Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kanaloch Sluss-Verk, Hjelmare, K. M. Prop. 1: 90, Remiss tfcrå II: 44l, 444, 447,449. S. U. Biet. IV: 21. U. Bet, VI; 382. Remiss der? Skrif. X: 270. och för åtexstodeu af året B. U. Bet. VI: 408. Bet. VI: 575, Besl. IX: 504. 546. 564. 649. 7°' » skrif, X: 741, — dess skyldighet alt underhålla Vägstycken, Remiss II: 452* U. Skrif. X: 310. — Soldaters ditkommenderande, Remiss IL 4.56, E. U. Bet. VIII: 72. Bet. inski’änkning af dess arbete, Remiss II: 519, E. U. Bet. VIII: 733. Besl. IX7-7. 7? t. 7.V, dess Aktier, Lån.rältighet å deni i Diskontef ne, Remiss II: 56K, H. U. > et. VI; 605, Besl. IX; 770. 779. 761. 766. B. U. Bet. VI: 709. Besl. IX: 771. 774*.779- 78a* — Revisorns Yttrande derom, R, U. Meni, Vit 617. t esl. Bet. IV: 620. B. U, Bet. VI: 161. Skrif, X: £8. Kanslier, Kongl. Majts, Justitieföi-delhingett , lillökt antal löner, S. U. Bet. IV: 801, Besl, IX: 303. 309, 320. 53o.- _ — se äfven Stats-Verket, Andra Hufvud-Titelii, — Riks-S18ndens och Utskottens, tillökt Betjening — i S. U.
Kronans andelar med behörige rågångar från hvarandra skiljas; Och, derest Bruksägaren dä inkommit med ansökning Stats-Uiskottets Betänkatiden. 182 % om Skatteköp, så vidtager då, genom KamraarCollegii försorg, anstalten om inarkens indelande till Hemmantal och Skattläggande: Sedan Skattläggningen blifvit förrättad och af Landshöfdingen i Lands-Contoiret granskad, bör den. till Karnmar-Collegii pröfning och fastställande insändas, och komma derefter de i berörde ordning fastslälde räntor, genast och utan någre frihets-år att utgöras, antingen in natura eller efter förvandling och årlig Markegång, på sätt fcrfattningarne föreskrifva, samt recognitionsafgiften deremot att upphöra, hvarförutan dessa Hemman skola deltaga i alla andra skyldigheter och besvär, såsom rotering, skjutser, väghållning, publique Byggnader med flere, som Kronooch Skattehemman åtfölja; Och sluteligen, sedan räntan af Kammar-Collegium blifvit faststäld, skall Bruksägaren såsom Skatteköpsskilling i Landt-Ränteriet -för RiksgäldsContoirets räkning insätta 6 års räntor, elter Kronovärdie beräknade, och därpå med original-qvittencet vända sig till Landshöfdingen, sorn sedan, jemte qvittencets insändande, derom hos Kammar-Collegium gör anmälan, och. hvarefter Skatte-Bref af Collegium för Bruksägaren utfärdas. Enär Stats-Utskottet icke ansedt hvarken billigt eller rättvist, att nu ställa Bruksägares,’ genom Riksens Ständers Beslut och Högstberör-' de Kongl. Kungörelse dem tillerkände, rätt i fråga, har Utskottet icke funnit någon lämpeligare utväg till skyndesamt ärnående af det åsyftade ändamålet, än den Utskottet i dess Bell: hang till Riks-St. Prat. 1S17-1818, i:de Sami, N;r 32p *2». 182G Stats-Utskottets Betänkanden. tänkande föreslagit, nemligen, att Riksens Högloft.
Delta förslag kröntes då icke med framgång, som det efter min tanke förtjenat, och i betraktande af sakens vigt äfvensom af rättvisan i den förändring, jag påyrkat, har jag ansett mig icke böra af det första misslyckade försöket låta afhålla mig ifrån att förnya samma motion. Jag får alltså härigenom vördsamt föreslå: att uti förberörde 1 § af 9 Kap. Ärfda-Balken orden: ”Lyder boet under 168 Motioner i Bonde-Stånclet 1862. Stads-domstol etc.” malle utgå och i stället eli moment införas af följande lydelse: Till boupptecknings förrättande ege slerbhuscn välja hvem helst de hafva förtroende för, och kalle gode män, som efter bästa förstånd egendomen värdera, samt skrifva uppteckningen jemväl under. Motiven lill denna lagförändring anser jag öfverflödigt att här upprepa. De finnes utvecklade uti min förra motion i ämnet, och jag lager mig friheten åberopa desamma med hänvisning lill 2 ulra bandel af Ståndets tryckta protokoller vid sistförflutne riksdag, sidonie 169—202. Om remiss till Lag-Utskottet anhålles. Stockholm den 19 November 1862. Carl Nettelbladt, från Stockholms län. Af Olof Olsson fi ån Wermlands län, om ändring i sättet för utgörande af kungsskjuts. Af alla de snart sagdl oräkneliga skattebördor, som lynga på jordbruket, är ändock skjutsningsbesvär^ den aldra tyngsta, och derom äro tankarne åtminstone inom della Stånd icke delade. Man har lid efter annan hyst den glada förhoppning, att denna fråga en gång skulle få en rättvis lösning, medelst denna bördas skil jande från jordbruket, och i denna förhoppning står man ännu qvar. Ingen, den der varit med om kungsskjuts, lärer kunna förneka, att af all skjutslunga kungsskjutsen är den ojemförligt svåraste hörda för dem som bo så lill, att delta onus årligen och flera gånger 0111 året förekommer, i följd af Kongl, personers nu mera ofta inträffade resor till Norrige.
Nå, du skall få röka, om det är nödvändigt Se der! – Tack! — Jag har ju sagt det Lilla barn, som vill veta och rota i allt, till och med det hon rakt inte förstår. För det jag inte tror på Odin, Thor, Balder, och Zeus och Hermes, och alla de der gubbarne. Och så tycker jag naturligtvis också det är styfvare att heta grosshandlare, än bara “herre“ – herr Lexow – Det är för din skull, förstår du. – När jag ber dig tala allvarligt! — Tror du kanske inte jag förstår dig? – Nå, så skall jag säga dig: det är helt enkelt för det jag i detta ögonblick inte tycker min konst är konst. – Men – då? – Ja, jag menar det verkligen. Vi duger inte till att hugga i marmor, och våra modeller duger lika litet till att framställas i marmor. Kunde vi skära ut dem i trä och elfenben, eller knåda ut dem i vax, skulle de kanske bli mera lefvande. För att kunna få någon modern, tidsenlig konst, måste vi först ha något bättre material att arbeta i, förstår du? — Du har ju sett Nordenskiöld på Nationalmuseum i halsduksrosett och stärkskjorta? – Han ser ut som en perukmakareskylt. Nej, chérie, vi få finna på något annat! Men det kan inte jag, och derför talar jag aldrig om det. Hon satt med armen på hans axel och såg på honom med sina stora, ljusa, förståndiga ögon, ett litet ansträngdt veck mellan ögonbrynen, och munnen en smula öppen. När hon satt så der och hörde på honom – “tyst som en liten råtta“ – kunde hon få honom till att tala, hur länge det så skulle vara. – Ser du, när jag nu t. ex. mejslar en kvinna, så kan jag inte nöja mig med blott formernas och proportionernas korrekta harmoni. Hvad jag framför allt vill ha med, det är liniernas spänstiga, sprittande grace, det är sjelfva hudens varma, mattskimrande glans med de lefvande reflexerna från blodets böljespel och musklernas oupphörliga arbete.
Herr Bråkenhjelm: Efter det yttrande Grefve von Schwerin afgifvit, tager jag mig friheten göra honom samt Ridderskapet och Adeln uppmärksamme derpå, alt, om saltens framgång ligger honom om hjerta t, torde hans framställning vara mindre ändamålsenlig; ty, om hans proposition b lefve Ja-proposition, skulle samma resultat uppkomma, sorn om deri Contraproposition bifölles, hvilken jag föreslagit, nemligen, att frågan ginge till Förstärkt Statsutskott, att der afgöras. Är det åter Herr Grefvens mening, att få sin framställning till Contraproposition, så har jag intet deremot att invända; men skulle helst önska, att proposition blifver framställd till bifall å Utlåtandet, och att Contrapropositionen blifver afslag. Hans Eoccellence Herr Grefven och Landt Mar sk alke?i frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades Ja. Hvarefter Hans Eoccellence gjorde proposition till bifall å Statsoch EkonomiUtskottens förevarande Utlåtande. Ropades Ja och Nej. i 120 Den 14 Augusti f. m. Tians Excellence hemställde, om Ridel orsila pel och Adeln önskade antaga Herr Hjertås förslag, som innefattade tillstyrkande, att Ridderskapet och Adeln, med af$lag å Utskottens Utlåtande, måtte instämma i BondeStåndets beslut rörande anslag, dels till läroböckers anskaffande, dels till löneförbättring för Lä,rame vid KrigsAcademien, och dels till den så kallade ProfskoIan i Stockholm; likväl med den skiljaktighet , att Ridderskapet och Adeln icke borde för närvarande bestämma någon summa i och för dessa ändamål, utan anmoda StatsUtskoltet, att inkomma med förslag till det belopp, som för hvarje af berörde ändamål må finnas behöfligt Ropades Ja och Nej.
Bibliotheket dels i följd af tid efter annan erhållna tillökningar i dess maleriel-anslag, hvilket år 1808, då boksamlingen utgjorde icke fullt 40,000 band, uppgick till 1,000 R:dr B:ko, men för närvarande "utgår med 8,000 R:dr samma mynt, dels genom i sednare tider erhållnc betydliga donationer vunnit en hastig och ansenlig tillvext, sä att Bibliotheket numeraräknar omkring 120,000 tryckta band utom åtskilliga dyrbara gravyroch handskrift-samlingar, så har ock genom denna Bibliothekets utvidgning och ett flitigare begagnande af der befintliga samlingar Ijcnstemännens göromål onekligen betydligt ökats och behofvet af ytterligare biträde för samlingarnes ordnande och vård gjort sig gällande. Och då det är af stor vigt, att Bibliothckerne, dessa för bildningens spridande nyttiga och verksamma medel, så ordnas, att de blifva lätt begagnelige, hvilket måste inträffa i samma mån, sorn de äro väl ordnade, kan Utskottet, under erkännande således af både angelägenheten och vigten utaf ökadt tjenstebiträde vid Kongl. Bibliotheket, ej annat än understödja den gjorda framställningen att en ytterligare Amanuens med aflöning ä Bibliothekets stat uppföres, äfvensom Utskottet anser af behofvet påkalladt att ett särskildt anslag beviljas alt användas till upp - 6 Slals-Utskottels Utlåtande N:o 168. muntran åt unge och skicklige män, hvilka vilja egna sig åt Bibliothekets tjenst. Hvad beloppen angår, tror äfven Utskottet, att dessa lämpligen kunna bestämmas till 1,500 R:dr lör den nya Amanuensen och lill 1,000 R:dr för extra biträde. Utskottet hemställer derföre, att sagde belopp må för de uppgifne ändamålen å Kongl. Bibliothekets stat uppföras.
Men då härtill kommer, att hon på samtliga dessa områden rönt betydande framgång, måste man egna sin beundran åt en så omfattande talang, som till på köpet ju äfven vunnit glänsande segrar i operettfacket, som hon lyfte till en då ej anad och sedan aldrig mera nådd höjd. Hvad är det då, som gör att denna sånyj. fa. gerska med oemotståndlig makt drager publiken med sig och för hvarje nytt uppträ- dande firar en ny triumf? Svaret på denna fråga vilja vi i det följande söka lemna. Rossinis kända yttrande eger alltid gällande kraft, att en sångkonstnär måste förfoga öfver tre ting: röst, röst och röst. Men han menade ej, att rösten var det enda oumbärliga, eller att den nödvändigt måste vara en tordönsstämma. Det var ett sympatiskt och välklingande stämorgan han fordrade. I Frankrike och Italien njuter man äfven af föga voluminösa röster, om de äro väl skolade och ega ädel timbre, men man har respekt för starka stämmor, hvilka oftast äro hårda, sträfva och oböjliga. I Tyskland är förhållandet omvändt på grund af missförstådd wagnerism och expansion i det orkestrala. Svallvågor af denna opinionernas brytning märkas äfven hos oss, men ännu har ej smaken för fin och nobel sång hos oss så förslöats, att vi ej förmå njuta af sådan, liksom ej heller den mest musikbildade delen af vår publik ännu har smittats af det förakt för sång tekniken, som en och annan affekterar. Ty det är obestridligt, att ingen verkligt god sång kan tänkas utan stödet af en förträfflig teknik. Den tredje faktorn för ett godt sångföredrag och den enda, som förmår gifva det samma en prägel af storhet, är inspirationen, gnistan, passionen eller hvad man vill kalla den. För en scenisk artist kommer så härtill den dramatiska instinkten och expressionsförmågan. Dessa äro de fyra hörnstenarne för en scenisk sångprestation. V i skola nu tillse, i hvad mån fru Östberg stöder sitt konstnärskap på dem! Hvad först stämman beträffar kan om den råda endast en mening.
Ridderstapets och Adelns mot mig bedagade Generosite, med anledning således af ofwannam» de Casus och tillagt med forntidcnö sätt att med dcraS Himmelsta kunstaper skärskåda saker, pästode att när här pä jorden de mindre förmögna Lfwade stna godheter mot dem som hade litet, det will saga efter nu waran de Cours intet, Sä gladde sig Guds Änglar; Och pä det jag mätte fä den äran att ej med manqverad tacksamhet, stöta det Himmelsta herrskapet och till stut af Riksdagen amusera dct jordiska fär jag härigenom den aran, att för den mig wisade generositeten förklara min ödmjuka och wördnadsfulla tacksägelse. Uplästes följande frän Expeditions»Utskottet inkomne Handlingar. Wördfamt Memorial! Wid afgkrandet af Stats-Utstottets Betänkande» under den 2y Nowember 1809 och den n Februarii inne» warandc är rörande Kungs - och Kungs - Ladugärdarncs förwalkning och disposition, hafwa de Rcspective RiksStändcn, hwad flrstilt angär de till aflöning för Landshöfdingarne i Wisby och Malmöhus Län anflagne Kungs» gärdar, Rona Kloster och Alnerup pä följande olika sätt bestulit: HZglofl. Ridderstr pet och 2l-el» har ansedt sig med dessa Äungsgr rdar icke kunna för det närwarande sig be, fatta. Hög - 366 Den 15 April. ZKgwövdige Preste - Ständet: Att berörde aflöning Lör regleras utan sammanbindning med i fragawarande Kungsgärdar och dcsias förwaltning wid blifwandc vacancer regleras efter enahanda grunder, semi Kungsgärdarne i allmänhet. Wällofs. Lorgare-Stäildet: Att de m§ ordenteligcn indelas pä Landshöfdingarnes Löner sedan serffild undersökning derom föregätt det fluteliga afgörandet. Hederwarda Lonöe-Lonöe Ständek:
— Nio 29. till Rikets Ständer, med voterings-propositioner, rörande Constitutions-Utskottets uti dess Memorial Nio 16 afgifna förslag till ändring i 49 §. Riksdags-Ordningen och 56 §. Regerings-Formen, angående motioner. — Nio 30. till Rikets Ständer, med berättelse om resultatet af den inom Förstärkta Consiiiotions-Utskoltet anställda omröstning, angående de uti Constitutions-Utskottets Memorial Niis 7 och 10 framstälda förslag. IX, B. 289. A. 311. — Nio 31. till Rikets Ständer, med voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut rörande Memorialet Nio 19, med förslag till ändring i lista mom. 14 §. Riksdags-Ordningen, angående representations-rältigheteo för Stockholm. — Nio 32. lill Rikets Ständer, med anmälan om de uti Förstärkt Conslitulions-Ulskoll anstälda omröstningar. IX. B. 591. Convoij-Kassan, angående restitution, af bevillning för den af Norriges bidrag dertill utgående aflöning. IX. B. 163. A. 164. Dagsverkshjon, åliggande rust hål leii i Kungsörs fögderi, angående befrielse från. Se Befrielse. Dagsverksskyldigheter, ingående i hemmans onera, angående förvandling af. Se Siats-Utskottets Belänkanden Niris 167 och 262. Dalelfven, angående väckt motion om anslag lill byggande af en Hottbro öfver. Se Stais-Utskottets Belänkanden Niis 24 och 211. Dammlucka, angående ändring för vissa orter af stadgandet uti 20 Kapitlet 6 §. Byggninga-Balken samt Kongl. Förordningen den 3 September 1755, om tiden då sådan skall vara öpnad. III. R. 413. VI. B. 496. VII. 49. A. 116. VIII. E. 77.
Från Snöstorps socken spridde sig sjukdomen under sednare hälften af år 1850 till Öfraby, Söndrums, Harplinge, Slöinge, Eftra, Qvibille, Trönninge, Eldsberga, Enslöfs, Breareds, Tönnersjö, Laholms och Karups socknar, utan att likväl uti någon af de vid farsotens första invasion angripne ladugårdarne något enda sjukdomsfall denna gång åter förekom, och i slutet af April månad 1851 kunde ingen sjuklighet, på något sätt hänförlig till elakartad lungsjuka, förmärkas i södra delen af Länet, hvarest en, i och för det nya utbrottet af sjukdomen, från Skåne kommenderad djurläkare anställde noggranna undersökningar. Från och med Juni månad år 1850 till och med April månad år 1851 nedslogos 274 kreatur, hvarigenom total utslagtning skedde i 22 ladugårdar. I Juni månad år 1851 uppstod fråga örn försäljning på öppen auktion af de å Hjuleberg, Fjellalunda och Sannarp befintlige kreatur, och ehuru något tydligt sjukdomsfall icke visat sig bland dessa hjordar sedan Maj 1849, ansågs likväl en profslagtning nyttig, til! utrönande, huruvida ännu efter så lång tid några betydliga lunglidanden kunde förefinnas hos sådana djur, som varit 12 af sjukdomen angripne, men synbart tillfrisknat.
Det är för att, i följd af Grundlagens kraf, vid de uti densamma, efter visse mellanrum, bestämde tider, samråda med sitt folk, meddela dem resultaterne af det framfarua och det kommandes ljusa förhoppningar, alt visa dem hvad som är gjordt för de - Den 12 November f. rn. 25 ras väl, Hvad än tan återslå alt göra, och utfinna medel till de möjliga bristernas förbättrande, till det helas fullkomnande. Det är med dessa glada åsigter vi åter mötas, det är med fastaste föresatts, att gemensamt verka det goda Ridderskapet och Adeln med ett sannt nöje hälsar det Yällofl. BorgareStåndet, och i deras omsorgsfulla nit, deras ifriga bemödande, deras kunskaper och deras upplysning påräknar ett säkert och kraftfullt biträde för Fosterlandets väl och Konungens omsorger för detsamma. Det oupplösliga samband , hvilket pligterne och behofven gemensamt bjuda emellan jordbruk, handel, slöjder, näringar, med ett ord, alla de grenar, hvilka utgöra Samhällens bestånd, kan ej utan våda för alla brytas; och om lycklige nog att för närvarande se en nära förening det knyta, bör ej derföre något underlåtas, att bibehålla denna sälla ställning, och alla bemödanden användas för det enda stora föremålet: Fäderneslandets väl. Ridderskapet och Adeln, som i det framfarnas erfarenhet ser det mäst grundade hopp för de stundande tidehvarfven , skall icke underlåta, att dertill bidraga, och väntar af det "Vällofl. BorgareStåndet den fullkomligaste medverkan häruti. 26 Den 12 November f. m. Det är med dessa tänkesätt Ridderskapet och Adeln her det Vällofl. BorgareStåndet vara försäkradt om deras beständiga, aktning och vänskap, Till Hedervärda BondeStåndet:
Ridderskapet och Adeln har till Utskottet, genom ProtocollsUtdrag af den 22 nästlidne April, återremitterat dess ofvannämnde Betänkande, i anledning af de anmärkningar, Herr af Wingård, Johan, deremot, framställt. Dessa anmärkningar äro hufvudsakligen rigtade emot det upp» gifna förslaget, rörande stället för ifrågavarande Köpings anläggande, hvilket Hére Wingård anser icke bordt hafva blifvit uteslutande utsatt till norra ändan af Fryken, utan på det ställe inom Fryksdals Härad, som härtill kan anses bäst passande^ förmenande Herr Wingård hemmanet Om* berg, vid stranden af det nära 9 mil långa segelbara vattendraget Fiyken, vara i detta hänseende ganska lämpeligt; men, enär vid en Köpings anläggande det icke vore nog, att Staten endast ger platsen, utan nödigt vore, att platsen röjdes för Statens räkning, gatorne planerades, tomterne omgärdades till täppor och förseddes med f^o Busv. och Ekon. Vtsk. Betänkanden. smärre envåningshus af ler, efter godkänd ritning, samt hvarje sådan tomt öfverlemnades till den, som kunde ställa säkerhet för successiva återbetalningen af den uppgående kostnaden, föreslår Herr Wingård, att Riksens Ständer, i sammanhang med Förslaget om en Köpings anläggande i Fryksdalen, i underdånighet hemställde, att Kongl. Maj:t ville af Nionde hufvudti. teln låta bestrida kostnaderne till tomternas förseende med smärre Lerhus, samt hvad mera kan anses nödigt till hindrande af nybyggarnes tidiga obestånd; samt att dessutom en undersökning, rörande den iBetänkandet omnämnde Canal, måtte i Nåder anbefallas, Härförutan har Vällofl.
Detta är en grundsats, som mycket väl kan försvaras ifrån en catheder och således äfven inom detta Hus, helst en gemensam tanke, åstadkommen genom en votering, ofta kan vara utan behörig granskning i största hast sammanfattad, och dessutom endast utgör ett vanligt voteringsresultat, som icke sällan står i strid äfven med majoritetens tanke. Denna gemensamma tanke förljenar* således, såsom Hr von Hartmansdorff anfört, verkligen icke så mycket afseende som en god idé. Gr. Cronhjelm har ingått i en ganska vidlyftig och fullständig analys, för att tillse, huru mycket en tanka kan få för sig, derigenom att ett, tvä, tre eller fyra Stånd yttra sig för densamma. Han har här anställt en afvägning snart sagdt på guldvigt af en tanka, som får ett Stånd för sig och tre Stånd emot sig, elier två Stånd för sig och två Stånd emot sig, o. s. v. Vore nu i den saken, som Gr. Cronhjelm väger, någonting mera än bara luft, så hade Grefven otvifvelaktig! rättligen bevisat sin sats; — åtminstone vore jag färdig att i allo förena mig med honom. Men som olyckligtvis allt det der, som är så noga afvägdt, icke är annat än ord, emedan man icke får besluta vid första riksdagen, utan endast då åstadkomma en gemensam tanka, som skickas till Const.Utsk. och som sedermera alldeles icke föranleder något beslut; så säger jag, att jag alldeles icke vill inlåta mig uti en sådan afvägning, som Gr. Cronhjelm gjort, och derföre vill jag icke göra några så beskaffade aumärkmr emot Consl.Ulskts förslag. Om jag nu skulle fälla ett generelt omdöme för öfrigt om Const.Utsk:s förslag, så vore det, alt det har utgått frän det parti, som icke vill hafva någon grundlagsförändring. Således har detta Const.Utsk:s förslag hufvudsakligen den karakteren att försvåra villkoren för blifvande grundlagsförändringar.
Jemte den till sitt hufvudsakliga innehåll nu anförda Kongl, proposition, har Stats-utskottet äfvenledes fått emottaga de inom Riksstånden, i anledning af densamma, afgifna anföranden, hvarförutan några inom Bondeståndet väckta motioner, angående beviljandet af anslag eller andra åtgärders vidtagande för inrättandet af sockeneller bistriktmagasiner, blifvit till Utskottet remitterade, hvilka motioner Utskottet, i anseende till deras sammanhang med föremålen för högstberörde nådiga proposition, jemväl trott sig böra i samma utlåtande behandla, nemligen: l:o P. Sahlströms, från Stockholms län, motion, angående vidtagandet af erforderliga åtgärder, för att tillvägabringa en till rikets alla delar utsträckt sockeneller distrikt-magasins-inrältning med spanmålsupplag, som vid verkliga missväxtår funnos användbara och tillräckliga. För denna inrättning, hvarigenom folket skulle komma alt betryggas emot de miss växterne - Stats-Utsliottets Utlåtande, N:o 214. 9 växterna åtföljande olyckor, samt regeringen befrias från det svåra och bekymmersamma åliggandet alt då sörja för folkets bergning och ingripa i spanmålshandel!!, har motionären föreslagit följande hufvudsakliga bestämmelser. Ifrågavarande magasiner borde bildas enligt ett gemensamt, på; sunda och af erfarenheten pröfvade grundsatser sig stödjande reglemente. Det närmaste inseendet och ansvaret i afseende på de magasinerade behållningarnes vårdande och förvaltning borde åligga sockennämnderne. Magasinshuset! borde, med det för åstadkommande af rymlighet, luftvexling och säkerhet mest ändamålsenliga byggnadssätt, uppföras på vederbörande församlings eller distrikts gemensamma bekostnad. Insalserne, hvarvid torkad säd företrädesvis borde begagnas, skulle ske under vissa år med bestämdt belopp för hvarje hemman eller person. Utlåningarne borde endast verkslällas vid verkligt behof, eller då missväxt, knapp tillgång under ovanligt uppstegrade priser samt andra högst vigtiga skäl dertill föranledde. Den årliga utlåningsräntan borde utgöra 2 eller högst 3 kappar för tunnan. Afskrifningen å det inneliggande förrådet borde nedsättas till en procent å otorkad och en half procent å torr säd.