Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
IX. i. i5t. XII. U. 75. A. 179, 208. XIV. E. 44. XV. A. 234. ( *73 ) RiddarhusUtskottets Memorialar: i anledning af väckt fråga om löneförhöjning för RiddarhusSecreteraren. IX. B. 207. A. 362. — angående väckt fråga om inrättandet af ett jordbruksstipendium. IX. B. 269. A. 357. — angående RiddarhusFiskals-tjenstens indragning. X, B. 398. XI. A. 119. —- nied svar på återremissen, angående bänkmansvalen samt andra uppropet. XI. B. 33i. XII. A. 170. XIV. E. 44- XV. A. 234. — i anledning af Herr von Hartmansdorffs motion, att pensioner och stipendier vid Riddarhuset hädanefter alltid måtte utan lottning bortgifvas, derest icke annorlunda förordnadt är. XI. B. 397. XII. A. 172. — i anledning af väckt fråga om upphäfvande af förbudet emot Riddarhus-Secreterare-befattningens förening med embete i statens tjenst, in. m, XII. B. 72. A. 191. — i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande öfver Herr Cederscbjölds motion, angående utseende af suppleanter bland Ridderskapet och Adeln till ledamöter i Utskott. XII. B. 75. A. 179, 208. XIV. E. 44. XV. A. 234. — angående tryckningen af den ännu otryckta delen af Ridderskapets och Adelns protocoller för Riksdagen åren 1828, .829 och .83o. XIV. B. 42. XV. A. 234. angående väckt motion om medel till förekommande deraf, att valda Taxeringsman inom hufvudstaden afsäga sig emottagandet af sådana befattningar. XIV. B. 43. XV. A. 234.
Man finner häraf att, med frånräknande af ett exceptionelt läll under några få år, hvilket likväl ganska snart återgick till sitt normala skick, har den utelöpande sedelstocken, under en lång följd af år, med anmärkningsvärd jemnhet bibehållit sig vid det belopp af något mera än 50 millioner, som sålunda tyckes utgöra rörelsens naturliga behof. Det af reservanten framställda önskningsmålet, att bankens silfverförråd skulle öka sig till obegränsad mängd — enligt hans antydan med hundratals millioner — strider alltså mot sakens natur och kan derlöre icke inträffa. Men ett sådant förhållande vore dessutom långt ifrån önskligt — det vore en grof misshushållning. Att använda ett utöfver behofvet stort kapital, utan annat ändamål än blott för att bemedla rörelsen, är en ren förlust, och det anses derföre också med rätta såsom ett bevis på fullkomlighet i kreditanstalter och kreditbruk, när myntmassan kan inskränkas så mycket som möjligt i förhållande till rörelsen. Vi hafva i detta hänseende på sednare tider här i landet onekligen gjort ganska betydande framsteg, hvarpå det faktum kan tjena till bevis att, fastän rörelsen så högst betydligt tilltagit, — hvarom alla uppgifter om handeln, vexelsluten o. s. v. bära vittne —, myntmassan likväl, såsom nyss visades, en - Den 27 Maj f. m. 515 tiast i ganska ringa män behöft ökas. Mun intet land företer i sådant fall ett så lysande exempel som England. Oaktadt dess rörelse är så ofantlig som vi alla veta, så uppgår den derstädes cirkulerande sedelstocken i sin helhet till endast omkring 26 millioner pund st. för England, och till 35 millioner pund st. förde tre konungarikena gemensamt. Och denna förvånande omständighet kan endast förklaras genom de kloka och praktiska kreditbruk, som der äro rådande, ity att endast en ganska ringa del af liqviderna, nemi de mindre, verkställas med mynt, och resten blott genom invisningar och transferter från den enes conto till den andres. Såsom ett exempel på omfattningen häraf må jag nämna, att endast i det s. k.
Enär nu behofvet och nödvändigheten af ett sådant understöd, i båda förevarande fall befinnes vara utom all fråga, och beloppet deraf ej eller öfverstiger Verkets disponible tillgångar, kan Utskottet ej tveka att desse ansökningar understödja, och alltså för dess del vördsamt tillstyrka: att ett Låne-understöd af 25,000 R:d må från Rikets Ständers Bank anslås till återuppbyggande af Calmar Stads afbrände Gymnasiioch Scholse-hus, emot Consistorii i Calmar till Banken afgifvande Skuld-förbindelse med pantförskrifning af de ofvan uppgifne Intrader, och under förbehåll af Inteckning uti den nya Byggnaden då den färdig biifver; äfvensom, att en Summa af 15,000 R:dr må såsom Lan frän Banken beviljas (ill uppförande af ett nytt Lärohus för Skara Stads Gymnasium, emot afgifvande Skuldförbindelse af Consistorium i Skara, med pantförskrifning till ytterligare säkerhet, af de uppgifne lntraderne, och förbehållen Jnteckringsrätt uti den nya Byggnaden så snatt densamma blifvit fullbordad. — Börandes desse Låj e-biträden successive och i nion af behofvet till Byggnadernes fortsättande få lyftas, med iakttagande af den ordning för återbetalningen, Banko-Utskottets Betänkandeni 397 som för Bankens Fastighets-Lån finnes stadgad, att Sex för hundrade af hela den uttagne Låne-Summan åligen erlägges, hvaraf fyra procent ränta beräknas , och återstoden vid hvarje inbetalning affores på Capitalet. Hvilket allt vördsamt underställes de respective Ståndens närmare upplysta ompröfning. Stockholm den a a April 1818. Rikets Högloft Ständers Banko - Utskotts Betänkande, i fråga cm hegardt Låne-biträde af Banken till Götheborgs Stad. Vällofl. Borgare-Ståndet har till Banko-Utskottet behagat remittera ett af Riksdags-fullmägtigerne för Götheborgs Stad Herrar Arfvidsson, Videberg, och Leffler til[ Vällofl.
Assignatiöner inlösas . .* Alla innestående Räntor liqvideråsupp tages på höft 45 Procent af 3 ProcentsSkulden afbetalas Januarii 1819* Julii 1819- Tillgångar: Utskottens Förslag upptager incassering Utgifter; Ränta å 2§ Procent på J af Fordringsägarnes första Capitaler ♦ 8J Procent i afbetalning * 4 Tillgångar: Utskottens Förlag upptager incassering Utgifter: Ränta på återstoden af skulden 8JProcent i afbetalning Januarii 182®. Tillgångar: Utskottens Förslag upptager incassering Utgifter : Ränta på återstoden af skulden . « 8 j Procent i afbetalning . Julii 1820. Tillgångar: Utskottens Förslag upptager incassering Utgifter: Ränta på återstoden af skulden 4 . 8j Procent i afbetalning Tillgångar f Utskottens Förslag upptager incassering Utgifter: Ränta på återstoden af skulden , . 8* Procent i afbetalning 4 t Tillgångar: Utskottens förslag upptager incassering Utgifter: Ränta på återstoden af skulden 83 Procent i afbetalning . * Januarii 1822. Tillgångar: Utskottens Förslag upptager incassering Utgifter: Ränta på återstoden af skulden . 83 Procent i afbetalning . 4 „ Julii igaa. Tillgångar: Utskottens Förslag upptager incassering Utgifter: Ränta på återstoden af skulden . Procent i afbetalning „ Januarii 1823. Tillgångar: Utskottens Förslag upptåger incassering Utgifter; Ränta på återstoden af skulden gfProcent i afbetalning 4 Tillkommer, i fall alla de osäkra Fordringar inflyta, sorn Utskotten ansett sig kunna påräkna 4 Saldo, som i Bilagan Litt. Disconts hy a Creditiv-rätfc iSig d. i Julii. Tillgång: Cassa-behållning: upptages Assignationerne, samt % äf Obli gationerne ; ; Banquen lemriar det nya Creditivet • ; En femtedel af Fordfingarne indrages * års
Att tili räkne-enhet fastställa ett värde af ^ ll:dr silfver, eller blott hälften af det, som utöfver ett halft sekel varit den allmännast begagnade mätaren af varuoch arbetsvärden, är ej heller lämpligt, särdeles som en så låg räkne-enhet skulle, åtminstone i större räkenskaper, högst betydligt öka sifferantalet. Utskottet får, uppå ofvan anförda skäl, i enlighet med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition tillstyrka, att räkne-enheten må fastställas till ett värde af ^ R:dr silfver, motsvarande 32 sk. Ranko, eller En R:dr Riksgäld. Banko-Utskottets Utlåtande, N:0 ti. 19 Som Kongl. Maj:t uti den Nådiga Propositionen föreslagit att af silfver skola utmyntas, jemte andra, ett st. af En R:dr silfver-specie; så följer deraf att Kongl. Maj:t i Nåder ansett att en särskild mynt-enhet bör för framtiden bibehållas. Med fästadt afseendp å de anmärkningar, som häremot blifvit framställde och i öfverensstämmelse med den åsigt, Banko-Utskottet vid föregående Riksdagar uttalat, att fördelarne af ett nytt mynt-system i någon mån förfelades, derest icke samma enhet fastställes för myntoch räkne-\ärdet, hemställer Utskottet, att myntoch rä^«e-enheten må till enahanda värde bestämmas. Angående enhetens benämning har Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit: »Riksdaler Riksmynt», hvaremot inom Riks-stånden följande benämningar blifvit förordade, nemligen: »Riksdaler», »Riksmyntsdaler», »Daler,i> Wåler Riksmynt» eller »Riksmark». Antagandet af namnet Riksdaler, utan tillägg, skulle, likasom en ny benämning, sannolikt förorsaka förblandningar och misstag, ledande till förlust för den enskilde; hvadan Utskottet funnit Kongl. Majits förslag till benämning desto heldre böra godkännas, som densamma uttrycker det värde eller Riksdaler Riksgäld, den nya enheten komme att motsvara.
Sif öjerr ©refme von Schwerin, font, i bfmerenöffäm* melfe meb broab Utffottet i beft förfla 23etänfanbe i betta ämne pftjraf, anfett ftg icfe funna, emot be år 1810 afSf. ©t:r lagba grunbcr för bispofttionen ocb förmaltningcn af kronans gaftigbefer i admänbet, tidjfprfa, att ©tarbp ÄttngSgårb, efter nu maranbc SIrrenbeö flut, i annan orb* ning än beit font af Ä. SD?ai:t ocb @t:r reban finnes föreffrifmeit, marber å npo förarrenberab. Jperr ©refmen bär berföre, för ftn bel, tidffprft, att, meb rättighet för 33 c t ä n f a n b e n, 9l:o 2%. Lill Sif a jaren v. Steijern alt, efter tet nuroaranbe 2lrrenbet$ utgång, få imtcbaftva ocb begagna te ifrågafotnne 2ägen •(jäntti bär öpcrr ©omyroffen Heurlin inftäutf. Sif öjerr Gommcrce*3låbet Santesson: £>e fPäl jag anfört uti ben Stefereation, font åtföljbe ©tatS
[Jorn har sökt ådagalägga, att lian varit consequent från sina premisser till sin conclusion. Förhållandet kan vara sådant, såvida premissen blott är den: det är ett anslag, som behöfves, derföre vill jag bevilja det. Men jag anser för en af Styrelsens större brister, att behofvet icke redan blifvit fyldt af anslag, som finnas. Om Styrelsen har någon prevention för användandet af dessa 70,000 r:dr lill beväringens beklädnad, bör' man sätta en born derför genom alt besluta, att af dessa 70,000 r:dr, 54,000 r:dr skola användas för beväringens beklädnad. Derigenom har man satt Styrelsen i nödvändighet att, utan afseende på sina preventioner, handla i öfverensstämmelse med nationens önskan. BondeSt. har följt denna bana. BondeSt. sorn har största interesset i detta ämne, emedan de bevärrsskyldige till största delen tillhöra detta Stånd, har afslagit de 90,000 r:dr, men deremot bifallit de 70,000 r:dr, med villkor att ^.5,000 r:dr deraf skola användas till beväringens beklädnad. Jag ser intet hinder för, att icke Grefvarne Cronhjelm och Horn, äfven med sina premisser, kunde stadna i denna conclusion, så mycket consequentare, som Gr. Cronhjelm medgifvit, att han icke kunnat få reda på, hvartill de 70,000 r:dr blifvit använda, d. v. s. 35o,ooo r:dr för 5 år. För mig synes, att Hr Gr:s consequens fordrat, att han tillstyrkt de 54,000 r:drs användande för beväringens beklädnad, blott såvida de utginge af de förenämnda 600,000 r;dr. II. Ex. Hr Gr. Brahe har sagt, att då anslagen endast beviljas till nästa riksdag, kunna de icke heller beräknas vara tillräckliga för längre tid. Detta har afseende på de ordinarie anslagen; men de extra anslagen beviljas blott för en gång.
Hos oss åter hafva de hell och hållet blifvit lemnade åt sig sjelfva, och man får icke så sällan höra deras »tylla på fullt allvar ifrågasättas. Det må väl vara sant, att emot det sätt, hvarpå en del hypotheksföreningar sköta sina låneoperationer, mångå anmärkningar kunna med fog göras; men man får icke fördöma systemet för den mindre lyckade tillämpningen och skrifva på dess räkning, hvad som härflutit från en bristfällig organisation eller ett förbiseende af föreningarnes rätta bestämmelse. En blick på andra länders lagstiftning skall ådagalägga, hvilken stor utbredning hypotheks-inrättningarne vunnit, och huru allmänt betydelsen och nyttan af dessa inrättningar blifvit erkända. Som bekant är, stiftades den forsla hypotheks-förening efter sju-åriga krigets slut i Schlesien, hvarvid Preussiska slaten lemnade .‘100,000 Pr. Thal er såsom supplementärgaranti för föreningens första operationer. Denna förening stiftades snarare af politiska, än ekonomiska bevekelsegrunder. Fredrik II ville hjelpa de stora godsegarne ur den djupa skuldsättning, hvari kriget försatt dem, och derigenom i den kort förut eröfrade provinsen vinna adelns sympatier. Man kan icke vänta, att den Schlesiska föreningen, tillkommen i sådan afsigt, skulle vid sin uppkomst erhålla en särdeles tillfredsställande organisation. Ingen amortering var föreskrifven; de kapital, föreningen behöfde, upplogos mot pantbref, ställda på (i månaders uppsägning, och åt de låntagande godsegarne, som sinsemellan voro solidariskt ansvarige för föreningens förbindelser, lemnades frihet att återbetala lånen, när de ville. Häraf uppkomrno oupphörliga svårigheter, för att hålla jemvigt emellan utgifter och inkomster, men omsorgen derom lemnades åt föreningens styrelse, och allmänheten fästade sig endast vid de fördelar, föreningen medfört. Godsegarne, som förut måst erlägga 10 procent ränta, fingo lån mot hälften så stor ränta och sattes i tillfälle att vid sina gods upphjelpa det förstörda jordbruket, hvarförutan företagsamheten i alla riktningar lifvades genom det nya elementets utsläppande i rörelsen. Länge dröjde del icke, innan den ekonomiska och finansiela betydelsen afen inrättning med sådane verkningar gjorde 2 40 sig gällande.
^Dtauf, ofmerfnoabe om angelägenheten beraf, att, till forefomtnanbe af ofabe måbor för 9cifet, mib intråffanbe aUmånnare mifc* mårter, fatta (Stprelfen i tillfälle att, genom ånbamålSenliga anffalter, till afbojanbe af nob fornt affafnåb af brobfoba och utfåbeSforn, i bet moiltgaffe linbra ben af mifmåpten tråffabe lanbfmonnen# förlägenhet, höfive ^JBi be* flutit att, i lifhet meb hmab foib 182-? år# fKifSbag egbe rum, för berorbe ånbamål, (folia ett (Trebititt af dfn billion ?Kif#baler SBanco till ^ongl. <3)?ai:t# ^ffåbiga biSpofttion, att från fKif#gålb#*(Tontoiret utgå / oimber be milfor och förbehåll, i affeenbe å anmånbanbet, forn mib 1823 år# DvifS* mote, i lifa ånbamål, befiåmbeS* 5. 16. tlti tmberbånig fFrifmelfe ben 17 af tnnemaranbe månab, hafme 'iSÖi IjeS .^ongl. ‘Sftaiit anhållit/- att ^ongl. ‘Sftajit i 9?a°ber tåefte# anbefalla me* berboranbe tillfe, ef minbre att 33anfen# forbran för bet år 1826 fpffabe (Spannmål# *crebitio, @rn billion 9uf#baler, måtte, fu förr beffo hellre, blifma inbctalb, på fåbant fatt/ att f. b.
R:dr. R:di\ Mantal Frälse Säterier till 654,o36 3a ellef 6,229 io5i 54 9 44.91 225/3 t2U *°u d:o Berustade d:o d:o Rå och Rör ... d:o Frälse . d:o Bergs d:o d:o Frälse Skatte d:o Krono .. d:o Bergsmans d:o d:o Krono Rusthåll d:o Augments Hemman . d:o Krono Skatte d:o . 441 ^:o d:o Bergsmans ^:o ♦ d:o d:o Skatte Rusthåll d:o d:o Augment d:o Militiae Boställen . d:o Civile d:o . d:o Ecclesiastique d:o . d:o Acad. Sielfägande Jordbrukare förhålla sig till Arrendatorer och Brukare, i i)ster-]\Teriket, såsom 3 till 1, men i den återstående delen af Länet, såsom. 6 till 1. Postföringen utgöres, enligt hvad Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i sista Berättelsen haft Nåden utreda, af 2i£ Mantal samt ett skattlagdt Torp ; och Gästgifvaregårdarnes antal är 47* "Vid 17 Vid Stats-Bidragens af Landet fördelning på sammanlagde hemmantalet af hvarje serskilt slags natur, belöper sig på livart helt hemman: Frälse Säteri .. Säteri Rusthåll . Rå och Rör .. Krono Bergsmans-hemman , . Krono Skatte hemman Krono Skatte Bergsmans hemman Krono Skatte Rusthåll - Krono Skatte Augments-hemman Militiae Boställen . Cevilt dito . Ecclesiast. dito . Academiehemman .. Befallningshafvande härvid i underdånighet göra den anmärkning, att då de vid hemmanen skattskrifnes personella utskylder blifvit jorden påförde, en större Bidrags-summa, än densamma verkligen vidkänner, synes deraf utgå.
Ridderffapcts och Adelns samt Wällofl. Borgare-Stunders ankomne Protocolls-Utdrag för den 2§:te i denna manad, angående tryckning af Ståndens Protocoller med dertill hörande Handlingar, får Bonde-Ständek meddela den underrättelse, akt Bonde-Ståndet redan öfwerenskommit luta pa egen kostnad trycka Letz Protocoller, och förmodar att de öfrige Nespective Standen derom ga i lika författning utan Statens tunga; men i afseende pa Bihanget förenar r-9 med den till Stats, Utffottet ffcdde Remis'. Lrlukman. Utdrag af Hrstscsllet, hillet hos fetzerwärda Bonde-Standet d. 29 April r8ir. S. D. 21^ed det ifrån Högloft. Ridderffapet och Adeln genom Prokocolis, Utdrag af den 2; i denne inänad meddetdke besiut, att anmoda Stats-UtM tet om ssyndcsamt Utlåtande öfwer beraknmgsgnwVerne, det specifika beloppet och suttet till utgörande af Dag,tractamenten och Resepenningar för samteliae Riks-Standens oä) deras Utssotts-Sccreterare, Ca> cellieoch Waklbet^ning samt likaledes framdeles öfwer beloppet för hwar och en af dsarfwoden som ester erfarenhet och pröfning af arbetet kunna komma akt bemälte Secreterare och Cancelliet' af Riksens Stan-' Den 29 April. -69 Stander ansins, instämde Bonde-Standet till alla delar, derom de öfrige Rcspective Standen skulle vördsamt och manligen underrättas, dir supra. klx krotocollo 6. Lrink inan. Uppläst hos Ridd. och Adeln d. 29 April. Presie-Ständet den 29 Borgare-Siandet d. 2y Bonde-Ständet den 29 wsrdfamt Memorial! ^en af Riksens Högloft.
Natthugg! ropade Uno, i det han klappade henne på axeln och sprang förbi; hon slog med sin lilla hand ester honom, men Uno var redan undan, och följde Husælius trapporna upföre til sit rum. Sedan han blifvit ensam, öpnade han sit fönster. – Aftonen var så skön, och hans egen ställning så lycklig, at han i svärmeriets verld häldre satte sig vid fönstret, än han lade sig. – En sångröst väckte hans upmärksamhet; han lyssnade, sträckte sit hufvud, och uptäckte Sofi ännu sittande på tröskeln af farstugbron och småsjunga på en liten visa: Kom sköna Maji och blicka etc. Det började redan mörkna, men Sofi satt ännu qvar; ändteligen samlade hon tilhopa sina lappar, sin sax m. m., och reste sig. Under hela tiden hade hon icke sett up åt fönstret; men nu kastade hon en flyktig blick dit: bevis nog, at hon äfven förut visste at någon derifrån betraktat henne. Sedan Sofi gått, föreföll det Uno så innerligen tomt at ligga i fönstret; han slog derföre igen det, och lade sig och tänkte på flickan och hennes upförande. Den lilla visan hon sjungit, ledde honom på betraktelsen öfver sång, och at man deraf rätt ofta kan sluta mycket nog, om man rätt förstår sig på den. Indianernes sånger bevisa stundom hämnd, stundom tacksamhet och glädje; en flickas sång i hufvudstaden, helt annat än en flickas sång på landsbygden, och äfven ganska olika, om den är låg eller hög: Slå straxt din håg från flickan bort, Om hon är brunögd tjock och kort, Med näsan af den hvassa sort, Och sjunger gält och heter Stina. Om hon sjunger falskt med, tänkte Uno. Sofi hade hvarken sjungit falskt eller gällt, och anledningen til hennes sång var ju at behaga honom; fåfängan at tro sig vara älskad, smickrade honom ganska högt, och nästan svor han i sit sinne, at med trohet belöna denna oskyldiga låga; sömnen afbröt dessa reflexioner; mild och välgörande slöt han Uno i sina armar, och framställde under olika drömmar hvarjehanda föremål för den känsliga ynglingen.
För att visa, om så är, må det tillåtas mig ännu en gång hemta ett exempel af min egen erfarenhet. Sista året af mitt vistande i Berlin inslalde sig hos mig min vanlige skräddares hufvudgesäll, nvss blifven sin egen, och anhöll att få sy åthnig, hvilket jag biföll. Förliden sommar lemnade jag hans adress åt några landsmän, som besökte Berlin, med begäran, att, om mitt mål fanns qvar, en klädning måtte göras åt mig. Denne skräddares rörelse hade då vunnit den omfattning, att, i bans frånvaro, hans förste gesäll vägrade emottaga contant liqvid af en gammal kund, innan prisen blifvit bestämda af mästaren, då frånvarande på en konstresa till Paris och London. Detta tyckes icke visa, att skickliga gesäller der sakna tillfälle till sjelfverksamhet. Om deremot andra, hvilkas bristande penningetillgångar icke ersättas af skickligheten, nödgas förblifva arbetare åt de större verkstäderna, så torde det åtminstone få anses problematiskt, om icke gesäller, sorn kunna berga sig, endast de äro flitiga, äro bättre lottade och nyttigare samhällsmedlemmar än mästare, som äro och förblifva trashankar. Som jag emedlertid erkänner sanningen af den sats, att alla reformer böra ske med varsamhet, och denna grundsats blifvit följd i 1823 års förslag, så tillstyrker jag bifall till betänk. Hr Stuart: Jag har under denna discussion förnummit, att Hr v. Hartmansdorff i fråga om skrän och näringstvång iakttager en consequens, hvarför han i så många andra hänseenden icke synnerligen utmärkt sig.
Om man nu, vid proba författande, — i st. f. den dramatiska formen, eller att införa de framträdande personerne, såsom talande i första personen, — endast refererade deras yttranden, och dervid uteslöte omsägningar och allt hvad icke på saken inverkade, — kunde onekligen en stor korthet ernås, utan att derigenom någon verklig förlust upstode. Såsom hinder för en förändrad form af prot:t torde åberopas 50 § R.O. Nämnde lagrum stadgar nemligen: »och ej må någon vara berättigad att tala utom prot:t». Att tolka detta stadgande så, som skulle hvarje ord, som yttras, i prot:t intagas, har ännu icke fallit någon in, lika litet, som sådant vunnit erkännande af praxis. Vid ett sådant förhållande torde den åberopade §:ii böra anses innefatta väl ett bud derom, att prot. skall föras, men ingalunda föreskrift om sättet huru. Med anledning af hvad jag sålunda andragit, vågar jag föreslå att R. o. Ad. måtte besluta det dess diskussionsprot. föres i sammandrag. De närmare bestämmelser, som kunna erfordras, till förekommande dels att icke prot:s tydlighet och fullständighet förminskades, dels att icke någons yttranderätt undertrycktes, har jag icke ansett mig böra framlägga, utan öfverlemnar dessa frågor till R. o. Ad:s eget bepröfvande. Dock tager jag mig friheten fästa upmärksamheten derå att, i händelse min motion skulle af R. o. Ad. godkännas, och således beslut komma att fattas derom att diskussionsprot:t framdeles föres i sammandragen form, man måtte lemna de talare, som sådant önskade, öppet att sjelfva skriftligen upsiitta de yttranden, hvilka de ville hafva in extenso i prot:t intagne. Båda dessa motioner lades på bordet. Hr Stjernefeldt, Claes Ferdinand, anförde skriftligen:
Men äfven i detta hänseende har Utsk. följt sin egen bana. Det har mera älskat att gä på bredden än pä djupet. Eljest hade det törhända funnit, att då Fransyska chartan inrymmes på 5 större octavsidor, hade möjligen det Svenska grundlagsförslaget ej behöft upptaga 43, eller, om vallagen inberäknas, 55 sidor i qvart. Det är orättvist till sina grunder, dä det, efter fastställande af 1000 r:drs fastighetsvärde såsom enhet för röstberäkningen, medgifver ål den, som äger endast TJ ö:del af delta belopp, rättigheten att afgifva , J 0aleis röst, men deremot frånkänner ägaren af 100 gånger samma summa de honom, med fullkomligt lika skäl, tillkommande 100 röster, eller med andra ord tvingar honom, som just genom sin ställning i samhället är högt intresserad för ordningens upprätthållande, att af sina 100 röster nedlägga 94 — och till förmån för hvilka, mina Hrr? Jo, för backstugusittare och 10- riksdalers-män, det vill säga för dem, som hafva ingenting att förlora, men allt att vinna på ordningens omstörtande. Det utesluter ifrån allt deltagande i representationen de högste embetsmännen, ej blott inom Konungens Statsråd, men äfven inom de förvaltande verken, domarecorpsen, landtregefingen, armeen, flottan och diplomatiska corpsen, — embetsman, hvilkas erfarenhet likväl ofta torde vara af behofvet högt påkallad; men lemnar deremot makten i händerne på innehafvarne af de smärre jordlolterne, pä dem som mest sakna förmågan att rätt utöfva det vigtiga lagsliflare-kallet, men som deremot mer än andra äro beroende af intriger och främmande inflytelse. Det lemnar inga garantier för inträde inom representationen, hvarken af någon högre bildning eller af den sjelfständighet och det oberoende, som är en följd af den större förmögenheten. Förslaget saknar slutligen det för en stats lugna bestånd så Den 28 Augusti. 13 nödvändiga conservativa elementet.