Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det fin nes således en icke ringa olikhet emellan detta förslag och §:ns ordalydelse, och, enl. min öfvertygelse, har Hr Mannerskantz’ förslag företräde framför Utsk;ts, hvarföre jag får förena mig med honom. Hr Bildt: Ehuru jag gerna erkänner Hr Mannerskantz’s stora förmåga att tillägga ordalagen en stor betydelse, så anser jag dock ännu -högre vigt ligga deruppå, att Utsk:ts förslag varder antaget. Man skulle kunna tänka sig, att mångfaldiga slags obligationer kunna som hypotbek användas, utan att man derigenom kan sägas upmuntra borgens-systemet. Det finnes t. ex. obligationer, utgifna af en förening af godsegare i Skåne, hvilka obligationer säljas på börsen här, likasom Jag kan icke föreställa mig, att dessa slags obligationer icke skulle vara antagliga som hypothek. Jag yrkar bifall till g.-n. Hr Mannerskantz: Jag ber, att Hr Bildt behagade noga fasthålla, att den ifrågasatta hypotheksbanken är afsedd för jordbruket, och att obligationerna innehålla, att lånen äro utgifna emot inteckning i fast egendom på landet; och dessa obligationer komma till utländningen. Jag tror derföre, att §;n bör tolkas på det sätt, att endast de deruti omnämnda utlåningssätten finge användas. Mon emedan detta är något otydligt uttryckt genom det i §:n förekommande ordet »annorledes», har jag föreslagit detta ords utbyte emot ordet »sålunda». Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. och Landtm., att derunder yrkats dels bifall till den förevarande 16:de §:n utan förändring, dels bifall till densamma med den förändring, att det å 5:te raden nedifrån förekommande ordet »annorledes» utbyttes emot ordet »sålunda», och dels slutligen återremiss af §:n. Härefter framställde H.
Under de 2:ne år invexlingen af Riksgälds-kontorets vid 18^3 års slut utelöpande kreditsedlar, eller de så kallade riksgälds-sedlarne, fortgått, hafva dylika sedlar å följande belopp blifvit invexlade, nemligen: under år 1844 å R:dr 17,328: 16. — och under år 1845 å 17,155: 36. —- eller tillsammans R:dr 34,484: 4. — motsvarande i bankomynt 22,989 R:dr 18 sk. 8 rst. Vid slutet af den för dessa sedlars inlösande, genom Kongl, kungörelsen den 14 Februarii 1835, stadgade preskriptionstid, skulle de, enligt Riksgäldskontorets räkenskaper, i allmänna rörelsen utgifna och till invexling icke företedda Riks gäldsse diar > lyda å ett sammanräknadt belopp af 412,828 R:dr 45 sk., hvilket motsvarade den då återstående behållningen 275,219 R:dr 14 sk. banko, af den fond, som, vid 1824 års början, till följd al Rikets Ständers beslut, afsattes för inlösningen af nämnda sedlar. Beträffande denna behållning och dess bokförande samt dispositions-rätten deröfver, så hafva Fullmäktige, af den i nyss församlade revisorers berättelse, sid. 18—19 omförmälda anledning beslutat att härom hos Stats-Utskottet göra särskild framställning, till hvilken Fullmäktige derför få hänvisa. Till fullgörande af stadgandet i reglementets 9 §., angående allmänhetens erinrande om innehållet af högstberörde kungörelse, hafva Fullmäktige före slutet af den härigenom stadgade preskriptionstidi hufvudstadens dagligen utkommande tidningar låtit införa samma kungörelse dels en gång i månaden och dels en gång i veckan.
De .liirdomar, fiirfat.tarinnal~s arbeten viljn inskiirpa, den m d a af renhet och kristlig btlmjukhet. soul genomgh denl, gora, att de mtan tvekan Imnlla ibnbefdas s k o n ~ god ungdomslasning. Hjiiltinnan Claudia, llvilken &amp; umstiilles srisom .en ytterst karalrtirsfast och sanningskiir flicka, den (iiir afskyr allt, som pi % minsta Bis smakar af bedriigeri, och s o u dock sjiilf ometlvetet bedrager sin far, iir onatnrligt forstAndig, fiir att iclre siig; t fornumstig i sitt tal. Iugen sextondrig flicka talar stsom hon. L) r djupsi~miga onldbmen hon nttalar skulle man snarare tro en Wlclerstiqen professor om. T. ex. dcnna fms::: jag betrakt.ar adjektivw sAsom nlynt, som borde vara arl~etade af sanningens rena metalln. YQ ett annat stidle talnr hon om:) en legering id lijgn. (jfversiittniugen iir vgrdad, ehuru de epigram, som den djupsinnigu sextolliririugeu skrifrit, icke utan svhrighet Irunnit forstts af srenska liisrmb. Boken liimpar sig for 1.5-1 (i-griugar. Slottsfrun i Provelace. En beriittelse f r t n franska revolntionens dagar af A. E. Ny tifversiittning fr&amp;n engelskan. Bled eu illustratioc. Om deunm beriittelse ' giiller (let sanlnia F O om ~ L ' lauclia, och den iir dessntom mindre onaturlig och mera intressant.
M:t i Nåder gillade beslut om löneförhöjning för Hof-rätternes ledamöter, , de så kallade revisions-skilliugar, hvilka, enligt lydelsen i 7:de och 17:de §§:ne uti 30:de kap. Rättegångs-balken, få af Hof-rält behållas, väl skola, likasom förut, emellan dessa domstolars ledamöter fördelas, men icke på annat sätt dem tillgodokomma än i afräkning å deras af Rikets Ständer till beloppet bestämda, i öfrigt från Statsverket utgående löner, har E. K. M:t uti den 6 December förlidet år afbiten Nådig Skrifvelse, behagat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet deruppå, huruledes det skulle lända så väl till reda, som enkelhet i de allmänna räkenskaperne, utan all skada för Hof-rätternes ledamöter, derest detta, på grund af lagens stadgande i ofvannämnda §§. bibehållna sätt för användande af revisions-skillingarne blefve ändradt, så alt desamma, hvilka numera i sjelfva verket utgjorde en inkomst för Staten, komme att, i likhet med de Kronan i öfrigt förbehållna, omedelbarligen lill Statsverket utgå, emot förbindelse att oafkortadt utbetala de Hof-rätts-ledamöterna tillförsäkrade löner; i enlighet hvarmed E. K. M:t tillika och för undanrödjande af de hinder 7:de och 17:de §§:ne i 30 kap. Rättegångsbalken häremot för närvarande lägga, täckts Nådigst föreslå Rikets Ständer, att samma lagrum måtte erhålla följande förändrade lydelse: §. 7. ' Allt hvad i thessa fall är stadgadt varde i llof-Rätlen fullgjordt inom then tid, att parterne skola ställa sig hos Konungen in. Brister någon theri; må saken ej till Konungen komma, utan stånde vid Hof-Rättens dom och falle the tuhundrade daler, 12 Expeditions-Vtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 9. sorn i Hof-Rätten insatte äro, Kronan till. Är allt rätteliga fullgjordt, sände Hof-Rätten inom then tid, som sagdt är, till Konungen in the skrifter, som ther inlagde äro.
”Men tro mig, min dotter, allt detta förstår du platt icke, och bör aldrig försöka att lära känna sådant; ty det anstår ej qvinnan, allra minst dottern, att blanda sig i mannens värf. I allt annat hör jag gerna din mening, emedan jag vet, att du är en förståndig flicka; men i detta fall dömer du som den blinde om färgen. Gör derföre endast helt enkelt hvad jag sagt, och allt kan ännu slutas väl, ja riktigt väl, mitt barn.” ”O, pappa, bästa pappa,” bad Rosa, och skakade sorgsen och misstrogen sitt sköna hufvud, ”denna gång är det mig omöjligt att lyda; efter beräkning kan jag visst icke – och vill icke behaga någon man.” ”Med eller utan beräkning,” svarade kommerserådet otåligt, i det han lade handen på låset, ”det är detsamma. Alltnog att det sker, samt att du i öfrigt uppför dig så, som jag kan och bör vänta af en flicka, hvilken har tillräcklig klokhet att inse, det hon, i annan händelse, störtar både sig sjelf, sin far och hela sin slägt i olycka. Men vi skola icke tala om den saken; jag har bekymmer nog ändå. Godnatt, mitt barn!” Han kysste dotterns panna och tillslöt dörren. Grosshandlaren Garben satt följande morgon vid pipan och kaffekoppen, då man till hans synnerliga förnöjelse anmälte kommerserådet Widen. Efter några förelöpande grannlåter å herr Garbens sida, rörande gårdagens nöje, frågade han efter damernas helsa. Kommerserådet tackade förbindligast, och bad honom sjelf komma och se åt. ”Jag fruktar att jag icke törs det,” yttrade den danske herrn; ”det torde annars icke heller i dag blifva något af med våra affärer.” ”Bevars, vi hafva ju hela dagen på oss,” yttrade kommerserådet; ”ty jag hoppas herr Garben icke tänker på resan förrän i morgon?” ”Det faller sig litet kinkigt,” menade den förre. ”Jag hade bordt vara ute i afton; ty jag måste ovilkorligen vara framme en viss dag; men jag hoppas det skall gå, om jag reser tidigt i morgon.” ”Huru länge ernar herr Garben stanna qvar i Stockholm?” frågade kommerserådet.
Dä man likväl lemna! den SI § oförändrad, skulle jag likväl tro. att samma mening varit med den 56 §, nemi. att icke ett tillfälligt tänkesätt skulle fä föranleda till några förändringar i grundlagen. Hvad den siste talarens anförande belriUlär, så anser jag mig icke äga rättighet alt, såsom han, 0111 någon ledamot inom representationen säga, alt lian är pä något sätt förhindrad att följa sin öfvertygelse, lian må hafva hvilken ställning som helst; och jag hyser inom mig den bestämda öfvertygelsén, hvilken jag haft sä länge jag varit offentlig man, alt oberoendet icke hvilar pä materiella förhållanden, utan fastmera på karakteren. Då nu öfverliiggningcn förklarades vara fulländad, hemställde II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., 0111 R. o. Ad., i öfverensstämmelse med Frill. Tersmedens framställning, behagade återremittera Const.Ulskis meni. Nio 24, med förklarande, alt R. o. Adis gemensamma tanke är, ali den af Ulsk. föreslagna förändring af 41 § Riksd.Ordn. hvarken är nödig eller nyttig, och ej eller öfverensstämmer med det för närvarande i samma § intagna stadgande. Ropades starka ja, blandade med ett eller annat nej, hvarefter II. Ex. förklarade sig hafva funnit, alt ja härvid varit öfvervägande. Föredrogos ånyo och bi föl lös StatsUtskis nedanuämnde d. 18 dennes f. m. på bordet lagda utlåtin: N:o 134, angide dispositionen af de å hufvudtitlarne uppkommande besparingar; Nio 135, i anledn. af väckt motion om inrättande af en dubbel postgång emellan Gottland och lästa landel; samt Den 29 Januari e. m. 615 N:o 136, i anledn. af väckt, motion om bidrag af allmänna medel till anläggande af ett magasin för kronotiondespanmäl vid Mörbylånga köping å Oland.
Man borde väl snarare hålla dem räkning för att de icke uppgåfvo allt hopp att likväl kunna åstadkomma en förbättring uti representationssättet, oaktadt allt Const.- Utsk:s motverkande; och åt hvem skulle väl snarare omsorgen om utarbetandet af ett sådant vigtigt förslag böra öfverlemnas än åt Regeringen, som från sin höga ståndpunkt bäst är i tillfälle att begrunda och afväga de många olikartade och grannlaga frågor, som deruti ingå. Jag tror äfven, alt genom detta sätt ali gå tillväga, dessa majoriteter bäst öfvertyga den del — jag vill icke säga det parti — af representationen, som beskyller dem att vara afvogt sinnade emot förändring uti representationssättet, om grundlösheten af en sådan förutsättning. Jag tillstyrker återremiss af betänkandet. Frih. Boye: Jag har begärt ordet för det, måhända öfverflödiga, företag att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på, hvilkendera det är af oss båda, Gr. Anckarsvärd eller jag, som anfallit den andra. Gr. Anckarsvärd hade begått det misstag att förvandla det omdöme jag tillät mig emot Utsk:s arbete, till omdöme om Utsk. Jag sökte derpå återföra honom till det rätta, men det kallar han advocatur, och genast öfvergår han till ett personligt anfall emot mig. Detta är likväl icke värre än att jag kan ganska väl finna mig dervid. Både Gr. Anckarsvärd och jag äro för gamla och hafva för mycket deltagit uti politiska värf för att icke vara och blifva bedömda; men då jag underkastar mig framtidens dom, beder jag Hr Grefven icke taga illa upp, om jag, i betraktande af den framtid, som tillstunda!*, antingen vi få bibehålla vårt gamla monarkiska statsskick eller om motsatsen inträffar och allmänna val komma att framkalla den råa massans kraft och derigenom införa samma olyckliga tillstånd, som visat sig råda uti Frankrike, Spanien, och till en del äfven i Portugal; ja, hvilka förhållanden komma att verka på den dom som öfver oss blifver uttalad, 25 H. 43 333 Den 24 Ma j. om jag, säger jag, tackar Gud, att denna dom åtminstone icke kan blifva lika för oss båda. Hr Aminoff:
N:o 33, hvarom Utsk. i anledn. af återremiss svarat i memorialet N:o 5i, synes det, att inom trenne Stånd blifvit väckt af Hr Munck af Rosenschöld, Hr Morsing och Sven Heurlin just denna fråga i annnirkningsväg, och att Utsk. funnit sig böra anmäla saken enligt 107 §:n Reg.Fm 2:ne Stånd ogillade anmärkningen, hvadan Const.Utsk. i betänk. N:o 5i inkommit med notificalionsbref om sakens oflidande. Men hvarföre gjorde icke Utsk. denna notification i betänk. N:o 5o, och nu förevar, framställning i betänk. N:o 5i, i stället för att göra tvertom? Jag kan dertill, att man först upptager samma fråga ånyo, och sedan omtalar att hon är förbi, icke inse någon annan anledn. än att man velat undvika den sjelfmotsägelsen att söka uppväcka de döda. Likväl har Utsk. så förfarit. Att göra sig till suppleant för någon afliden, om det varit Utskts mening, beliöfvcs icke här, ty här lefva ännu tvänne af motionärerne, och en af dem vet jag icke gerna gifver efter i hvad han en gång yrkal. Utsk. hade ingen räll att ånyo upptaga frågan, emedan det icke har, på sätt nyss är nämndt, någon motionsrätt i önskningsmål. 29 §:n Riksd.Ordn. visar ganska tydligt, att Const.Utsk. har motionsrätt i fråga om grundlagsförändringar, men ingalunda i önskningsfrågor. Dessa tillhöra Ekon.Utskottet. Derföre all delta är förnämst har det icke någon rättighet att göra sig till suppleant för något annat Utsk., elier att inträda på dess område. Talaren har sagt, att Const.Utsk. kunde tillvitas att hafva under R. St:s sammanvaro lernnat en grundlags Öfverflödande opåtaldt.
Enligt min tanke är det sämsta man kan företaga sig att draga en jernväg till en småstad, då andra kommunikations-sätt finnas. Jag tror således alt de »många» bibanor, Frih. Klinckowström omnämnt, kunna ganska betydligt reduceras. Här hafva så många utmärkta militärer framhållit den södra liniens företräde ur militärisk synpunkt, att jag icke vågar yttra mig deröfver, men jag tror dock att trupper kunna föras äfven på den norra; och dessa skäl grunda sig dessutom på en så aflägsen möjlighet, att de icke kunna jemföras med den ekonomiska fördelen, som den norra banan erbjuder. Om det är sannt att en tolft plankor kostar 9 rdr på jervägen, så medger jag att den ekonomiska vinsten icke kan vara särdeles stor; men detta bör ändras. Jernvägstrafiken är för närv:de för dyr, men då hela banan kommer att öppnas för trafiken, kan äfven transport-kostnaden för de stora råämnes-massorna nedsättas, och det låga priset skall då snart lemna mycket större inkomst. För den södra linien qvarstår således en större persontrafik att börja med, men det kommer snart att visa sig att de personer, som behöfva, resa, söka upp jernvägen hvar den finnes. Man har vidare anfört att om två tåg dagligen gå, skulle persontrafiken uppväga skillnaden mellan den andra liniens större gods-trafik, men äfven detta tror jag är ett misstag. Der qvarstår således deri större person-trafiken att börja med och den mindre anliiggnings-kostnaden, men kan denna högre kostnad betäckas genom högre inkomst, så måste det vara rätt att anslå denna summa för den norra linien. Man har fruktat att Göteborg skulle komma att förlora genom konkurrensen med Christiania, men då det är 7 mil längre till Christiania än till Göteborg, och då 11 mil af jernvägen ligger inom Svenska gränsen, och vi dessutom på denna kunna betinga hvad vilkor som helst för den Norska trafiken, så synes mig faran just icke vara särdeles stor. Det vigtigaste skälet för den norra banan är att den berör Dejefors, der stora och användbara natur-krafter förefinnas, och der Wermlands jernhandtering bör koncentreras, och utan jernvägar kunna aldrig några större anläggningar komma till stånd.
Talman bäfver ej magt att, utan Karnarens samtycke, åtskilja ett Plenum. §■ 69- 47* Uti Plena föredragas ärendena i den ordning de in kommit, så framt ej Kamrarne derom annorlunda förordna; börande Talmännen, sedan de förut inhemtat, huruvida någon Konungens Proposition till öfverläggning kan förekomma, i närvaro utaf tvänne af hvardera Kamaren, utsedde Ledamöter, helst sådane, som förut varit Riksdagsmän, samt med biträde af Kamrarnes Secreterare, dagen före Plenum sins emellan öfverenskomma 0111 följande dagens föredragningsämncn. §• 1°- 48. Föredragningsämnen äro dessa och inga andra: 1:0 Konungens Propositioner; 2:0 Mål, som genom Protocollsutdrag från Med-Kamaren communicerats: 3:o Utskottens Betänkanden och Förslag; 4*° Motioner, gjorde i Plena af någon då närvarande Riksdagsman. §• 71* Gorlstitutions-TJ(sköttels Forslag till ny Riksdags-Ordning. §.71. _ §. 49. Hvar och en allmän fråga, som i Ramare första gången förekommer, skall, så vida ej Kamaren enhälligt genast densamma till vederbörligt Utskott förvisar, ligga på bordet lill nästa plenum, då remiss bör ske; dock må hvarje Ledamot stå öppet att öfver samma mål sig yttra, hvilket hans yttrande äfven skall till Utskottet remitteras. Om en genom muntligt anförande gjord framställning lägges på bordet, bör anförandet till Protocollet dicteras, och afskrift deraf senast i nästa Plenum till bordet aflemnas. Uppstår fråga, om eller hvart remitteras bör, kan denna fråga blott för den Pleni-dagen läggas på bordet; men i nästa Plenum skall beslut ovägerligen fattas. Då saken från Utskott återkommit, skall den efter första föredragningen blifva liggande på bordet. Den kan vid nästa föredragning, ehvad öfverläggning egt ruin eller ej, på liera Ledamöters förenade begäran, åter hvila; men då saken tredje gången förekommer, skall den till afgörande företagas.
O c h må ingen å denna längd u ptagas, som icke minst tre år före den dag, då Riksens Ständer, enligt Riksdags-kallelsen, skola sammanträda, varit Br u k s-ä g a r e i R i k et, eilerder idkat annan sådan näring, som hörer till förädlingen af Mineral-Rikets prod iicter. De väljande, Bil, till Constitutions Utsh Betänk. N:o 3. 35 sorn »enora forell ä ra n d a Ilin ogen i hvart Allmogen i hvart lia laid raije Härad raije 36 Bil. till Constitutions Utsk, Betänk. N:o 3, „ ,— af Bonde Ståiidet, den inom Häradet boende och besuten, Krono-, Kronoskatteeller FrälseSkatte-Hemmans egare hvilken —» af BondeStandet en, inom Häradet boende och besuten, Krono-, Kronoskatte-, Frelseeller Freise-Skatte-Hemmans ägare, hvilken ll §• 2 morn. sista punkten. Dessa me •—• Dessa medel skola för Borgadel skola för Borgare-StåndetafMagislrare-Ståndet afMagislraterna , och för Bonterna, och hvad särde-Ståndet —• skilt beträffar Bergsbrukens Fullmäktige, af de Tjenstemän, som Ber gsutsky 1- derna u pia g a, samt förBonde-Ståndet •—< *9 §•' Sista punkten* afgående post afgående post Bil. till Conscicutions UtsJu Betänk. Klagomål öfversända, öfver de öfver Riksdagsmannaval tili Riksdagsval för Preste-Ståndet män för Borgareingifves till ConsistoStåndet, som inför rieme, och följes dervissa Magistrater vid i öfrigt •—. af Bruksägare anställas, må besvär j e m v ä 1 a n för a s h os Konungens Befaln i ags h a f v a n d e i det Litti,-der valet 1) 1 i f v i t förr ii t ta d l.
Utskottet säger nemligen: ”då Utskottet ej kan bestrida, att, enligt hvad Herr Friherre af ”Nordin anfört, redovisningen för Statsmed”len skulle invecklas, om emellan Riksda”garne besparingar på en Hufvudtilel skul”le användas till föremål under en annan, ”instämmer Utskottet i så måtto i Herr Fri”herrens yttrade mening, alt först vid en ”skeende Statsreglering den ifrågasatte öf”verflyttningen må verkställas, och att hvad ”dä af anslaget för KrigsAcademien må bc”finnas öfverflödigt, må komma Undervis”ningsVerken i allmänhet, och ej 3:dje Huf”vudtiteln, till godo.” Här förekommer en - alldeles ny grundsatts. Utskottet erkänner rigtigheten af Friherre af Nordins anmärkning, att besparingar å en titel icke böra öfvevflyttas å en annan, men föreslår 44 H. 5 66 Den i October e. m. derjemte, att hvad genom framdeles ske* ende indragningar å KrigsAcademiens Stat kan besparas, må blifva en tillökning för UndervisningsVerken i allmänhet, och icke komma 3:dje Hufvudtileln till godo. Det är väl en bland de större contradictioner nian kan Föreställa sig? Jag hemställer der* före, att denna af Utskottet uttryckta mening måtte ogillas, emedan den synes så mycket olämpligare, som den, i fall den godkändes, skulle bereda inskränkning i kommande Ständers beslut. Friherre aj Nordin, Carl Johan: Stats* Utskottet har verkeligen godkänt min anmärkning emot den föreslagne Öfver fly 11- ningen af en titels besparing å en annan. Herr Hjerta har äfven instämt deri, och jag hoppas alltså, att resultatet må blifva lättadt derefter. Herr Tham, Wollrath: Jag vågar hem* ställa, om vi icke nu kunna följa samma Utväg vid beslutets fattande, som i förmiddags, och om icke Herr Grefven och LandtMarskalken följaglligen täcktes gifva oss proposition endast på bifall eller förkastande af det begärda anslaget.
Och jag behöfver blott nämna, att engelska stenkol årligen importeras till Sverige för cirka 8 (j^pn0,000 kronor för att gifva den oinvigde ett begrepp om den utomordentliga fosterländska betydelsen af denna sak. Men det är ej nog härmed. Torfkolet är också ämnadt att till stor del ersätta det inhemska träkolet och veden, hvarigenom man kan hoppas på en väl behöflig besparing af våra illa åtgångna skogar. Fru Ängel har nu ingått till regeringen med begäran om ett anslag af; 50,000 kronor för fortsättande af sina experiment — icke för att fullkomna torfkolet, ty, som jag redan sagt, är detta redan nu så godt, att det uppfyller alla rimliga anspråk, men för att framställa det så ekonomiskt som möjligt. Medveten om frågans utomordentliga vikt, har regeringen tillsatt en särskild kommission, bestående af tre sakkunnige män, som har att afgifva yttrande om det begärda anslagets utgående. Det är närmast med anledning af denna, så vidt jag känner, unika tilldragelse, att en kunglig kommission tillsättes för att undersöka en enskild persons uppfinning, som jag ansett tiden vara inne, att den stora publiken får litet närmare kännedom om den märkliga uppfinningen, som i all tysthet är på god väg att åstadkomma en revolution inom vårt industriella lif. Och nu till fru Ängel själf. Hon hör till de personer, som icke. göra, eller åtminstone icke vilja göra mycket väsen af sig. Hon har själf sagt åt mig, att hon ej tycker om tidningsartiklar, och tack vare denna hos en uppfinnare ur ekonomisk synpunkt mindre fördelaktiga blygsamhet har det varit förenadt med ganska stora svårigheter att få några upplysningar om hennes person. Hon är emellertid född i Vexiö den 4 januari 1838 och således 56 år, ehuru man af utseendet snarare skulle gissa på 46 år. Gift sedan år 1865 med nuvarande stadsfiskalen G. Ängel i Jönköping, är hon bosatt i nämnda stad. Af god borgerlig familj — - hon är dotter till numera afhdne fabrikören J. Bull och hans maka, född Östergren — fick hon en vårdad uppfostran, men har dock aldrig idkat ingeniörs-vetenskapliga studier. Sina tekniska kunskaper har hon uteslutande förvärfvat genom själf studium.