Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti Rikets Ständers til! svar å Kongl. Maj:ts nådiga proposition i detta ämne aflåtna underdåniga skrifvelse den 22 September 1854 yttrades bland annat, att enär de inkomster, hvilka Hofrätternas tjenstemän och vaktbetjente i och för sina befattningar åtnjuta, till betydlig del utgjordes af sportler, frågan om sporllernas reglering borde vara afgjord innan Rikets Ständer kunde blifva i tillfälle, att med full säkerhet bedöma hvilken löne-tillökning skäligen skulle hvarje tjensteman tilläggas, samt att, innan sportelreglering egt rum och Rikets Ständer om densamma fått kännedom, lönebeloppen således icke borde definitivt bestämmas, hvadan Rikets Ständer icke eiler kunde antaga den Kongl Propositionen i hvad den anginge löneregleringen för Hofrätternes tjenstemän och vaktbetjente; men att då det likväl blefve nödigt att under tiden de ökade anslag, hvilka ansågos behöfliga til! förbättring af ifrågavarande personals lönevilkor, kunde af Kongl. Maj:t disponeras, Rikets Ständer beslutat att till en sådan löneförbättring och befrämjande i öfrigt af göromålens behöriga gång inom Hofrätterna ställa till Eders Maj:ts disposition, att utgå under den tid, nu gällande Statsreglering omfattar, jemte förut anvisade 12,000 R:dr, dels de af Eders Maj:t äskade 9,337 R:dr 40 sk., dels ock enär denna summa möjligen icke vore för ändamålet tillräcklig, utan högre aflöning torde böra för en del af Hofrätlernas tjenstemän Bil. N:o 1 till Kongl. Maj:tt Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1856.
Ständer för detta ändamål valde Suppleant, så torde mig tillåtas att i största ödmjukhet anföra följande: Rikets Allmänna Fundamental-Lagar, hvilka af Konung och Ständer heligt be* Stats-Utskottets Betänk anden. 645 svurna, äfvensom de af Rikets Ständer för dess underordnade utfärdade Instruclioner, anser jag, på det noggrannaste bör efterlefvas; och med denna slutsats, får jag, i förevarande mål till min ledning åberopa, så väl 26 §, i den af Rikets Högloflig^ Ständer för Dess Justitias-Omhiudsman utfärdade Instructipn, som äfven 63 §, Riksdags-Orduingen samt 38 §. RegeringsFormen, ibland hvilka den sistnämnde uU tryckligen stadgar, att Grung lagens 0 r* dal y delse i hvarje särskildt fall bär tillämpas. För min tanke faller det lika begripligt, att, de af Rikets Stander, till efterrättelse för Dess Fulimägfige utfärdade Reglementen och Stadga ndexi böra vara till sin kraft och verkan lagbindande; och jag tvekar således icke att efter ordalydelsen fullgöra dess bestämda |tr af, Taleinannen Hyckert yttrade? Förhållandet emellan Riksens HögJoflige Ständer och Deras Fullrnägtige i Banken och Riksgälds-Contoiret, måste till sin egenskap vara detsamma, som emellan Ilufvudniän och Ombud i allmänhet, nemi, att de sednares verksamhet, är, i de förres närvaro, af dessas vilja beroende, 646 Stal s-IJ tslto Itets B e t ä n k a 11 cl en.
Sund hets-kollegium och Medicinal-staten Carolinska mediko-kirurgiska institutet Expeditions-Utskottets Forslag till und. Barnbördshusen 2,272: Ortopediska institutet ' 1,500: Veterinär-inrättningen i Stockholm ... 7,770: Vaccinationens befrämjande 1,200: Farsoters och smittosamma sjukdomars botande, för slagman slag 9,000: Svenska Läkare-sällskapet 500: Svenska akademien , 1,500: > — Wetenskaps-akademien 2,640: Vitterhets-, Historieoch Åntiqvitets-akademien 5,986: 16. — Akademien för de fria konsterna (deraf 2,000 Hamb. banko, förslagsvis a 128 sk.) 1(1,333: 16. —- Musikaliska akademien .. T 3,000: Naturhistoriska riksmuseum 7,500: Kongl, museum 1,670: 32. — Institutet för blinda och döfstumma ... 16,000: — —- Fattigvården i Stockholm . 3,094: 8. — I landsorterna 3,189: i allmänhet, förslagsanslag . 10,(XX): 16283- 8 Lasarettet i Stockholm . 5,500: Hospitalers och lasaretters underhåll 54,832: 34. — Stora barnhuset i Stockholm . 20,560: 8. — Frimurare barnhuset 666: 32. — Barnhusen 1 landsorterna 11,643: — —• Kyrkors underhåll 156,396: 8. -— Resestipendier, samt läroböckers och lärda verks
Förena sig icke lionstitulions-litskotfets Memorial, AV» 16. minst tre stånd uti sammanstämmande beslut; då skal! ouppbruten genast förstöras. Reg ering sf or vien, § 70. Riksens Ständers valda Bevillnings-Ulskott åligge: ali bereda alla frun Stånden remitterade frågor, som angå förändring uti föreskrifterna om bevillningens utgörande: att förslagsvis beräkna de blifvande inkomsterna enligt de serskilda bevillning arne; och att, sedan Statsverkets behof är o utredda ock bestämda, opåmint föreslå sättet för bevillningens ökande, om det erfordras, eller dess minskande, om sådant kan ega rum, och i sammanhang dermed till Riksens Ständer afgifva förslag till bevillningsstadga. Utskottet må derjemte uti bevillningsfrägor föreslå hval det anser billigt och nyttigt. Regeringsformen, § 71. Förena sig icke samtlige Riksstånden om grunderna för någon bevillning, sättet för deras tillämpning, eller bevillningens fördelning till utgörande; då skall saken öfverlemnas till afgörande, på det sätt 69 § föreskrifver, åt Stats-Utskottet, förökadt —; förkasta de detsamma i någon sådan del, då skall det åligga Bevillnings-Utskottet att — förslag har afseende. Riksdagsordning en, § 51, 1 morn. Bevillnings-Utskottet skall bestå af —. Detta Utskott åligge: att bereda alla från Stånden remitterade frågor, sorn angå förändring uti föreskrifterna om bevillnings utgörande: att förslagsvis beräkna de blifvande inkomsterna, enligt de serskilda bevillning arne: och att, sedan Statsverkets behof äro utredda och bestämda, opåmint föreslå sättet för bevtllningens ökande, om det erfordras, eller dess minskande, om sådant kan ega rum, och i sammanhang dermed till Riksens Ständer afgifva förslag till bevillningsstadga.
Dessa exempel kunna ej sättas i full paritet med nu förevar, betänk, eller med R. o. Ad:s beslut, då betänk. N:o 38 förevar; ty örn R. o. Ad. då sagt, all Ståndet ansåg all förändring onödig oell onvltig, så hade Coust.Utsk. varit nödsakadt alt lägga detta till Den 17 April e. m. grund för det ena allernativet i sin votering; men sedan denna votering är verkställd, så finner jag icke annat, än att, efter grundlagens både anda oell bokstaf, Ståndet måste jemka med sig i så måtto, att örn någon ledamot går igenom betänk, med anmärkntr oell begär propos. huruvida R. o. Ad. vili antaga desamma såsom sin gemensamma tanke, så ager lian ratt att få denna propos. framställd. När man hörer sådana besynnerliga skäl framställas, sorn att bär blanda in något om riksdagsqvinnor och dylikt, så skulle man tro att det verkligen vore någon bedagad riksdagsqvinna i manscostume bär som yttrade sig. Jag vill ej vidare upptaga tiden utan anhåller om propos. att Gr. Spens’anmärkntr malte antagas som R. o. Ad:s gemensamma tanke. llr Lagerhjelm, Pehr: I anseende lill den långt framskridna discussionen, och då de flesta anmärkntr, sorn framställts, blifvit vederlagda, uther jag mig endast att i största korthet få upptaga några ögonblick af R. o. Ad:s tid. Man har sagt, alt om man beslutar sig att förklara Ulsk:s förslag oantagligt, så borde man uppställa ett annat i stället; men huru kan man föreställa sig att sådant skulle kunna låta sig göra inom en så talrik församling att utarbeta ett förslag med hopp om någon framgång? Jag vidhåller den propos. jag förut framställt. Hr Lefren, Joh. Pehr: Jag ber om ursägt att jag ännu en gång i denna fråga begärt ordet, men jag skall ej vara mångordig.
Detta föranleder, hvad erfarenheten också visar, alt under sommaren upkommer en stor lamhet i Riksdagsgöromålens behandling. Då det således för många ledamöter är omöjligt, att under sommaren uppehålla sig på Riksdagsorten, hvarigenom en sådan lamhet i ärenderna upkommer, kan det icke nekas, att det vore nyttigt, om Riksdagen kunde prorogeras. Det andra tillfället, då behofvet af upskof gör sig gällande, inträffar då en stor fråga är under ompröfning, samt denna fråga är af så vidlyftig beskaffenhet, att den för arbetet i Utsk. fordrar längre tid. Då måste nu, under vanliga förhållanden, antingen representationen vänta på denna frågas utredande, eller också kommer densamma att gång efler annan förfalla, såsom omöjlig att medhinna. Sådant kan afhjelpas genom Utsk:s nu ifrågavande förslag. Slutligen kan uli brydsamma politiska tider, såsom den närvarande, detta förslag vara af stor nytta. Vi veta alla huru många strider, som förorsakats genom behofvet att hafva eli kreditiv till Regeringens förfoganden, i afseende på utländska angelägenheter. Afven örn nu detta kreditiv beviljas, kunna dock de pågående politiska förvecklingarne lätteligen göra nödvändigt, att nästkommande år sammankalla en urtima Riksdag med alla dess olägenheter af nya val och ny budget m. m. I fall det af Utsk. framställda förslag nu vore lag, så kunde, i st. f. urtima Riksdag, R. St:r, med K. M:s samtycke, upskjuta Riksdagen till våren, för att då åter samlas. Vore då förvecldingnrne af den beskaffenhet, att K. M. har behof af R. St:r, så funnos de närvarande, ulan att de en urtima Riksdag medföljande olägenheter behöfde upkomma. Vore åter de politiska förvecklingarne vid den tiden utjemnade, så att R. St:rs sammanvaro blefve obehöflig, kunde de genast åtskiljas. Oberoende således af alla andra omständigheter, i afseende på representationens sammansättning, är denna fråga af aldra största nytta, för att icke säga nödvändighet, så vida man icke vid mänga tillfällen skall räka i de olägenheter, hvilka jag icke vidare behöfver påpeka. Vi hafva dem väl i minnet.
Är t. ex. priset å de artiklar, vi behöfva importera, lågt på den utländska marknaden, men deremot priset å våra exportartiklar högt, så att vi för en mindre qvantitet af de sednare kunna tillbyta oss en större qvantitet af de förra, så minskas vexelbehofvet och coursen faller, utan afseende å förhållandet emellan våra sedlar och silfret. Så länge vi ej äga fri vexling, är detta värde, lågt eller högt, fullkomligen fictivt och alldeles icke, i den allraobetydligaste mån, beroende af Bankens ägande silfverförråd; ty om Banken ägde 5o millioner silfver inlästa i sina hvalf, utan att utgifva deraf, så gällde våra Bancosedlar på Börsen precist lika mycket eller lika litet som nu. Ett sedelmynts värde beror nemligen endast och allenast af rörelsens ökade eller minskade behof af bytesmedel. Om således Börsen har större behof af utländska fordringar eller bytesmedel med knapp tillgång, stiger coursen; har den åter god tillgång, utan efterfrågan eiler behof, faller den, nemi. så vidt de, som äga de utländska fonderna, behöfva förvandla dessa i Svenska sedlar. Men om, såsom händelsen någon gång visat sig, väl full tillgång å utländska fordringar eller vexlar finnes, ehuiu de, sorn äga dem, ej vilja desamma öfverlåta, i hopp att genom en förment brist stegra coursen, — då uppkommer för den i utländskt mynt skyldige, som måste betäcka sin skuld och ej kan erhålla den allmänna verldsvaran silfver, nödvändigheten att, ä tout prix, köpa en representant deraf, d. v. s. en vexel; — och på detta sätt bedrifves, hvad man kallar agiotage, på detta sätt kan det ligga i några få mägtiga börsmäns godtycke, att, då ett mynt saknas och ehuru någon handelsbalance ej finnes till, stegra coursen och derigenom inbilla dem, som ej på närmare håll betrakta dessa operationer, att fara är å farde.
Vid detta förhållande och under åberopande tillika af hvad Utskottet nu serskildt i förevarande ämne anfört, har Utskottet skolat afstyrka bifall å Anders Danielssons förslag och Johannes Svenssons framställning. Stockholm den 10 Dec. i834« Eiaiot detta beslut har Riksdags-Fullmägtigen Anders Andersson från Skaraborgs Län anmält reservation; hvarjemte Herr von Troil, Em., skriftligen anfört: "Jag kan ej gilla redaclionen af det!a betänkande. Då den motion det besvarar, inom det Riks-Stånd der den väcktes, rönt ett nästan allmänt bifall, hade jag trott Utskottet skyldigt ingå i ett fullständigt utredande af orsakerne, hvarföre den af Ståndet önskade åtgärd ej kan tillstyrkas. Utskottets uppgift, att Anders Danielssons motion är enahanda med en af mig vid Riksdagens början väckt, har dessutom det felet att nog mycket afvika från verkliga förhållandet.” Bihang till R. St. Stats-U[slottets Utlåtande D/:o 36S. i N:o 368. Antora till Exp.-Utsk. d. io Dcc. Utlåtande, i anledning af väckt motion, om uppgifts meddelande öfver hvad som utgått till Beväringsmanskapets beklädnad alltsedan år 1814, C1^. A,) Sedan hos Ridd. oell Ädela Herr Lefrén, J.P., väckt motion, alt Kongl. Majit må utur reserv-förråden ega att anordna nödige beklädnads-persedlar för Bevärings-manskapet, har, af ett i samma motion förekommande yttrande, ”att Bevärings-ungdomen öfverlemnades lill vanvård och alt den linge gå i trasor,” Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län ansett sig, "till bevarande af Representationens beder” och till utredande al verkliga förhållandet, uppmanad föreslå vidtagandet af en allvarlig åtgärd; och då ingenting kunde vittna bättre i denna angelägenhet, än de anslag
I sednare fallet tror jag ej, att en fullkomlig rättvisa ägde rum, ty utan afseende på ortens mer eller mindre förmåga att bära ett onus, blefvo då visssa Provincer belastade med Rotering efter if hem*. Den 4 April f. mi man högst, på hvarje Extra Rote beräknadt, då deremot i andra ^delar å 3 fulla hemman kommo att anslås till uppställande af en Extra Roteringskarl allt efter gom orterne voro lindrigare eller mera tryckande belagde, då Indelningsverket först inrättades. Om en jämn fördelning af Extra Roferingen öfver hela Riket fastställdes, så borde ett visst hemmantal bestämmas att utgöra hvarje Extra Rote, hvilken det ålåge under krig uppställa Extra RoteringsSoldat; likväl med rättighet för den eller de Comittéer som fingo sig jämkningen uppdragit att göra afseende på utmärkt goda eller synnerligen svaga hemman, och i förra fallet vid fördelningen minska, men i sednare med Jtdels å £ hemman öka en Extra rote. Skulle ej en sådan fördelning tagas till grund, så återstår en annan nemligen, den, att 6edan en ny värdering å hemman, till utgörande af blifvande Bevillningen för sig gått, hvarvid säkerligen ej Byggnader tagas i beräkning, utan afkastningen och värdet bestämmas efter nu gångbara Egendomspriser, så kunde derefter en jämn fördelning af Extra Roteringsskyldigheten åstadkommas, om ett visst värde å jord bestämdes för utgörande af hvarje RoteringsSoldat Friherre af Nordin, Carl Johan; Frånvarande då Statsutskottets nu uppläste Betänkande inom Utskottet justerades. 26 Deri 4 April f, m, får jag vördsamt förena mig med de Herrsr, som emot Betänkandet sig reserverat. Grunderne för denna min reservation finnas fullkomligen framställde af Herr CommerceRådet Santesson i dess åtföljande serskilta mening, och då jag dem nu vördsamt åberopar, besparar jag Höglofl. Ridderskapets och Adelns tid, med deras upprepande, men det torde tillåtas m'g derjemte få tillägga ett ytterligare skäl, nemligen, att utan ett bestämdt Riksmarkegångsprts, ifrån den eria Riksdagen till den andra, skola Rikets
Jag inser jemväl, att Utskottet genom sitt förslag sökt bringa praescriptionstiden för detta fall till likhet med all annan, eller tio år; men då Utskottet tillika föreslagit, och, såsom migsyries, ganska rigtigt, upphörande af den nu befintliga rättigheten, att obegränsadt efter praescriptionstidens slut kunna medelst styrkande af laga förfall göra sina anspråk gällande, hemställer jag, om 86 Den 13 Juni! e. m. ej öfvergången från nu varande förhållanden blifver nog skarp, och om det ej vore skäl, att tills vidare åtminstone låta hero vid den sednare delen af Förslaget, och således bibehålla den längre praescriptionstiden. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg LagUtskottets ifrågavarande Betänkande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar,- till Utskottet återremitteras, , Ropades Ja, Herr Ribbing, Arvid: Då det är min, lika som hvarje annan Representants rätt,att, i anledning af redan väckte Motioner, framställa nya, som dermed äga sammanhang, begagnar jag nu denna rättighet, och begär att få uppläsa följande Molion, Hvarefter Herr Ribbing uppläste följande:
De insatta medlen sändas från postexpeditionerna till generalpostmästaren och öfverlenmas af denne till fonden för statsskuldens förminskande. Om denna fond vid något tillfälle skulle sakna medel till fullgörande af sina förbindelser, så får skattkammaren förskjuta hvad som erfordras. Det är en egen företeelse i England att Regeringens inflytelse mer och mer utsträckes till fall, der den hittills icke egt rum, och på samma gång,detta sker, drager man icke i betänkande att öka Statens förbindelser och ansvarighet. Man ville befordra sparbankernas utbredning och derföre försäkrade man insättarne om högre ränta än den, som erlades för statspapperen. I England tvekar man icke att göra uppoffringar för realiserandet af en stor idé. Man kan göra sig ett begrepp om de uppoffringar engelska Staten gjort för sparbankerna, om man betänker att Staten, i händelse den nu ville liqvidera sparkassornas fond, skulle derpå förlora 41 mill. £ eller omkring 80 millioner Riksdaler Riksmynt. Det kan dock icke nekas att sparbankernas medel understundom kommit Regeringen väl till pass. Det var hufvudsakligen med deras medel sorn lord Althorp år 1834 sattes i tillfälle att konvertera den dåvarande engelska 4 procents räntan till 3.1 procents ränta. Vi hafva något vidlyftigare sysselsatt oss med de engelska sparbankerna, enär den oaflåtliga uppmärksamhet, som engelska Regeringen och Parlamentet egnat åt dessa inrättningar bildar en fullkomlig kontrast till den likgiltighet, hvarmed de blifvit af Svenska Statsmagterna behandlade. Och dock eger England många andra förträffliga, men hos oss okända inrättningar för att sätta de mindre bemedlade i tillfälle att hjelpa sig sjelfva, såsom loan societies, i hvilka arbetarne kunna insätta sina besparingar, tilldess de uppgå till 5 £, då de få en obligation löpande med 5 och stundom 6 procents ränta, penny banks, som mottaga så låg insats som en penny m. fl. Huru lärorika de här ofvan uppgifna förhållanden med de engelska sparbankerna än äro, skall jag dock äfven från andra länder meddela några uppgifter, sorn ådagalägga huru högt man allestädes uppskattat sparbankernas vigt och betydelse.
Utlåtande, angående väckt fråga om afskrifning af f. d. Arrendatorn Christoffer Gustafssons återstående skuld i och för arrendet af Stora Lunds boställe. (I A.) Riksdagsfullmägtigen från Östergöthlands Län, Anders Jonsson har, uti memorial, som från Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit till Stats-Utskottet remilteradt, anfört, att, sedan Rusthållaren Christoffer Gustafsson, enligt Kongl. Kammar-Collegii utfärdade contract af den 14 December 1818 , på arrende under 22 års lid, räknad från 1819 års midfasta, öfvertagit det till Kronan indragna Ryttmästare-boslället vid f. d. östgötha Cavallen Stora Lund 2 mantal i Wester-Tollstads socken och Lysings härad, med åliggande att derför i årligt arrende erlägga 1,006 R:dr B:co, jemte 127 tunnor, 12I kappar spanmål; men, i anseende till bristande förmåga att för arrende-skyldigheternes fullgörande ställa förnyad borgen, måst arrendet frånträda, omförmälde boställe blifvit genom nytt arrendeconlractpå de ifrån midfastan år 1826 återstående 16 år, af Christoffer Gustafssons arrende-tid upplåtet till annan arrendator, hvarvid arrende-beloppet blifvit nedsatt till 533 R:dr 16 sk. Banco, jemte 127 tunnor i2§ kappar spanmål; i följd hvaraf Christoffer Gustafsson, som måst ansvara för den vid den förnyade auetionen uppkomne minskning i arrende-afgiften, iråkat en skuld lill Kongl. Maj:t och Kronan af mera än 10,000 R:dr Banco, till hvars gäldande han saknade all tillgång, enär de arfsmedel, hvilka han eljest kunnat påräkna, åtgått till betalning af de fem första årens arrende, hvadan Gustafsson blifvit nödsakad att sin egendom lill borgenärers förnöjande afträda.
Han log s8 hjerteligt derat, klappade mig och sade: min aldra käraste, du har fattat en god resolution och är du mig ej heller till något besvär utan mera till hugnad, ty om jag är aldrig s$ trött, s i kan jag lell hugna mig Nar vi kommo till Stralsund, lante oss Forbus en vid dig. gammal fönsterkaret, och maste vi spänna der 4 par hastar för, innan de hinte fram med oss, och den ena hade ej lika k g med den andra, sa att gasten väl har m h t ropa p8 oss. Den 30 kommo vi till Wismar, och ftttino min morbror Johan Oxenstierna der före oss, som nyss har haft bröllopp med fru Margareta Brahe, och har jag inte sett min morbror p i 7 ar, ty voro vi mycket glada, att vi fingo se hvarandra. Vi önskade hvarannan mycken lycka pi? bada sidor, att hvar matte f8 beh5lla sin lycka en Iing tid, och sa gingo min man och jag hem med min morbror till aftonmaltid. Min morbror begynte straxt till att hlllla mycket nf min nian. Nar jag skulle ga hem om afton och steg utom porten f611 jag baklänges i en djup grop och stötte mig ett stort hal p i min arm och alla vor0 radda, att jag skulle b r a illa, men sa bevarade mig Gud den g h g e n, som han alltid har gjort, att mig ingenting skadade, utan var jag andra dagen lika glad och frisk. Det kom bref frän Gurtnf Horn, att, \ gneta skulle stinna i Wismar. men Agneta var ilrig att följa med sin mon. rom med sitt regemente, Vestgötamil, drog till södm Tyskland, der det skulle ligp till desr \ \ ' ertfiliska freden hadc hnnnit blifva rerkstäld, hvimed dröjde som bekant Ilnge. Apetn beskrifvcr nu i korthet resan med nlla dess vedcrviirdighctcr. ort fran ort '. Den 7 sept.
Efter en, i fortsättning af förstbemälde ord, påföljande definition å hvad 320 Den 5 Februari. med förtjenst och hvad med skicklighet må anses och förstås, säges vidare, i samma §: ”det den enes arbete och erfarenhet bör så jemföras med den andres beläsenhet, att å ena sidan ej må saknas upmuntran lill nyttiga vetenskapers allvarliga skötsel, men å den andra ej eller skicklige män afskräckas i arbetssamma och mindre lönande beställningar vid undervisningsverket eller församlingen, hvilket ofelbart bända skulle, om ej den enes nyttiga möda och besvär skulle, äfvensom den andres berömliga flit och lärdom, få bereda dem förtjenst och lycka.” Sådana äro verba formalia härvid. Ar del väl nu meningen, ali från Konungen eller församlingen afskära rättigheten att bestämma användandet vid pastorats tillsättningar, af nyssomförmäldte begge kalhegorier af förtjenst? I annat fall kan hos mig intet tvifvel upstå, det ingen lärer lätteligen kunna upslälla stadgandet väsendtligen annorlunda än enl. hvad i författningen redan är gjordt. I 8 § läses: ”Emellan dem, som hvarannan jämlike äro uti förtjenst och skicklighet, må den lid, som på verklig tjenstgöring varit använd, blifva grund till förslagsrätligheten.” Hurudan denna tjenstgöring bör vara beskaffad, förmäles i 12 § sålunda: ”Läro-embelets yigtiga pligter, bestå uli de af Gud uppenbarade sanningars förkunnande och uti undervisning om dessas sannskyldiga användande till en ostrafflig vandel för Gud, samt lill ett fromt och christligt upförande emot hvar man” under inskärpande af ”kärlek till fred och endrägt, på det ett roligt och, stilla lefverne bland åhörarne föras må i all gudaktighet och ärlighet.” Jag har anfört dessa ordalag, dels emedan de synas gendrifva Utsk:s förmenande om det otydliga och sväfvande i för fattningar ne, dels ock emedan jag, i händelse af den ifrågasatta omarbetningen, upriktigt betvillar alt i korthet det må kunna upgöras en sannare definition på prestens kall.