Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. I). XJpplästes Stats - Utskottets Betänkanden ; 1:0 Angående åtskilliga omständigheter, som äga sammanhang med Regleringen af Rikets Penningeväsende, och 2:0 Rörande den Summa, som för Statsoch Riksgälds - Verkens behof erfordras, att genom Allmän [Bevillning utgöras, och beslöt Ståndet till en början, att dessa Betänkanden till Banco-Utskottet remittera, med anmodan, att så skyndsamt möjligt är, afgifva Utlåtanden i de delar af dessa ämnen, som Banken röra, på det bägge Utskottens Betänkanden derefter må kunna i ett. sammanhang till pröfning företagas. Ut Supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. SD. lifter uppläsande af Särskildta Utskottets Betänkande af den 17 i denna Månad, angående öfverklaga! förlägenhet i Allmänna rörelsen och Förslag till inskränkning af umbärliga utländska varor m. m., beslöt Prest - Ståndet, i likhet med Hen 2 o Juni. 783 med Vallöf]. Borgare - Ståndet, att samma 11 el andande, till utdelning inom Stånden, bör af de tfll Rilcsdags-kostnaden anslagna medel, genom Särskildta Utskottets försorg; till Trycket skyndsam.» meligen befordras, äfvensom ät Banco - Utskottet skulle uppdragas att med ali skyndsamhet afgifva Utlåtande i de uti nämnde Betänkande framställda ämnen, som angå bidrag ifrån .Riksens Ständers Bank. Ut Supra, !Ex Protocollo J. U. Almqvist.
Ilr Stjerngranat: 184.'} års revisionsberättelse innehåller i delta ämne: ”Sedan, i anledn. af R. Sl:s begäran uti und. skrifvelse d. 20 Mars 1841, K. M. d. 20 päföljdc April i nåder anbefallt Dess och Rikets Statscont. att afgifva utlät., huruvida 1836 års reglemente för Myntverket kunde i ett eller annat afseende tarfva jemkning, förtydligande eller rättelse, så har enligt hvad Revisorerne varit i tillfälle inhemta, bemälde Collegium d. 30 nasti. Juni lill K. M. inkommit med förslag till nytt reglemente för Myntverket och för motiverna utförligt redogjort; varande frågan således 1111 beroende på K. M:s nåd. pröfning. Af della skäl får jag tillstyrka afslag ä SlatsUtsk:s hemställan, såsom varande efter min tanka obehöflig. Frih. Cederström: Jag anhåller, i anledn. afHrBråkcnhjelms yttrande, att få lemna några upplysningar. Dä si 1 fverta c k 01* skola med Myntverkets stämpel förses, så tager Myntverket alldeles icke emot dessa tackor efter probering på torra vägen och icmnar deni tillhaka efter den våla, utan de proberas på torra vägen och stämplas, hvarpå efter vigten bestämmes huru mycket Banken då har fått; blifva de qvar i Myntet för utmyntning, gäller naturligtvis profvet. Deremot när Banken återfår mynt för silfret, sä blir delta icke proberadt på samma torra väg, utan på den våta; och derigenom vinner Myntet nå - 4S8 Den 27 November f. m. got i silfver, som Banken deremot förlorar, och detta är någonting alldeles skildt från den utrikes operationen med tackor och plantsar. Hr Hjerta, Lars: Jag är lill största delen förekommen af den siste värde talaren och vill blott tillägga, att det exem o o " pel, som Hr Bråkenhjelm anförde, bevisar snarare nödvändigheten af att bifalla betänk., än att afslå detsamma.
Emot sträckningen öster om Sigtunafjärden har blifvit anfördt: jernvägens farliga läge utur strategisk synpunkt och, ibland andra olägenheter med afseende å rigtningen, äfven den, att banan emellan Upsala och Sala komme att genomskära skogstrakter, hvilka äro i odling vida underlägsna det längre i söder belägna slättlandet. Under den strid som utkämpades vid 1856—1858 årens riksdag om vestra stambanans ledande norr eller söder om Mälaren, tillvann sig en af den norra rigtningens vänner ett välförtjent bifall för en emot Stats-Utskottets beslut afgilven särdeles sakrik reservation, innefattande en klar och kraftig bevisning för den åsigt att der en betydlig trafik vore att förutsätta, der äro jernvägar och vattenvägar icke längre rivaler — en åsigt som vore uttalad i den grundsatsen att ”jernvägar, parallela med mycket trafikerade segelbara vatten hafva, på några undantag när, förtjent att i första rummet utföras.” Hufvudargumentet emot vestra stambanans dragande norr om Mälaren, var otvifvelaktigt ett åberopande af den utaf 1856 års jernvägs-komité uttalade grundsats att jernvägar böra ledas så mycket sorn möjligt aflägset ifrån segelbara vatten och derpå byggdes sedermera den framkastade och idkeligen återupprepade frasen om olämpligheten af en stambanas förläggande “utmed Mälarens strand11. Uti den ofvannämnda reservationen fästades äfven uppmärksamheten derpå, att 1856 års jernvägs-komité hade, detta oaktadt, icke tvekat att tillstyrka vestra stambanans förläggande genom Mälaredalen och att likaså Öfverste Ericson icke funnit något hinder, hvarken emot anläggningen af en annan jernvägssträckning “på ett ännu ringare afstånd ifrån Mälaren“, eller emot en jernbana löpande flere mil utåt Wenern.
Utskottets sednare alternativ till lydelse af nämnde § bifalla. S. D. Föredrogs ånvo Stats-Utskoltets utlåtande N'o 325, angående upprättandet al register öfver Riks-Ståndeus protocolier: Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Bevill/iings och Lag-Utskottens betänkande N;o lt), i anledning af vackt motion örn befrielse för revisionssökande parter från skyldigheten, att till Hof-Rält ingifva stämpladt papper till handlin garn e i saken: Bifölls. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. U. Föredrogos ånvo Stats-UIskottets utlåtanden oell memorial: JN:o 325, angående upprättandet af register öfver Riks-Ståndens protocoller: bifölls; N:o 326, med förslag till stadgande uti Riksgälds-Contorets reglemente, i afseende på Stats-Verkets skuld till Banken: På grund af det fattade beslutet, i anledning af Statsoch BancoUtskotlens memorial N:o 136, afslogs det första alternativa förslaget till 5 § uti reglementet för Riksgälds-Contoret, enligt memorialet N:o 326, hvaremot det sednare förslaget Lill nämnde § godkändes; N:o 327, med förslag til) stadgande uti Riksgälds-Contorets reglemente, i fråga örn Riksgäldssedlarnes inlösning, jemte bilagan: berörde förslag: godkändes; l\:o 328, med förslag till 3:ne serskilda §§ i det nya reglementet för Riksgälds-Contoret, jemte bilagan: berörde förslag: godkändes-, Si: o 329, angående öfverlemnande till Kongl. Maj:t af det nya reglementet för Riksgälds-Contoret: gillades-, N.o 331, med förslag till sammanjepikning eller voteringsproposition i anledning af skil jagtiga beslut uti frågan om afyltrande af den så kallade 'fatebursegendomen'• Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Men om undervisningen bör vara förenad med utanläsning eller ej, derom är icke något föreskrifvet. 174 Den 18 Augusti. Till stöd för mitt antagande, att en sådan bevisning svårligen låter sig verkställas, anser jag tillräckligt andraga, att här i sjelfva luifvudstaden konfirmeras icke så få, lika väl arbetsklassens, som så kallade bättre mans barn, hvilka icke kunna katekesen utantill. De förhöras i hufvudstadens kyrkor, utan att något enda svar, på de frågor som framställas, afgifves med katekesens ordalag. Det är knapt tänkbart, att sådant skulle kunna ega rum, att Domkapitlets ledamöter skulle drista öfverse med och lemna opåtaldt ett slikt förhållande, om det vore olagligt. En folkskole-lärare således, hvilken icke är bättre utrustad för sitt kall, än att han åtnöjer sig med att ensamt lära barnen läsa katekesen utantill, utan att bry sig vidare om ett rätt förstånd eller uppfattning af det lästa, en sådan lärare kan visserligen till en tid låta undervisningen dervid stadna, såvida församlingen, vederbörande Skolstyrelse och Pastor låta det så illa tillgå. Men att det skulle vara förmenadt för en folkskole-lärare, att till katekesläsningeu foga de bästa möjliga förklaringar, eller andra lämpliga medel att göra kristendomskunskapen lefvande och fruktbar hos sina lärjungar, — det är orimligt att påstå. För att likväl med ett exempel visa vådan af att åt folkskole-lärare i allmänhet lemna rättighet att undervisa efter eget godtycke och att efter sina hugskott tolka kristendomens läror, tillåter jag mig anföra, att en sådan lärare, hvilken antagits till böuförrättare vid en helsobrunn, dervid företog sig att rörande kristeudomssanningarne yttra sig på ett sätt, som med rätta väckte stor förtrytelse, icke allenast hos de prester, som tillfälligtvis besökte brunnen och hörde honom, utan äfven hos brunsgästerna i allmänhet. Jag hörde sjelf en prest uti en angränsande församling från predikstolen varna sina åhörare för honom och förmana dem att icke tro på hans tal. Och om, såsom allmänt sades, dessas innehåll af presten riktigt återgafs, så funnos visserligen till sådan varning och förmaning goda skäl.
Det har blifvit mycket ordadt om, att man med för mycken frikostighet gjort anslag till bypotheksföreningarna. livad R. o. Ad. på f. m. beslutat vid i8:de punkt. lit. f måste likväl vara att taga från den ena och gifva till den andra hypotheksinrättningen; ty Bankens fastighetsbelåning är egentligen en hvpolheksinrättning, allmän för hela Riket, då de hypotheksföreningar, till hvilka en del af anslaget skall öfverflyttas, troligen blott skola sträcka sig lill en eller annan provins. Vid sådant förhållande är det ganska naturligt, att i fall icke flera än en eller två hypotheksinrättningar komma att i Riket uppstå, t. ex. en i Skåne och en i Westergöthland, hvilkas inrättande nu lärer vara å bane, och dessa skola få berörde medel, Liefve följden den, att den öfriga delen af Riket ginge i mistning af den fördel, fastigbetsbelåningen i Banken nu lemnar; äfvensom de öfriga provinserna ginge i mistning af 383 D £ ii 3o Juli o. ra. ileras andel i den stimma, som skall dragas från discontrondsen, såvida man icke gör afseende på dessa medels fördelning emellan provinserna, så att, i fall en hypoteksförening uppstår endast i Skåne, icke större del af dessa medel åt densamma anslås, än som belöper sig på fastighelsägarne i denna provins. Huruvida detta kan komma att observeras i detta moni., lemnar jag derhän; men jag framställer det såsom en sak, hvarom ett närmare bestämmande bör införas. Dea maximisumma, hvarom här tvistas, lärer icke kunna blifva någon annan, än den Utsk. föreslagit, då 3:ne Stånd redan dertill bifallit; men jag får förena mig med hvad Frih. Ehrenborgh och Hr v, Troil yttrat, såsom öfverensstämmande med ändamålet, att hypotheksföreningarm må blifva så kraftiga som möjligt. Hr Thani:
Oss återstår alltså endast att på det eftertryckligaste protestera mot hela della betänkande så i motiver som beslut, och då vi nu deremot nedlägga vår allvarliga reservation, sker det under förhoppning, att Rikets Ständer mätte åt denna fråga, såsom varande en lifsfråga för en stor del af Sveriges obernedlade allmoge, egna all de» uppmärksamhet, som det vigtiga ämnet i så hög grad förtjänar. Om det blifvande resultatet af en bränvinslagstiftning, sådan som Utskottet föreslagit, kan icke gerna något tvifvelsmål uppstå. Het säger sig nemligen sjeift, att detta förslag, med dess påbud om kontrollörers anställande vid hvarje bränneri, måste, då de mindre bränneriernn icke kunna bära de kostnader, som kontrollen eifordrar, nödvändigtvis leda derhän att ali annan bräuvinstillvcrkning, än den fabriksmessiga, hädanefter blifvcr omöj ig, ty en sådan lag, som gör kontrollkostnaden för 100 kannor lika med den för 1,000, utesluter desto hellre hvarje tanke på täflan från den mindre bränvinsbrännarens sida. sorn jemväl öfrige kostnader mäste falla sig drygare vid ett mindre bränneri, der samma besparing af tid och arbete, som vid ett större, aldrig kan åstadkommas; och ett totalt föibud mot all bränvinstillverkning i mindre brännerier hade åtminstone så till vida varit hällre, som detsamma egt öppenhetens stora förtjenst. Att genom mångfaldiga Kongl. Författningar bränvinstillverkningen blifvit tillförsäkrad Svenska folket som en rättighet, den der på landet borde åtfölja hemman och hemmansdelar med åsatt mantal samt i städerna de till hvarje stads område hörande jordlotter; — detta, lika litet som det förhållande, att under en lång följd af år hvarje jordegare för berörde rättighet, vare sig att den al honom begagnades eller icke, årligen till Kronan mast eilägga en efter jordens taxeringsvärde lämpad afgift, har likväl icke förhindra! Utskottets majoritet att fatta ett beslut, enligt hvilket bränvinstillverkningen i mindre brännerier hädanefter skulle kommu att endast på papperet existera.
Då jag sade att arfsrätten ligger till grund för bördsrätten, menade jag dermed, att den i tillämpningen ligger till grund för den företrädesrätt, som den ene bördemannen har framför den andre, och att Utsk. således begick en inkonseqvens genom att tillstyrka, det börd icke finge äga rum, då jorden blifvit såld inom börden, så att en närmare slägting icke såsom hittills alltid skulle hafva företrädesrätt framför en fjärmare. Utsk. har sjelf sagt att den af mig uttryckta åsigt är den rätta, då Utsk. nemi. i sitt förslag säger: »tvista män om företräde till börd deraf; Den 3 Juni. 9 »vare den närmare att lösa i börd, som närmare är att taga arf;» i detta fall har Utsk. således helt och hållet följt arfsprincipen. Det är mot Utsk:s inkonseqvens att likväl icke tillåta börd af en närmare slägting, då jorden blifvit såld till en fjärmare, som jag upträdt, och jag föreslår derföre, att orden: »och vare börd ej eller tillåten, der jord säljes till bördeman», måtte ur §:n 1 borttagas; ehuru man visserligen genom det föreslagna stadgandet skulle komma närmare min åsigt att all bördsrätt borde uphäfvas. Men såvida man vill bibehålla bördsrätten, bör man åtminstone vara konseqvent; och jag föreslår derföre att l:sta moimt uti §:n 3 måtte, med uteslutande af de första orden, erhålla följande lydelse: »Tvista män om företräde till börd, vare den närmare att lösa i börd, som närmare är att taga arf, allt efter som i 2:dra och 3:dje Kap. ArfdaB:n sagdt är.» Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Då jag var den, som väckte fråga om bördsrättens afskaffande, kan jag icke vara belåten med Utsk:s förslag; men då så väl R. o. Ad. som PresteSt. afslagit min motion, håller jag Utsk. räkning för detsamma. Jag föreställer mig, att man icke velat taga steget fullt ut på en gång, och att man fruktar för de rubbningar som deraf skulle föranledas.
Oct. 18^.0. på så väl redactionen af hithörande §§. i Bevillnings-förordningen, sorn dessa Comiteers sammansättning och befattning serskildt besluta. §§. 87—111 om Taxerings-Comite i städerne: livad Utskottet i denna del i Betänkandet N:o 12 tillstyrkt, antogs, med iagttagande af den förändring af §. lil, hvilken Utskottet i Utlåtandet N:o 27 föreslagit, och som Ståndet nu gillade. Fortsättningen af föredragningen uppsköts till näst inträffande Plenum. Från Y ä 110 fl. Borgare-Ståndet. S. D. Fortsattes föredragning af Beviljnirigs-Utskottets Betänkande N:o 12, angående grunderna för den blifvande allmänna Bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf, och samma Utskotts Utlåtande N:o 27 i anledning af anmärkningar emot Betänkandet, N:o 12. Härvid förekommo: Bevillnings-Förfatlnings-förslagets 15 §. Arrendatorer i allmänhet. Utskottets förslag i Betänkandet N:o 12, och Utlåtandet N:o 27, angående frikallelse för arrendatorer i allmänhet ifrån bevillning efter andra Artikeln, bifölls. Artister i åtta classen Med godkännande i öfrigt af Utskottets förslag, beslöt Ståndet för Artister en ytterligare, nionde dass, med en taxations-summa af 3 R:dr. Auctions-Betjente, Betjenter, Kuskar och Lakejer, Hyr-Lakejer, Billard-egare, Billarder, Bokhandlare, Boktryckare. Boktryckeri-Konstförvandter, Brädvräkare, Byggmästare, Skeppsi städerne, och öfrige Byggmästare, Chirurger, med practik, samt Badare och de, som hålla rakstugor. Förslaget, bilagdt Betänkandet N:o 12, godkändes. Directeurer, Theater-, vid andra, än Konungens spectacler.
N:o 76 af ilen 23 April, öfver statsrevisorernes berättelser, anmälte (Jtsk., alt det, jemlikt 29 §:n Riksd.Ordn., funnit sig böra lill behandling af Const.UtSk. öfverlemna deras anmärka. Willde cabinetlscassans ansvarsförbindelse för obligationer utgifna af Barthe» lemyfonden. Då statsregleringen första gången förekom, i slutet af April och början af Maj, blef förenämnde begge anslags förminskning bifallen af BorgareSt. men de 3:ne öfriga Stånden återremitterade frågorna. Underdel) 2 Juni 1840 inberättade Const.Utsk., i sitt mern. N:o 1 3, att ilet under tilltal af Just.ombudsmannen, inför Riksrätt, ställt Konungens rådgifvare för åtgärder i afseende på cabinettscsssans borgensförbindelse för Barthelemyfondens lån. Då StatsUtsk. under den 3o Juni och g Juli uti betänk. Niis 1 g3 och 216 besvarade återremisserna af 2 och 8 hufvudtitlarnes statsreglering, vidblef det sina förra förslag till nedsättning af anslagen för cabinettscassan och extra utgifterna under förklaring, rörtde det förra, af sin öfvertygelse, att för besörjandet af Rikets diplomatiska angelägenheter, på ett med dess värdighet instämmmande sätt, vore högre anslag än det förut tillstyrkta icke af verkligt behof på kalladt. BondeSt., der snan velat göra nedsättningarna ännu större, biträdde dock Utskls mening. R. o. Ad. samt PresteSt. bibehöllo de gamla anslagen oförminskade; men i förstärkta StatsUtsk. segrade den 29 Sept. den motsatta meningen i begge fallen med yi röster mot 48. Den 20 Oct. afgaf StatsUtsk. under N:o 354 sitt utlåt, rörtde extra-statsregleringen, utan att omförmäla cabinettscassans behof. Då betänk, den 28 Nov. återremitterades ifrån detta Stånd, anmärkte t. f. Utrikes Ministern Hr Ihre förenämnda stillatigande; han anhöll alt
Derigenom skulle räntan, när man jemväl beräknar courtage, uppgå till 44 proc. Lägger man dertill, att Riksg.cont., enligt R. St:s beräkning vid sista riksdagen, skall erhålla en proc. årligen för att hållas skadeslöst, så skulle hypotheksföreningarna få helala 5-J proc., och således komme endast •§ proc. att återstå till afbetalning å capitalet. Huru lång tid skall då icke fordras för skuldens amortering? Jag kan således icke annat än på det högsta afstyrka detta lån och begära bifall till Utsk:s betänk. Jag skall utbedja mig att ytterligare få fästa uppmärksamheten på den starka opinion emot realisationen, som här åren i8i5 och 1817 var rådande. Det tycktes, som pluraliteten då var skuldsatt och önskade vinna på myntets ytterligare försämring. Vid 1823 års riksdag började denna opinion att försvagas. Man började då hoppas att inom detta hus kunna vinna en för realisationen gynnande opinion. Det tycktes liksom hade de lånehungrigas och de skuldsattas antal minskats. Många hade kanske redan försvunnit i den ström , hvari de kastat sig. Vid sista riksdag lyckades det för dem, som tycktes äga något, att få sjn mening gällande, och beslut fattades, att det skulle blifva stadga i myntet. Vid denna riksdags början har man vid-' blifvit och stadfästat delta beslut. Jag hemställer nitså, pirs rict kan vara skäl att nu, då, såsom jag hoppas, riksdagen ^8 Den 3 Fehruafi f. m. nalkas silt slut, frångå den princip, man uttalat vid riksdagens början? Jag inser ej anledn. dertill, och den stora mängd ledamöter, jäg nu ser närvar., inger mig den förtröstan, att betänk, skall blifva bifallet. Slutligen kan jag ej alldeles förbigå att fästa uppmärksamhet på den behandling, som lånefrågan vid denna riksdag erhållit. 2:ne gånger hafva R. St. fyrstämmigt, att jag så må säga, uttalat den opinion, att de ej vilja hafva någon skuldsättning, och jag frågar, om det kan vara skäl att nu vid riksdagens slut ändra denna opinion. Det synes nästan, som det från andra sidan blifvit en ambitioussak att drifva igenom, hvad R.
Solidt, tidsenligt LifP6rstlkringsbolag. 6msesidighetspriad - Bvensk dadlighet. 1 [d $BEGIB [-] Froken Kristine Dahls rationella Underklader shorn Chenliletter, IlrSstbm~d: clelrde Kjolnr m. IL Svenska ~ r a tr k e formfoieninms Underklader i 1. Wos Urmakare . SiirIiiwes plats fiir krinli?? li,ite ' i:; c, ~ i i ~ v:;! 1 ~ \ .rl; ct. i ~ i l i: i - ~ ~! ~ t b ~ i l: b ~ -? ): 111 (1ibts ii~l HJT: ~, 54 T) i: ottninggxt; ~n Stncliboi !n, k i: i. P___ _- Os-terrrzaa~~ms Kommemd6~sgatan 2 3. :;: z: I+ i li '. '. w. k e t s i.t.ktvr D: r E tig&amp;ne schwartz, (: l~eftl~~~rc; .a: iln - i h i %. ; 2 ': 1 itliiid. Jiiro~erket has diillis&amp;-) ii.; riitt.) ~ h! I for~sGtt~li~~gsknrsen ocIi 1i: c.l; rri '; cli1s~r~r11; 1 ~^t~t-~Lft.l; l? n OBS! Saxar or11 knifvilr slil~as. D: r Lahmanns Reform-ijomullsunderklader fir Herrar, Damer oc4 Barn. Priskuranter och kvclitetsprofver sendas pa " begaran. NuPvud-Depb t,: tarti och ~llilnztfijrs~ljniilg: S. Berendt J: or &amp; C: o K o ~ ol.
Den 12 September f. m. 233 till §:n, men att förra delen af mom:t 1 måtte erhålla följande förändrade lydelse: »Denna grundfond skall inom 1 år, räknadt från den dag banken för allmänheten öppnas, vara till fulla beloppet, dels i rikets gällande mynt och dels i goda hypothek, insatt, i enlighet med hvad denna lag och bolagets reglor i öfrigt derom närmare bestämma»; och skall jag, när vi komma till 13:de §:n, taga mig friheten framställa förslag till stadgande beträffande det procentbelopp, som skall kontant inbetalas, och det belopp, som skall utgöra grundfondshypothek. Hr Dalman: Gr. Sparre har, efter min uppfattning, blifvit så fullständigt vederlagd af deri siste värde talaren, att jag endast behöfver förena mig med honom. Hr Akerman: Annu har jag icke fått upplysningar, som kunde gifva vid handen, huruvida meningen verkligen är att det föreslagna stadgandet skall stride efterlefvas eller icke. Gr. Sparre, som står i téten för denna lagstiftning, har såsom skäl för ifrågav:de stadgande anlört, bland annat, det, att ett aktiebref, som ställes å 1,000 rdr, dock i verkligheten möjligen icke skulle utgöra säkerhet för mera än 250 rdr; men för att bedöma hvad säkerhet ett aktiebref medför, måste man hafva det i handom, och dervid lär lätt inhemtas huru stor andel blifvit inbetald. Jag anser således, att det vore bäst att öppet och rent säga, att blott en del, t. ex. 33j proc., skall kontant inbetalas, och att för den återstående delen af teckningssumman lemnäs hypothek till J:del i lätt säljbara, räntebärande obligationer, och återstoden i inteckningar af föreskrifven beskaffenhet; hvarvid bör fogas det tillägg, att, då det möjligen kan vara för en eller annan delegare svårt att lemna obligationer, han eger rättighet att i deras ställe lemna kontanta penningar, för hvilka styrelsen åtager sig att anskaffa obligationer.
R:dr ber jag likväl att få erinra, att de icke hafva något inflytande på BergsColhii organisation utan endast på Bergslags-Staternas och emot denna senare organisation har jag icke hört Hr Bildt yttra något. För min del anser jag att då K. M. framställt en bestämd anhållan till R. St., så böra äfven R. St. till K. M. inkomma med ett tydligt och bestämdt svar. Vilja icke R. St. lemna det begärda anslaget till Bergslags-Staterna, så må de säga nej, men icke må de med tystnad förbigå något af K. M. hegardt anslag, huru ringa det än må vara. I afseende på de 1,600 R:dr, så har Utsk. visserligen förklarat att det är K. M. obetaget att taga detta anslag af de medel, som äro afsedda för befrämjande i allmänhet af Bergsbruket, men jag tror likväl att meningarne derom kunna vara delade huruvida dessa medel få användas lill aflönande af sådana stipendiater och att det var af K. M. ganska visligt handladt, att begära R. Stms sanction på denna löneförbättring ät stipendiaterna. Jag anser sålunda att StatsUtsk. bordt besvara K. M:s framställning i detta afseende. Då jag, efter den åsigt jag i frågan hyser och den föreställning jag eger om nyttan och nödvändigheten af Bergslags-Staternas organisation i öfverensstämmelse med hvad K. M. nu fastställt, anser det vara af vigt, att de små obetydliga anslag KM. begärt, nemi800 R:dr till de Bergslags-Slatens tjenstemän, hvilka till följd af den nya organisationsplanen komma att indragas, äf - Den 19 A pril e. m. 169 vensom de 1,600 R:dr till stipendiater, malte bestämdt upföras på Stat af det anslag, som R. St. till Bergsbrukets befrämjande i allmänhet anvisat så får jag på grund häraf-anhålla att denna punkt måtte af R. oAd. lill StatsUtsk. återremitteras. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: