Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Badande i de friska vågorna av denna kärlek, bibehöll hennes själ sin klarhet, kraft och hälsa; hon var i harmoni med sig själv, fast ackorderna klingade vemod. Kort före skymningen hade Klemens av biskop Petros skickats till Simon pelarhelgonet med ett bröd och en flaska vin. Flaskan var den, som Petros föregående afton så omsorgsfullt inläst. Den natt, som följde härpå, sjöng Simon ej sin aftonpsalm. Krysanteus återvände först vid midnattstiden. Han hade då sett, huru krigsgudens tempel togs i besittning av det kristianska prästerskapet. Petros hade funnit för gott att uppskjuta detta till en timme, då man ej hade att vänta onödigt uppseende och folkskockning. En avdelning soldater, förd av tribunen Pylades, hade följt prästerna och uppställt sig framför templet. En ämbetsman läste från trappan den kejserliga kungörelse, som skänkte templet till kristianerna; några nattvandrare, vilkas väg tillfälligtvis fört dem över torget och som stannat, förvånade över uppträdet, fingo föreställa det atenska folket, till vilket kungörelsen var riktad. Läsningen ändade som vanligt med uppmaning till ropet: leve kejsaren! Soldaterna instämde pliktskyldigst, prästerna hjärtligt, atenska folkets tillfälliga ombud tvunget eller av vana. En gammal borgare, vars mun teg, men vars hjärta kanske ropade: leve Julianus! vart av en fanatisk soldat nedstucken. Den gamle mannen hade gått ut för att skaffa läkarehjälp åt en insjuknad dotter. Han hann, förrän han dog, anförtro Krysanteus ej blott sitt ärende, utan ock sitt brödlösa hem; denne ilade bort att skaffa hjälp. Därefter uppspikades kungörelsen på tempeldörren, krigsgudens bild och altare omstörtades och utkastades, målningarna sönderhackades, tempelskatten togs i beslag, arkivet med sina historiska årsböcker uppbrändes, varefter det heliga korset, fridens och försoningens symbol, ställdes framför ingången, just i blodpölen bredvid den mördade. Detta skedde vid skenet av lampor och facklor, som voro tända i portikerna och kring torgets bildstoder. Däruppe på Akropolis avtecknade sig vishetsgudinnans jättestod mot den stjärnströdda natthimmelen. Kanske hov sig i detta ögonblick hennes kopparbarm.
Sedan detta ärende sålunda vunnit ali den utredning, Kongl. Maj:t ansett erforderlig, öfverlemnades detsamma till rikets sednast församlade Ständers afgörande, som, på sätt här ofvan blifvit omnämndt, väl funno det vara med billighet öfverensstämmande, att Stockholms stads inqvarteriugsskyldige finge njuta lindring Hti inqvarteringsbesväret, men då för tillvägabringande af en sådan lindring fordrades betydliga penningeanslag, hvartill medel då saknades, ansågo Rikets Ständer, att frågan borde till näst instundande riksdag anstå. I följd af detta vid sistiidne riksdag fattade beslut, har Kongl. Maj:t, såsom förut är vordet omförmäldt, ånyo öfverlemnat detta ärende till Rikets nu församlade Ständer, som remitterat detsamma till Stats-utskottets förberedande behandling. Utskottet har jemväl tagit denna fråga i noga öfvervägande; och, enär de förmåner, hvilka blifvit beviljade Stockholms stad, till understöd för densamma åliggande inqvarteringsbesvär, synas vara så betydliga, att de ej kunna lemnäs utau afseende vid pröfningen af den lindring, som är ifrågasatt att beredas hufvudstadens inqvarteringsgifvare; men dessa förmåners verkliga värde icke är så fullständigt utredt, att någon tillförlitlig beräkning derutaf kan af Utskottet åstadkommas, samt dessutom ovisst är, huruvida staten skulle vilja medgifva sågon minskning uti samma förmåner, äfven om ifrågavarande lindring uti det redan förut och ytterligare genom Kongl, brefvet den 15 Februari 1811 minskade inqvarteringsbesväret, komrae, på nu i nåder föreslaget sätt, att ega rum; anser Utskottet, att dessa out Bih. till R. St.
Uller dessa äsigterfä Utskotten, till ytterligare bestämmande af den garantis oeb de villkor, bvarunder It. 8t:r, enligt Regerings-Kormens 72 §, ega att förvalta dea Depositions-, Vexeloeb Käne-Lank, bvar-L Kongl. l>Iaj:ts privilegium af den 17 8eptembsr 1668 blifvit dem meddeladt, nrt till k. 8t:rs pröfning öfverlemna följande Körslag till Ii O för i §- Ifrän dea dag dä utvexling ak 8ilfver ä nz,o vidtager, enligt bvad derom vid denne Itiksdag keslutadt Iltlätando, i>l:o 16. 26Z blifvit, är Lanken skyldig, att, enär sä päfordras, sina 8edlar med 8venskt 8ilfverm^nt inlösa, dem, som före sagde utvexliugsdag utgifne äro, efter den ak Konung oeb Rikets 8tänder nu fastställde grund, oeb dem, som efter samma dag utgifva;, till det belopp bvarä de l^da. 2 §. Vägrar Lanken, under bvad sken det vara mä, att 8edel vid uppvisandet inlösa med det belopp, bvarä den ak Lanken utgikven blifvit, efter tb^ i 1 §. sägs, mä den, som sadan sedel innebakver, derom bos Kongl. IVlaj:ts oek Rikets 8vea DofRätt göra skriftclig anmälan; ock älägge DofRätten LaneoKuIImäktige, alt, inom Z dagar ester deraf erbällen del, öfver den anmälan sig förklara.
Jag anser derföre, alt ifrågavarande Riksgälds-Gontorets skuld till allmänheten bör liqvideras genom, eller, innan förfallo-terminerne, utbytas emot andre obligationer, hvilka blott å Riksgälds-Gontorets sida äro uppsägbara, och att dessa obligationer småningom, genom skeende uppköp, böra af Riksgälds-Contoret infrias. Enär sådane af Staten utgifne räntebärande Papper alltid måste vara begärligare än dem, hvilka af enskilde män eller corporationer på lika villkor kunna utgifvas, så följer derutaf, att de ej böra utställas till så hög ränta som den, hvilken anses vara. den gångbara på sistnämnde slags valutor. Men allmänna rörelsens behof äro dagligen omvexlande och kunna aldrig på förhand bestämmas, och derföre kan äfven så litet förutses, i hvad nion man skulle kunna nedsätta räntan på Statens obligationer, jemförelsevis med de af enskilde utgifne valutor, utan alt löpa fara att äfven nedsätta deras gångbara värde. Hvad sorn en lid är väl afpassadt kan för en annan snart kommande vara olämpligt, men då blifva ganska svårt, om ej omöjligt, att rätta, ty räntan måste vid obligationernes första utgifvandé genast bestämmas för liela den framlid, hvarunder de skola blifva gångbara, och dét är just denna räntans ©föränderlighet och säkra utfallande på bestämd termin, sorn utgör sjelfva grunden för räntebärande papperens värde inför den allmänhet, som genom . deras uppköp söker förvissa sig om. en. Stttr-XJlshotttf Furs!ag N:o 19I. bestämd oell inga äfvcntyrligheter underkastad inkomst utaf ett förut för. värfvad t Capital.
Enär det således väl kan vara förklarligt, alt Rikets Ständer, sorn med synnerlig välvilja sökte alt tillfredsställa alla hilliga anspråk, ej på en gång kunde gå så långt, som i ett eller annat hänseende varit önskvärdt, utan alt man deri behöfver finna ett underkännande af de skäl, hvarpå Eders Majlis då framställda förslag var grundadt, hemställer jag underdånigst, alt detsamma nu måtte förnyas, och alt Eders Majit följaktligen läcktes föreslå Rikets Ständer, all öka Bibliothekariens och vice Bibliolhekariens vid Kongl. Bibliolhekel löner med 500 Rdr för dem hvardera, dock att, på sätt Bibliothekarie!! föreslagit, förhöjningen för honom ej må utgå, så länge han är i åtnjutande af särskildt statsanslag för fortsättningen af ”Svenska språkets Lagar”. 5:o. Kleresi-stateiy Sedan Rikets Ständer vid sisllidne riksdag för innevarande slalsreglerings period beviljat förhöjning af den å stal uppförda aflöning för kapellpredikanten i kapeilprediNorra och Södra Finnskoga församlingar till 1,200 Rdr samt för hvardera af preNorra och Sö- dikanterne i Bogens och Lekvattnets församlingar lil! 1,000 Rdr, men derjemte i dra Finnskoga underdånighet anhållit, att Eders Kongl. Majit läcktes låta utreda och lill Rikets härocTzekvattnäst sammanträdande Ständer meddela, i hvilken mån ofvannämnde församlingar må nets försam|<unna till predikanlernes aflöning lemna något bidrag utöfver hvad de nu utgöra, linga.' samt statens tillskott för aflöningen derigenom tili större eller mindre del komma att upphöra, har Eders Majit, med anledning deraf, i nådigt bref den 20 Mars 1858 anbefallt Eders Majits Befallningshafvande i Wermland och Consistorium i Carlstad all underdåniga utlåtanden afgifva. Af de på grund häraf från vederbörande infordrade uppgifter inbemtas, alt ofvannämnde kapell p red i ka n tor åtnjuta af församiingarne följande inkomster, nemligen:
Det var ofta i sådana allvarliga tankar den lille gossen försjönk under den ensamhet, han redan tidigt älskade. Han hade också lyckan att finna denna inom föräldrahemmet, i de stora, ljusa vindskuporna, där han hade sitt sofrum och sitt arbetsrum. Man står i denna helgedom med underliga känslor. Här var det som först barnet lekte och lärde – lärde kanske mest när det lekte! Här finnes den dockteater, hvilken var hans barndoms största glädje, allt sedan den julen 1753 »omskapat det gamla huset till en ny värld». När Goethe sedan i Wilhelm Meister skildrar dessa upplefvelser, ser man den första föreställningen af David och Goliath; gossens gradvisa upptäckande af marionett-teaterns hemligheter; hans fynd af texten i den, af idel goda saker doftande, handkammaren – en doft, som stannade kvar i bokens blad och ytterligare förljufvade dem; moderns häpnad, när han med själfgjorda vaxdockor spelade hela dramat utantill, marionetternas öfverlämnande i hans egna händer och sedan den fortsatta utvecklingen af den lilla teatern, tills marionetterna lades åsido och barnaskaran själf utförde de skådespel, dem den unge Goethes fantasi eller faderns bibliotek försåg dem med. Här uppe var det äfven som barnet under sina religiösa kontemplationer ur sin fars mineraliesamling hemtade de stycken, hvilkas sköna kristallformer och färger redan nu hemlighetsfullt tjusa honom; af detta ämne bygger en pyramid och med sitt solglas på den antänder ett välluktande rökoffer till Guds ära – en panteistisk barngudstjänst vid hvilken kristallerna voro en symbol af naturen och flamman af människoanden! Vid Goethes födelse var redan Hirschgraben – ensamt namnet satte senare hans fantasi i rörelse – omdanad till den gata vid hvilken fädernehemmet låg. Men från husets baksida såg man den tiden en oändlig följd af trädgårdar, där man nu ser idel hustak. Och från ett fönster här i öfre våningen kunde gossen ej blott titta in i alla dessa trädgårdar, utan äfven bortom stadsmuren se den stora, fruktbara slätten! I detta fönster läste han sina läxor; där njöt han åskvädren, där försjönk han i solnedgångens färgprakt.
Sker det ej, anses förslaget hafva förfallit, och Konungen underrätte då Riksens Ständer vid deras nästa sammankomst om de skäl, som hindrat förslagets antagande. Finner Konungen godt någon Lagfråga för Riksens Ständer Iramstälia, äske Ilan Stats-Rådets och Högsta Domstolens yttrande deröfver, samt meddele Riksens Ständer Sin Proposition tillika med berörda yttranden. Riksens Ständer infordre Lag-lltskollets Utlåtande häröfver, beslule sedan och öfverlemne Konungen deras svar uppå Rikssalen, om de bifallit Konungens Proposition, och skriftligen genom Talmännen, 0111 de densamma afslagit. I alla dylika Lagfrågor skall tre Stånds mening utgöra Riksens Ständers beslut. Stadna två Ständ emot två, lörläller frågan och förblilve vid det, som förut stadgadt varit. § 88. Med förklaring öfver Civiloch Criminalsamt Kyrko-Lng förhålles som med sådan Lags stiftande. De förklaringar, som, till svar på inkomna förfrågningar om Lagens rälla mening, Konungen genom Dess Högsta Domstol emellan Riksdagarne gifver, kunna af Riksens Ständer ogillas, hvarefter de icke längre vare gällande eller af Domslolarne iakttagas eller åberopas må. Med förklaring öfver Civiloch Criminal-Lag, Tryckfrihels-Lng• samt Kyrko-Lag förhälles som med sådan Lags stiftande. De förklaringar, som, till svar på inkomna förfrågningar om Lagens rälta mening, Konungen genom Dess Högsta Domstol emellan Riksdagarne gifver, kunna af Riksens Ständer ogillas, hvarefter de icke längre vare gällande eller af Domstolarne iakttagas eller åberopas må.
Nya Instrumentkistor tarfvas på de flesta ställen, sedan de gamla äro af tid och bruk förnötta. De vid Lazaretten tjenstgörande Läkare , äro högst uselt lönte; några med 66 Rtdr 32 sk., andra mtd 83 R dr 16 sk., få med 100 R:dr, och tvänne med 150 R:dr. Man kan icke vänta sig att för ett så ringa arfvode , mindre än hrad en arbetsdräng nu för tiden åtnjuter, erhålla skickliga och erfarna Läkare; och äfven de skickligaste, med den bästa vil - Den 29 Mars. 191 ja, skola, af omsorgen för egen bärgning, förhindras att använda den dagliga och nödiga tillsyn och omvårdnad, hvarförutan ändamålet med sådana Curinrättningar icke vinnes ; allramindst som Dietcuren ofta behöfver anställas, hvars lyckliga utgång så alldeles beror på den noggrannaste tillsyn och bevakning så väl på sjukhusbetjeningen sorn., på de sjuka. Allmogen vid farsoter och smittor anlitar merendels alldeles ej Läkaren, om den eller medlen skola betalas, och man har funnit mindre god verkan af den Författning, som blifvit vidtagen, att för hvarje sjuk, som på Lazarett eller Curhus blifvit intagen, skall betalas en viss afgift om dagen; många behöfvande söka sig då ej dit, förtiga sin sjukdom eller nyttja qvacksalfverier, tills de blifva obotlige eller dö i då andra åter, af brist på fortfarande betalning, nödgas afbryta euren, och utom det att desse sjuke blifva ohulpne, sprida de smittan under tiden, och försätta andra i samma olyckliga ställning. Således böra de sjuka, som på LänsLazaretten eller Curhusen behöfva intagas, njuta allt kostnadsfritt, och dertill fordras medel; små summor räcka ej till; ty värr är mängden stor, som i landsorterna behöfva hjelp; men Samhällets bästa och hela Generations bestånd påfordra den ; och det är hög tid att kraftiga medel vidtagas. Ett större Lazarett eller Curhus i hvarje Län, om ej tvänne i de mer vidsträckta, behöfves. 1J2 Den 29 Mars'.
Han har ock sedermera tillagt mig yrkanden, hvilka jag icke framställt. Jag har aldrig yttrat, att Styrelsen bör hålla allmänheten spanmål tillhanda; men detta är ett sätt att bevisa, nemligen att tillägga Talare andra ord än de yttrat, hvaremot jag icke kan annat än protestera. Orsaken, hvarföre Regeringen icke kunde eller borde öfverlägga med Rikets Ständer i förevarande ämne, torde igenfinnas i slutet af 3i §. Riksdagsordningen, der det stadgas, att om Konungen vill afgöra något mål gemensamt med Rikets Ständer, detsamma skall, likasom lagfrågor, i allmänhet behandlas. Sådant skulle varit att förvandla detta mål till formen af allmän Civillag, Den 23 Jun ii f. m. 55 hvartill sanction på Rikssalen erfordras. Ytterligare har blifvit framstäldt så väl af Herr Hjerta, som af Friherre Anckarsvärd, åtskilligt emot hvad jag åberopat ur grundlagen. Friherre Anckarsvärd anser besynnerligt, det han af mig blifvit tillvitad att hafva handlat emot Grundlagen. Han har uppläst 89 §. RegeringsFormen såsom stöd för sin satts; men just i anledning af denna §. får jag fästa uppmärksamhet på den verkliga ordalydelsen, att der icke är fråga 0111 Regeringens beslut till en ögonblicklig åtgärd, utan om gällande Författningar för framtiden. Rikets Ständer äga väl rätt att begära upphäfvande af redan gällande föreskrifter; men i fråga om beslut förbestämda fall, strider det emot 90 der det står: Under Rikets Ständers eller deras Utskotts öfverlägga ingar och pröfning, må icke —• komma frågor Regeringsoch Domaremakternas beslut, Resolutioner och Utslag. Man kan således, efter min tanka, icke begära upphäfvande af ifrågaställde beslut i en enskild sak, som icke innehåller någon allmän Författning, utan endast ett parlielt beslut för Julii och Augusti månader. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: I anledning af Friherre Anckarsvärds yttrande tar jag mig friheten nämna , att jag verkligen missade mig, då jag kom att yttra, att bränvinsförbudet 1826 56 Den 22 Junii f. in. icke klandrades.
St, Prof. 1856—1858. — 58 - s. w * « g c« r* SI Iy CO B B ► £ o g 1 t O CD a B 5 p Riks-Ståndens Beslut. 03 2f E. fC cs -i Cr. 03 CP p rn *? <3 St p" 2. P Ö 2. §S W s. CD 3 5- o CD 22. r* r CT? a’ oq p EL n> CD » •n c5' CD CO C* r Ridd. o. PresteBorgareStåndet. BondenTo N:0 Sid. Adeln. Ståndét. Ståndet. N:o 7 Sala silfververk: » angående Kammar-kollegii berättelse om räntersättningsfonden vid, se Berättelse. Salpeter, angående förhöjt lösningspris för den inom riket tillverkade — 4 i 123 — b. 26 Sept. b. 23 Sept. b. 28 Sept. b. 24 Sept. 139 Salpeterhjelpen, angående beräknings-grunden för utgörandet inom en del af SödermanLit. land af 5 4 i 33 b. 4 Mars b. 4 Mars b. 7 Mars b. 4 Mars 36 Salt, angående rätt till fri handel A. i riket med — 8 — 99 — 25 Juli 25 Juli 29 Juli b. 24 Juli Saluaccisen, angående beräkningen 21 af — 5 i 33 — b. 25 Febr. g. 24 Febr. g. 25 Febr. g. 24 Febr. » angående den af städerna utgå- ende — 5 i 13 — b. 15 Juli b. 15 Juli b. 15 Juli b. 10 Juli Sandberg, om inlösen för Statens räkning af anteckningar i Kameral-väsendet, samlade af Kamreraren i Kammar-kolle227 20 gium G — 4 i 245 — b. 10 Febr. b. 10 Febr. b. 10 Febr. b. 10 Fehr.
Till ett bevis uppå icke allenast att sålunda kan tillgå, utan ock tillgår, får jag åberopa förhållandet med Krigs-Collegium och dess styrelse, i afseende hvarå ett beslut ad interim blifvit af Regeringen fattadt utan afvaktan af samma Collegii i fråga varande omorganisation. Med dylika exempel för ögonen skulle jag finna det vara mindre välbetänkt att vidtaga den af Hr Stjernsvärd nu yrkade åtgärd; — och detta så mycket mer, som merberörde förslags genomförande onekligen i vissa delar skulle medföra verkliga olägenheter. Jag yrkar bifall till Utskds förslag. Hr Stjernsvärd: Utaf Gr. af Ugglas’ senaste yttrande finner jag mig uppkallad att tillägga några ord i ämnet, hvilka jag dock skall söka att i största korthet affatla. Antingen har jag i detta fall icke förstått den värde talaren, eller ock har samme ledamot icke uppfattat min mening i denna del af frågan; och i hvilkendera händelsen som helst, torde en förklaring af hvad jag förut anfört, nu vara af nöden. Beinälde Gr. har sagt, att genom bifall till mitt förev:de förslag i afs. å tills vidare tillsättande af embeten, skulle den olägenheten kunna uppkomma, att en person måste innehafva två tjenster; men. Mina Hrr! en person, som blir förordnad att sköta en högre tjenst, upphör ju på samma gång att bestrida den lägre. Icke sköter den person iöjtnantstjenst, som blir befordrad till kapten i reg:tet? Om t. ex., på sätt här är i fråga, äldste majoren skulle med chefs magt och myndighet sköta regementet, så må man ihågkomma att det vid de indelta reg:tena finnes 3 majorer, af hvilka ganska väl, utan ringaste olägenhet för tjensten, Uste majoren kan tillförordnas att föra regementsbefälet, utan att derföre en kapten behöfver förordnas att tjenstgöra såsom major. Tillsvidare-förordnanden för kaptener och löjtnanter torde sålunda bär hvarken vara ifrågaställa eller behöfiiga, i händelse Uste majoren skulle uppdragas föra regements-be fälet med chefs magt och myndighet.
Sl:r fattat i afseende på bränvinslagstiftningen, blir nödvändigt för landmannen att se sig om, huru han skall kunna använda, sin spanmål, som troligen kommer alt sjunka i pris, så 12 Den 2 Augusti. torde icke någon tjenligare utväg i detta afseende finnas, än att skaffa sig sådana kreaturs-racer, som bäst betala hvad nian på dem upoffrar. I sådant fall torde Hr Hoffman Bang, hvad fären beträffar, kunna lenina goda uplysningar, enär Iian icke allenast har värd om enskildtas schäferier, hvilka bestå af ädla och finulliga får, utan äfven om Kronans grofulliga och köttrika. Hvad mig beträffar, har jag under många år haft besök af honom och rönt nyttan deraf, samt har äfven erfarit att flere andra schäferiegare skulle haft samma gagn, så framt de vetat eller tagit kännedom örn att de kostnadsfritt kunnat få begagna sig af hans uplysningar. Skola de nu nödgas betala något derför, fruktar jag, att hans verksamhet blir inskränkt, då den sorn bäst behöfves. Frih. Cederström: 1851 och 1853 års revisions-berättelser meddela på ett så utförligt sätt de förhållanden, som röra ifrågavande ärende, att StatsUtsk. trott sig endast behöfva i korthet antyda sammanhanget, men icke utförligare redogöra derför. Det torde fördenskull tillåtas mig, att ur dessa berättelser supplera en del af hvad som i Utlåt, icke kunnat intagas. Den gamla Ulldiskont-fonden har år efter år lemnat brist, hvars betäckande städse utgjort föremål för bekymmer å Regeringens, samt någongång anmärkmr från revisorernas sida, i afseende å sättet för bristens betäckande, dervid fonden likväl endast för tillfället kunnat bringas ur sitt trångmål; dock hafva R. St:r slutligen godkändt de af K. M. för ögonblickets behof vidtagna åtgärder. Att låta en till ett nyttigt ändamål afsedd fond försvinna, torde emellertid icke vara lägligt; och icke heller tjenligt att år för år låta än det ena än det andra palliativet på försök vidtagas samt Regeringen blottställas för klander, om än dess nödfallsutvägar sedermera såsom sådana gillas.
Stenkolsgruva, samt enär Bolaget synes hittills undgått alt erlägga Bevillning af utdelningarne å dess actier, endast i följd af Bevillnings-förordningarnes stadgandea, alt. sådan Bevillning borde i Riksgälds-Conloret insättas, utan att några närmare bestämmelser meddelats, hvarigenom vederbörande Tjenstemän i orten blifvit satta i tillfälle att kunna iakttaga nödig eontrol på afgiflens behöriga erläggande, hvilken omständighet minst af allt kan föranleda till befrielse, hafva Rikets Ständer ansett Trollhätte Canaloch Slussverks-Bolag icke böra undgå att, för de ifrågavarande åren, erlägga Bevillning af utdelningen å dess aclier. Hvilket Rikets Ständer, lill svar å Eder Kongl. Maj:ts ofvanberörda Nådiga Skrifvelse, få i underdånighet anmäla; framhärdande &c. Uppläst och godkändt hos Ridd. och AdeJn der» 17 Junit i83f. Preste-Slåndet den 17 Borgnre-Ståndet den 17 Bonde-Slåndet den 17 — -—• Rikets Ständers underd. Skrifvelse, angående verkställd omröstning öfver Högste Domstolens Ledamöter. S. A. K. Hos E. K. M. få R. St. härigenom i underd. anmäla, att den, i öfverensstämmelse med ro3 § Regerings-Formen och 64 §• Riksdagsordningen, af R. St. utvalda Nämnd, medelst omröstning, förklarat Högste Domstolens samtlige Ledamöter vara förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas. Rikets Ständer framhärda &Cc. Stockholm den 17 Junii 1834- Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse N;0 So. 65 N:o 5o.’ Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Junii 1834. Presle-Ståndet den 20 Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Ständers underd.
tDtaft för fymvje år faflftållba BpggnabSpIan, åfmenfom allt, Bmaruti mifBurhållning funnat forfporjaS; meb råtfigBet för 23auco#©tprelfen att låta inffälla bibraget, in# tillbeB forflaring, forn af 23anco#©t»relfen gobfånneS, blifmit afgifmen, eller nobrgt affeeube'lemnabt å bet, forn til råttelfe uppgifmitS; 1) att, mib alla B°$ ©otBa kanal#©irection eller Bo$ kanalbolaget forcfommanbe frågor om foretag eller utgifter, Bmarom anmålan BoS 33auco# gullmågtige, genom 33anfenS £>mbub, meb någon |TagS reformation, blifmit g|orb, eller B^arofmer gnllmågtige, i anlebning af infcmne beråttelfer ocB 3® $eitM«igar, (jelfroe 'funna filina fFål till någon erinran, 133anco*$ullmagti$e Icfe allenaff åro beråttigabe, utan jemroål pligtige, att befråmbt antingen •gilla ellet* förfara beftutet, od) fabant inom en tib af tre månaber från ben