Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den märkliga kvinna, i hvars klart beräknande hjärna den stora tanken mognade till handling, och hvars hjärta slog så varmt för brödrafolkens förening, slumrar sedan länge under marmorsarkofagen i Eoskilde ärevördiga domkyrka. Sofver hon månne lika lugn och orörlig, som hennes bild därofvan eller ges det drömmar i hennes slummer? I så fall måste drottning Margareta drömma ljusa drömmar o m sitt framtidsrike — Skandinavien, ty åt detta ägnade hon hela sitt lifs sträfvan, och med tanken därpå har hon väl insomnat därnere i Flensborgs hamn. Motsträfvigt, föreställa vi oss, har den verksamma drottningen lydt liemannens kallelse. Unionen, hennes skötebarn, låg ännu i sin linda, riket och unge kung Erik hade ännu så väl behöft hennes starka stöd och kloka råd. Väl henne dock, att hennes ögon lycktes i tid, att hon blef förskonad från att se sitt framtidshopp om ett enigt Norden svikas och sin älsklingstanke gifva upphof till slitningar, blodsutgjutelse och grymheter utan tal. Drottning Margareta — det namnet frammanar i vårt minne bilden af en sällsynt kraftig, nästan manlig kvinnogestalt, och vi påminna oss därvid fadrens, Waldemar Atterdags, yttrande, att naturen misstagit sig, då hon skapade Margareta till kvinna, i stället för till man. Såsom värdig dotter af denne särdeles begåfvade konung, hade hon tagit i arf hans framstående härskareegenskaper, hans kloka omdöme och sega viljekraft, och hon förenade därmed kvinnans lifliga känsla och snabbhet i handlingen. Låt vara att historiens egendomliga sammanträffanden vid tiden för hennes uppträdande ledde henne in på spåret, däri låg slumpen måhända. Genom trenne konungars kort efter hvarandra timade frånfälle lades ju makten öfver tvänne riken i hennes händer, och vägen till det tredje syntes ej alltför svår. Från och med det ögonblick, då hon med blixtlik klarhet fattat sitt mål att af tillfälligheten skapa en för alla tider beståndande verklighet, arbetade hon också för det målet med aldrig svikande klokhet och ihärdighet. Att hon med glädje och stolthet i början såg den blifvande unionskonungen i sin unge son, bör ingen förtänka henne. T y hvar fanns väl en furste i högre grad lämpad därtill än Olaf?
Stormäktigste Allernådigaste Konung! Ett nytt och högtidligt tillfälle ges oss idag att inför Ers Maj: ts fötter framlägga trogna undersåtars vördnad och lyckönskan. Den unga prins, som nu avlagt sin trooch huldhetsed, har redan gjort rättvisa åt Konungens och nationens förhoppningar. Hans kunskaper i den viktigaste av alla vetenskaper har han offentligen ådagalagt på ett sätt som uppfyllt våra hjärtan med de ljuvaste känslor. Hur lycklig är inte konungen, som på sin ålders höst är omgiven av mannaårens styrka och ungdomens kraftfulla utveckling och tillväxt. Vilka ljuva utsikter för Sveriges och Norges framtid att tryggt kunna överlämna oss åt kommande öden även om Försynen i sin vishet, skulle tillåta att Europas lugn stördes igen. Mottag våra förnyade uttryck för tillgivenhet samt värdes tillåta att borgerskapet alltid få omslutas av Eders Maj: ts Nåd och ynnest. Bondeståndets talman. Stormäktigste allernådigaste Konung! Vid varje nytt tillfälle att få nalkas Eder tron, yppar sig anledning att ådagalägga ståndets vördnad och dess urgamla redliga tänkesätt. Det förtjänar underdånig vördnad och tacksamhet, som jag på ståndets vägnar får framföra, att Kongl Maj: t behagat kalla deputerade av ståndet att deltaga i det teologiska förhör och den kristliga trosbekännelsen, som arvsfursten i dag avlagt. Den glädje ståndet erfarit om hans Höghets grundliga kunskap i salighetsläran och den vördnadsfulla andakt som gjort djupt intryck på alla hjärtan. Ståndet har haft tillfälle att förvärva kunskap om hans utmärkta stadga i uppförandet, dess förkovran i vett och människokärlek Allernådigaste Konung För de många bekymmer Er regering varit inblandad i var denna glada högtid en ljuv belöning. Med bondeståndets medfödda trohet, kärlek och tillgivenhet skyndar vi att lyckönska. Vi föreställer oss livligt den tillfredsställelse konungen upplever i dag, då hans älskade sonson, tronens prydnad och dybara stöd gått över gränsen från barndomsåren. Bondeståndet ser denna telning av kunglig stam,. som sitt framtida hopp, sin säkerhet, sin trevnad och delar konungens förnöjelse.
Med hemställan, det mätte Stats-Utskoltets redan afgifne Utlåtande, angående upprältlnUlande af Höganäs Stenkols verk få hvila, intill dess Oeconomie-Ulskottet hinner sitt yttrande i ämnet aflåta; om förändring i allmänna skjutsnings-anstalterue, Postvagnars inrättande och Skjultslegans nedsättning; i fråga om sättet och tiden för Hammarskats jernets utgörande; om yrkad vidsträcktare frihet i anseende till Tackjerns tillverkningen och Tackjernshsndeln; angående yrkad likhet i rättigheten till nya Smidens anläggande så i Södra som ijNorra Orterni; i frågan om yrkad rättighet tillutvidgande af Stångjerns och Amnes Smidet i Riket; om ett noggrannare fullgörande af de med Bergsmanshemmans besittning förenade skyldighe ter; angående befrielse för Bergs Sexman, att deltaga i skjuttsnings besväret; i anledning af vackt fråga om förbud emot införsel af Danska hästar; rörande väckt fråga om Passe,volance afgiften och Beklädnadssättet vid Kongl.. Westgötha Regemente; i afseende på upprättandet af Debetsedlar, och meddelandet ,af förbud för Häradsskrifvare att fordra betalning för Åbo förändringars anteckuantlc* i Joyde Bolen, samt g vula och Den 19 November f. m. bräcklige Personers uteslutaude ur Mantals längden; angående fÖreslagne utvägar och yrkade åtgärder att, till förekommande af floden, öfversvämningar m. m. bibehålla Sjön Wenern vid en gifven medelhöjd ; om förbud mot införsel af utländsk Humla; rörande Prestegårds byggnadsskyldighetens utgörande, der Stad och Land innefatta en Församling; om Trossoch Munderings-Persedlars transporterande; angående rättighet för Extra Roteringsskyldige, att anställa legning inom Bevärings-åldern ; i fråga om nödvändigheten af krönta Kolskrindor och angående Kolmätare, med de tillägg Utskottets sednare Utlåtande i detta ämne innehåller; om inköp för Statens räkning af Canzli-Rådet Schoerbings afhandling rörande Skogshushålningen; om ändring af Terminerne för Ilösimarknadorne i Upsala och NorrTclje; i frågan om Upphörande af de Sjö- och Stapel Städerne beviljade afgifter för Fartyg, som besöka Köpingar och Landthamnar. samt der intaga laster; angående förtydligande af 46 §• uti Kongl.
Om det i allmänhet hade varit öfverflödigt att uti lag stadga, att man icke må sitta öfver mål, elerman sjelf är redovisande, så skulle äfven det nyss citerade grundlagsstadgandet kunnat befinnas onödigt; men lagstiftaren har icke ansett sådana stadganden öfverflödig», och derföre bar äfven uti 70 §:n blifvit föreskrifvet — ”Ej heller må dertill utses någon peison, sorn vid ett eller flera af elessa verk är redovisande.” Grundlagsstiftaren har nemi. genom sådana föreskrifter vetat förekomma misstag. Jag instämmer i allo med hvad llr Printzensköld anmärkt. Den sorn vill läsa §:n utan alla commentarier, sådan som lagstiftaren uttryckt honom, mäste finna alt man icke kan vara revisor, der man sjelf är redovisande; men alt man kan vara del, der man icke sjelf är redovisande; det måste vara klart för det sunda menniskoförståndet. Hvad åter beträffar Gr. Frölichs utfall mot Frih. Cederström, alt här vore fråga att gifva luft ål begäret att förbise grundlagen, att icke följa grundlagen, så ber jag Hr Grefven påminna sig den stora striden, sorn börjats under denna riksdag och som böljats under flera föregående riksdagar, äfvensom inom publicitetens område. Det finnes väl ingen, som icke klart inser att en viss per sonal söker att göra begripligt för allmänheten, att vi hafva ett annat regeringssätt i vårt land, än det som står uttryckt i grundlagen. Man säger att vi äga en ministerstyrelse sådan som i andra länder, och man har påstått, alt derom skulle finnas i Sveriges grundlagar stadgadt. Denna faction har blifvit tillrättavisad, och nu har den börjat upphöra med att påstå, att ett så organiseradt regeringssätt är i våra grundlagar nedlagdt. Jag hemställer till Hr Grefven sjelf, 0111 icke denna riksdags erfarenhet bevisar huru man i detta fall betraktar grundlagen. Coust.Utsk. har ju sjelft förklarat
Från JFällojl. Borgare-Ståndets Af Herr He/singius, som, under framställning af enahanda åsigter i fråga om olämpligheten af den nya regleringen utaf Städernas Båtsmanshåll, påkallat uppmärksamhet å det orättvisa förhållande, hvilket, på anförde skäl, uppsLått derigenom, alt den tid af fem år, som skulle tagas till .grund, vid bevillningens beräknande i medeltal, för Båtsmanshålieis utgörande blifvit bestämd till åren 1828 — i832, hvadan motionären föreslagit: att medeltalet af bevillningen, hvarefter Bätsmanshålls-skyldighetem bestämmes, alltid matte beräknas efter de nästföregående fem åren, i stället för de nyssnämnde 1828 till och med 183a; att, i händelse bevillningen efter 2 Art., såsom obehöflig, kofnmer att upphöra, och den nu fastställde grunden för Båtsmanshållet i och med detsamma förfaller, den senast beslutna regleringsåtgärden måtte anses endast ad interim gällande, hvilket äfven vöre öfverensstämmande med stadgandet, att städerne vid hvarje Riksdag egde rättighet att deri söka rättelse, efter sig företeende omständigheter; samt slutligen att Rikets Ständer ville förnya deras vid Riksdagen år sSBo framställda underdåniga begäran om ny refning, uppmätning och skattläggning af städernes oroterade jord, och undersökning af de olika förhållanden, sorn, i vissa städer, hvad Båtsmanshållsskyldigheten beträffar,'sig fö - Statssami Altin. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o ao-, t rete, på (Jet en med eganderätlens helgd förenlig och på rättvisa grundad?
På flera trakter, i synnerhet inom Sollentuna fögderi, fordrar jordbruksarbetet vida större styrka, än som motsvaras af den der bofasta befolkningen, hvadan arbetare från andra orter, mest från Småland och Wermland men äfven från Dalarne, måste för sommartiden antagas. Några egentliga schismatiska rörelser hafva under perioden icke förekommit. Andra förändringar i det tillförene brukliga byggnadssättet kunna icke sägas hafva inträffat, än att å landet tegeltak alltmera begagnas, och att i städerna, synnerligast i Södertelge, flera nya byggnader blifvit uppförda af tegelsten och så kalladt resvirke med brädbeklädnad antingen ineller utvändigt. Hvad allmogens klädedrägt beträffar, så öfvergår den alltmera till likhet med den mera bemedlade samhällsklassens, så att, då förr begagnades hemväfdt vadmal och andra i hemmet förfärdigade tyger, numera allmänt nog köpes kläde eller moleskinn för männen samt andra fabrikstyger för qvinnorna. Likaledes äro ej mindre den besutna allmogens än äfven tjenarnes anspråk i afseende på lefnadssätt och födoämnenas beskaffenhet i tilltagande, hvarvid särskildt torde böra antydas, att användandet af kaffe blifvit alltmera allmänt. Stockholms Län. Rusdryckers brnk. Socknebibliothek. Jordbruk. 3 Ett undantag i förenämnda två afseenden gör Sorunda socken, der den egendomliga drägten, af ortens tillverkning, likasom seder och bruk i öfrigt fortfarande bibehållit sig. Om än smaken för rusgifvande drycker qvarstår och äfven mer eller mindre gör sig gällande vid tillfällen af besök i städerna och på andra ställen, der tillgång dertill finnes, samt med förhållandet härutinnan någon märkbarare förändring under perioden icke inträffat, kan det likväl antagas, att superiet och bruket i allmänhet af bränvin förminskats; och torde, i fall de flera i trakterna omkring hufvudstaden gjorda företagen att anlägga och drifva Öloch Porterbryggerier vinna efterföljd, anledning vara att hoppas, att allmogen uti de derstädes beredda di'yckerna likasom uti det i handeln till billiga priser tillgängliga bärvinet finna ett surrogat, som småningom uttränger bränvinet.
Lo^itlets öfverdrift utviclgo8 oclr kuncle klifvo 8ä I/cIon6e: Orri Nojestöts-krott; 8a oek oro l>rott emot ZlrKetL Htärrrten, t?rK,i-ät^net^e etten 7krtet^ //ö^trr t)omonenrn/ct. 11 6oj). '7 §- Vicl anäro punkten onmörkte8 ok Klög8te Dom8tolen8 fleste Deäomoter, ott 8et cler föreslogns sto^gonele ieke kon, lrvocl ongär Riksclogsmonno vol, klikvo göllonäe torr, ön 17 1 inorn. Riksclogs-Or^ningen unclergätt en i säclont ofseenäe erforderlig förönllring, pä sött oek i Dog-llereclningens motiver klikvit ont/«it. lustitire-llädet Dä äe 8köl, 80m ok Dögste Domstolen klikvit onföräo viel gron8kning of ilen emot körevoronäe svoranäe 26 H. i 11 6ap. gf Dog-Lomiteens torbog, tillstyrkte Dögste Dom8tolen, ott clenno mätte utgä. 12 (lop. .lustitiss-Räclet Orekve 6rrrta/^ ^rtot/ Horrnne onsög före vo - iVal/rAa ^o §A. rav3e (lapitel liöra kl^tta8 kramkor Lapitlet om korräcleri, oell Lälecle8 8likva 8et c):cle.
Delegare i Actiebank vare ock pligtige, så väl att, inom ett år från Bankens öppnande, dit contant inbetala minst 25 proc. af det tecknade actie-capitalet, å de terminer Bolaget bestämmer, som äfven att de återstående 5o procenten inbetala, i den mon Bolaget sådant föreskrifver, vid äfventyr för den delegare, som någondera af dessa inbetalningar uraktlåter, att varda förlustig dess aclierätt, samt förut gjorda insatts, hvilken hemfaller till Bolaget; börande, i nämnde händelse, den förverkade actien,-till dess nummer och beskaffenhet, uppgifvas i allmänna tidningarna. 21 Sammantagne beloppet af Actiebanks utfärdade förbindelser, af alla slag, må ej öfverstiga den teckningssumma, hvarå Bankprivilegiet lyder, med mindre den i 19 §. omförmälde nedsättning af säkerheter, under allmän vård, förut blifvit ökad, i sådant förhållande, att den motsvarar minst 25 procent af förbindelsernes totalsumma. 22 Actiebank må ej utgifva tryckta eller graverade creditsedlar å mindre belopp än 5 R:dr Courant. 3. Capitlet. Om Solidarisk Bank. 23 $. Solidarisk Bank må stiftas med en teckningssumma af minst 1,000,000 R:dr Courant; börande antalet af delegare med solidariskt ansvar ej någonsin understiga 5o, eller någonderas loltbref lyda å mindre belopp än 5oo R:dr Courant. Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande N.o 4- 24 $. Jemf.21 §.
Under de sista fem åren har konjunturen för Gefle stads handel och sjöfart icke varit gynnande. De betydliga hinder och förluster, som under de tvenne sednare åren tillskyndades sjöfarten i allmänhet, genom de i nästan alla länder vidtagne stränga quarantaines-anstalter emot choleran, måste i synnerhet kännbart drabba Gefle Stads handlande, i den mån nämnde yrke utgör hufvudföremålet för deras verksamhet. Oaktadt den på sednare åren ökade jernskeppningen på Amerika, anses stadens utrikes handel, i det hela betraktad, icke hafva varit lönande; hvaremot fraktfarten emellan utrikes orter någorlunda bibehållit sig, och stundom beredt stadens skeppsredare någon förmån, samt således bidragit till underhållandet af stadens betydliga handelsflotta, hvilken eljest i mångå år öfverstigit behofvet för dess activa handel, inrikes handels-kommunikationen anses i sednare tider hafva något tilltagit. Bland olägenheter, som särskilt besvära Gefle stads sjöfart och för stadens handlande försvåra möjligheten, att täfla med de sydligare stapel-städernes, förekommer, utom det större afståndet från afsättnings-orterne, den omständighet, att örn våren, is från Bottniska viken, af den under nämnde årstid vanligen utfallande nordostliga vinden, indrifves i den vik, som bildas af den utanför stadens inlopp belägna Gräsön, och derstädes ofta en längre tid qvarligger och stänger inloppet, så att seglationen frän Gefle stundom icke kan börjas förr än 3 till 4 veckor sednare än Stockholms; såsom exem' pel hvarpå kan anföras, att farten från Gefle år 1828 icke klef öppen förr än den 26 Maj och år 1829 icke förr än den 29 i sam' ma månad*. En annan olägenhet, likaledes af mycken vigt, är den — 29 iner och mer tilltagande uppgrundningen af stadens hanni, hvartill orsaken är dels den sand och de öfriga ämnen, hvilka Gefle-ån medför och vid sitt utlopp i Gefle-viken afsätter, dels bottnens lösa beskaffenhet i sjelfva viken, hvarigenom bankar lätt bilda sig och minska djupet.
Eraste vände sig om, och utan ett ord till Valère gick han, ut i slagregnet, ut i blåsten, utan rock eller hatt, och kom först tillbaka sent på natten. Men Valère hade med ett slag blifvit af med en efterhängsen käresta och en fruktad rival samt fört sin vän dit han själf önskade och var ej missnöjd med sin dag. Jag har lierat mig med Eric Oxenstjerna. Jag behöfde en canal till drottningens hushållning för att höra de saker, som passera i hennes krets. Vi föra till och med correspondance med ett särskildt chiffre, som vi roat oss att göra i stället för de välsignade siffrorna, till hvilka dessutom hvar liten cancellisekreterare har klaven. Se har några nyckelord; Kungen – Spiral. Uppstad. Drottningen – Pagod. Cajsa Varg. Le Prince Royal – Sol. Hofvet – Marklåda. Riksmarskalken – Bockfot. Hofmarskalken – Nystfot. Hofstallmästaren – Horatius. Bileam. Brita Banér – Skrubben n:o 1. Ulla Kurck – Skrubben n:o 2. Nåd – Lack. Onåd – Våffla, o. s. v. Bunge har rest till landet hals öfver hufvudet. Pauvre Jean-Jacques, när skall du tappa mjölktänderna och få de hårda visdomständerna i stället? Sakta vinner jag terrain hos Celinde. Ambassadricen taquinerade mig till och med för min succès. Det rapporteras mig, att Brita Aminoff visar mig osminkadt hat. Själf regretterar jag henne mången gång. Men det hela var impossibelt. Fattig flicka med tråkiga släktingar, nattmyssor, gubben en hundsfott, rent ut sagdt, för att använda Oxenstjernas älsklingsord. Le Prince Royal har kallat mig att assistera i det gröna rummet vid repetitionen af Blaise och Babet, som han och hans syskon skola gifva på drottningens namnsdag. En ovanlig grace för en hofjunkare, ty i den gröna salongen råkas blott den intimare societeten, som kan tankas komma in i hvita rummet. Jag såg Arvid Sparres afund, och den var till balsam för min själ. Brita Aminoff förtalar mig.
Rehbinders framställning och de bromsstungne oxarne, som icke ens af 10 personer kunde hällas i styr, så tror jag, att, för att icke göra det omöjligt, så skulle säkert innevånarne i en ort, der det icke kostar mer att hägna än alt valla, vidlaga den förra åtgärden, men det vigtiga är, ali den principen blir etablerad, att hvar och en skall svara för sina kreatur, ty just derigenom tillhålles en hvar, att icke släppa ut sina kreatur på annans mark, så vårdslöst sora nu är händelsen, då icke något ansvar dermed följer. På grund häraf förenar jag mig med Hr Adelborg. Hr Adelborg: Att vidare utveckla detta ämne, anser jag icke nödigt, knappast att vederlägga en mängd skäl för Utslcns tillstyrkande, som af Frih. Rehbinder blifvit framställda. Jag förenar mig i det fallet med de korta ord, som af Hr Arnell nyss blifvit 270 Den 6 September f. m. nämnda, och tror att de äro tillräckliga för att vederlägga de skäl, som af Frill. Rehbinder blifvit framställda. Jag hemställer, om del vore lämpligt, alt landtbrukare i landet i sin helhet skulle gå i mistning af en helsosam förfalln., blott derföre, alt denna lag skulle lill en början vara menlig för mindre jordbrukare vid deras smärre ställen. Det måste väl vara nödvändigt, alt vid en lagstiftning i detta fall, så väl som i allt annat, se på landets allmänna intresse. Jag tror del icke heller vara rätt, all i en öfverdrifven känslighet hemta sina skäl från den fattige och mindre bemedlade. Dessa hafva sin näring och hela sin framgång egentligen af landels större jordbrukare. Det är af dessa de få njuta sitt arbete och sin förtjenst, och det är äfven på dessas bästa, som man i denna sak bör se. Detta är en sats, som i alla ekonomiska frågor icke förbises, och då kommer man icke till sådane ytterligheter, hvarigenom man aldrig vinner något resultat. Jag kan icke annat än förnya min begäran, oell vill förtydliga den så medelst, att jag anhåller få för R. o. Ad. föreslå, att ingå till K. M. med en underd. skrifvelse och anhålla, att K.
Hon var ju en kvinna på liskt » Herdespel », så en burlesk » skilsmässekoblott några och trettio år, med en kärleksfull medi » från 1500-talet, benämnd » Snåljåp », till make och med tusen intressen i lifvet. sist en kort italiensk balett » Scaramuzza ». Det är Folkteaterns sujetter, som med lyckad tidsfärg » Godnatt! » Det var mitt sällskap, som väckte och all önsklig verve utföra detta kulturhistoriskt mig ur min tankspriddhet; hon skulle vika af i intressanta lilla program, bearbetadt och iscendetta hörn. satt af hr E. Grandinson. Jag var snart hemma, men jag var inte hågad Det lär vara meningen att hädanefter å Bollatt gå till sängs genast, utan satte mig vid det husteatern gifva en förmiddagsoch en aftonfö- öppna fönstret och stirrade ut i den vackra somreställning, båda med korta program och endast markvällen. Ninas sorgmodiga uttryck och det 50 öres inträdesafgift. Idén är god och skall öfvergifna i hennes ställning kom åter för mig. säkert af de utställningsbesökande omfattas med Visst kände hon sig ensam, stackars Nina! En Teater och musik. DUN 168 mor, som blifvit barnlös, känner visserligen ensamhet midt uppe i den rikaste mångfald lifvet i öfrigt kan bjuda henne. Det var Ninas man, jag af gammalt kände. Henne hade jag första gången sett den dag hon stod brud, och det var nu tolf år sedan. Jag minns, att hennes blotta åsyn då kom mig att anse Ivar Gran såsom en lyckans gunstling. Det var icke endast hennes fagra ungdomliga behag, som fängslade mig; det var framförallt hennes strålande uttryck af lycka, hennes friska hjärtevinnande leende, som intog mig. En och annan gång fördes mina och de unga nygiftas vägar samman. Men de lefde midt uppe i lifvet, upptagna af nöjen och sällskapsplikter, och de kunde därför inte ägna sig så mycket åt den gamla tanten, som de möjligen skulle kunnat önska.
Bevis att jag, såsem Konungens rådgifvare, sökt i hvad på mig berodde, förekomma dylika prejerier, kan jag, om så påfordras, upgifva. Att dithörande föreskrifter sedermera blifvit uphåfna är icke mitt fel. Att de 10 till 12 räntepersedlar, hvilka den K. propostn uptager, skulle vara tillräckliga för alla landskap i riket, i st. f. de hundradetal, som förut i Jordeboksoch Hemmantalsräntorna ingått, betvitlar jag; men lemnar den saken derhän, emedan bestämmandet beror pä den utredning, som skall ske. Sedan ämnet nu blifvit i allmänhet behandladt, öfvergår jag lill den förslagna tillämpningens och dithörande underafdelningars betraktande. Förbudet för rånteoch tionde-tagare alt upsäga persedlarne till lefverering in natura, och åläggandet att derföre mottaga lösen, efter de sislförflutna 10 årens medelmarkegång, skulle för dem medföra en ständig förlust, om markegångspriset sattes under varornas verkliga värde. Sådant sker redan nu, dock mindre betydligt, emedan föga derpå är att vinna, enär den, som anser sig lidande, sjelf kan åstadkomma rättelse, genom upsägningens begagnande. Annat blefve åter förhållandet, då ingen upsägning vore tillåten å ränletagarens sida. Konungen har väl föreslagit nya grunder för markegåugsprisens bestämmande, efter priskuranter. Men det är icke ens sagdt, att den säd, för hvilken de skulle uprättas, borde vara afradsgild. Men deremot äro de inskränkta till prisen för sista qvartalet af det föreg:de och första qvartalet af det löpande året d. v. s. till de månader, då födoämnena gälla minst. Men räntetagaren, som ej längre får upbära säd in natura, behöfver framgent bröd under alla qvartal, utan att hafva förlag till att upköpa det i förskott, enär han tvertom måste lefva på kredit ett helt år, under det att öfrige löntagare blott göra det för ett qvartal i sender.