Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Programmet upptog denna gång uteslutande czechisk o c h slavisk musik, rysk, polsk o c h böhmisk. A två pianos utförde hrr Bäck o c h Stenhammar variationer af E. Schutt, ryss till börden, men bosatt i Wien. Numret var briljant o c h rikt på goda infall. Af aiasjoranj. Redigeras af Sophie Linge. Bidrag mottagas med tacksamhet. Länk-logogryf, Visst ej i alla tider Jag funnits har; För mången sjuk, s o m lider, Jag plågan spar. Gåtan min lätt är gissad, Det är j u klart, Jag är därom förvissad, Det går m e d fart. H v a d finns hos hvarje tiger, H o s örn, hos katt? Djur, s o m till plundring stiger I mörkan natt. Utrop, som lätt beklagar Och bra n o g kort. I våro c h sommardagar Rätt nöjsam sport. Ord, som kan ofta tyda På slag, på list. Finge sin längtan lyda, En ung turist, Visst han till fjärran länder Mitt sjätte snart. Djur, s o m man ryggen vänder Helt uppenbart. Sedan hvad denna gåta Saknar helt visst, Värdes ni väl förlåta Dess stora brist. RUNA. Charad. Omkansvärdt mitt första är, Där det stelbent skrider En angenäm omväxling mellan pianonumren erbjöd fru Edlings föredrag af sånger af Eubinstein, bland dem » Es blinkt der Thau », o c h Chopin. » Mädchens Wunsch&gt; af den senare måste omtagas, o c h sångerskan belönades med flere f ramropningar liksom o c k soarégifvarne. Kan sin n ö d ej tala ut, Plågadt intill lifvets slut. Till en vidt utgrenad ätt — D o c k ej bland eliten — H ö r mitt andra, m e d all rätt, Fastän han är iiten, Och fast ibland stamträds tropp, Hans blir svårt att spåra o p p. Idun Stockholm, Iduns Tryckeri Aktiebolag. Prenumerationspris pr år: Idun ensam kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » Iduns Modet., månadsuppl » Bamgarderoben &gt; Fredagen den 30 juli 1897.
Meranämnde stadgande, hvilket, i motionärens tanke, ej heller kunde på grund af förhandenvarande förhållanden anses hafva varit behöflig! skulle, såsom han trodde, verka derhän, att det blefve allt svårare att till tjenstemän vid Landtstaten erhålla skicklige personer, som tillika vore ömtålige om sin sjelfständighet; och det finge ej förbises, att all godtycklig styrelse i moraliskt hänseende verkade skadligt på dem, som deraf berodde. En person med skicklighet och heder hade otvifvelaktig! mera nit och intresse för ett värf, der man mera hade förtroende till hans goda egenskaper, än der det hotande Damocles-svärdet af chefens nyck eller dåliga lynne sväfvade öfver hans hufvud. Han kunde visserligen i sednare fallet blifva mera försigtig och möj ligen undvika påtagliga anledningar till förebråelse, men den kärlek och lust för embetets utöfning, sorn droge halfva lasset, komme troligen att mångenstädes saknas. Om härtill lades att den sednaste löneregleringen för Landtstats-tjenstemännen, enligt hvad desse sjelfve påstode, i allmänhet försämrat deras vilkor, så funnes lätt att nästan all uppmuntran för dugliga och karaktersfasta män att egna sig åt dessa mödosamma befattningar, sorn erfordrade verklig duglighet och för det egentliga folket vore vigtigare, än de flesta andra tjenster, hädanefter komme att saknas; — på sålunda anförda grunder har Herr Dalman föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att den Landshöfdingarne genom 66 § förlänade rätt att från tjenste-utöfning skilja der uppräknade Landtstats-tjenstemän må inskränkas till det fall, när de brista i redovisning af allmänna medel eller beträdas med oredlighet, då likväl i sammanhang dermed åtal inför vederbörlig domstol eller myndighet genast borde mot den felaktige anställas samt suspensions-åtgärden omedelbarligen underställas samma myndighets pröfning.
33 nödigt finnes, för den närmare tillsynen inom do särskilda rotarne kafva en ledamot af kyrkooch skolrådet inom hvarje rote. men, enligt hvad Utskottet har sig bekant, redan nu församlingar finnas, som äro fördelade i flera än elfva rotar och der således det af de Kommitterade föreslagna maximi-antal ledamöter i kyrkooch skolrådet skulle blifva för litet, får Utskottet, som icke är i tillfälle uppgifva något annat i detta hänseende öfverallt lämpligt tal, tillstyrka att paragrafens slutord ”eller öfverstiga elfva” måtte helt och hållet uteslutas. § 31. Dels på grund af de skäl, som redan vid 55 § i Förordningen om kommunalstyrelse på landet blifvit anförda och dels emedan det i denna § förekommande uttrycket ”församlingens kassa” ej är tillräckligt bestämdt, då församlingen ju kan hafva flera kassor, torde paragrafen böra erhålla följande lydelse: Kallar Kyrkooch Skolrådet någon, som inom församlingen bor eller sig uppehåller, till inställelse för att i de på Kyrkooch Skolrådets omvårdnad beroende ordningsoch sedlighetsmål höras, vare han pligtig att kallelsen hörsamma, såvida han fyra dagar förut deraf erhållit del på sätt om stämning i 11 Kap. 7 § Iiättegångs-Balken stadgadt är. Uteblifver den sålunda kallade utan laga förfall böte En Riksdaler Riks mynt till församlingens sfcoZ-kassa och tillhålles af Kyrkooch Skolrådet genom förnyade vitén, som dock tillsammans ej må öfverstiga Femton Riksdaler Riksmynt, att sig inställa. Kan den tredskande ändå ej förmås till inställelse, lite Kyrkooch Skolrådet Konungens Befallningshafvande till. § 38. Då § 3 i denna Förordning redan stadgar att kyrkostämma vid handläggning af ärenden, om hvilka särskilda föreskrifter i Lag eller Förordning finnas, skall ställa sig till efterrättelse hvad sålunda är stadgadt samt härunder äfven höra hänföras de i Lag eller Förordningar gifna föreskrifter om särskilda taxe ringsgrunder för afgifter till särskilda ändamål, torde det vara öfverflödigt och missledande, att i denna § endast i afseende på folkskole-afgifter hänvisa till hvad derom särskildt finnes stadgadt.
Jag vill då först uptaga anmärkmn deröfver, att man gjort en inskränkning med afs:de på dem, som äro aflade i hordom, skyldskap eller svågerskap. Det är denna inskränkning, som hufvudsakligen är gjord i Lagberedningens förslag, men Lagberedningen har icke uteslutit från arf oäkta barn, när det finnes äkta. I afs:de på de i hordom och förbudna leder aflade, så var det flera skäl, som talade för denna inskränkning. Ett deribland var, att efter det system, som Lagberedningen upgjort, var lägerskap i förbjudna leder ett brott, som fortfarande belädes med straff. Från andra lägersmål har lagberedningen borttagit straff. Den har således derifrån uteslutit dem, som voro följden af en i lag med böter belagd handling. Men den hade dessutom ett annat skäl, mycket vigtigare än det nu anförda. Detta är en fråga om hvilken i alla tider mycket klokt folk tänkt olika, och man beböfver icke förkättra hvarandra för olikhet i tankar uti detta ämne. De olika ländernas lagstiftning har beträdt olika banor och äfven i de länder, der fråga upstått om förändring, har man sett förståndigt folk tänka olika. Så har man här i landet sett lag-komitéen afstyrka denna rätt för oäkta barn, men lagberedningen deremot tillstyrka den. Inom denna höjde sig dock en ganska betydande röst, Professor Schlyter, hvilken uttalade den grundsats som Lagberedningen äfven merendels följt då det varit fråga om ändring i lagstiftningsväg, att man nemi. icke skulle taga något förhastadt steg, icke kasta sig från en ytterlighet Den 11 No verab er. 455 till en annan, utan snarare gå steg för steg i afs:de på reformer; att man hade anledning betvifla det allmänna tänkesättet skulle vara enigt, då man såg att bland Lagberedningens ledamöter skiljaktiga tankar funnos, och att somliga af dessa frångingo meningar som de förut hyst; att detta vöre ett skäl att törfara varsamt.
Deremot ha vi svårt för att finna något samband mellan pluraliteten af dessa namn och «Landtmannabladets» utprägladt frisinnade traditioner och kunna icke förstå, huru de begge skola kunna trifvas under det gemensamma taket af den nya dagliga tidningen, ehuru vi alltjemt fråga oss, hvarför vår i kompromissande så öfverlägsna tid icke skulle kunna med lätt och gratiös hand utföra äfven det konststycket att framställa en paradisisk modus vivendi mellan hund och katt och mellan räf och höna. Att «Landtmannabladets» högt aktade intressenter, – det vill på visst sätt och i ideellare mening säga länets hela upplysta hemmansegarestånd –, skulle kunna betrakta «programmet» såsom «det som man ger med på köpet», vilja vi näppeligen tro. En dylik krass och ovärdig uppfattning af vår sjelfmedvetna och stolta allmoge kan som bekant numera göra sig gällande blott inom kretsar, der man icke känner den verkliga nutida bonden, särskildt sådan som han framgått under folkhögskolans bildande inflytelse. Desto anmärkningsvärdare är det, att den vida öfvervägande delen af inbjudarne tillhör just dessa kretsar. Hä!» Nisse såg upp. Redaktören satt blek och stilla och svarslös. «Ja,» sade han slutligen med upprörd stämma, «om det bara fins så mycket som en skymt af sanning i allt detta, så ... ja så vet jag inte hvad det är.» «Det är skoj, min son,» svarade Nisse mildt. «Vanligt hederligt menskligt skoj. – Och det är du, som blir dragen vid näsan naturligtvis ... Jag kan också meddela dig, att den ene af inbjudarne är ingen mer eller mindre än allas vår vän Per Larsson i Refvie.» Redaktörens ansigte klarnade plötsligt upp. «Nå så,» sade han, andades upp och log. «Det kunde jag nog tänka. Då är visst också allt i god ordning. Den mannen, ska nog hålla ryggen rak; och det behöfs bara, att en som han håller ryggen rak ... för de många som stå bakom honom ...» «Håll du sjelf ryggen rak,» afbröt Nisse kärft och reste sig. «Och vrövla inte!» Redaktören satte sig att vänta.
Då de äldre benämningarne: “skepp“ och “skeppare14 öfverallt i förslaget blifvit förändrade till “fartyg44 och “befälhafvare44, hafva Rikets Ständer ock, för följdriktighetens skull, ansett ordet “skeppslott44, som i §§ 9 och 10, synnerligast på flera ställen i den sednare §:u förekommer, böra i enlighet med sagda nya benämningar ändras; och som härförutan § 9 kunde så förstås, som borde håde sjelfva lösen af försåld fartygs andel och den ed, som kan säljaren affordras, hafva egt rum inom tre dagar, hvartill tiden torde vara alltför kort, då för edgång måste förutsättas stämning till domstol, hafva Rikets Ständer ansett ett förtydligande härutinnan kunna ske genom att i fjerde raden af § 9 införa ordet eller i stället för ordet och; i sammanhang hvarmed nödig förenkling egt rum i § 10. § 13. I § 13 stadgas, att om ett fartyg har flere egare kunna dessa besluta att en huvudredare skall utses till förvaltning af rederiets angelägenheter, att detta uppdrag jemväl kunde gifvas åt en styrelse, bestående af två eller flere medlemmar: att hufvudredare när som helst kunde från sin befattning skiljas, och Expedilions-Utkottels Förslag lill underd. Skrifvelse, ,\:o 164. 5 att, utan samtycke af alla delegarne, till hufvudredare icke finge utses någon, som i fartyget ej eger del. Såväl i 1847 års förslag till ny Sjölag, som i det föregående af år 1836, har utväljandet af hufvudredare blifvit gjordt obligatoriskt. Motsatsen lärer dock vara praxis i England och öfverensstämmer för öfrigt med Norska, Tyska och Holländska sjölagarne; men efter noggrannt öfvervägande af skälen för och emot denna sednare åsigt, hafva Rikets Ständer funnit sig icke kunna godkänna densamma, utan omfattat don förra.
Af Johannes Andersson från Skaraborgs Län: ”Eaiot sammansatta Bevillningsoch Ekonomi-Utskottens beslut, att föreslå Rikets Ständer, det afgiflen för bränvinsbränningen må erläggas förskottsvis , enligt de närmare föreskrifter., sorn Rikets Ständer ville åt Kongl. Mäjit öfverlemna att i Nåder utfärda, får jag härmedelst anmäla min reservation. För Bevillningssami Allm, Besv.- och Ekon.-Utslcottens Utlåtande, N:o 5. 49 För elt sådant beslut, tillkommet sedan Utskotten redan antagit och fastställt grunderna för branvinsbrännings-rättighetens utöfning i hufvudsaklig öfverensstämmelse med 1835 års Kongl. Förordning i ämnet, med vissa förändringar, egentligen i afseende på en förhöjd beskattning, finnes ej någon annan rigtig förklaringsgrund, än den öfverraskning, som, ge nom den derom väckta frågan, uppkom. Då likväl den utaf Utskotten antagna 8 §. af nämnde Författning förekommer, bland annat, alt i den skattskyldiges Debetsedel för hvarje dr bör införas, så väl beloppet af pannerymden, som fastighetsvärdet samt uti fi §. stadgas blott såsom undantaga att den, som ej vid mantalsskrifningen, ulan sedermera hos Konungens Befallningshafvande anmält sig till bränvinsbränning, skall, innan tillstånd dertill kan erhållas, visa sig hafva erlagt pannerymds-afgiften; synes mig det senare beslutet, att ali brän vinsbrännings-afgift borde utgöras förskottsvis, vara fullkomligen stridande emot berörde föreskrifter, och sålunda hafva i grundlagsvidrig ordning tillkommit. Ensamt det förhållande bör utgöra tillräckliga skäl för Rikets Höslofl. Ständer att ogilla ifrågavarande beslut, men blotta möjligheten att det kunnat i sammansatta Utskotten genomdrifvas, visar till hvad grad Utskottens pluralitet, af ensidiga åsigter, låtit hänföra sig, då den vidtagit en åtgärd, hvaraf följderna, (j händelse den af Rikets Ständer gillades), skulle blifva af högst menligt inflytande för hela landet, och i synnerhet för den jordbrukande classen af allmogen.
1 stadgas, om uppmätningen och stämplingen föranstalta. A brännvinspannor af tackjern, som hädanefter gjutas, hör pannervmden och hruksstämpeln, jemte årtalet, utsättas i pannans öfre kant, vid ansvar för bruksegaren, som ofvan stadgadt är. §. 15. Till uppmätning och stämpling af nya, eller förändrade, eller förut ej uppmätta och stämplade brännvinshrännings-redskap, förordne Konungens Befallningshafvande ett behöfligt antal af landtmätare eller justerare, och tilldele dem vissa distrikt, lämpade efter hvars och ens hemvist; och vare för denna förrättning sådan justerare lika ansvarig, som för målkärils justering i allmänhet. Uti de städer, hvarest eller i hvilkas grannskap någon landtmätare icke är boende, må till justerare för brännvinsbrännings-redskapens mätning och stämp ling en magistratsperson kunna antagas. §. 16. Brännvinspannor skola vid mätningen vara försedda med löst bröst, då sådant linnes, och med hatt eller stängselskifva och rör samt öfriga tillbehör, som enligt nästföljande §. äro underkastade stämpling. Pannans hela kubikinnehåll mätes med vatten eller annat flytande ämne till öfversta kant eller läckande brädd. Om halten är försedd med en eller flera luckor eller någon annan öppning, än ängröret, skall den vid mätningen påsättas och redskapen uppmätas till öfversta luckans eller öppningens nedre kant, till så stor höjd, som mäsk deri kan inrymmas. Hatten med ångrör skall äfven till hela sitt kubikinnehåll uppmätas och, om den innehåller mer än tre fjerdedelar af pannans rymd, fyra sjundedeler af öfverskotlet läggas till pannerymden. Den fals, som är ämnad att nedskjutas i 644 ExpeditionsUtsko t te ts Förslag till und. Skrifvelse, N:o 199. pannan, ingar ej i mätningen till större del, än hvarmed den öfverstiger en och en half tum. Likaså uppmätes mäskvärmare, der sådan finnes, till hela sin rymd, med afdrag af derigenom gående rör.
— Standernes underdäniga anbällan om utfärdande af en ny förordning derom Apr. 90; (977. 994). om tiden hwarisrän den bör taga sin början, Dec. 529. Ian. 917. — om författande af ett Sammandrag öfwer Standernes beslut i detta ämne Ian. 970. 997. — detta sammandrag uppläst, Ian, 1019. — Stockholms och Götheborgs Febr. 470. Mars 8io. — BcwillningS samt Allmanna Befwärsoch Oeconomic Utffottcts Betänkande, Nov. 1777. 1787. Register. 25 429. — Frih. Oxenstjerna» förslag till Bewillningsgrundcr derför Febr. 74. Ian. 9. 166. llnnZs, Grefwe NLrtsn, yttranden, Aug. 12^4. Sept. 29. r?ov. 841. ' lgursnst-iM. Oloft yttrande Dec. 177., Byggnadsoch Husesyns,Ordning, om en Ny, Ian. il2o. Byggnadsskyldighet; se Lag Utskottets Betänkande» Aug. 1267 och 1777. Bysatte personer, om nyttan ak deras sysflosättande med nägot pastande arbete Sept. 6cm. — om förökning i deras underhäll, Sept. 297, Vlov. 201.204. 299. 779- 407. 1797. — Byteo Lontoiret om dest upphäfwande, Iuni72». Allmänna BRwärs och Seconomie Utffottcts Betänkande derom Ian. 1094. expedition derom Mars 780. Läk-, se Lots och Bäkinrättningen. Lön hasar och Fuskare om upphäfwande af författningen om jagningsanstallande efter dem. C. Lanal-anl äggning; se Götha Lanal. Laractere, om Bewillningsafgift derför.
Öfvcr-Stäthällare-Embetet Lands-Staten i Upsala Län Stockholms d:o Södermanlands d:o Östergöthlands d:o Gottlands d:o Kalmar d:o Blekinge d:o Jönköpings d:o Kronobergs d:o Christianstads d:o Malmöhus d:o Hallands d:o Götheborgs d:o Litt. Cr, s P a n m å 1. Indelt pä förslag. Oindelt. Summa. Summa Banko. Mätt. Värde å 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde förslagsvis å 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde. Kopparbergs d:o Gefleborgs d:o . Westernorrlands d:o Jemtlands d:o Westerbottens d:o Norrbottens d:o Löneförhöjning för Lands-Staterne Gästgifvares Friheter Färjor och Färjekarlar Skiften och Afvittringar Ut/lyttningshjelp efter Laga Skiften, Förslags-anslag Vägar och Kommunikationer Undervisningsanstalter för Jordbruk och Landtmanna Näringar Odlingshjelp m. m. för Iirono-Nybyggare, Förslags-anslag Befrämjandet i allmänhet af Jordbruk och Landtmanna ■ Näringar Hästafvelns förbättrande Undervisnings-anstalter för Slöjderne Befrämjandet i allmänhet af Slöjderne Ti ansport Penningar. Indelta Räntor. Kronovärdi. Indelt på förslag. Oindalt. Summa. Summa Banko. Mätt. Värde k 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde förslagsvis å 6 R:dr Tunnan. Matt. Värde. Befrämjandet i allmänhet af Handel och Sjöfart Undervisnings-anstalter för Bergsbruket Befrämjandet i allmänhet af Bergsbruket Fiskeri-Näringens understöd Jordförluster genom Kanaloch]Väganläggningar, FörSlags-anslag Diverse Anslag. Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus, För slags-anslag Beseoch^Tractaments-penningar, Förslags-anslag Extra Utgifter Indelta Räntor. Penningar. Kronovärdi. Indelt på förslag. Oindelt. Summa. Summa Banko. Mått. Värde å 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde förslagsvis å 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde.
Detär för att besvara Hr Lefre'11 som jag begärt ordet, och får jag fästa uppmärksamheten derpå, att jag yttrat, det Konungen icke, enligt 60 §:n Reg.Fm, äger rättighet att beskatta den ena menigheten på den andras bekostnad. Jag vill derföre icke neka, att den, som begagnar en bro eller färja, äfven bör betala broeller färjpenningar, och kallar ej det för någon beskattning; men deremot är det en beskattning, om en menighet, hvilken alldeles icke far öfver en viss bro eller färja, blir ålagd att deltaga i underhållskostnaden deraf. Så liar likväl denna § i sednare tider blifvit tolkad, då en allmoge, som ej har det ringaste med Stockholms stads drätselverk att skaffa, fått bidraga till aflöning åt stadens tjenstemän. Gr. Spens: Sedan jag sist hade ordet, har min uppmärksamhet enskildt blifvit fästad på den omständigheten, att ordalydelsen af den redaelion, jag föreslagit i första början af discussionen, skulle kunna missförstås på grund af det deri förekommande ordet oundgängligt, då det i nämnda förslag heter: ”hvilkas fastställande är oundgängligt för anläggning eller vidmakthållande af anstalter till rörelsens befordrande inom landet.’’ Man har nemi. fästat min uppmärksamhet på, alt tvist vid domstol skulle kunna 33a Den 7 A p r il. uppstå, huruvida en vidtagen anstalt vore så oundgängligt nödvändig eller icke, och att det alltså vore olämpligt att nyttja detta ord. Af denna anledn. får jag föreslå den förändring i detta förslag, alt det skulle komma att lyda sålunda: ''och hvilka fastställas för anläggning eller vidmakthållande” etc.
Bfhde, att Klaganden, efter det sagde skrifvelse framkommit, i Carlskrona läns häkte qvarhåliits: samt upplyst blifvit, att fångtransporterne emellan Calmar och Malmö rätteligen höra taga vägen genom Carlskrona, hvaraf följde, att någon förhöjd afgift i detta hänseende icke drabbat Kongl. Majit och Kronan; alltså blefve Adv'.- fiskalsembetets påstående emot Landssekreteraren endast i så måtto bifallet, att Kongl. Hofrätten dömde honom likmätigt grunderna för 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken, att för den felaktighet i embetets utöfning, hvartill han, i egenskap af Landssekreterare, i förberörde fall vore saker, till treskiftes böta trettiotre Ridr 16 sk. samt godtgöra dels Kongl. Majit och Kronan för Klagandens underhåll i häktet från och med den 18 Nov. till den 16 Hec. 1847 med två Ridr 44 sk. 6 rst banko, dels Klaganden för honom tillskyndadt lidande med trettiotre Ridr 16 sk. enahanda mynt. Varande detta utslag laga kraftvunnet så väl emot mig som Landssekreteraren; men Magistraten i Westervik har deröfver anfört underdåniga besvär, som af nådig pröfning bero. Sedan Kämnersrätten i Wenersborg dömt en och samma person dels under den 5 Sept. 1849 att för oloflig bränvinsförsäljning böta 40 Ridr eller, i saknad af tillgång dertill, hållas 21 dagar i fängelse med arbete, dels ock den 29 i samma månad att för ett sår, tillfogadt annan med lifsfarligt vapen, och våld mot Polisuppsyningsman i ena bot plikta 103 Ridr 16 sk. till treskiftes eller, i brist af böter, undergå 28 dagars fängelse vid vatten och bröd; samt den sakfällde på grund af dessa beslut, å länshäktet i Wenersborg blifvit afstraffad från den 29 Nov. till och med den 27 December berörde år med fängelse vid vatten och bröd samt vidare från sistnämnde dag till och med den 17 Januari 1850 med fängelse; så har jag, i anledning af K.
Mis håda proposir om särskilda anslag af 70,000 och go,ooo rldr för armcens materiel, men för ett bestämdt ändamål, nemi. bevärismanskapets beklädnad, anslagit 4-5,000 rldr. 1 denna åsigt, att 45,ooo rldr skola anslås till beväringens beklädnad, hafva alne andia Stånd instämt; men de hafva anslagit en större summa eller 54,000 rldr. Om det hade händt, att de andra 2ine Stånden helt och hållet instämt i BondeStis beslut att till be varis beklädnad anslå /\5, ooo rldr, så hemställer jag till de Hrr, som nu yrka återremiss, om icke saken varit afgjord och 45,000 rldr varit den gifna summan, och ett bestämdt anslag för beväringens beklädnad således varit af R. St. beslutadU Nu har händt, att 3:ne Stånd in - Den 13 September. instämt i den lankan, att ett anslag skall finnas för beväringens beklädnad; men de bäfva varit skiljaktiga i båga om anslagssummans belopp, hvilket ett Stund utsatt till 45,oor> och de aine andra till 54,000 r:dr. Utan att nu kunna ingå i livad som under öfverläggningarna inom det ena eller andra Ståndet kunnat förfalla, hvilket jag anser icke höra till saken, enär det endast är öfverläggningarnas resultat eller beslutet, vi hafva att rätta oss efter, linner jag det vara klart, att 3:ne Stånd instämt i beslutet, att ett anslag skall vara för beväringens beklädnad, att de bestämt detta anslag till olika belopp och att det nu är om beloppet af anslaget, som i förstärkta StatsUtsk. skall voteras. Följaktligen anser jag, att här någon annan votertspiöpostn ej kan framställas än den, som af StatsUtsk. blifvit föreslagen. Hr Gunther: