Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och det är väl ej på det hela taget så förfärligt mycket att ge ett vänligt uppmuntrande ord då och då, litet personligt intresse och till och med — förfäras nu e j! — en smula förtroende, en liten inblick i ens eget lif. Blott så pass mycket, att bedrägeriets dimmor i någon mån kunna skingras äfven på det andra hållet och den fattiga förstå, att allt är ej guld, som gliramar, den arbetande, att alla äro vi arbetare på lifvets tungplöjda åkerland. Och kanske skulle af den missnöjda bli en, som böjde sig för arbetets fördelning, kanske af främlingen en vän. Man hade visserligen då gifvit mer, än legostadgan fordrar, men man skulle nog snart inse, att man dock gifvit blott hvad som med rätta kräfves af en högre lag. Pärlor. Skiss för Idun af S o p h i e Unge. (Slut fr. föreg. n:r.) undra år! Nej, hur kostligt! Hvem kunde tänka sig, har den nu så ungdomsfrisk » och rosiga Sigrid skulle se ut vid den tiden. Rektoristen och femteklassisten drogos så småningom inom flickkretsen, liksom myggan till ljuset, och snart haglade infall och roliga repliker som ett litet fyrverkeri emellan de uDga. Själfva mormor i sin länstol började att känna sig ung på nytt — • och skrattade lika hjärtligt som någon af de andra, ehuru hon måste hålla näsduken för munnen för att dölja vakanserna i tandraden, som ingen tandläkare fått ersätta. Elsa hade dragit af sig sina grå handskar, vikit ihop dem omsorgsfullt och lagt dem bredvid blomkrukan på fönsterbordet, och med dem var också den högtidliga stämningen borta, så att hon kände sig som en fågel i skogen. Nu satt hon med sin fulla kaffekopp i handen, men att hålla innehållet inom bräddarne vid de upprepade roligheterna, som man ju nödvändigt måste skratta åt, var ganska kinkigt, och trots hennes försök att sätta en dam för sjögången, skvalpade en liten brun våg öfver brädden och rann utefter framvåden på hennes klädning. Grymt förlägen sökte hon att hejda floden, innan den nådde mattan, men råkade därvid att skvimpa ut återstoden af kaffet på damastduken. Hon var nära att brista i gråt — så ledsen kände hon sig.
Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets den 19 och 22 dennes på bordet lagda nedannämnde Utlåtande och Memorial: N:o 41, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om beviljande för Mynt-verkets behof af ett räntefritt lån från Banken å 50,000 R:dr Riksmynt; N:o 42, med hemställan om tillfällig löne-förhöjning åt Bankens, Diskontverkens och Tumba bruks tjenstepersonal och betjening; samt N:o 43, med hemställan om personelt. årligt anslag till Bankens Garde des medailles, Riks-antiqvarien B. E. Hildebrand. Frän Högv. Preste-Ständet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Bevillnings-Utskotlets Memorial N:o 18, med förslag till voterings-propositioner i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående stämplade pappers-afgiften, godkände Ståndet ifrågavarande voterings-propositioner med förklarande, hvad särskildt beträffar den Prot.-Utdrag den 26 Augusti 1857. 501 under N:o 17 upptagna, att Ståndet vidblifver sitt der omförmälda beslut, samt biföll hvad Utskottet för öfrigt i detta Memorial hemställt och yttrat. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets nedannämnde Utlåtande och Memorial: N:o 41, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition om beviljande, för Mynt-verkets behof, af ett räntefritt lån från Banken å 50,000 R:dr Riksmynt. Bifölls. N:o 42, med hemställan om tillfällig löne-förhöjning åt Bankens, Diskontverkens och Tumba bruks tjenstepersonal och betjening.
Ju ii ii 1771 och faststäldes i näder den 20 Oclovec 1774, j följe hwaras vena arrende, hwaraf en af Rikeis Herrar, Herr General-Gsuverneuren m.Km. Grefwe Leia kuuila litt mera genom wcderböriigen saststäld transport blifwit innehafware, och ej uphör, förrän midfasta» l8?o. (östergöthland. ro-o Bräborgs Kungs Ladugärd, mantal med särskild ssattiagd Trädgard, Trädgårds - torp samt ätfkillige holmar. Sedan den arrende rättighet, fom afledne Bruks, Patronen kor 8 sbsr-As arfwingar innehaft med !U i orast a II i8o2uphork, har Kongl. Mo.;:t, medelst skrifw.l» se ben 4 'April 1796, giftvir Kammar-. Collegmm i uäder tillkänna, akt Kongl. Majer för godt fnnnic försäkra O siversten Larl VVallLnsizarna, all pä 35 är fa arrendera denna Kungsgård och dest lillhörigheter med enahanda wilkor, som dä warande ar» rendalor innehade, men med 2s procents tillökning ntj acrendesllmman, hwilken derigenom förhöjdes ifrån 2oO R:dr till 2sO R:dr om äret; men sedan Öfwer» sten Wallenstjerna den 6 i samma manad och än widare den zi derpå följde Maj öfwerlätik Venna nr, renderärt pä dä warande arrende innehafware» Capitaine» Axsl ^Vilhelm Ler^Lnsrrakls som innehade I^cirslre-Asks arswingarneö arrende rättighet, har Cgprtainen LsrZenslrZlilE den 6 Junii berörde är erhållit Kongl.
Så tog tjenaren tio camelar, af sins herras camelar, och drog åstad, och hade med sig af allahanda sins herras håfvor, och var uppe, och for till Mesopotamien till Nahors stad. Der lät han camelarna blifva utanför stadenom, vid en vattubrunn, om aftonen då qvinfolken plägade der komma och taga vatten, Och sade: Herre, mins herras Abrahams Gud, kom i dag emot mig, och gör barmhertighet med minom herra Abraham. Si, jag står här när vattubrunnenom, och deras döttrar, som bo i denna stad, varda här utkommande till att taga vatten. Hvar nu någon piga kommer, och jag säger till henne: Håll hit dina kruko, och låt mig dricka, och hon säger: Drick, jag vill ock gifva dina camelar dricka, att hon är den samma, som du hafver beskärt dinom tjenare Isaac, och att jag derpå må förstå, att du hafver gjort barmhertighet med minom herra. Och förra än han uttalat hade, si, Rebecka Bethuels dotter kom ut, hvilken är Milcas son, den Nahors Abrahams broders hustru var; hon bar ena kruko på axlarna. Och hon var en ganska dägelig piga under ansigtet, och var ännu jungfru, och ingen man hade känt henne: Hon kom ned till brunnen, och fyllde krukona, och ville gå hem igen. Då lopp tjenaren emot henne, och sade: Låt mig dricka något litet vatten af dine kruko. Och hon sade: Drick, min herre; och strax tog hon krukona ned på sina hand, och gaf honom dricka. Och då hon hade gifvit honom dricka, sade hon: Jag vill ock ösa vatten åt dina camelar, till dess att de få alle dricka. Och hon slog straxt vattnet utu krukone i hoen, och lopp åter till brunnen till att ösa, och vattnade alla hans camelar. Men mannen undrade på henne, och var stilla, till dess han kunde få veta, om Herren hade gjort hans resa lyckosam, eller ej.
R:dr åtgått helt och hållet, utan att derföre kunnat i värdigt, skick försättas mera än Konungaine Ingés, Magnus Nilssons och Ragvald Knaphöfdes grafvar; att ännu återstod ett tredje grafchor, hvarest hvilade Hertig Suno Syk, hans 2:ne brorsöner, Sverker den II:s dotter, Ingerd, Riks-Råuet Svante Polchus och hans 3;ne döttrar, hvilket chor vore högst förfallet och påkallade snar reparation, samt att, då en jemförelse emellan det redan reparerade och ännu återstående förfallna gjorde sig alla dagar gällande, till talrika resandes uppmärksamhet, Rikets Ständer mätte ytterligare anvisa 666 R:dr 32 sk. till fullbordande al de vid nämnde kyrka befintlige Konunga-grafvars reparation. Utskottet, som sedermera fått emottaga ett den 4 nasti. September upprättadt kostnadsförslag å ifrågavarande reparalions-arbeten, hvilket slutar sig å en summa af 552 R;dr 32 sk., anser att, då Rikets Ständer vid förra Riksdagen för iståndsättande af Konunga-grafvarne i Wreta Klosters kyrka anvisat medel, det också är lämpligt, att hvad, som ytterligare erfordras för samtelige grafchorens försättande uti ett värdigt skick, varder af nu församlade Rikets Ständer anslaget, samt tillstyrker derför, att berörde summa af 552 R;dr 32 sk. mätte, för det afsedda ändamålet, ställas till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, med villkor, att detta belopp ej öfverskrides samt att hvad, som möjligen icke åtgår, varder Stats-Verket reserveradt. Ank. till Exp. Utsk. den 19 Nov. kl. 6 e. m. Utlåtande , i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss ä aflidne Provincial-Läkaren, Assessoren D F. Rudolphis sterbhusdelegares underdåniga ansökning om utbekommande af ij3 R.dr 34 sk. 4 r-> utgörande af Innings medel, hvilka ej inom stadgad prcescriptionstid requirerats.
Detta vore så mycket mer önskligt, som man hos oss åtminstone icke äger minsta hopp att linna 12 personer med den erfarenhet och de insigter, som erfordras för att maniera ett sådant verk, som Banken i dess nya skick måste blifva, så olik hvad den förut varit och så ingripande i landets alla penningeförhållanden och financiella transactioner. Den andra anmärkningen, som jag vågar göra, är emot den af Utsk. framställda princip, att Bancofullmägtige skola äga rätt att på flerahanda sätt indraga sedelstocken såsom medel att återställa den nödiga proportionen emellan silfver och sedlar. Denna princip är visserligen antagen i England, och den är äfven ganska riktig i de förhållanden, hvari Engelska banken sig befinner; men huruvida den kan tillämpas hos oss, betviflar jag. R. o. Ad torde tillåta mig att explicera, huru härmed tillgår i England. När exporten minskas och importen ökar sig i England, stiger coursen der såsom i andra länder, och guldet går då ur Banken. För att fylla differencen, vidtager bankdirectionen då den method alt minska sedelstocken på det sätt, att Banken, hvars egentliga rörelse är grundad på discontering af vexlar, minskar denna discontering; och såväl härigenom som medelst andra utvägar indrages en del af de utelöpande bancosedlarna. Detta höjer sedelstockens värde och sänker i samma proportion varuvärdets, hvilket åter leder till ökad export och minskad import, hvaraf följden blir, att coursen återstäiles och guldet återkommer till banken. Man ser således, att Engelska banken har fullkomligen rätt uti alt följa den ifrågavar. principen. Det återstår att tillse, huruvida den kan tillämpas hos oss, och huruvida D c ii i A u g u j t i f. m. 35 Bancofullmägtige genom vidtagande af de åtgärder, ^hvartill Utsk. gifvit dem rättighet, kunna nedsätta värdet af våra producter och sålunda föranleda ökad export deraf. Tågom till exempel jernet, var förnämsta exportartikel. Vi veta, att priset derpå icke fastställes af inrikes förhållanden, utan rättar sig efter prisen utrikes. Bankens operationer i Sverige kunna ju icke verka på jernprisen i Amerika, Frankrike och England.
7 Kungörelsen den 29 Augusti 1843 stadgade normen af 120 rutor af och under 22—28 tums dimensioner, och för det hvita, i mon af rutornas stycketal och dimensioner, antalet af band, räknadt efter den genom ingen författning till efterrättelse påbudna tariff för taffelglas, som gäller uti handeln; hvarföre vigtbestämning vore att såsom förtullnings-grund föredraga; att, med afseende derå, att rudimaterierne till fönsterglas funnes inom landet och å angelägenheten att icke minska anledningen för den inhemska glastillverkningen till täflan med den utländska, tullen derå borde blifva densamma som hittills varit gällande; samt att, angående Optiska glas, såsom glasögon. och lorgnetter, tuber och kikare, det syntes vara orätt att binoc/es icke blifvit serskildt upptagne och med lämplig tull belagde, helst dessa sednare vore en lyxartikel, som derföre med skäl borde åsättas högre afgift än nu, då sådane icke enligt taxan kunna draga högre tull, än 5 Rdr för 100 Rdr efter värde. Preste-Ståndet har godkänt hvad Utskottet, angående artikeln glas hemställt, utom för rubriken ”andra slag, hvita eller färgade ej specificerade,” derå den af Utskottet till 12 sk. U. föreslagna inlörsels-tull blifvit ytterligare höjd till 16 sk., och Bonde-Ståndet likaledes bifallit Utskottets förslag, utom hvad angår Buteljer, burkar och flaskor af större rymd än | kanna, samt fönsterglas grönt och hvitt, hvarå nu galande införsels-afgifter ansetts böra fortfara.
il del i hSjo års myntordning bestämda remedium, hvilket lill..g ej skulle upptagit mer än en enda rad, som ganska val bade fått rum på sedlarna. 1 afseende på de exempel, sorn Ur Jtosenblad anfört från andra lander, kan jag ej påminna mig, hurudant förhållandet är med guldmyntet i England; men jag har sett några af de omnämnda Tyska silfvermynten, hvarå ordalydelsen varit skiljaktig från hvad sorn nu står på våra nya sedlar. På dessa silfvermynt står nemi., så och så många gå på en mark lint silfver. Nar man vet, att remedium går dels öfver och dels under den bestämda qvantiteten, finner man, att det sålunda blifver vida lättare att fä flera stycken tillsammans att väga en mark, än hvarje särskildt myntstycke att öfverensstämma med den egentliga myntfoten. Jag har endast velat lemna dessa upplysningar, men öfverlemna!- i öfrigt till R o. Ad. att i ämnet fatta det beslut, som kan finnas lämpligt. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Då remedium går till ett så litet belopp, att omöjligen någon calcul derpå kan grundas i afsigt att göra myntet underhaltigt, emedan man derigenom skulle risquera, att myntet blefve cassabelt, anser jag ingen kunna blifva bedragen på detta remedium, och ser derföre icke någon våda deri, att detsamma ej utmärkes på sedlarna; ty om någon till vexling presenterar en sedel på t. ex. io r:dr, är det högst troligt, att några af de silfvermynt, han erhåller, innehålla mer och andra mindre, än de egentligen borde innehålla, och att följaktligen han tillfullo utbekommer den utlofvade silfverqvantiteten. Jag kan således icke finna, att man genom ifrågavar. reservation kan behöfva sprida oro hos de mindre kunniga, som icke veta hvad remedium ville säga. Jag kan derföre icke annat än gilla den redaction, som af Bancofullmägtige blifvit begagnad. Frih. Palmstjerna:
För Konungens Befallningshafvande måste ofta behofvet blifva oundvik”ligt, att uti serskildte ämnen, vid eii all”män sammankomst* inhemta yttranden an-» •”tingen af Länets Invånare samfällt eller ”af dem uti en viss del af Länet, och deni ”allmänt förbindande kraft de beslut, sorn ”af de tillstädeskomne fattas, må tilläggas, ”beror af hvarje af berörde ämnens serskilda beskaffenhet. Unar nu jemväl de ärenden* hvilka höra till Konungens Befall”ningshafvandes handläggning, och således ”der förekomma, åro så mångfalldiga och ”olikartade, att, vid de skiljaktiga omstän^ ”digheter, som dervid inträffa* detickeblif”ver möjligt alt med en allmän åsigt be» Lags. Allm. Besv.- o. Oec.-Tltsk. Bet. ZV.o i5. i 5 "döma de fall, dä en mer eller mindre nödvändighet för Konungens Befallningshafvande blifver, att, genom anställande munt”ligt förhör med de personer ärendet an"”går, utreda rätta förhållandet, skulle ock. ”en begränsning af denna åtgärd blifva bå”de vacklande och osäker samt äfven för”anledande dertill, det stundom Konungens ”Befallningshafvande, uti de till dess afgörande förevarande mål, skulle finna sig i ”saknad af tillräckliga upplysningar, dem ”han ej komme i tillfälle, aLt genom Par”lernes muntliga hörande inhemta; och ”sorn, enligt Kongl. Förordningen den 24 ”April i8i3 och Kongl. Kuugörelsen den ”20 April 1814» det nu är dem, som för ”fylleribrott eller för oloflig försäljning af ”Brännvin, Rumm och Toddy varda till”talade , medgifvet, att, då de erkänna förbrytelsen, få sådant hos Konungens Befallningshafvande skriftligen anmäla, samt uti ”Kongl.
Till idkande af handtverksverkstad å landet har ingen sig anmält. Landthandlande, sorn med behörigt tillstånd i öppna bodar idkat bandel, utgjorde till antalet år 1851: 29; 1852: 36; 1853: il; 1854: 40; 1855: 42; hvarförutan några landtman, med den deni i handelsordningen medgifna rätt, å landet hållit till salu i minut inhemska landtmannavaror. § 4. It i när i ii ifar. Fisket är för skärgårdens invånare af stor vigt och kan till och med anses för hufvudnäring, åtminstone i Börstils och Gräsö socknars skärgård. Strömming utgör förnämligaste föremålet för saltsjöfisket. Någon säker uppgift på qvantiteten af årligen fångad strömming är Länsstyrelsen icke i tillfälle att meddela. Men såvidt Länsstyrelsen förnummit, har fångsten af denna fisksort under nu ifrågavarande fern år icke varit gynsammare, än under nästföregångna åren, utan snarare i fortsatt aftagamle, hvilket ock röjt sitt inflytande på Norrtelje och Östhammars städers fiskerskap, som i antal och välstånd varit i sjunkande. Saltad strömming har varit i ovanligt högt pris, från Femton R:dr ända till Tjugo R:dr banko tunnan, då denna vara under nästföregående tider stått i pris till högst Tolf R:dr. Med ett af statsmedel erhållet anslag har Länets Hushållnings-Sällskaps Förvaltnings-Utskott föranstaltat om undersökningar i Länets skärgårdar, för att söka få utredt förhållandet med fiskerinäringen och grunden till den ofta förda klagan öfver fiskets aftagande. Sådane undersökningar hafva under flera års somrar blifvit beredvilligt verkställda af Professoren och Riddaren af Nordstjerne-Orden C. J. Sundevall samt Friherre C. J. Cederström, u om hvilka undersökningar berättelser blifvit afgifna.
Riksens Ständers förseglade och i Banquen deponerade Anordning å sistnämnda summa må ej förr brytas eller summan utbetalas, än sedan Riksdagskallelsen blifvit i Hufvudstadens Kyrkor vederbörligen kungjord Stockholm den 17 September 1823. Constitutions-Utskottets Betänkcmden. 241 No 55. Anbom den 3 October 1(523. lHemorial till Riksens Ständer, med föreslående af några smärre ändringar och tillägg i 19 och 22 §. Riksdags Ordningen. DS, under innevarande Riksmöte sam* telige RiksStånden antagit och Konungen jemnväl, medelst Nådig Sanction, bekräftat det stadgande i RiksdagsOrdningens 13 hvarigenom Rikets begge Universitet oeh WetenskapsAkademien fått sig tillerkänd rättigheten att utse Fullmägtige till Högvördige PresteStåndet och då, för fullständigheten af denna Grundlagsförändring, tillika erfordras bestämmandet ej mindre af det forum, der klagomål öfver val till sådana Riksdagsmän bör upptagas, än ock af Fullmagternas behöriga lydelse och underskrift, har ConstitutionsUtskottet funnit sig ega skäl att, för den i RegeringsFormen antydda behandlingen öfverlemna följande förslag till några smärre ändringar och tillägg i tvänne RiksdagsOrdningens §. nemligen : Bihang till R S. l}rot. 3:dje Sami. gi »4* Constitutions• Utskottets Betänkanden. §• J9* I sista puncten, nä t efter den mening som anvisar Forum för besvärs anförande olver Riksdagmannaval till Bondeoch BorgareS^ånden , s,kulle samma hänvisnings föreskrift, hvad PresteSiåndet angår, sålunda styliseras: ’ Klagomål öf er i al till Riksdagsmän af PresteStåndet ingifves, för Stiften hos Consistorierne, samt för Universiteten och We ten skaps Ahademie’i hos Konungen; Och följer dervid i öfrigt lika ordning och enahanda grunder, sorn här ofvanföre finnas utstakade*’. §. 22. Romme att redigeras på detta sätt: I förra puncten:
Den unileecläni^a an8älininI6n, jeinle (iill,oeamls Ilandlin^ae, laiso^as Iiäejemle, neli Kon^l. Najtt soelalisvee kiliett 8läniiee8 8lal8-IIl8lroll meik all lvonZi. lXäel oell Annett slääse välllsväKen. lVaevaeanäe: 1ian8 Dxeellen8 8lal8-Nim8leen soe Dleikes Xeentiena Heer Deilieees »5^'ezzrc/z/. 8lal8-kk>elen: iiere Dellieeee ^'/lez/^o/zzz, lieie Diilieeee liilieeee von ^c/zzz/rezz/zezzzz, tieelve //ziez/, Deilieiue 6^//ezz/zzrzz/, Dillfoeoeelnaele Dossianxleeen //zze, lallkororiininie 8lal88eereloeaeen Llsko^ //sz<///zz, 4 7tärd/g/r /'/'o/rä^/Z/o//, /tv o -v/. tillförordnade 8lal88eereleraren uppläste till justering ett af lionom, pa I^ongl. i>1aj:ls liefallning, körfatladt förslag lill kärlig proposition lill pikets 8lunders 8lats-I7tskotl, angäends öfverlulandet lill I^Ialmö stads tallig. irketsinrällning af Liongl. Naj:ts oell kronans räll lill ett dersläiles fallet Ouna-ai f. kongl.
Den i Februari i e. m. Herr Rosenqvist: Herr Riben har försvarat Utskottets handlingssätt dermed, att de andra 3:ne Stånden åtgjort frågan efter Utskottens förslag. — I sanning ett rätt godt skäl, om man så behagar, men då jag en gång förut förklarat mig aldrig vilja veta, luiru de andra Stånden afgjort ämnen, mindre af deras beslut taga någon ledning för mina yttranden, vill jag icke ens besvara ett sådant vederläggningssätt. Hvad jag anmärkt emot Utlåtandet har ej kunnat motsägas, och jag fortfar att tillstyrka afslag, med förklarande, alt jag icke ernar möta likartade vederläggningar som Herr Ribens, med annat än den djupaste•— tystnad. Herr von HartmansdorffAngust : StatsYerkets inkomster böra väl, likasom enskiltes, användas i första rummet för att tillfredsställa egna behof och allmänt nyttiga utgifter. Hvad man sedan, af medlidande, kan använda till barmhertighetsverk, kommer i andra rummet, och kan ej rätteligen jemföras med de egenteliga Stats-utgifterna. Så är det äfven med de bidrag, hvarom nu är fråga, till de afbrände Städerne. De äro af samma beskaffenhet med dem, sorn Riksens Ständer vid sisla Riksdag till samma ändamål beviljade. Bestämda Statsanslag äro de icke, utan lån, som Staten anskaffar och i sin ordning återfår, tillika med de räntor Staten sjelf derföre io6 Den i Februarii e. m. betalar. Staten är här ej annat än ett slags mäklare, sorn upptager lånen åt Städerna, derföre alt RiksgäldsContoret har bättre credit än Städerne; Contoret betalar lånen med det capital och den ränta, som Städerna lenina. — RiksgäldsContoret förlorar intet dervid; hvarföre skulle då Staten icke mellankomma? Jag hemställer således, att Utlåtandet måtte bifallas. Herr Rosenqvist: Jag begär blott att Ilerrar Monthans och Helsingii reservationer uppläsas, då Herr von Hartmansdorff är fullkomligen vederlagd.
För diverse af Kongl. Maj:t kända behof 245: 16. — 234: Expenser och diverse smärre utgifter 291: 26. — 268: 2. 6. Summa 865: 26. — 965: Till någon erinran från Revisorernes sida hafva dessa räkenskaper icke föranledt. Styrelsen för allmänna Väg*- och vattenbyggnader. Räkenskaperna äro uti Kongl. Kammarrätten granskade för båda åren med anmärkningar samt utvisa: SBcliet. år 184S. år 1S4W. Balans från föregående året: Uppbörd: Statsanslag till arfvoden 9,766: 32. — 9,766: 32. — reseoch undersökningskostnader samt expenser 10,000: 10,000: undersökningar om åtskilliga landsvägar 1,970: 25. 7. dito vid Dalkarlsbacken dito örn en hro mellan Kyrko-och Skeppsholmarne 2,400: 793: 11. dito om Drottningholmsbroarne 666: 32. dito om brobyggnad öfver Dalelfven vid Gysinge 6,198: 44. — Balans till påföljande äret: Credit. Balans från föregående året: Bro och väg öfver Dufvedsundet . 800: Bro öfver Dalelfven vid Gysinge 6 198: 44. Balans till påföljande äret:
Således utvisa räkenskaperna för de 2:ne sednast förflutna åren en försämring i Riksgälds-kontorets finansiella ställning, eller förhållandet mellan detta Verks tillgångar och skulder, motsvarande ett belopp af R:dr 1,655,959: 28. 8. Rland de flera samverkande orsaker, som bidragit till denna väsendtliga förändring i omförmälde skulders och tillgångars inbördes förhållande, anse Revisorerne sig i främsta rummet böra anföra Rikets Ständers under sednaste Riksdag meddelade och vid upprättandet af 1848 års hufvud-bok iakttagna beslut, angående upptagandet derstädes af ej mindre hvad som före slutet af år 1847 icke blifvit i Riksgälds-kontoret lyftadt utaf de, till utgående från detta verk, af Rikets åren 1840 och 1841 samt 1844 och 1845 församlade Ständer, utan återbetalnings-skvldighet, beviljade anslag, än äfven alla de, under 1847 och 1848 års Riksdag, å samma verk, i egenskap af dylika anslag, anvisade summor, hvilka under sistnämnde års lopp måste vid skeende reqvisition tillhandahållas. Till följd af detta beslut, hafva nedanstående belopp blifvit påförda kapital-räkningen i Riksgälds-kontorets hufvudbok för nästlidet år, nemligen: under 1840 och 1841 års Riksdag beviljade extra statsanslag Riksdag beviljade tillfälliga statsan slag, sorn under sistnämnde år borde uppå skeende, reqvisi tioner, tillhandahållas , 784,166: 15. 6. hvaraf 654,817 R:dr 8 sk. utbalanseras; samt den till ordinarie statsbehof bens fyllande för år 1848 anvisade summa „ 1,325,360: hvaraf 325,360 R:dr likaledes utbalanseras vid samma års slut. Dessutom hafva följande bokförda fordringar, jemlikt Rikets Ständers särskilda beslut, blifvit afskrifna uti sistlidet års hufvudbok, nemligen: Riksgälds-kontorets återstående fordran för utbetalningar å det vid 1834 och 1835 års