslag, såsom vid den, senare än beslutet härom, verkställda Slatsregleringenuppfördt på f. d. Fjerde, numera Tionde HufvudTiteln; så lära R. H. St. upplyst finna, att sådant icke har sin grund i Expeditions-Utskottets uppfattning eller framställning af ämnet, utan i sjelfva det derom fattade beslut, deruti något ser*• skildt jExpeditions-Utskottets Memorial N;o 286. 209 _ skildt stadgande, i afseende på KrigsAcade| mien, ingenstädes igenfinnes, samt någon utsträckning eller tolkning af Expeditions-Utskottet icke bordt eller kunnat ega rum.
Stånd beslutat skrifvelse om en fyrbäks uppförande på klippan Understen, och ett Ständ, på samina klippa, eller annorstädes. Trenue Stånd hafva sålunda beslutat en skrifvelse till Konungen, och i den ifrågasatt en fyrbäks byggnad på Understen, ehuru ordalagen i dc särskilda besluten äro olika på så sätt, att ett innehåller, på sätt jag nämnt, ett alternativ; och af sådan anledn. , när 3:ne Ständ beslutat samma sak, ehuru ett med modificalion, ansågo Utsk:ns ledamöter enhälligt, att frågan icke kunde förfalla. Frih. Cederström, Jacob: Efter innehållet af della betänk. sä skulle naturligtvis den skrifvelse, som 3:ne Stånd beslutat i anledn. af det hos R. St. anmälda behofvet af en fyrinrättnings uppförande ä klippan Understen, vara en opinionsyttring utan någon påföljd, enär Ständerne alldeles icke be - 408 Den 7 Maj e. m. hagat anvisa 8 sk. till byggnadens utförande. Det dér är en opinionsyttring, som kan vara alltför oskyldig och t. o. m. nyttig, i det att Alandshaf är verkligen i behof af en fyrbåk å nämnde klippa; men hvarifrån man kommer längre än till hvad Utsk:n sjelf vitsordat, eller att 3:ne Stånd beslutat att en tind. skrifvelse skall till Konungen afgå, i anledn. af det hos R. St. anmälda behofvet af en fyrinrättning på Understen, det kan jag icke begripa derföre, att R. o. Ad. sedermera behagat göra ett tillägg. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag hade vågat hoppas, att Hr Gr. o. Landtm, skulle täckas yttra sig öfver den formella delen af frågan; — i stället har jag fått mottaga ett yttrande af Gr. Frölich, hvarå jag icke fäster något afseende, så mycket mindre, som 84 ledamöter i de sammansatta Utsk:n varit enhälligt emot den åsigt, som Grefven uttalat, och det torde således icke vara påfvens infallibilitet i hvad den ädle Grefven här, till vår uppbyggelse, låtit oss förnimma.
Uppläst hos Ridd. och Adeln dcN 6 Juliu Prest - Ständer den 6 Borgare-Ständet 0. 6 - <! Bonde-Ständek den 6 Riksens Ständers Srats-Utskotts Betänkande, i anledning af >§err Commerce, Rädet B >6 Gantensons Memorial, om anslag af Stats-Medel, art anwan, das till winnande af säker kännedom af Srveriges Statistik. ^ti Memorial, som Wällofl. Borgare - Ståndet Len 9:de siftledne Junii till Stats-Utstottet reinitte, rat, bär Herr Commerce-Rådet Santesson anLrag-it, huruledes en saker kännedom om Landet, desi Folkmängd, Jo dbruk, Handel, Slöider och Näringsfång, sa i anseende till deras äldre och nuwargnvs tillstånd, svm utsigten för framtiden och med, len Den 6 Julik. rrsz len till deras förbättrande, wore nödig, bade för be stämmandet för Beskattnings-grunderne, och en lycklig utgång af Styrelsens bemödande, att warda del Allmännas och hwarie serskilt Landsorts angelägenheter, samt gilwa uppmuntran och understöd ät Näringarne; hwarföre Herr Commerce-Rådet hemställt, att en tillräcklig
Öfverblifvande boställen skulle till Kronans disposition öfverlemnas. Transport • 2,708,000: • 2,708,000: I Kongl. Maj.-ts Nådiga Propos. N.-o 2. 49 Transport Vid frågan om reglering af det högre Befälet inom Arméen, har Kongl. Maj:t ansett tvänne Fältmarskalksbeställningar böra bibehållas, för1 att dermed bevara åt Kongl. Maj:t möjligheten att kunna på utmärkt sätt belöna utmärkta, till Fäderneslandets nytta ådagalagda, militairiska fortjenster. Derest någon i fredstid till denna grad utnämndes , skulle densamme åtnjuta förut innehafvande lön utan tillökning, hvaremot, då en sådan utnämning egde rum under krig, ökad lön skulle dermed åtfölja, och tvänne Fältmarskalks-lö - • 2,;o8,ooo: — - 5 Transport ... 2,708,000: Bih. till R. St. (B) 4 5o Kongl. Maj.Is Nådiga Propos. No 2. Transport < 2,708,000: ner, hvardera h 8000 R:dr, dä kunna anordnas, för att å Tredje Hufvud - Titeln utgå under första innehafva rens lifstid, hvarefter den åter indrogs. Och är således för det närvarande något anslag dertill icke af iiöden. Då Kongl. Maj:t, vid ifrågavarande reglering, emot sin önskan sett sig nödsakad, att, för en nödig minskning i utgifterna, reducera antalet af Generals-lönerna ifrån 24 till q, deraf endast 7 egentligen tillhöra Linietroupperna, hvarutöfver någon minskning, utan lill förlust för Armeens tjenstbarhet, icke kan ske, men denna or - fl dlispoi t 2,708,000:—*.—- Kongl. Maj:ts Nådiga Propos. N.o 2. Transport i . ganisation, hvilken Kongl. Majit ej tvekat att vidtaga, såsom endamedletatttill någon del förbättra Officerarnes vilkor, emedan derigenom vunnits en besparing af 64.000
Två nya fabriker i stor skala hafva blifvit anlagde; den ena för tillverkning af tnetallarbeten, ordnad af en Engelsk verkmästare, och den andra, för tillverkning af tändstickor samt andra fi iktionseldon. Båda sysselsätta ett större antal, mest yngre arbetare, hvilka vid metallfabriken uppgått till SO å 60, och vid tändsticksfabriken år 1847 utgjorde ett antal af 105. Denna sednare fabrikens tillverkning, som genom förenklade och förbättrade arbctsmethoder, samt användande af hyflingsmachiner, 21 är ämnad att uppdrifvas till mera än dubbelt, uppgafs år 1847 till värde af 13,300 R:dr Banko. Hor ger skaf els växande förmögenhet anses vara i någon mån bestyrkt derigenom, att taxeringsvärdet å fast egendom, som äges af detta stånd, stiger i större progression än för andre invånare. Ilamnlcassans inkomster hafva under ifrågavarande fem år uppgått, inalles, till ‘22,461 R:dr, hvaremot utgilterne utgjort 18,708. Den afsätta reparationsfonden belöper sig till 4.400 R:dr och behållningen till 1,733 R:dr. Stadskassans räkenskaper för år 1847 utvisa en inkomst af 13,498 R:dr, utgift 7,333, och behållning 7,943 R:dr Banko. Under sina behöriga titlar upptagas dessutom särskilda utgifter till 6,248 R:dr. Ordinarie utgifterne hafva märkligen ökats, genom år 1843 beviljad förhöjning uti stadens Magistrats och Tjeristemäns löner, lämpad efter deras billiga anspråk och den stegrade lefnadskostnaden. För fattigvården utvisar 1847 års bokslut en total-utgift af 3,518 R:dr, deraf 898 R:dr utgått till uppfostran af värnlösa barn, och 310 R:dr för Kateketoch Söndagsskolan. Smålands Privatbank har här sin Central-styrelse. Denna fortgår med ordning och försigtig beräkning i sitt vigtiga uppdrag.
Saltprisen hafva hittills varit så låga, att man fått en tunna salt för 8 a 9 R:dr. Jag hemställer då , hvartill det tjenar, att nedsätta en tull, som drabbar alla Statens individer, och som man ej kanner. Jag tror det icke vara tjenligt, utan anhåller, att deti gamla tullen måtte bibehållas. Grefve Lagerbjelke: Jag förenar mig med Grefve ven Schwerin och Grefve Frölich, att samma saltafgift måtte fortfara. Jag får blott tillägga , det jag tror, att känningen af nedsättning skulle vara betydlig för det allmänna, men skulle icke för den enskilte märkas. Friherre Cederflrom: Efter gamla taxan är väl afgiften 12 sk. för I R:dr, hvartill tunnan är värderad, men förhållandet blifver ej enahanda , när saltets värde skall bestämma procenten , ty då blir ej afgiften 12 sk. utan 2 R:dr, och detta är en väl häftig upphöjning. Detta härrör deraf, att värdet i taxan tages till norm , ehuru det ej är det rätta värdet. Man invänder väl , att värdet i gamla taxan är i Hamburger Banco, men skilnaden blifver i alla fall ganska betydlig. Ad. Prof. VII. Band. 52 8i8 jycn 2o Augusti /. ml Grefve Spens-: Jag får förena mig med Grefve Cronhjelm och Herr Hjerta , i afseende på behofvet att nedsätta tullen på salt. Jag gör det så myckat mera , som jag ej kan anse en tull på salt för annat, än en slags koppskatt, efter det är en nödvändighetsvara, ungefär lika som säd. Efter den anmärkning Friherre Cederström gjort, finner jag, att Utskottets förslag innefattar en förhöjning , och derföre anhåller jag att det måtte nedsättas. Jag hemställer således , om icke tullen borde nedsättas till en tredjedel, eftersom den annars skulle blifva 2 Rtdr Riksgälds, i stället för 12 sk. Hamburger Banco. Herr Hjerta: Hvarföre jag yttrade mig för en nedsättning af tuilprocenten var, att jag ansåg, att en höjning af salttullen skulle medföra en höjning af saltpriset.
Med anledning häraf och då, pä sätt nvssbeiörda Slalsråds-protokoll jemväl upplyser, det äskade beloppet är beraknadt efter uppgifter å hvad. enligt afslulade räkenskaper, åren 1859 och 1860 för ifrågavarande ändamål åtgått, samt vapenöfningarne icke äro afsedde att företagas i större utsträckning, än Rikets Ständer funnit lör arméens vidmagthållande i tjenstbarl skick erforderlig, hafva Rikets Ständer, som dock hysa den förhoppning, att någon nedsättning å ifrågavarande anslag framdeles skulle kunna genom förändrad organisation beredas, bilällit, att det lör indelta arméens vapenölningar uppförda reservationsanslag må lill 825,000 R:dr förhöjas. Yärfviule Arméen. 9:0. Svea och Andra Lifgardes-regementena. Sedan, med anledning af en utaf Rikets Ständer vid 1856—1858 årens riksdag hos Kongl. Maj.t gjord underdånig framställning, Kongl. Majit dels förklarat, att tillsvidare hvarken den ledigvarande Chefsplatsen vid Lifbevärings-regemenlet skulle tillsättas eller nya officerare der antagas, dels ock beslutat, alt det beväringsområde, som förut varit anslaget lill nämnda regemente, skulle fördelas på Lifgardes-regementena till fot; samt Kongl Majit i anledning af dessa förhållanden och dä den vid sistherörda regementen befintliga hefälspersonal, som icke kunde befrias från sin tjenstgöring i öfrigt, vore otillräcklig för att kunna äfven besörja vapenöfningen med det sålunda dem tillslagna beväringsmanskap, ansett nödigt, att hvartdera af Folgardes-regementena, efter hand och i mån af tillgångar på Lifbevärings-regementets stat, erhölle tillökning i sitt befäl med 1 Tredje Major och 4 Andre Kapitener med uppgifven aflöning af tillhopa 12,240 Ridr för hvartdera regementet eller inalles för begge regementena 24,480 Ridr; så föreslogs af E. K. Majit vid sistsidne riksdag, att denna anslags-tillökning för Fot - Expeditions-Utskottcts Förslag till underd.
I följd af allt detta,och då Lönerne vid Hernösands Gymnasium blifva sådane, som nämndt är, uppstår en årlig brist af 3,693 Tunnor 23 K:pr Spannemål eller i penningar å 7 R:dr B:co Tunnan 25,849 R:dr 1 sk. 6 r;st. Stats-Utskottets }’ et ärik anden. Till fyllande af denna brist hade väl re* dan genom indragning af Behaglig tids Förlä* nings -Spannmål samt ökade Kungsgårds-arren* deri någon tillgång till Slaten influtit; Dock, enär dessa medel icke annorlunda an successivt kunna blifva till detta ändarnål användbara, funnes deraf ännu icke tillräcklig Fond att, enligt Riksens Ständers yttrade önskan, med den framgång och skyndsamhet, sorn tiden och det allmänna behofvet fordrar, sätta de nödige förbättringarne i verket. I betraktande häraf, ändan ålets stora vigt och Riksens Ständers egen önskan, ansåg Kongl. Majit nödigt att till Riksens Ständer öfverlemna att utse medel till hvad sorn erfordras utöfver de tillgångar, som uppkomma genom indragning af Behaglig tids Förlänings - Spanmålen och öfverskotten på Kungsgårds - arrenden, med iakttagande att de enskildte anslagen upphöra i den mån, de ordinarie påräknade tillgångar utvidgas} i hvilket afseende Kongl. Majft årligen ville för sig låta framställa uppgift på de successiva förbättringar, som hinna göras, samt på de ordinarie medel , som influtit, för att, i förhållande deraf, minska extra anslaget. Hä rom täcktes Kongl. Majit i Nåder befara, att en Proposition till Riksens Ständer skulle ske och till deras Siats-Utskotts åtgärd först öfverlemnas. Enär Riksens Ständer sig yttrat och sin fastställelse meddelat, är Kongl. Majit i Nåder sinnad, att låta upprätta en Interims-Stat; viljandes Kongl. Majit till Riksens Ständer i Nåder framställa att, så fort en ordentlig Stat hunnit komma till stånd, densam - g a 6 Stats-Utskottets
PRINS E. Jo, den första; den enda! GUSTAV VASA GÖRAN P. Nå, så förför henne, då! PRINS E. drar sin värja. Akta dig, eller vid Gud! GÖRAN P. Ska han stickas igen nu? PRINS E. Jag vet inte hvad som händt, men från denna stund afskyr jag dig; jag kan icke vara i samma stad som Du; Du orenar mig med dina ögon och hela din varelse stinker! Därför går jag ifrån dig, och vill aldrig se dig mer för mitt ansikte! Jag lämnar dig som om en ängel kommit och hemtat mig från de ondes boningar; jag afskyr det förflutna såsom jag afskyr dig och mig själf! Går efter Karin. GÖRAN P. Det här tycks vara allvar! Men Du kommer nog igen! Slår i bordet. AGDA in. GÖRAN P. Känner Du blomsterflickan Karin? FJÄRDE AKTEN AGDA. Ja, det gör jag. GÖRAN P. Hvad är det för en persedel? AGDA. Det är en snäll och god flicka, som jag aldrig hört ondt om. GÖRAN P. Kan Du se något vackert på henne? AGDA. Nej, men hon är ganska täck, och godheten lyser ut af henne. GÖRAN P. Jaså, det var det han såg. AGDA. Hör nu sekreteraren, icke är I så ond som folk säger? GÖRAN P. Mitt barn, jag är aldrig ond på någon, men hela världen är ond på mig ända sedan jag föddes! AGDA. Hvarför talar I icke alltid med den tonen? GUSTAV VASA GÖRAN P. Emellertid är prinsen förälskad, förhäxad! AGDA. Den arme! Säg, sekreterare, är prinsen klok? GÖRAN P. Du är kostlig med dina frågor! Låt mig nu fråga dig: hm! tror Du att en kvinna skulle kunna, hm! älska mig? AGDA. Nej. GÖRAN P. sårad. AGDA. Jo, om ni blef en god människa! GÖRAN P. Hur fan ska man bli det, då? AGDA. Usch! Usch! GÖRAN P. När man aldrig ser något godt, hur ska man då kunna tro på't? FJÄRDE AKTEN AGDA.
Maj:ts nådiga författning af den 18 junii 1842 om folk-scholornas i rikets inrättning ”genom församlingens fattigvård understödja de barn, hvilkas föräldrar eller målsmän icke ega tillgång att bekosta barnens kläder och underhåll vid scholan.” Ehuru undertecknad kyrkoherde sökte öfvertyga församlingen derom, att såväl christel. kärlek som Kongl. Maj:ts nådiga författning borde förmå dem till åtlydande i alla delar af bemälda nådiga och folkundervisningens allmännelighet afseende författning, vidhöllo dock 112 socknemännen sin önskan att, tvungne af sin fattigdom, hos K. Maj:t i underdånighet bönfalla, det dem måste tillåtas endast underhålla i scholan sina egna barn och ej nödgas der understödja äfven andras barn, helst många fattigare kunde ett sådant stadgande till socknens ytterligare betungande missbruka, samt utsågo de bönderna Jonas Jonsson och Olof Johansson i Österåsen att å deras vägnar denna under-dånigaste och enträgnaste bönfallan härom inför thronen framföra. N. Feltström Justerat och erkändt den 25 maji 1845, å församlingens vägnar. Erik Snygg Jonas Jonasson i Häggesta Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid sockenstämman i Häggenås sockenstuga d. 8 junii 1845. § 1. Upplästes, justerades och underskrefs mantals-längden. § 2. Beslöts att af fattig-cassan skulle tilldelas nemligen Till Brita Pärsd:r i Storgård 1 16 Kersin Pärsd:r i Jonsgård 1 16 Ingeborg Pärsd:r i Storgård 32 Hans Snygg i Österåsen 1 16 Maria Mattsd:r i d:o 1 16 Maria Ersd:r i d:o 1 16 Brita Jons:r i Kougsta 1 16 Svedins enka i d:o 1 Brita Nathanaelsd:r i Kyrkbyn 1 Kerstin Larsd:r i Kougsta 1 Anna Larsd:r i Österåsen Alexander Krus i Huse Märet Pärsd:r i Storgård S:ma In fidem N. S. Edlund
Jag skall låta erinra honom, att hans namn står i pant, detta namn, som man skymfat i Stockholm. Nej, Tungel, ni har utspelat en trumf och spelat för väl för att kunna tappa. Låt oss nu blanda korten skickligt i Warschau, och ni kan lägga eder lugnt att sofva på edert inbillade krig. Sverige skall aldrig våga angripa Danmark, om den polske uroxen stångar sina horn i dess sida. Också möjligt. Men dessa horn ha blifvit afsågade förr, och nu är jag här med det budskap, att rådet beslutit krig. Jag har varnat ers excellens, jag tvår mina händer. Godt, godt. Jag skall belöna er tjenst som om Torstenson redan stode vid Köpenhamns murar. Se här en växel på Texeira i Hamburg. Papper är i dessa tider säkrare än guld och Texeira den säkraste bank näst Ruben Zevi. Lämna västgöten här, och kläd eder till dalkulla. Där i väggskåpet finner ni kjol, tröja, förkläde och huckle. Jag riskerar mitt goda rykte, men hvad gör man ej för sina vänner? Min tjenare skall ledsaga eder. Tag en omväg, försvinn i skuggan af slottsmuren; man är ingenstädes säkrare, än tätt invid galgen ... Så! fortfor han skrattande, medan kunskaparen undergick denna förvandling. Möt nu i mörkret prosten i Leksand, och han skall svära på, att ni är ett af hans skriftebarn. Farväl, min ohängde bundsförvant, jag räknar på edra vidare tjenster. Rantzau yttrade Peder Vibe till sin sekreterare, när svenska rådets förtroendeman lyckligt var utom hörhåll jag gaf den där karlen 6,000 daler nu, och 6,000 har han fått förut: hvad anser du honom vara värd? Sex öre till ett bastrep. Hampa vore ett slöseri, svarade Rantzau. Ja, så skulle jag ha svarat vid din ålder. Och likväl uppsätter denne karl Axel Oxenstjernas ultimatum till kejsare och konungar: ho vet hvad han ännu skall uppsätta åt drottning Kristina? Minns, när du blir minister, att du betalar förrädaren, innan du hänger honom. Det är ett elände, Rantzau.
Ehuru Kapiten Uggla således icke varit i Statens tjenst längre tid, än omkring 10 år, har dock Utskottet, vid det förhållande, att han med erkänd utmärkelse deltagit i tvänne fälttåg, ansett hans i nödställd belägenhet varande åldriga enka böra komma i åtnjutande af något ytterligare bidrag för sitt uppehälle under återstående dagar; — hemställande derföre Utskottet, att Kapitenen Uggla’s enka, Maria Antoinetta Hjerta, måtte å allmänna Indragnings-staten erhålla en årlig pension af 200 R:dr. 32:o. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. 33 32:o. Inom Preste-Ståndet har Prosten Ljunggren, genom derstädes väckt motion, anhållit om en årlig pension å 200 R:dr för enkan efter aflidne Kapitenen vid Kongl. Göta artilleri-regemente, Majoren i Arméen och Riddaren af Kongl. Svärds-Orden Arwid Lönnroth, hvilken, enligt hvad motionären anfördt, vid sin för kort tid sedan timade död vid en ålder af nära 90 år ännu qvarstod i krigstjenst vid det regemente han under icke mindre än 57 år tillhört och der han gjort sig lika känd för insigter, nit och förmåga, som han i allmänhet var för sin redbarhet och ett flärdfritt väsende högt aktad; och får, med afseende å Majoren Lönnroths ovanligt långa tjenstetid samt hans efterlemnade enka Helena Brita Lönnroths, född Bredelius, genom företedt boupptecknings-instrument bekräftade behof af understöd på ålderdomen, Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer måtte å allmänna Indragnings-staten bevilja bemälda enka en årlig pension af 200 R:dr. 33:o. Uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion, angående årligt understöd åt aflidne Brigad-läkaren Doktor Fredrik Christoffer Psilanders döttrar, har Herr A.
Allt i naturen log och andades pånyttfödelse. Himlen var klar, solen sken och fåglarna sjöngo. Det var pingstafton och tillika söndag. Större delen af hufvudstadens befolkning rustade sig för att fira helgdagsaftonen i det gröna, antingen vid Haga eller på Djurgården. En ensam vandrare tycktes likväl hafva ett helt annat mål; ty han gick i motsatt riktning och tog vägen åt Söder till. Att döma af hans yttre, skulle man varit benägen att antaga, det han icke var Stockholmare, utan en förmögen landtbrukare från landsorten. Han frågade sig för efter vägen och tycktes obekant med Stockholms gator, i synnerhet när han kom upp till Södermalm. Till den boning han sökte, vilja vi emellertid visa vägen. På en af de mest aflägsna gatorna långt uppe på Söder låg ett snedt och förfallet trähus, bestående af bottenvåningen och ett par rum på vinden. I ett af de senare, med utsikten åt en liten osnygg gård och med fönstret åt norden, så att icke ens en fattig solstråle kunde förirra sig ditin, bodde en familj, som af nöden hölls fjättrad i hemmet. Vid det sneda och vinda fönstret satt på en trästol utan karm en kvinna, hvars ansikte, blek och aftärdt, likväl hade ett så mildt och vänligt uttryck, att det föreföll, som om den inre rikedomen af godhet och hängifvenhet förtagit själfva armodet dess bitterhet och ingifvit henne en hjältinnas mod och en ängels undergifvenhet. Denna kvinna var iklädd en mörk och sliten kjortel samt ofvanpå den en mansrock, som här och där blifvit försedd med lappar af olika tyg. Hon hade på sina knän en flicka om tre à fyra år, som hon sakta vaggade fram och tillbaka, och hvilken hon betraktade med denna ömhet, som blott en moders blick kan återgifva. Då och då flög ett uttryck af oro öfver kvinnans ansikte, då barnet rörde sig och tycktes vilja vakna. Det syntes, att hon fruktade dess uppvaknande. Invid den motsatta väggen stod en säng, på hvars slitna halmmadrass, och betäckt med ett till trasor förvandladt täcke, låg en ännu helt ung man. Han hvilade på ena armen och stödde hufvudet i handen, under det blicken stirrade på kvinnan och barnet.