Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Jag borde kastat er på dörren, det har ni åtminstone gjort er förtjent af genom ert oförskämda uppförande, och jag skall nog rekommendera er åt min vän polismästaren, det kan ni lita på. Jag betviflar ej att ni är en detektiv. Men hvarför har ni kommit hit? Kan ni förete någon handling, som berättigar er att förhöra mig? Har ni någon häktningsorder? – En sådan kan anskaffas förr än ni tror, herr konsul. Ni är bevakad, och om ni vill gifva er till tåls i tjugo minuter, så skall den formalitet, ni väntar på, blifva vederbörligen iakttagen. Hotet gjorde ett hastigt slut på Brauners höga ton. – Haf då inte så brådt om, sade han. Ni skall inte tro, att jag låter skrämma mig af edra ord; ty jag vet mycket väl att någon häktningsorder ej kan utfärdas mot mig. Men jag vill låta er få veta hur långt ni far vilse. Ni vet ingenting, rakt ingenting – se der, sanningen i all sin enkelhet! Någon har sett mig vid eldsvådan, en annan har försport att jag då och då stått i tillfällig affärsförbindelse med fabrikens egare – hvarför skulle jag förneka dessa enkla sakförhållanden? Ni vet ju att jag var på besök i E–tuna och ni har i afton sett ingeniör Danielsson hos mig. Af dessa bagateller har någon sqvallerkäring satt ihop Gud vete hvad för röfvarhistoria. Misstankar kunna alltid uppstå af de minsta orsaker. Ni har fått i uppdrag eller kanske sjelf åtagit er en undersökning i saken. Och utan en tillstymmelse till bevis rusar ni åstad, tränger er in i mitt hus, narrar några taskspelare att ställa till skandal och vill förhöra mig midt i natten. Detta, vet ni, är mer än fräckt, och mera än en hederlig man behöfver tåla. – Jag är uppriktigt ledsen öfver edra ofördelaktiga tankar om mig och har ingenting annat att göra än försvinna för att ... – Svara mig! Hvilka bevis tror ni er hafva? Detektiven log. – Herr konsul, dem hinner ni tids nog taga del af. – Inga alltså!
Då emedlertid medgifvas bör, att ett så beskaffadt dröjsmål med erhållna förskotts redovisande icke är med god ordning fullt öfverensstämmande, skall jag ej underlåta att för framtiden utöfva noggrann tillsyn derå, att sådana förskott, som för bestridande af handtlangningskostnad och andra utgifter till Landtmätarne utanordnas, varda af dem ordentligen och å behörig tid redovisade. Då Rikets Ständers Revisorer vidare anmärkt, att Kommissionsoch Äfvittringslandtmätaren J. R. Meuller uti sin för erhållna förskott afgifna redovisning tillgodofört sig ersättning för husrum, dertill han, som uppbär resepenningar å stat, icke ansetts vara berättigad, har jag från Meuller återfordrat det af honom i nämnda hänseende uppburna belopp, 11 R:dr 75 öre Rint, hvilket ock under denna dag blifvit till Landtränteriet inlevereradt; och hvad slutligen beträffar anmärkningen, att ett den 19 Februari 1856 till Styresmannen för afvittrings-verket utanordnadf. förskott, stort 75 R:dr, blifvit redovisadt först i början af år 1858, så har bemälde Styresman, hvars förklaring i detta ämne jag ansett mig böra inhemta, förmält sig icke hafva varit i tillfälle att för berörda förskott, som meddelats honom till inköp af erforderligt papper, att, i mån af behof, Afvittrings-landtmätarne tillhandahållas, afgifva redovisning förr än detsamma blifvit för ändamålet till fullo användt, hvilket skall hafva inträffat först vid sistnämnda tid eller i början af år 1858. Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärdar, Storm äktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, G. L. MUNTHE.
Grefwe (ll^llsnborg, soldan llcknninb, hade iltgrfwit et Memorial, hwilket uplästes, sä lydande; Om de obestämda fordringar, som det ifrän det heoerwarda Bonde-Ständet inksmne Memor unn' äller, viott hade afseende pä en jänmlikhet i bewillNtNg. i mon af förmögenhet och äge. woms warde, stulle rättwisan i et flitt yrkande ofelbart bereda et bifall, men dä slutmeningen af detta M-nio>i-u synes åsyfta en förändring i Frälse ägendoms natur til likhet med ffattejord, innefattar detsamma et påstående, utom gransen af hwad i förening med rättwisa och billighet äskås kan Dä det är en godkänd grnntzyriucipe, dyrbar för alla samhälls-medlemmar, at ägande ratten bör säsom helig och orubbclig anses, önstade jag at annu kunna hysa den tanke, det genom mitztag eller orätt' fattade begrepp chm hivad werkeligen blifwit yrkadt, et påstående blifwit framstäldt, som, sädant det mig förekommer, är sä förolämpande emot ägande rätt och ägendomssäkerhet, at derä ej bör göras nägot afseende. I et afstag derpä och dermed förenad oryggelig föresats, at beskydda hwar mans tilständiga rätt njuter äfwen Bonde Ständet en trygghet litt sine hemmans besittning, med dermed förenade förmäner, utan all rubbning förblifwa bibehällne. Det ligger i öppen dag, at Säteri - och Frälse-äge"domar, erhällne förr eller sednare, säsom belöning för Riket gjorde tjenster, säsom ffadeständ för
Det kan ej vara Utskottet tillständigt att antaga supposilioner, som ej äro bevisliga. Ytterligare har blifvit sagdt, att Utskottet icke öppet och redligt besvarat frågan. Utskottet är Sammansatt af ledamöter af alla 4 Stånden. Utskottets ledamöter af a38 Den 18 3 til i i f. m. Ridderskapet och Adeln aga tillfälle att sjelfve besvara anmärkningar, sorn emot dem göras, men de öfriga Ståndens ledamöter äro ej här, och kunna ej tillrättavisa otidiglieter emot dem, som derföre måste beifras af detta Stånd. Det är ej möjligt, att Ridderskapet och Adeln kan gilla, det enskildta Utskottsledamöter förorättas på grund af enskildta personers enskildta öfvertygelse. Herr Friherren har yttrat, att samhället ej kan verksammare undergräfvas, än genom egenmägtiga tolkningar af Grundlagen. Deruti instämmer jag aldeles. Det vöre väl, om Friherren iakttog det, och ej sjelf egenmägtigt tolkade Grundlagen. 8ö §. RegeringsFormen har Friherren förklarat vara förbisedd och öfverträdd, hvarjemte Friherren påstått, att det ålegat Utskottet att låta inför RiksRätt tilltala de Konungens Rådgifvare, som deltagit i beslutet, hvarigenom liandlingarne ej fått till trycket befordras. Då Tryckfrihetslagen tydligen undantager alla sådana handlingar, som Konungen ej vill tillåta utlemnas, skulle jag förmoda, att alla de befallningar, som deruppå grunda sig, ej kunna enskildt tryckas, der ej liela målet kan komma till allmänhetens kunskap, RegeringsFormen har bestämt, huru Konungen med Ständerna cornmiinicerar sådana mål, som skola hemliga hållas. Det sker i ett hemligt Utskott. Detta Utskott vore ett oting, om sådana hemligheter ej kunde finnas. Således, då lagstiftaren har varit be - Den 18 Jul i i f. m. tänkt på, att sådana mål kunde finnas, hvilkas uppenbarande kunde vara menligt för Staten, har lian ansett, att communicationen borde ske i ett hemligt Utskott, på det likväl en del af representationen måtte få se de motiver, som led t Styrelsens beslut.
Stralfbeslämmelsen är således: ”miste embetet alldeles, eller till viss tid, eller böle med penningar till treskiftes, och fylle allan skada.” Åtskilliga amnärkn:i kumm här göras, grundade på o-, 16 H. i3 98 Den 4 November e. m. belydliglieten af de böter, hvilka härigenom skulle kunna ådömraas elt Statsråd, på omöjligheten att till belopp bestämma all den skada, som en administrativ åtgärd kan halva gjort och slutligen på olämplighet»» att straffa en Statsrådsåtgärd med suspension. Löjligt kan påstås vara, all ett helt folks delegerade anbefalla åtal på sin Konungs omgifning, och alt resultatet blir 5o r:drs böter eller mindre; lika löjligt, att en person under suspensionstiden förbjudes gifva Konungen råd, och att man efter samina tids förlopp åter anser honom såsom tjenlig rådgifvare. Otvifvelaktig! vore det således högst lämpligt om en ansvarighets-lag för dessa embetsman icke innehöll någon juridisk påföljd-bestämmelse emellan ”miste embetet” och ”varde frikänd;” således äfven, om man knnde behandla hvar och en mellanclass af mål på det sätt, som gamla ansvar.lagen velat behandla dem, nemi. genom banad väg för en opinionsdoinstol alt förfara i öfverensstämmelse med Reg.Fins 107 §. Just dessa betänkligheter hindrade i sanning mig alt i mina motioner, i början af delta år, nämna något om ansvar.lagens 6 §, ehuru jag ganska val märkte anomalierna deri. Jag trodde då som nu, att det var i grundlagsväg dessa anomalier borde höfvas. Sedan i går har jag hopp, alt om detta betänk, återiemitteras, LagUtsk. skall, vid nästa behandling af målet, finna en annan utväg öppnad af Const.Ulsk., hvilken åtminstone i någon mån skall förebygga den nu var. bristen på sådana.
Vi ha skurit af de gröna knopparna och dig, och mig till mig, och Sigrid till Sigrid, som skulle ha niskor... det ha vi slösat bort på strunt, som vi inte haft satt dem i vaser för att fröjda oss själfva eller reta samhället... pöbeln, som redan gjort af med allt sitt och är vi bättre än Marie? Äro vi inte på väg att bli glädjeglad att se oss skrumpna ihop och bli pöbel också... Äro flickor allesammans för att upptagas i det stora Magdalenahemmet, som kallas samhälle... Vi kalla oss frihetsoch och kastat för fienden! sanningskämpar, och vi ha slagit skillingar af våra vapen SIGRID, sjunker ned på en stol vid bordet. Kristofer... KRISTOFER. riktigt af hvarandra... och det gjorde ni förr, och det Jag talade om förlåtelse, ty hålla ni ärligt och upp tror jag att ni i botten göra ännu... så kunna inte tio tusen sådana som Marie skilja er åt. Och är er konseså gift er med hvarandra och ta hand om Marie och hennes barn. Då göra ni, ta mig fan, hvad ni kunna kvens bara, att ni vilja vara oppositionela, hvilket jag antar, stå till svars för inför er själfva, och dunka dessutom alla gamla fördomar i planeten, både konservativa och radikala... och... och... det vore utmärkt! All right! Han går hastigt mot Sigrids rum. VÄRFLOD ÅTTONDE SCENEN DE FÖRRA. FRU GERMAN. CHARLOTTE. PASTORN Charlotte kommer hastigt ut från fru Germans rum. CHARLOTTE. Spring och skaffa en åkare. KRISTOFER. Hvad är det? CHARLOTTE. Fundera inte, spring bara! Kristofer går ut till vänster. Fru German kommer från Sigrids rum. FRU GERMAN. Hvad står på, Charlotte? CHARLOTTE. Hon kan göra sig något ondt. Det var ju samma historia med den stackars flickan hemma i huset, som tog in svafvelsyra. FRU GERMAN. Pastorn säger, att Gustaf och Kristofer kört ut Marie. Det är inte möjligt, Charlotte. WOLFF, vill gå. Hvar bor hon?
Den 9 Maj 1812 f. m. Lördagen den 9:de Maji kl. 10 f. m. sammanträdde ConstitutionsUtskottet å Fördelningar, då läsningen af de uti StatsRådet öfver Kammarärender förde protocoll fortsattes, hvarvid A Första Fördelningen: protocollen för den 20 Martii 1811, 1 April—22 d:o, 2 Maji, 6 d:o. Å Andra Fördelningen: för den 5 December 1811—28 d:o, 7 Januarii 1812—81 d:o, 12 Martii—19 d:o, 2 April 1811—27 d:o. A Tredje Fördelningen: för den 19 November 1810, 3 December—20 d:o, 11 Februarii 1812—27 d:o, 4 Martii—5 d:o. Utskottets Ledamöter åtskiljdes kl. 1 f. middagstiden. Den 9 Maj 1812 e. m. Justerat d. 11 Maji 1812. A. G. Mörner. Lördagen den 9 Maji kl. 1/z 5 eftermiddagen sammanträdde R. H. S. ConstitutionsUtskott in pleno, då Herr Kammarherren m. m. Silverstolpe, Herr Doctor Falk, Borgmästarne Nenzén och Egge samt Riksdagsmannen Bengt Svensson voro frånvarande, deribland de bägge Ledamöterna af BorgarStåndet anmält sjukdoms förfall. Justerades protocollen för den 6 och 8 dennes. Vid det förra af dem anmälte Herr Doctor Wijkman och Assessor Arosenius, att de, som nämnde dag varit frånvarande, nu fullkomligen instämde i hvad Herr Grefven och Ordföranden då yttrat om StatsSecreteraren Järtas förhållande i den brydsamma ställning Riket sig befann, då han den 22 Februarii 1811 tillstyrkte att utom det mindre credi tivet begagna vissa besparda medel till krigskostnadernas bestridande. Äfvensom Herr Doctor Wijkman ansåg sig dessutom böra med loford anmärka Föredragandens åtgärd i detta afseende. Herr Borgmästaren Vilberg anförde: »Sedan Högloft.
Stander benna Utskotters hemställan bifallit; sä ehuru Utskottet lifwadeS af icke mindre wördnad och kärlek för Sweriges nu warande alstads Konung, an den Herr Schmitterlöw yttrat, ansag Utskottet sig likwäl wid sädant förhållande icke tillhöra, alt något, i afseende pä dispositionen häraf, widare förestå, utan IZ54 Den 26 Zebruaru. utan ankomme sadant pa Riksens Högloft. Ständers egen pröfning och godtfinnande. Uti Stats-Utskottets häröfwer meddelte Pwtocolls-Utdrag af den n sistl. Januarii, har Högloft. Ridderstaper och Adeln förklarat fttc beslut wara, att ät Hans Majit Wär nuwarande Allernädigste Konung i underdånighet uppdraga nyttjande rätten af Haga Lust-Slott och Park med det hwad till berörde Slott och Park för det närwarande såsom tillhörighet räknas. Deremot hafwa Högwördige PresteStändet, Wällofi. Borgareoch Hederwärda Bonde - Ständet äterremitleradt detta ärende till StåtsUtskottet att sig utlaka, angående berörde LustSlotts behöriga underhållande samt huru det ma nyttjas och disponeras. Stats - Utskottet instämmer till alla delar uti Högloft. Ridderskapet och Adelns beslut, att nyttjande rätten af Haga Lust-Slott och Park med tillhörigheter , derunder äfwen inberäknad Lägenheten Frescati, mä till Kongl. Majus Nådiga disposition i underdänighet öfwerlemnas, att den eser Egit Nådigt godtfinnande begagna, dock utan någre särskildte föreskrifter derwid. Hwad underhälls-kostnaden ater angar; sä har, efter öfwerwagande af Stats-Werkets närwarande knappa tillgångar, Stats - Utskottet icke tilltrott sig kunna förestå högre summa än 2000 R:dr om äret i ett för allt till Statens underhallande och nödig Betjenings aflöning. Stats - Ullkottet har ansett en sadan summas bestäende pä
Voteringen har utfallit med 58 Ja och 61 Nej; och som Nej sålunda vunnit, skall sådant Tågvirke, hvarmed Svenska fartyg varit nödsakade alt, i stället för bevisligen förloradt, sig å utrikes ort förse, då samma Tågvirke vid hemkomsten finnes obrukadt, beläggas med en införsel-tull af 2 R:dr per Lispund. Sextiondetredje Voterings-proposition : Den, som bifaller Utskottets förslag, att införsel.tullen å Vin på fastager skall bestämmas till 36 sk. kannan, voterar Ja; Den det ej vill, Nej; Vinner Nej, anses införsel-tullen å Vin på fastager vara bestämd till 24 skkannan. Voteringen har utfallit med 64 Ja och 55 Nej; hvadan och då Ja vunnit, införsel-tullen å Vin på fastager är bestämd till 36 sk. kannan. Sextiondejjerde Voterings-pr oposition. Den, som bifaller Utskottets förslag, att införsel-tullen för Vin på bouteiller skall bestämmas lill t R:dr 24 sk. kannan, voterar Ja-; Den det ej vill, Nej; Vinner Nej, anses införsel-tullen för Vin på bouteiller vara bestämd till 1 R;dr kannan. Förstarkla Stals-Utskottets Memorial ,V.o 4°9‘ 19 Vid voterings-sedlarnes öppnande hafva befunnits 63 Ja och 56 Nej; och som Ja sålunda vunnit, är införsel-tullen för Vin på bouteiller bestämd tili 1 R:dr 24 sk. kannan. Sextiondefenite Yot er in g s-proposition. Den, som bifaller de af Utskottet föreslagne tull-bestämmelser å följande Varu-artiklar: Helsiden : Shawlar, Shawletter och andra dukar: af så kalladt Boune de Soie 6 R:dr 32 sk. inf.-tull per Skålp, Halfsiden: eller af silke med blandning af bomull, lin eller ull: Alngods alla slag 3 R;dr 16 sk. inf-lull per Skålp. »Shawlar, Shawletter och andra dukar: af 10
Arrenden för Jordlega och Hyror - 338: 17. Interesse-Penningar ... Tl^' 30. Utskrifnings-Penningar • 2a: — Inskrifningspenningar Sol — Stoleoch Kjämme-Penningar, Dito för dödas quarlåtenskap, BegrafningsArmbössePungStädsmålsoch Bötes-Penningar • 280: 24! Detta Hospital skall äfven ifrån Kloster till hemvist för Fattige blifvit förvandladt, och skall äga gamla Privilegier gifne af Konungar i Dmnemark den tiden , då Skåne var under deras välde, hvaraf väl många Bref och Resolutioner åberopas, rnen uti Krigstiden för^ skingrade. Sedan Skåne kom under Sverige, h3r det äfven undfått åtskilliga, Kongl. Resolutioner, Samt att Kongl. Majit dea 3 Augusti 1681 och. den 13 Februarii 1728 stadfästat dess Frivi-. legiér och Rättigheter. Hospitalets inkomster skola förnämligast bestå uti 20 jf Mantal , hvaraf äfven Hospitalet njuter Kronoceli Kyrko-Tionde, och upptages uti det af 1754 års Räkning ingifne Utdraget Hemmaus - Räntorne till -* 764 D;r Krono-Tionde-Sparmemålen af samma Hemman efter Kronovärdering - 17.3P 24 dcJ Kronotionde af Möl'ebergaS0chn, hvartill Hospitalet skall ega, enligt 165g ars Handt • Bok , Jus Patronatus, stiger till - 5.6-4 5a Vinsten på samma Spannemal efter Markegåugsspcis 1^75- 1956 Stats-Utskottets Be tänk anden. Termin af Saltpetter - Skatt af bemälte Hennman - 423: Jordskylspenningar . * 45 Arrende, Bränneveds, Utskrifnings oell Stadsmåls-Penningar ni. fl. Silfvermynt. 25:o Ystads Hospital.
Enligt hvad Utskottet inhemtat, grundar sig trosspassevolans-afgiften på särskilda, under åren 1775—1783 med vederbörande rusthållare afslutade kontrakter, hvarigenom Kronan åtagit sig att, emot uppbärande af vissa fastställda afgifter, i all framlid, såväl under krigssom fredstid besörja anskaffandet, vidmagthållandet och transporten af de vid indelta kavalleri-regementen och till infanteri förändrade indelta kavalleri-korpser behöfliga trosspersedlar; varande dessa afgifter för olika regementen och korpser bestämda till olika belopp, vid Lif-regementets dragon-, husaroch grenadier-korpser till det af motionären uppgifna. Vid flera föregående riksdagar hafva motioner i likartad, men oftast vidsträcktare syftning blifvit väckte, men icke kunnat tillvinna sig afseende hos Rikets Ständer. Under 1840—1841 årens riksdag, gjordes framställning om upphörande af såväl mötespassevolanssom trosspassevolans-afgifterna. I förra afseendet bifölls framställningen, i det sednare icke. Till lindrande af roteringsoch ruslningsbesvären fick Staten i följd deraf vidkännas en utgift af 186,669 R dr Banko. Vid följande eller 1844—1845 årens riksdag förnyades framställningen om irosspossevolans-afgiftens upphörande, men, då skyldigheten att anskaffa, underhålla och fortskaffa den för kavalleri-regementena nödiga tross sedan äldre lider tillbaka innefattats bland de med rustningsbesväret förenade åligganden, för hvilkas fullgörande rusthållarne icke allenast åtnjöte eftergift af egna räntor, utan ock flerestädes fått sig såsom ersättning anvisade särskilda augraentsräntor, samt dertill komme att den af Rikets näst förut församlade Ständer medgifna befrielse från mötespassevolans-afgiftens erläggande tillskyndat rusthållarne en högst väsendtlig lindring i de på deras hemman belöpande onera, blef denna framställning hos Rikets Ständer lemnad utan afseende.
V&amp;ra sinbttiiigilrs lokar och r h,. i foriii af eu iwll. 1 % 1 ~, n. l&lt;aiiske den niest oskadliga af hela saiiiliiigen. Sveiisknrnes delf agilndc i trettiohigii kriget. Xy tt historiskt siillskapsspel. I en tid af nyvaknad fosterlandskiiiisla soiii tleii iiiirvarande a r ju allt, som kan Iiaiiföras till vår historias a ~ o f ~ l l; ~ iiiimeii, särskildt ägnadt att tilltala de ungas simen. Att viira barii diiför med glädje bomma att hälsa ett gnytt historiskt siillsknpsspel. ;, som därtill ar akta svenskt, iiro ~i fullt och fast öfvertygade om. Reglenia äro de gamla enkla och liedervärda, en variatioii p i det slkert af alla barn kända » ormspeleta. i, men de Iiitta tärningskasteil föra oss liar langs uiiderliga vägar öfver Tysklaiide karta, vi följa .. deii svenska liarens irrfärder och vandringar under det trettiokriga krigets fortgPhg, liars och tvars, från norr till söder, friii östetill vester, i en verklig labyrint af krokar och slingringar. Har och hvar Iiej das ens fraiii f art af iiainn s; oldaim som Magdeburg, Liitzeii, Jd~ikowitz, Wittstock; nian inåste ridfråga de spelet åtfiiljaiide verserna för att få veta sitt öde, och iiatiidigtvis s t i r inaii eller fiillei. allt efter de svenska vapliens vaxlande lycka. Det fosterliiudslia syftet, deii val afvagda blaiidiiingeu af nytta och nöje, svensklieteii i siviil id6 som utförande, den prydliga utstyrselii, de enkla och roande verserna, det billiga priset (1 kr. ), allt detta i förening gör det nya sallskapsspelet val vardt att beaktas af iiiigdomens viiiiiier. Till Fredrika Bremers minne: Sid.
Maj:t till framgen efterrättelse bestämd; då den olägenhet, som nu varande flyttningstid förmenas medföra, nemligen dub-; Bil.t.Lag-s.Allm.Besv.o.Oec.UtsJi.Bel.Nw 5,j. 65 bia Tjenstehjons-omgångars befattning med utfodringen af ett och samma års gröda , synes vara af mindre betydenhet, enär utfodringen till så ringa del i October verkställes, och en omtänksam Husbondes tillsyn lärer lika litet denna , som andra tider på året, uteblifva; då , under loppet af 10 lörflutna år, det Vördiga Presterskapet medhunnit förrätta husförhören emellan flyttnings-och mantalsskrifnings-terminerne , och någon den ringaste oordning i den delen icke försports; då erfarenheten af denna flyitningstidens lämplighet, för de flesta orter, måste anses vara skäligen vunnen derigenom , att bibehållandet af denna tid varit föremål för en nog allmänt och isynnerhet inom BondeStåndet, uttalad önskan , samt härtill kommer, att, genom den af Utskotten föreslagna förändringen, oredor och tvister skulle uppstå Husbönder och Tjenstehjon emellan , i afseende på beräkningen af redan för året stipulerade Jöningsvilkor; alltså kan jag icke annat än på det högsta protestera emot förändring i det förordnande om flyttningstiden, som nu gällande är, och som Rikets Ständer sjelfve hos Kongl. Maj:t utverkat. Slutligen och under åberopande af biIagde Protocolls-Utdrag, får jag vördsamt Bill. till Riks-St. Prat. Ig2g och 18*9, 7 Sami, 2 Afel. 4, 1 .sta H-.t. %\dra B:det. 66 B ’y.Lagts.Ailm.BesvéO.Otc.UtsA.Btt. N:o54i fästa Rikets Högloflige Ständers uppmärksamhet derå, att, ehuru hvad formerne angår, Utskottens beslut hvilar på en efter slutad votering synlig pluralitet, den verkliga icke destomindre röstat för beståndet al de« flyttningstid, som nu gäller.
Derigenom uttrycker R. o. Ad. äfven, att om sammansättningen af den ena eller andra af dessa kamrar ingenting är bestämdt, utom det att medlemmarne skola vara lika många i hvardera. Frih. Sprengtporten: Hvad 1 moni. angår af den redaclion, som Hr von Hartmansdorff I öres tagit, tager jag mig friheten hemställa, huruvida det just skulle vara nödvändigt att omtala ånyo riksförsamlingens fördelning i två kamrar, då i R. o. Ad:s redan antagna och beslutade gemensamma tanke ar sagdt , alt riksförsamlingen så skall fördelas. Hvad åter angår benämningen, som dessa kamrar erhållit af en äldre och en yngre, så erkänner jag visserligen, alt jag icke nu är i tillfälle alt föreslå någon bättre än äldre och yngre; emedlertid föreställer jag mig alt måhända äfven emot denna benämning anmärkntr skulle kunna yttras, som kanske icke vore så likgilltiga, som man skulle förmoda att en blott benämning kan vara. Af denna anlcdn. hemställer jag till Hr von Hartmansdorff, om han ej skulle finna lämpligt att så förändra redactionen af ifrågavar. §, att den försl icke upptog ett upprepande ånyo af hvad som förut är beslutadt, och om ej del borde öfverlemnas ut Coust.Utsk. alt föreslå kamrarnes benämning. Hr von Hartmansdorff: Då jag benämnt dessa kamrar den äldre och yngre, har jag med flit sökt få en benämning, som icke borde föranleda någon missundsamhel öfver en högre värdighet. Om jag säger den öfre oell den nedre, elier den första oell andra, så kan äfven detta blifva föremål för afund. Kallar roan dem deremot den äldre och den yngre, så har man dermed bestämdt uttryckt hvad som är förhållandet. Det öfverensstämmer ufven med de grunder R. o. Ad. antagit vid godkännandet af Frih. Sprengtportens förslag. Jag tror således , att man gör bäst att bibehålla denna benämning. — Hvad åter sjelfva indelningen i 2:ne kamrar beträffar; så har Frih. Sprengtporten rätt, att det står förut sagdt.