Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
10:o. / afseende fia försäljning och utspridande af utifrån inkomna skrifter på Svenska språket, ege Justitiestatsminister n lika rättigheter och åligganden, som i afseende på inom riket tryckta; och vare föryttrare af sådana skrifter underkastad samma skyldighet och ansvar, som i 2 mom. denna § för Boktryckare stadgade äro. Bilt. tilt li. S'. Prut isea & me. 3 Sami. 5 Haft. 10:o. Föryttrare af utifrån inkomna skrifter på Svenska språket vare underkastad samma skyldighet och ansvar, som i 2 mom. denna § för boktryckare 10 Konslitu/ions-Utskottets Memorial N:o 3. ll:o. Finner Justitie-Statsministern, att utrikes ifrån inkommen, pä främmande språk författad, skrift innehåller något stridande emot 3 §:s 4, 5, 7, 9, 10 och 13 morn., äligge honom, att, efter tills vidare derå lagd qvarstad, i underdånighet inhemta Kongl. Maj:ts befallning, huruvida skriften bör lill föryttrande frigifvas, eller under vidare qvarstad förblifva. Till den ändan äligge hvar och en, som genom gjord anmälan hos Justitie-Statsministern är berättigad att Bokhandel idka, att till Justitie-Statsministern eller hans Ombud inlemna förteckning på inkomna utländska skrifter. Skulle å någon sådan qvarstad läggas, inhemle Justitie-Statsministern i underdånighet Kongl. Maj:ts nådiga befallning, huruvida skriften bör till föryttrande frigifvas, eller under vidare qvarstad till återutförande förblifva, då det på Konungens nådiga pröfning må ankomma om och till hvad belopp Bokhandlaren må njuta ersättning af Statsmedlen. ll:o.
Förbrytelser emot denna lag skola inom 2tne år, sedan de sig tilldragit, vederbörligen åtalas; eljest vare förbrytare saklös: och med missnöjes anmälan och fullföljd emot domstolars beslut i mål, som afses i lagen, förhålles såsom med besvärsmål i andra brottmål i allmänhet finnes föreskrifvet. Lades på bordet. Hr Piamsay, Otto Joli. Henr., uppläste följande: Att ett samhälle, i belt eller till dess delar, kan af enskild man eller några medlemmar, utan föregången åsigt af det helas fördel, med ett varde störas, synes mig ett så bestämdt ondi för nutiden, att jag aldrig kan finna det ändamålsenligt, i hvad fall det dicleras. EnskiftesStadgans t Cap., som tillägger ”hvarje besuten hemmansdels och till och med boställes innehafvare vitsord lill vinnande af enskifte, ” gifver mig denna anledning; och då jag vid tillämpningen sett detta motverka och vara störande i det goda ändamål, man velat åsyfta, har jag ansett mig böra,fästa uppmärksamheten vid detta stadgande, för att få ändring deruti. I allmänhet är väl nödvändigt att lära sig krypa, innan man vill gå; och jag skulle tro, att man begått ett stort misstag, då man gått directe på saken och sagt, att enskiften skola fortgå, utan att efterse, om folket äger förmåga eller skicklighet att lili fördel begagna dem. Resultaterne visa, att de icke kunna detta, och åtminstone af de många enskiften, jag sett verkställda, kan jag icke påminna mig något, som dragit de fördelar, de bort, till ändradt och förbättradt åkerbruk vid sina nya skiften, utan stå, med utgjorda stora kostnader och förökad stängselskyldighet, utflyttade på en mager jord, fattiga till både cassa och förmåga att kanske äfven för framtiden kunna skapa sig ett ändamålsenligt åkerbruk.
Medlem al' en stadskommun är en livar, som i staden innehar burskap, eller inom staden eiler dess område eger hus, tomt eller jord, eller der idkar handel, fabriksrörelse, handtverk eller annan till allmän bevillning taxerad näring, eller, till följd af gällande Förordningar, sitt laga bo och hemvist i staden häfver eller der hafva bör. § 4. Uti de kommunala rättigheter och deraf härflytande förpligtelser, som burskapsegande medlemmar af en stadskommun särskildt tillkomma, gör denna Förordning icke någon ändring. 8 s. Hvad staden tillhörer, antingen i fastighet, inkomstgifvande rättighet, eller i rörligt kapital, såsom ock medel, dem Staten kan hafva åt staden beviljat, må, der ej annorlunda stadgadt är, såsom tillgång till betäckande af stadens gemensamma utgifter anses, och skall förvaltas på sätt här nedan sägs. Hen egendom, som särskildt tillhörer det samfällda borgerskapet eller någon viss klass af stadens medlemmar, skall, lill dess annorlunda varder förordnadt, förvaltas oell användas i enlighet med de föreskrifter, hvilka härutinnan gällande äro. Till bestridande af utgifter, som utöfver de i \ mom. af denna § omförmälda tillgångar kunna för stadens gemensamma gagn, eller till fullgörande af någon staden åliggande skyldighet, erfordras, ege staden att om upptagande inom sig af bidrag, antingen i penningar, persedlar eller tjenslbarheter, besluta, på sätt och enligt de grunder, denna Förordning stadgar. § 6. Staden, såsom kommunalsamhälle, utöfvar sin beslutande rätt vid allmän Rådstuga, eller genom stadsfullmägtige, samt i vissa fall genom en stadsnämnd. Verkställighet och öfrig för - 29 vältning tillkommer stadens Magistrat, en Drätselkammare och de särskilda styrelser eller personer, som för sådant ändamål kunna af stadsfullmägtige eller allmän Rådstuga utses. Uti stad med öfver 2000 innevånare skall den staden i kommunala angelägenheter tillkommande beslutanderätt uppdragas åt stadsfullmägtige. 1 stad med 2000 innevånare eller derunder, må det på de vid allmän Rådstuga röstberättigade ankomma, huruvida de vilja åt stadsfullmägtige sin beslutanderätt öfverlåta.
Jag har ej kunnat inse — för all fortsätta det redan uppställda exemplet — hvad som skulle hindra dem af det tvistande skifteslagets delägare, hvilka tilläfventyrs önskade undvika skiftets fortgång, alt i stället för alltjemt förnyade tvister med landtmätaren, börja anställa dylika med ordföranden i Ägodelningsialten, och med hvarje ny ordförande, som efter den förres jäfvande inträdde till handläggande af sådana preliminärfrågor, som verkade uppskof i skiftet — så länge nemligen vid dessa försöks behandling följdes enahanda rättsgrund, som i jäfsfrågan mot landtmätaren blifvit gällande. Ej annorlunda, än såsom en lyckträff, har jag kunnat betrakta det, om någon gång en sådan fråga kunde så skyndsamt afgöras, under någon oväntad ordförande, att rådrum för jäfsprocessens anställande saknades. Jag har frågat mig, om det kanhända gåfves en gillig skillnad imellan jäf mot särskilda arter af tjenstemän, så alt möjligtvis tillämpningen af den i förevarande prejudikat följda lagskipningsgrund kunde inskränka sig till endast landtmätare, eller lill dem och endast vissa arter af andra tjenstemän, samt att t. ex. domare icke vore bland dessa inbegripne, och prejudikatet följaktligen ej komine att utöfva något menligt inflytande åtminstone på domstolarnes verksamhet. Jag har föreställt mig, att man för en sådan distinktion kunde vilja hämta grund från del olika förhållande, som äger rum i afseende på enskild parts behörighet lill talan å tjenstefel, och sålunda förutsätta, att då, enligt 40 punkten i 1807 års Kongl. Förklaring, det ej är enskild part tillåtet att taga stämning å någon domare, för att tilltala honom för fel eller brott i embetet, en domare ej heller kunde, i följd af enskild parts angifvelse för embelsfel, betraktas såsom dennes vederdeloman, så länge dylik angifvelse icke medfört verkligt åtal, eller åtminstone vederbörlig remiss dertill af Öfverdomstol eller öfriga myndigheter, som dermed äga befattning. Härigenom kunde man anse domaren frilagen från jäf, åtminstone för denna art af vederdelomanskap, och det nemligen så länge, som allmänt åtal ännu R. St. Jast. Ombudsm.
Kronan skulle bekosta ett sådant biträde så mycket mindre bör hemtas af den omständighet, att Kronan eger jorden, som denna eganderätt, så fort derföre" stadgade vilkor uppfyllas, kan till åboerne öfvergå, finner Utskottet sig icke kunna tillstyrka den al Motionairen föreslagna tydning af i6> §. uti 1824 års Afvittrings-Stadga. Ankom till Exp.-Utsk. d. a3 Maji kl, 5 c. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, om anslag för underhållet af en väganläggning till Norrige. (U. A.) Ifrån Bonde-Ståndet har till Stats-Utskottet blifvit remitterad en af Il ik sdags full ut ägt igen Eric Ersson ifrån Gefleborgs Län väekt samt af Riksdagsfullmägtige Nils Ericsson och Eric Pehrsson ifrån samma Län biträdd motion, deruti anföres, att sedan, till sammanbindande af serskilde vågar emellan Wermland, Dalarne, Helsingland och Jemtland samt Konungariket Norrige, hvilka för i5 å 20 år tillbaka blifvit beslutade och derefter uppbrutna, Kongl. Maj:t den 23 Februarii 1823 i Nåder förordnat, att landsväg, på Statens bekostnad, skulle anläggas ifrån gränsen af Dalarne, förbi Woxna Bruk, genom Loos Finnmark ut vid Kårböle i Färila Socken till gamla vägen, hvilken vidare fortlöper till Ytterhogdahl, der den nya Jemtlandsvägen vidtager och denna väguppbrytning fortgått genom Alfta Tingslag till 3 g mils längd, samt inom Ljusdahls Tingslag på 4 mils afstånd ifrån Kyrkan till en sträcka af 4§ mil» utan att anträffa annat än ödemarker med några strödda Finnhemman; så hafva omkringliggande Socknar nu blifvit, dels af Kongl. Majit, dels af Dess Befallningshafvande, med åberopande af 25 Cap. 8 §..
Förordningen den 10 Juni 1841, rörande bysättning, fattade beslut, alt med afslag å utlåtandet, samt upphäfvande af nyssberörde Författning, de före år l84l i ämnet gällande stadganden skulle åter träda i verksamhet: Preste-Ståndet förklarade, att det icke kunde ifrågavarande inbjudning antaga. Prot.-Utdrag, den 22 April 1845. 859 Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S, D. Föredrogs, men afslogs Högv. Presle-Ståndels, genom prolocolls-uldrag för den 16 dennes, meddelade inbjudning till deltagande i nämnde Riks-Stånds beslut, i anledning af 25 §, morn. litt. a.— f. uti BancöUlskottets utlåtande N:n 44. S. D. Efter nu skedd föredragning af Höglofl. Ridderskapet och Adelns protocolls-uldrag för den 9 dennes, uti hvilket Med-Slånden inbjödos att instämma uti det serskilda beslut, Ridderskapet och Adeln den 7 nästföregångne i samma månad fattat, i anledning af Stats-Utskottets utlåtande Ps;o 241, blef berörde inbjudning af Borgare-Ståndet antagen. S. D. Föredrogs Ilöglofl. Ridderskapet och Adelns meddelade protocolls-uldrag för den 9 dennes, med inbjudning till Med-Stånden att instämma i Ridderskapet och Adelns serskilda beslut i anledning af Slatssarnt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens utlåtande N;o 96, och biet denna inbjudning af Borgare-Ståndet antagen. S. D. Föredrogs Höglofl. Ridderskapet och Adelns protocolls-utdrag för den 19 dennes, innefattande, dels nämnde Riks-Stånds serskilda beslut i anledning af Statssamt Bevillnings-Utskottens utlåtande N:o 97, dels inbjudning till Med-Stånden, att i dessa beslut sig förena; och blef denna inbjudning af Borgare-Ståndet antagen. S. D. Föredrogs Högv.
Riksmöte föreslagna jagförändringar finnas omförmälde, vägrat antagandet af ifrågavarande förslag; men då frågan är vigtig och saknaden af behöfliga stadganden i detta ämne utgör en väsendtlig brist i nuvarande lagstiftning, vill Kongl. Maj:t, efter att hafva inhemtat Statsrådets och Högsta Domstolens yttranden, nu, i enlighet med hvad härvid bilagde Statsråds protokoll för denne dag derom innefattar, föreslå Rikets Ständer utfärdandet af en sålydande Lag om Aktiebolag. § 1- De, som vilja ingå aktiebolag, bestående af lotter', ställda på innehafvaren eller på viss man, och åstunda att försäkra sig om tillgodonjutande af de rättigheter, som §§ 10 och 11 omförmäla, samt denna lag eljest medgifver, begären Konungens stadfästelse af bolagets ordning. Konungen pröfvar bolagsordningens öfverensstämmelse med denna lag, samt om och huruvida derutöfver, med afseende på vidden och beskaffenheten af bolagets rörelse, serskilda bestämmelser må erfordras, vare sig angående säkerhet för fullgörande af delegarnes förbindelser, om tillsyn å gifna föreskrifters behöriga iakttagande, eller i annat syftemål. Finner Konungen skäl, alt Kongl. Majils Nåd. Proposition, IV.0 55. 7 den sökta sladfäslelsen meddela, vardén bolagsordningen oeh Konungens beslut företedde hos Rådstufvurätt eller Häradsrätt i den ort, der bolagets styrelse enligt bolagsordningen har sitt säte. Rätten intage innehållet deraf fullständigt i sitt protokoll, och låte underrättelse om bolaget, på detsammas bekostnad, i allmänna tidningarna införas, derest ej, efter Konungens förordnande, allmän kungörelse i ämnet blifvit utfärdad. Förändring af bolagsordningen ege ej giltighet, med mindre den varder af Konungen stad fästad; och vare om anmälan hos rätten af den förändring, lag som nyss sagd är. § 2. Uti bolagsordningen skall uppgifvas den benämning, hvarunder bolaget sin rörelse drifver; och skall benämningen utmärka bolagets egenskap af aktiebolag. § 3. Bolagsordningen innehålle uppgift om den ort, der bolagets styrelse har sitt säte. S 4.
Jag hade föga bättre hos min bror66, med hvilken jag väl kunde sämjas, men aldrig instämma. Han var elfva år äldre än jag och hade från ungdomen visat lika så stor afsky för läsning, som jag därpå varit begifven. Oaktadt ständiga kapriser, svåre att uthärda, hade han ett godt hjärta. Efter ett kort nej gjorde han allt, hvad man begärt och ofta mer. Jag vande mig i hans hus vid kortspel, i vanliga sällskaper ett nödvändigt ondt för att undvika ett ännu större, en dödande ledsnad. Mot all förmodan blef jag vid höstetiden under innevarande år flyttad som kammarråd på några veckor åter till hofvet. Drottningen hade erhållit ett lån af kronan, det hon aldrig tänkte betala, men hade för en syn skuld begärt, att hennes rika myntkabinett skulle därför pantsättas. Vid dess inventering af kanslirådet Berch67 blef jag af kammarkollegium förordnad att på kronans vägnar vara tillstädes och verificera densamma (detsamma). Det tillträde på Drottningholm, som under denna förrättning mig dageligen hos drottningen förunnades, förlänte mig det lyckligaste tillfälle att känna den odödliga Lovisa. Hon lefde i sin reträtt omgifven af vetenskaperna och de fria konsterna. Ett utvaldt bibliotek, en dyrbar samling af målningar och i naturalhistorien tillika med myntkabinettet, allt vittnade om hennes smak och vidsträckta kunskaper, som icke inskränktes inom de vackra vetenskaperna. Hon omfattade dem alla med begärlighet och egde tillräckliga insigter i dem alla att kunna underhålla ett upplysande samtal i hvad ämne som förestäldes. Ack, om denna stora drottning aldrig hade befattat sig med politiken! I det tidehvarf, hon lefde, var det törhända en nödvändighet för henne, men det har ej dess mindre skadat hennes rykte i allmänheten och beröfvat henne den kärlek, hon i alla andra afseenden förtjänt. Eftervärlden är skyldig att fastställa Lovisas ära och teckna hennes namn bland de krönta beskyddare af vetenskaperne, som uppväckt smaken för dem i samhället och befordrat deras tillväxt både genom pris och belöningar. Hattarne började vid denna tid att förlika sig med hofvet. Lika så oskyldigt, jag lidit för deras skuld, blef jag för det närvarande gynnad.
Det här ofvan åberopade förslag till ändringar uti de 4 första §§ af 1S10 års Tryckfrihetsförordning godkändes af Rikets Ständer och igenfinnes i Tryckfrihetsförordningen d. 16 Juli 1812; men det uppgjorda förslaget till Jury-inrättning, innefattande flera nya momenter att införas i början af Tryckfrihetsförordningens 5 §, blef först vid 1815 års riksdag antaget och har sedermera i det hufvudsakligaste bibehållits oforändradt. Då man granskar dessa sålunda tillkomne momenter, finner man väl i dem åklagarens skyldighet, att i tryckfrihetsåtal tydligen bestämma brottets beskaffenhet, ej vara så fullständigt och med så klara ord uttryckt som uti 1810 års här ofvan i den delen intagna förslag. Nu gällande Tryckfrihetsförordning innehåller likväl, att innan Nämnden utses skall ransakningen medelst parternas förhör, åklagarens slutpåstående och den tilltalades förklaring deröfver vara fulländad, äfvensom 10 mom. af 5 § utvisar, att af åklagarens slutpåstående bör kunna inheintas, huruvida åtalad skrift är af så brottslig beskaffenhet, att urbota bestraffning derå följa bör; och då härtill kommer, dels att formen för den fråga, som i alla tryckfrihetsåtal skall till Nämnden framställas, den nemligen: »Ar skriften brottslig efter det lagens rum Åklagaren åberopat», qvarstår sådan den förefinnes uti 1810 års Konstitutions-Utskotts förslag, hvilket i den delen ostridigt grundar sig på föreskriften om åklagarens skyldighet att tydligen bestämma brottets beskaffenhet och den § eller moment af Tryckfrihetseller allmän lag, hvarefter han yrkar brottet böra anses; dels ock att Tryckfrihetsordningen bjuder, att, derest Nämnden med ja besvarat den framstälda frågan, skall domaren ofördröjligen för parterne afkunna Utslag, med tillägg af den bestraffning, hvartill den brottslige sig skyldig gjort, ett stadgande, som, efter mitt omdöme, förutsätter en sådan hos
N:q få Utlåtande, angående vackt Motion i afseende på formen för reservationerj sorn åtfölja Utskottens Betänkanden, I afseende på formen för Ledamöters reserva-» tioner emot Betänkanden, sorn från Utskotten till Rikets Höglofl, Ständer afgifvas, har inom Häglof!, Ridderskapet och Adeln motion blifvit väckt, att, i stället för att sådane från Retänkandena skiljaktig^ serskilda meningar, först medelst bifogade Protocolls-Utdrag tillkänna-, gifvas’, samt sjelfve såsom inledning upptaga stundom långa reciter af målet, hvilka således blott utgöra en omsägning af hvad i Betänkan-, det redan blifvit fullständigt anförd t, hädanefter mätte, till besparing af tid och trycknings-, kostnad, varda iakttaget, att omedelbart efter Betänkandena ntsättes endast ordet: reservation eller reservationerj der sådane ära anför-, de: sedan datum, i stället för inledning; och derefter Sjelfva reservationsmeningen; hvilken motion blifvit af Högloft, Ridderskapet och A-» deln till Uvpeditions-Utskottet remitterad. Med anledning häraf, och då Utskottet, lika med Motionairen, anser den sålunda föreslagne förenklade formen för reservationer emot Utskottens Betänkanden, utan åsidosättande af nödig fullständighet, otvifvelaktig! leda till besparing utaf tid, både vid sammanfattandet och vid läsningen af sådane handlingar, äfvensom i någon mon till minskning i tryckningskostnad en, får Exp. Utsk, Försl, till und. Skrifv. Nio 47» 101 Utskottet, med tillkännagifvande, att berörde sätt för ifrågavarande reservationers meddelande redan af flere bland de respective Utskotten iakttages, hos Rikets Högloft. Ständer härmed vördsamt å motionen tillstyrka bifall; i händelse hvaraf samtlige Utskotten om sådant Rikets Högloft. Ständers beslut torde genom Protocolls-Utdrag varda till iakttagande underrättade.
Rdr måtte städernes i eget namn trafikerande handlande, fabrikanter och andre sjelfständige närings-idkare påföras, utom den bevillning, som för närvarande utgår af samma närings-klasser; hvarvid såsom fabrikanter skulle räknas alla, som fabrik och manufaktur drifva, äfven om fabriken eller manufakturiet vore på landet belägne; hvarförutan föreslagits: 2:o att Taxeringsmännen skulle, när de trodde sig dertill ega skäl, hvilka då horde till protokollet uppgifvas, vara berättigade att genomse köpmäns, fabrikanters och andre närings-idkares affärsböcker, för att kunna kontrollera den inkomst, som af dem till bevillning anmäldes: samt 3:o att, ifall statsverket skulle finnas icke vara i behof af hela den summa, som genom den föreslagna förhöjda beskattningen skulle erhållas, nedsättning måtte ske i bevillningen efter 2:dra Art. för fastigheter på landet, äfvensom för embetsoch tjenslemäns löner till så stort belopp, som behofvet kunde medgifva. Hvad nu först beträffar den af Nils Strindlund i punkten A. föreslagne Kommittéen, så vill Utskottet deröfver här längre fram sig yttra i sammanhang med besvarandet af en hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, af Hr Rosenblad, B., i ungefär enahanda syftning, väckt motion. Vidkommande dernäst förslaget under Litt. B.; så ehuru Utskottet finnér den deri afsedda föreskrift redan innefattas i 8 § af nu gällande Bevillnings-förordning, som bestämmer, hvilka afdrag vid inkomsternas beräknande få göras, har likväl Utskottet, som Bih. till R. St.
Oranger’s anhållan om tilstånd att få tilverka Rum och Arack skulle läsas i Utskottets plenum den 10:de [Februarii] den 17:de » d 24 :de » Kl. 1/2 till 1 eftm. afgick Fördelningen på Plenum. in fidem Knut Liljebjörn. 1 Justeringsformeln saknas. Protocoll1 hållit å Constitutions Utskottets Andra Afdelning Thorsdagen den 23 Mars 1815, S. D. Fortsattes med läsningen af Handels och Financé Expeditions Protocoller, som följer: År 1813 September 1 :ta 8 :de den 9 :de 7 :de p. rörande reglerande af Högstsalig Hennes Maj :st Enke Drottningens Hofstat skulle vidare läsas i Utskottets Plenum. [September] d 22 :dra » » d 29 :de Kl. 1 2 2 eftm åtskildes Utskottet. in fidem Knut Liljebjörn. 1 Justeringsformeln saknas. Protocoll1 hållit i Constitutions Utskottets Andra Afdelning Tisdagen den 28 :de Mars 1815. S. D. lästes följande Finance Expeditions Protocoller — År 1813 Octob. 5 :te d 29 :de2 d 27 :de 1 mom. om rättighet för Carlskrona stad att under förbuden tid få tilverka bränvin, skulle läsas i Utskottets Plenum. Protocoll1 hållit å Constitutions Utskottets Andra Afdelning den 30 Mars 1815. S: D: Lästes Finance Expeditions Protocoller af den 27 :de April 1814 — 4:de Maij 11 :te 18 :de och 25 :te. Kl. 1 på dagen åtskildes Utskottet in fidem Knut Liljebjörn. 1 Justeringsformeln saknas. Den 1 April 1815 481 34. Protocoll1 hållit i Constitutions Utskottets Andra Afdelning Lördagen den 1 :sta April 1815. S: D: Fortsattes med läsning af de i Stats Rådet i Finance Ärender förde Protocoller — som föijer:
Hr Tham, Casper Wolrath: Såvida jag icke orätt upfattat Grandlagens mening föreskrifver den, att en af enskild riksdagsman väckt motion skall blifva hvilande på ett Stånds bord endast i det fall, då 2:ne ledamöter begära den på bordet, hvarföre, och då blott en ledamot nu framställt en sådan anhållan, samt dessutom Hr Printzenskölds framställning icke är någon motion, jag anser det väckta förslaget böra genast till öfverläggning förekomma. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Då den talare, som sist yttrade sig, nyss förut fört försonlighetens talan, förundrar det mig, att just han nu vill, att den angripne icke skall få rådrum att försvara sig, och att han skall ohördan dömas, och då jag anser sådant vara orätt, föranlåtes jag att förena mig med Hr Munck af Rosenschöld i den anhållan, att frågan mätte få hvila på bordet, på det den anklagade må få tillfälle att försvara sig, med alla de skäl, som han kan hafva och till sitt rättfärdigande anföra. Häruti hördes flera ledamöter instämma. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Den väckta frågan är enl. min åsigt en af de mest ömtåliga för R. o. Ad:s ledamöter. Jag känner icke personligen den ledamot, hvars uteslutande från Riddarhuset här blifvit ifrågasatt, jag känner honom endast till utseendet och kan således icke misstänkas att, af personlig consideration för honom, tala till hans fördel. Jäg vill icke heller på förhand säga, om jag kommer att understödja Hr Printzenskölds förslag eller icke, men jag kan icke annat än förundra mig, att en af Ståndets ledamöter och i synnerhet att den, som näst före den siste sig yttrat, kunnat sätta i fråga, att man på stående fot skall afgöra förevar:de förslag. Det kan icke undgå någon hvarthän sådant kan leda. Hvar och en af oss kan blifva föremål för politiska förföljelser af ett parti, som önskade någon eller någras uteslutande. Man passar då på ett tillfälle då de, som skola uteslutas, äro frånvarande. Genast griper man verket an och verkställer sin föresats.