Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har blifvit sagdt, att en Statistisk Bureau vore den egentliga central-punkten, utom hvilken de åsyftade upplysningarnes samlande vore utan fin - I Den 12 November f. m. '465 ändamål. Det lär val i civ c vara namnet Bui-eau, som bestämmer möjligheten, att till allmän nytta använda Statistiska upplysningar, de må erhållas på hvad sätt som hälst, endast de öro fullt pålitlige; anledningen dertill är de origtiga åsigter man fäster vid statistik-väsendet, enär man tror sig kunna från tabcllariska uppsatser öfver antal folk, kreatur och tunneland jord ,„ beräkna ett lands tillgångar och oeconomiska belägenhet. Afsigten med en förnuftig statistik är deremot efter mitt begrepp att skaffa underrättelser om hvilka varor och produeter på en ort finnas att tillgå, hvarest de på annan skola finna afsättning, hvilka ställen äro de lämpligaste för varornas ömsesidiga af hämtning, transport-kostnadernas belopp, och utvägar till dessas minskande, där sådant är möjligt; med ettord Statistikens föremål bör Vara att befordra liflighet i handeln , och dymedelst befordra allmänt välstånd. Detta anser jag Vara statistikens ändamål, och dertill fordras visserligen icke någon serskild Bureau; de redan varande Åucthoriteter äro fullkomligen tillräcklige för att emottaga, sammanfatta och sprida de upplysningar man kan samla, och TJtskoltens Förslag till Socken-Nämnders inrättande är grundad t på denna öfvertygelse, och på det allmänheten ej må tro, att upplysningarne infordras i ändamål att beräkna dess förmåga att utgöra utskylder. Socken-Nämnder kunde vis - Iiidd. o. Ad. Prot. X. Band. 3o 4G6 Ben 12 November f. m. serligen tillika vara Kyrko-Råd , sfi vida detta bestod af så många personer, att man af dem kunde erhålla nödiga upplysningar. Nu är förhållandet ej sådant, och då dertill kommer, att Kyrko-Rådet äfven äger domsrätt , så hafva Utskotten ansett lämpeligast, att de olika functionerne bestridas bäst af särkildta Åucthoriteter.
"EhwadOxelbergs angifmelse emotSpannmåls Directionens Ledamöter blifwit af BondeStändet till pröfning upptagen eller icke, bör, efter min öfmertygelse, densamma, jemte hans öfriga oförsynta yttranden, till laglig ätgärd wid laglig Domstol befordras. Förmär Oxel. berg bewisa hwad han anfört, att SpannmälsDiredtionens Medlemmar handlat nrev Statens penningar säsom ett förlag och strukit winsten i egna fickor pä bäde Statens och Näringarnas bekostnad, och dessutom af den förre dragit de största löner pä köpet, sä är det af yttersta wigt för Statens rätt och Allmämra Magasins Inrättningens framtida beständ, att ett sädant missbruk upptäckes och bestraffas. Förmär han det icke, lä är det för Lagarnes werkmmhet, för Styrelsens aktning och för hwarje Embetsmans tillfredsställelse, lika angeläget, att pä hems gröfwa ohemula beskyllning följer äreskändarens lagliga straff. Om i följd af Regeringsformens 110 §. Vet fordras, innan Oxelberg wid Laglig Domstol mä tilltalas för sin angisBilsäng. N:o 51, 52. wel - 402 Den 10 September. welse och fölunda till bewisning deraf anmanas, att Bonde-Ständet det medgifwer, sä är jag förwisiad, att detta Hedernia, da Ständ, dertill af Eder Kongl. Maj:t uppfordradt, en. bölliat fattar ett sädant beslut, äfwenfä nödigt för Ständets eget anseende, som för rättwisanS bestänv?' ''Det är icke af enskilt tillgifwcnhet till Allwänna Magasins-Directionens Ledamöter, som jag funnit mig böra i underdäjiighet tillstyrka ett lagligt behandlande af Oxel bergs angis, weise emot dem.
Det är utom all tvifvel, att ett sådant ändamålsenligare brukningssätt af jorden, om än småningom och genom en mera dyrköpt erfarenhet, dock sluteligen skall uppkomma och allt mer och mer öfvervinna de fördomar och andra hinder som nu möta. Tröskverk börja blifva mera allmänna och nyttjas äfven af en och annan bland allmogen. Ehuru priset å Spannemål de sednast förflutne åren varit mycket omvexlande, och oansedt utsigten för förmånlig afsättning med Spannemålsafkastningen icke synes lefvande, bar likväl under tiden Jordegendomar i allmänhet vid frivilliga köp örn icke stigit, åtminstone icke fallit i värde. Utförslen af Spannemål och bränvin vid liamnarne i Länet kan någorlunda upplysa förbållandet med ortens produetion och mer eller mindre fördelaktiga afkastning det ena året jemfördt med det andra; och, enligt Tullkamrarnes specialer, har de senast förflutne fem åren följande utförsel ägt rum: Boskapsskötsel. Slättbygden är i saknad af gräsbete, hvilket nästan endast erhålles genom utläggning af åkerjord till träde. Fodertillgången svaiai 1 allmänhet emot den i bruk varande åkerjorden. Ängarne äro börlge, men nya utläggningar till äng eller betydliga förbättringar å de gamle aga, såsom redan blifvit nämndt, mera sällan rum. ornmar-stallfordringen sker till det mesta med halm samt grönhöst» ian at vicker, stundom blandade med hafre samt på en del ställen med mtver, Hvilken sednare likväl odlas hästan endast vid Herregårdarne, hos andspersoner och några förmögnare bland allmogen. IO I skogstrakten åter äro betesmarken^ på flere ställen vielljftige, och skogsboen har betydlig höbergning i förhållande till åkerjorden, men fodertillgången är sådant oansedt merendels otillräckelig, och bristen söker lian ersätta medelst betet, som begagnas både sent om året och tidigt på våren, eller rättare så snart marken är bar, genom hvilken skadliga vana både liöafkastningen minskas och betet försämras.
Stånd remitterat förekommande mål, år naturligt, men tryckta tillsammans i bok,; kunna af dem omöjligen uppstå annat ån den vid all låsning odrågligaste egenskap, nemligen tavtologie. Troligen år det också denna, sorn vållat att, det annars i sig sjelft så vigtiga Bibanget blir så föga låst; ty denna tavtologi uppkommer äfven af vissa andra egenheter vid den nu Öiliga Redactionen. Så t. ex. bruka vissa Utskott, i synnerhet år detta inom StatsUtskottet, nästan alltid vanligt, att, då de hafva att afgifva utlåtanden öfver någon Konungens Nådiga Proposition, först införa denna samma Proposition in extenso, och enligt den nu brukliga Redactionen af Bihanget, tryckes den efter tillika med Utlåtandet i de samlingar, som innehålla Utskottens Betånkanderi. Men då första samlingen innehåller Konungens Nådiga Propositioner, så blir följden af nämnde bruk, att ett och detsamma tryckes, omedelbart på samma tid tvänne gånger. Vidare, så händer det ganska ofta att tvenne eller till och med alla Stånden öfver en och samina sak fatta samma beslut. Enligt nu gällande bruk, skola alltså, i g:de samlingen, hvilken innehåller Riks St andem ProtocollsVtdrag, sorn innefatta Beslut, dessa omtryckas två, tre ända till fyra gånger tätt efter hvarandra, ungefärligen affattade i samma' ordalag. Så t, ex. i Bihanget för denna Riks - Den 5 Mav lii. 333 dag, låses Hedervärda BondeStåndets beslut om tryckningen af Protocollen, straxt efter Vållofl. Borgare Ståndets ProtocollsUtdrag, på hvilket det förra icke allenast grundar sig, utan ord för ord upprepar. Den sorn vill studera Bihanget, får således vid bladets omvändande läsa otn igen på sednare sidan, hvad han nyss låste på den förra.
— Du vet ju, hur vi blefvo bekanta vid table d’hôten i München, jag satt bredvid Signor Prado, och vi upptäckte snart, att vi skulle göra alldeles samma resa, från Schwangau i vagn till Innsbruck. Det blef naturligtvis ett ifrigt diskuterande om resplaner, router och rastställen, och när så portieren på »Vier Jahreszeiten» för pappas räkning abonnerade på en returvagn, och det befans vara en sådan där postkoloss, en kombinerad landå och kupé, med fyrspann, och vi hade två platser till öfverlopps, erbjöd pappa de två herrarne dem! De voro förtjusta, då de nog redde sig ganska knaggligt med tyskan. Pappa var för öfrigt alldeles intagen i »monsieur Ernest», som vi snart alla började kalla honom. Ja, det där skref jag ju om! — Ja, det hufvudsakliga. — Du vet ju hur intim man blir på resor, isynnerhet som vi reste. Vi kunde knapt tänka oss, att vi endast känt de båda herrarne ett par dagar. Sydländingar äro ju också så lustigt öppenhjärtiga, och våra talade om för oss både familjeförhållanden och egna angelägenheter på det mest oförbehållsamma sätt. De båda herrarne voro släkt på långt håll, monsieur de la Colombes mor var italienska. Han hade följt signor Prado, som var målare, till konstutställningen i München. Själf var han advokat och skulle om ett par månader gifta sig med en kusin från Marseille. Ett mycket »konvenabelt» parti, familjen var rik och hade relationer och monsieur Ernest ville »komma fram», det gjorde han ingen hemlighet af. Det här var hans första utländska resa, men han kände naturligtvis till Frankrike i grund, hade studerat i Paris, och så slagit sig ner i sin fädernestad Arles. Han talade om sitt hem, sin mor och sin syster på ett så lifligt och åskådligt sätt, att det stundom är mig omöjligt att tänka, att jag lika litet känner dem, som jag sett Arles. Jag har aldrig hört någon berätta eller beskrifva på det viset, orden blefvo till bilder, gester, minspel, modulationer i rösten, allt följde med.
Beträffande åter de af motionärerne i fråga om jordlägenheters afsöndrande från hemman framställda förslag, nemligen af Herr Kontraktsprosten Forssell, att dylik afsöndring på viss tid måtte från hemman öfver hela riket få ske, så snart den lägenhet, som afsöndras, utgör minst ett halft tunnland; af Tobias Lind, att afsöndrad lägenhet, åtkommen genom köp, eller undantags-aftal, skall, fastän den icke innehåller den till afsöndring tillåtne egovidd, få bibehållas den tid, som i upplåtelse-afhandlingen blifvit bestämd; och af Erik Eriksson, att odlingslägenheter å hemmans utmark, om hemmansinnehafvare!) ej vill eller kan dem begagna, må utan afseende derå, att de icke innehålla den för tillåtelse till afsöndring bestämda minsta jordrymd, kunna på viss tid till andre upplåtas; så få Utskotten, med åberopande af hvad ofvan blifvit anfördt, i öfrigt förklara, att, enligt Utskottens åsigt, en från hemman afsöndrad lägenhet i allmänhet, och der icke, såsom i närheten af städer, tillfälle till arbetsförtjenst alltid kan vara att med säkerhet påräkna, bör innehålla den rymd och godhet, att dess afkastning må kunna åtminstone i hufvudsaklig mån vara tillräcklig till innehafvarens och hans hushålls bergning och utkomst. Värdet af odlingsbar, men ouppodlad jord, är dessutom i den ojemförligt största delen af riket så lågt, att äfven den mindre bemedlade icke är utestängd från möjligheten att förvärfva sig en jordlägenhet af så stor rymd, att den, enligt nu gällande föreskrifter, får från hemman afsöndras.
Maj:t hellre lemna så da ne Prester ett visst spanmåls-understöd af Kyrkoherbergena, än alt de för den orsaken skulle njuta hela Kyrkotionde»; alt Kongl. Majit likväl sedan, uppå Presterskapets underdåniga ansökning, oell ehuru den af Kummar-Collegium alstyrktes, den 22 Julii 1695, efterlät Presterskapet på Gottland, af gunst och nåd, att behålla hela Kyrkotiontlen, lill dess bättra utkomst, dock nied cl et förut nämnda förbehållet om vinoch byggnadssädeiis utgörande; alt Kongl. Moj:t, genom Nådig Skrifvelse af den 1 1 Augusti i5q5, befriade både allmogen och Presterskapet från den dittills af allmogen erlagde recognition, men deremot borde Bibeltrycksoch Proslelumian, jemte andra vanliga afkortningar, afdragas, innan Preslcrne linge utlaga tionden; alt ytterligare försäkringar om Presterskapets bibehållande vid sina inkomster gåfvos af Garl XII den 22 December 1697, af Drottning Ulrica Eleonora den 1 2 Maji 1719 och cf Konung Fredric I den a3 Augusti !72o;alt, vid Riksdagen i y 131, Presterskapet begärde och erhöll ytterligare hekiälielse å i64Rårs Conventions-stadga, hvilken vid 1747 års Riksdag blef, i anledning af allmogens besvär och bestridande att utgöra Goltländska Presterskapets lättigheter, den 3o Oct. samma år, uppå Rikets Ständers tillstyrkan, då och för framtiden stadfästad; att Konung Adolph Fredric, efter sitt anträde lill regeringen, den 28 September i yö *, bekräftade nämnde förening, äfvensom Presterskapets andra välfångne privilegier och rättigheter, efter landels enskilda beskaffenhet och urgamla bruk, samt förklarade den i3 Januarii 1 C70, alt GottJändska Presterskapet egde, vid sina löningsrältigheters utfordrande, följa gamla hemmantalet, utan afseende på senare skattläggningar; alt Konung Kongl, Majlis Nådiga SkrifvelseN:o 59. ]3 Gustaf lil den sG April 1773-, och Gustaf IV Adolph den 5 Junii 1798 lemnade Presterskapet lika a lfa Hade stadfästelse!-, sorn den af år 1702, i följd hvaraf Kongl. Majit fm klarade
Då Hrr Electorer behagat invälja mig till ledamot af Const.Utsk., ett förtroende som jag skall emottaga, endast med afseende på Ståndets önskan alt detta Utsk. må snart kunna träda i verksamhet; så nödgas jag likväl vördsamt afsäga mig den plats jag i Bevilln.Utsk. innehafver. Frih, Cederström, Claes Rudolph: För närvarande Ilin - Den 3 Augusti. 65 hindrad alt mottaga den plats i Ridd.Utsk., hvarmed II. Siandet behagat hedra mig, får jag mig densamma nu vördsamt afsäga. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade samtycka till Hr ltääfs begäran att blifva entledigad frän sin befattning såsom ledamot i Bevilln.Utsk. Ropades ja. Hr Aminoff, Joli. Fredr., anförde skriftligen: Då det ej sällan inträffat, att de af R. o. Ad., som blifvit valde till ledamöter uti Utsk., afsagt sig detta förtroende; och dä ingen säkerhet finnes, att de på nytt invalde ledamöter uti Utsk. mottaga förtroendet, hvaraf åter följer, att Utsk:n en längre tid icke äro fulltalige frän R. o. Ad:s sida: så får jag vördsamt föreslå, det R. o. Ad. täcktes besluta, att ett visst antal suppleanter väljes för hvarje Utsk., t. ex. ^ af R. o. Ad:s ledamöter uti Const.-, Stats-, Bevilln.-, Banco-, Allm. Bcsv,- o. Ekon.- samt Exped.-Utsk:n, och en suppleant uti LagUtsk., med skyldighet för suppleanterne, att, efter den ordning de blifvit valde, träda i tjenstgöring på kallelse af ordföranden uti Utsk. Grundlagarne förbjuda icke ett dylikt beslut, hvilket, om det af R. o. Ad. antages, torde få gälla vid alla de tillfällen, dä ledamöter utnämnas till förstärkta Utsk. m. fl. dylika händelser.
Ersättningskar! skall vid vederbörlig mönstring inställas för att, i händelse han godkännes, genast varda antecknad. § 1* En sådan ersättningskarl, som ej får legas utom länet eller förut hafva tagit ege för annan, hvars beväringspligt fortfar, bör vara af god frejd samt känd för ett ordentligt och välartadt uppförande, hvarom så väl Pastors i församlingen, som i stad Borgmästarens och å landet Kronofogdens bevis skall upptes. Ersättningskarl må endast tagas bland dem, som fullgjort sin egen beväringspligt och äro inora tretiofyra års ålder, så framt icke sådan karl antingen i krigstjenst eller såsom bevärings-skyldig bevistat minst två öfningsmöten, i hvilka foll han må ända tiil tretiosju års ålder kunna antagas. § 13 Den i 3 § omförmälda del af sjöbeväringen ege ock rättighet att, till fullgörande af beväringspligten, annan karl i sitt ställe lega, med vilkor att den legde har fullgjort sin egen beväringspligt, är duglig sjömon eller maskinist, välfräjdad och icke öfver 40 år gammal. § 16 Bevärings-skyldig, som sätter legd karl i sitt ställe, ansvare för legokarlens inställande under fanan vid uppbåd lill tjenstgöring, med påföljd, i fall den legde utan sjukdomsförfall uteblifver, alt antingen inom 14 dagar anskaffa annan behörig legokarl eller ock sjelf träda i tjenst § 17. Den legde och behörigen godkände karlen inträder i alla de skyldigheter, som med afseende å beväringspligten åligga den, af hvilken han blifvit legd; samt åtnjuter enahanda rättigheter och förmåner, som de beväriugs-skyldige. g 18 Kongl, Maj:Is Nåd Proposition M 67. 35 § 18.
För att ytterligare ådagalägga, huru Utsk:s beräkningar om behofvet af den stora silfverfonden icke grunda sig på erfarenheten, får jag bilägga en tabell öfver förhållandet emellan reella fonden och sedelstocken (såvida lägre beräknad, än efter Utsk:s grunder, att lånebankens förfallna skulder ej deri inberäknats) under åren 1777— 1788 och i8o3—1808, visande, att då utvexlingen 1777 börjades (hvarvid farhågorna voro åtminstone lika allmänna som nu,— utom Liljencrantz hade alla medlemmarna af den committé', Konungen dertill förordnat, funnit betänkligheter, äfvensom samtlige Bancofullmägtige) reella fonden, beräknad såsom nu, endast med 3 proc. öfversteg det minimum mot sedelstocken (lägre beräknad än nu), sora Utsk. finner nödig, hvilket torde vara något mindre, än man måste förutsätta att vid en fri vexlings början kunde behöfvas, samt att under åren 1804—1807, då dessutom r million rtdr silfvervärde och deröfver circulerade i discontpapper, detta förhållande föga öfversteg hälften af hvad Utsk. ansett behofligt såsom minimum. Af alla de skäl, jag har hört anföras för behofvet af bestämda föreskrifter rör:de silfverfonden, är det enda, jag funnit vara af vigt, det, som hemtas från närvarande sammansättning af Bancostyrelsen. Jag erkänner dennas många brister, men tror dock, att om man ej kan vänta sig af dess beslut, fattade under just de förhållanden, som påkalla dem‘ all den insigt, klokhet och ändamålsenlighet, man borde önska, så kan man ännu mindre vänta detta af beslut, på förhand tillkomna 5 år förut genom voteringar inom samtliga RiksStånden, Bilaga. Jemnförelse emellan sedelstockvexelbanco-skuld samt reella fonden följande är: Utelöpande sedelstock Vexelbancoskuld med tillägg af riksg.sedlarna fr. o. m. år 1804. Verklig reel fond (myntadt och 0- Beräknad reel fond (de förra tillgångarna med Den verkliga reella fondens förhållande till
Under sådane förhållanden får jag yrka afslag å Utskits tillstyrkan, med åberopande af sist hällne riksdagens StatsUtsk:s Utlåt, i denna fråga, så lydande: »»Då frågan om dispositionsoch jordeganderätten till de Halländska kyrkohemmanen, enl. hvad Utsk:t härofvan anfört, vid flere föreg:de riksdagar varit föremål för R. St:rs pröfning, torde det icke vara nödigt, att vid detta tillfälle meddela någon utförligare framställning af alla de förhållanden, hvilka för ett noggrann! bedömande af denna fråga måste tagas i betraktande, helst ett förslag af enahanda innehåll med det nu förevarande äfven vid de tvänne sistförflutna riksmötena varit hos R. St:r framstäldt, men ej lyckats vinna afs:de, och några nya skäl icke blifvit af motionären anförda, som ej under frågans föregide behandling kommit under öfvervägande. Utsk:t inskränker sig således till den erinran, att om, såsom motionären antagit, en del af de s. k. kyrkohemmanen egentligen äro att betrakta såsom kronohemman, och deras åboer derför skulle anse sig hafva rättmätiga anspråk att förvärfva eganderätt till desamma, de i sådant fall ega att i laga ordning väcka och utföra den talan, hvartill de finna sig befogade; hvaremot anställandet å Kronans sida af en allmän rättegång, för att komma i besittning af hvad som för närvarande utgör kyrkans obestridda egendom, icke vore förenligt med de i lag stadgade former för ärendenas behandling. Hänvisande i öfrigt till den fullständiga utredning af detta ärende, som innefattas i StatsUtskds Den 15 Oktober. 239 vid 184-1—1845 års riksmöte under N:o 182 och vid 1850—1851 års riksdag under N:o 327 afgifna Utlåtrn, får Utsk:t hemställa, att förev:de motion ej må till någon R. St:rs åtgärd föranleda.»»
Utaf de i sistnämd e §. åberopade Kongl. Kungörelser af den lo Augusti 1762 och den 14 Julii 1818, har Utskottet endast hänvist till den ( 10 ) sednare, emedan densamma innefattar ett lika beskaffadt stadgande, som den förra, hvilken sålunda är öfverflödig. För redighetens skull är det, för uraktlåtenhet af Genealogie-completteringen, i författningen utsatta äfventyr uti §. infördt; hvaremot föreskriften om berörde Genealogiers iordninghållande är utesluten, såsom tillhörande RiddarhusDirectionens Instruction. i3 §. om anteckning i allmänhet motsvarar de tre första momenterne af den 12 i nuvarande Riddarhusordning. Det loista mom. är bibehållet. I afseende å 2 mom. har Utskottet ansett det i 1823 års Riddarhusordning befintliga stadgande, att Hr LandtMarskalken skulle utse 3:ne Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, som, jemte 3:ne af RiddarhusDireclionen, skulle, under Herr LandtMarskalkens ordförande, sammanträda för att börja anteckningen, böra förändras sålunda, alt RiddarhusDirectionen ensam borde vid samma anteckningar vara Herr LandtMarskalken till biträde. RiddarhusDirectionens Ledamöter synas nemligen bäst vara i tillfälle att, på grund af de vid Riddarhuset förvarade Genealogiska Handlingar, bedöma ifrågavarande förhållanden, och det synes jemväl vara mest formenligt, att Ridderskapet och Adeln legitimerar sig infor en Auctoritet, som, emellan Riksdagarne, så till sägandes är dess Representant. Den närvarande redaktionen C M ) lemnar obestämdt, örn Herr LandtMarskalken, såsom ordförande vid anteckningarne, äger rösträttighet, samt således tilläfventyrs må kunna öfverröstas.
Revisorerne hafva icke heller kunnat undgå att fästa uppmärksamheten derpå, att, ehuru Fullmäktige redan den 5 November lingö af Stockholms Enskilda Bank mottaga anbud om erhållande af ett 4 i-procents-lån å 5 å 6 millioner Riksdaler till ett pris af 91 procent, att återbetalas genom en annuitet af 5| procent under 38 J år, Fullmäktige likväl ansågo sig icke böra antaga detta anbud, ehuru vilkoren, såväl med afseende på rabattens belopp och amorteringstiden sorn derför att lånet finge återbetalas i Svenskt mynt, icke allenast voro vida förmånligare än det nu afslutade lånet, utan Fullmäktige derjemte, genom att inom landet uppgöra denna lånetransaktion, hade kommit i tillfälle att, mera oberoende af förhanden varande menliga konjunkturer, kunna afvakta en för det öfriga lånebeloppets anskaffande förmånligare tidpunkt. Beträffande nu det med J. Henry Schröder & Comp. -—enligt namnunderskriften — men med John Harrish Schröder & Comp. — enligt kontraktstexten afslutade lånet, synas Fullmäktige, vid uppgörande af denna lånetransaktion, hafva förbisett några ganska vigtiga omständigheter, hvilka, enligt Revisorernes förmenande, i sin mån måste hafva högst ogynnsamt inverkat på de för lånet utgifna obligationernas gångbarhet och antagligen äfven för framtiden komma att skadligt inverka på försöken att för Sverige öppna den Engelska penningemarknaden. Af de för lånet utfärdade obligationernas text ■ynes nemligen, att låneöfvertagarnes mening varit att, under formen af ett Engelskt lån, 10 — 74 — placera obligationerna såväl på den Engelska sorn på den Tyska penningemarknaden. Men dervid förbisågs, att obligationer af sådan beskaffenhet, sora de ifrågavarande, icke på någondera af dessa marknader kunna blifva rätt begärliga. Placeras de i Tyskland blifva liqviderna, hvilka skola verkställas i London, för obligationsinnehafvarne förenade med särskilda kostnader.
Betänk anden. i:g Bevillningen efter i:sta Art. i möjligaste måtto uppgår till samma Summa, som blifvit efter 1815 ars BevillningsFörordning under denna Titel påräkna l ? a:o Skall grun'en för den efter 2:dra Art. utgående Bevillningen blifva det sätt, Utskottets redan afgifne utlåtande innehåller , utan någoa åtföljande Progiessiv Afgift ? eller : Skall Bevillning ef er 2:dva Art. utgöras efter Behållen Inkomst 1 enlighet med den princip, som vid 1S10 års Riksdag antogs, och. den Progressiva Afgiften i sammanhang dermed å nyo upptagas, men FyllnadsAfgiften helt och hållet försvinna ? och 3:0 Skall den föreslagne ÖfverflödsAfgiften utgå genom taxering af vissa ÖfverflödsArticlar, och, derest den erforderliga Summan icke kan på sådant sätt erhållas, en FyllnadsAfgift utgöras för jLandtTulls-grsättningen? eller: Skall en ConsumtionsAfgift för ÖfverflödsVaror ochenFyllnadsAfgift för LandtTulls-ersätt* ningen sammanlagd utgöras med vissa skillingar för hvarje R:dr, som efter 2:dra Art, utgår? Dock varder detta allt Rikets Höglofl. Ständers upplysta pröfning vördsammeligen under? stäldt. Stockholm den 26 Mars I818. Rikets Höglofl. Ständers Bevillningsutskotts Betänkande öfver Riks Bihang till Riks. St. Prat. iSi?-i8i8- 5'.te Sami. Bevitlnings Utsi. Betänkanden. dagsEullmägtiges J. Rutbergs och E. Mörtbergs Memorial om Understöd för Curhusen i Norrbotten. I ^ti ett till Riksens Höglofl.