Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
41 »På gruml af allt delta, reserverar jag mig mot Utskottets beslut, och anhåller vördsammast att Rikets Ständer behagade återremittera denna punkt, med förklarande deraf, alt Rikets Ständer, inseende nödvändigheten af ifrågavarande vice bibliothekarie — tjenst, åt densamma bevilja ett årligt anslag af 1200 R:dr B:ko.» 1 denna reservation instämde Friherre Stjernstedt, A. W. och Lektor Wallman, den sistnämnde, med undantag af hvad i reservationen förekommer, angående Upsala Akademiska bibliothok. Vid 6:te 'punkten, af Riksdagsfullmäktige!! David Andersson från Hallands län: »Jag kan icke föreställa mig att regeringen, utan att inhemta en närmare kännedom om de förhållanden och behof, som vid en institution eller embetsverk förefinnas, går att för Rikets Ständer framlägga förslag tili de nödige ansedde behofvens afhjelpande, icke heller vågar jag tveka derpå, alt ju icke samma regering lika fritt och oförhindrad, vare sig af hvad orsak som helst, skall finna sig uppmanad af sin embetspligt, att öppet uttala de förefunne behofven. När nu Kongl. Maj:t i dess afgifne nådige propositioner så väl vid sisliidne som innevarande riksdag, uppgifvit ett behof af 1,800 R:dr till inköp af böcker för Upsala bibliothek, lär man icke hafva ringaste anledning att betvifla del ju bemälde behof med nämnde summa kunnat afbjelpas. Statsutskottets majoritet har deremot föreslagit till samma ändamål 4,500 R:dr, ett belopp af 2,800
Högloflige Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-U tskotten hafva genom votering ansett, att, i anledning af Rikets Ständers år 1810 fattade beslut om Båtsrnanshållets fördelning, så val på hus och tomter i Städerne, sorn på Borgerskapets näring, bör en allmän reglering och fördelning, Städerne emellan, af deras Båtsmanshåll eea rurn, emot hvilket beslut jag reserverar mig, under yrkande, att denna jemkning icke kan utsträckas till de Städer, sorn ega serskilda Privilegier om Båtsmäns underhållande, så framt ej dessa Städer, sedan de häröfver blifvit hörde, häruti frivilligt ville ingå; anseende jag, att 181 o års Beslut så mycket mindre kan härvid åberopas, som den concession, de öfrige Respective Riks-Stånden då gjoide, i afseende å deltagandet i Båtsmanshållet, ingalunda var förenad med det vilkor, att de Städer, sorn, i och för detta onus, hade serskilta Privilegier, skulle desamma sig afsäga. I ofvanskrifna Reservation instämde Herrar Lundgren, C. Strehlenert, T. A. Aspelin och P. {Vinbladh. Bil till Stats-' t. Oeo.-Utsl. UtL N:o no. 3g Af Herr Leffler, G. M.: Äfven jag instämmer uti Herr Ekermans Reservation och anser, lika med honom, att fragan om vissa Städers Privilegier icke blifvit afgjord till deras upphäfvande, genom åberopade Concessionen. Jag tror, att denna fråga beror af Rikets Ständers och Kongl. Maj:ts gemensamma pröfning och afgörande, och derföre bordt af de Högloflige Utskotten dertill öfverlemnas.
Ber. d. 4 Nov. 1828. tydlig del af Folkets indirecta utskylder, der^ uti de fleste, om ej alla Medborgare, icke blott godtyckligt oell tillfälligtvis, utan oftast, i följd af Samhälls-förhållanden oundvikligen måste deltaga, och derföre har jag ansett en utförligare framställning af detta ämne, efter den utveckling det ifrån de högsta Administrativa Instancerne ändtligen vunnit, icke oförtjent af den Lagstiftande magtens uppmärksamhet och omtanka, att deråt gifva ett bättre och mera sammanhängande, skick än det nu eger. Den framställning, som uti min sist afgifne Årsberättelse pag. 13 seq. blifvit gjord, af frågan om Kyrkohemman i Halland, visar resultatet af mitt bemödande att, genom en i underdånighet begärd förklaring öfver Kongl. Majtts Nådiga Rescript af den 52 Maji 1819, skingra alla tvifvelsmål om rätta förståndet deraf och, utan att vidröra den speciela förklaring, som blifvit gifven, genom Kongl. Majtts Nådiga Bref till Kammar-Collegium af den 2g Mariii 1825, undanrödja dess verkan på förekommande frågor i de fall , då positiv bevisning uti gamla gällande handlingar kan vinnas. Ofvertyg^d derom, att Kongl, Majit med välbehag emottager de önskt R. St, Just, Omb. Emb. Ber. d. 4 Not». 18*8» 35 ningar och råd, som af Rikets Ständer sjelfve yttras i en sak af sådan vigt, att den angår Statens egande-rätt till en betydlig del af Halländska Provincens hemmantal, och en menighets deraf beroende välfärd, tvekar jag ej om min pligt att , genom frågans framställande, å nyo bemöda mig, att rätts-begreppet derom må fullständigt utredas och bestämmas. I det afseendet har jag sökt att vinna underrättelser, så väl genom granskning af de urkunder, å hvilka Kronans och Kyrkans ömsesidiga anspråk grundas, sorn ock af sakkunniga män uti Hanemarks Lagstiftning och Cameral-vetenskap, för den lid, då Halland till Sverige afträddes.
Men, ehuru Kommittéen hyser den öfvertygelse, att. dryckenskapslasten - Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 6. 9 sten slutligen kan endast genom moraliska medel utrotas, finnér kommittéen likväl ett hufvudsakligt afseende vid lagstiftningen för bränvinsbränningen böra fästas dervid, att de ekonomiska och financiella bestämmelserna rörande bränvinets tillverkning, äfvensom polisföreskrifterna om försäljningen deraf så inrättas, att de hvar i sin män, utan öfverdrift, på ett ändamålsenligt sätt medverka till det önskade ändamålets ernående. Kommittéen tror sig härvid böra uttala den mening, hvartill den vid öfvervägande af de olika åsigterna rörande bränvinsbränningens ordnande i riket kommit, att denna handterings bedrifvande endast i fabriksväg skulle vara det sätt, hvarigenom ofvannämnde stora ändamål, dryckenskapslastens förekommande, så vidt det på tillverkningssättet beror, närmast kunde vinnas. Derigenom blefve ock lagstiftningen helt enkel, tillverkningen kunde beläggas med hög afgift, som antingen beredde en ökad statsinkomst eller bidrag till förbrukningens minskande; beskattningen vore lättare att kontrollera vid ett mindre antal större brännerier; de bästa tillverkningsmethoder skulle utan tvifvel antagas till besparing i material och arbetskostnad och den demoralisation i betydlig mån undvikas, som bränvinsbränningens utöfning i en mängd små brännerier nödvändigt alstrar genom frestelsen till dryckenskap för den dermed sysselsatta, sålunda mångfaldigt ökade, personalen, och sprider till det ena uppväxande slägtet efter det andra. Härtill torde ock böra läggas, att en i smått utöfvad bränvinsbränning vanligen har menlig verkan på de betjenande personernes helsa, alldenstund arbetet i ett litet bränneri sällan medgifver tillfälle för en eller par der sysselsatte personer att njuta ordentlig nattro, och äfven i detta afseende haf.a de större bränvinsfabrikerna företräde, då personalen derstädes måste vara så stor, att den, med bestämda ombyten, bör få tillfällen till ordentligare hvila.
Det har således fortgätt utan afbrott, men dä det nu, jämlikt Kongl. Majus Nädiga Proposition, är förslyttadt till extra anslagen, hwilka icke äro beräknade längre än till och med >834, upphörer samma anslag med sistnämnde ärs utgäng, och byggnadernc mäste för Niksdagsäret ,835 inställas, för att det paföljande äret äter widtaga. Skadan och oredan deraf är för hwar och en synbar, och förhållandet med de Strönirensnings-arbeten, som dä kunna wara företagne, är alldeles enahanda. Den calculation, som i Utskottens Beredning uppgjordes och som är upptagen uti Herr Canzli-Rädet von llarimansclorlls Reservation, ädagaläggcr, att en beräkning för 6:te äret, äfwen med bibehållande af en betydlig summa för Riksdags-kostnaderne. Betänkande», N:o 22. utan nägon menlig inwerkan pä RikSgälds-Contoircts ställning, och utan att ingripa i kommande Ständers dispositions-rätt, karr ega runi. Det nyttiga och ändamalsenliga af sjelswa saken är gifwet, och man mä icke mera i denna än i andra delar endast läta hindra sig deraf, att, under andra förhållanden, Ständcrnc hitintills icke funnit nödigt, att sträcka sina beräkningar längre än till fem är. Dä man will uppnä ett Lndamäl, bör man wäija den wäg, som snarast och säkrast leder till detsamma. Af Herr Comincrcc-Nädet Santesson. Sedan Högloft. Stats-Utskottet icke behagat uti dest afgifna Betänkande N:o 255, i anledning af Kongl Majus Nädiga Proposition om särskildt anslag till FörswarswerketS iständfättandc, fästa afseende ä min dä redan wäckta Motion angående det 6ue, eller nästkommande Niksdagsärs intagande med uti Calculcn öfwer Statens extra sä wäl inkomster som behof; och Högloft. Statsoch BancoUtskottcns sammansatte
Formen för sådana sammanträden är då ganska gifven; länets innevånare sammanträda då vid någon häradsrätt, som är dertill närmast belägen, och deras ärenden behandlas på hittills vanligt sätt. Att nu söka att tillskapa en ny myndighet, för hvilken man ännu ej har sysselsättning, utan blir stiftad i förväg, ej allenast i afseende på tiden, utan äfven i afseende på sjelfva ärendenas verkliga tillvaro, det synes mig vara till det minsta sagdL obehöflig; och opåkalladl; och om detta skulle vara lika klart för Husets öfriga ledamöter, som för mig, så tror jag ej att någon skulle tveka alt afslå betänk. och tillstyrker sålunda afslag derå. Gr. Spens: Hr Lagerhjelm har önskat afslag å betänk. med det yttrande, i början af sitt anförande, alt i annat fall borde det läggas till handlingarna. Det är just emot ett sådant läggande till handlingarna, som jag för min del protesterar; ty jag finner för min del ingen möjlighet alt göra det med bibehållande af formerna. Här har af Frih. Sprengtporten och åtskilliga andia ledamöter blifvit begärdt bifall, då deremot andia ledamöter jemte Hr Lagerhjelm begärt afslag. Jag påminner mig ej om jag är ensam om den tredje begäran, nemi. att betänk, må pröfvas punktvis och naturligtvis icke till afgörande, utan till anmälande af anmärkn:r deremot, hvilka kunde föranleda till återremiss. Jag har gjort detta förslag, derföre att jag trott, alt om anmärknlr emot ett så vidlyftigt förslag skulle göras, vore det nödvändigt, att man ej talade 0111 mer än en punkt i Den ii Mars. 343 sender, icke t. ex. om häradsnämnder och länsnämnder på en gång. Jag hemställer om ej det rätta vore, att Hr Frih. o. Landtm, först framställde propos., antingen till bifall eller afsiag.
De till bejtämDa fummor uptagna lånfonDer eller freDitio, f>milfa möjligen unDer en längre tiD icfe funnat till fulla beloppet utgå, till annan SöanfenS lånrörelfe ocf) DeriblanD företräDeS» miS till äpanDels» od) ^äringS»5Dijfonten, belåningen af ^3ublifa papper fann 75 för beroiljaDe ÄreDitto, anmifa De upfomna öfroerjfotten, Docf unDer milfor, att, få fnart Defa bfwerffott blifva för fina urfprungliga föremål befföfliga, Dcfamma till Dega feDnare, efter I)anD och i Den mån nöDiga meDel inflpta, återffällaö. 23:o Sitt, i f>änDelfe af De unter tiDcn till näfta Dufslag inflptanDe minfk meDel ocf) fapital-afbetalningar fiörre ellet minDre belopp icfe jfuHe erforDraS till De föremål, för hmtifa Defamma bliftnit af Of affeDDa, må $8anco SD?aj:t i nåDer ffaDfäjlaDe farnt af 5Banco^fullmäftige finnas innebära nöDig fäberget. 24:o Sitt De af 9$ifSgälDö Sitt $5anco>fuiImäftige berättigas att, i och för utlåningen genom •fXtnDetö* och (lftäringS*£DifFonten Då fåDant finnes erforDerligt, eller när utom* orDentliga uttagningar å ©epofttionS* eller ilreDitimräfningar, eller omanligt tillitanDe af lånen på rörlig pant, Dertill funna föranleDa, af allmänheten funna uptaga lån till belopp af hög#
Icke sällan har en blindt ifrande fosterlandskänsla, i vidunderligt missförstånd af sina önskningar, tyckts yrka såsom ett grundvillkor för denna originalitets bestånd, att det svenska snillet skulle försätta sig i ett rent oberoende af alla utländska inverkningar. Vore slik yrkan i allmänhet rimlig och verkställbar, så skulle näppligen kunna nämnas något europeiskt land, der snillet befunne sig i en mera bekymmersam förlägenhet om medel att tillskapa en dylik sluten litteraturstat. Men lyckligtvis kan det trösta sig med Tegnérs utlåtelse: ”all bildning står på ofri grund till slutet; blott barbariet var engång fosterländskt.” Redan en blick på vårt lands geographiska läge, så högt upp och afsides i det yttersta Thule, bör påminna oss, att det ej kan i något afseende vara ett ursprungligt cultur-land. Det står fjermare, än flertalet af Europas länder, från villkoren dertill. I oundviklig följd af detta läge, har vår bildning alltjemnt måst från andra folk emottaga både de stora ämnena och de stora väckelserna. Huru vill man neka, hvad vår nations hela historia, från sin början till närvarande dag, bekräftar genom en oafbruten bevisnings-kedja? Och gäller detta öfverhufvud om vår andel af europeisk själsodling, huru kan det annat än gälla äfven om vår skaldekonst och samtliga vitterhet? Det har jemväl i den hänsyn, hvarom nu är fråga, blifvit vårt öde, att den andliga solen, liksom den lekamliga, lyser på oss från andra länder, eller att hennes lifvande sken besöker dessa, innan det hinner till oss. Vi böra ej beklaga oss öfver den anledning, som äfven härigenom gifves oss, å ena sidan, till ödmjuk resignation under en af gudomlig skickelse tilldelad lott; å andra sidan, till varm känsla af förbindelse, af djup tacksamhet, – först mot Försynen, som ändock gifvit oss så mycket af diktens förmåga och af sjelfständig bildsamhet, samt derefter äfven mot de män, som än öfver vår dunkla Nord spridt en verklig Skönhetens morgonrodnad, än beredt möjligheterna till hennes fullare uppenbaringar, och i båda fallen lysa oss på vår bana med ovärderlig föresyn.
För Betänkande!), N:o 128. 73 Den nu gäl„ Utskottet landeStatcn M-thsr tillstyrupptager föreslagit För en Secreterare » , 699: * 786: 32. - med 66 T:r Sp:l derunder, En AdvocatFiscal 582t 24. “ 653i t6. — med 55 T:r Sp:l. FÖr desse sistnämnde 2:ne Tjenstemän, med hvilkas befattningar äro Förenade Förmoner af extraordin. inkomster i Taxemedel samt andre Sportlar, bär Utskottet ansett någon tillökning icke böra äga rum. En Vice AdvocatFiscal i Svea och Götha IIof Rätter 35ot 46. 5. 466132. “ 46oi““ med 33 T:r Spri. En ProtoNotarie i Svea och Götha HofRätter. - 460:-*- med 3g T:r Sp:l. Förste Notarien i Skånska HofRätten . 3g5: 24. En Notarie i Svea och Götha HofRätter . 3g5: 24. - 44o: “ “ 44°:-“ med 37 T:r Spd. En Fiscal i Svea och Götha HofRätter. 2641 8. “ 44°* “ “ 44°!““ med 25 T:r Sp:l. 3 B. 2 H. ö iA Stats -Utskott ets landeStaten En Fiscal i Christianupptager 264: 8. - 293: 16. - 290: Den nu gälR M h Utskottet tillstyrföreslagit ker stads HofRätt 395:24. - 44°: '— 44o: — med 37 T:r Sp:l.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 146. 9 samt en ganska stor del af de i tabellerna upptagne brotten vore af obetydlig natur, har motionären ansett att en förändring med afseende på sättet för dessa tabellers upprättande vore af högsta behof påkallad samt af sådan anledning föreslagit att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Majit ville tillse dels huruvida ej tabellerna böra inskränkas till upptagande af blott gröfre brott samt jemväl materialierna till uppgifterna derom hemtas annorstädes än genom Domrarnes betungande med insändande af tabeller, dels huruvida icke bestyret härmed kunde öfverflyttas till den nyligen inrättade Statistiska byrån, der en underordnad tjensteman kunde sysselsättas med beräkningarne, hvarigenom således lönen för en Expeditions-sekreterare skulle kunna indragas och flere andra med den nuvarande institutionen förknippade kostnader besparas. Likasom, i fråga om behofvet af den officiela statistiken eller kännedomen om Statens tillstånd i allmänhet, denna kännedom anses, såsom ett oeftergifligt vilkor för att med säkerhet kunna inse samhällets brister och bedöma hvilka åtgärder erfordras för dessas afhjelpande, samt de mått och steg, som lättast och säkrast leda till utveckling af samhällets industri, trefnad och välstånd, så är äfven brottsmåls-statistiken af högsta nödvändighet, emedan på grund af densamma iakttagelserna skola ske rörande verkningarne af olika bestraffningar till brottslingars sedliga förbättring.
Att den föreslagna personalen icke är större än behofvet påkallar, torde vara tydligt deraf, att den redan finnes inom Revisionen, och att, oaktadt den varit fullt sysselsatt, balancerna likväl ökats. I öfrigt anhåller jag att få åberopa ett af huvar. Chefen för Just.- revisionen afgifvet yttrande, som jag ber må få åtfölja återremissen och anses såsom det vore af mig afgifvet; äfvensom jag-föreslår, dels att de ökade anslag, sorn beviljas för tjenstemännen i Just.Statsministerns expedition, må få beräknas från den dag desse tjenstemän blifva utnämnde, dels ock att till K. M. må öfverlemnas att, efter behofvet och sig företeende omständigheter, bestämma till hvad belopp och i hvad ordning lönerna till tjenstemännen i Just.fördelningen af K. M:s Cancelli böra utgå af de för denna fördelning beviljade anslag; dock med villkor, alt icke någon erhåller mindre lön, än den han enl. stat redan åtnjuter. H. Ex. Hr Gr. Posse uppläste derefter följande: Anmärkningar, i anledn. af StalsUtsk:s utlåt. N:o 40, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens andra hufvudtitel: 54 Den a Maj e. in. K. M:s nedre J u s t i t iaere v i s i o n. Härföre är hegardt ökadt anslag, nemi., inom Just.revisionen: till två revisions-secreterare, två protocolls-secreterare, två cancellister och tre copister med 9;200 i';dr. samt inom Just.cancellers-expeditionen till en ean cellist och cn copist 1,200 „ 10,400 „
— Jag har blott velat rättfärdiga mitt förra yttrande, att man borde vara betänkt på allt som kunde bidraga att afhjelpa den brist, som man måste befara, och ett så oskyldigt yttrande synes mig icke hafva bordt med hån bemötas. Det har blifvit lagdt mig tili last, att jag sagt, det ställningen vore förtviflad. Det är möjligt ehuru jag ej erinrar mig att detta uttryck undfallit mig och att det kan synas för starkt, men det måste medgifvas, att hvad vi nu hafva för för ögonen är något mera ån blott en lexa för vinglare, då hela vår Börs vacklar, då de rikaste hus icke kunna fullgöra sina förbindelser. Vår Bruksoch Sågverksrörelse, som hittills hemtat sina förlager derifrån, hvar skola de laga dem? För egen del är <u Den 3 December f. m. jag lyckligtvis i den ställning, att jag kan vara fullkomligt lugn, emedan jag icke har några affärer. Med en ärfd egendom, och med en lön, som sätter mig utom alla behof, kan hos mig ingen fruktan upstå för egen del, men för det allmännas skull — jag måste bekänna det — bäfvar jag. Jag kan icke undgå att med blicken fästad på de närvtde förhållandena för mitt minne uprulla den glänsande tafla, som för 4 eller 5 månader sedan på detta rum framställdes öfver vår lyckliga ställning, för att visa, det 20 roilhrs Statsskuld vore en obetydlighet. Jag inlade då en protest mot denna lysande tafla; och säga hvad man vill derom, siareblick mod afstde å den aldra närmaste framtiden låg icke deri. Jag vill önska, att den för en mera aflägsen framtid måtte vara mera profetisk. Då man emellertid nu med frikostighet beviljat alla möjliga anslag, och dertill beslutat sig för att uplåna 20 milhr till jernvägarna, så må det ursäktas mig, om jag intages af någon oro för vår framtid; och borde jag icke med hån anfallas derföre att jag såsom den yttersta och sista utvägen angifvit möjligheten af någon inskränkning äfven för Statens embetsman. II r Gripenstedt, J o h. Aug.:
Utskottets hemställan i morn. c) ogillades, oell beslöt Ståndet, för sin del, alt pedagogierna i Arboga, Enköping och Söderhamn må såsom treklassiga läroverk varda å Elemenlar-läroverkens stat uppförda, med samma anslag som dessa, hvarvid likväl det vilkor fästes att lärohusens byggnad och underhåll ej bekostas al slaten. Beträffande Utskottets förslag i momentet e), blcf detsamma af Ståndet god kändt, med erinran om iakttagande af den förändring uti der beräknade anslags-sum liior, som föranleddes af de beslut uti hithörande frågor, hvilka Slåndet redan fattat eller framdeles kommer att falla. Efter härmed slutad pröfning af de delar uti förevarande Utlåtande, som omfatta Elementar-läroverken och pedagogierna, beslöt Ståndet meddela d<»n förklaring, att vid de anslag, som för utvidgade läroverk nu blifvit beviljade, bör, der sådant lili Ståndets beslut ej serskildt blifvit uttryckt, der vilkor lästas, alt lärohusens byggnad och underhåll ej bekostas af staten. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. S. D. I>. Vid föredragning af Slals-Ulskollels den 10 och 20 dennes bordlagda Utlåtande N:o 123, angående regleringen af utgifterna under lliks-Slatens Åttonde Hufvud—litel, stannade Ridderskapet och Adeln lili nedan antecknade beslut. Irsta punkten. Utskottets hemställan bifölls. 2:dra punkten. Med afslag ä Utskottets hemställanden uti mom. litt. a) och h) bestämde Ridderskapet och Adeln aflöningen lör Expedilions-chelen i Ecklesiastik Departementets Kansli-Expedition lill 5,500 R.dr samt lönen för hvar och en af ExpeditionsSckrelcrarne derstädes till 4,500 R;dr; hvaremot tillstyrkandena uti mom. litt. c) och d) biföllos. 568 Frot.-Uidrag den 21 23 och 25 Juli 1860. 3:dje punkten.
Hr Stråle har derföre rätteligen anmärkt, att det möjligen behöfves att, på grund af den gamla lagen, helt och hållet omarbeta det nya förslaget, om det skall kunna antagas. Jag tror det äfven och att det varit ett misstag af Lagcommitteen att från början hafva gjort något annat, än att på ett ställe sammanföra, hvad i hvarje fall linnes stadgadt, och derefter mönstra bristerna. Genom detta misstag har committe'en kommit på afvägar, dem vi nu frukta att öfvergifva för det stora arbete, man skulle nödgas använda för att på den rätta vägen söka målet. Men det är bättre att nu besluta omvändelsen, än att ännu längre fördröja och försvåra den. Några ledamöter hafva yttrat sig anse en uppställning jemnförelsevis af skiljaktigheterna emellan de gamla och de nya stadgandena väl vara behöflig, men alltför svår att utföra. Jag tror visserligen, att den blefve det i detail; mert om man inskränkte sig derhän att jemnföra grundsatserna med hvarandra, och icke uppställde dessa jemnförelscr allt ao8 Den ai April. för knapphändigt, utan med hänvisningar både till motiverna och till de bestämda lagstadgarna, så torde ändamålet nog kunna vinnas. En sådan försigtighet, hvilken alltid af Constit.- Utsk. iakttages, då grundlagsförändringar komma i fråga, och hvilken merändels plägar iakttagas af LagUtsk. vid spridda lagförändringar, synes mig vid lagens förändring i sin helhet vara ännu mera nödvändig, på det att äfven menige man i vårt land, som har den lyckan att äga en med lagen väl bekant allmoge, må kunna på något säkrare, än andras berättelser, grunda sin mening om det nyas företräde. En ledamot har sagt, att man vore ledsen vid den gamla lagen. Jag tror deremot ingen annan vara det, än sådana nyhetsälskare, hvilka klandra allt, som är äldre än de sjelfva. Det motstånd, den nya lagens införande hos domare i allmänhet löner, torde bevisa, att han icke är så efterlängtad, som här påstås. Tvärtom är jag förvissad, att detta domrarnes tänkesätt kommer att delas af allmänheten, när hon blott hinner blifva bekant med det nya lagförslaget.