Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har likasom förut derjemte trott, att den statt Capitalisten härigenom uti ersättningen til! sin Läntagare är älagd lemna Staten, sällan undgås, da Capitalisten ofta är lika angelägen hafwa sina vcngar pä soda händer, som Läncagaren att fa behälla dem. Och skulle en härd Längifware nägon gäng lyckas att twinga sin debitor att sjelf »vidkännas statt, och denne ej wäga framhålla honom till Lagens bestraffande, är detta icke annat, än hwad beklagligen ej kunnat alltid till dato förekommas, att en eller annan Capitalist tilläckrat sig öfwer 6 procent af sin fattiga nästa. Wikt är, att pä detta färcsiagna wis, ätkommcs Capitalistcn i de flesta fall. Pä annat wis sällan. Utstottet har således icke kunnat göra nägot afseende pa de i flere af Riks, Standen gjorde anmärkningar häremot, till någon förändring i denna huf - Den 8 Augusti» 2445 hufwud - princip, oaktadt deraf blifwer en twungen följd, att Capikalisten aldrig kommer alt betala progressions procenten utan blott — och i alla händelser att godtgöra Lantagaren, ware hwem han wiil 5 procent af dess ränka, men hwilken lindring för Capitalisten, hwars egendom merendels är ifrån äe förminskas igenom Penningewärdets nedsättande, icke torde böra afundas. Utskottet har deremot pä sa wä! i Högloflige Ridderstam'» och Ädein, ftm Högwördige Prestoch Wallof!.
o ftptbi^eteiu btgpeten ttu pagnabö upprättanbc och unberpallanbe emellan Remman od) jörb på (anbet, I>ar ^ongl. $ftaj:t genom nåbig fungörelfe meb» belat föränbrab Ipbelje åt § 5 i ^ongl. $örorbningen angåenbe fläng» felffplbig^eten af ben 9 $ebntari 1802; bvoarjemte Ä'ong(. 5ftaj:t, i hufroubfaflig öfroerenäftämmelfe meb hmab SKiletö ©tanber förejlagit, fåfom tillägg till famma förorbning jlabgat: att bå belegarc i bern» man eller bpalag enhälligt öfroerenéfomma att ftängfel emellan berat? egor ej (tall upprätta»? eller hållas, fåban öfroerenöfommelfe fall för giltig anfeS, meb åligganbe för jorbegare att i flift fall anfrcara för roårben af fina kreatur och flälba ben faba, forn af freaturen för» orfafaö å be uttber öftverenSfommelfen inbegripna egor. SDe mebel, SlifetS febnajl föcfamlabe ©tänber anroifat till an» ® läggning af npa famt förbättranbe eller omläggning af bacfiga cllerr'örbättlinflar* eljef mtnbre goba lanböroägar, hafina af ifongl. ®}aj:t blifroit amni» fabe fåfom bibrag till utföranbc af 20 ftpefen tnägomläggningSarbeten i färfilba belar af lanbet, omfattanbe en längb af tilsammans 8 mil 7,542 alnar allmän lanbStnäg.
_ 18,600: — ■— Läns-notarier, som oundgängligen erfordras såsom ordinarie tjenstemän, 1 i hvarje län, på det någon fullt qvalificerad och skicklig person måtte alltid finnas att tillgå, som i händelse af lands-sekreterarens laga för Transport 18,600: 24 Transport fall, genast kan 1 utöfningen af hans tjenst inträda, lön 400: eller tillsammans — Lands-kanslister, 1 i hvarje län, å 200: lön Lands-kamererare i hvarje, utom nedannämnde 4 län, lön 1,200: —• resenenningar och expenser . 133: 16. snortel-ersaUmng 000.
Slåndsskilnader än må kunna vara oumbärliga och ändamålsenliga, passa de ofelbart minst in i systemet för strafflagen, som redan Carl VIII Knutson, den krönte aristokraten, fann böra ”gå öfver allas vårt hufvud.” Att Ståndets anseende, så vidt det kan bero af dess ledamöters, åter icke kunnat vinna vid jemförelse af min personlighet, såsom den ende Adelsmannen, med de öfriga utmärkta ledamöternes, känner jag ganska väl; jag hade kanske derföre, likasom af flere andra anledn:r, ej bordt åtaga mig kallet; och i hvad mån mina bemödanden att efter yttersta förmåga uppfylla det, och derigenom icke än ytterligare äfventyra Ståndets anseende, lyckats, tillhör icke mig att bedöma. Såsom materialier för ett sådant bedömande, och tillika utvisande de enda delar, i hvilka de ”bemödanden” jag ”nedlagt” varit ”fruktlösa,” — så vidt detta skall betyda detsamma som att en motsatt pluralitet gjort sig gällande — förekomma emellertid i sammanhang med förslaget från pag. 3 t. o. m. 42 tryckta reservationer, dem jag ännu icke funnit skäl att i något hufvudsakligt afseende frångå, och lefver i hoppet, att de, åtminstone i en framlid, kunna komma att föranleda till afsedd rättelse, men, på sätt jag redan förut tagit mig friheten yttra, jag skulle anse i en olycklig stund tillkomna, om af dem nu hemtades bidragande anledn. till hela förslagets förkastande.
Jag har reserverat mig mot det beslut, som Ltsk:t i denna fråga fattat; och får, i öfverensstämmelse med de uti nämnda reservation uttryckta åsigter, till alla delar instämma uti den första talarens yrkande. Den 23 Maj e. m. 411 Om någon förändring skulle vidtagas uti lydelsen af motsvarande 12:te § i K. Tropos, så kunde den möjligen ske genom införande af orden »allmän folkbeväpning” i st. för ordet ”beväring”, men alldeles icke genom att använda begge dessa uttryck, dels emedan det sednare helt och hållet ingår i begreppet om det förra, dels emedan man icke kan tänka sig den ena institutionen eller vår nuvarande bevärings-inrättning ega bestånd för att lemna medel till den andras utbildande. Meningen skulle vara alldeles tillräckligt tydligt uttryckt, om ordalydelsen komme att blifva ”till beväringens fullständiga ordnande.” Emellertid och då jag finner ändamålet med dessa medels användande fullständigt angifvet uti 12:te §:n af K. Propos., anhålller jag om bifall till densamma. Att pluraliteten i Utsk:t stadnat uti ett motsatt beslut, berodde utaf 2:ne af dess ledamöters tillfälliga frånvaro vid beslutets fattande. Utgången skulle, i annat fall, sannolikt icke blifvit denna. Erih. Raab, Adam Christian: Hr Björnstjerna har förordat, att, med underkännande af ordställningen uti 37:de §:n af Utskrts förslag, den 12:te §:n i K. Propos. måtte antagas. ■— Sistnämnde § lyder som följer: ”Af de sålunda influtna afgifterna skall, under benämning af allm. beväringsfonden, bildas en särskild tillgång, att efter K. M:ts disposition och emot vanlig redovisning användas till befälsämnens danande bland beväringsmanskapet.” Jag hemställer till de ledamöter, som yrka på förändring af den 37:de §:n, huruvida det icke är tillräckligt, att denna ändring inskrankes dertill, att man, i stället för orden ”bland beväringsmanskapet”, inför orden ”för beväringsmanskapet."
Svea Hofrätt, elter åtalets utförande, meddelat utslag den 28 Oktober 1853, af innehåll, att som Borgmästaren i dess förklaring vidgått, det Rådstufvurättens protokoll för löpande året, äfvensom Magistratsprotokollen för senare hälften af år 1852 och för det innevarande icke den 9 näst förut iörflutne Juni varit uppsatte; alltså pröfvade Kongl. Hofrätten rättvist, med tillämpning af 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, döma Borgmästaren att för åtalade förseelsen böta femtio daler silfvermynt med 16 ILdr 32 sk. banko; men då Borgmästaren vid förklaringen fogat betyg derom, att Magistratens protokoll för år 1852 samt Magistratens och Rådstufvurättens protokoll till deri 14 September 1853 numera vore fullständigt uppsatte, och Advokatfiskalen i anledning deraf återkallat sitt i öfrigt väckta yrkande, det Borgmästaren måtte förpligtas att ifrågavarande protokoll uppsätta och derom förete bevis; erfordrades öfver samma 'yrkande icke vidare utlåtande; och har detta utslag icke blifvit i underdånighet öfverklagadt. Hos mig har blifvit angifvet, att uti ett af Domhafvanden i Norrbo härad den 5 Oktober 1846 utfärdadt gravationsbevis om hemmanen Forsby. Forsbyboda och Snedtomta en af Häradsrätten den 14 Juni 1841 meddelad inteckning till säkerhet för 16,537 R:dr 17 sk. 1 r:st banko jemte ränta, hvilken inteckning ännu vid gravationsbevisets utfärdande varit gällande, likväl icke på något sätt blifvit i beviset oinförmält, men detta ändock på vanligt sätt afslutadt med intyg, att hemmanen icke voro besvärade med flera inteckningar, än de i beviset uppgifna; hvaraf händt, att sedan, i förlitande på riktigheten af meranämnde bevis, en i samma egendom den 28
Dito af bevillning för en del af de från konvoj-kassan uppburne löne-, traktamentsoch pensions-belopp (118 §) • (utbetaldes i Aug. och Sept. 1852). Anslaget till ersättning för trenne, under allmänna postens skjutsning, af rotz smittade och derföre dödade hästkreatur (119 § ” (utbetaldt i Nov. 1851). Lånet för staden Christianstads nya tomtreglering (120 §) . ” (utbetaldt i Sept. 1851). Utaf lånet för uppbyggande af den år 1849 nedbrunna del utaf staden Lidköping 66,666 r:dr 32 sk. (12-2 §) (utbetaldt under år 1852). Lånet för fullbordande af reparationsoch utvidgnings-arbetena å Wexiö domkyrka (123 §) ” (utbetaldt i Juli 1852). Lånet för uppbyggande af en ny kyrka i Lidköping (124 §) * (utbetaldt i Oktober 1851). Lånet för den tiva kyrkobyggnaden inom Knäröds församling i Halland (125 §) . * (utbetaldt i Maj 1852). Summa vidsednaste riksdag beviljade samt af Riks gälds-kontoret hittills utbetalda anslag och lån .
Jemför man dessutom vår Bank med andra Banker, som hafva en bättre ordnad rörelse, ty vi måste bekänna, att vår Bankrörelse för närvarande icke är ordnad på det bästa sättet, skall man finna det vara så mvcket nödvändigare, att Banken får de föreslagna 4 millionerne, som detta är den minsta fond , hvarmed någon Bank kan vara belåten i förhållande till sin rörelse. Jag tolde äfven få påminna, alt ingen Statsvinst uppkommer genom afskrifning af dessa 4 millioner, och att Staten icke erlägger den föreslagna räntan för intet. Den är tvärtom icke förenad med någon kostnad för Staten, ty den ränta Staten skulle erlägga uppgår till 176,000 R:dr, men Banken, som derigenom sättes i tillfälle att ordentligare och i större scala drifva sin rörelse, får också härigenom en ökad årlig räntevinst, hvilken, enligt Utskottens förslag i ao:de punkten, skall lemnäs till Staten, med undanlag af en viss bestämd summa af 266,666f R:dr. Ju större vinst Banken får, ju mera gifver den således ifrån sig till Staten, och den erlagda räntan blifver blott ett förskott å Statens sida, som återgäldas genom vinsten på de större affairer, Banken kan Den 21 O c t o b e r e. ra. göra till följd af den redigare fot, hvarpå Slaten bidragit att ställa sin Bank. På dessa skäl tillstyrker jag bifall till Utskottens förslag i förevarande punkt, ehuru jag tror, att det i åtskilliga delar kunde vara bättre; ty jag anser icke lämpligt, att nu söka göra mina åsigter i dessa delar gällande, och jag vill således åtnöja mig med att få saken bifallen, sådan den af Utskotten blifvit framställd. Friherre Cederström: Det förefaller mig besynnerligt, att Utskotten kunnat tro det, genom bildande af en grundfond, å beloppet hvaraf RiksgäldsContoret utfärdar obligationer, någon större garanti för uppfyllandet af Bankens förbindelser mot , egna borgenärer skulle vinnas, än den, som ligger uti Rikets Ständers beslut. Är det icke i grund af just ett sådant beslut som RiksgäldsContoirets obligationer hämtar sitt värde.
Bergs-kollegium uppgjorda beräkningar öfver priset å tackjern, och kostnaden lör tillverkningen deraf utföllo sålunda, att tillverkningen skulle lemna ringa eller ingen behållning, och stundom äfven drifvas med förlust, produktionen af tackjern, emellertid ifrån år 1847 ökats med samt att jordbruket, derför man icke velat 4 SM»- Ut ika Hett Utlåtande, Ar® 176. medgifva någon nedsättning i grundskatterna, vöre i större behof deraf än jernhandteringen; i anseende hvartill yrkats, dels att den ifrågaställa nedsättningen i tackjerns-skatten icke måtte beviljas, dels ock att sådan nedsättning måtte ske endast tills vidare och intill dess mera gynnsamma förhållanden flir handteringen inträdt; 2:o i afseende å hammar-skatten, att denna skatt borde bibehållas vid sitt hittills varande belopp, till stöd hvarför blifvit anfördt, att stångjerns-tillverkningen än mindre, än tackjerns-blåsningen, vöre i behof af skatte-lindring. Stångjerns-tillverkaren understöddes af Jernkontoret, undfinge lån i Bruksegarnes hypotheks-kassa, och egde i Rikets Ständers Bank belånings-rätt å jern mot låg ränta. Stångjerns-tillverkningen hade tillförene fått åtnjuta betydligare lindringar i så måtto, att export-tullen, som förr utgjort 32 sk. på hvarje skeppund, blifvit nedsatt till 4 sk..och bevillningen å Stångjerns-smidet under de tretio sista åren förminskats med icke mindre än 50 procent. Nuvarande konjunkturer voro ingalunda missgynnande för jernhandteringen, enär export-priserne å ordinärt jern för närvarande utgjorde 16 å 16£ r:dr |)er skeppund, hvarjemte priset å Engelskt jern nyligen stegrats, och ett nytt afsättnings-tillfälle för Svenskt jern koinme att nästa år uppstå, genom i Frankrike beslutad nedsättning å införsel-tullen å jern.
Om, inrättande af fattigcolonier; angå - 364 Den 7 September e. m. sen å Wanäs fästning; om inrättande af MunicipalStyrelser i orterne; angående de i Riket vistande Judar; öfver väckt fråga om Nämndemäns, inom Stockholms Län, befrielse från hålloch reservskjutsens utgörande; i anledning af väckt fråga om alternativ utöfning af Jus Patronatus, den ena gången af Patronus och den andra af Församlingen; angående föreslagne medel till boskapsskötselns befrämjande; rörande Presterskapets aflöning; rörande Sågarelöners utgörande vid Sågqvarnar; och i anledning af väckt motion, att LagCommitteens förslag till CivilLag måtte vid Universiteten föreläsas, och nödig kännedom af delta förslag jemte Rikets Grundlagar och allmänna Lag ådagaläggas af dem, som undergå Juridisk och Embets-examen. 4:o Gillande af StatsUtskottets uti afgifvet Utlåtande föreslagne jemkning i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande aflidne Kamereraren Anders Peter Evers’s Systerdöttrars underdåniga ansökning, om befrielse från Sterbhuset ådömd ersättning af Bevillning, som af Evers i lifstiden icke blifvit behörigen beräknad och innehållen. 5:o Antagande j till grundlagsenlig behandling vid nästkommande Riksdag, af ConstitutionsUtskottets afgifne förslag, dels till ändrad redaction af sednare punkten i Den 7 September e. m. 365 i5 §. Riksdagsordningen, och dels af ett tillägg vid berörde §., rörande Riksdagsmanna-valen för BondeStåndet. 6:0 Antagande af PresteStåndets inbjudning att sig förena uti nämnde Stånds beslut, att anmoda ConstitutionsUtskottet, att utan afvaktan af Rikets Ständers beslut, rörande föreslagen förändring i 68 §.
Jag nitälskar så mycket som någon annan för folkskolorna; men jag kan icke föreställa mig att man icke sträcker pretentionerna för långt, om man begär att resultatet af undervisningen uti folkskolan skall blifva något annat än att hafva inhemtat sådana insigter, hvilka utgöra villkoret eller medlen för kunskapers förvärfvande, nemi. att kunna väl läsa och förstå Svenska språket, att kunna skrifva och räkna för att såsom menniskor i allmänna lifvet kunna reda och taga sig ut med sina medmenniskor, och derigenom hafva fått nyckeln och claven till förvärfvande af de kunskaper, till inhemtande hvaraf lyckligare omständigheter och lyckligare naturanlag kunna föranleda. JJet är från denna vigtiga synpunkt jag tror mig böra se saken, vid bestämmandet af de insigter, lärare uti folkskolor böra äga. Anse herrarne insiglen i fäderneslandets och allmänna historien böra vara sådan, att läraren kritiskt kan tyda historien 228 Dan i3 Februari f. m. och för eleverna utveckla historiens anda, då tror jag herrarne hafva rätt uti att yrka en så fullständig kunskap i dessa delar, sorn Utsktn synas hafva åsyftat; men örn, såsom jag tror, ändamålet med folkskolan är vunnet, orri den historiska undervisningen der bibringas efter populära sammandrag af så väl fäderneslandets som den allmänna historien, så är jag för min del öfvertygad alt för inträde uti seminarium på längt när icke erfordras det uti förevar, mom. af denna författning utstakade kunskapsmål!; och det ur derifrån jag leder mig till den slutsatsen att seminarierna icke erfordras; ty om behöflig insigt uti bibliska historien, allmänna och fäderneslandets historia kan vinnas utan seminarier, så blifva seminarierna öfverflödiga, endast föranJedande till kostnad för Staten och snarare ett hinder för folkskolans framgång än ett medel till befrämjande deraf. Sådan är min åsigt af saken; i öfverensstämmelse hvarmed jag yrkar att förslaget måtte rättas.
Men när skola väl tillgångarna blifva rikare, och huru länge måste vi då vänta? Är då Sverige verkligen så fattigt, att medel ej kunna utfinnas för ett verkligen nödvändigt behof? Jag har alltid återkommit till den tanke: huru skall den nya brottmålslagen, i hvad densamma må gillas, kunna komma i fråga att antagas, utan att straff-fängelser förut finnas inrättade, så fullkomliga som för oss möjligt är? Skall all fråga härom ännu hvila oafgjord uti 5 är och först vid en kommande Riksdag anslag för nya correctionsinrättningar ske, samt derefter den nya brottmålslagen efter minst io års förlopp komma i betraktande? Troligen skall behofvet af nya correctionsinrättningars byggande snart vara satt utom all fråga; men K. Sig då, i saknad af medel, uturståndsatt att före R. Sirs nästa sammankomst något besluta eller lillgöra. Deremot, om medel vore utsedda och ställda till K. M:s disposition för ett sådant ändamål, skulle det kanske blifva möjligt att på förhand uppbygga, på lämpliga ställen, ett eller flera straff-fängelser efter de bästa kända modeller, och att derefter genom en allmän författning förordna, att de förbrytare, som, efter nu gällande lagar, dömas till fängelse med arbete å fästning, i stället skola förrätta sådant arbete å dessa correctionsinrättningar. Derigenom kunde erfarenhet vinnas, huruvida dessa vore såsom straffanstalter användbara, och raan derefter vara i tillfälle att med mera säkerhet bedöma, om den correctionella bestraffningen borde i vidsträcktare mån än ditintills användas. Äfven om svaret derå skulle utfalla nekande, bade det vunnits, att för de arbetsfångar, som dömas efter nu gällande Lag, lämpligare förvaringsrum erhållits, än de nu varande fästningsfängelserna. Af dessa anledningar har jag trott mig icke böra underlåta att fästa uppmärksamheten på detta för framtiden ganska vigtiga ämne samt föreslå: i) att, så vidt tillgångar finnas, en summa af i till 5oo,ooo R:dr må ställas till K. M:s disposition, för att, i den mån K.
Majt sorn kynde med vinningslystna och obilliga Seth tetagare häfva att göra: att hvar och en, söm hanner tillståndet på landet, icke skulle kunnä vara okunnig om de mångfaldiga orsaker, som företedde sig till oenighet och tvister emellan Rehtefagaren och RentegifVäfert, i anledn ing af de så kallade små Rentepersedlathe, vid hvilkas utgörande den Reiltetagare, soth föresatt sig att uppdrifva lösen för alla dessa till hvad pris honom godt syntes, sällan skulle kunna fela i sin afsigt, genorh det tillfälle han ägde att chicanera äfven den villigaste Rentegifväre; att alla dessa för den skattdragande Jordbrukaren fryckände och för jordbruket skadlige ölägenhetér icke skulle kunna undvikas ellef afhjelpas, derest de jemväl i Författningarne åberopade grunder , att Rentetagares och Rentegifvares inbördes rättigheter och skyldigheter böra stå till hvarandra i jemt förhållande, éj sattes i verkställighet; söm* enligt vice Talemannens tanka, icke kundé vin. nas annorledes, än att Rentegifvaren finge betala all Ränta in natura, om hän det förmådde och ville; i hvilket fall han äfven skulle vara skyldig att forsla den, eller ock, i annor hän. delse, förklarades berättigad och skyldig, att lösä denna Renta med penningar, icke efter den obestämda grund af gångbart pris, eller efter Ren. tetagarens godtycke, utan efter skäligt värde, hvilket åter måste anses ej kunna säkrare utrönas, än genom den årliga Markegångssättningen, och har vice Talemannen, för att gifva vigt åt detta sitt förslag, andragit, att i synnerhet frågan om Rentedagsverkens fullgörande in natura lemnät mångs Den 16 Maj. Ihårtgä anledningar till oredor för den RentegifVare, som velat undandraga sig deras losen efter oskäligt åsatt värde ; af hvilka med flera anförda orSaker vice Talemannen föreslagit, det Hedervärda Ronde Ståndéf ville inbjuda Riksens Höglofl.
Den 19 Gctober. 4465 Herr IvorkIieir hemstälde om Icke denna fräga, utan widare discurser kunde till Csnstitus livns - Utffottet fä remitteras. Hans § xcellence Herr Grefwe» och Ordföranden trodde, att ben äfwcn borde de andre Ständcn communlceras, och efter en korrt dfwerläggning beslöts, uppä derom gjord proposition, att frägan huru förfaras borde när ett Ständ stadnar i psria vats, skulle till ConstitutionS - Utskottet remitteras, hwarom äfwcn de öfrige Ständcn skulle underrättelse meddelas. Ridderskapet och Adeln ätskiljbeS kl. Z om afs tsnen. In lläeni krotocolii O. Lilverstoips. Fredagen den 20 October. klsnum kl. 9 förmiddagen. Ordförande Herr Grefwe vs In LarGe, Hscob. Herr isaknekrjelm, keirr Loran, uppläste följande skrifteliga anförande: I anledning af det, efter Friherre H.stlertvärst8 yttrande förleden gär« bag, wid zo § i ben projccterade Riksdags - Ordnin, gen gjorda tillägg, att Ständernas Revisorer borde efterse och granska dispositionen af de frän Kongl. Stats-Contoiret till wederbbrande werk och behof anordnade medel, utbeder jag mig ödmjukeligen att fä upp, 4465 Den 20 Gctober. Upplysa, det Kongs. Majit ivid Kongl. Kammar-Rit. fm; 2 ganisation uti nädigt bref af den g) April 1799 förordnat, att Revisionen skulle omfatta alla Kronans räkenskaper och ivid utgifts-räkningarna en, dal! komma att röra dispositionen och förwaltninqen deraf, hivilket.af högstberbrde bref, svin jag i afskrift fär förete, närmare kan intagas. Icke betz mindre instämmer jag alldeles i Högloft.
Annars kommer samma egendom att två särskilda gånger beskattas. Det torde således böra bestämmas, att karteafgiften beräknas efter den atlidnas behållna andel i boet. Eör vinnande af en redaktionsförändring i denna syftning, anhåller jag om återremiss af detta mom. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Hr Eeutersvärd: Af alla de olika skatter, som staten af sina medlemmar uttager, finnes ingen, som förefaller mig så obillig som den, hvilken utgår ur sterbhus vid dödsfall. Då enhvar får till staten bidraga för hvad han under lifvet kan förtjena, synes det mig icke vara staten fullt värdigt att ytterligare göra anspråk på någon del af arfvet. Då emedlertid K. St:r väl icke skulle bifalla ett förslag om fullkomligt borttagande af ifrågav:de afgifter, vill jag åtminstone fästa uppmärksamheten på det obilliga i de progressiva beskattningsgrundcrna. Jag kan icke inse hvarföre det ena tusentalet rdr skall beläggas med högre bevilln. än det andra, och för att undvika de orättvisor, som kunna härigenom uppkomma, anhåller jag om afslag å TJtsk:ts framställning härutinnan, samt om bifall till det förslag, jag i min reservation framlagt, att dels en lika °/0-beräkning, nemi, j:dels, måtte införas, hvilket måste erkännas för det enda rättvisa, och dels att »efterlefvande make befrias från stämpelafgift å den andel i boet, som densamma tillfaller»; hvilket synes mig så mycket billigare, som staten ju får åtnjuta karta på samma egendom, när den andra makan sedermera afiider. Då man i allmänhet söker borttaga alla orättvisa stadganden i afs:de å såväl denna som annan slags bevilln., synes mig att man kunde utan någon risk för det allmänna äfven bifalla detta förslag. Gr. Mörner: Det är egentligen den följande punkten om certepartier, som jag anser vara af vigt att få underkastad ny behandling, sedan R. o. Ad. nu återremitterat den föregående § om arrende-och hyreskontrakter, hvarmed densamma står i närmaste sammanhang.