Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
L^oc^/ro/m^ F/ott c/en Fo ,<§^. Xsrvsrsntle: Nsn8 Lxeellenee ^u8titiN-8tst8-AIini8t6rn, Herr knlierre 6>//en/rao/, Us»8 Lxeellenee 8tst8-Nini8t6r för Utrikes .4renllolis, Herr Gierrs 8tst8-ks6en: dillie, re 8^Ä von //o/r/e/n, /k/nnt/re^ ^rillerre ^e^-^on^ 1^'iilierre ^Vo/c/en/a/^» 8r//ver^^o?^ie, ceen oell tlVillerre 6^//enA/-onat. Oepsrtements-l^lieken, 8tst8-lkisllet /k/nnt/re Uj^>ls8<e till ^usterinA ett, i iisverensstrinimelse me6 förut fstlsöt beslut, uppsstt lörslsA lil! KnnAl. H1r,j:t8 >'siliAS 8krifvel8e till Iiil<et8 8<rjmler, i um ) tterliKsre euntivll-löreski il ler lör betr) AKSNlle sk stsmplstle jisjipers-slZifteus beliöriA» erlri^siitle. l7j,ps till8t)'rlisn sk 8tst8-Iis6et8 I^eösmöter, bebsAs6e Kmitzl. -lsj:t i >säer xills beröräe körsls^, ocli beksltle, stt, i enIiK-liet llermed. ^äöiK 8i<,isvelse till kikets 8tsnäer skulle, unäer äeuns 6s^, expeäierss, ssösn ilen linne» »letts protoevll blisell.
Nanna gaf till ett lätt anskri, ty hon kände genast igen honom, oaktadt hans utseende var något förändradt och i synnerhet hyn genom söderns sol blifvit mörkare. Alexis helsade publiken ledigt och utan affektation, satte sig till flygeln och gaf orkestern en vink att börja. Ännu under Tutti hade mången den oartigheten mot komponisten, sina grannar och sig sjelf, att hviska och tala; men föremålet derför var nästan uteslutande konstnärens person, som ingen kunde erinra sig förut hafva sett, och äfven hans namn, på hvilket ett par personer fått reda och som nu transporterades från man till man, var af alla okändt. Man väntade sig således föga. Stormen i tutti hade lagt sig. Det hvilade en tung åskluft öfver tonerna, hvilka i ett långsamt decrescendo småningom drogo sig undan och stannade skälfvande i ett pianissimo. På en gång ljungade konstnärens händer öfver klaviaturen, och tonerna frustade eld och lågor. Första satsen var ej väl slutad, förr än ett allmänt bravo strömmade till honom från alla håll. Vid slutet af första allegrot kufvade han med väldig arm de mest hårdnackade svårigheter, och när fienden låg slagen och tutti jublade en segersång, instämde hela huset i ett hurrarop, som om det varit från en person. Under adagiot, en enkel amoroso som blott hviskade om kärlek och frid, syntes mången tår i åhörarnes ögon, och när det var slut höjde sig ingen hand till applådissemang, men just i den allmänna stillheten som rådde låg konstnärens yppersta belöning. En yr final kom nu dansande med lätta språng, elektriskt gnistrade qvickheter kring konstnärns fingrar, och i det mest sjelfsvåldiga, glada öfverdåd lekte tonerna med hvarandra. Publiken måste göra våld på sig för att ej med bifallsyttringar falla in midt under de glänsande passagerna, men när stycket var slut, bröt den tillbakahållna stormen så mycket vildare lös, och under ett länge uthållande dån af hurrarop och handklappningar drog sig Alexis tillbaka. Hvem kan sätta sig in i hvad Alexis nu kände?
En af motionärerne, Kyrkoherden Wennerström, har föreslagit, att pris måtte utsättas för författande af läroböcker, som skola er sätta katekesen. Jag för min del anser att vi hafva en lärobok, som är prisbelönt förut, nemi. den H. Skrift; och tror att det skulle vara mest gagneligt, om man allra först satte den boken uti barnets hand. Ingen katekes, vare sig den s. k. LångEatekesen eller någon annan, skulle jag då anse vara af behofvet påkallad. Dessa katekeser äro nemi., efter mitt förmenande, högst skadliga. N. Testamentets skrift är i allmänhet så enkel och lättfattlig, att någon enklare icke kati af någon författare upsättas, om ock de största pris utfästas för sammanfattandet deraf. Till följd häraf skulle jag anse för lämpligast, att man började barnens undervisning med att sätla bibeln i deras händer; att läraren undervisar deruti, föreläser och med ett ord gör detta studium till ett lefvande verk. Detta är ock i öfverensstämmelse med LäroverksKomitéens förslag. Det gifvas ingenting, som så roar ett barn och så mycket tager dess upmärksamhet i anspråk, som att afhöra berättelser. Genom att läraren föredrager till en början Skriftens lättfattligare berättelser, så inhemtar barnet småningom allt mer Bibelns historiska innehåll, hvilket blifver en grund för dess tro och dess hopp. I de s. k. SöndagsSkolorna i England, äfven i Sverige, är detta sätt att undervisa barnen allmänt. Der företages kapitel ur Skriften, och läraren samtalar deröfver med lärjungen, så att dessa stunder blifva för båda till ömsesidig nytta. Detta undervisningssätt är jag öfvertygad i begynnelsen bäst lämpar sig för ungdomen. Den förste talaren, som här i dag yttrade sig i detta ämne, har, i likhet med en af motionärerne, förordat utsättandet af ett pris för en nv lärobok uti katekesen. Jag kan icke häruti instämma med honom.
Kongl. HofRälten, som lill pröfning och afgörande företagit alla ofvannämnda mål i ett sammanhang, har, genom utslag den 30 Oktober sistlidna år 1843, sig utlåtit och, vid öfvervägande af hvad i de särskilda frågorna emot häradshöfdingen Bergqvist förekommit, förklarat, att emedan, jemte det Bergqvist af uppenbar vårdslöshet felat vid tillämpning af lag i åberopade besluten angående Johannes Svensson, Magnus Petterson, Nils Larsson och Maria Eriksdotter, hvilka i följd deraf kommit alt undergå, de tre förstnämnde fyra dagars fängelse vid vatten och bröd och Maria Eriksdotter fem dagars enkelt fängelse mera, än å deras förbrytelser efter rätt tillämpad lag följa bort, häradshöfdingen Bergqvist dessutom vore lagligen förvunnen att hafva, å häradshöfdinge-embelets vägnar, med sitt namn och häradets insegel bestyrkt ett af honom meddeladt sanuingslöst bevis, derigenom han, för egen vinning, såsom domare fulländat det förfalskningsbrott, hvartill han af Kongl. Götha HofRält förklarats saker; pröfvade Kongl. HofRälten rättvist, att häradshöfdingen Bergqvist, som, genom dess anmärkta förfarande i honom anförlrodt embetes ärende, enligt 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken, gjort sig ovärdig att dädanefter i domarevärf begagnas, skulle, jemlikt sista momentet i 3 § af 8 Kap. Missgerningsbalken, för förfalskningsbrott mista äran och böta tjugosex R:dr 32 sk. till treskiftes emellan Kongl. Maj:t och Kronan, Wexiö stad och advokatfiskalen; hvarjemte Bergqvist ålåge, att, utom den ersättning till Nils Månsson, Kongl. Götha HofRält bestämt, godtgöra dels förenämnde Johannes Svensson, Magnus Petterson och Nils Larsson, hvilka för tillskyndadt obehörigt lidande fordrat upprättelse, med tolf R:dr till dem hvardera, och dels Kongl. Maj:t och Kronan för den kostnad, som åtgått till deras och Maria Eriksdotter underhåll under ofvanberörde fängelsetid, med sammanräknade 1 R:dr 15 sk. io,r|ö- rsl., allt banko.
Antager man således Herr Crusenstolpes förslag, så uppstår samma förhållande, som af Utskottets, men om man antager Friherre Silfverskjölds, så blir likväl saken så till vida hjelpt, alt ett års öfverflödiga tillgångar få ersätta ett annat års uppkommen brist. Mig synes både skäligt och billigt, alt man får räkna dessa årliga 70,000 Hulr i sammanslag, efter öfversko t - Den 8 Mars f. m. ten ej på annat sätt äro disponerade. Hvad den senare anmärkningen beträffar, att 124,000 R:dr redan äro anvisade på öfverskotten att utgå till Saltpetter-tillverkningen; så vill jag endast erinra, att öfverskotten ej äro annat, än det som inflyter öfver de beräknade inkomsterna, och att Rikets Ständer hafva, sedan Inkomst-hetän-. bandet nppgjordes, höjt Bränvinsoch TullBevillningen, hvarigenom tillgångar höra erhållas till de anviste 124,000 R:dr. Skulle likväl brister uppstå, så är det gifvet, att RiksgäldsContoiret får anskaffa de bristande medlen. Jag får således förnya min anhållan om bifall till Friherre Silfverskjölds reservation. Herr Ribenj Carl Wilhelm: En Ledap mot har trott sig finna en särdeles tjenstfärdighet hos StatsUtskottet, som lill Ständerna inkommit med förevarande fråga. Jag ber att få fästa hans uppmärksamhet derpå, att frågan inom Utskottet uppstod då instruction för Riksens Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoiret skulle uppgöras, och emedan desse Fullmägtige äro ansvarige om de brista i föreskrifternas uppfyllande. Då Rikets Ständer ej lära underlåta att utkräfva ansvar å desse sine Fullmägtige, lärer det också vara dessas rättighet att få tydeliga föreskrifter. Rikets Ständers beslut uti förevarande fråga är ej uppgifvit i sådana ordalag, att man med full visshet kunde I Den 8 Mars f. m. säga, om dessa årliga 70,000 R:dr skulle tagas af öfverskotten för året, eller af öfverskotten från Riksdag till Riksdag. Derom måste likväl RiksgäldsContoirets Fullmägtige underrättas.
På årets sista dag, i årgångens sista nummer, i afslutningsstunden för ett helt tioårsskede af vår tidnings tillvaro känna vi oss af hjärtat manade att uttala ett varmt tack till våra vänliga läsarinnor för allt hvad som varit hafver dem och oss emellan. Vår fasta förhoppning är att äfven för framtiden få behålla deras vänskap, vår ärliga sträfvan alt allt bättre sölca göra oss förtjänta af densamma. Ja, än mer: med Jiänsyn till de värdefulla nyheter, Idun på del nya året har nöjet kunna bjuda sin läsekrets, och för öfrigt i allo stödjande oss vid och fullföljande vårt gamla, nu välkända program, våga vi äfven hoppas, att vår vänkrets år 1898 skall ytterligare utvid IDUN 1897 gas, och påminna alla, som ännu ej verkställt prenumeration, att nu ofördröjligen besörja densamma. Därvid kan man bekvämast begagna sig af de prenumerationsblanketter, som medfölja detta nummer, och vilja vi särskildt framhålla, att dessa blanketter äfven kunna användas af våra hufvudsladsprenutneranter. Till sist uttala vi Ull alla våra läsare och vänner vår innerliga önskan om ett godt och fröjdefullt nytt år! Stockholm den 31 dec. * Red. U af Idun. Öm textilt artete under förra delen af Sveriges forntid. För Idun af Nicke Nuck. i allt arbete, hvarmed människohanden sysslat, torde intet så öfver vägande som det textila fått burskap såsom särskildt tillhörande kvinnans verksamhetsområde. Nålen, sländan och skytteln äro af ålder attribut för hennes arbete, och nutidens berättelser liksom forntidens saga och sägn låta oss oupphörligen finna henne » sömmande i silke, sömmande i guld » eller, under någon annan omskrifning, sysselsatt med handarbete, som det vanligare textila arbetet gärna benämnes i dagligt tal — och o m vi också ej kunna säga, att det är kvinnan, som gifvit upphof till detta arbete, ej heller ensam varit dess första utöfvare, ha dock hennes flit och konstskicklighet sedermera höjt detta arbete från en ytterst anspråkslös begynnelse till den höga ståndpunkt, det nu intager. Härigenom har hon förvärfvat en viss rätt att kalla detta arbete för sitt, — hvilket åter låter förf.
1 Officer af Capitains graden, som är Compagnie-Chef, njuter i ärligt arfw ode 75: — ^ r Subaltern dito 50: 2 Under-Officerare ä 2Z R:d. 50: „ ^ §04: __ t,9SSt i Ba Den 14 Zebruärii. t Bataljons-Predikant, soni underwisar i Chri. stenboms > kunstapen, räknande och nägot af Fäderneslandets Histolia samt Geographien, njuter derföre i ärligt arswode 50: — ^ r Informator, som underwisar i innanläsning och Lilla Cathechesen samt skrifwande, i ärlig lön 75: — Till Böcker, Skrifmaterialier och Ljus, bestäs ärligen ZZ: 16: — Zo Skepps-Goffar njuter enligt Kongl. Brefwet den g Mars 1803 hwar. dera om dagen i tz. 4 rrst. eller om äret ro R:d. 6 si. 8 r:si., tillhopa 506: 4Z: 4- Dito mark torrt eller 2 marker mjukt bröd om dagen gör om äret 362 Lisp. mjukt bröd swarande emot 152^ runna Spannemäl L i? R:d. 202:37:4. 25 Expectance SkeppsGctzar, hwilka ej und . ?:te Bgnds.dra Afd. 42. 602 Den 14 Zebruarii. fä penninge ° underhäll eller annan beklövnad än den Kongl. Brefrvet den 21 Januari! 1799 dem tillägger, men böra wid blifwande ledigheter till Ordinarie Skepps-Göstar inflyrras, njura lika underhäll i bröd med de Ordinarie, enligt Kongl. Brefwet d.zMarsiboZ, som belöper till 76^ T:rsi^R:d.Tunnan ion iL: 8. 1,14^.- 21: 4. Loopoaerdie-Bätsmän.
St., sora med bekymmer se, att mängden af de skogar, hvilka ej stä under allmän tillsyn, vanvårdas och ofta sköflas så, att den brist på större limmer, kolningsoch byggnads-ämnen, hvilken redan pä niånga orter inträffat, är att i allmänhet befara, om ej en bättre skogshushållning införes, få derföre och emedan tillgång å skog är för bibehållande af landets fruktbarhet, befolkningens tillvexl och välstånd, behöfligare i Sverige än i andra lyckligare lottade länder, underdånigt anhålla, det K. M:t läcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer afgifva nådigt förslag till ny skogsordning och dermed sammanhängande författningar om ett förbättrad!, efter olika orters beskaffenhet lämpadt skogshushållningssätt, utgående från följande grunder: l:o. Att skötseln af de under K. M:ts och Kronans omedelbara vård stående skogar, äfvensom af dem, hvilka tillhöra hemman, som Kronan till boställen eller fromma stiftelser uplätit, så ordnas, att säkerhet för skogens bestånd och förkofran beredes; 2:o. Alt der skog, äfven på enskildt område afverkas, utan att markeu till åker eller äng användas, skogsplantering till återvext vid ansvar påbjndes; 3:o. Alt köpare af skogsmark, under viss lämplig tid efter egendomens tillträde, hindras alt skogen annorlunda, än till hemmanets eget behof begagna, såvida ej genom behörigen upgjord och af vederbörande gillad, hushållsplan kan visas, att en större afverkning är med skogens bestånd förenlig; 4:o. Att inskränkning i svedjande vid förhöjdt ansvar påbjudes, och att, med ändring af 15:de kap. lista §:n Byggn.-Balken, den, som vill svedjeland bränna, men dervid underlåter alt ställa sig föreskrifterna i samma lagbud lill efterrättelse, ålägges betydligt höga böter, antingen skada sker eller icke. Då R. St. förutse, alt en närmare tillsyn, både öfver enskild och allmän skogshushållning, icke låter sig göra utan ökad skogs betjening och en öfver densamma lillsalh Central-Styrelse, så utbedja sig R. St., alt K.
Konsten var dock Å musikaliska akademiens konsertsal hade förlii hennes tanke för stor och för hög, för att h o n den söndag ett antal af hufvudstadens läkare skulle kunna endast skänka den ett hälft hjärta föranstaltat en kvartettsångsmatiné i det vackra och därtill fläckadt af brutna plikter. — Men, då syftet att samla medel till förmån för den tillämnade Arbetsskolan för lytta o c h vanföra. E n hon ej kunde gå till konsten, kunde ej denna då komma till henne? Kunde hon ej arbeta som ganska betydande kör af forna o c h varande stuförr? Visa världen — och h o n o m med — att dentsångare hade hopbringats o c h föredrog under hon på egen hand kunde tillkämpa sig, hvad han lifligaste bifall för en publik, s o m till sista plats lofvat henne fjärran från detta hennes undangömfyllde lokalen, bortåt ett tjugutal bland vår studa, solfattiga h e m! dentsångs mest skattade pärlor: kvartetter af Wennerberg, Söderman, Lindblad, Kjerulf m. fl. Hon lefde upp i denna tanke, och hennes man, Af den förstnämnde förekommo ej mindre än fyra som med sorg o c h ängslan tyst gifvit akt på och kompositioner på programmet, och den vördnadsföljt hennes strid, såg med djup glädje, hur hon värde tondiktaren, s o m själf närvar bland publiåter blef sig själf, hur hennes ansikte åter blef ken, tycktes — om än i tysthet — dela densamklart, hur det nervösa draget kring munnen förmas lifliga gillande öfver det friska utförandet, svann för hennes gamla barnsliga leende. när de sista väldiga tonmassorna af » Hör oss Han aktade sig väl att med ett ord af tvifvel Svea » eller de pikanta rytmerna i » Sie contigit nerstämma hennes förhoppningar; han trodde dessin L e n o m » likt den elektriska gnistan tände apputom på hennes begåfning; han insåg, att o m lådernas åska. han kännt henne, för hvad h o n verkligen var, då En konsertturné till landsorten har företagits af fru Östberg och fröken Alniati samt hrr Öcbnann och Rundberg.
Ridderskapet och Adeln den 29 sistledne Maji samt Högvördige Präst-Ståndet den 2 i. denne månad, äfvensom Vällofl. Borgare-Ståndet den 29 sistledne Maji bifaliit Stats* Utskottets yttrande och förslag, om resekostnadsersättningen åt Deputerade at Riks Standen, som komma att afresa till Norrige för att bevista Kongl. Majus höga kröning derstädes, så har Stats-Utskottet funnit sig icke kunna till åtgärd upptaga den inom Hedervärda BondeStåndet framställde anmärkning vid Utskottets åberopade Utlåtande, utan kommer frågan, likmätigt 69 § i Regerings-formen, att anses afgjord: hvilket Utskottet får vördsammeligen anmäla. •Stockholm den 10 Juni 1818. Riksens Höglofl. Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskotts Utlåtande, öfver gjorde Anmärkningar vid deras afgifne Betänkande om in - 1764 Statsoch Besväre-Utskotten* Betänkanden; rättande af Allmänna Arbetsoch Corrections-Hus pä Borgholm och i Vadstena. X anledning af Kongl. Majrts till Riksens Stan' der aflåtne Nådiga Proposition, om medels anslående till Allmänna Arbetsoch Correctionshus inrättande på Borgholm och i Vadstena, hvilken Nådiga Proposition Riksens Högloft. Ständer behagade remittera till Statssamt Allmän-* na Besvärsoch Ec.onomi-Utskottens åtgärd, yttrade Utskotten uti gemensamt utlåtande den 16 sistledne April de betänkligheter, som förekommo emot berörde .Inrättningar, så i afseende på den dertill föreslagne betydliga kostnad till deras anläggning och årliga underhåll, och hvilken med Statens tillgångar syntes icke stå att förena, som ock beträffande de uppgifne Localerne för desse Arbetsoch Corrections-Hus; och föreslogo Utskotten på sådane grunder Riksens Höglofl.
Många » föreningar » hafva bildats: föreningar för gift qvinnas eganderätt, för likförbränning, för smutsliteraturens utrotande, för qvinnans likställighet m e d m a n n e n, ynglingaföreningar o c h » föreningar » i oändlighet. Men o m man nu äfven skulle grunda en förening i syfte att skrifva ärliga orlofssedlar, o c h att hvarje m e d l e m i en sådan förening skulle på utfärdade betyg anteckna sig s å s o m m e d l e m i d e n samma! O m ett betyg utfärdas tre månader före flyttningstiden, så b ö r alltid i det s a m m a utsättas att afskedsbetyg, s o m vidhåller h v a d i orlofssedeln o m den tjenstsökande är sagdt, vid afflyttningen skall lemnas. m. H o n fick äfven ett sanningsenligt sådant, fick ut sin halfva lön o c h ledighet att se sig o m efter plats. Sannolikt fick h o n äfven på sitt b e t y g en dylik till h ö - sten. Mången gång kan tjenarens dåliga lynne vara b e r o e n d e af sjuklighet eller kroppslig svaghet, hvilket bevisar, att den plats, han innehar, är för m y c k e t ansträngande, då samm a tjenare, o m han besitter g o d a egenskaper, kan oaktadt sin brist på kroppsstyrka blifva ovärderlig i ett annat mindre h e m, der krafterna mindre b e h ö f v a anlitas. Dansen. och herrar, II. L i f v e t är en väfnad a f bagateller, a f små- saker, men småsaker, som man ej alldeles får förakta. o c k v å r d a sitt yttre, sin drägt, men ej blott denna, utan hela sitt yttre uppträdande. H v a r f ö r då negligera detta, som är så m y c k e t vigtigare, s o m det äfven har en betydelse i sanitärt hänseende.
Yid förnyad föredragning af Lagtamt Allmänna Besvärsoch QeconornieUtskotrens ej mindre den 29 sistledne Maji' under N:o 92 afgifne, samt deni 25 derpåföljde Junii eftermiddagen på hordet lagd.e, Betänkande, i anledning af väckta frågor om öfverseende och förbättring af Rikets Oeconomiska och PoiitiePör. fattningar, samtgom ILandshöfdingarnas rätt att utfärda vitesförbud m. m. än ock den 17 sistledne September under N:o 133 meddeldte, samt den 25 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagda, Utiåtandes i anledning af de vid förstnämnde Betänkande gjorde anmärkningar7 fann Ridderskapet och Adeln för godt, alt berörde tvenne Utlåtanden gilla, likväl med iagttagande af följande förändringar: Irme Att då Kongl. Förordningen den J IJecember 1787, angående lifstraff för obehöriga omdömen öfverse af Kongl. Maj:t vidtagne Författningar icke^tii! gina grunder och innehåll öf - &*n 4 Ociober t, nf. 109 verensstämde med nuvarande Grundlagar, un** derdånig anmälan borde af Riksens Ständer göras hos Kongl. Maj;t derom, att berörde Förordning icke vidare må af vederbörande Domare åbero* pas eller tillämpas; 2:0 Att Riksens Ständer borde hos Kongl» Majit i underdånighet anhålla, att utur 2 §. i Kongl. KammarRättens nuvarande Instruction måtte utgå och upphäfvas den inskränkning i berörde Verks befattning med granskningen af allmänna medels förvaltning, hvilken inbéhåiles uti följande stadgande __ "Hvarvid likväl ”bör iagtagas, att i händelse frågan skulle angå ”något Kongl. Majus och Rikets Collegium, eller ”annat publikt Verk med lika värdighet, eller ”någon deras Ledamot, eller oCk sådan högre ”Embetsman, som föl sin befattning ar endast ”Kongl.
Under Staters allmänna hvälfningar och täta inre brytningar bland Nationerna, under politiska eller ekonomiska Systemers resning och fall, framgår sanningen, ledd af erfarenheten, och allmänna opinionen följer troget dess spår; fördomarne vika småningom, och de villor skingras, som enskilta intressen utbredt på dess väg. — Hvarje redlig Svensk medborgare bär inom sig den öfvertygelse, att en nation, sorn i constitutionella författningar ställt sig i biedd med de friaste, ej skall gä tillbaka uti upplysning, ej skall förneka grundsatsérne af frihet och rättvisa, äfven uti de förhållanden sorn röra dess allmänna hushållning. 630 Hav. och Eko». Utsh. 'Betänkande», Uti detta yttrande förklarade Herr von Hejne och Herr Herbzenhjelin samt Respective Ledamöterne af BondeStåndet sig in-» stamma. Ut Supra. N:r 104. 11 iksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtshotts förnyade Utlåtande öfver gjord hemställan om Comministrars befrielse från Skjutsnings-s kyU digheter för sina Boställen under krigstider. T -Mrån Högvördiga PrestStåndet och VällofL BorgareStåndet har Utskottets i detta ärende, ander den 26te sistlidne Januari afgim^s Betänkande blifvit återremitteradt, med anmärkningar deröfver, att, då Utskottet medgifva billigheten af den sökta b irieisen, samt stridigheten emellan den sk iufsni nes skyldighet, som nu blifvit Comministrarne älagd, och Högvördige PrestStåndets under den 28 Juni 1809 gjorde Concessioner, likväl icke någon utväg blifvit uppgifven, hvarigenom detta onus, sorn förmenes vara uppkommet genom en misskrifning uti Riksdagsbeslutet, kunde i laga ordning häfvas, och saken således försättas i sitt fordna och rätta skick. Utskottet har uti sitt förra Betänkande angifvit de skäl och grunder, hvarföre det då icke ansåg sig tiliständigt ingå i någon Eesv, och Elkon. Utsk.
Banko, -samt, i händelse gossen Söderberg eller bans moder, vid muntligt förhör, som AdvocatFiscalsEmbetet anhållit måtte med dem anställas, skulle göra anspråk på någon ersättning för det Söderberg, i följd af det ifrågavarande Utslaget, öfvergångna lidande, förpliglas utgifva en sådan ersättning, efter Kongl. HofRättens pröfning. Sedan KämnersRätten äfven i anledning af detta Memorial sig yttrat, och AdvocatFiscalsEmbetet till Kongl. HofRätten ingifvit en af hustru Berggren till Kongl. Maj:ts JustitiasCanzlersEmbete inlemnad och till ÅdvocatFiscalsEmbetet remitterad skrift, innefattande påstående, att i ett för allt erhålla 3oo R:dr Banko, såsom ersättning för det henne och hennes son tillskyndade lidande, dels gossen Söderbergs moder, Enkan Chri - C l5 ) stina Söderberg, jemväl ägt tillfälle att, vid' muntligt förhör, yrka ersättning' för hennes sons lidande, hvilken ersättning af henne sedermera uppgifven till 200 R:dr Banko, blifvit af KämnersRättens Ordförande och en bland dess Ledamöter bestridd, med lillkännagifvande att en annan Ledamot, som i KämnersRättens beslut deltagit, med’ döden afgått; bar Kongb HofRätten, , medelst Utslag den a3 Juni 183^, jemte förklarande att frågan om ansvar och i sammanhang dermed framställda ersältnings-påståenden korarae att förfalla, så vidt de rörde den af KämnersRättens Ledamöter, som, på sätt nämndt är, aflidit, deremot hvad angick Rättens öfrige Ledamöter, sig utlåtit, att enär vid undersökningen inför KämnersRätten flera besvärande omständigheter emot gossen Berggren förekommit, och han i följd deraf, genom Kongl. HofRättens ofvanomförmälda Utslag den 13 Oct. 1834, förklarats ej kunna åt saken fällas, funne Kongl.