Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hwilket effter så är, döma the ochristligha, hvilke »begära, att wij ibland kättare skole reknadhe bliffua. Men oenig»heten och trättan är om en hoop Misbruk, som uthan all skäl »och grund, äro j Gudz Församling listeligha inkomne, utlii hvilka »om än någhon Stskilligheet voro, borde lijkwäl the Påweske Bisper»ne, så menniskelighe vara at the. för then Trons bekännelse skuld, »som wij nu gjordt haffuom, måtte oss oell wara, lijdha och icke »förfölia, efter thet at Canon^s eller then gamle Kyrkiolaghen icke »så sträng är, at hon på all rum krnffuer lijka kyrkiosedher, ej »heller haffua kyrkiostadgarnar någhon tijdh varit lijke utlii alle »Församlingar. Och effter thet hoos oss, meste parten aff the 444 Dea 18 Juni. »gamle Kyrkiostadgar bliffua flitigt belioldne: Therföre är t be t fal»skeligha updichtat, at wij alle Ceremonier och alle gamle Kyrkie»ordningar utbi wara Församlingar haffua bortlagdt. Men thet »haffner warit een almiinneligh klaghan, at någhre rnisbruk skole »liengia hoos gemene Kyrkiostadgar: hwarföre effter tliesse misbruk, »medli gott samwet icke kunne gillas, äro the mesledeels förandra»dhe wordne.»
Än vill man berättiga de vid kommunernas gränsor bosatte, att, utan föregången anmälan eller biträde af vederbörande offentliga myndigheter, med våld fördrifva till kommunen anländande medellösa familjer, än vill man ej blott ålägga hemmans-innehafvaren ansvarighet för de familjers underhåll, åt hvilka han af hemmanet upplåter jord, ulan äfven för framtiden vid sjelfva hemmanet fästa en sådan skyldighet. Märkligast och mest bevisande iir dock yttrandet af den komité, sorn lör 2:ne år sedan, i följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga bela Ilning, härstädes sammanträdde lör alt yttra sig angående \ dkoren för hemmansklyfning och jordafsöndring. Denna komité, bestående af Häradshöfdingarne i Länet samt al ståndspersoner, prester och bönder, 2:ne ibland de anseddaste inom orten af hvardera klassen, var nemligen enhälligt al den tanke, att hemmans klyfning, lill mindre del än i mantal och jordafsöndring till hvad areal som lieldst icke borde lå ega rum, med mindre kommunen förut fått i sockenstämma undersöka och pröfva förhållandet. En således uttalad opinion måste skänkas afseende. Det har alltså bordt vara mill åliggande, att uppsöka och begagna de lagliga utvägar, sorn 55 kunna slå mig lills lind, flir att förekomma tillväxten af en obesuten befolkning särdeles under nuvarande Ivckiiga forhållanden, på hvars ostörda fortsättning så mången anser sig med säkerhet kunna draga växel. Kongl.
Den, som anser, att, på sätt tre stånd beslutat, införselstullen å halfsiden-, väfnader, shavlar, shavletter och andra dukar, “af 10 r:drs värde och deröfver stycket", bör bibehållas vid 20 r:dr för 100 r:drs värde, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej-, vinner nej, bestämmes denna lull till 3 r:dr skålpundet. Voteringen har utfallit med 60 ja och 59 nej; och då alltså ja vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat enligt ja-propositionens innehåll. 46:te voteringen (enligt 133 punkten). Den, som anser, att, i enlighet med hvad tre stånd beslutat, införselslullen å bomullsväfnader, alngods, hvita: “kambrick, blekt och glättadt, samt alla andra lika beskaffade bomullstyger, i finhet öfver 76 trådar på tummen i ränningen, och af minst 6 qvarters bredd", bör bibehållas vid 1 r:dr skålpundet, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej; vinner nej, nedsättcs denna tull till 36 sk. skålpundet. Voteringens resultat har varit 71 ja och 47 nej samt en sedel kasserad; hvadan och Stais-Utskottets Memorial, N:o 302. 17 då således ja vunnit, Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med ja-propositionens innehåll. 47:de voteringen (enligt 134 punkten). Den, som vill, att, på sätt tre stånd beslutat, införselstullen å bomullsväfnader, alngods, hvita och färgade, ”korderoy, sammet och manchester samt satin, jean och parkum”, bibehålies vid 32 sk. skålpundet, röstar ja; den, det ej vill, röstar neji vinner nej, nedsättes denna tull till 28 sk. skålpundet. Omröstningen har gifvit ett resultat af 69 ja och 50 nej; och som ja således vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat enligt ja-propositionens innehåll. 48:de voteringen (enligt 135 punkten).
Rödöns sockenstuga år och dag som ofvan på egne och öfriga socknemännens vägnar: P. Staaff pastor. Jon Olofsson, i Undrom Erik Eriksson i Kiälen Nils Johansson i Wejmon Pehr Ersson i Lund 56 År 1824 den 27 junii blef förestående protocoll uppläst och justeradt, som bestyrkes af Aron Lidsten Pehr Grenholm. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 14, ÖLA. 1824 den 19 sept. valdes i allmän sockenstämma följande sexmän på 6 år – neml. Bond. Pehr Andersson i Dvärseter, b. Hemming Carlsson i Nyland bond. Olof Ersson äldre i Kjälen, b. Johan Pehrsson i Wägmon bond. Lars Johansson i Häste och bond. Pehr Jonsson i By. In fidem Pehr Grenholm loco pastoris. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 14–15, ÖLA. År 1825 den 10 april uti allmän sockenstämma beslöts 1:o Det skulle enkan Märet Andersd:r från Sandnäset, hvilken numera är oförmögen att sig sjelf och sina 2:ne små barn (Jonas och Ingebor) försörja och derjemte utur stånd satt att häfda och bruka Sandnäs torpet, intagas uti fattigvården på socknen – så att hon med sina 2:ne små barn undfår lifsuppehälle, skötsel och vård utaf församlingen, på det sätt att hon i tourvis tillika med barnen få vara ett dygn på tunlandet hos hvar och en hemmansägare och boställesinnehafvare innom socknen, medhafvande en längd hvaruti anteknas ankomst och afgång till förekommande af oordning och underslef. Sandnäs torpet skall, under enkan Märets besittningstid, bortarrenderas och arrendet tillfalla fattig cassan, som undsätter Märeth och de 2:ne små barnen med medel till nödige kläder. 2:o Dessutom anmäldes till understöd pigan Brita Olofsdotters i Mjäla sjukliga och fåkunnige son, och beslöts det hans moder, för hans uselhets och sjuklighets skull, skulle utur fattig casse medlen undfå 4 r.d:r banco.
Den 2 « Maji. 117 Stats Utskottets, Angående Medel af Staten tili Cassern åt Andra GardesRegeinentel 3 Utbyte utaf en del af den Kronobränneriet på Ladugårdslandet tillhörige Tomti , Öfverlåtande af Ladugårdslands Kronobränneri till Cassern för Andra GardesRegementet, Roteringen i Halland, Dag Utskottets , 0;n förändring i straffet för dem, som utfärda tryckta eller graverade Assignationer. Af den i3 Maj; Med tillkännagifvande att BondeStåndet, i:o Lagt till Handlingarne: StatsUtskottets Memorial angående Regleringen af Staten för Ulricsdals Lustslotti Medels anslående för Reparationen å Operahuseti Lönförhöjning för Comministrarne i Stockholm} Lönförbättring för Häradshöfdingarne. 2:0 Gillat så väl OeconomiceUtskottets Betänkande om Förvaltningen och Redovisningen af de till Hospitalers, Lazarettet och Barnhus underhåll anslagne Medel, som ock StatsUt. skottets Berättelse och Utlåtande om RiksgäldsVerkets tillstånd och förvaltning. lis Dm 21 Maji. gto Låtit bsro vid hvad StatsUtsloltet föreslagit i frågan om bidrag af Allmänna medel dels till upprensning och dels till igenfyllning af ClarteSjön m. fl. Vattudrag i HufvudStaden, Af den 16 Maj ; 1:0 Med underrättelse, att BondeStåndet före» nät sig med BorgäreStåndet, i hagan att hos Kongl.
Hufvudbok inom linien balancerade belopp icke utgör en bestämd eller oförändrad summa förr, än dylika utgifter upphöra att vidare förekomma. Vid detta förhållande och enär å andra sidan icke utan skäl torde böra förutsättas, att, genom upphörande för framtiden af en del sådana å besparingarne tillförene anvisade utgifter, hvilka utgjort föremål för Rikets Ständers och deras Revisorers anmärkningar, utväg kan beredas för betäckande åtminstone till någon del af den å f. d. 2:dra Hufvud-titeln uppkomne brist, skulle Utskottet tro någon afskrift Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 54-. 3 ning af beloppet nu icke lämpligen böra af Rikets Ständer medgifvas, utan tillstyrker Utskottet, att meranämnde brist mä uti Stats-Verkets räkenskaper fortfarande, på sätt uti Rikets Ständers ofvan berörde skrifvelse N:o 332 blifvit stadgadt, inom linien balanceras intill nästkommande Riksdag, då Rikets Ständer, på grund af för banden varande omständigheter, lära pröfva, hvad åtgärd i afseende på samma brist må böra vidtagas. § 2. Revisorerne hafva vidare fästat uppmärksamhet å nedannämnde under revisions-åren förekomne, å dåvarande 2:dra och 3:dje Hufvud-titlarnes besparingar anvisade, utgifter, nemligen: (1841 års Rev. Ber., Pag. 14}. Lönefyllnader åt embetsoch tjenstemän i Kongl. Kammar-Rätten; (1841 års Rev. Ber. pag. 15. 1843 års Rev. Ber. pag. 68).
Med dubbel rectificator förstås en sådan apparat, hvarhelst den till redskapen appliceras, hvari ångorne uti flere rum omkokas, för att derifrån utgå såsom sprit eller bränvin, utan att apparaten vidrores af eld eller ånga. 5ite Classen. Enkel redskap med mäskvärmare och enkel rectificator. Bea.-, Lagsamt Allm. Besa.- och Oecon.- Utshs Utlåtande IV:o' 8. 21 6:te Classen. Enkel redskap med mäskvärmare och dubbel rectificator. y:de Classen. Den sä kallade dubbla pistoriska apparaten, hvarmed förstås tvänne pannor, så förenade, att ånga går ur den ena iden andra, och till hvilka äro applicerade dubbel eller enkel rectificator och mäskvärmare. Lösa halsar må icke till någon redskap begagnas. *4 §• Då bränvinsredskap förfärdigas på Bruk eller i Stad, vare den, som redskapen tillverkat, vid bot af Trettiotre Riksdaler 16 sk, skyldig, innan han bränvinsredskapen ifrån sig lemnar, ej mindre att förse panna och batt, äfvensom då löst bröst, rectificator eller mäskvärmare tillhöra redskapen, desse sistnämnde apparater med stämpel af sitt namn, hemvist och årtalet, då den förfärdigats, än ock att besörja, det de varda uppmätte och stämp lade af dertill förordnade Landtmätare eller Justerare. Förfärdigas bränvinsredskap på landet, åligge det egaren, vid enahanda bot, att, innan han sig af densamma begagnar, ombesörja ofvannämnde uppmätning af dertill förordnad Landtmätare eller Justerare. Då förändring af bränvinsredskap, genom nya bottnars eller aftappningsrörs insättande, hattens ändring till form eller rymd, anbringande af mäskvärmare eller rectificator, eller annorledes vidtages, skall redskapen ånyo af Justeraren mätas och, om rymden undergått förändring, ånyo stämplas, och den förra stämpeln utplånas samt nytt mätningsoch stärnplingshevis uttagas.
Hon ville bli rik, en drottning i nöjenas verld, se rikedomen böja knä för sin tron, hon ville leka med hjertan och juveler, och ömsom lyckliggöra med ett ord, ett leende, ömsom sprida afundens och svartsjukans gift omkring sig. Passionerna höllo på att spränga detta qvinnohjerta och det behöfdes i sanning hennes kloka förstånds hela styrka för att hålla dem tillbaka. Och likväl hade hon beslutat att en gång befria sitt hjerta från de jernfjettrar, hvarmed hennes förstånd nu omgärdade detsamma. Nora hade sjelf dömt sig till fall. Hon visste att en fattig skönhet ej så lätt blir gift. Jo, gud bevars, med en fattig stackare till man, för hvilkens skull hon redan vid altaret finge afsvärja alla sina drömmar om en berusande framtid i guld och prakt. Men rikedomen ingår endast undantagsvis giftermål med fattigdomen, och hon hade icke lust att förnöta sitt lif med att leta efter något af de få undantagen. Under tiden skulle hennes ungdom och skönhet försvinna, och hennes glädje öfver rikedomen skulle, om hon verkligen efter långt sökande lyckades finna den, ej kunna hålla henne skadeslös för de gångna åren. Nej, hennes skönhet och ungdom utgjorde en stor rikedom som hon redan nu ville hafva vexlad i klingande mynt. Hon drog sina vexlar på millionärer och hon kände att hon ej missräknade sig. För en Crœsus, som betalade hennes minsta ynnestbevis med tusental, vore hennes dygd till salu. Och hon skulle finna köparen. För den skull hade Nora gått in vid teatern. Hon hade en liten nätt röst och hade utan svårighet blifvit engagerad som korist. En blygsam ställning för den som eftersträfvar att blifva bemärkt, det är sant. Men Nora hade med glädje upptäckt, att många kikare från första parkettraden riktats mot henne, och hon hade redan tillbakavisat mer än en inbjudning till supéer i enrum. Den rätte hade hon likväl ännu ej funnit. Medan hon väntade, hade hon gjort bekantskap med Arnold Lindqvist. Hon tyckte rätt bra om honom, han var angenäm att tala med och beundrade henne.
J9 §■ Om, under krig, sjöträffning förefaller nära invid Rikets kuster, hvarvid främmande krigs-fartyg stranda och sedermera genom Dykeriels åtgärd räddas, vare Bolaget berättigadt till enahanda ersättning härföre, som genom 6 §. blifvit för fartyg i allmänhet förordnad. 20 §. Då räddadt fartyg eller bergade varor skola försäljas, bör sådant kungöras så väj Exp.-Vlsk. Förslag till und. 'Skrifv. N.o 3o2. 29 i Länets kyrkor som i Postoch InrikesTidningarna och Länets Tidning , minst sex veckor före Auctions-dagen. Härifrån må likväl undantag ega rum, ej mindre vid föryttrandet af sådana varor, om hvilka 14 §. 5 Mom. handlar, och för hvilka Auctionsdagen bör bestämmas så kort efter Kungörelsens utfärdande, som lämpligen ske kan, än ock för ön Gottland, vid de tillfällen då Post-gången är hämmad, så vida gods-egaren eller dess ombud ej skulle begära att med Auctionen måtte få anstå , till dess Kungörelsen derom i Postoch Inrikes-Tidningarne hunnit alt i vanlig ordning inflyta. Sådana vid strandnings-händelse skadade Inventarii-persedlar, som, före Skepparens afresa, böra försäljas, kunna likaledes genast uppå Auction föryttras, ulan att en längre omväg dermed må lägga hinder i vägen för fartygets afsegling. 21 §. Tull och Tolag af bergade varor erlägges ej i annan händelse, än då sådana varor genom offentlig Auction försäljas , och hvarefter fördelningen af de inflytande försäljnings-medlen verkställes i den ordning i4 §• här ofvan föreskrifver. Tolagen tillkommer, på sätt och i den ordning 12 §. närmare anvisar, den Stad 3o Exp.-Utsk. Förslag till und. Skrifv. N.o 3o2. inom hvars Tull-kammare-district slrandningen timat. 22 §. Finnes å förolyckadt fartyg, hvars last här i Riket försäljes, sådant gods, som till införsel förbjudet är, må detsamma i närmaste Stapelstad få uppläggas och till export försäljas, antingen Staden är berättigad till Nederlag eller icke.
Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 37, ÖLA. Protocoll hållet å allmän sockenstämma i Rödön d. 11 julii 1830. S.D. Efter ordentligt tillkännagifvande af ärendet inträdde församlingens ledamöter i sockenstugan, hvarest, sedan kyrkovärden Jon Olofsson i Undrom samt fattig föreståndaren Carl Persson i By förklarat sig icke vilja desse besvärlige tjenster vidare förestå, nytt val till desse befattningar företogs, då rösterna till kyrkovärd med mycken öfrigt, föllo på bonden Lars Hemmingss. i Häste, samt till fattigföreståndare, på bonden Olof Larss. där sammastädes, hvilka således komma att från d. 1 maij innevar. år, för kyrkans och fattig cassans medel, efter slutliquid med förra kyrkvärden och fattig-föreståndaren, årligen på vanlig tid inför pastor och församl. redogöra. År och dag som ofvan P. Staaff D. 1 aug. 1830 å allmen laga sockenstämma i Rödön upläst och vid kändt intyga: P Staaff Å församlingens vägnar Lars Ersson i Sota Per Jansson i By. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 40, ÖLA. Protocoll hållet å allmän sockenstämma i Rödön d. 1 aug. 1830. S.D. Enligt 14 dagars förut skedd pålysning om ärendet fr. predikostolen, ingingo Rödöns respect. socknemän i sockenstugan hvarest 1:o Fråga väcktes om vård, föda, kläder och christelig uppfostran för oägta, fader och moderlösa flickan Cherstin Olsd:r, och som det förmentes det flickans fader Olof Olsson sednast varit mantalsskrifven Östersund, ty beslöts, at sådant skulle först och främst efterhöras, och åtog sig flickans gudfader bond. Abraham
Skrifvelse, N.o 84. gens behof afsedde medel, hvilka derigenom kunde blifva för sitt ändamål otillräckliga, Rikets Ständer bifallit, att ett anslag af 12,000 R:dr årligen må, för Topografiska Corpsens arbeten, å denna Hufvud-Titel uppföras, dock endast för Tre år, och då Rikets Ständer anse lämpligt, att anslagets för försvarsverket i allmänhet naturliga egenskap af ett reservations-mslag äfven uti Riks-Staten anmärkes, hafva Rikets Ständer beslutat, att detta anslag, jemte bidraget dertill af rotefrihets-afgiften, må i en summa, såsom reservations-anslag, uppföras med 666,666 R:dr 32. sk. 8:0 I öfverenstämmelse med hvad E. K. M. i Nåder föreslagit, hafva Rikets Ständer bifallit, att af de 377 tunnor spanmål under lönerne, hvilka vid sista statsregleringen blifvit för Landtförsvars-Departementets-CanzliExpedition uppförda 105 tunnor, som, i följd af Kongl Brefvet den 1 Mars 1841, blifvit tilldelade Sjöf nsvars-Departementets-Canzli-Expedition, må, jemte motsvarande tillökning, 105 R*ir, varda från 4:de till 5:te HufvudTiteln öfverflyttade, äfvensom att till 4:de Hufvud-Titeln må från den 6rte öfverflyttas den del af förslags-anslaget å sistnämnde
Borgare-bref, Under åberopande deraf, att i 3:dje, 4ide och 5:le dassens släder, till och med i andra classens, skola finnas handtverkare, som icke hafva större fördel af att drifva handtverk i den ena staden än i den andra, har Herr Hessle yrkat, att Ulskottet måtte närmare öfverväga delta, på det att Chartae-Sigillutae-afgiften för dessa document må jemnare fördelas. Herr heffler åter har föreslagit, att, i 3:dje rubriken för hvarje clas* af städer, ordet skråhandtverkare måtte utbytas emot ordet handtverkare och att deremot i deu 4:de rubriken det må heta Borgare} sorn ej kan hänföras till någon af förestående classer. Utskottet har visserligen insett, att någon ojemnhet i Chartae-SigillataeBevillningen kan uppkomma derigenom, att Boigarebref till mera lönande rörelser ofta charteras lika eller till mindre belopp än hvad för tillstånd för mindre rörelse erlägges;: men då sättet för en fullkomligt proportio* lier Lig beskattning i detta afseende lärer vara i det närmaste omöjligt att utfinna, tror Utskottet sig göra rätlast uti att vidblifva bibehållandet af förra stadgandet, hvilket hittills, Utskottet veterligt, icke blifvit »fverklagadtj och har Utskottet icke heller, i anledning af Herr Lejflers BevillningUtskottets Utlåtande N:ö 35. förslag; funnit skäl att ändra ifrågavarande under en längre tid Begagnade lenner. Folkpass» I den nakenhet, hvaruti denna rubrik förekommer i Utskotlets Belänkande, liar Herr af Billbergh fruktat ej Blott den olägenheten, , alt Folkpass lätteligen kunna förblandas med respass, utan äfven all Folkpass för både utrikes och inrikes resor skulle vara underkastade char t ering, ehuru hittils endast de för utrikes resor blifvit eharterade, dock icke med 13 sk., utan meri 34 sk., hvilket Herr af Billbergh ansåg dem kunna tåla»
Utsi;., utan afside på den sednaste, likaledes utan anmärkn. erhållna remissen, fortfarande iakttagit en lika envis tystnad som tillförene, oaktadt samma Utskott under tiden till UiksStm inkommit med Betänkm öfver frågor, som långt sednare än min motion dit blifvit remitterade. När nu Den 17 Februari. 329 härtill kommer, den giltiga anledn. jag i Riksdagens 11:te timma eger, att nämnde Utskott helt enkelt har för afsigt, att, i uppenbar strid med 56 §:n Reg:sF:n, begå det inkonstilutionella tilltag, att i sitt arkiv obesvarad begrafva den antydda motionen, således låta densamma af sjelftagen maktfullkomlighet till all kraft och verkan förfalla, men jag å min sida, genom allt på hvad mig beror, måste motsätta mig ett dylikt grundlagsvidrigt behandlingssätt af en i vederbörlig ordning väckt fråga, så får jag, utan afs:de på det skrän, som frågans förnyade uptagande förmodligen föranleder, vördsamt anhålla, att R. o. Ad. denna gång måtte förena sig med mig uti det yrkande, att det Höglofl. StatsUtsk. måtte, med stöd af 44 §:n Riksd:sOrdn:n, föreläggas, att inom åtta dagar till RiksStm inkomma med Betänk, öfver min meranämnde motion om anslag till H. K. II. Kronprinsen i och för det Honom gifna updrag att föra Rikets styrelse. Och hvarå jag anhåller om Hr Gr. o. Landtmis propos. Hvad jag här framställdt, rörer icke blott vidmakthållandet af min enskildta genom Grundlagen mig tillerkända rätt, utan det rörer äfven allas eder rätt, mine Hrr. Det inkonstilutionella tilltag — jag uprepar ännu en gång dessa ord — som det närvide StatsUtsk. synes vara på vägen att begå, rörer visserligen i dag endast mig, men om ni låten en dylik handling en gång opåtalt passera, så håfven ni roedgifvit ett prejudikat, hvaraf ett blifvande maktlystet Utskott icke skall försumma att sig begagna.
I nästa sekund stod hon vid sängkammardörren, med handen på låsvredet – smal och hvit, hufvudet bakåt, med den rödbruna hårmassan öfver axeln, storskrattande med tindrande skälmska ögon. – Hvarför vill du inte visa mig allt hvad du fick från Bon Marché i går? Var det? – Tyst! Tyst, då, Georg! Akta så du inte väcker flickan. Hon vände sig om i dörren och såg på honom: Släck lampan, och kom in om fem – nej, om tio minuter. Det var en marsmorgon 86. Alice kom oväntadt tidigt hem från ett par dagars besök hos Saxes, som redan, för Annas skull, flyttat ut till Drottningholm, der de hyrde en villa. Hon tänkte att taga Georg på sängen, men då hon kom in i “Ateliern“ stod han der – i skjortärmarne, midtför kavaletten, med ryggen emot henne och helt och hållet fördjupad i att bearbeta en enorm lerklump. Ett ögonblick blef hon stående i dörren – ännu med kappa och hatt på – småleende, framåtböjd. – Nå! ropade hon nästan triumferande. Jag gratulerar mig då till att min matta redan är väck! – Är det du? – Han vände sig om, litet generad och gick emot henne. Jag kan knapt helsa på dig, som jag ser ut Ja – han tittade bortåt kavaletten och sedan på henne igen, med ett litet tvunget skratt: C’était plus fort que moi! – Du – hvad skall det föreställa egentligen? Hon gick fram till fönstret och tittade nyfiket på den oformliga massan, medan hon med yttersta spetsen af sin behandskade lillfinger försigtigt rörde vid leran. – Ja, det är inte godt att se ännu, det medger jag. Det är den fördömde Rolla, som spökar igen, naturligtvis. Och denna gången är det egentligen din skull Ja, se du på mig! — Det gick så till att jag fick tag i Musset inne på ditt skrifbord i förrgår, och naturligtvis var det första jag fick upp precis den ödesdigra versen Hon afbröt honom, kokett parodierande: – »De tous les débauchés de la ville du monde Où le libertinage est à meilleur marché,
M. frambäras i ett eller annat afs:de, så vore det bättre, att på förhand, innan frågan förekommer till afgörande, veta det. Om R. o. Ad:s öfverläggning i ämnet upskjutes till nästa plenum, kan den, det önskar, få tid att öfverväga, hvilkendera af PresfeStits propositioner är bäst att antaga, äfvensom den, som ej vill instämma i någon af dessa, kunde, med det afs:de, PresteSt:ts beslut och der förekomna propos:r otvifvelaktig! förtjena i ett ämne som detta, bereda sig att för R. o. Ad. föreslå eller förorda sådana beslut, att PresteSt:t kunde inbjudas att deri deltaga, och ett godt och önskligt resultat i frågan befordras. Enligt grundlageu skola ulla ärender, såvidt möjligt är, inom alla Stånden samtidigt föredragas och afgöras, och då olika beslut blifvit fattade, hafva ofta inbjudningarne att förena sig i beslut korsat hvarandra. Detta är tidsödande och förorsakar, enligt mitt förmenande, större tidsutdrägt, än om 11. o. Ad. upskjuter frågans afgörande till nästa plenum. Jag delar den af en talare uttalade önskan, att för alla RiksStånden gemensamma öfverläggningar öfver denna fråga egt rum; men då sådant nu ej låter sig göra, torde den af mig föreslagna åtgärd vara ett sätt att i någon mån ersätta förlusten af gemensamma öfverläggningar. Som det för de fleste af Ståndets ledamöter varit omöjligt att förskaffa sig det handbokslörslag, hvaröfver skall röstas, så torde äfven deri för min framställning finnas ett skäl. På en lycklig lösning af frågan kommer Svenska kyrkans sammanhållning och bestånd att i betydlig män bero. Må derföre, i besluten derom, R. St:r ej förhasta sig. Bil. N:o B Hr Carlheim-Gyllenskjöld: I likhet med Gr, Björnstjerna finner jag, att sedan, genom två Stånds bifall til! Utsk:ts förslag i denna del, den åsigt, för hvilken jag var beredd att tala, icke vid innevarande riksdag har att vänta någon framgång, det också är 666 ändaroålslöst att nu mycket derom orda.