Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För Hus, sora 12 år och derutöfver varit brandförsäkrade, har Brandvakts-afgiften, i följd af Stadens Brandförsäkrings-Contors åtagne förbindelse, blifvit erlagd af Contoret i Husegarnes ställe. Enahanda grunder för Brandvakts-afgiftens beräkning och erläggande gälla äfven efter sista regleringen, som den 16 nästlidne Martil vunnit Eder Kongl. Majlis Nådiga fastställelse. Den Tableau Administrationen lemnar öfver Brandvakts-Cassans Inkomster och Utgifter under nämnde år, utvisar: Att intraderna utgjort: Brandvakts-Afgift: Af Kronans, Stadens och andra Publika Hus och Egendomar , R:dr Af Privata Husegare . 018/27 Att Att Utgifterna åter vatåt: För Brandvakts-Compagniets aflöning, beklädnad , sjnkvård, jemte hyra för 2;ne Corps de Gardes, Ved, Ljus och Skrifmaterialier . R:dr Och den dertill hörende Pensionsoch Begrafr. injshjelps-Cassans Behållning . Resolutionen den 2 Januari i683, deruti, ibland annat finnes stadgadt, att Stadens Innevånare må ega att välja antingen de vilja anskaffa Qvarter in natura, eller derföre utgifva penninge-ersättning; hvilken Options-rätt å de inqvarteringsskyldiges sida blifvit ytterligare stadfästad i Kongl. Förordningen den 21 Koverober 1721.
Dä WJ nu ej mer, enligt Wart rena upsät, kunne fortfara i detta Märt Konungsliga kall, och icke pä et för Ost och Wäre Undersåtare wärdigt sätt kunne främja lugn och laglig ordning inom detta Rike, anse WJ för en helig pligt, at afsäga Ost detta Märt Konungsliga kall, hwilket WJ härmed göre fritt och otwunget, för at til Guds ära fä tilbringa Wära äterstäende dagar, tilönffandes alla Wäre Undersåtare den Alrahögstes Näd och Wälsignelse til en lyckligare framtid för dem och efterkommande. Ja! frukter Gud och ärer Konungen! Til yttermera wiho hafwe WJ detta med Egen hand författat och undertecknat, samt med Wäkt Konungsliga Insegel bekräftat;. Gripsholms Slott den Tjugunionde Martil, Äret efter Wär Herres och Frälsares Jesu Christi börd, det Et Tusende Åttahundrade och Nionde." Fri - 84 Den 12 Maj. Fridene Mannerheim, h>arr ^U»n8t, bwilken bos Hans Kongl. Höghet i underdånighet anmält sig at tala, blef nu dertil af Högbemält Herre anmanad, samt yttrade sig i följande ordalag: "Durchlautigsie Allernädigste Furste i Swerige-» Rikes Föreståndare!" "Sweriges Rikes här Församlade Ständer!" "Hwad Eders Kongl. Höghet sa wäl nu, som i synnerhet förliden gårdag nädigst behagat Riksens Ständer meddela, hwad hwar och en nogsamt känner, leder mig til eftersinnande af Fäderneslandets ställning och wada, af medlen til detsammas frälsning. "Femhundrade ärs besittningar, kilfer faills eröfringar, bära fiendens ok, olidligt för inwanarnes outplänliga tänkesätt emot moderlandet. Tappre Stridsmän, kärnan af landets ungdom, fallne för fiendens swärd pä ärans fält, ännu flere för wanwärd, alle för en sak hwilken ej war fäderneslandets." "
Då, enligt 3 Alt. 34 §•, distillerings-pannor af högst sex kannors rymd få af de till bränvins-bränning berättigade obehindradt brukas ifrån den i November till påföljande April månads slut, må icke, äfven om bränvinsbränningen inställes, distillering under den eljest lofgifne tiden med sådane pannor anses oloflig eller leda till ansvar. 38 §• Verkställes bränvins-bränning, då den förbjuden är, af någon, ehvad han dertill eljest vore berättigad eller icke, bote han fem gånger beloppet af den afgift, som för den dervid nyttjade bränvinsredskap, orri den lofligen varit brukad, skolat erläggas, efter samma beräkningsgrund, sorn i nästföregående^. säges, likväl så, att böterne ej må understiga Sjuttiofem R:dr, hvarförutan de nyttjade redskapen och det tillverkade i bränneriet befintlige bränvinet alltid vare förbrutne. Begår han sådan förbrytelse tredje resan, blifve han dessutom för två år förlustig rättigheten att bränvin tillverka. Anställes bränvins-bränning, då den förbjuden är, uti bränneri, hvarom flere sig förenat, skali, jemte det redskapen och det tillverkade i bränneriet befintelige bränvinet derigenom förverkas, bolaget i hvarje fall erlägga dubbla böter emot de här ofvan utsatte; och om öfverträdelsen tredje gången eger rum, vare tillika de i bolaget deltagande för två år förlustige rättigheten att i någon sammansättning om bränvins-brän - B ev.-, Bagsamt Allm. Besv.- och Oecon. Utsk:sBetänkande JS:o 6. iq Nyttjar någon till bränvins-bränning, när den inställd är, redskap af större rj-md än den högst tillåtne, straffes han serskildt derför, såsom i § säges. Beträdes någon lill bränvins-bränning berättigad och antecknad att densamma utöfva med ostämplad bränvins-brännings-redskap, bote han derföre Tjugu R:dr och vare den nyttjade redskapen och det tillverkade i bränneriet befintlige bränvinet tillika förlustig.
Torpare och Back - Den 29 December f. m. 37 stugsittare böra ej få bränna, om Granne nekar, med mindre Hemmansägaren ansvarar med sin egendom skadan, så långt den räcker, samt bistår vid branden. Alt gälda skadan är lätt sagdt, men ej så lätt verkstäldt; och om en, som ingen ting äger, har rätt att bränna, svedja, eller bränna Torf, äro grannar, hvilkas skog eller säd dervid uppbrännes, högst obelålne. I Byggninga-Balken bar alldeles blifvit uteslutet, huru Publika Hus skola byggas, tillika med allt som egentligen tillhör den ekonomiska Lagstiftningen; hvilket förhållande rättvisligen blifvit motiveradt. Men så länge Svenska jorden är behäftad med alla dessa ekonomiska skyldigheter, är det ock nödvändigt att dessa skyldigheter bestämmas i allmänna Lagen, nu som förr, ty Grundlags-Privilegier och skyldigheter kunna och böra ej komma under Regeringens oinskränkta dispositions-rätt. Stadsjordens skyldigheter och förhållande till Städerna omnämnes allt för litet. Detta är likväl en ganska vigtig fråga, sorn borde väcka Lagstiftarens uppmärksamhet. Ut söknings Balken. 6:te Capitlet. Qvarstad eller Utmätning bör ej kunna rubbas vid bot af Fästningsstraff eller häckte. Sådant bör ej med böter kunna 38 Den 29 December f. m. försonas; ty raan kan nu mot erläggandet af en obetydlig plikt skada Borgenär till mångdubbelt större belopp, då deremot en oärlig Gälldenär såmedelst kan tillskansa sig en rätt ansenlig vinst. j:de Ccipitlet. Då Gäldenär lemnar full säkerhet, bör han från Bysättning vara fredad. RättegångsBalken. HäradsRätter böra utgöra Första Instan» tien för alla mindre Städer och Landet, om de blifva permanente; eljest böra Städer och Landet hafva särskildte Domstolar. I hvarje eller hvartannat Län bör Öf« verRätt eller LänsRätt finnas, bestående af ungefär en Division af Kongl. HofRätten. IIofRätt var fordom Högsta Domstol; nu är den endast ÖfverRätt, och kan således försvinna.
B. af Banko-Reglementet omnämnde skuldebref, som böra till Banken uthändigas i och för erhållande af lån derstädes, emot hypothek af 44 Berättelse a( Banko-Fullmäktige - intecknade och på Banken transporterade skuldsedlar; är under den 30 September 1841 af Fullmäktige faststäldt. Låne-understöd medelst kreditiv från Banken. § 55. Det åt Rikets Ständers Riksgälds-Kontor, genom 178 § i Banko-Reglementet, beviljade räntefria kreditiv af 1,000,000 R:dr B:ko, har under den sista Augusti hvarje år blifvit insatt å nämnde Kontors Räkning N:o 1 i Depositions-Afdelningen och den sista derpåföljde Juni genom sistnämnde Afdelning återburet. § 56. I afseende på de uti 179—183 §§ uti Banko-Reglementet omförmälde kreditiv, få Fullmäktige ödmjukligen hänvisa till ej mindre Rikets Ständers Revisorers Berättelser af åren 1841 (sid. 31) och 1843 (sid. 40—41), än äfven Under-Styrelsens till Höglofl. Utskottet nu ingående Berättelse. § 57. Kassa-kreditiv, hvarom 184—190 §§ i Banko-Reglementet handla, hafva under tiden från sednaste Riksdag icke blifvit beviljade andra, än Skånska Hypotheks-föreningen och Bruksegares Hypotheks-Kassa till belopp, sorn uppgifvas i 1843 års tryckta Revisions-Berättelse sid. 41. Bankens Diskont-rörelse. § 58. Angående denna rörelse åberopas så väl de af årligen utsedde Revisorer för granskning af de 3:ne Diskont-Verkens styrelse och förvaltning afgifne Berättelser, sorn ock Rikets Ständers Revisorers Berättelser af åren 1841 (sid. 32—33) och 1843 (sid. 42—47). Bland de framställningar, som förekomma uti förstnämnde Revisorers afleranade Berättelser, tro Fullmäktige sig böra omnämna följande:
Detta allt har Utskottet i noggrannI: öfvervägande tagit; och hvad vidkommer den af Herr Grönhagen väckta fråga om det så kallade Tjenste-betänkandets återupplifvande, så torde först böra i allmänhet anmärkas, att Utskottet, lika med Motionairen , inser rättvisan och behofvet af en ordning, som vid alla befordringar kunde försäkra ett tillbörligt företräde åt förtjenst^ och skicklighetj hvarigenom för en Allm. Besv. och Oec.-Utsk. Utlåtande N.o 1^4- 9 hvar, som beträder tjenste-banan, tillfälle beredes att på egna bemödanden grunda sina förhoppningar om bergning och fortkomst, Men då Embetsmannens egenskaper alltid måste stå i förhållande till Statens lefvande fordringar på hans verksamhet, och dessa fordringar äro vidsträcktare eller inskränktare ej allenast vid olika tider, utan ock under olika styrelsesätt, kan UtskoLtet ej annat än finna det lika otjenligt att, med Motionairen, från autocratiska länder, der magten kan lätt blifva stöd åt häfd och routine, vilja, i detta hänseende, hemta efterdömen för ett constitutionelt Samhälle, till hvars väsende och företräde det deremot hufvudsakligen hörer, att i vida högre grad både utveckla och göra gällande Civilisationens kraf på en allt fullkomligare, med natur och förhållanden enligare ärendenas gång och behandling, — som att ur våra egna häfder vilja upplifva en Befordringslag, hvilken, lika med den ifrågavarande, eger ett så nära samband med sin tids både Samhälls-skick och deraf alstrade oredor. ij56 års Tjenste-betänkande använder väl ordalagen förtjenst och skicklighet > såsom grund för befordrings-rätt; men då dessa uttryck der erhålla en negativ bemärkelse , så att icke heviscid oskicklighet gäller för skicklighet, samt tjensteår för förtjenst, och io Allm Besv. och Oec.-Utsk.
Men hvad nyttigt är det då, som går förloradt, i fall det lyckas att afsvala den ifver, sorn af partiledare endast derigenom väckes, att de inför sina anhängare tala obesvarade, och lemna dem i okunnighet om de motsatta meningarnes skäl och grunder? Skulle nu till och med ett redan i massa till partier söhdradt folk på detta sätt kunna befrias från de retmedel, hvarmed det ömsesidiga hatet underhålles, och i stället blifva satt i tillfälle att läsa endast mera lugna, af farhåga för grundad motsägelse tempererade politiska stridskrifter; icke ginge derigenom någon ting af folkets upplysning förloradt. Och om fast heldre äfven ett sådant folk måste deraf draga ögonskenlig fördel, men ingen annan än partiledarne förlora; så borde väl än mer ett folk härvid finna sin räkning, som ännu icke hunnit lika allmänt af uppviglare hänföras. Den lust efter förderflig läsning, hvars väckande härigenom undginges, vore väl en politisk väckelse, som folket utan skada kunde umbära. Om de politiska färger blekna, som icke utan underblåsande af denna lust kunna bibehålla sig; så skall man derföre icke sakna tillräcklig strid och skiljaktighet i de politiska meningarna, eller denna skiljaktighet underlåta att nogsamt uttala sig, så länge yttrandet genom pressen är fritt. Detta är allt, hvad jag haft att, såsom direkt syftande på lagreform, för närvarande föredraga. Hvad deraf här nedan förekommer, i sammanhang med de lagskipningsämnen, hvaraf berättelsen i öfrigt förnämligast består, är från dessa ämnen oskiljaktigt. Någon särskild titel af Lagreform träffas derföre här icke; men detta ämne torde i nästa berättelse komma att upptagaen större plats, då jag för den återstående tiden af min embetsförvaltning ämnar, om Gud vill, mera sysselsätta mig med samma ämne, sedan jag nyligen erhållit del af Lagberedningens färdigtryckta förslag till Rättegångsbalk.
Deremot har Utskottet uteslutit den i förra Författningens 20 §. förekommande föreskrift för Förrättningsmän vid Bouppteckningar öfver bort-testamenterade Fastigheter , ”att vid ansvar taga det vid sista BevillningsTaxering åsatte värde till grund,’’ såsom olämplig och oförenlig med Lagens stadgande i samma ämne, hvarigenom gode män uppdragas, att efter bästa förstånd Egendomen värdera, i hvilket fall någotjansvar icke kan rimligtvis ega rum. 5:0. I afseende på Chartering af Fullmagter, Constitutorialer och andra Handlingar, hvarigenom 510 Fwillnirig$‘Utskottzts Éetiinkanaen. Bestå lin inga* tned Lön på Stat bortgifva?, ha? Utskottet funnit de mest olika och äfven felaktigt grUnder rådande, då den, sorn erhållit en Tjenst ined Penhirigelöri, måst vidkännas stämplade Pap. pers-afgiften i drygare tnåri, än den som blifvit befordrad till en Bestallning med indeldt Lön elier ined Boställe, och den, hvars Lön bestått i Spannmåls - räntor, varit skonad framför deri, sorti haft sig oförvandlade Jordeboksräntor anviste. Lör att förekomma detta och bereda jemnlikhet och bil i 3 gliet alla Ämbetsoch Tjenstemän emellan, har Utskottet varit omtänkt, att uppsöka eri annan och mera allmänt rättvis princip för denna beskattnings utgörande. Lenna tror Utskottet sig hafva funnit Uti de hvarje i allmän tjenst varande person åliggande uppgifter till BevillningsFäxeringen af så väl ordinarie Lön, sorn åtföljande extra inkomst, eller ock i den inkomst TaxeringSraännen antagit såsom grund för LöneBé* villningens påförande.
Inbjudningen blef icke antagen, men de af Siats-Utskottet föreslagna voterings-propositioner godkändes. S. DFöredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets nedannämnda bordlagda Memorial och Belänkanden: N:o 151, med förslag till sammanjemkning af de inom Riks-Stånden fattade skiljagtiga beslut vid förehafvande af Utskottets genom Betänkandet N:o 66, och Utlåtandet N:o 126 framställda förslag, i anledning af väckt fråga om förtydligande af 1 Gap. 2 §. Straff-Balken och Kongl. Brefvet den 25 September 1777. N:o 152, i anledning af väckta motioner om ändring af 8 Cap. IJandelsBalken och upphäfvande af Kongl. Förordningen den 1 October 1752, angående straffets skärpande för mätare, som med origtigt mätande beträdes. N:o 153, i anledning af väckt motion om bestämmandet af rätt Domstol för upptagande af åtal emot Öfver-Stålhållaren för fel i Embetet. JN:o 154, i anledning af väckt motion om behofvet af åtskilliga föreskrifter, rörande polis-göromålens ordnande i Stockholm. IN:o 155, i anledning af väckt motion om granskning och ändring af de lagens rum, enligt hvilka ledamöter i Krigs-Rätt dömas till ansvar för felagtiga domslut; och j\:o 156, i anledning af väckt motion örn ansvars-bestämmelser för dern, som eftergöra andras arbeten i gravyr eller lithographi. S. D. Beslöts, alt ett af Herr Petré, denna dag, i anledning af StatsUtskottets afgifna och af Ståndet återremitterade Utlåtanden, angående extra stats-regleringen, inlemnadt skriftligt anförande, jemte hvad i sammanhang dermed blifvit aufördt, skulle nämnde återremisser åtfölja. S64 Prot. Utdr. d. S Dec. 1840.
3 När härifrån afginge, i uppbörds-provision, 4 procent å rusthålls-afgiften, enligt Kongl. l 178,479:12.— Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 117. B:ko R:dr 52,000: 35,600: och har Krigs-kollegium i underdånighet anhållit om nådig framställning till Rikets Ständer, beträffande dels fyllnad till sistnämnda belopp i ersättnings-anslagen för åren 1855, 4 856 och 4 857, dels anslagens höjande till samma belopp under nästa, sannolikt med år 4 858 inträdande statsreglerings-period. Amiralitets-krigsmans-kassans Direktion åter, hvars uppbörd af rusthålls-afgift varit, på sätt ofvan är nämndt, inskränkt till de fyra häraderne i Blekinge län och ett härad i Kalmar län, har följaktligen med vida större lätthet och hastighet, än Krigs-kollegium kunnat erhålla och sammanställa uppgifterna öfver afgiftens belopp i stämpladt papper, hvadan Direktionen yttrat belåtenhet med det hittills gällande sätt för utgörandet af Kassans ifrågavarande inkomst; men har tillika, på gifna anledningar, i särskilda skrifvelser af den 46 Juni 4 856 och den 20 nästlidne
Förordningen den 31 Julii i3i5vore lämplig, att påföljden för uteblifvande förklaring uti skuldfordringsmål, som hos Konungens Befallningshafvande göres anhängige, inskränfees till förlust af rättigheten att der varda hörd, och vitet alltså försvinner. Desse Memorialer hafva hos Utskottet kommit i öfvervägande' och hvad först angår det föreslagna förändrade stadgandet i afseende på Sökande Parters skyldighet, att hos Konungens Befallningshafvande till afskrifning anmäla eller behörigen fullfölja derstädes anhängige gjorde Utsökningsmål 5 så emedan det med Kongl. Brefvet den 6 Pdaji 1767 afsedde ändemål, att Konungens Befallningshafvande må blifva i tillfälle känna hvilka hos dem anhängige gjorde och tili förklaring eller påminnelser utställde Lagsokningsmål genom sedermera inträffad liqvid eller annorledes förfallit, och hvilka deremot fordra Konungens Befalfningshafvandes slutliga handläggning, på sätt Herr Arvidsson föreslagit fullkomligen vinnes^ utan att Sökande Parter behöfva blottställas för vitespåföljder eller att de i öfrigt genom Målens afskrifning något äfventyra i deras rätt, enär afskrifningen endast medför 6ag LagViskottet! Betånkandeii. påföljden, att Lagsökningen för den gångeii förfaller, och följagtligen icke hindrar Sö~ handen att sin talan genom ny Lagsökning fullfölja; ty finner Lagutskottet skäligt, att i så måtto tillstyrka bifall till Motionen* att Utskottet föreslår, att med upphäfvande af Kongl. Brefvet den 6 Maji 1767, genom, allmän Författning må stadgas: att ther icke Sökande hos Konungens Befallningshafvande inom sex månader från den dag hans ansökning till vederpartens förklaring blifvit utställd, fullföljer målet eller hos Konungens Befallningshafvande anmäler och styrker laga förfall eller hinder derföre, skall
N:o 22, hvilket förut blifvit af Ståndet bordlagdt, sä anhåller jag att äfven detta måtte fä hvila på bordet. 184 Den 21 J u ni f. m. Häruti instämde Gr. Lagerbjelke, Gust., till följd hvaraf, ifrågavar. utlåt, ånyo lades på bordet. Föredrogs Bevilln.Utsk:s d. 17 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 21, i fråga om anvisande af medel för godtgörande af det lån som R. St. beslutat upptaga till bestridande af rustningskostnader. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: .lag tviflar på att den föreskrift Bevilln.Utsk. i afseende på denna fråga föreslagit, är antaglig. I betänk, står nemi. ”att ä hvarje debetsedel för innevar. år må under rubrik, till gäldande af 1848 års krigsrustnings-kostnader, utföras en sjettedel eller 164 procent af summan utaf all den bevillning, som förut i debetsedeln blifvit den skattskyldige påförd.” Men då på debetsedlarne äfven upptages allt hvad den skattskyldige under namn af bevilln. utgör, d. v. s. äfven bränvinsbränningsafgift, rusttjensbevillning ra. fl. dylika afgifter; sä skulle det kunna inträffa, tvärtemot hvad Utsk:s mening synes hafva varit, att de 16§:dels procenten räknades äfven med afseende å dessa skattetitlar. Jag hemställer lill Hr Gr. 0. Landtm, huruvida ordalydelsen af delta Bevilln.Ulsk:s tillstyrkande kan ändras utan återremiss, och för den händelse Hr Gr. 0. Landtm, skulle finna sådant icke kunna äga rum, anhåller jag att äterremiss måtte varda beviljad. Må det tillåtas mig att vidare göra en anmärkn. af mindre vigl, hvilken dock icke är utan sin rättsgrund. Utsk. har nemi. föreslagit att den tillstyrkta förhöjningen äfven skulle utgå för bevillning. enl. 3:dje arl:n, eller för s. k. karaktersfullmakter.
Maj:t i underdånighet anhålla, att nödiga åtgärder måtte vidtagas för utfärdande, så fort ske kunde, af nya Krigs-artiklar, Tjenstgörings-reglemente för armeen, Förvaltnings-reglemente samt Reglemente för ordnande af militära sjukvården. Utskottet bör i första rummet upplysa, att hvad motionären yttrat derom, att i Krigs-artiklarne skulle år 1828 qvarstått, och således, då dessa efter nämnde tid ej undergått någon hufvudsaklig förändring, ännu qvarstå straffbestäinmelserne af degradation, gatulopp och spö, är så till vida grundadt på ett misstag, som redan år 1812, genom Kongl. Majits Nådiga cirkulär den 12 November, degradations-straffet för Officerare och Under-officerare blifvit afskaffadt, gatulopps-stralfet helt och hållet borttaget och spöstraffet likaledes afskaffadt för alla andra förbrytelser än sådane, för hvilka samma straff antingen, enligt allmänna lagen, skall tillämpas eller ock ärans förlust, uppenbar kyrkopligt eller fängelse å fästning bör följa. Orsaken hvarför de uppgjorda förslagen till Krigs-artiklar ej blifvit, slutligen pröfvade och fastställda, synes, efter de upplysningar Utskottet erhållit, egentligen hafva varit den, att då uti desamma allmänt ingå straffbestämmelser och en ny allmän strafflag, uppgjord enligt hufvudsakligen andra grunder än dem, på hvilka nu gällande strafflag och Krigsartiklar äro byggde, redan länge varit och ännu är på Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers pröfning beroende, det icke kunnat vara lämpligt och riktigt, att i de nya Krigs-artiklarne intaga de gamla straffbestämmelserna elfer dem, som i den nya strafflagen äro föreslagna, förr än dessa sednare Bih. lill R. St. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänk., H:o SI. blifvit i vederbörlig ordning pröfvade och antagna.
Motionären har i afseende på ifrågavarande § Föreslagit tre särskilda förändringar, nemligen: dels att undanrödja den Kongl. Majit och Kronan förbehållna rätt att, utan hinder af hvad stadgadt .är i afseende på behörigheten att idka fabriksneli handtverks-rörelse. låta genom antagne arbetare eli#r annorledes förfärdiga aila slags arbeten och varor för kronans behof, dels att inskrän - 12 Allm. Besv.- och Elion - Ufskotte/s Betänkande, X:o l’2S. lea arbetena inom fattigvårds-inriittningarno derhän, att tillverkning derstädes endast skulle ega runt för desse inrättningars egne behof, och dels att bereda en lika beskaffad inskränkning af arbetena inom fångvårds-inrättningarne; och då olika förhållanden förete sig i afseende på dessa skiljaktiga delar af förslaget, går Utskottet att öfver hvardera vdelen särskildt sig yttra. Hvad först angår förslaget att borttaga den kronan förbehållna rättighet, att på sätt, som lämpligast finnes, besörja om tillverkning af dess förnödenheter, så anser Utskottet den sålunda föreslagna åtgärden i hög grad betänklig. I afseende härå förekommer nemligen ej blott att, derest vederbörande förvaltnings-myndigheter sålunda blelve förhindrade att genom andre personer, än sådane, som voro till fabriksoch handtverksrörelse vederbörligen berättigade, låta verkställa tillverkningar för kronans räkning, idkare af dylik rörelse, i de fall der större konkurrens ej egde runi, blefve i tillfälle att bestämma godtyckligt pris för sina tillverkningar, hvarigenom eljest öfvcrflödiga utgifter till betydliga belopp kunde för kronan uppkomma, utan oek att det, i vissa fall, t. ex. då större skyndsamhet, såsom i krigstid, vöre af nöden, blefve med största svårighet förenadt, om ej helt och hållet omöjligt, att inom behörig tid anskaffa hvad för kronan vore erforderljgt. äfvensom slutligen att ilere tillverkningar för kronans räkning torde vara af den beskaffenhet, att de endast af dertill särskildt inöfvade arbetare kunna nöjaktigt utföras.