Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom ©tvifvelaktigt ansåg jag, att Häradsrätten lagligen och klanderfritt och utan afvikelse från föregående beslut förfarit, om den uppskjutit saken, med föreläggande af talans förlust och förbehåll att med hufvudsaken utlåta sig om fällande lill det förelagda vitet, samt föreskrifva, att detta beslut borrie svaranden kungöras. Någon annan till ändamålet ledande och vid förevarande förhållande lämplig utväg kunde jag icke föreställa mig, så vida moddi lande af tredskodom genast vid höstetinget kunnat anses stridande mot det förut fattade uppskofsbeslutet. Att nu intetdera skett, kunde jag oj annorlunda betrakta, än såsom ett fel i domareembetots utöfning. Och en omtänksam domare skulle, efter mitt begrepp, ej kunnat undgå att inse olämpligheten af hvad som i släliet skedde, så framt han, med skyldig kännedom af hvad som föregått, gjort sig behörig reda för de följder, som voro att vänta af ett konseqvent framhärdande i den vidtagna utvägen med vitén. Vid det förhållande, som i brist af fullständigt stämningsbevis alltid var att befara, och som här också bekräftat sig, att svaranden i sjelfva verket ej var rätteligen stämd, kunde nemligen den åsyftade verkan al vitena icke påräknas, när ingen särskild underrättelse om deras föreläggande svaranden lemnades; och med alla ideligen förnyade och förhöjda vitén hade således något lagligt slut i saken icke någonsin varit att med erforderlig visshet elier annorlunda än tillfälligtvis förvänta. Afven om jag likväl antoge, att förnyadt vite nödvändigt skulle vara, sedan en gång vite var stadgadt, och att föreskrift om uppskofsbeslutets kommunicerande med svaranden ej borde äga rum, kunde jag icke derföre finna antagligt, att vitet borrie förhöjas eller, såsom det skett, tredubblas, åled någon uppmärksamhet på det ögonskenliga äfventvret af den vederläggning, sorn verkligen drabbade stämningens origtigt godkända giltighet, hade en omtänksam domare skäl nog att vid vitets förnyande förfara varsamt, hvarken fördubbla eller tredubbla det, utan helst lemna det oförändradt, eller åtminstone så litet som möjligt förhöja det.
Vid förnyad föredragning af Bankooch Lag-Utskottens den 9 och 13 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 1, i anledning af väckta förslag i fråga om ny lag för enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit sedlar, biföll Ridderskapet och Adeln hvad Utskotten, pag. 14, 15 och 16, i afseende på åtskilliga motionärers förslag hemställt och tillstyrkt, samt ansåg Ridderskapet och Adeln Rikets Ständer böra dels för egen del besluta, dels hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, med upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 9 Januari 1846, angående enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar, och Kongl. Förordningen den 6 Oktober 1848, angående vissa lag-bestämmelser med afseende på enskilda Banker, må utfärdas en förordning angående enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar, hvilken förordnings innehåll, med undantag af nedannämnde förändringar, skulle blifva likalydande med de af Ulskotten uti förevarande Betänkande afgifna lag-förslag: l:o I stället för § 1 införes § 1 af förenämnde kungörelse den 9 Januari 1846. 2:o Uti 8 5 införas, i stället för orden: ”i denna lag” orden "här nedan.” 3:o Uti § 6 införas, i stället för mom. litt. f., de deremot svarande momenten af § 5 i meranämnde kungörelse den 9 Januari 1846, nemligen: "f. om sättet för utlåningen och om kreditiv-rörelsen; samt g. om deposition på uppoch afskri/nings-räkmng.” 4:o Uti § 7 mom. 2 införes ordet ”tillskjutés" i stället för ordet ”tillskjutits.” 5:o Uti § 9 mom. 1 införas, i stället för ”ö R:dr 32 sk. Banko motsvarande 2 R:dr 24 sk. silfver” orden: ”3 R:dr 16 sk.
Direktion, för ett med Eders Kongl. Maj:ts nådiga bemyndigande upptaget lån, stort 36,000 R:dr E;mt, fått utbetala omkostnader, uppgående till 7J procent, denna skuld, om den ännu qvarstår, må ofördröjligen inbetalas, eller, om detta icke kan ske, nytt lån annorstädes upptagas på mindre betungande vilkor än dem, Direktionen genom denna lånetransaktion fått vidkännas, får Direktionen i underdånighet meddela, att denna skuld, som lupit med 6 procents årlig ränta och hvarför uti omsättniugS-prövision under spelåret 1858 och 1859 dessutom utbetalts } procent, blifvit den 28 Januari innevarande år af Eders Kongl. Maj:ts Hof-förvaltning öfvertagen. Vidkommande den sednare i § 4 gjorda framställning att, då Direktionen för de å ett den 31 Januari 1859 uti Stockholms enskilda bank erhållet kassa-kréditiv begagnade medel erlagt ett belopp, motsvarande 8', procent i ränta och omkostnader för år räknadt, så vida
Huruvida det är sannt, hvad jag nu anfört, kan jag icke, sedan Utsk. underlåtit att höra Fullmägtige, annorlunda ådagalägga än derigenom, att jag uppkallar ledamöterna af Bancostyrelsen att derom yttra sig. Man har sagt, att det icke är juridiskt riktigt att ställa anmaningsbref i dens hand, som får' med lagsökningen att göra; och derföre yrkar jag, att anmaningsbrefven må gå genom kamererarecon toret. Hr Stuart: Den siste värde talaren har behagat i något stränga ordalag tadla BancoUtsk. för dess uraktlåtenhet att inhemta Bancofullmägtiges yttrande, angrde den föreslagna förändringen i afseende på de s. k. anmaningsbrefvens utfärdande. Men frågan härom har verkligen förefallit Utsk. så enkel, att, för densammas bedömande, någon utredning deraf genom Banqostyrelsen ingalunda funnits af beliofvet påkallad. Utsk. skulle i sanning hafva gjort sig skyldigt till mera grundade förebråelser, än dem de nu fått uppbära, om en ytterligare tidsutdrägt med behandlingen af denna och dylika frågor blifvit föranledd genom Fullmägtiges hörande öfver sådana förslag, för hvilkas afgörande denna omväg ansågs fullkomligt öfverflödig. För öfrigt har Utsk., vid handläggningen af de Discontverken ronde ärenden, haft ett särskildt tillfälle att om desamma erhålla fullständiga och tillförlitliga ppplysningar derigenom, att en af Discontdirectionens egna ledamöter, hvars noggranna kännedom om goromåleu qch öfriga förhållanden vid discont in - D c u i3 A p r i 1 f. m. rättningarna destomindre kan betviflas, som han hufvudsakligen föreslagit de deruti nu införda förändringar, biirädt såsom prottsförande den aldeln. af Utsk., hvilken i första rummet heliandlat dessa ärender. Den, som gjort sig underrättad om arbetssättet och räkenskapsinethoden vid disconterna och icke vill, emot bättre vetande, förneka möjligheten af redar» inträffade förhållanden, måste medgifva oriktigheten och äfventyrligheten deraf, att
Visserligen är detta icke min önskan, ty, i likhet med Utsk:t och Hr von Koch, anser jag att qvinnan endast bör erhålla de platser, som öfverensstämma med hennes egentliga kallelse; men icke vill jag derföre påstå, att hon icke skulle kunna intaga taburetten, t. o. m. thronen. Hvem är bland Englands regenter den störste, om icke Elisabeth? Hvem herrskade i England då Marlborough’s snille och härförareskicklighet krossade Frankrikes magt? Jo, drottning Anna. Hvem ordnade Peter den Förstes omätliga rike? Jo! Catharina, som kallas landets moder och af Historien den Stora. Hvem känner ej Maria Theresia, denna Fredrik den Stores värdiga motståndare? Jag har tagit R. o. Ad:ns tid alltför länge i anspråk, men det har varit, icke blott min känsla, utan min ärelystnad, som förmått mig att uppträda i denna fråga. Jag sätter nemi. min ärelystnad deri, att få, vid den sista riksdag der R. o. Ad:n uppträder såsom Stånd, med min rorst bidraga till lösande af en fråga, som länder till största lycka för staten; och känner jag mig stolt öfver att vara en representant bland Sveriges Ridderskap och Adel — samt att veta, det mina ord, svaga representanter af den varma känsla, som röres inom mig, då jag strider förqvinnans utvidgade medborgerliga rättigheter, grundade på en sann bildningblifva för everldliga tider stående bland R. o. Ad:ns protokoller. På dessa grunder förenar jag mig med Hr v. Koch. Gr. Posse, Knut: En af vår tids vigtigaste frågor är onekligen den om qvinnans ställning i samhället, om de utvägar till förvärf, som böra henne beredas. Man kan bedöma olika folks civilisation efter den aktning, som qvinnan hos dem åtnjuter, efter det hägn och den omvårdnad, som lagstiftningen skänkt åt bevarandet af hennes rättigheter, och jag måste visserligen erkänna, att Sverige i detta afseende under de sista 14 åren, och i synnerhet vid senaste riksdagen gjort stora framsteg. Men, M.
Förklaringen härtill är att finna deruti, att vid dessa läroverk lärjungarnas fördelning på de särskilda klasserna varit sådan, att undervisningen hittills kunnat af de ordinarie lärarne uppehållas; men dels är det ovisst, huru länge nämnde förhållande kommer att fortfara och dels är en tillökning i lärjungarnas antal redan under den återstående delen af nu löpande statsregleringsperiod, men ännu mera under loppet af de tre följande åren att motse; hvadan de lärarekrafter, som med afseende å nuvarande antal lärjungar skulle kunna komma att tagas i anspråk, icke för nästinstundande statsregleringsperiod blifva på långt när tillräckliga. På grund häraf får jag underdånigst hemställa, att Eders Kongl. Maj:t måtte till Rikets Ständer aflåta nådig proposition om uppförande å stat af ofvanuppräknade 27 lärare, samt att till såväl löner åt dessa som arfvoden åt de extra lärare, hvilka till följd af lärjungarnes stigande antal kunna under den närmaste framtiden blifva behöflige, ett anslag af tillsammans 50,000 R:dr årligen må för nästkommande statsregleringsperiod anvisas. Hos Eders Kongl. Maj:t hafva Nyköpings och Trosa städer samt en mängd församlingar inom Södermanlands Län underdånigst anhållit, att Eders Kongl. Maj:t måtte täckas aflåta nådig proposition till Rikets Ständer om anvisande af medel för utvidgande af Nyköpings esdast på reallinien fullständiga läroverk till fullständigt äfven på den klassiska linien med å stat uppförda löner för 1 rektor, 3 lektorer och 8 adjunkter. Till stöd för denna anhållan har anförts, att lärjungarnas antal vid ifråBih. till R. St. Prat. 1862 & 1863. 1 Sami. 1 Afd. 8 Haft A Anslag lill utvidgande af Nyköpings elementarläroverk. 20 Bil. J\s 7 d) till Kongl, Maj:ts Nåd.
Vidkommande först Johan Erssons ofvananmärkla förslag, lå Uts.(otten deremot sorn vidkommande mrsi .noimi - erinra, att, utom det alt ett sä beskaffad! stadgande i tillämpningen otvifvelaktig! skulle medföra ytterst stora svårigheter och föranleda till oenighet och tvist emellan delegarne, skulle, derest ej desse förpligtades atttill sine byggnaders uppförande begagna de platser, som dertill uttogos, hvilket väl ej vorp lämpligt, oet föreslagna stadgandet blifva i sä måtto till sina följder orättvis!, sorn derigenom en och annan de,egare kunde på de öfriges bekostnad erhålla mera eller bättre jord, än på hans lott elter del ningsgrunden borde belöpa, så framt ej alla de utsedde lomtplatserne ti llä ligtv.s voro af lika naturlig godhet. Ett dvlikt missförhållande torde, elter nu gal ande löreskiiller icke kunna ega rum, då älven de till tomtplatser erforderl.ge jordstycken i taxeringen ingå; och om eu delegare för sine åbyggnader använder ett stalie, sorn ar a bättre beskaffenhet, än en annan delegares tomtplats, förefinnes för den lone sä m.veket mindre anledning till klagan, som hvarje delegare eger att, efter godtfinnande, tiva. som helst å den honom tilldelade lott förlägga sina åbyggnader. Utskotten hemställa alltså, ali Johan Erssons motion ej må vinna afseende. Ocb hvad aimår Vils Nilssons påstående derom, alt vid skifte di,ten malte af oskifto uttagas, äro Utskotten af den åsigt, att, om ifrågavarande §'blilyit annorlunda tillämpad, sådant måste tillskrifvas ett uppenbart missförstånd al det deri orekommande stadgande, enligt hvilket »för allmänna gator och vägar till stad, kvi-ca och Tj'rngrödans inkörsel, skogsfärder, lorfmossar, vattenst,ä!len m. m. samt . afloppsoch floddiken nödigt utmål bör af oskifto tagas»; vid hvilket förhållande Utskotten anse någon vidare föreskrift i berörde afseende icke erforderlig.
T:r. T:r. T:r. T:r. St. St. St. Uppskattadt värde. Till Berättelsen Ofver Skaraborgs län för åren 1851-1855. af Ikaraborgs Län. Ml tl i' n .7* Bevillning. Ständige Räntor. Perso Skyd algi Efter 2:dra Artikeln. Efter 3:dje Artikeln för Karakters-fullmakter. Bränvinsbränningsafgift. Summa. Jordeboks och Hem mantalsRänta. Kronotiondespanmål. Kostnad för Rustning oell Rotering. Summa. Rustning. Rotering. Summa. R:dr s. r. Folkskoleafgift. Fatligför sörjning Skjuts. Pastorers. Kapellaners. Kyrkobetjenings. Summa. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr S. r. R.dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. Diverse avgifter, onera och allmänna besvär. Summa Stats-Bidrag. Hus och Tomter, som under äganderätt innehafvas Dito som innehafvas såsom Ecklesiastike Boställen Dito Jord, som innehafves under äganderätt Tullmjölqvarnar. Pappersbruk Boktryckeri Nybyggen Jord. Tunnland. 325 S u m m a Lidköpings Stad: Hus och Tomter, som innehafvas under äganderätt Dito dito såsom Ecklesiastike Boställen Dito till Fattigoch Barnhus-Inrätttningar Jord under äganderätt Dito till Ecklesiastike personer Dito till Civile Embetsmän Husbehofs-Väder-Mjölqvarnar Stampverk Summa Skara Stad: Hus och Tomter, som innehafvas under äganderätt , Dito dito såsom Ecklesiastike Boställen Dito dito af Domkyrkan och Skole-Verken Dito dito af Bibliotheket . .• Dito dito af Veterinär-Inrättningen Jord, sorn innehafves under äganderätt Dito dito af Ecklesiastike Personer Dito dito af Civile Tjenstemän Dito dito ,af Domkyrkan och Skole-Verken Hus och Tomter, som innehafvas under äganderätt
Förtroendet emellan Befäl och Trouppe, utgör den andra egenskapen, nödvändig för en Armé s consistance; denna kan ej vinnas under en högst 3 jårig bekantskap, inskränkt dels till öfningstidens få dagar dels till Kyrkparaderne, ■hvilkas nytta hvarje erfaren Officer torde anse för högst ringa; ett Compagnie, som äger 3 Officerare, hvaraf den ena har Semestre, ligger spridt i to å 15 Socknar, hvad tillsyn skall då äga rum vid Kyrkparaderne? hvad förtroende kan deraf uppstå emellan dem och Befälet? Exercis dervid vore ej verkställbar; vintern är der-> till för kall och under jordbruksmånaderna behofver yngligen, som kanske gått en mil till Kyrkan, hvila-, hvar skola dessutom Gevären förvaras? hvar tillräckligt Befäl erhållas? den Indelta Soldaten, som tjent i 3 år, anses ännu för Recrut, ehuru han står under en närmare tillsyn än Beväringen möjligen skulle kunna komma: blott derefter börjar han blifva Soldat, blir tillgifven 6itt Befäl, vinner dess för* troende, och tjenande hela sin lifstid, följande sin Officer från ungdomen till grafven föga kan jemföras med den af Befälet till större del oberoende, och blott 5 år tjenande Beväringen. Sista årets exercis vöre dessutom rent af bort,1 kastade penningar, ty han går då ur Rullorne; till och med 3:dje årets vore det, ty tro: Den 20 Martii, joi ligen komma sällan flere än 2 Classer *tt kallas till vapnen. Krigsvana är det 3:dje vilkoret för Soldatens duglighet i Fält, och som Krig åtminstone plägar inträffa en gång under en mansålder, och indelta Soldaten vanligen tjenar till 50 året, är man viss att alltid der igenfinna någon Krigsvana* hvilket icke vore fallet med Beväringsmanskapet, sorn ej qvarstår i Nummer längre än till 35 året.
I N:o 5. Ank. till Exp. Utsk. d. 30 Jan. 1851, kl. 2 e. ra. Memorial till Rikets Ständer, med uppgift å de af samtlige Riks-stånden vid innevarande Riksdag godkände grundlags ändring sförslag. Sedan Rikets llögloll. Ständer den 25 sistlidne Januari lill pröfning förehaft de förslag till partiella ändringar i Grundlagarne, hvilka från nästföregående Riksdag voro hvilande och uti Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 4 finnas anmälde, samt Utskottet genom Utdrag af Riks Ståndens Protokoll för nyssnämnde dag erhållit del af Ståndens angående dessa förslag fattade beslut, får Utskottet härigenom vördsamt anmäla, att, med bibehållande af den nummerföljd, i hvilken samma förslag uti memorialet N:o 4 äro uppgifne, samtlige Riks-stånden godkänt och antagit: N:o 2. Förslag till ändring af 2—5 mom. 14 § och 22 § Riksdags-Ordningcn, rörande representations-rättigheten för Fahlu Bergslag5 ]N:o 3. Förslag till ändring af 52 § Regerings-Formen och 24 § Riksdagsordningen, angående tillförordnande af Bonde-ståndets Sekreterare; och N:o 9. Förslag till ett tillägg till 72 § Regerings-Formen, om inlösen af RiksBankens sedlar; hvaremot alla de öfriga förslagen, till följd af ett eller annat Riks-stånds beslut, förfallit. Stockholm den 30 Januari 1851. lith. till B. Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. N:o G. Ank. till Exped.-Utsk. den 7 April -185-1, kl. \ e. m. Memorial till Rikets Ständer, angående verkställd granskning af de uti Statsrådet förda protokoll. Konstitutions-utskottet har numera afslutat den granskning af de uti Statsrådet förda protokoll, hvilken det, enligt Grundlagarnes föreskrift, ålegat detsamma att verkställa. De protokoll, som för denna granskning varit föremål, äro:
* kännedom och den grundlighet, hvarmed han behandlar hvaije art, äro desto ihera förvånande. Han liar ej blott noga angtfvit alla yttre kännetecken hos de arter han påträffat, utan han har äfven sträckt sina undersökningar till deras anatomiska byggnad och till de olika delame af deras inelfvor och fortplantnings-organ. Som det mesta af hans forskningar i denna riktning numera endast har ett historiskt intresse för fackmän, torde det icke vara nödigt att anföra några speciella exempel. Det må likväl tilläggas, att genom Belons iakttagelser och genom de upplysningar han vann under förenämda resa, blef det möjligt att igenkänna flera af de hos grekiska och romerska författare om-nämda fiskslagen. Så till exempel fick man af Belon reda få hvilka moderna fisksorter som motsvara de gamles Kyp-rinos, Chromis, Glaucus, Umbra o. s. v. * Öfverhufvud anknytergema Belon till sina beskrifningar några påminnelser om den och den fisksortens användande i den klassiska forntiden. Sålunda omtalar han utförligt, huru de romerska läckergommame läto tillreda den fisksås, garuni, om lixilken. Plinius, Martialis och andra författare gifvit så många antydningar *. I sina reseberättelser framstår Belon lika mycket såsom öfvad och kunnig naturforskare som i egenskap af skarp observatör med hänsyn till folkslag, seder och kulturförhållanden i de trakter han besökte. Han porträtterar en qvinna i Kairo med samma virtuositet som han beskrifver en växt från Sahara, och han ger oss en bild af Alexandrias utseende med samma trohet som han för oss tecknar en strid mellan en flodhäst och en krokodil. Den mest lärorika delen af arbetet är den som handlar om Egypten. Allt hvad detta gamla land egde karakteristiskt och sevärdt erhöll en plats i Belons reseminnen. Han beskrifver — och, der så behöfves, afbildar — Nildjur, kameleonter, ichneumon, ibisfogeln, medicinalväxter, mumier, pyramider, Pompejistoden m. m. Han är en af de siste europeiska forskare som sett den verkliga papyrussäfven * * och beskrifvit den efter naturen.
Statsrådets öfrige ledamöter voro väl ock i allmänhet af lika tankar med föredraganden, men ansågo, hvad särskilt angick den för hittils förbjudne ylleväfnader föreslagna klassifikation efter tygets bredd, densamma icke utgöra någon tillförlitlig måttstock på varans finlek, enär äfven de finare väfnadsslagen kunde, om det enskilta intresset sådant fordrade, komma att tillverkas af den mindre bredden och de för den större föreslagna högre tullbestämmelser alltså derigenom lätteligen kringgås, hvadan ock då fråga nu vore om öfvergång från förbud till införselsrätt mot viss afgift, dervid vederbörande näringsidkares skäliga önskningar icke borde lemnäs utan afseende, desse statsrådsledamöter, under instämmande i allt öfrigt uti de at föredragande departementschefen afgifna förslag och tillstyrkanden, för deras del hemstälde, att den klassifikation och de tullafgifter, som Norrköpings fabrikssocietet tor de ifrågavarande väfnadsslagen i underdånighet föreslagit, måtte af Kongl. Majit godkännas. Kongl. Majit, som, lika med föredraganden och statsrådets öfrige ledamöter, ansåg tullvärdena ändamålsenligen kunna ur tulltaxan uteslutas, täcktes, med godkännande af statsrådets tillstyrkande i denna del, i nåder förordna, att med anledning häraf tolagen för framtiden skulle, utan ändring i det olika förhållande, hvarefter deri å särskilta orter utgår, och med bibehållande af stapelstädernes rätt alt densamma sjelfve uppbära och använda, beräknas till så stor procent å tullafgifterna, alt det hvarje stad drigenom tillfallande belopp ungefärligen motsvarade medeltalet af hvad staden under de sista fem åren efter hittills följd grund i tolagsinkomster tillfiutit, likväl med den försäkran, alt samma inkomster ej skulle komma att undergå minskning af den omständigheten, att tullafgifterna framdeles kunde varda nedsatta, samt med dervid fogad föreskrift, att, intilldess de i berörda afseende erforderliga utredningar hunnit uppgöras och pröfvas, tolagsberäkningen finge fortfarande grundas på de i 1843 års taxa utsatta tullvärden; och behagade Kongl. Majit till hvad föredragande departements - Kongl. Majds Nåd.
Hm s vida sl.~arl.al~msl~appa och hattelis stolta plyin vaj acle far nattviiiden. Den stränge riddaren uil.le betvinga. ett sviirmislrt hjärta, ~S#rför iippträdc1e hm i silllsl~orcl stht. Fhf&amp;i~.g mödn, herr ii.cldare, fi,fäiig i-nöde! Porten &amp; r staii.gcl ocli ditt hjärtas c1a.m nofvei: .. Ett b&amp;ttre till. %lle ini % (Iii söha och en l&amp;ii~pligare tid .. Passa pR, lienile d&amp; hon. reser till ott,esioi,ngen, stränge 11err riddaale, passa, p " l~eiin e p5 liy ihägen. Gainla, ina~izsell Fredrika sof l ~ i g n t i sitt älskade bo. Iiigen I; 1111 cle hattre &amp; ii. 11 oii fortj am, livilaii s], j iif h et. Soin en jiilens ängel satt 11011 iiyss i en krets af ' barii och berä.ttade för dein o111 Jesns och Berdarne, berättacle till dess hennes ögon strlilacle och förlibrade hela helmes vissiiacle allsikte. Nu pk gnida clagm var det icke 1iell.er någon soni amnärlite p % mainsell Freclrilias utseeide. De, som sågo den lilla spensliga fig~iren, de sink fina 1i.ändeni.a och clet liloka vänliga ansikte t, ville tvärtom gärna hiilla clen syiien lwar för ei51i.ri11ge.n siisom clet vackraste iniime. I mainsell Piedrikas stora riiiii fmns bland in&amp;iiga reliker och niiiinen en liten torr buske.
I sammanhang härmed och då billigheten synes fordra att så länge bördsrätten qvarstår i afseende på lösen af försåld arfvejord eller bördköpt jord, en sådan lösningsrätt äfven bör medgifvas beträffande genom testamente eller gåfva afhänd fast egendom af nämnde egenskap, föreslår jag vördsamt följande tillägg såsom: § 5- Gifver någon genom testamente bort egendom, som är börd underkastad, ege den som inom börden är, att, innan laga stånd åkommer, den egendom lösa efter af rätten derå satt värde; och gånge dermed i öfrigt som i 5:te kap. J.B. skiljs. I öfverensstämmelse med dessa grundsatser torde jemväl 1 och 3 §§:ne 8 kap. J.B. böra uphäfvas samt i deras ställe införas följande stadganden: § I All egendom, ehvad den år ärfd eller förvärfd, må af egaren bortgifvas. § 2. Bortgifver någon sådan egendom, som börd underkastad är, ege bördeman att, innan laga stånd åkommer, densamma lösa efter af rätten derå satt värde, och gånge dermed i öfrigt som i 5:te kap. denna Balk skiljs. Denna motion blef vid förra Riksdagen af LagUtsk. afstyrkt, endast af det skäl, att densamma skulle innefatta en ”rubbning af nu gällande grunder för odaleller arfvejords-systemet”, hvilken förmentes icke ”gillas af det allmänna tänkesättet.” Ett sådant skäl för afstyrkande af en på i öfrigt erkändt riktiga grunder stödd lagstiftning, är åtminstone högst beqvämt, ehuru det föga består inför det allmänna omdömet, huru en lagstiftningsfråga bör behandlas. Mig synes att lagstiftaren der skall ställa sig ”i spetsen” för förbättringarna. Hans upgift är att besegra fördomarna och förvillelserna hos hopen; icke att vika undan eller buga sig derför.