Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
RegeringsFormen Ärenderne öfverhufvud skola i Allmänna Beredningen beredas, och Inrättningens benämt ning syntes antyda, att Allmänna Ärenden egenteligen tillhöra Beredningens befattning, i följd hvaraf de, sorn angå ekonomiska Författningar och Rikets allmänna styrelse, borde der förekomma. För min del kan jag ej finna, att i benämningen Allmänna Beredningen skulle finnas en distinktion på hvilka mål, som skola der beredas. Tvärtom synes af orda förståndet i jo §. RegeringsFormen följa, att alla mål skola i Beredningen föredragas, enär der nemligen förekommer ordet Ärenderne, således utan undantag. Jag tror, att benämningen af Allmänna Beredningen uppkommit deraf, att den blifvit bibehållen efter hvad inrättningen förut kallades. Den blef nemligen 1789, då Rådet upphåfdes, inrättad för handläggning af de Ekonomiska besvärsrnålen, på det Konungen skulle undgå sjelf taga närmare kännedom om dem. Alt likväl alla Ärender skulle af Allmänna Beredningen behandlas, sålunda äfven befor - Den 9 November f. ra. 9 dringsmål och purt Administrativa Ärender, det synes ConstilulionsUtskottet hafva funnit vara mindre lämpligt; af samma tanka är äfven jag; så liar det ock från början ansetts, och i följd deraf, den förra principen i allmänhet följts, att endast besvärsmål i den föredragits. Om nu en närmare bestämning i frågan skall göras, afvikande från nämnde princip, så bör den ske genom en ordentlig grundlagsförändring; ty icke bör det bero på Konungen ensamt att göra denna bestämning. En sådan bestämning är dock svår att rätt uppdraga, och just detta bevisar i min tanka bäst att Allmänna Beredningen icke borde finnas. Den Skrifvelse Utskottet föreslagit, är således i mitt omdöme icke lämplig, och jag tillstyrker derföre afslag å Utskottets Memorial. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Jag är ej så lycklig att kunna förena mig med Herr Danckwardt. Jag tror, att sjelfva benämningen af Rikets Allmänna Ärenders Beredning aflicherar, buru de AllmännaÄrenderne skola derstädes behandlas.
Genom denna indelning skulle tryckningen kunna verkställas på flere Tryckerier och alia 8 Samlingarne på en och samma gång utgifvas i iKin mohn de till hvardera hörande Handlingar aflemnades. — Till undvikande likväl af den förvillelse och oredighet, som skulle uppkomma vid Bihangets utdelning Ark-tals till till Prenumeranterne, i händelse de till Andra, Tredje, Fjerde, Femte, Sjette och Sjunde Samlingarne hörande Bihang, af Ståndens Protocolfs-Utdrag och Skrifvelser trycktes uti serskildte Ark-följder och Afdelningar, har Utskottet ansett nödvändigt att med Tryckningen af dessa Bihang fördröjdes intill Riksdagens slut, på det de må kunna intagas i samma följd af Ark som de deremot svarande Betänkanden, hvilkas Tryckning fortgår under Riksdagens lopp och hvilkas mängd och Ark-tal ej, förr än vid slutet kunna bestämmas: Förmodande Utskottet att ett sådant uppehåll icke skulle medföra någon betydlig olägenhet, då utan tvifvel under sjelfva Riksdagen tillgängligheten af Utskottens Betänkanden för Riksens Ständers Ledamöter vöre mäst vigtig, och öfrige Prenumeranter torde tillfredsställas i sin väntan Den i 3 December. 4?3 om de kort derefter af de omnämnde Boängen undfingo del.
Är han ledamot i Utskott, skall han först derstädes anmäla sig till ledighets erhållande och derefter gifva sin åstundan i Kammaren tillkänna; börande, i fall ledigheten beviljas, en suppleant utses, att under tiden intaga hans plats i Utskottet. Utan synnerliga skäl må ej längre ledighet än för tre veckors tid beviljas. m. till R. St. Den, som utan lof från riksdagsorten afreser eller utöfver undfången tillåtelse från riksdagen uteblifver, skall ansvara, på sätt 58 § för likartadt fall stadgar. § 143. Fullmäktige i Riksbanken och Riksgäldskontoret, samt Riksförsamlingens revisorer kunna ej, i och för deras befattning, emottaga befallningar utan af Riksförsamlingen och i enlighet med dess instruktioner; ej eller till ansvar och redo ställas, utan efter Riksförsamlingens beslut och i laga ordning. De njuta för sina gerningar och yttranden under samma befattning den säkerhet, som riksdagsmän, enligt denna Grundlag tillkommer. § 144. De hos Riksförsamlingen eller dess afdelningar anställde tjenstemän och betjente njuta, under riksdagen, samma säkerhet som riksdagsmän, och erhålla af statsmedlen en efter göromålens vigt och mängd lämpad vedergällning, som af Riksförsamlingen för hvarje riksdag bestämmes. Om Riksdagens afslutamle § 143. Ej må lagtima riksdag, utan Konungens och Riksförsamlingens sammanstämmande beslut, upplösas, innan fyra månader förflutit från den dag, då Konungen låtit till Kamrarne öfverlemna Sin proposition om Statsverkets tillstånd och behof. Efter denna tid eger Konungen makt att riksdagen upplösa, när Han så för godt finnér. Derest, när riksdagen upplöses, Riksförsamlingen icke staten reglerat eller ny bevillning till bestämdt belopp sig åtagit, skall den förra bevillningen fortfara intill nästa riksdag.
Hvad deremot angår förslaget om Bankens skyldighet att alltid hålla silfverfonden i ett visst minimi-förhållande till sedelstocken, så kan jag, för min del, icke biträda samma förslag; och jag bekänner uppriktigt, att jag i detta hänseende är nära alt dela de farhågor, som af en värd ledamot, Hr Cederschjöld, i detta afseende blifvit yttrade. Om nemligen alla Bankens förfallna skulder, eller sedelstocken, beräknas lill deras närvar, belopp, eller omkring 34 millioner, och silfverfonden till 18 millioner r:dr b:co, behöfdes icke fullt 2,45o,ooo r:dr Hamb. b:co, eller 7 millioner r:dr Svenskt b:co, utvexlas, förrän proportionen sjönke undei* 2 till 5. Besinnar man nu, att silfveruttagningen, särdeles i början af vexlingen, om icke för annat, åtminstone för curiositetens skull, sannolikt komme att uppgå till 3 ä 4 millioner, samt att småsedelstocken, som med de mindre riksgtsedlarna samt 2 0 3 r:dr bancosedlarna, 0111 jag ej allt för mycket misstager mig, är beräknad till 16 millioner, hvilka Utsk. föreslagit successivt måtte utbytas mot silfvermynt, så föreställer jag mig, att det för en eller flera mägtiga fiender till realisationen, eller speculanter på Bankens bekostnad, ingalunda blefve svårt att snart nog och esomoftast, för en eller annan vecka, ja, till och med för en eller annan postdag, endast för att vinna på Bancostyrelsens förlägenhet, sätta henne i en måhända oafbruten verksamhet till uppköp ejler försäljning af sina vexlar eller grundfond, samt slutligen tvinga henne tillgripa den yttersta tillflykten eller sedelindragning, allt för det heliga talets skull, som sedan sista riksdag spökat under namn af 5 till 8, men som nu komme att heta 2 till 5; och detta skulle kunna ske, äfven om Bancostyrelsen notoriskt visste, att silfverplantsarna blott för en eller annan dag fördes från Banken till cassakistan.
Men jag hyser den fasta öfvertygelse att Sverige, förr eller senare, råkar i fattigdom och betryck, om man ej i tid vidtager åtgärder, sorn medföra besparing i Statens utgifter; ty lån är icke inkomst. Många före mig hafva insett angelägenheten deraf; 1809 års Ständer insågo det; Konungen har insett det; och Konungar före honom. Må man blott ihågkomma, huru Sveriges store Gustaf Wasa minskade Rikets skuld, och uppsökte tillgångar, ej med ökade lån, utan med användande af redbarheter, ehuru i dessa tider dyrbara för Rikets invånare. Kyrkosilfrels och Kyrkoklockornas användande Den u Februari} e. m. 3i3 under första decennium af denna store Konungs regering, tvärtemot mäktiga intressen och under verkliga faror, är ett ej ringa bevis på Hans alfvar att göra Riket oberoende af utländsk skuld, Yår egen Statsskuld är ej längesedan försvunnen, genom vår Nådiga Konungs åtgärd. Jag erinrar vördsamt Ridderskapet och Adeln om den allmänna fröjd, som häraf väcktes inom hela Riket, och frågar, huru står det tillsammans härmed, att åter försänka Riket uti utländsk gäld? Var väl denna fröjd utan anledning, eller är förevarande fråga af så olik art? — Ständerna samlas lill innevarande Riksmöte med den allmänna opinion, som Nationen hyser emot skuldsättning utan behof. Mången låter beqväma sig till realisationen under löften att Statslånc-ideen skulle falla. Realisationen föreslås. Man anser sig bevisa dess stabilitet, och anser sig hafva förutsett alla dess följder, samt vidtagit alla dithörande åtgärder. Den beslutas; och några månader derefter gör man den upptäckt, alt Statslån måste införas för realisationens skuld. Må man erinra sig, att den senaste realisationen icke verkställdes medelst blotta theorier och anticipation på efterkommande slägters egendom, utan medelst verklig uppoffringsskatt. Men huru ofta ser man icke, att den enskilde hellre väljer utvägen af sin credits utsträckning, än den af lefnadssätlels indragning. Faran och loc - 3i4 Den n F e b r ua r i i o. m. kelsen häraf för den enskilde existerar lika Väl för Staten, såsom moralisk person.
Jag kan icke uppfatta och hesvara allt hvad Talaren emot mig anfört, men stöder mig vid Ridderskapets och Adelns rättvisa omdöme, huruvida det är jag eller den värde Talaren, som under öfverläggningarne användt det mindre godkända vederläggningssättet. Åtskillige yttrade härtill deras bifall: Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Ehuru jag icke i hela sitt sammanhang kunnat fatta eller ens höra Herr Lagerheims nu upplästa Memorial, vill jag ändå icke uppskjuta med dess besvarande i den del, som angår min Person, emedan jag önskade, att Riksdagsämnen blefvo underkastade mera debattering, än, som mäst hittills skett, Libeliering. Nämnde Ledamot har börjat med det påstående, att jag, med flere, i våra Anföranden mot Herr Grefve von Plantén, påbördat denne värde Ledamot andra Yttranden, än han verkeligen haft. Jag skulle önska, att Herr Lagerheim härpå behagade anföra något Exempel. Sjelf har han användt samma vederläggnings-sätt, som han förebrått oss. Han har sagt, att jag, i frågan om huru mycket af Götha CanalArbete är fullgjordt, och ännu återstår att verkställa, blott tagit i beräkning Slussarne. Han har härigenom ådagalagt, att han lika så litet känt mina Yttranden, som 32 Den i Martil. lian tycks känna hvar och en Riksdagsmans Yttrande-rätt. Jag har ej blott tagit i beräkning Slussarne, utan äfven Rajdammarne och sjelfva gräfningen. Jag har byggt mina uppgifter på jemnförelsen emellan den på CanalPirectionens eget anstaltande år 1816 utgifna Charta, jemte dess då afgifna ByggnadsFÖrslag, samt det nu af samma Direktion framlemnadö Förslag öfver hvad som af Arbetet ännu återstår; deraf har jag dragit det Resultat, att af CanalArbetet ej stort mer än en tredjedel tyckes vara fullgjordt. Jag har framställt denna invändning i den uppriktiga afsigt, att få den behörigen besvarad, och det skulle fägnat mig, om den blifvit vederlagd.
Försiktigheten synes kräfva, alt man borde åtminstone fördröja en riksdagsperiod, för att se följderna af den då antagna tull-taxan, innan man så våldsamt söker ändra densamma. Såsom mig synes, stadgar den i allmänhet icke för högt skydd i vissa fall, hvarken för landtbruket eller de öfriga näringarne. Jag förordar derföre bibehållandet af deri gamla tull-taxan. Dock anser jag följande ändringar deri billigt vis kunna göras, nemligen: Koksalt, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, tullfritt. Fisk, Sill och Torrfisk, likaledes tullfria. Redskap och Machiner, äfvenså tullfrihet. Socker, råsocker, alla slag, till hvad Utskottet föreslagit, 8 öre per skölp. Raffineradt, likaledes hvad Utskottet bestämt, 13 öre per skålp. Ylleväfnader, valkade, kläde, korderoj, satin, m. m. till den af Utskottet föreslagna tull, 1 R:dr 25 öre per skålp. Trävaror, alla slag, efter enahanda grunder och i likhet till inoch export tullsatser med den åsigt Utskottet föreslagit. Hvad beträffar export-tull å bräder och plank, af fur eller gran, som varit föremål inom Utskottet, dock genom omröstning blifvit fritagen, har likväl erfarenheten ådagalagt, att landets skogstillgångar betydligt anlitas, och då sistsagde varor äro att anse såsom fabrikat, så i sanning förtjenar denna omständighet att. fästa en liten uppmärksamhet, synnerligast som skogsegare!) icke deraf kommer att lida, då upplyst är att flere millioner tolfter utskeppas. Derföre torde härutinnan en lindrig tullbehandling i min tanke böra antagas, nemligen: Bräder, 1 tum tjocka, 6 å 8 alnar och derutöfver åsättes export-tull per tolft 12 öre. Plank, iVa å 2 tum tjocka, 6 alnar och derutöfver dito 20 öre. Bih. lill R. Sl. Prol. 1856 & 1857.
Ständers egen pröfning vördsamt underställes. Stockholm den 26 Mars 1823. r 110 Bes v. och Ekon. Utsk. Betänkande» t N:o 51. Ankom den 1 April i823- ZJtlåtande, avgående öfi>erklagad underlåtenhet af sådana skyldigheters fullgörande, sota Innehafvare af Bergsmanshemman åligga. Uti ett från Hederv. BondeStåndet re* mitteradt Memorial» har Anders Hindrickson från Stora Kopparbergs Län anmält» det åtskilliga olägenheter derigenom uppkommit, att Bruksegare^ som inköpt Bergsmanshemman, sedermera inskränkt sig till att deltaga i hyttans värmning, men för öfrigt afverkat kolen vid sine andra hyttor eller hamrar, och derigenom icke allenast minskat och söndrat det hyttelag, hvartill hemmanet varit indeldt, så att blåsningen för qvarvarande Jordbrukare svårligen kunnat löna sig, utan ock Kongl. Majus och Kronans Tionde Tackjern såmedelst äfven blifvit minskadt. — Med anledning Bäraf är äfven nu föreslaget, att hvarje ny inköpare af Bergsmanshemman, af hvad stånd han vära må, borde förpligtas till Tackjerns tillverkningens vidmagthållande, så att, efter den förutgående hyttevärmningsn, under blåsningens fortsättande, de på Bergsmanshemmanets skog tillverkade kol behörigen användas. Tdesv. och Ekon. Utsk. Retdnkanden. lii I anledning af hvad i detta amne sålédes framstäldt blifvit, anser Riksens Ständers allmänna Besvärsoch EkonomiUtskott sig böra följande erinra: — Rikets Högloft.
Fäderrst eländets häfder, Utstprtet har derföre, såsom rinderdäniga sivar pä KonglM-rj:ts f amställda frågor, enhälligt erkänt bähe den owillkvrliga nvdwandighetep af Rikets förswar, och Ätt dep närwarande krigsmagtcn ej dertill ar tillräcklig. Dä nu i sölje häraf nägot annat medel till förswar makt? utfinnas, öar Utstottet mgatr ifrän den enkla och naturliga g undsats, att hwarje Medborgare i Staten, som Hertill äger krafter och förmåga, owillkorligcn är pligtig Ät^ Utan gitt flags afseende pa ständ, börd eller willtor, geruensamt bidraga till ctt älstadt Fädern?Slands warjanHe, enär det gf fiender hytaA eller anfalles: och det ä>' * hepna Hfwertpgelse som Utstottet lcdt sin tfwerläggning Ifll dt >d-ftr om sjelssiva sättet för werkställandet, hwilka Utstottxt hä,r nedanföre fär till Rikets Högloft, Ständers §gen granffning tpördsamligen framlemna, De fftr upp» rvsande Memorial i detta ämne, som till Utstottet sä wäl fr-n Höglofl. Riddcrstapet och Adeln som Högwördiga Preske? !Btändct och Hedcrwärda Bonte Ständet äro remitterade, men hwilka Utffvttct dock, i <°.fseende pä den anbefallda ffpndfamheten, ansett sig, till undwikande astvid? lpfstghet och tidsspillan, icke böra bär kärflilt upptaga, hafwa bljswit tagne under en noga pröfning, och resulta? t?N deraf äro följande: 1:0 Ssisom det första medel till Rikets ökade förswar
Nu upstår en annan fråga, af hvad anleda, medhinner icke LagUtsk. sina ärenden? Ar det icke af brist på personer för upsältningen af dess Betanien;? Hvar och en af Hrrrne, som något sett på »svarta taflan» vet., alt LagUtsk. ganska sällan sammanträder; hvaraf man liar anleda, sluta, att det icke går så särdeles långsamt med beslutens fattande; men hvad som deremot är konstateradt är den ovanligt långa tiden, som förflyter mellan den dag då Utsk. fattar sitt beslut och den, då vi, få mottaga dess Betänkm. Således påfaller det för dem som icke äro inne i och känna de särskilda omständigheterna, tydligt och klart att Utsk. måste hafva otillräcklig kansii-betjening. Jag har i min motion antydt ett förhållande som existerar i andra länder och icke tyckes vära så otjenligt, nemi. att inom deras Utsk. elier Komitéer utväljas referenter som handlägga målen. Så kunde här också ske utan att Riksd:sOrdn:n blefve det ringaste kränkt. Men jag har äfven sagt att man kan icke rimligtvis pretendera att nuv:de LagUtsk:s ledamöter skulle sjelfva upsätta sina Betänk:n, ehuru jag icke skulle anse att de gjorde annat än hvad som är deras skyldighet, icke juridiska utan moraliska. Då jag således trott det vara en enskild motionärs rättighet att fästa R. St:rs upmärksamhet på om ett Utsk. fullgör sina skyldigheter eller icke, och då här finnes en § sora berättigar Stånden att förelägga Utskm <68 Den 11 Novemi er. viss dag för afgifvande af Betänka), så måste det väl också, utan att någon skrifven lag derom existerar, vara 11. Shrs o vil korliga och följaktligen enskilda Riksdagsmäns rätt att väcka en sådan motion som deli ifrågav:de. Jag vet att flera vigtiga frågor ligga ännu orörda på LagOtsk:s hord och att likaledes åtskilliga beslut äro fattade hvilka ännu icke blifvit expedierade. Gr.
Kammar-Collegii Betänkande, grundadt på lagar, kan i juridiskt afseende ej klandras; men en beskattnings-lag, sorn ej har efterlefvats och aldrig kan efterlefvas, måste vara oduglig; åtminstone finnes i den Provinsen, der jag äger fastigheter, ingen Jord och inga Qvarnar, sorn blifvit skattlagde till |:del af oafkortad inkomst; och tviflar jag på att ett sådant exempel finnes i hela Sverige, kanske med undantag af några usla skattevrakshemman. Således måste afvikelser från denna grund ägt rum från någon i äldre tider gällande lindrigare method eller praxis„ för att nyttja Collegii egna ord. Denna orimliga lag har visserligen påkallat skonsamhet, och denna skonsamhet har ägt rum. Väl har man haft skäl att begära och äfven, Den 8 December f. nn. 73 emot tydlig lag, erhållit förmedling; men huru måste också alla beskattningsfrågor vandra genom alla instantier, till odräglig tunga för dea skattdragande, hvilken ofta, i brist på medel, ej fått åtnjuta den omtalta godtyckliga skonsamheten. KammarCollegium kan sjelf intyga, att knappast någon ny skattläggning sker, utan alt besvär deröfver äga rum, och huru mycket skulle ej Collegii göromål förminskas, om en billig och tydlig beskattningslag kunde tillvägabringas. Skattehemmanen utgöra nog
En jemförelsetabell, utvisande gamla och nya pensions-beloppen för hvarje lönegrad, har till sakens förtydligande blifvit uppgjord och bifogas i underdånighet.» »Det på här förut uppgifna grunder utarbetade pensionerings-förslag, hvilket jag nu vågar Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning underställa, lyder som följer, nemligen : l:o Pensions-stat för Flottans embetsoch tjenstemän samt betjente. Innehafvare af lön, som ej öfverstiger 430 R:dr, erhåller i pension lönens hela belopp; Innehafvare af lön derutöfver till och med 600 R:dr undfår deraf 90 procent, )) d:o » » 700 » » 89 9 » d:o » » 800 » » 88 )) d:o » » 900 » » 87 )) d:o » » i,000 » » 86 )) d:o » » 1,100 » » 85 )) d:o » » 1,200 » » 84 » d:o » » 1,300 » » 83 » d:o » » 1,400 » » 82 » d.o » » 1,500 » » 81 » d:o » » 1,600 » » 80 » d:o » » 1,700 » » 79 )) d:o », » 1,800 » » 78 » d:o » » 1,900 » » 77 » d:o » » 2,000 » » 76 )) d:o » » 2,100 » » 75 » d:o » » 2,200 » » 74 » d:o » » 2,300 » » 73 » d:o » » 2,400 » » 72 » d:o » » 2,500 » » 71 » d:o ® » 2,600 » » 70 u Bil. M 3 till Kongl. Maj.is Nåd. Prop. Afl 1, om Statsverket 1859.
MALMÖ CHOCOLAD&amp; CONFECT-FABRIKS-AKTIEMAG. Pris pr burk SO öre, 150 öre 275 öre! Göteborg, hvars tillverkningar äro prisbelönta i såväl insom utlandet, önskar för försäljning af sina nykonstruerade RESONATOR-PIANINOS Holländska Magasinets m Varulager W dugliga, respektabla ombud i landsorten. God ersättning för ett nitiskt arbete. (Nord. A. - B. Göt. 4197x1) [2610] I För För För känslig hud! ömtålig hud! K Ö P Henrik Gahns Fin toalett-tvål, innehållande antiseptiska beståndsdelar. Skyddar för injicerande ämnen. Ar fullkomligt neutral. Säljes i välförsedda detaljaffärer. [2009] ^ H L NORRA SMEDJEGATAN 1 4 M (HOTELL VICTORIA) OCH FÖRSÄLJES DET ÅTERSTÅENDE DÄRAF, SÅSOM GARDINER, N Ä S D U K A R, PORTIERER, m] Victoriatvål! GEDOMGÅ DUKTYGER, PIQUÉER, M. TILL ORIMLIGT BILLIGA PRISER, | | Sysslomannen. [2G22] ASPINALLS EMALJ — SE IDUN M R: 38. ASPINALLS EMALJ — FÖR MÖBLER I STÖRSTA URVAL ASPINALLS EMALJ — FÖR LYXFÖREMÅL ASPINALLS EMALJ - T FÖR KÖKSSAKER. ASPINALLS EMALJ — FÖR ALLTING Finnas hos Stockholms och landsortens förnämsta Engroslager hos Generalagenten 5&lt; r-1 BROSCHER| R N I GA VARA LTID. m.T JUL. UNGEWITTER J:OR, STOCKHOLM. : t 1,25 pr timme. Svar t. » Musik 1890 » torde lemnas å Iduns byrå, Hamngatan 16.
Utskottet kan deremot ej frångå sin förra mening, att Staten ej bör betungas med ökadt underhåll för en Domstol, sorn ändå skall fortfara att vara på det sätt organiserad , att med tvisters dragande under dess pröfning, förhållandet är alldeles detsamma, sorn om man vädjade från den ena Härads-Rätten till den andra, oph en'onödig utdrägt med Rättegångar således den encia verkan, som deraf med säkerhet kan påräknas. Slutligen får Utskottet, i anledning af de anmärk - I7°S Den 17 Juli, anmärkningar, som blifvit gjorda emot den föreslagna förändring med Stads-Domstolarna, upplysa, att Utskottet , lika med Lag Gomitéen, endast antagit, att instantiemas amal skulle blifva detsamma för Städerna, sorn för Landet. Detta har Utskottet förmodat vara en klar riödvändighet, derest enhet i Lagskipningen skall äga rum. Huru för öfrigt Rätterna elier deras fördelningar inom Städerna benämnas, synes vara tämligen likgiltigt. Det är nog, att den ena icke blir Gransknings Domstol öfver den andra; och det var blott detta, sorn Utkottet åsyftade med sitt tillstyrkande af förslaget, att de särskilta Domstolarne i Städer, der flera tarfvades, ‘ skulle sättas i bredd med hvarandra, eller betraktas såsom olika Divisioner af en och samma instance. Efter sålunda förehafd granskning af de huf» vudsakliga anmärkningar, sorn föranledt återremisserna, ser Utskottet sig ej kunna afvika från sitt förra Betänkande, utan öfverlemna!- , på de deruti anförda skäl, förslaget å nyo till Riksens Höglofl. Ständers bifall. Men om likväl Riksens Höglofl. Ständer skulle finna , att detta förslag icke kan för närvarande antagas; så och med anledning af hvad de vid återremisserna följaktliga yttranden derom innehålla, att frågan i hela sin vidd ina förblifva hvilande, hemställer Utskottet vördsamast i följd deraf, om icke, utan något i förväg fattadt beslut, sorn skulle kunna lägga hinder i vägen för ämnets framtida närmare utveckling och prof - Den 17 Juli.
Rättens skiljande från ali befattning med Beyillnings-Taxerings-ärendena, hvarken vill eller kan jag, för min del, instämma uti Pluralitetens mening, att rättighet bör lemnäs Kongl. Karnmar-Rätten till pröfning af inkommande besvär öfver Taxerings-åtgärder, då Kronans Ombud eller den Skattdragande finna sig befogade till klagan. Jag anser häruti ligga en halfmesure, som jag icke gillar; och så länge väg till klagan är öppen, tviflar jag att klagomål uteblifva; Bil, i. Hevilla,-Utskottets Betänkande N:ö i af, 43' hvaraf följer Kongl. Kammar.Rättens inbiandan* de i Taxeringsmännens göromål, hvilket Motio» nairerne ansett olämpligt och således velat motverka. I denna del hyser jag lika tänkesätt med Motionairerne, af skäl, dem jag nu anhåller få vidare utveckla; Så länge man ej frånträder den satts , att de uti Bevillnings-Stadgan uppräknade Comitéer utgöra Rikets Höglofl. Ständers Deputera, de, som, vid tillämpningen af samma Stadga, utöfva Rikets Höglofl. Ständers rätt; hvilket, enligt mitt begrepp, vilt med andra ord innefatta den mening, att dessa Comitéer äro under enahanda cathegorie som Rikets Höglofl. Ständer sjelfva, i hvad som rörer den dyrbaraste af Nationens rättigheter, sjelfbeskattningen; så länge, säger jag, denna satts erkännes, kan jag ej neka, att föreställningen, det dessa Comitéers åtgärd skulle ställas under någon dödlig Autorilets Domsrätt, väcker häpnad och gör mig nära stum af förundran. Mera än en gång har inom Höglofl. Utskottet jag hört åberopas, att Kongl. Kammar-Rätten är en af Regeringens organer; jag erkänner ock rigtigheten af denna metaphor; men finner just deruti det egentligen motbjudande, att Kongl. Kammar-Rätten skulle ega inblanda sig uti den, Svenska folket, uteslutande förbehållne beskattningsrätten.