Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:/, täcktes uli de reglementen, som hädanefter komma att utfärdas för enskilda associationer, hvilka hafva rättighet att utgifva räntebärande obligationer, meddela nådiga föreskrifter, huru förfaras skall, i afseende pä sådana obligationers förnyelse, derest de af olyckshändelse förkomma. Beträffande åter de räntebärande obligationer, vare sig allmänna verks eller enskilda associationers, hvilka redan blifvit utfärdade, på grund af reglementen, uti hvilka föreskrift om dessa obligationers förnyelse icke finnes intagen; så, enär motionärens förslag afser åläggande för nämnde verk och associationer af skyldigheter, hvartill de icke vid deras inrättande blifvit förbundne, anse Utskotten sig icke kunna tillstyrka någon tillämpning på berörde obligationer af de föreskrifter, som i afseende på låne-banko-attestér äro gällande; utan lärer frågan om förnyelse af sådana obligationer komma alt, vid förefallande händelse, bero på pröfning af förhållanderne; och få Utskotten alltså vördsamt tillstyrka att motionärens förslag, i afseende på sådana obligationer, som enligt redan gällande reglementen blifvit utfärdade, icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 29 Augusti 1851. Statssamt Allm. Besv, och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 47. 3 N:o 47. Arik. till Exp.-Utsk. d. 30 Äng: 1851, kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion i fr äga prestanda vid klagan öfver prestval. Hos Högvödige Presteståndel har Herr Prosten Melander väckt förslag derom, att de, som vilja anföra besvär öfver förmenta olagligheter vid prestval, mätte åläggas ställa vederhäftig borgen för all den kostnad och skada, som derigenom kan vederbörande tillskyndas ; och har motionären ansett, att till sådan skada borde räknas, bland annat, den förlust i löneinkomster, hvilken drabbade prestman, derigenom alt han, till följd af klagomål öfver valet, ej finge vid lagliga tillträdestiden emottaga det ifrågavarande prestemhetet.
Nu bära båda kämparne blott sina smidiga rockar, patronrummen på bröstet blänka af sammet och guld. Men ännu stå gevären orörda, nu lekes endast med klingan. Nu hasta alla mot ett mål. Kastspjuten hvina, svärden drabba och klinga. Var det en vind som for öfver fältet och kringspridde agnar, eller var det män på eldiga hästar som ilade bort allt är tomt. Brusande, stormande ila alla åter tillsamman. Klangfulla rop ljuda. Skott knalla. Ryttarne hänga blott med fotens yttersta spets i stigbygeln. Bakåt, från sidan, under hästen, i tusende olika ställningar lossas skotten, men Tscherkessens kula förfelar ej målet, alla kulorna drabba tillsamman på samma fläck, och åter klinga svärden i liflig lek och hästarne springa fria, frustande omkring; ty snabbfotade, nästan som hästarne, kämpa nu männen till fots mot hvarandra och förfölja hvarandra. Hvarföre leker Kaukasiern blodiga lekar? Hvad vilja dessa manligt herrliga krigareskepnader, stolta, som Kaukasiens berg? De vilja lefva, de vilja dö för ett ädelt mål, de vilja lefva, de vilja dö för sitt fädernesland. Vid bäcken i dalen står en koja, dess yttre är ringa, hvem bor derinne? Midt på hyddans golf står Vali. Då du varsnar henne, synes hyddan för din blick stråla af guld och juveler och Persiens rosor tyckas dig dofta derinne. Har du sett snön på bergets topp, som rodnar för den första solstrålen? den är ej så ren som hennes panna. Har du sett den fylligaste ros? den är dock tarflig emot hennes kind. Har du sett blixten halfdold af molnets slöja? Den är matt mot elden, som döljes af de djupa svarta fransarna, som skugga Valis öga. "Vali, min blomma, min älskade, låt ej störa dig af dessa vilda ljud. Se huru inbjudande din bädd kallar dig. Jag har skakat opp kuddarne. Eller kanske vill min dufva äta en smula? Se här, du borde visst ha det finaste och raraste som i landet finnes, men i dag har jag ej bättre att ge dig. Smaka nu ändå litet.
St:s Justitice-Ombudsmans redan tryckta EmbetsBerättelse af den 4 Nov. 1828, samt så mycket af p:de och io:de Samlingarna, som ungefärligen motsvarar hvad derå redan blifvit tryckt, har härmed tillika skolat till R. H. St. vördsamt hemställa, om icke, till en högst betydlig besparing i trycknings-kostnad, de Handlingar, hvilka borde i Andra Samlingen intagas, eller R. St:s Revisorers m. fl. Berättelser, emellan 1823 års och innevarande Riksdag, kunde utur nämnde Samling för denna Riksdag uteslutas, enär desamma redan blifvit i tryckta exemplar både meddelade Allmänheten tillika med allmänna Tidningarne, och jemväl till RiksStåndens Ledamöter vid Riksdagens början serskildt utdelade, samt om icke, med hvad derefter till tryckning af Bihanget återstår, kunde, till Bihangets completterande, med görligaste skyndsamhet få förfaras på enahanda sätt som varit stadgadt i afseende å den under Riksdagens lopp genom Expeditions-Utskottets försorg verkställda tryckning, och till följd deraf Correctur-läsningen å ifrågavarande återstod bestridas under förut beviljade vilkor, så att för detta ändamål finge, emot åtnjutande af redan fast - Expeditions-Utskottals Memorial JV.-o 484* ställdt arfvode, bibehållas de i Utskottets tjenst i och för Correctur-läsning antagna tvänne Cancellister, och till anskaffande af biträde för dera, samt för nödig utskrifning af Manuscript, uppbäras det för sådant ändamål beviljade anslag af 5 R:dr för hvarje dag, dock endast under en tid af en månadderest Utskottets förrberörde förslag angående besparingen i afseende å tryckningen af 2:dra Samlingens Handlingar bifalles, och sex veckor, i fall dessa Handlingar böra på förut öfligt sätt omtryckas, allt räknadt ifrån den dag, då tjenstemännens aflöning bör upphöra, samt med bestämdt vilkor, det intet af förenämnde aflöning finge uppbäras, derest ej hos R.
Nidderstapcts och Adelns Ledamöters magnar Lines Elemin A. Pä Högwördige PrcsteStändets Ledamöters magnar 'rk. äV e i 6 e m a n. Pä Wällofl. BorgarcStandcts Ledamöters wägnar LIr§. ?r. Ikotttofk. Pä Hederwärda BondeSt.ändcrs Ledamöters wägnar ^ o n jonsson. kst. kröäellus. Lades pä bordet» Upplästes ett ifrän Statsutskottet inlemrrat sä lydande. WLrdsamt Memorial! Sedan Statsutskottet nu i alla delar fullandadt den detsamma, enligt Regeringsformens föreskrift, aliggande skyldighet, att utreda och för Riksens Högloft. Ständer upgifwa StatsWerkets tillstånd , förwaltning och behof - Och, i följe häraf, Utskottet uti Memorial af den 25 ! den. 8 Den 2 Aprik. denna mänad till Riksens Högloss. Ständer aftemnat de upprättade Persvnclle Stater, jemte den författade Riksstaten och dertill hörande calcnler; Sä har Utskottet icke bordt underläta, att hos Riksens Högloft. Ständer wördsammeligen anmäla det utmärkta och oförtruten biträde, hwarmed Herr StatsCommisialren och Riddaren V/ictsAren, wid sä wäl Staternes upprättande sorn RiksStatens författande samt upgörande af de mänga dcrwid förefallande widlöftige och grannlaga Calcnler och uträkningar, Utskottet tillhandagätk. Med kännedom af den werkliga möda och arbete Herr StatsComm-siarien härwid haft osparde, för att bringa dest delär af StatsNcglcringen uti ett med Statsutskottets Förslag och Riksens Högloft. Ständers darpä sedermera grundade Beslut öfwerensstämmande stick och systematisk ordning:.Och med öfwertpgelse om Riksens Högloft.
Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito dito. dito. dito. dito. dito. dito. dito. dito. dito. dito. dito. Norrby Möklinta Öster Wåla... Harbo Nora Huddunge Vester Löfsta.. Antal. finnes finnes finnes finnes ej finnes ej finnes finnes Enåkers i finnes ej Thorstuna. Hernevi ... Österrunda. Hvittinge .. Simtuna . Altuna Frösthults. Björksta... Thortuna . Sevalla | 120 finnes ej 100; 119 59 76 finnes ej finnes ej finnes ej finnes ej Anlitas gerna af församlingen. Dito dito. Dito dito. Anlitas gerna af församlingen. Dito dito. Bildades år 1846. S Inom denna socken finues ett mindre bibliothek. t och beslut om dess utvidgande har blifvit fattadt. Bildades år 1849. Bibliotheket bildades år 1857 genom ägaren till Al bäcks egendom, Löjtnant Nyman, som dertill skänkte 100 R:dr, hvarför 37 band inköptes. Vid periodens slut hade bibliotheket ökats till 119 band. Bildades år 1858. Bildades i Januari 1860. 14 Westmanlands län. Sedlighet. Jordbruk. någon annan. Tvärtom kan man i allmänhet säga, att den är stillsam och arbetsam. Den hos Svensken rådande önskan, att äga en egen bostad, verkar förmånligt hos denna klass, och backstugusittaren tycker sig, genom den egna stugan och den oftast för lifstiden, så länge han uppförer sig ordentligt, betingade rättigheten att hafva den qvarstående på samma plats, vara en slags fastighetsägare. Denna känsla stöder hans arbetsamhet och sedlighet, på samma gång sorn den bibehåller hans kärlek för fosterjorden. Westmanländningen i allmänhet låter numera gerna sina barn begagna folkskolan. Han inser allt mer och iner dess gagn, ehuru han någon gång grafvar sig för de kostnader, den medförer.
St:rs bifall, hvarföre jag får instämma i Hr Björnstjernas anhållan, hvilken af Gr. Löwenhjelm blifvit understödd att punkten måtte afslås. Gr. Sparre, Erik: För min del deremot måste jag erkänna att jag anser den gärd som här blifvit egnad åt en utmärkt vetenskapsman och skicklig jurist vara förtjent. Det är en sanning att Ilr Richert, under den tid han såsom ledamot deltagit i LagOrdningens arbeten, upburit arfvode, men det hindrar icke att han alltid varit och alltid kommer att blifva en utmärkt personlighet inom svenska juridikens område, och om nu, vid hans inträffade ålder af 73 år, fråga upstår om att lemna honom något högre honorarium än den ringa pension af 833: 16 Bko han nu åtnjuter, så finner jag det icke vara representationen värdigt att vägra ett sådant anslag. Det är R. o. Ad. nogsamt bekant att Häradshöfdingar icke ega någon pensionsrätt; Ilr Richert har således till försörjning på ålderdomen ingen annan utväg än att öfverlåta skötandet af domsagan åt en annan person och med honom dela inkomsten. Händelsen gör att denne person f n. är bans son, men det hindrar icke att denne kan behöfva söka sig en bättre och, rikare utkomst, och Hr Richert blir då urståndsalt att på sådant sätt sköta sitt embete. Jag tror således att, med afs:de på detta förhållande och Hr Richerts höga ålder, samt sedan frågan en gång blifvit väckt, det icke vore lämpligt afslå det ifrågav:de beloppet, och jag vågar således för min del vördsamt anhålla om bifall tili StatsUtsk:s hemställan. Hr von Koch, Nils Sam.: Jag tillhör i allmänhet icke dem som förorda höga anslag, allraminst under nuv:de förhållanden; men med afs:de på denna punkt förekommer ett alldeles ex - Deri 9 December f. m. 15& ceptionelt fall. Det är här fråga om att tilldela pension (uttrycket må vara orätt det är dock af mindre betydenhet, rättare borde det heta nationell belöning) åt en person som i sitt fack otvifvelaktig intager det främsta rummet i detta land.
Att ifrågavarande stadganden, likasom hvarje annat sådant, kunna, på sätt särdeles i sednare tid skett, blifva missbrukade, lärer icke, helst desamma obestridligen hafva en god syftning och, rigtigt tillämpade, leda till det med dem afsedda ändamål, böra föranleda till deras fullkomliga upp - Sammans. Lagsamt Allm. Le sv.- och Ekon.- Utskottets Letänkande N:o 9. 5 häfvande. Mot missbruket linnas alltid nödiga korrektiver, så länge ansvaret för detsamma hvilar på en Statens tjenare. I öfverensstämmelse med ofvan uttalade åsigter, får Utskottet, med anledning af ifrågavarande motioner, vördsamt hemställa, alt Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, måtte anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes utfärda nådig förordning, hvarigenom, med ändring af Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär den 9 December 1166 och Kongl. Förordningen den 8 Maj 1849, stadgas, att det må vara presterskapet medgifvet, dels att med församlingar» e öfverenskomma om så väl tiden som stället och sättet för publicerandet, pä prestens ansvar, af sådana enskilda kungörelser, hvilka icke äro af egenskap att, enligt särskilda författningar, böra från predikstolen uppläsas, dels ock att, der presten af ålderdom eller svaghet är urståndsatt, eller af andra tjensteåligganden förhindrad att uppläsa Kongl. Förordningar, embetsmyndigheters kungörelser och sådana enskilda tillkännagifrandén, hvilka, till följd af särskilda stadganden, skola frän predikstolen meddelas, låta uppläsandet genom annan lämplig person verkställas. Stockholm den 4 Maj 1866.
I samma mån fordringarna på reda och ordning i statsförvaltningens serskilda grenar gjort sig gällande, har det äfven blifvit insedt, att det sedan fordna tider bibehållna, på natura-prestalioner grundade, systemet för jordbeskattningen är behäftadt med flera brister och olägenheter, hvilka hufvudsakligen uppenbara sig uti ett inveckladt, för kontrollen å så väl den skattskyldiges som statens sida hinderligt, debiterings och redovisningssätt, skatternas ökade tyngd genom sättet att dem utgöra, i det att värdet eller beloppet deraf förhöjes i samma mån som missväxt eller knapp skörd minskar tillgången för deras afbördande, i svårighet att bestämma räntepersedlarnes lösningspris efter de prisförhållanden, sorn allmännast för året äro gällande m. m., hvartill kommer, såsom en serskild följd af en del räntors och tiondes anvisande till embetsoch tjenstemäns aflönande samt vissa inrättningars underhåll m. m., med bibehållen rättighet för dessa räntetagare att persedlarna in natura utfordra, — att grundskatterna blifva för en del skattdragande mera tryckande än för de öfriga, enär det beror af indelningshafvaren att, med begagnande af den uppsägnings-rätt, staten numera för sin del frånträdt, tvinga räntegifvaren att antingen forsla persedlarna flera mil, eller ock, för undgående af alla de olägenheter, som dels äro förenade rtted en sådan forselskyldighet, dels kunna uppkomma genom stränghet i fråga om persedlarnes beskaffenhet och deraf föranledda tvister, för räntorna erlägga en i möjligaste måtto uppdrifven lösen. Angående sättet för en ändamålsenlig, med full rättvisa både mot räntegifvare och räntetagare förenad, reglering i berörda hänseenden hafva emellertid meningarna varit betydligt skiljaktige. Bill. till II. St. May.ts Nåd. Proposition, N:o 66.
Och emedan det äfven händer, att skog eller mark, för hvilken hägnad skall upprättas, ligger så aflägse, att egaren ej, utan stor svårighet $ kan sin stängselsky idighet sjelf fullgöra, har man tillåtit honom att, i slikt fall, afbörda sig denna skyldighet dermed, att han i stället erlägger en viss afgift till den, spm med egor möter och stängsel fordrar. Pröfningen af båda fallen har Comiten funnit lämpligast att åt serskild Nämnd öfverlemna* Då hägnad skall delas, bör fett slags gradering föregå, ty det är ej lika besvärligt eller lika kostsamt att hägna på den Bih. t. St. Prot. > irsta Saini, a Band $ 8;<Je Häft,; 66 Sil. t. K. M. Nådiga Pr apot. N:o 43. ena marken som på den andra. Förslaget innehåller det stadgande, som härom kan vara af nöden. I enlighet med 5 Cap. 4 §• ByggningaBalken, har man föreskrifvit, att sädesåker hör vara fredad, så snart marken är bar, och kälen gått ur jorden; äfvensom det stadgandet i Förslaget är intaget, att åkergärde skall vara hägnadt, när såningstid är inne, vare sig höst eller vår. Deremot har man ansett tiden till stängselns iståndsättande omkring andra egor böra bestämdt utstakas, dock olika för Rikets Norra och Södra Landskap. Åkerjordens vårbruk och besående på rätta och tjenliga tiden fordrar ett så skyndsamt och oafbrutet arbete, alltifrån källossningen, att gärdesgårdarnes upprättande derunder ej kan medhinnas på alla Ställen, och det är ej eller nödvändigt att hafva sådane hägnader i fullt stånd, förr än kreaturen på bete utsläppas. För den händelse, då någon underlåter att fullgöra sitt hägnads-åliggande, anvisar Förslaget åt den, som deraf kan lida, en utväg att komma till sin rätt, hvilken både suart och säkert skall leda till ändamålet.
Reservationer: vid 3:dje §, af Herr Bildt, som ansås; hvad Revisorerne, i alseende å den från ministerstatens anslag till General-konsuln i Åbo utgående aflöning, föreslagit till vinnande af likhet och ordning i aflöningssältet vara öfverensstämmande'med de för konsulatväsendet gällande författningar; ■— hvaruti Herr Biskop Thomander och Herr Prosten Tellbom instämde. 52 Siats-Utskottets Utlåtande Nto 18. nid 5:te § af Herr Björck, som ansåg, alt Utskottet bort inskränka sig dertill alt, efter framställning af hvad Revisorerne anmärkt rörande olämpligheten, alt de uppräknade utgifterna anordnades på öfverskolten å Stats-verkets inkomster, hemställa, det Rikets Ständer måtte vid Riks-statens uppgörande tillse att de på berörde sätt bestridda utgifterna, såvidt sig göra läte, uppfördes å vederbörliga hufvudtitlar och i öfrigt på grundlagsenlig! sätt anordnades. Vid 38 §, af Herr Björck, som åberopade Inkomst-afdelningens förslag till utlåtande i anledning af Revisorernes hemställan rörande arméens pensionskassa, hvilket, med en deruti äskad redaklions-förändring, lydde sålunda: "Enligt ordalydelsen af denna Revisorernes framställning skulle dermed afses, att den tjensteman, sorn åtnjöte pension ur arméens pensionskassa och tillika innehade annan tjenst med större löneförmåner, finge afstå en del af de sednare, men då det icke finnes uttryckt, ali detta aldrag skulle ega rum till pensionskassans förmån, kunde ifrågavarande stadgande, i händelse det hlefve gällande, svårligen tillämpas på annat sätt än att den afdragne delen af lönen, såsom besparing, tillfälle Stats-verket.
Enligt livad Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 20 Oktober 1860 anmält, hade Rikets Ständer, på anförda skäl, för sin del, beslutat utfärdandet af en författning angående underpant i lösegendom, af den lydelse, som i omförmälda skrifvelse upptages. 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse JYs 34. Ehuru tvifvelaktigt synes vara, om en institution af den art, sorn den föreslagna, kunde medföra någon väsendtlig vinst för krediten, skulle likväl med afseende å Rikets
R:dr hade Rikets sednast församlade Ständer för fortskyndande af storskiftesoch afvittrings-förrättningarne i Riket å Riksgälds-kontoret anvisat ett extra anslag till belopp för tre år af tillhopa 171,000 R:dr; och har Kongl. Maj:t nu, ■— med anförande, hurusom det vore af synnerlig vigt så väl för det allmänna som för de enskilda jordegarne, att berörda förrättningar äfven under nästkommande statsreglerings-period kunde hedrifvas med ökad arbetspersonal och sålunda till fullbordan påskyndas, samt billigheten fordrade, att de vid dessa mödosamma, med mångfaldiga försakelser förenade, befattningar, sysselsatte Landtmätare inom Norrbottens och Vesterbottens Län erhölle den af vederbörande embets-myndigheter föreslagna mindre betydliga förhöjning i sina arfvoden — i nåder äskat att, jemte bibehållande af ofvanberörda ständiga anslag, Rikets Ständer måtte bevilja ett till 70,575 R.-dr förhöjdt särskildt anslag årligen för den tid, under hvilken nästa stats-reglering kommer att gälla, eller för tre år tillsammans 211,725 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utgå och till ifrågavarande ändamål af Kongl. Majit disponeras.
Diskont aflemtiade hypotheker, och hvilken oriktighet af klaganden uppgifvits bestå deruti, att ett stadgande i Kongl. Götha Hof-Rätts emot Diskont-Utredningen laga kraftvunna Dom i Ekermannska konkursmålet icke skall hafva blifvit iakttaget, i afseende på en af Löjtnanten G. Anrepp utgifven och hos Diskonten hypothiserad Revers å 4000 R:dr; så hade Herrar Fullmäktige, genom beslut af den 26 Oktober sistlidet år, förklarat, att då Hr Kommerse-Rådet Santesson, ända till slutet af näst föregångne Maj månad, lemnat nämnde Liqvid utan ali anmärkning, vore följaktligen den i lag bestämda tid för klandrandet af sådana redovisningar, som ifrågavarande Liqvid, långt före detta af honom försuten; hvadan Herrar Fullmäktige, utan att ingå i pröfning af den anmärkta oriktigheten i samma Liqvid, hade funnit sig icke kunna fästa något afseende å Herr Kommerse-Rådets på den uppgifna oriktigheten grundade anspråk, men likväl medgifvit, att, i fall Herr Kommerse-Rådet ansåge sig befogad att i rättegångsväg göra samma anspråk gällande, den af Herr Kommerse-Rådet dea 12 Mars i838 afgifna ovillkorliga afsägelse af allt redovisningsoch ersättnings-anspråk i afseende å Ekermannska hypothekerna icke må, å Diskont-Utredningens sida, begagnas i fråga om redovisningen för omförmälda Revers. Revisorerne, som till pröfning förehaft detta besvärsmål, jemte klagandens härigenom fortsatta yrkande om utbekommandet af ofvanbe 9 - 66 rörde summa, med derå upplupen ränta, hafva härvid funnit outredt, håde huruvida återbäring af dessa medel verkligen hör äga rum, och hvilken, i sådant fall, hör deraf komma i åtnjutande. Revisorerne hafva derföre ansett sig icke kunna meddela den af klaganden äskade ändring i det beslut, Herrar
Vid sådana tillfällen får han en kritisk min, då han mönstrar den dansande flärden på lättsinnets marknad. Och då händer det, att kammarpagen Warnstedt med ett sympatiserande småleende ställer sig vid hans sida. – Hvem är den sköna damen, omkring hvilken kung Kristian spankulerar som en sparfhane? – Det är den unga lady Esther Talbot. Hon bär en million i diamanter omkring sin hals och kallar Danmarks envåldshärskare för »den skandinaviske tjufpojken». – Hvem är den sköna damen, som konungen af Storbritannien följer med glans i sin blick? – Det är den lättsinniga grefvinnan Kielmansegg, Georg III:s Pompadour. – Hett blod i dessa hannoveranare! Alla vår unga drottnings bröder tyckas vara beryktade för sina galanta äfventyr! Där är hertigen af Cumberland, som blef dömd att betala en förmögenhet i skadestånd för lady Grosvenors dygd! Sedan dess lär han med förkärlek odla borgareståndet, framför allt en madam, hvars make gör affärer i timmer och är stolt öfver sin förbindelse med kungahuset! – Där är hertigen af Gloucester, som misstänkes för att vara hemligen gift, till vänster – liksom prinsessan af Wales med lord Bute. Det ser ut som om alla barnen skulle följa sin mors glorvördiga exempel! – Nej, det är sant, om vår unga drottning vet man ännu ingenting slikt. Men det låg oro i moderns ögon, då hon bad sin måg kalla fru Plessen tillbaka. – Dumma barn! sade hennes ögon. Förstår du icke, att min dotter och din drottning behöfver en sträng duenna? Vår Herre bevare din panna för horn! Öfverallt där kung Kristian far fram, förgyller han vägen med guldmynt, och folket jublar af hänförelse. Det är september, och solljuset börjar blekna, då han drager till Oxford för att gästa vetenskapen, som, bländad af maktens närvaro, slösar sina utmärkelser öfver konungen och hans följe – kréerar hans lifläkare till doctor medicinæ och hedersledamot af den förnäma medicinska fakulteten. Så är det att befinna sig på tillvarons solsida, där man får allt till skänks!
Statskontorets förslag rätteligen torde böra benämnas — Bränvinstillverknings-afgiften har åren 1861—63 efter 60 öre per kanna i medeltal lemnat 9,1 15,000 R:dr; och då, enligt från Bränvinskontrollbyrån meddelad upplysning, tillverkningen utgjort i runda tal för år 1863, 15,670,000 kannor och för 1864, 14,467,000 kannor samt för innevarande år, på grund af redan kända förhållanden, kan med sannolikhet anses komma att uppgå till 15,000,000 kannor, får jag, med afseende härå och under förutsättning, att Eders Kongl. Maj:t finner lämpligt att till Rikets Ständer aflåta särskild nådig framställning om ifrågavarande afgifts höjande till det belopp, hvartill Eders Kongl. Majit vid Riksdagen 1859 —60 ansåg, att den borde bestämmas, och som vid sistlidne Riksdag föreslaget af enskild Riksdagsman var nära att blifva af Rikets Ständer fastställdt, nemligen 75 öre per kanna, hvarigenom, äfven om man kunde hoppas, att tillverkningen af denna förderfliga vara i följd deraf komme att inskränkas till 14,000,000 kannor, inkomsten af denna titel likväl skulle uppgå till 10,500,000 Ridr, underdånigst hemställa att samma inkomst må till sistnämnda summa uppföras. Med iakttagande af dessa ändringar i Statskontorets beräkning, emot hvilken jag för öfrigt icke har något att påminna, skulle de Ordinarie inkomsterna komma att utgöra 8,963,735. och de Extra Ordinarie 27,600,000. eller tillsammans 36,563,735. hvilken summa, då Riksstaten för åren 1864—66 upptog i Ordinarie inkomster 8,309,950. och i Extra Ordinarie 24,600,000. 32,909,950. utvisar en tillökning i inkomster af Rimt Ridr 3,653,785. Bil. 6 till Kongl. Maj:ts Nåd.