Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Vid nu anställda val till Fullmägtige i Rikets Ständers Bank och deras Suppleanter, Fullmägtige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor och deras Suppleanter samt Direktörer vid Rikets Ständers Låne-kontor i Malmö, Göteborg och Wisby, blefvo följande af Bonde-Ståndet utsedde, nemligen: Till Fullmägtige i Banken: Erik Malmin från Westmanlands län Josef Holm från Stockholms län Anders Gudmundsson från Hallands län • • • Till Suppleanter: Adolf Fredriksson från Upsala län .. Carl Guslaf Sköldberg från Nerikes län Anders Söderholtz från Södermanlands län . med 96 röster. 86 „ « , med 89 röster. rf ii 42 Till Fullmäktige i Riksgäldskontoret: Lars Magnus Knutsson från Östergötlands län med 93 röster. Johan Persson från Upsala län »91 „ Olaus Eriksson från Göteborgs ocj^ Bohus län »52 „ Prot.-Utdrag den 11 Februari 1860. 257 Till Suppleanter: Anders August Andersson Trän Östergötlands län med 51 röster. Erik Olsson från Nerikes län 51 „ Carl Casper Nettelbladt från Stockholms län . „ 49 „ Till Direktör vid Läne-kontoret i Göteborg: Erik Christensson från Göteborgs och Bohus län med 65 röster. Till Suppleanter: Bengt Johan Holmlin från Göteborgs och Bobus län med 91 röster. Anders Nilsson från Hallands län .. , 49 „ Till Direktör vid Lånekontor et i Malmö: Per Nilsson från Malmöhus län med 55 röster. Till Suppleanter: Sven Rosenberg från Christianstads län med 58 röster. Thorkel Nilsson från samma län , 42 , sedan Anders Persson från Malmöhus län, som erhållit 55 röster, afsagt sig det honom sålunda lemnade förtroende. •?i,'■ i*■ if i, *:Mf> f *!*•»!» r . f ; . ' Till Direktör vid Lågg-kontorei i Wisby: Olof Lagergren från Gottlands län .. med 96 röster. Till Suppleanter: Carl Lagergren i Alfvede Gottlands län . med 88 röster. Ingemund' Odin från samma län „ 85 „ hvarom protokoll genast uppsattes, justerades och expedierades.
I anledn. af denna anmärkn., som vid denna punkt blifvit gjord, ber jag att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att orsaken, hvarföre ingen förändring i räntorna för St. Kopparbergs län nu blifvit föreslagen, är hufvudsakligen den, att räntorna derstädes lill största delen utgå i kol, hvilka disponeras af Fahlu Kopparverk; och då R. St. ej velat medgifva att denna kolleverans skulle upphöra, så utgör detta ett undantags-förhållande, som icke på något sätt inverkar på den ifrågaställde allmänna förändringens verkställande der dylika hinder ej mola. Således strider ingalunda framställningen i denna punkt emot de principer, hvarpå betänk, sig grundar. Frih. Cederström: Förutom det skäl, som Hr Sandströmer nu anfört och som eger sin fullkomliga riktighet, finnes äfven ett annat lika vigtigt, af beskaffenhet att äfven för framtiden göra det omöjligt att göra en dylik förändring i St. Kopparbergs län, och det är, att grundräntorna der förändrar fördelning hvart 15:de år inom socknarne ; hvarföre naturligtvis någon förenkling der ej kan ega rum. Detta län står i detta hänseende isoleradt och utan motsvarighet i hela det öfriga Sverige. Endast i roleringsväg har det någon likhet med Gefleborgs län. 7:de punkten. Hr Frin Izensköld: Vid en flygtig genomläsning af denna punkt synes visserligen det af komiterade framställda förslag innefatta både billighet och rättvisa: men går man något närmare in i saken, linner man lätt huruledes under förslaget ligger den, ej tydligt uttalade, men dock ganska synbara, afsigten att börja med öfverflyttningen af kronans ordinarie räntor på den allmänna bevillningen, för att sedan fullfölja samma bana, och att sålunda göra konungamakten allt mera beroende af representationens välbehag eller njugghet. Den ifrågavar:de kungsgårdshjelpen är en ordinarie ränta, som R. St. hvarken kunna ensamme öka eller ensamme minska, utan som skall ovilkorligen utgå efter grunder som i författningen äro bestämda.
H e m m e t o c h skolan tillkommer det att väcka o c h utveckla skönhetssinnet, konstnärerna o c h konstindustrien att tillgodose de sålunda framkallade skönhetskrafven. Då konstverken äro fullödiga, d. v. s. producerade i konstnärens bästa ögonblick eller m e d andra ord alster af hans rö- daste hjärteblod, förfina de våra känslor, förädla därigenom våra handlingar o c h göra oss till bättre, andligen rikare människor. På tal o m olika slags handarbeten inlades en skarp gensaga m o t den en tid så allmänt idkade glödritningen, som förklarades falsk o c h förgänglig samt o m ö j l i g att afvinna skönhet. Lyckligtvis vore dess glansperiod n u förbi o c h den själf på väg till Amerika. Ett anfall från smaksynpunkt m o t d e n - fornnordiska stilen följdes af meddelandet, att denna stil egentligen blott är ett m o d, en godtycklig sammanställning af former o c h färger m e d ett eller annat fornnordiskt motiv, en » slingstil », o m man så vill. Kraftigt parerades ett hugg mot allmogestilen, som förklarades värdefull o c h oumbärlig såsom yttring af ett omedvetet, friskt o c h ursprungligt skönhetssinne. Öfver husflitsalstren, ofta fina, originella o c h o m e d v e t e t vackra samt alltid uttryck för verkliga behof, ligger i allmänhet en trefnad, någonting personligt, en fläkt af hjärtats bildning, s o m talar till hjärtat o c h s o m fabriksvarorna helt o c h hållet sakna. Det eviga sysslandet m e d broderier o c h andra handarbeten ansågs af en talarinnahinderligt för mera värdefulla sysselsättningar. De unga flickorna föra d e n n a vana m e d sig till sina egna h e m, där den i otillbörlig grad lägger beslag på deras tid o c h framkallar en känsla af oro, af något s o m sök«s, något s o m aldrig blir färdigt. Instämmande häri, varnade en annan talarinna vederbörande för att gen o m förfärdigandet af en mängd öfverflödsartiklar, som h e m m e t m y c k e t väl reder sig utan, göra sig till arbetsmaskiner.
Detta slott är, medelst tidens och händelsernas eget föranstaltande, för vårt land hvad Versailles blifvit för Frankrike, i följd af Ludvig Philips omtanka och frikostighet, hvad Köpenhamns konstkammare och Rosenborgs slott äro för Danmark: en spatsergång genom häfderna: historiens uppslagna bok, der hvarje sida är ett rum, som varit åsyna vittne, och hvarje bokstaf en på duken qvarhållen bild. Till och med den toma platsen efter kedjans bortröfvade länk är historisk och upplysande; ty när man här numera saknar de sista medlemmarna af Holstein-Gottorpiska huset – och endast dem – i samlingen af Sveriges furstar, så framstå ett fegt samvetes orimliga farhågor i hela sin eländiga nakenhet för det allmänna omdömets åtlöje och förakt. Nejdens stillhet, den storartade byggnadens allvar, med sina höga torn och sina dystra borggårdar, ödsligheten i dessa salar, der endast vålnader dväljas af allt hvad Sverige haft utmärkt sedan ett halft årtusende tillbaka: allt står till hvartannat i den närmaste öfverensstämmelse, allt gör ett helgjutet intryck, fattligt, men obeskrifligt. Vill man derföre få ett begrepp om Gripsholm i hela dess mjältsjuka högtidlighet, så bör man ingalunda skåda det vid de tillfällen, då ångfartygen utspruta hundratals muntra, stojande hvardagsmenniskor öfver stranden, då slottets hvalf genljuda af prat och fjät, och då de stora rummen hvimla af lättsinnigt nyfikna begapare. Man hinner då knappt följa Ciceronen; man störes i sina känslor; betraktelserna blifva blott fragmentariska.
V 40 b. v 40 b. i 40 a. a. I, 40 1187 7 2 39 18 b. 4 41 b. i 41 b. i 41 b. , 41 8 — 130 1-8 b. i 41 b. v 41 1 b. ; 41 b. V 41 310 80 Fyringsväsenilet, extra anslag; se Anslag för cd gang. /) Fyroch Bxk-inrättningarne i Riket, om upplåningen till anskaffande af medel för deras upphj elpande 9999999*99**999 * 999 > > * Fyroch Råk-väsendet, förhöjuing 1 dess anslag , angående; se Hufvnd-Titel 4*de, sid. 7. Fångars skjuts och underhäll; se Hufvud-litel 8:de, sid, 1. Fangpredikanters aflöning, angående; se HufvudTitel 8:de, sid. 2. Fäng skjuts, angående 9999999 > Fän gunde rhäll, om skyldighet för häcktad person som sakfälles, alt ersätta underhållet , , , , , j Fångvård, om anstalter för en förbättrad, genom ombyggnad eller förändrad inredning af fängelserne f ,*,»***• * 9 * > Svar på återremiss , , , , > > , > > Voterings-propositioner Om röstnings-resulta t ,,>>>>> , om förbättrad, samt disciplinen inom fängelser och Corrections-imättningar , Kongl, Maj.ts Nådiga Svar , , , Fängvärden i Riket; se Hufvud-Titel 8:de, Anslag 43. Full-Artilleriet, nya, extra anslag dertill; se Auslag för en gäng, e) FaltjägareRegemente, Wermlands; se HufvudTitel 3;dje, sid. 12.
Betraktar man nu förhållandet med de personer, som bosätta sig på så små hemmansdelar eller jordlägenheter, all deraf aldrig kan påräknas en afkastning, tillräcklig för åboens och dess familjs bergning, och att hvad som i detta afseende fattas måste på annat sätt beredas, — hvad jordlägenheterne angår, till ett qvantum, motsvarande den förut vanligen obemedlade familjens hela behof under de år, som förflyta medan lägenheten odlas, så torde det vara gifvet, att de flere eller färre utvägar, som inom ett landskap stå sådane familier till buds för ett ärligt förvärfvande af lefnadsbehofven i öfrigt, måste beräknas vid bedömandet huruvida rättigheten till bosättning bör vara fullkomligt fri eller i mer eller mindre mån begränsas. Vid en undersökning härom skall man snart inse en stor olikhet emellan Rikets södra och norra landskaper. I de förra är befolkningen tätare bosatt, städerna flera, större och hvarannan så nära belägne, att det tillfälle till arbetsförtjenst, som ofta inom dem yppas, är för största delen af den kringliggande landsortens bebyggare tillgängligt. Ännu oftare förekomma större och mindre herregods, hvilkas innehafvare dels vanligen under alla förhållanden kunna lemna sysselsättning åt arbetssökande, dels ock sannolikt, då en större tillgång deraf förefinnes och dagspenningen i följd deraf faller, håde kunna och skola begagna tillfället till utförande af större arbetsföretag, såsom odlingar och dylikt. I följd af det mildare klimatet saknas dessutom mera häftiga variationer i grödornas beskaffenhet och deraf beroende priser å de första och nödvändigaste lefnadsbehofven. I de norra landskapen åter är förhållandet alldeles motsatt. De små och fattige städerne räkna i följd af deras läge vid hafvet en stor del af deras befolkning till fiskare och sjöfolk, hvilkas yrken endast tidtals bedrifvas och af hvilkas personal derföre ett för de vanliga behofven mer än tillräckligt biträde till verkställande af arbeten emot lega kan erhållas. Detta läge orsakar vidare, att största delen af det glest bebodda landets invånare , som inom denna provins räkna öfver 6 ända till 30 mils afstånd till närmaste stad (i de nordligare
Ståndet vid inpevar. riksdag behandlat den vigtiga frågan om en för - Den 9 April e. m. ändrad method för markegångssättningen, sorn numera ej lärer kunna bringas till lyckligt slut vid denna riksdag, utaq måste uppskjutas till framtiden; ty om BondeSt., med förlitande på det svar, R. o. Ad. i dag jemnat, skulle antaga StatsUtsk:s förslag om medelmarkegång och bestämma tiden för markegångssättningen till någon dag i Jan. månad, så kan lätt hända, att medelmarkegång och framflyttad tid för markegångssättningen kommer att fäststallas, utan att någon förändring sker i den ömsesidiga uppsägningsrätten, hvaraf resultatet blir en betydlig skatteförhöjning, hvilket beror på blifvande voteving, hvars utgång jag fruktar, emedan af allt, som i denna fråga passerat, äp jag öfvertygad om, att räntetagare-interesset icke anser sig belåtet med någon inskränkning i uppsägningsrätten, äfven om tiden för roarkegångssättnipgen framflyttas till rnedium af Jan. månad. Jag an-s håller, att denna reservation får åtfölja prot.utdr. Ilr Dalman, Wilh. Fredr.: Då Hr Gunther begärt, att hans reservation mätte få åtfölja det prot.utdr., som till BondeSt. expedieras i anledn. af R. o. Ad:s i förmiddags fattade beslut, så anhåller äfven jag att få till prot. yttra några tankar, hvilka jemväl torde få åtfölja prot.utdr.
Daler silfvermynt, som Konungen dertill beviljat af sin hof-kassa jemte den summa Johan Gyllenstjerna samt liera andra dertill förärat; att denna förläning blifvit år 1683 ytterligare stadfästad och då gifvit en inkomst af 400 tunnor 22 kappar råg, 1,064 tunnor 8 J kappar korn, 422 tunnor 10 § kappar hafre samt 6 lispund 18 marker smör, hvaraf 25 tunnor råg och 2 tunnor korn utgått till Landskrona stadskyrka; att, sedan erforderliga byggnader blifvit uppförda, barn intagits å det sålunda inrättade barnhuset, meri att då det sedermera befunnits att kostnaden för barnhusets förvaltning ökats så att det antal barn, som derstädes borde underhållas, betydligen minskats, Kongl. Serafimer-Ordens-Gillet hos Kongl. Majit fram - Stataamni Allm. Besvärsoch Ekon.-Utah. Utlåtande M 7. 3 ställt ilen anhållan att hushållningen vid barnhuset måtte la förändras och inrättas |>å samma sätt, som vid Stora Barnhuset i Stockholm och barnen utlemnas till personer på landet, hvilka såsom fosterföräldrar åtoge sig barnens vård emot en viss årlig uppfostringshjelp; att berörde framställning blifvit i nåder bifallen, hvarigenom det förhållande inträffat att barnens antal vid barnhuset minskats, men deremot de utackorderades ökats; att Riksdagsfullmäktige från Skånska städerna vid 1788 års riksdag hos Kongl. Majit i underdånighet begärt att nämnde barnhus mätte bibehållas sådant som det sedan dess inrättande varit, hvilken begäran Kongl. Majit dock afslagit på den grund, att Kongl. Majit gifvit tillstånd till den med barnhuset vidtagna förändring* och hvaraf bland annat den nytta följt, att ett antal af 40 barn iner än förut kunnat der underhållas; att slutligen Kongl.
Län, som föreslagit, att alla Statens intrader, vare sig ordinarie eller extra-ordinarie Stats-me del, måtte till Riksgälds-Contoret ingå. Genom denna åtgärd skulle reservfonden af omkring Nio millioner Riksdaler, som äro ur rörelse-capitalet, kunna medelst förräntande åter ingå och Riksgälds-Contoret aldrig blifva i förlägenhet för penningar, Stats-Contorets hela tjenstemanna-personal upphöra, samt redighet och enkelhet i räkenskaper ne beredas. 3:o Af Johan Fr. Dahllöf från Elfsborgs Län, som, enär man nu kunde hoppas, det gagnande och samhälls-nyttiga förslag icke skulle afvisas, yrkat, att Rikets Ständer måtte besluta, att, på sätt hitintills skett med den personella bevillningen, all annan af Ständerne åtagen bevillning, såsom tull-, post-, charta-sigillataoch husbehofs-bränvins-bränneri-medel måtte till Riksgälds-Contoret ingå; samt 4:o af Johan Johansson från Örebro Län, hvars motion innehåller den hemställan, att Stats-Contoret och Riksgälds-Contoret måtte förenas på det sätt, att ali kronans uppbörd, af hvad namn den vara må, ingår till sistnämnde Verk, som ensamt skulle hafva assignerings-rätt på Banken och ensamt författa Rikshufvudboken, hvilken således upptoge alla Rikets inkomster och utgifter. Från detta Verk skulle Stats-Contoret erhålla erforderlige medel, för bestridande af utgifterne enligt Rikets Ständers Stat; hvarjemte Stats-Contoret borde controllera lefverancernes rigtighet.
SÖIajit ©ig förmipab, bet St. @t:r, lifmabe af lifa anba, äfmett äro roillige till lifa uppoffring, od) äffar berföre, att i fråga maranbe million måtte från ocf; iticb näffa år utgå på bet fatt, att ben år* ligen förpjes mcb ett belopp, fmaranbe emot ffillnaben e* mellan ben cours i ööamb. 23anco, font noterabeS, bå ben* famina år 1809 af Ä. SKajrt förft begärbeS, od; ett me* bium af ben nu gällanbe.” Ä. SftajitS ^ropojttion innehöll mibare, att berörbe million, nteb ben nu begårbe förhöjning, fnappt blefme till* rädflig för gäffningarne, glottorne od) beit orbinaire Slr* meenS materiella behof att bet åtcrftobe, att finna utmä* gar för ben migtigaffe gren af görfmarSmerfet, ben font i fpnnerhet (fulle trpgga SiifetS fjelfbcftåitb, nemi. 23emä* 83etänfan ben, 9t:o 255. Ecb förwäittabc ål'. SJPajtt, bet 9t. Sfer genom ferffilbt anffag witte bcreba nöbige mebel titt betta wigtiga bcl;of, l;wari* genom Sftifcté! politiffa tittwarelfe i fynnerf;et funbe tryggås ocf) befäfaé; men (Tutte 9t.
Jag kan icke neka, att denna slutsats förvånat mig, och tror de yttranden, Herr Hjerta i detta afseende haft, icke logiskt kunna försvaras. Efter att hafva anfört, att ett af motiverne lill Myntbestämuingsbeslutet, varit att derigenom bereda möjligheten att indraga utländska capitaler, för att de egna capitalernes monopolium måtte upphöra, och genom enskildla kreditens återställande, sätta handeln i tillfälle att begagna utländsk kredit, indraga metallisk valuta, bilda PrivatBanker och derigenom bereda en allmännare spridd penningetillgång, så vill Herr Hjerta se, i Statens bemödande att underlätta eller åtminstone påskynda erhållandet af denna utländska credit, ett hinder mot dess begagnande och de välgörande verkningarne deraf. Detta kan icke anses för annat än en motsägelse. Det är sant, att Herr Hjerta trott sig i den föreslagna Statens mellankomst se en inskränkning i de enskiltas Den ii Februari i e. ra. 325 förmåga att lämpa penningerörelsen efter behofvet, och om så vore, hade han också rätt, men det lärer icke behöfvas mycken eftertanka, för att finna motsatsen, ty då begagnandet af lånet vore helt och hållet frivilligt, och således icke hindrade hvilken enskild, som antingen på bättre vilkor eller utöfver de tillgångar detta lån lemnade, kunde skaffa sig utländsk credit, att sig deraf begagna, så vore således den enskild ta omtankan alldeles oförhindrad att lika verka till penninge-rörelsens rättande elter behofvet, så med som utan denna Statens mellankomst. Enda skillnaden vore, att, i förra fallet, en utväg till för denna credit blefve öppnad, så mycket dyrbarare, som den funnes att tillgå, innan ännu en längre vana vid den återställda ordningen hunnit att så småningom öppna de enskilta kanaler för utländska capitalers tillträde till Svenska näringar, hvilka visserligen i en framtid — jag tvifl.ar ingalunda derpå — skola blifva en följd af ett orubbligt myntvärde, och då göra all mellankomst af Statens credit öfverflödig. Vidare finner Herr Hjerta en stor olycka i den möjlighet, detta lån kunde bereda, att nedsätta allmänna räntefoten i Landet under 6 procent.
Vidare bör man taga i betraktande de utgifter, såsom fullmaktslösen, som äro D eli f» Juli f. m. 75 förbundne med dessa tjenster; samt de förmåner, som varit förut med dem förenade, men sedan blifvit borttagna, såsom dubbel årsberäkning, inqvarterings-penningar m. m. Efter upläsningen häraf tilläde Hr von Fran eken: På grund af livad jag nu anfört anhåller jag om afslag å UtskisBetiink. och bifall till K. M. Nåd. Propos. Hr af Klint: Afven jag anhåller om bifall till hvad K. M. föreslagit med afseende på Sqvadrons-prediknnternes aflöning. Jag vill ieke trötta K. o. Ad. med anförande af skälen härtill, utan får endast hänvisa till StatsRåds.- prot. der de finnas tydligt uttalade. Hr af Funck, Carl Osear, anförde skriftligen: K. M. har i sin Nåd. Propos. föreslagit för en SqvadronsPredikant vid Lifgardet till häst 500 Rdr Rmt, äf vensom för en Bat.Predikant vid hvardera FotGardesReg:te och Artilleriet, samma lön. Utsk. har afslagit detta, af det skäl: att tvenne Preslerliga beställningar på eli Reg-.te icke är af verkligt bthof påkallad. Ar, som Utsk. säger, 2-ne sådana tjenster på hvarje GarnisonsReg:te icke af behofvet påkallad, bör ännu mindre 3:ne vara det. — Hvad har då (Jlsk. genom sill Ullål. bevisat ? Jo, att det skulle således här ligga en orättvisa emot de öfriga Presterne, deruti: att de 2:ne Bat.Predikanter, som äro på ett värfvadt Eeg:te oell erhålla I103 K. M. eivira ansökningsrålt, åtnjuta denna förmån framföre andra Prester. — Jag vill icke här uptaga tiden med någon jemförelse emellan Bat.Predikanterne vid värfvade Reg:terne och Presterne inom Indelta Arméen eller andra församlingar.
CanzliOrdningen omnämnde HandCassa, sorn för närvarande är ställd under CanzliStyrelsens vård; och hvilken Cassa, enligt till StatsUtskottet inkommen uppgift, består för närvarande i ÅttaTusen Åttahundra Åttatio (8,880) R:dr, som äro utlånta mot Sex procents ränta och inteckning i Aspa och Algrena samt Åbyholms Jernbruk. Angående Militiaä-BoställsCassan. §• ii 3. Rikets Ständer hafva beslutat, att, vid en möjligen inträffande förändrad organisation äf KrigsCollegium, den under bemäldte Collegii inseende och förvaltning ställde Militiai-BoställsCassa må, om Kongl. Majit så för godt finnér, till RiksgäldsContoiret för - f ( 6g ) flyttas; och stall denna Cassa, utan sammanblandning med RiksgäldsGoutoirets medel, af Fullmäktige förvaltas. Åttonde Afdelningen. Angående uppbörden i Landsorterne af Allmänna Bevillning en m. m. samt de Redogörelser , hvilka till RiksgäldsContoiret skola ingifvas. §• ”4- Uppbörden af Allmänna Bevillningen i Landsorterne besörjes på lika sätt, som hittills, af Kronans vanliga UppbördsBetjente, hvilka för denna Uppbörd äro till redovisning förbundne, utan serskild vedergällning eller arfvode. Men LandsKarnererare, Kronofogdar och Häradsskrifvare samt andre vederbörande, hvilka vid Bevillnings-Taxeringen äga befattning, åtnjuta halföre Arfvoden, på sätt BevillningsFörordningen stadgar; äfvensom Uppbördsmännen i Landsorterne samt LandsContoiren bibehållas vid det arfvode af Två procent, sorn, genom Kongl. Kungörelsen af den 28 Januarii 1804, är dem tillagdt för deras befattning med uppbörden af samt redovisningen för den Bevillningsafgift, som skall erläggas af testamenterad egendom och behållna förmögenheten i Sterbhus. §. 115.
Leld pä Zo, ZZ L 42 är, hälst harwid förmodades, att det skulle kunna lägga hinder i wägen för winnandet af hufwudafsikten, om man begärde, det läneVologek i siere är skulle sakna all afbetalning, jemte Den Z Zebruarii. ^89 prcmierne, emedan desie medel möjeligen kunna lill Längifwarnes ärliga behof tarfwaS. U i det Willoff. Borgare-Siandet har äter blifwii yttradk, dek de icke twiflade, att ju Rikets utländske Creditorer i narwarande stallning, dä Coursell är högt updrifwen, och någre wexlar knappast sta att erhälia, stola lemna Credit pä sä wäl Capi tal som Ränta, dä de ägde förtroende till den försäkran, att de framdeles när Coursen sädant medgifiver, stola erhälla full betalning, och den anstalt emedlertid blefwe iakttagen, att en emot Räntan ungefärligen swarande Summa hwarje är till sädant behof afsattes. Stats-Ukstottet kan för sin del icke annar än instämma med hwad Uti Walloch Borgare-Ständet blifwit anfördt, säsom hufwudsakeligen öswerensstämmande med hwadStats-Utstottek i desi förraBetänkande föreflog, ehuru Utskottet dä icke trodde sig böra sträcka sin hemställan längre, än till inställande af Capitals afbetalningarne pä de Utländske länen pä 6 är. Men sedan Coursen blifwit sä öfwer ali hösma upjagad, och är dageliga förändringar underkastad, samt inga säkra anledningar sig förete till desi snara fallande, sä att remisier utan en högst betydelig förlust kunna göras! Sa inser Stats-Utstottet också nu nödwändigheten deraf, att äfwen alla räntebetalningar ä de Utländske länen tills widare inställas. Stats-Ukstottet tror, att när de utländske Cre. ditorerne blifwa öfwertygade derom, att Riksens Högloft.