Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med hänseende härtill har jag ansett: att förändringen inom de indelte trupperne borde ske succcssive i mån af afgång och ingångne kontrakters tilländalöpande ; att passevolancen med de värfvade trupperne genast borde upsägas och inga rekapitulationer med manskapet vidare ingås; 64 Den 7 December. att af värfvade kavalleriet borde, på grund af frivilligt medgifvande, formeras den värfvade kavalleri-brigad, sorn förslaget innehåller, samt återstoden af manskapet, äfvensom det värfvade infanteriet afskedas efter tilländalupne kapitulationer; att officerare, underofficerare och vederlikar vid de värfvade trupperne borde indelas i 3:ne kategorier, med hvilka skulle förfaras på följande sätt nemi.: 1:sta kategorien, eller de som upnålt 50 lefnadsoch 30 tjensteår, borde lemnäs öppet val mellan afsked med pension eller transport till hvilken annan korps som helst, med bibehållandet af egande tur inom graden (Gardets officerare såsom äldst i graden); 2:dra kategorien, eller de som upnått 40 lefnadsoch 20 tjensteår, borde lemnäs öppet val emellan lönens bibehållande i 10 år och derefter afsked med pension eller ock transport lill annan korps under samma vilkor som l:sta kategorien; och 3:ilje kategorien, eller alla under 40 lefnadsoch 20 tjensteår, borde lemnäs öppet val emellan bibehållandet af lönen i 10 år eller transport till annan korps under ofvan anförde vilkor; att all ingång på ny stat med förändrad aflöning borde ske i mån af de påräknade tillgaiigarnes realisering, samt att ingången härpå först borde ega rum för ny-utnämnde, derefter för de sämre aflönade och sist för de bättre. Innan jag afslutar förevar:de granskning och sammanställning af land t försvarets närvar:de och föreslagna organisation, torde följande rekapitulation vara behöflig a): Enl. närvar:de organisation uppgår kostnaden för landtförsvaret till 6,995,642 r:dr 26 sk. 10 rst b:ko b).
D£ detta SilfverCapital evalveras till dess rätt» värde i papper efter Cours, utgörande omkring 220,000, synes tydligen att den påräknade betydliga bristen till största delen försvinner. Af hvad jag sålunda hafvit äran anföra, tror jag mig hafva bevist att om än båda Disconterne skulle forceras till Concours» så blir icke Fordrings-ägarnes förlust efter all anled*' ning så betydlig, som en del af dem får vidkännas genom det af Höglofl. Utskottet före.’ slagna Liqvidaticnssätt, hvilket tillika förenat den omständighet, att det, efter min tanka, är mindre rättvist, då det anser alla Upplupné 3 Procents Räntorne för ingen Fordran, och hvilka rester, om Lagen får blifva gällande, för Creditorerne ovägerlige» skola erkännas till Concoursdagen. Dessutom föreslå Högloflige Utskotten, att de mindre Fordringsägare elles Ridd. c. Ad. Fröt. IV. B. II. Assignationernes Innehafvare, skola genast erhålla fullt ut deras Fordringsbelopp, då deremot de större eller 3 Procents Innehafvarne liqvideras på 5 år, med f.dels afbetalning om året; härigenom komma dessa sednare att, utom den upplupne afkortade Räntan , som för flere torde uppgå ända till 6 å 9 Procent, er* håka 15 Procents förminskning, hvilket Utskotten på sätt och vis sjelfva erkänt, då de förvägra de för dessa Fordringar blifvande Obligationer att användas till Liqvider af Lån i Disconterne , efter fulla beloppet, utan tillåta dem endast antagas med beräknande af Rabatt efter deras återstående förfallotid. Hvar och en lärer utan tvifvel finna det mindre rättvisa i’detta Liqvidations-sätt, hvilket, efter min tanka, icke kan försvaras, af annat än högsta nödvändigheten, och om denna högsta nödvändighet för närvarande finneé Och påkallar en sådan åtgärd, derom kan jag icke dömma; men intill dess jag med klarare skäl, än de hittills anförde, derom blir öfvertygad, torde mig benäget ursägtas, att jag densamma betviflar.
Några kamrater på regementet, hvilka fått del af händelsen, afvaktade jämte mig med otålighet det pr omgående kommande svaret, hvaraf de äfven fingo del; detta innehöll, förutom yttringar af den största förvåning (jag hade nämligen icke meddelat något om sättet, hvarpå jag fått kunskap om förhållandet) att det nog var riktigt, att min hustru den i fråga varande dagen och tiden talat med fröken H. W. och sedan gått till ' en bod på samma gata för att köpa en vara, men fröken H. W. hade ej varit hemma hos min hustru, utan hade stått i Ryssby, 20 kilometer från Kalmar, och pr telefon samtalat med min hustru. En af kamraterna hade målat tvänne taflor, hvilka skulle bortlottas inom kamratkretsen; jag vill minnas att lotternas antal var 75. Sedan listan var fulltecknad frågade jag Anna, hvilka nummer skulle utfalla med vinst; härpå gaf hon till svar, att n: ris 4 och 9 skulle vinna, och jag berättade för kamraterna, att den ena taflan skulle vinnas på n: o 4 eller 8, den andra på n: o 9 eller 18, detta på den grund, att jag tror mig hafva gjort den iakttagelsen, att liksom somnambulerna oftast taga fel på venster och höger, så ånge de af siffror ofta nog blott hälften (möjligen ofrivillig mental suggestion af experimentatorn). Detta skedde en hel vecka före dragningen; vid denna, som jag själf var hindrad bevista, drog kapten F. B. först ut n: o 4; då han därpå skulle draga nästa n: r medföljde tvenne hoprullade sedlar; han bestämde sig nu för att taga den ene af dessa, men just som han med venstra handens fingrar skall taga denna, faller den till golfvet, den kvarvarande öppnas då i stället och befinnes vara n: o 18. Vintern 1889 — 90 tilldrog sig följande, som jag af allmänna tidningarne och Annas egna samstämmande uppgifter erfarit; en ung man i trakten, där somnambulen bor, hade försvunnit och man antog, att han gått ned sig på isen å en närbelägen rätt stor sjö.
Afbetaln. för år 1842 . 28,710. Afbetaln. för år 1843 . 3i,937- Afbetaln. för år 1844 • 35,525. 120,000. 20,85g. Afbetaln. för år i83g . Afbetaln. för år 1840 . 23,203. Afbetaln. för år 1841 . 25,8io. Afbetaln. för år 1842 . 28,710. Afbetaln. för år i844 • Afbetaln. för år i845 . 37,643. I 1849 års anslagssumma . Afbetala, förar 1840 Afbetala, för år 1841 Afbetala, förar 1842 Afbetaln. för Sr 1843 Afbetaln. för år 1844- Afbetaln. för år i845 Afbetaln. för år 1846 Afbetaln. för år 1847 1850 års anslagssumma. Afbetaln. för år 1841 Afbetaln. för år 1842 Afbetaln. förar 1843 Afbetaln. för år 1844 Afbetaln. förar i845 Afbetaln. för år 1846 Afbetaln. för år 1847 Afbetaln. för år 1848 1851 års anslagssumma . •Afbetaln. för år r842 Afbetaln. för år 1845 Afbetaln. för år 1844 Afbetaln. förar i845 Afbetaln. för år i846 Afbetaln. för år 1847 Afbetaln. för år 1848 Afbetaln. för år 1849 1852 års anslagssumma .
R:dr 32 sk. fortfarande utgå, att emellan samtlige roteringsskyldige fördelas efter 8 R:dr 16 sk. för hel och proportionaliter för mindre roteandel; 2:0 serskild ersättning från Statsverket, lill lika fördelning emellan de roterings skyhlice, utgifvas för den andel i roteringen, som efter förestående grunder skulle belöpa å förberörde Gustafs och Carlbergs Bruk betjenande hemman, men hvarifrån, så länge de med tjenstbarheterne fortfara, de böra njuta befrielse; hvarförutan de posthemman, som pröfvas vara, enligt Författningarne, till befrielse från rotering berättigade, de före år Bih. till II. St. Kongl. Maj.-Is Nådiga Skrifvelse N.o 3g. 1734 tillkomna Gästgifverierne samt nu varande inneliafvarne af Landtstalsoch Häradshöfdinge-boställen böra, för deras andel i voteringen, erhålla serskild ersättning af Statsverket, lill fyllnad uti de 4» B-'dr årligen, sorn skäligen kan anses utgöra kostnaden för en rote; äfvensom lika ersättning under frihetstiden tilldelas de nyhemman, som nu, gemensamt med de äldre, komma att i roteringen deltaga; hvaremot de rotar, som endast komma alt bestå af nyhemman, böra nnder frihetstiden stå vacanta, hvarigenom all utgift, för Statsverket, för dem undvikes.
Så länge detta sistnämnde var en Svensk provins, upp. korn af detta förfarande endast en indirect skada för » Den 2 o Juni 827 för Riket. Nu 'deremot lider Fäderneslandet en dubbel förlust, den directa af Ranco-Sedfarnas utvandring och underbalans i handeln, ännu mera ökad genom de missbruk, att Ryska producter under namn af Finska’, och således emot enahanda Tull-afgifter hit inkomma, samt den indirekta af den inhemska ladugards-skötseltjs försvagande, Om detta för Rikets Landtbruk skadliga förhållande skall för en framtid kunna förändras och ladugards-sköfseln vinna den uppmuntran, som Rikets båtnad och denna vigtiga Näring kräfver, anser Utskottet oundgängeiigen nödigt, att inrikes handeln med victualie-varor och kreatur lemnäs fri och öppen, i likhet med Riksens Ständers vid så väl 1800 som 1809 arens Riksdagar yttrade önskan, och att Tull-afgifteröe på dylika varor, då de ifrån andra främmande orter, än Finland inkomma, dels till en början regleras i det förhållande till varans pris sorn 1799 års Sjö-Tulls-Taxa utsätter, och dels sedermera småningom förhöjas i man af den inhemska productionens tillväxt, och alt i sådant afseende ny Tull-Tax.a å dem årligen upprättas, samt att slutligen ett fullkomligt förhud emot all införsel vidtages, så snart behofvet af någon viss artikel kan genom den inrikes productionen fyllas, — en anstalt, den Utskottet tror i afseende på Sötmjölks-ost redan kunna äga rum. I öfrigt och då 18 Art. af 1809 års Freds-Fördrag med Ryssland , hvarigenom ofvannämnde förmoner för Finland i anseende till dess handels gernenskap med 828 Den ao Juni. ined Sverige blifvit medgifne, torde med detta års slut upphöra, och fråga i anledning deraf förekomma om en ny Handeis-Tractat med Ryssland, lärer Kongl.
» Hvart i h — e ska ’ ni ta vägen, gamle lurifax? » snörf-lade den druckne martissonen, i det han försökte sträcka på de vacklande benen och vände sig mot mr Storey. Den senare tycktes icke ha märkt, att någon fans i rummet, när han kom in. Den knuff och de hederstitlar, med hvilka han hugnades af soldaten, väckte honom ögonblickligen till besinning. Snabbare än det kanbeskrifvas högg han med ena handen den oförskämde i kragen och grep honom med den andra i strupen, hvar-efiter gynnaren vardt så grundligen skakad och så våldsamt trängd mot dörren, att han efteråt lärer ha förklarat, det » tarmarne höllo på att rinna ut genom munnen ». Ett af de stora spegelfönstren råkade vara närmare än dörren; dit dref Storey oemotståndligt sin«antagonist och störtade honom hals öfver hufvud genom den söndersprin-gande rutan ut på gatan ... » Ut härifrån, era — hundar! » sade han, vändande sig till de andra, hvilka, förbluffade som de voro, icke på minbta vis försökt hjelpa sin så illa tilltygade kamrat Alla bur o de vapen och hade tydligen ondt i sinnet, då de först gjorde sitt inträde, men redaktörens ferma expedierande af den andre gynnaren, samt det öfverlägsna uttryck af vrede, förakt och befallande lugn, hvarmed han förständigade dem att lemna rummet, kuf-vade de druckne hjeltame. Helt stilla och beskedligt raglade de sina färde, utan att ens med ett glåpord eller en svordom höja glansen af sitt försvinnande ... En annan gång skildrade Times — under öfver-skriften » En ung mans väg till ena pigo » — på ett synnerligen skrattretande och - lustigt sätt, huruledes en ung chicagosnobb af ansedd familj förföljt en ung lady med sina oförskämda kärleksförklaringar, men af henne blif-vit undfägnad icke allenast med en s. k. korg utan äfven med ett par bastanta örfilar.
Boyes mening, att den i propostn borde blifva, huruvida R. o. Ad. ville afsäga sig sin sjelfskiif - Dcn 2iJ Octotcr f. m. ua representationsrätt, sä behagade R. o. Ad. finna, att, innan discussionen blifvit fulländad, det icke torde vara riktigt att bestämdt yttra i hvilken ordning den borde framställas, och att således Hr Landtm, icke, förr än discussionen i allmänhet blifvit fulländad, kunde för R. o. Ad. framställa hvilken propos., som borde blifva den första. Frih. Boye: Med ali den aktning jag har för Hr Landtm., sfi vågar jag likväl till Hr Landtmts och liela Ståndets rätts, känsla öfverlemna, hvartill det väl skulle tjena, att till slut, sedan alla propos:r ang:de quaastio quomodo blifvit, måhända, med ja besvarade, få den propos. som jag begärt. Jag tror nemi., alt den bör vara den första, och utber mig hos Hr Landtm, att få njuta till godo de rättigheter, som grundlagen ger ett Stånd i sina debatter. Jag begär således, alt Hr Landtm, behagade bestämdt förklara, huruvida Ilr Landtm, vill gifva mig propos. eller ej, på del att, om Hr Landtm, vägrar mig denna propos., jag må få den andra proposm, nemi. den om R. o. Ad. fordrar, att Hr Landtm, framställer densamma, eller ej, då vi få votera om saken. Vi få då votera, mine herrar! om att få åtnjuta den föista al våra rättigheter, den att blifva tillfrågade om vi vilja afstå våra rättigheter eller ej. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, innan discussionen blifvit fulländad, icke ansåg sig kunna framställa en sådan proposition. Gr. Frölich: I anledning af hvad så väl Hr Landtm, sist yttrade, som hvad Frih.
Ständer afgifva berättelse angående den af oss i sådan egenskap verkställda granskning af räkenskaperna för och förvaltningen utaf följande under Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerse-kollegium ställda fonder och medel, nemligen Manufakturoch Ullrdiskont-fonderne, Manufaktur-, Exira Licent-, Tulloch Konfiskationssamt Eskilstuna Fristads-medlen, äfvensom de särskilda anslagen till godtgörande af Svenske och Norske Konsulers utgifter, dels för nödställdt Svenskt sjöfolks, dels för andra medellöse Svenskars understöd och hemförskaffande. Som ifrågavarande medels förvaltning och räkenskaper för år 1857 utgjort föremål för Rikets Ständers sistlidet år församlade Revisorers granskning, har den nu förrättade revisionen omfattat året 1858. Revisorerne, som vid förrättningens början emottagit räkenskaperna öfver samtlige ofvannämnde fonder med dertill hörande verifikationer, hafva jemväl tagit kännedom såväl af Kongl. Kommerse-kollegii till Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelse om dessa fonder för år 1858 samt den af särskilde utaf Kongl. Majit i nåder tillförordnade Revisorer i underdånighet aflemnade berättelse angående Manufakturoch Ull-diskontfondernas förvaltning och räkenskaper för samma år, jemte Kommerse-kollegii öfver sistnämnda berättelse afgifna underdåniga utlåtande, som ock af Kongl. Majlis under loppet af året till Kommerse-kollegium aflåtna nådiga bref uti ämnen, som röra förvaltningen af ifrågavarande medel. Det öfver Manufaktur-diskont-fonden upprättade kapitalslut, hvilket till upplysning rörande fondens ställning härjemte bifogas, utvisar, att dess inkomster genom in flutne räntor å utlånta kapital utgjort Riksmynt Ridr 143,786: 8. hvartill komma liyresmedel för en lägenhet uti fondens egendom 318: 75. Deremot hafva utgifterna under revisionsåret uppgått till följande belopp: Ränta till Rikets Ständers Bank för de af kreditivet begagnade medel 70,362: 27.
Orsaken, hvarföre Utskotten ej kunnat antaga Friherre Palmsljernas förslag, har varit, utom hvad Herr Tham uppgifvit, alt ett medium af Markegången för fem förflutna år, deribland tilläfventyrs flere missväxtår, skulle blifva för tryckande för räntegifvarne under fem påföljande ymnigare år. Det är naturligt, t 174 Den n November e. m. att i samma mon man finnér orimligheten af närvarande prestationer, skall man komma närmare den tid, då alla räntor in till StatsYerket, och StatsVerket ensamt lönar Embetsmännen. Vi äro ännu ej der, men den tid skall sannolikt snart komma, ehuruväl Utskotten ej tillstyrkt Kongl. Maj:ls proposition derom. Utskotten hafva likväl uppgifvit i det nu förevarande Betänkandet en utväg, att undanrödja de största missbruken, och jag hemställer, om Ridderskapet och Adeln, som för det mesta består af endast räntetagare, bör afslå ett Betänkande, som endast innefattar ett jemkningsförslag emellan räntetagare och räntegifvare. Jag anhåller om bifall å Utskottens Betänkande. Herr Hjerta: De värde Ledamöter, som talat för bifall å Utskottens Betänkande, hafva just ådagalagt nödvändigheteu att återremittera detsamma. De hafva trott största vådan af Friherre Palinstjernas förslag ligga deruti, att, örn flere missväxtår inträffade, skulle Markegången de följande åren blifva för dryg. Jag frågar nu, om t. ex. frenne missväxtår inträffa efter hvarandra, det icke då måtte vara vida mindre känbart, att betala den dryga ränta, som deraf uppkommer, fördelad på fem år, än att betala den 3:ne år å rad, såsom nu händer. Man bör, vid grundräntornas bedömande, betrakta egendom och icke per - Den ii November e. m, 175 söner; och då är det tydligt, att ninn heldre för hemmanet vill betala en afgift fördelad på 5 år, än på en gång under ett missväxtår.
Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Barico-Utskottets utlåtande IN:o 73, äfvensom, efter ånyo skedd föredragning, lades Banco-Utskottets memorial N:o 74 till handlingarne med undantag af den vid slutet af memorialet gjorde hemställan, hvilken godkändes. Från Hederv. Bonde-Standet. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos Stats-Utskottets följande memorial, nemligen: N:o 313, med förslag till ytterligafe stadganden i det nya regle mentet för Riksgälds-Contoret; N:o 314, med förslag till 56 till och med 101 §§ i det nya Reglementet för Riksgälds-Contoret; samt N:o 317, med förslag till reglementariska stadganden, angående de på Riksgälds-Contoret anvisade creditiv. S. D. Föredrogos ånyo Banco-Utskottets följande memorial: N:o 64, med förslag till åtskilliga forändrade stadganden uti 6 Art., 2, 3 och 6 Aid. af nu gällande Bancoreglemente; N:o 66, med förslag till åtskilliga förändringar i 4 Art. af Bauco reglementet den 15 Juni 1841. N:o 67, med förslag till ändring af åtskilliga reglementariska stadgande» uti 8 Art. af 1841 års Bancoreglemente; N:o 68, med förslag till åtskilliga föreskrifter i 5 Art. af nu g ä I i a 11 - i.le Bancoreglemente; iS:6 Ö9, med förslag till åtskilliga förändrade stadganden uti 6 Art4 \fd. af nu gällande Bancoreglemente; Ivo 70, med förslag till förändrade föreskrifter i 6 Art., 1 Aid. uti 1111 gällande Bancoreglemente; N:o 71, med förslag till den slutmening, som bör inflyta uti det Bancoreglemente, hvilket vid innevarande Riksdag kommer alt utfärdas.
Liksom under förra terminen egnade jag mig allt fortfarande med den mest exemplariska flit och energi åt studierna, ty det var nu för mig i ännu högre grad än förut en hederssak att vara den förnämste i min klsss. Utanför läroanstalten utgjorde Pettersson äfven under större delen af denna termin mitt enda umgänge. Han hade af sin principal fått emottaga 50 riksdaler i julklapp, för hvilka han i basaren köpt sig en ganska fin kostym, jemte hatt, kragar, halsduk och käpp m. m. Af basarhandlaren hade han dessutom på afbetalning bekommit en präktig ytterrock, så att han om söndagarna kunde uppträda som en rigtig gentleman. Han var också ganska uppblåst i denna sin nya beklädnad och räknade till och med icke för rof att nu göra spe af min, såsom han uttryckte sig, bondaktiga garderob, hvilken dock för ej längesedan utgjort ett föremål för hans afund. Jag tillrättavisade honom för denna hans dumma fåfänga och ogrannlagenhet på samma gång, i det jag bad honom komma ihåg, att det ej är kläderna, som adla mannen, utan mannen, som adlar kläderna. »Tror du inte, jag är likaså god som du?» utbrast han då utmanande. Jag afböjde all till ömsesidig upphetsning och bitterhet ledande dispyt, som af denna fråga kunnat följa, genom att helt undfallande svara: »Hvar och en bör få vara god för sig.» Pettersson hade verkligen nog vett att ej fortsätta resonnemanget. Vi yttrade icke heller ett ord vidare till hvarandra på den aftonen. Jag fördjupade mig i mina lexor, och Pettersson slukade en roman, som han fått till låns af förmannen i brädgården. Men jag vill ej neka till, att jag under mitt till utseendet lugna studium upprördes af harm öfver hans oförskämda fråga: om jag kunde tro, att han, en grundkuggad sökande till inträde på seminarium och pitpropsare, var lika god som jag, som med sådan utmärkelse afslutat min första termin på seminarium. Jag nämnde »en roman». Ja, i stället för räkning och skrifning, som Pettersson så väl behöfde för sin utbildning till köpman, utgjorde snart romanläsning hans vesentliga sysselsättning på lediga stunder i bostaden.
För militärstaten, eller befäl, underbefäl och civilstat vid indelta arméen vid nedannämda förrättningar, hvilka icke afsåge manskapets tjenstbarhet eller sammandragande till vapenöfning: a) syner och ekonomiska besiglningar å militieboställen; b) syner å samt omflyttning af ryttareoch soldat-torp; c) ombudsmannaskap vid syner och besiglningar å boställen, landtmäteriförrättningar, skogsoch jordransakningar samt rättegångar om jord, tillhörande boställen eller ryttareoch soldat-torp; d) krigsrältssammanträden, vid andra tillfällen än under mötestiderna eller inom garnisonsort; e) besiglningar och inventeringar å Kronans hus och byggnader samt å persedlar i regementenas allmänna förråd, äfvensom inventeringar af uppbördsmans handlingar; och f) inställelse vid utdelning af underhåll från Wadstena krigsmanshuskassa; hemställande Kollegierna, att, hvad angick militärperson, som beordras att hafva tillsyn vid nybyggnad eller reparation af karakterslös å militieboställen, ersättning finge efter vederbörande embetsverks pröfning, honom tilldelas medelst ett lämpligt arfvode, i förhållande till arbetets beskaffenhet och den större eller .mindre tidsutdrägt, som uppdraget medfört; 2;o För den lanillslalen tillhörande fögderibetjmingen, eller kronofogde, häradsskrifvare och länsman, då de beordrades att, i egenskap af krono-ombud, öfvervara syner och besiglningar å boställen, landtmäteriförrältningar, rättegångar om boställsjord samt andra Kongl. Maj:ts och Kronans rätt rörande ärenden, äfven för skogsoch jordransakningar, med i öfrigt bibehållen rätt, att vid erhållna förordnanden, i anseende till jäf eller laga hinder, tiil förrättningar utom sitt tjenstgöringsdislrikt åtnjuta förut medgifven ersättning; — dock att ersättning icke borde utgå till krono - Stats-Utskottets Utlåtaade M 194. 5 fogde eller länsman i mål, som handlaggas å häradsting, eller vid de tillfällen då kronofogde eller länsman, till följd af sm tjenstebefattning, måste vara närvarande; och 3:0
2:o hos Högvördiga Presteståndet: af Herr Doktor Sandberg, sorn anfört, att, efter motionärens förmenande, den Privatbankerna medgifna rättighet att utgifva kreditsedlar dels ej öfverensstämde med Stadgandet i 72 8 Regeringsformen: all Rikets Ständer allena ega rätt att utgifva sedlar, som för mynt i riket må erkännas, dels icke varit afsedd i Kongl. Kungörelsen af den 14 Januari 1824, deruti förordnades: “att enskilda bolag finge, under föreskrifva vilkor, upprättas till bestridande af en sammansatt upplåningsoch utlåning s-rörelse, som skulle förena de Icapilalegandes och kapitalbehöfvandes interessen,“ hvilket stadgande, efter motionärens åsigt, afsåge en upplåningsoch utlånings-rörelse med rikets gångbara mynt, men icke någon rättighet för enskildt bolag till sedelemission; att emedlertid genom Privatbankernes trettonåriga fortgång och tillväxt, ställningen blifvit sådan, att en alltför hastig indragning af deras sedlar skulle Verka förstörande på landets rörelse, såvida icke Rikets Ständer kunde ersätta dem genom lånekontor öfver allt i landsorterna; Bih. till R. St. Prof. 1850 $ 1851. 6 Sami. 2 Afd. 1 Höft. 1 2 Bankooch Lag-Utskoltens Betänkande, Nio 1. att de misslyckade försök, som under sistlidrie riksdagar blifvit gjorda, att förhöja den lägsta valören af deras krcdilsedlar lili 6 r:dr 32 sk. banko, på det att Riksbankens mindre sedlar icke skulle utträngas ur allmänna rörelsen, föranledt högljudda klagomål af Privatbankernes associerade, hvilka föregifvit, att de derigenom skulle tvingas att upphöra, men att dessa klagomål emedlertid visat sig vara ogrundade, helst den sedelstock, som Privatbankerne hafva utelöpande i allmänna rörelsen, erhållit en otrolig tillväxt.