Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. afgätt, dä Utsk. icke varit i tillfälle att bestämma, huruvida en så beskaffad uplåtelse af jord som motionen åsyftar någonsin kommer att ske, så har Utsk., uti de skäl motionären andragit, icke ansett sig hafva tillräcklig grund för att föreslå en ny lag; ty det är och förblifver min mening att det .här är ett partikuliert eller enstaka fall. Jag bekänner att jag kunnat använda ett svenskt ord i st. f. ett fransysk!. Helt annat vore om fråga blifvit väckt att stifta en lag för de fall Utsk. nämnt, nemi. då fråga vore om uplåtelse af jord sålunda att egaren till jorden kan begagna densamma. Detta kan inträffa icke blott vid anläggning af telegraf-Iinierna, utan äfven för andra fall; men derom handlar icke motionen, och jag anser att man icke bör stifta lagar för enskilda fall, åtminstone icke utan att dertill gifves en bestämd anledning. Dessutom, om man vill anlägga en sådan telegraf-linia, såsom redan är nämndt, så tviflar jag på att det kan ske annorlunda än 12 Den 15 Februari. att en och annan qvadrataln på båda sidor om linien måste inköpas på det man må kunna, vid förefallande behof, omlägga, jemka eller förbättra telegraf-trådarne. Kostnaden blir väl icke så fasligt stor; ty man må väl åtminstone kunna lösa en så obetydlig jordrymd som behöfves för alt tråden skall kunna gå fram. För öfrigt står det väl öppet i delta, såsom i alla andra fall, att öfverenskomma med jordegaren om någon ersättning för den — efter hvad det är mig sagdt — högst obetydliga olägenhet, som han kan komma att lida af telegraf-tråden Hr Carleson, Ed v. Henr.: I anledn. af de anmärknasom emot LagU(sk:s betänk, blifvit gjorda, torde det tillåtas mig yttra några ord.
2:o att dervid som princip stadgas det ingen kronoarbetare må tillstädjas vid kompaniet qvarstadna öfver 4 år, efter hvilkas förlopp han ovilkorligen bör utmönstras och förpassas lill sin hemort. 3:o att den sålunda utskrefne som då inom laga tid, sig icke med lofligt arbete försedt, och vidare igenom sitt lefnadssätt oroar samhället må, efter omständigheter, antingen för viss tid ådömas cellstraff, eller ådömas viss tjenstetid uti de uti K. M:s nådiga propos:r omförmälta serskilda straffkompanier vid Kungsholmen. 4:o att deremot den kronoarbetare, som linder 2:ne år igenom lydnad, nykterhet och arbetsamhet blifvit förklarad Elite, må med undantag ifrån lydelsen af 1820 års Kongl. Bref kunna såsom kapitulant på 4 år uptagas uti blifvande Fästnings Artilleri kompanier, till utgörande af Garnisoner vid Carlsten, Elfsborg, Warberg, Waxholm med Rind-ön, samt Slilö befästningar — och vid afskedstagande njuta lika pensionsrält som öfrige Kronans manskap. Det undgår säkert intet Ständers upmärksamhet att dermed beredes åt nuvarande kronoarbetare en säker återgång till samhället, utan kostnad, såvida detta manskaps underhåll skulle eljest ligga Staten till last, under fångtitelns anslag. Jag anhåller om remiss. 3:o Såsom fortsättning af nyss väckta motion och med afsigt att snart nedsätta det hotande och kostsamma fångantalet, ber jag om en kort stunds upmärksamhet. Det torde vara tillräckligen kändt, eller borde vara det, att frami. Gen.-Direkt:n Livijn, den mest förtjenstfulle af dem som haft fångvården under deras händer, har på det grundligaste sätt bevisat att brottsligheten tilltagit i lika mohn man gjort oförsigtiga reductioner på arméen och flottorna. Detta förhållande är lätt förklarligt, då man vet att det i alla länder och alla tider finnes en yr ungdom, som hvarken hörer föräldrars eller lagens varnande röst.
December 1857. vunnit en högre grad af utveckling, och jemväl under samma vilkor åt läraren vid padagogien i Avesta, samt att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t må i underdånighet begära, att vid nästa riksdag erhålla den utredning, rörande ifrågavarande slags skolor, hvarom vid sednaste riksmöte underdånig framställning af Rikets Ständer gjordes; fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med vidblifvande af sitt i ämnet fattade beslut, lägga ifrågavarande inbjudningar till handlingarne. S. D. Vid föredragning af en från Högvördiga Preste-Ståndet genom Protokolls-utdrag N:o 421 meddelad, den 5 dennes bordlagd, inbjudning till Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, att förena sig med Preste-Ståndet i dess, vid föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 148, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvud-titel, 52 punkten, lättade beslut, hvarigenom Ståndet bifallit hvad Utskottet hemställt och föreslagit i afseende å skolan i Piteå; och då, i sammanhang härmed föredrogs en från Vällofliga Borgareståndet, genom Protokolls-utdrag N:o 437 meddelad, den 3 dennes bordlagd inbjudning till Med-Stånden, att förena sig i det, vid föredragningen af Stats-Utskottets förenämnde Utlåtande, af Borgare-Ståndet i afseende på förslaget, sid. 45, fattade beslut, att för ett Elementar-läroverk i Luleå bifalla en lärare-stat af 1 Rektor och 3 Kolleger; länn Ridderskapet och Adeln för godt att, med vidblifvande af sitt i afseende på läroverken i Piteå och Luleå fattade heslut, lägga ifrågavarande inbjudningar till handlingarne. S. D. Vid föredragning af de från Vällofliga Borgare-Ståndet genom Protokolls-utdrag
de voro kvinnor, och de måste återvända till sitt land, utan att hafva kunnat utföra sitt uppdrag. Denna liandelse öppnade ögonen på de amerikanska kvinnorna, de insågo, att det icke var nog att begära ' negrernas frigörelse, utan att de äfven behöfde uppträda mot det ok, som tryckte dem själfva. Alt sedan 1840 har ocksi ett korsthg pågått i F.örenta staterna för höjande af kvinnans ställning. Å r 1848 hölls i Seneca Falls den första kvinnokongressen. Sedan dess har nära ett halft arhundrade förflutit. Negrerna i Nordamerikas Förenta stater hafva sedan länge varit i åtnjutande af alla medborgerliga rättigheter, men kvinnorca, undantagandes i en enda stat, sakna ännu medborgarens första rätt, den att utöfva inflytande p % sitt lands lagstiftning! Likväl har icke denna rörelse varit utan sina välsignelserika följder p % kvinnornas ställning i familjen och staten. Öfverallt har genom speciella lagar tillförsäkrats skydd för de unga flickorna och aktning för kvinnan. Lagstiftarne ha frigjort den gifta kvinnan och tillerkänt henne lika rattigheter med mannen öfver hennes agendom och hennes barn. Det finnes i Förenta staterna tv % olika system, soin tillämpas i afseende på den gifta kvinnans civila ställning. Det ena, ägendomsskilnadens, gör af den gifta kvinnan en juridisk personlighet, fullt skild fran mannen. Hon är icke längre. ställd under mannens in %lsmanskap utan ä r, fullkomligt fri och oberoende. Hon förfogar fritt öfvei dl sin lösa och fasta ägendom och agei äfven att genom testamente disponera öfver den .. Utan mannens bistånd kan hon tala och svara inför domstoi. ä agen ' t. o. m. förbjuder l~varje öfverenskommelse .inellan makarna. hvilken vore ' af den art, att den kunde fil1 den enes förman inskränka den andras frihet. Detta system råder liiifvudsakligen i de östra staterna. I de vestra staterna däremot gäller i allmänhet iigendomsgemenskap makarna emellan. Detta system, som först antogs i Kalifornien, skiljer sig dock betydligt frin hvad vår lagstiftning menar med ägendomsgemeriskap. Makarnas rättigheter och skyldigheter äro fiillkom.
Enär med proprie-balancer vanligen förstås sådane balancerade medel, hvilka obehörigen innestå hos Uppbördsman eller Redogörare, men ( a ) ofvanberörde Summa hufvudsakligen utgöres, dels af sådana medel, som, till följd af anmärkningar, i Räkenskapen blifvit debiterade, hvaraf måste följa att samma medel skolat afskiufvas, då anmärkningarne blifvit underkända, eller vederbörande från krafvet frikallade, hvilket ock är förhållandet med hela den af GeneralTullStyrelsen till afskrifning beordrade summa 19,520: 17. j., dels af utestående fordringar hos enskilta personer, — så har KammarContoret upprättat en ny här hos följande Förteckning, i allt öfverensstämmande med den till Revisorerne aflemnade; utom deri att hon innefattar 2:ne Golumner, hvaraf en upptager tillfälliga balancer., och den andra proprie-balancer. Häraf inhemtas att, vid 1828 års slut, den verkliga proprie-balancen uppgick endast till 6,5g5 R:dr 21 sk. g r:st. hvilket belopp, sedan den tiden, minskats med 1,087 ^:c^r 44 s^- 8 r:st., så att återstoden af dessa balancer, beroende på bevakning i Concourser och innehållning af löner, nu mera utgör 5,507 R:dr 25 sk. 1 r:st.
Om nu än principen kan vinna tillämpning i andra länder, der embetsroannens qvarblifvande vid sin plats uteslutande beror af hans politiska åsigler och Regeringens godtycke, så år den likväl icke i ringaste 12* ISO Den 27 Maj f. m. män hänförlig lill Sverige, der, med endast få undanlag, embetsmannen innehar en af hans politiska tänkesätt oafhängig ställning till Regeringen. Har Utsk. åter grundat detta embetsmännens uteslutande på antagandet deraf, att de endast äro hvad man kallar tärande medlemmar i Staten, så har Utsk. äfven mycket oegentligt förfarit. ”Närande” i sträng mening är ingen utom naturen sjelf, och ”producent” i allmän bemärkelse är hvar och en, som arbetar, vare sig med själen eller kroppen. Embetsmännens ställning till Staten är lika med hvarje annan medborgares, hvars duglighet och arbetsförmåga, Staten för vinnande af sina ändamål tillegnat sig. Embetsmännens lön är icke annorlunda att betrakta än hvarje annat arfvode, som Staten, på grund af kontrakt, utbetalar till den, hvars arbete Staten behöfver, och riktigheten af denna sats är destomera uppenbar, som Staten icke försmår, alt af embetsmännens lön likasom af hvarje annan inkomst eller arbete draga skatt eller bevilln. Således i samma mån embetsmännens verksamhet måste anses för Staten gagnande och omistlig, i samma mån bör han ock vara berättigad, att i Staten åtnjuta fullt medborgerligt politiska rättigheter. Om man än antager, att valrätten ytterst hvilar på vigten eller värdet af de ioteressen, man har att bevaka, finnes väl Mine Hrr! något dyrbarare än embetsmännens, han, hvars sjelfbestånd, hvars framtida välfärd, mera än de fleste andras, med Statens egen är oskiljaktigt sammangjuten och förenad. Embetsmännen innehafva också, kanske företrädesvis, en stor del af tidens uplysning och vetande. De besitta kanske mera uteslutande medlen och häfstängerna att sälta i gång och behandla den stora Statsmachinen, hvars rörelse dem förutan, tilläfventyrs skulle till samhällets ofärd afstanna.
IQ2Z I sädant ändamål har Stats Ukffottet ansett nödigt, «kt ifrän Kongl Kammar Collegium härs n infordra uplysningar och sedan desamma erhallus och Utfkorrct tagit sä wä! dem, som de öfrige upgisle i detta ämne w.irir för Un? o t! et att tillgå, uti noga öswerwagande, har Utstoklet troll sig döra för Riksens Högloft. Ständer framlägga en pa förenämnde upgifler grundad berättelse om d.fte lägenheters 'beskaffenhet, tillika med hwad UgVottet, i afseende pä deras framlida förmältning och behandlingssätt, för sin del ansett lämpeligk att före',lä. I afseende pä deras beskaffenhet samt den större eller mindre inkomst som Stats Werkct af dem tillfiyter, har Uiffottek indelt dem i Line huswudclatzer, nemligen. i:o Sadane som blifwik borkarrendcrade esker de grunder som Kongl. Förordningen af ben 17 December 17^9 utstakar, och 2:0 Sadane, hwilka under arrende wilker innehaswas. TU! den första clasteu htBaröfwer ett sammandrag Litt A blifwir förfaikadt, mmisanvelhemmantalct, grnndramor, ärliga arrende summan samt arrende-tidens början och flut, höra följande nemligen: Upsala Län. Rvda Kungs Ladugärd om 5 mantal jämte Ryda Kongsäng, hwarföre i arrende ärligen erlägges 116 Tunnor rz Z kappar spannemäl, hälften rag och hätf ren - IO24- Den 16 December. ten korn, 12 Parmar HZ fann i§6o R d Banco i P.n:>lngar; Och är arrende innehafware» der>änue sör» bunden, att tvid gärden underhålla en afwel as 8» spanska sär. Elfkarleby Kungsgård ^ Mantal med laxfiske och quarn. Härföre erlägges i ärlig arrende afgift i? Tunnor izs kappar spannemäl, zi; i?
Vi hade en underofficer vid regementet, en beskedlig och hederlig karl för resten, men hypokonder af bara fan och vresig och svår derigenom. Jag sade honom många gånger, att hans mage var förstörd, att han hade dålig matsmältning. För tusan, hr major, — svarade han, — det tror jag nog, det kommer deraf, att jag icke har något att smälta, och jag tror, att han sade sannt, han hade tio barn och var fattig som Job, och under dylika omständigheter så kommer hypokondrien, äfven om man vore alldeles utan mage, — sade majoren småskrattande och stack sina ben utom vagnen, ty nu var man inne på hotellets gård. De skildes åt, men Alf utbad sig att morgonen derpå få göra sig underrättad om majorens helsa och såg dem försvinna genom korridoren till sina rum, utan att hafva hört ett enda ord från den vackra Saras mun vidare eller fått annat än en stum bugning till svar på sin afskedshelsning. På en gång glad och nedslagen öfver den upptäckt han gjort och den bekantskap, hvarpå han så länge hoppats, gick Alf långsamt in till sig. Malkolm var ännu uppe, då Alf kom in, och denne var ett ögonblick obeslutsam, om han skulle berätta, att den förmenta ryska damen, hvars skönhet alla berömt, var ingen annan än Malkolms otrogna älskarinna. Man hade här, som ofta är händelsen på ett hotell, förvexlat den ena nationen med den andra, och Alf hade trots sin nyfikenhet icke kommit att se i journalen, der majorens namn i alla händelser skulle varit honom fullkomligt främmande. Efter något besinnande trodde han sig handla klokast, då han lemnade Malkolm i okunnighet om sin nya bekantskap, tills han fått visshet om hennes närvarande känslor för sin afskedade tillbedjare; deremot berättade han utförligt om den oväntade tillfällighet, som ännu en gång fört den hvita pierrot’n i hans närhet, och att resultatet af detta möte var Alfs nästan bestämda öfvertygelse om den harhjertade handelsbetjentens oskuld.
Utskottets hemställan om en underdånig önskan till Kongl. Maj:t, angående det system och de grundsatser, hvilka borde följas vid möjligen i framtiden skeende ob ganisationer af sådana enskilta Penningeverk, som kunde äga inflytelse på Allmänna Crediten och Penningrörelsen, så blef denna hemställan af Ståndet gillad ; hvaremot den af Utskottet föreslagne underdåniga önskan till Kongl. Majit, att från de prohibitiva Tull-Lagarne hädanefter inge andre än högst nödige och oumbärlige dispenser må beviljas, ansågs böra, såsom innefattande ett ConStitutions-Utskottet icke tillhörande ämne, förfalla. Profningen af Utskottets hemställan, rörande Hedervärda Bonde-Ståndets yrkade rätt att, med undantag af Sekreteraren, sjelf tillsätta Cancellibetjeningen vid Riksdagarne, uppskjöts intilldess Hedervärda Bonde-Ståndet sig deröfver yttrat. S. JD. Instämde Preste-Ståndet uti Höglofl. Ridderskapets och Adelns anmodan till Bankör Utskottet ait besörja utdelning bland Riks-Ståndens Ledamöter af erforderliga Exemplar utaf Prat. Utdr. d. 30 Maji 1818- 525 lief, genom Utskottets föranstaltande redan tryckta yttrande, Bankens utsedde Revisorer vid nyligen förrättad Revision öfver Götha Kanal-Verk, till Herrar Banko Fullmäktige afgifvit såsom grund och vägledning, för bedöminande af den fråga, huruvida det återstående arbetet vid berörde Verk kan utföras med de Medel, hvilka dertill blifvit beräknade. Fran Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets Utlå:ande N:o so, i anledning af gjorde anmärkningar emot dess Betänkande, angående Post-Inrättningen och deraf till Statsverket inflytande inkomster, fann Borgare-Ståndet^godt att förblifva vid sitt förut fattade beslut. S. D. Gillades, vid förnyad föredragning, följande från Utskotten ankomne Betänkanden:
Herr Stråle: Hvad Herr Hjerta anfört tror jag bevisa , att det blir en gifven förlust att beräkna ränta, ty då ingen fond dertill år anslagen, kan den ej betalas. Banken skulle deremot, om räntan beräknades såsom Bankens vinst för året, till RiksgåldsContoiret utbetala ett lika belopp, och då detta ej förut ingått till Banken, blefve detsamma antingen förlust för den, eller ock måste Stånderne framdeles åtaga sig en högre bevillning, för att godtgöra denna ränta. Grefve af Ugglas: Jag tror det kunna vara rätt, sorn Herr Hjerta anfört, att detta blott år en öfverföring i räkenskaperna, men RiksgåldsContoiret kan ej betala räntan, om det ej har utvägar dertill; och det år den utvägen, att genom ökande af bevillningen betala denna ränta, som jag afstyrker, och anhåller derföre, 485 Dm 11 September e. m. latt RiksgäldsContoirets skuld till Banken må bilf. va utan ränta. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken förnyad proposition, fann Riddergkapet och Adeln för godt besluta, att RiksgåldsContoirets functioner och förhållande, i anseende till Banken, borde fortfara på det sätt Riksens Ständer vid sista Riksdag derom förordnat, endast med den förändring, att någon ränta af RiksgåldsContoiret icke vidare till Banw ken erlägges. Friherre Cederjiråm: Jag anhåller, att tili Protocollet få anmäla min protest emot det fattade beslutet. Herrarne Lefren, Johan Pehr, och Berghman f Ambrojius Magnus, förenade sig med Friherre Cederström. \o;de punkten'.
Memorial, angående mildring i StraffLagarne, för den del samma Memorial åsyftat ändring i Lagens stadgande, angående olaga häktande, åberopat hvad Utskottet, uti Betänkandet N:o 137, öfver Herr August Grönhagens Memorial i lika ämnen yttrat, har vid föredragning af sistnämde Betänkande hos Hederv. BondeStåndet, Rutberg anmärkt, att han icke lika med Herr Grönhagen påyrkat svårare straff för laglöse ingrepp i personliga säkerheten, emedan han funnit det redan stadgade straffet vara tillräckligen alfvarsamt, för att afskräcka från brottet; men att han afsett den LagUtskottets Betänkande. 87 137° La^Utskottets Betänkandet!, svårighet, sora för det påhudna Straffets tillämpande uppkommer från brist på stadgauden om gränsorna för rättigheten att häkta , i hvilket afseende han uti sitt memorial, om förändrande af kropps-straffen, sökt ådagalägga, huru sora det är, lika angeläget att häktande må kunna ske, der allmänna säkerhetens behof sådant påkallar, som det är, att enskild säkerhet icke störes, utan att den anklagade, som skall mista sin frihet, försäkras om utväg till upprättelse derest han lider oskyldigt. Då nu Lagarne icke skola innehålla annat än straffbestämmelser för den oskyldiges häktande, skall deraf nödvändigt hända, att Statens Tjenstemän, hvilka ensamme äro berättigade och skyldige att verkställa häktandet, för hvilket ansvaret icke drabbar angifvaren som detsamma begärt, befinna sig i den svåra nödvändighet, att vidalia de händelser, då de icke sjelfva kunna pröfva angifvelsens bevislighet, äfventyra antingen den oskyldiges förnärmande, eller ock den brottsliges lemnande på fri fot, i begge fallen lika illa tjenande den allmänna och enskilda säkerheten.
Lagerbjelkes förslag till inbjudning, såvidt de rörde den nyss föredragna 2:dra punkten, ännu icke blifvit af R. o. Ad. behandlade och afgjorde. Nu är endast fråga om den del af Gr. Lagerbjelkes förslag till inbjudning, som Den 1 Sopie m ber. 631 eger sammanhang med den nyss afgjorda 2:dra punkten, och för alt vinna ordning och reda vid behandlingen af frågorna är det nödvändigt att, på sätt R. o. Ad. äfven beslutat, serskild propos. å såväl BorgareSbs inbjudning som Gr. Lagerbjelkes förslag till inbjudning vid hvarje deremot svarande puukt af Ulsk:s mern. blifver framställd och besvarad. Frih. Cederström: Man lärer, såsom vi se, vara af mångfaldigt skiftande olika tankar i afseende å behandlingsältet af dessa frågor, men jag kan för min del ej inse annat än alt rättast och bäst torde vara att, (på säll Hr Frih. o. Landtm, äfven tillkännagifvit sig ämna förfara), sedan propos. blifvit framställd å den föredragna punkten af Utsk:s mern., serskilda propos:r göras, huruvida de öfriga frågorna lill följd af beslutet böra anses hafva förfallit och såsom sådana endast läggas till handlingarna. Jag får således till Hr Hjärne hemställa, huruvida lian icke behagade godkänna della förfaringssätt och gillar den propos., att Gr. Lagerbjelkes förslag till inbjudning icke erfordrar någon annan åtgärd än alt läggas till handlingarne. Uppå härefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. alt Gr. Lagerbjelkes förslag till inbjudning, såvidt det afsåg hvad Utsk. i andra punkten hemställt, skulle läggas lill handlingarne. Sedan nu 3:dje punkten af StatsUtsk:s mern. blifvit upläst, anförde Gr. Lagerbjelke: StatsUtsk. har ansett den säkerhet för Staten, som R. o. Ad. genom sitt beslut i afseende å denna punkt velat åstadkomma, vara obehöflig.
Om Hans Majli till detta Werks utförande, urnämnde skickclige Personer, är jag öswenygad att keita förslag i framliden med mycken nytta för Landet kan wcrkftallas. Grefwe I^anririAsIiausen. Da hela detta mål stukeligen mäste underställas Konungen, lror jag ket bör föroliswa wid hwad Ulslkoltet förestagit. Friherre 8 rosl vonblolstein. Sä wida denna tilmark lärer wara Kronans egendom, hem» ställer jag om den ej rent af kunde säljas lill Statens understöd. Herr Dett r December. 145 Heer Greswen och La u d t - Mar skalken pänttnde alt män ifrån Allmänna-Beswärs och Oes eonsmie U'stöllet lar hastva att sörwänta ett betänkan» de, rörande Skogarne i allmänhet, i hwilkek fall bett» måls afgörande kunde upstjutas lill dest dek samm» inkommer. Hans Exerllence Herr Grefwe VVzeli rmei-, rrer, vla^s, anlag srägan »u wara, hwilktt ware nyttigare för Riker att fä marken bebodd, eller densamma försälja. Det förra an säg Han för sta dei medföra mera nytta. Friherre vriden ^ Varl. Till Herr Of» werstra Friherre kuödeLles projekt rörande krono All» mamungarneS u^dlande samt möjligheten att dermed iörena förökande as wär kcigsmagt till fot, och atk det» ra ulan Statens kostnad, fär jag göra den anmärkning att jag omöjeligen inser, huru den fattige Bondrängen, som läker tvärswa stg till Soldat, och dä fäc stg tilldelk en wist del af krono Allmänningen att up» odla, stall af egna medel kunna äga sä mycket som till en sadan odling fordras. Hwar skola da desta medel ragaL? I min kanka wore bäst att försälja all sadan Kronan tillhörig jord, och ester en wist tid dä den kun» de hinna wara upbrukad skattlägga den.
Det bör tillika erinras, att om, enligt det af mig framställda förslag, cellfängelsernc blifva högst 48, så är, med afseende å de hittills skedda byggnadsföre - Lag-Utskottets Betänkande, M 26. 7 tagen al centraliserade fängelser, redan ungefär en fjerdedel af kostnaden, efter mitt förslag, betäckt, men en vida mindre del af den kostnad, som förslag om flere smärre cellfängelser erfordrar. af Riksdagsfullmäktige Johan Johansson från Örebro län och Måns Månsson Irån Östergöthland, under tillkännagifvande, att de ej deltagit i beslutet om före^- stående betänkande. STOCKHOLM, TRYCKT IIOS JOH. BECKMAN, 18S1. Lag-Utskottets Betänkande, JYi 27. 1 M 27. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Juni 1851, kl. 10 f. m. Betänkande i anledning af väckt motion angående jäf emot Domare och Landtmätare. Af Justitiae-ombudsmannens embetsberättelse för år 1848 inhemtas hurusom han hos Kongl. Majrt i underdånighet anhållit att Kongl. Majit i nåder måtte dels inom Högsta Domstolen besluta en författning, hvarigenom, till förklarande af lagens rätta mening i 13 Kap. 1 § Rättegångsbalken, till samma lagrum lägges löljande stadgande: »söker endera parten, sedan rättegång anhängig är, sak med domaren, eller tillfogar honom något med ord eller gerning, i uppsåt att honom dermed jäfaktig göra; det skall ej för jäf räknas»; dels ock, medelst serskild författning. göra enahanda tillägg till 10 § i Skiftes-stadgans 3 kapitel, den der afser jäf emot Landtmätare. Till denna underdåniga framställning hade Justitiae-ombudsmannen hemtat anledning af Högsta