Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Gr. o. Landtm, vill framställa. Gr. von Fersen, Hans: Sedan votering är begärd, och densamma skall för sig gå, får jag till prot. nedlägga min reservation mot den af liiGr. o. Landtm, framställda pro - Den 17 October e. m. propos:n af samma skäl, som jag i går reserverade mig vid ett lika beskaffad! förhållande. Mig synes nemi. af 56 § Reg.F. klarligen följa, att propos., huruvida de framställda anmärkningarna anses för Ståndets gemensamma tanka, skall föregå, emedan af denna propostns afslående följer, att Constit. Utsk:s förslag blir hvilande. Frih. Ehrenborgh: Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, måtte täckas icke upptaga mina ord så, som Hr Gr. o. Landtm, upptagit dem. Jag har icke sagt, att Hr Gr. o. Landtm, ville par surprise låta såket! afgöras, Utan jag har velat säga, att genom memor:s afgörande på det anmärkta sättet kunde det möjligtvis synas, som man hade för afsigt att par surprise få saken afgjord. Af skäl, jag förut uppgifvit, anser jag propos. icke kunna framställas till antagande af Utsk:s förslag till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, utan att propos. bör göras, huruvida anmärkningen förklaras för Ståndets gemensamma tanke. H, Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att vid de tillfällen, då blott en anmärkning blifvit yttrad emot Utsk:s förslag, hade detta antagits till grund för Landtm:* propos., hvilket handt åtskilliga gånger under de föregående dagarna. Då H. Ex. äfven änsåg detta fullkomligen öfverensstämmande med grundlagarna, ansåg H. Ex. sig nu böra handla på samma sätt och framställde altså ånyo propos. till godkännande, till den behandling 56 § Reg.F. föreskrifver, af Constit. Utskts under N:ris 1, 2 och 3 afgifna förslag till förändring i Tryckfr.fÖrordn. Ropades starka ja och nej samt votering. Gr. von Fersen:
Dock som en ytterligare inhemsk skuldsättning nu blifvit föreslagen, och Rikets Ständer, innan de meddela sitt beslut i anledning af härom väckta frågor, torde önska erhålla kännedom om sättet och vilkoret! för de upplåningar, som tillförene och intill nuvarande tid blifvit för Statens räkidng verkställda, bar Utskottet ansett sig böra meddela do upplysningar, Utskottet härom inhemtat; dervid Utskottet likväl förbigår ej allenast de lån, som före innevarande århundrades början blifvit å Statens vägnar upptagna, utan äfven Statsoch Riksgälds-verkens mångfaldiga låne-transaktioner med Rikets Ständers Bank samt den upplånings—rörelse, Riksgälds-kontoret emot sina, i början räntebärande, kreditsedlar under en längre tid bedrifvit. Inskränkande sig således till den upplåning, hvarigenom Svenska allmänheten äfvensom åtskilige allmänna och enskilda inrättningar och stiftelser egt tillfälle att hos sistnämnde verk under längre eller kortare tider förränta sina kontanta behållningar, får Utskottet alltså bär nedan uppgifva ej mindre de af Rikets Ständer föreskrifna eller af Riksgälds-kontorets Styrelse bestämda betalnings-terminer och räntevilkor för de genom samma verk upptagna lån jemte härom för öfrigt meddelade stadganden, än ock de lånesummor, som vid vissa tidpunkter varit på detta sätt förräntade. Uti den vid 1800 åis Riksdag utfärdade instruktion för nyssbemälde Styrelse förordnade Rikets Ständer, att inrikes lån skulle af Riksgälds-kontoret upptagas, derest sådana kunde erhållas emot dittills vanlig (5 procent) ränta, hvarjemte föreskrefs, att hvad härigenom erhölles utöfver det för dylika låns omsättning erforderliga belopp, borde användas till afbetalning å Riksgälds-kontorets utländska skulder. Denna upplåning verkställdes emot Riksgälds-kontorets, till viss man eller innehafvaren utfärdade, obligationer, lydande å olika belopp från och med 100 till och med (lere tusen R:dr, och merändels ställda till inlösen efter 4 års förlopp,' dock voro äfven andra förfallolider, såsom 3, 3 eller 10 år efter obligationernas utgifning, i dem utsatta.
M:s nåd. propos., rörande curhusafgiften, som jag vågat anföra, eller att med årliga bestämmandet af utgående beloppet inom hvarje län af curhusmedlen måtte tillgå som hittills, äfvensom med deras användande och årliga revisionen af deröfver förda räkenskaper. It. o. Ad. biföll, att detta yttrande skulle fä åtfölja den i förmiddagsplenum beslutade återremiss af Bevilln.Utskrs betänk. Justerades i prot.utdr. för d. io dennes e. m. och 3 prot.utdr. för denna dag f. m. Upplästes och lades på bordet Exped.Utskts utlåt. N:o 9 i anledn. af väckt motion om ersättning för tryckningskostnaden af bihanget till RiksSt:s protocoll under de första månaderna af riksdagen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 8 på aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Fredagen den 16 Maj 1834- Plenum kl. f till 6 e. m. Öppnades Hrr Bänkmäns lista till val af sex Electorer efter Gr. De Geer, Carl, Hr von Post, Stafs, Hr Lagerhjelm, Pehr, Hr von Heijne, Georg, Frih. Hermelin, Aug., samt Hr Liljenstolpe, Garl Otto; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 236. Frih. Stjerneld, Gust. Algernon, „ 24g. Frih. Adelsvärd, Joh. Carl, , 484- Hr Breitholtz, Claes Joseph, „ 1092. Hr Leijonmarck, Joh. Adolph, , i5ig. Hr. v. Döbeln, Joh. Wilh., och „ 2i6r. Hr af Zelle'n, Nils Wilhelm. Ju - Den 16 Maj. 55 Justerades i prot.utdr. för d. i dennes e. m., t prot.- utdr. för d. 7 dennes oell 5 prot.utdr. för d. 12 dennes e. m.
Enär härigenom, efter den Tulltariff, som Bevillnings-Utskottet före - Slals-Utskottels Utlåtande JV.o 391. slagit, och som till hufvudsaklig del torde få anses vinna Rikets Ständers bifall, i allt fall lärer kunna påräknas en årlig brutto-intrad af minst R:dr a5o,ooo. så skulle deraf följa, att, så länge förhållandena med Barbaresk-Staterne äro desamma, som för närvarande, och enär till den här ofvan calculerade behofssumman af nu utgående kostnader, samt under förutsättning, att från Norrige fortfarande lemnäs minst 3o,ooo Species, icke erfordras, att Sverige bidrager årligen med mera än 140,000 ä — 120,000. ett årligt öfverskott kan uppkomma af omkring R:dr 100,000 å 120,000. I anledning hvaraf Utskottet tillstyrker Rikets Ständer att besluta och hos Kongl. Maj:t i underd. anmäla: att det uppkommande öfverskottet af bidraget från Sverige må alsättas och, efter Kongl. Commerce-Collegii samt llandelsSocietelernes i Rikets större sjö- och handelsstäder hörande, användas för Svenska handelns och sjöfartens utvidgande och befrämjande, så väl utom som inom Riket, och sålunda äfven kunna disponeras för det i Stats-Utskottets Betänkande N:o 2o3 uppgifne ändamål, eller Fyroch Båkväsendets upplijeipande, så vida något ytterligare bidrag utöfver hvad deri redan är tillstyrkt finnes erforderligt. Af här ofvan utredde förhållanden och numera inträffade förändrade omständigheter, anser Utskottet förvaltningen af denna hittills under namn af Convoyafgift samlade fond icke vidare påkalla tillvaron af ett serskildt Embets-Verk, utan synes förvaltningen fasthellre och serdeles med hänsigt till den nu föreslagna utsträckning i dispositionen af de inflytande medlen, lämpligast kunna anförtros åt Kongl.
Tillika får jaa, i anledning af hvad en värd Ledamot Herr Stråle, i afseende på Herr Morath» Den 1 April. 29 Motion yttrat, erindra, det jag icke finnér att någon Stånds-Ledamot kan vägras, att när som hellst under Riksdagens lopp väcka en Motion, så snart den står såsom denna, i ett omedelbart sammanhang med en, innom den tid sorn “t 6 § Riksdags Ordningen föreskrifver, väckt Motion, eller med redan upptagne ärender. Friherre Boye, Ludvig: Vid de Yttrander, sorn tvänne värde Ledamöter afgifvit, anhåller jag att få göra några erinringar. Om jag ej förstått Herr Stråles mening orätt, så anser han en allmän fara ligga i Assignationernes egenskap af offentlighet; deraf han tror att de möjligen kunde öfvergå till egenskap af Mynt, och således utgöra en fö ökning i Rörelse-Capitalet, som han anser skadlig. För min del kan jag ej inse, att Assignationer kunna äga annan, eller större offentlighet, än alla Reverser till Sedelhafvaren, eller till viss Man eller Ordres, med hvilka de äga lika grund och lika försvar i alldeles samma rätts begrepp. Intetdera af dessa enskildta Papper kan någonsin antagas i Krono-Uppbörden, eller få annan antaglighet än den, som hvilar på det enskildta förtroendet och följagteligen kan intet heller någotdera öfvergå till egenskap af Mynt; och så länge man intet gerna kan förbjuda någon människa att utgifva Reverser, så förstår jag icke heller med hvad rätt, man kan förbjuda någon att urgifva Assignationer. Dea Reservation, sora Friherre Stael gjordt, 3o Den i Apt it* torde kunna undanrödjas genom blott den erinran, att här är icke fråga om att Standerne skulle åt de enskildte Assignationerne lemna en sådan Auctorisation, eller att Stätt* derne skulle vidtaga någon, eller några steg, mägtige att inlocka Allmänheten att anse dem för Stats-papper, deraf sedermera någon ansvarighet kunde drabba Ständerne; utan här äf blott fråga, att icke nu serskildt förbjuda ett sådant begagnande af enskiidta Crediten, som Lagen icke hittills förbjudit, och aldrig bör förbjuda.
Institutets räkenskap, som förut förts efter färdagsår, räknadt från den 14 Mars, men numera nppgöres edler kalenderår, omfattar för revi sion såret, tiden från nyssnämnde — 163 — dag till 1860 års slut. Någon anmärk Kammar-rätten har ej förekommit. Ii Debet. Balans från år 1859: ning mot räkenskapen vid dess granskning i Kongl, komster och utgifter upptagas sålunda: Uppbörd: För Institutet: Åfgifter af elever 23,025: Af Ultuna gård: 1860 års skörd 31,147: 84. Af Granbergs gård: 1860 års skörd 3,013: 13. Arrendemedel Balans tili år 1861: Skulder Credit: Balans från år 1859: Skulder Utgifter: För Institutet: Aflöningar 8,600: 64. Ved och lyshållning 1,443: 84. Inventariers underhåll ! ,235: 92. Skrifmaterialier m. m 56: 12. För Ultuna gård: Aflöningar och kosthållning Utsäde till 1860 års gröda Grundförbättring och dikning Nybyggnad Reparationer Dagsverken Diverse utskylder Inventariers underhåll Yed och olja Diverse omkostnader För Granbergs gård: Aflöning Utsäde Diverse utskylder Dagsverken Diverse omkostnader Balans till år 1861: I ändamål att inhemta närmare kännedom om förvaltningen vid Ultuna Landtbruks-institut, hafva' Revisorerne, genom Delegerade, derstädes gjort besök. Då emellertid den för Revisorernes sammanvaro bestämda tid endast medgifvit ett kort besök å nämnda ställe, har det icke varit möjligt för Delegerade att rörande jordbruket uttala något bestämdt omdöme eller yttra sig om och i hvad mån någon förändring derutinnan lämpligen må ega rum.
För biträde vid behandlingen af de till Staissamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens handläggning hörande mål och ärenden, hafva de förenade Utskotten, i likhet med hvad tillförene egt rum, antagit en serskild, sekreterare jemte en notarie, och få Ulskotten, med anmälan härom, hos Rikets Ständer vördsamt begära, att nämnde sekreterare och notarie, hvilka den i sistlidne Februari inträdde i tjenstgöring, måtte från och med samma dag och så länge deras biträde erfordras, få uppbära arfvode till det belopp, som framdeles kommer att bestämmas samt under tiden ett förskott, sekreteraren af Ett hundrade r:dr och notarien af 70 r:dr, för månad beräknad t. Stockholm den 6 April 1848. På Stats-utskoltets vägnar. På Ridderskapels och Adelns På Preste-ståndets ledamöters vägnar. ledamöters vägnar. S. G. von Troil. Carl Fr. Björkman. På Borgare-ståndets På Bonde-ståndets ledamöters vägnar. ledamöters vägnar. Frans Schartau. Sv. Heurlin. På Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets vägnar. På Ridderskapets och Adelns På Preste-ståndets ledamöters vägnar. ledamöters vägnar. A. G. Gyldenstolpe. Joh. Er. Forssell. På Borgare-ståndets På Bonde-ståndets ledamöters vägnar. ledamöters vägnar. Gustajsson. Pehr Benctson. O. A. Beckman. Sik. St. Fröt. lishT och ISiB. 4 Sami. 2 Ajd. / LAftet. i i Statssamt Allm. Btsv.- och Ekon.-Utskoltens Utlåtande, K:o 2. Ank. till Exp.-Utsb. d. 20 April, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om bidrag för beredande af nedsättning för tyngre och vigtigare varor i nu gällande taxa för inre farten å Götha kanal. Till Stats-utskottet liar blifvit remitterad en af herr Rosenblad, Bernhard, hos Höglofl.
StatsUtskottets uti 2:ne sär. skildta Memorial af den 5 dennes, till bifall an-i malche andragande^ dels om antagande af en Secreterare utöfver hvad, enligt 24. §. i Riksdagsordningen den lo Febr. 18I0, bestås, och dels om underdånig Skrifvelse till Kongl. Majit om befallning tili vederbörande, som besörja Riksdags utgifterne , att betala trycknings kostnaden för Kongl. Majus Nådiga Proposition tili Riksens Ständer om StatsVerkets tillstånd och behof, för att hvarje Ledamot af RiksStånden till» d las, fann Hederv. BondeStåndet för godt, att för sin del bifalla; hvilket skulle så väl högbe» mälte Utskott, sorn de öfrige Respect. RiksStånj den vördsamt och vänligen kungöras» Frän Högloft. Ridderslcipet och Adeln'. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets d. 13 dennes på bordet lagde Memoriali af föregående dag } rörande KronoUppbördens yerkställande. Från Prof. Utdrag d. 18 Dec. 1817.' 13 fr Frän Ploga. PrestStdndet. S.'D. Vid förnyad föredragning, Iemnade PrestStåndet sitt bifall till StatsUtskottets nasti. Plénidag pä bordet lagda Memorial af den lii Dec., rörande KronoUppbördens verkställande. P'rän Våll afl. BorgareStåndet. S. D. Bifölls StatsUtskottets Betänkande af tl. 12 Dec., angående KronoUppbördens verk.’ ställande. Från Högloft. Ridder slaf et och Adeln, S. D. Biföll Höglofl.
S. D. Utaf Ståndets denna dag fattade beslut angående tryckningen af dess eget Protocoll och af Bibanget till samtliga RiksStåndens Protocoll vid innevarande Riksdag, saint om expeditionssättet af de från Uskotten till RiksStånden inkommande Handlingar fann /d^orgareStåndet Riksens Ständers samtliga Utskott böra få del, seden de hunnit förordnas. Ex Protocollo Clas Arvedson. o. D. Beslöt Borgare Ståndet: i:o Att dess Protocoll vid innevarande Riksdag bör, genom Ståndets Secreterares försorg, ofördröjligen befordras till trycket, upplagan likväl, i anseede till den ringare afsättning, som å Protocollet vid sedoaste Riksdagen försports, nu minskad ifrån 500 till 300 Exemplar. 2:0 Att af Bihanget till samtliga RiksStåndens Protocoll böra genom det blifvande ExpedilionsUtskottets försorg skyndsamligen tryckas 500 Exemplar, med iakttagande af den redaclion, som enligt Ex - 6 Frat■ Vtär, cl. 22 jan, 1823, peditionsUtskottets, i Memorial den 5 Januari 1818 (Se Bihanget, ro:de Samlin* gen, sid. 26) gjorda och af RiksStånden gil* Jade förslag, vid nämnde Riksdag blifvit följd. 5:0 Att, till beredande af enahanda ordning med Bihangets tryckning vid denna, som vid den sistförflutna Riksdagen, Riksens Ständers samtliga Utskott böra, nu liksom då, hvart för sig aflemna sina Memorial, Betankanden och Förklaringar i en Nummerföljd och med korta, men bestämda rubriker öfver de ämnen, hvarom de handla. 4:0
H. St:r, i anledning af Utskottets under N:is IÖ2 (pag. 394) och 204 (pag. 283) afgifne Utlåtanden, förklarat Öfverste-Lieutenanten de Mottoni berättigad, att, för dess innehafde Förste Majors-beslällning vid Regementet Royal Sve'dois, erhålla Löneersättning, och med Majoren, Friherre Koskull enahan - Betan k anden, N:o 3g3. 4^7 da förhållande sora för Öfv. Lieut. de Mottoni anfördt blifvit, i så matto äger ruin, att den förstnämnde jemväl erhållit K. M:ts Fullmakt å den beställning, som han, i anseende till upplösning af det Regemente, hvarvid han tjenslgjort, mast jemte innehafvande lön frånträda; så och då vanligt varit, att då Corpsen blifvit reducerade eller tjenster indragne, de, som enligt Fullmakter, innehaft Beställningar med Löner, fått samma Löner intill afgång eller befordran bibehålla; har Utskottet äfvenledes funnit Majoren, Friherre Koskull böra tillgodokomma ersättning för den Löneinkomst han vid merberörde Regemente innehaft pcb utan eget förvållande frånträdt; och Utskottet får derföre hos R. II. St:r vördsamt föreslå: att, Majoren, Friherre Koskull må, intill dess han erhåller motsvarande eller högre lön ä Stat, uppföras å allmänna IndragningsStaten till åtnjutande årligen af 2Öo R:dr jemte det Expectance-arfvode af 200 R:dr han derå redan innehar, hvilka sammanräknade 45° R:dr utgöra det belopp, som, enligt K. M;ts nu gällande Stat, Andre Majoren vid Konungens f. d. Eget Värfvade Regemnnte i Lön bestås. Beträffande Sökandens underdåniga anhållan, att lindfå ersättning för hela den tid lian af den honom tillagde Majorslön varit i mistning; så och enär K.
D e n unge mannen gjorde en tystande, afvärjande åtbörd och gick kallblodigt fram till sängen, där den lilla stred mot dö- den. E t t snitt — och han böjde sig öfver barnet, han tryckte sina läppar mot hennes sjuka strupe och uppsög giftet, som samlat sig därinne. » Jag hoppas hon är räddad, » var det första han yttrade, när han bröt sin tystnad. Redan samma morgon kunde man se, att flickan befann sig utom all fara, men fyra dagar därefter var hennes räddare död. K o n - suln bekostade icke blott begrafningen — en begrafning, som man långt efteråt mindes i den lilla staden — utan gick så långt, att han utfäste sig att betala den aflidnes efterlämnade skulder och resa en marmorvård öfver hans stoft. Mer kunde ingen gärna begära af honom och knappast ens detta, ty denna så plötsliga och oförutsedda död hade varit nära att kasta hans dotter i ny lifsfara. H o n hade förstått att skaffa sig kunskap om sanningen, och hon sörjde, icke som ett barn, utan som en vuxen sörjer. » Ja, men. om fattigdomen är låtsad och sjukdomen är låtsad, hvem skall man då ge till, och hvem skall man vårda? — Kan nöden försvinna från jorden, pappa? » utbrast hon med ett slags förtviflan. Konsuln affärdade sin dotter med ett skratt, men flickan grubblade i tysthet på sin fråga. Om all jämmer med ens upphörde, hvad tjä nade det då till, att det fanns hjältar, att det fanns människor, som kunde uppoffra sig? D e skulle gå där liksom alla andra, och ingen skulle någonsin känna dem. Hon hade känt en hjälte. Hon hade fått se någonting likt det, som nänniskor gjorde förr — i de stora tiderna. H v a d betydde det, om de trodde, att hon aldrig tänkte därpå? Hon glömde ingenting, hon kunde inte glömma. D e t hände ännu ibland om nätterna, att hon drömde därom. Men icke längre med fasa. N u var hon äldre, nu hade hon förstått, att det icke var hon, som var skuld till hans död. H a n s eget mod hade dödat honom. D e t var det, som gjorde henne så lycklig. T y hon var lycklig, när hon tänkte på honom.
Berättelsen om huru döden gästade faniiljen pk Berga ar frainställd efter en gängse siigen, livilken slagit si djupa rötter i folkmedvetandet, att det Snnii i dag finnes äldre bildaäe personer, som förklara sig hafva sett dödens talg. ljus briiina i gästriimsfönstret på Bergit. Afveiityret med vargarna liar bestridts eller beletts af den inodei-na anden i vart land. Det &amp; r dock berätta&amp; efter en verklig, iiiiiiii i godt minne bevarad händelse, och vi kiinna ytterligare roa den lustige kritikern med att anföra följande ord af en ansedd vemliiiidiiig: D A I ~ i I dag vet hvar bonde i Verinlaiid, att enda sättet att radda sig om man åkaiirle förföljes af vargar Sr att k a s k lit n&amp;gollting i t dem (vigserligen icke i~lltid ' en Corinqe!) eller att l i t a nkgonting släpa efter slikdeii. » För öfrigt står det ju hiii:, soni p&amp; inknga andra stiilleri i Seliiin Lagerlöfs iinder: liga bok, fritt för liisaren att tanka sig arten af ett if~2gavarande fenomen efter sitt eget sinne. Si kan ' man ju med Gösta s&amp;ling antaga, att det iEke vanvaiiliga vargar, de Bkande mött, iitaii sadaila som blifvit utskickade af Gud för att ininno honoin om ett v#nskapslöfte, som kärleken hardt n#r kommit honoin att glöin~na. Eller ocksa kan man taga Siiitrain p&amp; orden och tro, att vargarna tillhörde lians aparta sma grå.lliiigar. Och slutligen den enda egentliga spökhistorien, den, som Anna Stjeriiliöök iipplefver under hemresan genom skogen - liiiru egendoinligt förklaras den icke.
Och han gaf på den dagen ett tecken, och sade: Detta är tecknet, att Herren detta talat hafver: si, altaret skall remna, och askan, som derpå är, skall förspillas. Då nu Konung Jerobeam hörde ordet af den Guds mannen, som emot altaret i BethEl ropade, räckte han ut sin hand vid altaret, och sade: Tager fatt på honom. Och hans hand förtorkades, som han emot honom uträckt hade; och han kunde icke draga henne igen till sig. Och altaret remnade, och askan vardt förspilld af altaret, efter tecknet, som Guds mannen genom Herrans ord gifvit hade. Och Konungen svarade och sade till den Guds mannen: Bed Herrans dins Guds ansigte, och bed för mig, att min hand kommer till mig igen. Då bad Guds mannen Herrans ansigte, och Konungens hand kom till honom igen, och vardt såsom hon tillförene var. Och Konungen talade med Guds mannenom: Kom hem med mig, och vederqvick dig; jag vill gifva dig en skänk. Men Guds mannen sade till Konungen: Om du än gåfve mig halft ditt hus, så ginge jag dock icke med dig; ty jag vill i detta rum intet bröd äta, eller vatten dricka; Ty så är mig genom Herrans ord budet och sagdt: Du skall intet bröd äta, och intet vatten dricka, och icke komma den samma vägen tillbaka igen, som du gångit hafver. Och han gick sina färde en annan väg, och kom icke den vägen tillbaka igen, som han till BethEl kommen var. Men i BethEl bodde en gammal Prophet; till honom kommo hans söner, och förtäljde honom all verk, som Guds mannen på den dagen gjort hade i BethEl, och de ord, som han till Konungen sagt hade. Och deras fader sade till dem: Hvilken vägen hafver han farit? Och hans söner viste honom vägen, som Guds mannen farit hade, den af Juda kommen var. Men han sade till sina söner: Sadler mig åsnan. Och då de hade sadlat honom åsnan, red han deruppå; Och drog efter Guds mannen, och fann honom sittandes under en ek, och sade till honom: Äst du den Guds mannen, som af Juda kommen äst?
För en lilen vägsträckning ifrån Malmö inåt laudel hafva icke mindre än 200,000 R:dr blifvit anvisade. Allt detta, i förening med hvad jag förut haft äran andraga, utgör åtminstone för mig ett tillräckligt skäl för den åsigt, alt, vid frågan om jernvägsanläggningar i Sverige, Skåne icke bör i främsta rummet komma i åtanka. Med kännedom af denna min åsigt torde R. o. Ad. äfven finna, att jag mäste hysa stora betänkligheter emot Frih. Sprengtporten förslag, hvilket Uppenbarligen gynnar Skåne. Om den värde Frih. upgjort en motsatt fördelning af de föreslagna 5 miliam så att Slockholm-Gölheborgs-linien fått 3 och Malmö-Jönköpingslinien 2, så hade Frih. derigenom erkänt, att den förra linien är den för landel vigligaste. Men äfven om vi lemna fördelningen å sidö, tror jag, alt sjelfva förslaget innebär ett afklippande af hela frågan om understöd till införande af jernvägar i riket. Eller kan man på allvar hysa den åsigt, att det skulle vara möjligt för Sverige all på samma gång börja jernvägsanläggningar vid Malmö, vid Götheborg och möjligen äfven vid Stockholm, samt att de påbörjade banorna samtidigt utföra? Skulle icke den gifna följden Den 23 September f. m. 235 af detta sätt att förena de olika intressena blifva, att landet genom öfveransträngningar utmattades, att missnöje upstod emot hela förelaget och föranledde dertill, att landets representanter vid en kommande riksdag funno sig föranlåtna ali vägra anslag till arbetets fortsättande. Det rättaste mätte väl vara, att man för sig gör klart hvarest den jernbana, som för landet medför den största nytta, bör framgå och sedan beviljar anslag dertill. Genomföres detta företag lyckligt och väl, så kan man vara förvissad om, att det kommer att efterföljas af andra jernvägs-arbelen och då har saken fått sin naturliga gång. En talare, Hr Gripenstedt, har yttrat, att R.