Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af somliga ansågs han för en charlatan, som genom stjerntyderi och chiromanti samt någon skicklighet uti naturliga magien bland de lättrogne förvärfvat sig anhängare, och funnit vägen till deras penninge-skrin, och sålunda gjort sin lycka. Andra åter sade, att han helt enkelt var en af detta industriösa slägte med svarta ögon och korpsvart hår, som firar sin sabbat om lördagen och har en magnet på fickan, som oupphörligen attraherar andra nationers penningar och välmåga, samt att han genom sina förträffliga likörer, anisette, goldwasser, fraise och rose, safter och choklad lika mycket, som genom den mystiska slöja hvarmed han omgaf sig, visste att tillkalla sig uppmärksamhet och kunder. Visst är, att detta sednare mest öfverensstämde med sanningen för det närvarande. Han höll nemligen en restauration för herrar, och hans butik, väl belägen, straxt utan för staden, i en behaglig nejd, förenade allt, hvad natur och konst kunde erbjuda mest lockande och angenämt. Rykande bålar bland blommande träd i krukor, apelsiner och ananas, sammetslika persikor och rodnande äpplen, «beurre blanc, beurre gris, beurre rouge,» bland blomsterlökar från Haarlem, musik och sång, the, choklad, heber och ganymeder; med ett ord, det var en prospektus på ett vår tids paradis, hvarest ej en gång feltes «vauxhall och gardesmusik.» Herr Giovanni Berthini visste både att förvärfva och bibehålla kunder. Huru detta egentligen tillgick visste man i sanning ej så noga. Värden sjelf syntes sällan. Allt gick likväl ordentligt, fermt och gentilt, liksom med ångmaskineri. Uppassningen var den bästa. Man blef betjenad som om ens hemligaste tankar voro åskådliga. Der tillgick nästan som i ett förtrolladt slott: man behöfde knappt mer än, som Papageno i Trollflöjten, önska förr än man genast erhöll hvad man åstundade. Många underbara historier voro derom i svang, men förnuftigt folk skrattade deråt.
Det har någon gång satts i fråga om icke det klefve nödvändigt, att tillsätta en Bokhållare eller Casseur, hvarigenom Kamererarens göromål skulle komma att förminskas; men den betydliga tillökning i utgifterne, som derigenom skulle uppkomma och hvartill fond saknades, har gjort det hitintills nästan omöjligt att uppgöra något förslag i detta hänseende. Emedlertid hafva de sednare årens erfarenhet visat mig, att göromålens mängd så tilltagit, att föga hopp för mig är öfrigt, att med bibehållande af hälsa och krafter i längden kunna förena Kamererare-göromålen vid Riddarhuset i hela deras vidd med det Embete jag i Rikets tjenst innehar. Då jag Den SO Augusti e. m. 309 således funnit någon lindring deruti vara af verkligt behof påkallad och trott lämpeligaste utvägen dertill vara att enskildt engagera någon pålitlig person, hvilken skulle kunna bestrida de göromål, som utan för mycket äfventyr till en sådan kunde ofverl åtas, har det förefallit mig tungt, att med en betydelig summa se de lönetillgångar minskade, som hitintills icke varit mera än tillräcklige för eget och en talrik familles underhåll och denna känsla förenad med öfvertygelsen, att den begäran jag vågar framställa, är stödd på sträng rättvisa, har gifvit styrka åt mitt beslut, att framställa förhållandet för Höglofl. RiddarhusDirectipnen, som alltid visat mig en utmärkt ynnest. Med den tillökning uti närvarande inkomster af 100 R;dr B:co och något tillskott dertill af egne medel har jag trott det blifva möjeligt att förskaffa mig en pålitlig person till biträde och det är således om denna summans anslående jag vågar anhålla. Tillgång dertill finnes på ett lämpeligt sätt genom förhöjande af de arfvoden, som nu bestås för Wadstena Adeliga Jungfru-; Stiftet och Adeliga CadettSkoIaeFonden.
Ständer torde finna lämpligt hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, om Nådig befallning till vederbörande, att skyndsamt utreda desse belancer, samt derefter besörja, att desamma, i vanlig ordning, varda afskrifne eller till liqvid befordrade. Tili Riksens Högloflige Ständers bepröfvande öfverlemnas detta vördsamligen. Sockholm den 25 Ocober 1823. St a t s-U ts ko tte ts Betänk anden. 63 7 N:o 568. Ankom den 31 Octob. 1823. Utlåtande, 1 anledning af Pierr Professorn Doctor Knös’s motion om undersökning af orsakerne till mantalspenningarnes förminskning. Uudel’ den 3 sistl. Marlii, har Högvördige Preste-Ståndet till Siats-Utskottet remitterat ett utaf Herr Theok/gite Professorn, Doctor Knös ingifvet Memorial, af innehåll, att den personella afgift, som, under namn af Mantalspenningar, utgöres, från år 18 r 3 till 1817, uppgått till ett sammanräknadt belopp af x,i56,831 R:dr; men att densamma, åren 1817 till och med 1820. fallit emellan 5o a 60,000 R:dr under föregående 4 årens summa, ehuru, vid jemnförelse af Tabell-Cornmissionens folkmängds beräkuingar, förhållandet bordt vara annorlunda; Och som det både i Statistiskt och Financielt hänseende vore upplysande, alt känna anledningarne till en sådan för - 638 Stat s-U tskottets Betan kan fl en. minskning, liar Herr Doctorn föreslagit, att vid Redogörelsen för hvarje Län hädanefter matte hiläggas en Summarisk up~ gift, sorn ut.viser huru mycket i Mantalspenningar innestår, samt till hvad belopp och af hvilken orsak afkortning dera blifvit beviljad
Efter en kort tid, ett år, ja några dagar, kan hon vara enka, och är som sådan och vid samma ålder, myndig både öfver sin person och sitt gods. Den af mig förordade åldern har således redan prejudikat i lagen, som då erkänner henne såsom sin egen giftoman, med det enda undantag, som jag äfven anfört, nemi. »då hon i föräldrarnes hus vistas såsom enka, och deras bröd äter». Jag inser således icke något skäl, hvarföre ej hennes rätt i detta fall skall få inträda förr än vid 25:te året, och anhåller derföre, att min motion oförändrad måtte till Utsk:t remitteras, jemte dessa mina yttranden i frågan. Erih. Alströmer: Hvar och en torde tydligen hafva funnit, att den förklaring, Frill. Creutz nu afgifvit, ännu mera bestyrker, hvad jag förut anfört, och jag ber derföre blott att få tillägga, att, då Frih. Creutz sagt, att det, som blifvit anfört utur Bibeln, bör tolkas ur judisk eller hednisk synpunkt, så ber jag, att man icke måtte tolka det ur mormonisk synpunkt; och vill man icke läsa Bibeln sådan den är, så kan man i sanning derur hemta allt hvad man vill. Det finnes icke någon villfarelse, som ej använder Bibeln till sitt försvar; men Bibeln försvarar icke derföre någon vill farelse, och jag ber Gud, att han ville bevara oss för mormoniska läror, — men tager man bort giftomannarätten, så hafva vi banat vägen för mormonismen. Åtskilliga ledamöter hördes yttra bifall. Frih. Creutz: Jag kan icke fatta, huru Frih. Alströmer kan komma in på mormonismen, derföre att man vill gifva qvinnan den menniskorätt, som mannen nu eger. Jag upprepar, att jag icke kan förstå, på hvilka vägar han kommit till ett sådant resultat, så framt icke hans mening är, att sålunda kasta en skugga på min motion. Ty någon mormonism finnes icke deruti, och jag liar icke heller haft någon afsigt att befrämja den. Jag har blott velat nämna detta, på det att icke någon af dem, som ropat bravo åt Frih.
Att vidare nämna äro hr R. Wagner som en barsk gammal major och hr Hirsch som en förläst och konfys arkeolog — den enda figuren i stycket, som är någon smula roande. Att vara mormor. Skiss för Idun af Wilma Idiidhé. Kungl. operan återupptog nyårsdagen Meyerbeers opera » Profeten » med samma rollbesättning som sistlidne vår. Hr Ödmann, hvilken äfven nu innehade titelrollen, var vid briljant röstdisposition och framkallade rättvisligen det lifligaste bifall frän den talrika publiken. Också torde detta parti få räknas till den framstående sångarens bästa prestationer. I Fides ' tacksamma och ganska fordrande parti var fröken Almati mer än vanligt till sin fördel såväl i sång som spel, o c h Bertha hade i fröken Hallgren fått en ganska god representant. I grefve Oberthals lilla parti var hr Söderman godt på sin plats. Däremot var det ej just någon välljudande trio, som de tre vederdöparne bildade. Operan gick för öfrigt, om man undantager en och annan slitning, särskildt i första akten, ganska bra under hr Hallens anförande. Vasafeaterns nyårsprogram gjorde liflig framgång. Hvad publiken icke minst hjärtligt tycktes sentera var att uppväcka gamla minnen från barnoch ungdomsdagar vid åskådandet af ett äkta Blancbelustspel — ett af de allra bästa i sin art därtill, nämligen » Rika morbror ». De välkända kuplet^ ^ ^ S f e oktorinnan Berger satt framme vid fönst%flPi) BI ' * ' " ^ kallade hvardagsrum och IgjP sydde på en sjömansdräkt hon ville ha %f färdig, innan mörkret inbröt, och som var bestämd till gåfva åt lille Sven, ^ hennes favorit och dotterson. Det stormade, vinden slet i de aflöfvade träden och buskarne på andra sidan » avenyen », vid hvilken hon bodde, regnbyarna slogo mea kraft mot fönsterrutorna, och gatan stod nästan under vatten. Genom reflexionsspegeln kunde hon se kommande och gående långt ifrån — och det var också ett af hennes nöjen; men nu hade hon ej lid därmed, ty vid ljussken säg hon ej att arbeta.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 45. CL A.) Stats-utskottets under n:o 45 afgifna utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående uteslutande ur kronans jordeböcker och räkenskaper, dels af fisken, som åtfölja vissa hemman, dels af sådane, till utarrendering afsedda kronoflsken, å hvilka, vid flera förnyade auktioner, arrende-anbud icke kunnat erhållas, har från Ridderskapet och Adeln blifvit till Utskottet återremitteradt; men som de frenne öfriga Riks-stånden, enligt protokolls-utdrag den 19 sistl. Februari, bifallit ofvanberörde utlåtande, hvadan, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen, ärendet är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit sig icke kunna dermed taga vidare befattning. Stockholm den 11 Mars 1851. 4 Ståls-Utskottets Utlåtande, fl.o 74. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Mars 1851, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, i fråga om afsöndring af jord f rän /. d. Löjtnants-bostället vid Westgötha Dals regemente, stommen N:o 1, till utvidgande af Jerns församlings kyrkogård Inom Elfsborgs Län. Enligt hvad högstberörde, till Stats-utskottet remitterade nådiga proposition, (N:o 29 i 1 Sami. 1 afd. af’bihanget till Riks-ståndens protokoller), utvisar, hafva socknemännen i Jerns församling af Elfsborgs
Då nu, på sätt i den Nådiga Propositionen vidare förmäles, största delen af Magazins-fondens fordringar vore af den beskaffenhet, att för dem sannolikt icke något kunde komma att inflyta eller att i afseende å dem annan åtgärd icke blefve att vidtaga, än att, efter föregången utredning och pröfning, afskrifva beloppen; men en sådan utredning, författnings-enligt verkställd, medförde kostnader, hvilka troligen icke ersattes af hvad Staten derigenom möjligen kunde påräkna, hvadan den utväg syntes böra föredragas att, utan vidare undersökning eiler omgång, genast till afskrifning befordra alla sådana poster, för hvilka påtagligen icke någon ersättning vore att förvänta, har Kongl. Maj:t af sådan anledning till Siats-Utskottet i Nåder öfverlemna! en i förenämnde hänseende författad balance-utredning, på det att Utskottet måtte komma i tillfälle att föreslå Rikets Ständer de belopp, hvilka genast kunde och borde i Magazins-fondens räkenskaper afskrifvas; hvarvid Kongl. Majit jemväl ansett nedannämnde summor lämpligen kunna utur berörde Fonds handlingar afföras, nemligen: 1) 12,057 R:dr i3 sk. 6 rst., utgörande värdet af Marice f. d. Brän neri och Magazin, hvilka byggnader, jemte åtskilliga inventarier, blifvit, Bih. till Rik. St. Prot. i8/j.5. 4 Sami. 1 Afd. 36 Haft. 2 IO Stats-Utskotlets Utlåtande, N:0 14?>. enligt Kongl. Brefven af den 26 April 1826 och den] 27 Juli 1840, öfverlåtne till Sällskapet för växel-undervisningens befrämjande; 2) i3,268 R:dr 16 sk. 5 rst, utgörande värdet af Catharina f. d. Bränneri och Maguzin, öfverlåtne till Committerade för sjukvården i hufvudstaden, jemlikt Kongl. Brefven af den 21 November 182'?
Ett hinder för Konvoj-kommissariatets indragning hade funnits i den omständighet att efter föreningen med Norrige en Norrsk tjensteman, enligt Kongl. Brefvet den 13 December 1814, anställdes såsom ledamot i Kommissariatet, hvilket derefter skulle ombesörja de båda Rikenas utgifter lill konsuler och kunde betraktas såsom ett för Sverige och Norrige gemensamt förvaltningsverk. Äfven delta förhållande hade numera upphört, sedan, till följd af Kongl. Brefven den 20 April och 8 Juni 1858, Konsuls-utgifternas verkställande öfvertagits af Utrikes-departementet, dit Noriges andel omedelbart öfverlemnades, samt den Norske ledamoten i Konvoj-kommissariatet följaktligen upphört att der tjenstgöra. Allt detta visade uppenbarligen att särskild Styrelse för Handelsoch Sjöfartsfonden icke vidare erfordrades och en granskning af de nuvarande föremålen för dess verksamhet skulle ådagalägga att dess förvaltning borde åt Stats kontoret anförtros. Expeditions-Utskottets Förslog till underd. Skrifvelse N:o 181. 173 Fondens årliga inkomster bestodo endast af anslaget utaf tullmedlen 750,000 R:dr samt inflytande räntemedel. Den af E. K. Maj:t för fonden årligen fastställda stat afsåg en summa, hvilken, med tillägg af uppkommande besparingar, ibland uppginge till omkring 1,000,000 R:dr R:mt. Häraf utbetaltes Kommissarieis aflöning, åtskilliga pensioner och tjensleersältningar till bestämda belopp, lösen för Oresundska tullen samt anslag till sjöexpeditioner, Lotsoch Fyr-inrättningen, Sjökarte-konloret, Telegraferna, Karanläns-inrättningen, Trollhätte och Strömsholms kanalbyggnader m. m. Kommissariatet hade härvid intet annat att tillgöra än att, i enlighet med staten, utgifva hvad deri blifvit anslaget, antingen såsom lönemedel åt tjenstemän eiler ock i större summor för vissa ändamål och till speciel redovisning af andra verk och myndigheter. Dessa bestyr voro således af samma beskaffenhet, som Stats-kontorets vanliga åligganden, och det linnes icke någon i ämnets egen art grundad anledning hvarföre
Ilr Hjärne, Haraldt R. o. Ad. beslöt väl i sista plenum, att det betänk., som inkommit från R. o. Adrs särskilda Utsk., skulle uppföras först på föredragnrslistan för i dag; men R. o. Ad. kände icke då, att samma dag en K. propos. skulle till R. St. ankomma. Om denna K propos. genast hade blifvit remitterad till LagUtsk., så hade 11. o. Adrs förenämnde beslut kunnat hafva någon menlig följd; men då denna nåd. propos., emot åtminstone min förmodan, blifvit begärd på bordet af en värd ledamot, har jag ansett mig böra väcka den frågan, att denna K. Mrs propos. måtte föredragas till remiss, innan något annat ärende företages. Riksd.Ordnrs 47 § innehåller den bestämda föreskrift i afseende på målens föredragning, att sådana mål, sorn röra Riks - 120 Den 14 Blaj. St:n gemensamt, d. v. s. allm. ärenden, skola först i plena föredragas, och sedermera hvarje Stånds enskilda För min del vill jag ej yrka en fullkomligt bokstaflig efterföljd af denna § i afseende på de mål, som äro uppförda på denna dags föredragn:slista, emedan till följd deraf det först uppförda målet skulle komma att sist föredragas. Mitt ändamål är icke (i anseende till det misstroende, som till följd af olika åsigter är rådande, bör jag förklara det) någonting annat, än att jag må vara fullt förvissad derom, att berörde K. M:s propos. blir i dag till LagUtsk. remitterad. Egenskapen af det mål, som är först upptaget på listan, föranleder mig till den farhåga, att discussionen derom kunde så långt utsträckas, att dagens plenum komme att slutås, utan att något annat mål hunne förekomma, och då blefve den K. proposln ännu en dag hvilande på bordet. Jag tior mig veta, att denna K. propos. redan är remitterad från 2tne Stånd, och jag troi* äfven af det 3:dje.
Dämoner, sådana som Österlandet tänker sig dem, kunna de på intet sätt kallas; de framträda blott undantagsvis, vid särskilda tillfällen, bland människorna, och de fordrifvas hastigt igen på ett eller annat ofta handgripligt sätt. I följande afdelning skola vi se, att nordboarne känt och nyttjat en mängd magiska metoder, hvilka varit i bruk under de mest olikartade förhållanden i lifvet. Men denna trolldom står alls icke i något samband med de nu skildrade väsena. Lika litet som dessa voro dämoner, lika litet går den fornnordiska magien ut på att besvärja andar. Illustration DEN FORNNORDISKA MAGIEN. Runor och galdrar. Den förut omnämde isländske skalden och vikingen Egil Skalle-Grimsson gästade i det tionde århundradet en bonde i Värmland. Då skalden satt med sina män till bords, fick han se, att en kvinna låg sjuk borta på gafvelbänken. »Hon smärtades svårt», heter det. Bonden, hennes fader, meddelade då, att hon länge varit sjuk. »Det är ett ihängset ondt», sade han, »ingen natt får hon sömn. Det är, som om hon vore förhäxad.» »Har man pröfvat något som bot för hennes sjukdom?» frågade skalden. »Runor hafva ristats», svarade fadern, »det var en bondeson här i närheten, som det gjorde. Men sedan vardt det vida värre. Kan du göra något för en sådan ohälsa?» »Måhända», svarade Egil, »blir hon icke sämre, om jag ser en smula om henne.» När han var mätt, gick han bort, där kvinnan låg, och talade med henne. Han befallte sedan, att man skulle lyfta bort henne ifrån bänken. Det gjordes. Han undersökte liggstället och fann en hvalfiskbard, på hvilken kvinnan legat, och på den voro runor ristade. Han läste dem; och strax tog han upp sin knif, täljde bort dem och kastade sedan de fiskbenflisor, hvarpå de sutto, in i spiselelden. Hela hvalfiskbarden brände han också upp. Därpå kvad han: »Ej man runor riste, om man ej dem reder!
K N O R R . Jo, då är domens dag... Herre Gud... den store domsens dag , då domsbasunen ljuder... och getterna skiljas från f åren... Ack, den som fi nge räknas bland fåren! A L F R E D . Var säk er derpå, farbror! 31 K N O R R . Det kan j ag i nte, barn ... jag undrar hur de ha det i Thros a ... jag som reste hit för att lugna mig ... jag arme man, här är ju lika myck en vånda. A L F R E D . Så tala då lugn för dem, du Eric. E R I C . Jag h ar ju talat mig trött deru te ... hvartill gagnar att tala mera? Tionde Scenen . De förra. Mamsell Tarlatan (andfådd, kastar parasoll och pirat på bordet). M A M S E L L E N . Nå mi tt herrskap,... hvad säger ni om våra tider? B Ä C K . Jag vet inte rätt hvad jag sk all säg a, men nog lutar det till sin u ndergång. Och sådana förskräckliga händelser, som hände, mina v änner... Vänta, j ag får bara lof att lossa på hattbanden och s ätta mig. A L L A . Hv ad är det? Jo, här har kommit en mormon-chef från en af amerikorna och han går omkring och lockar oskyldiga flickor i sina snaror... han har försökt med mig, men hans illfunder strandade mot min dygd, mina vänner. A L F R E D (till Eric). God smak hade h an. Och menniskor lefva som de voro galna,... fröken deroppe har den ena k ärleksbiljetten på den andra att besvara... liggande på fadrens skrifbord, mitt herrskap, och sonen den är död. A L F R E D . Död! A N N A . Död! ( lutar sig mot mo dren.) M A M S E L L E N . Jaha, h an är död ... lycklig han ... vi ha det igen vi stack are. E R I C Mari a ... kärleksbiljetter ... det är el ändigt förtal .
Underdåniga Skrifvelser. 493 N:r 208; Uppläst och godkänd lios Ridd. och Acl. d. 20 Juni 1818, Öfriga Riks-StSnden d. 22 — Riksens Ständers .underdåniga Skri fvelse an * gående förre Kommissariens i RiksgäldsKontoret C. j* Lanells underdåniga Ansökning* I följd af Eder Kongl* Mäj:tS Nådiga Remiss den li sisth Mars hafva Riksens Ständer tagit i öfvervägande förre Kommissariens vid Biksgälds-Kontoret Carl Johan Lanells underdåniga ansökning, att Eder Kongl.'Majd med återställande af föfsuten tid, täcktes 1 Nåder förhjelpa honom till något understöd af Riksgälds-Kon. lorets medel. Hvad bettäffar Kommissarien Lanells anhållan om försäten tids återställande, få Riksens Ständer 1 underdånighet förklara , att , sedan de vid 180g och 1810 årens Riksdag uppdragit åt sitt Stats-Utskott emottagande, pröfning och afgörande af enskilde personers ansökningar i mål rörande Biksgälds-Kontoret, samt StatS-Utskottet vid innevarande Riksdag låtit genom anslag uti BiksgäldsKontoret kungöra, att dylike Ansökningar borde, så framt de nu skulle till pröfning förekomma, vara ingifne till .Stats-Utskotiet senast d. 5- nästl. Januari, men Landi denna tid försummat, hafva Riksens Ständer, så vidt ansökningen har till föremål understöd af Riksgälds-Kontorets medel, icke kunpat bifalla den försutne tidens återställande. I afseende åter på sjelfva hufvudsaken el-, ler förre Kommissarien Lunells underdåniga anhållan om understöd?
Sedan 1843 års slut har genom invexling af de från Riksgälds-kontoret tillförene utlemnade koppar skilj emynts-polletter, dessa polletters belopp blifvit minskadt med R:dr R:gls 1,861: 28. nenligen: under år 1844 med R:dr 426: 40. — 1845 „ 574: 36. — 1846 ,; 780: och under Januari — Oktober måndader 1847 » 280: — ■— R:dr 1,861: 28.— — Då nu de under föregångne åren 1836—1843 invexlade dylika polletter utgjort 1,811: 23. så har följaktligen hela invexlingen af denna myntsort uppgått till R:dr 3,673: 3. — samt dess under åren 1800—1802 utgifna belopp, 114,956 R:dr 2 sk, 3 rst., härigenom minskats till Såsom tillägg till hvad Rikets Ständers revisorers under denna månad afgifna berättelse, sid. 30, innehåller, angående den, enligt reglementets 13 §., afsatta fond för Hjelmare kanal-och slussverks framtida underhållande, anse sig Fullmäktige böra anmäla, att nämnde fond, från början bestående af en i kanal-bolagets egendomar Stora Wallby och Oppeby intecknad skuldförbindelse å 15,000 R:dr, genom upplupna räntor ökat sig: under år 1844 med 911: 30. 3. „ „ 1845 med 957: 10. 2. „ „ 1846 med 1,005: 3. 5. eller med tillsammans 2,873: 43.10. och utgjorde denna fond, hvilken för hvarje år tillväxer med 5 procent af dess belopp vid årets början, den 1 Januari innevarande år 21,106 R:dr 24 sk. 4 r:st.
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 11 Mars 1837, kl. 6 e. m. KONGL. MAJIS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående tillhandahåll an de' äfven för nästkommande Slalsreglerings-period, af det tié bidrag vid inrättandet, af pensiöns-anslåtter för Folkskole' lärare beviljade anslag; Gifven Stockholms Slolt den SO Februari 1857. Sedan Rikets Ständer vid 1850—1851 årens Riksdag beslutat, att, af de vid föregående Riksdagar till folkundervisningens befrämjande anslagna medel, en summa af 80,000 R:dr R:ko skulle tills vidare i Riksgälds-konloret afsätlas, för att af Kongl. Majit användas lill stiftsvis inrättade pensions-anstalter för Folkskolelärare — men några sådane pensions-inrätlningar före sistförflutna Riksdag icke kunnat till vägabringas; så hafva Rikets då församlade Ständer, uppå derom af Kongl. Majit i nåder gjord framställning, uti underdånig skrifvelse den 19 Juli 1854, medgifvit, att, derest före nuvarande Riksmöte sådana åtgärder i ett eller annat stift blefve vidtagna, i följd hvaraf en fond genom Folkskole-lärares och församlingarnes bidrag inom hvarje särskildt Stift bildades för de förres pensionering samt ställdes under förvaltning af en utaf Folkskolelärarne stiftsvis utsedd och under Stifts-styrelsens öfverinseende och kontroll stående Direktion, och så vida på vissa allmänna grunder bygdå Reglementen i sådant afseende upprättades och af Kongl. Majit fastställdes, Kongl Majit då skulle ega att, med beräknande af omförmälda summas billiga fördelning emellan Rikets samtliga stift, deraf tilldela hvarje sålunda tillkommen pensions-inrättning, såsom grundfond för densamma, ett behörigen afpassadt bidrag för en gång.