Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid den derefter sistlidet år hållna ullmarknad i Norrköping hade likväl, enligt hvad Revisorerne inhemtat, icke någon innehafvare af inhemsk ull sig anmält till begagnande af den sålunda medgifna tillåtelsen till utställande af invisningar å Kongl. Kommerse-kollegium. För öfrigt och oberäknadt ofvan omförmälda belopp af 10,840 Rdr hade a fondens kreditiv i och för lånerörelsen begagnats: 1 afseende på de å riksstatens sjette hufvudtitel anvisade manufaktur-medel äfvensom extra licentoch Eskilstuna, fristads-medlcn samt de från Kongl. General-tullstyrelsen lefvererade tullochi besia,tjsandelar, få Revisorerne åberopa härvid bifogadt sammandrag af de öfver samma medel för åren 1851 och 1852 förda räkenskaper, af hvilka 1851 års äro i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning; hvaremot räkenskaperna för år 1852 ännu icke derstädes undergått revision. Behållningen af samtliga ifrågavarande medel utgjorde vid 1851 års början Rdr 43,943: 5. 10. samt inkomsterna för åren 1851 och 1852 „ 30,728: 46.
B:ko; Herr Wallenbergs, N:o 267, derom, att Kongl. Skeppsholmen och till Flottans etablissement hörande strand på Kongl. Djurgården må upplåtas till Stockholms stad, att, i öfverensstämmelse med plan och ritning, som af Kongl. Maj:t fastställas, förses med byggnader och kajer för handelns behof, mot skyldighet att å lämplig plats vid Wärtan eller annorstädes, som Kongl. Majit i nåder täckes bestämma, uppföra för det nya sjö-etablissementets behof erforderliga byggnader; i sammanhang med hvilket förslag motionären uppgifvit flera bestämmelser; Herr Rudlings, N:o 268, angående anslag till en slöjdskola för Jönköpings län; och Herr Schwans, Nio 269, angående arfvoden till de tjenstemän, hvilka få sig uppdraget, dels att verkställa de för riksdagskostnadernas liqviderande erforderliga utbetalningar och upprätta redogörelse för riksdagskostnads-medlen, dels att granska reqvisitioner och räkningar å ifrågavarande kostnader. S. D. Remitterades till Bevillnings-UIskottet följande motioner: Herr Wahlströms, Nio 233, angående dels tullfrihet för tryckoch planchepapper vid införsel, déls tullbestämmelser för planche-verk, teckningar och taflor, som införas; Herr Henschens, Nio 246, angående förändringar i Bevillnings-Förordningen; och Herr Bodells, Nio 270, angående rättelse vid beräkning af ersättning för den Luleå tillkommande tolag. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades följande motioner: Herr Ekmans, Nio 218, dei’om, att alla resepass i och för resor uti samt till och ifrån Sverige måtte förklaras obehöfliga; Herr Trägärdhs, Nio 219, derom, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit hemställa, att samtliga skolorna inom Lunds stift må bibehållas vid rättigheten att till Akademien dimittera ynglingar, i och för student-examens undergående, samt att Bih. till R. St.
Men deraf följer ingalunda att frihandels-reformen för ett visst land, med dess egendomliga förhållanden, bör åtföljas af någon radikalism, eller att så genomgripande förändringar, såsom den fordrar, kunna eller böra brådstörtadt genomföras och aldraminst att frihandels-reformen må anses lämpligast och uteslutande böra börja med endast tulltaxan, såsom den blifvit det hos oss, med totalt förbiseende al de stora krafter, hvilka egentligen förbereda reformens storhet och framgång. Annu finnes intet land, som så tillegnat sig frihandeln. Om lågsamma öfvergångar från ett till annat system någonsin äro berättigade, så vöre det visserligen i förevarande förhållanden, synnerligen som industrien, för öfvergången till frihandel, måste fordra ett omskapa dt samhälle, fritt från alla monopolier och privilegier i handel och penningeväsende, fritt från alla de principiela grunder och rättigheter, hvarpå våra prohibitiva samhällen hvila. Derföre är frihandelns orbita från prohibitismen till dess högsta utveckling ett icke lätt uttaget steg, den är en lång väg, på hvilken 80 Motioner lion Hielder skåpet och Adeln 1802. N:o 34. folken måste vandra gradvis fram, i den mån handelsfrihetens företräden blifvit erkända. England, förkämpen i frihandel, såsom del var konseqvent i merkantil-systemets tillämpning, det i industriel storhet och rikedom mägtiga England, rusar icke framåt i frihandel. Frihandelns grundsatser äro der visserligen erkända, men i fråga om tillämpningen hafva de ännu en lång hana att genomgå, och det oaktadt att England redan 1826 börjat tillämpa frihandeln. Och för öfrigt, det är icke ett lands ensak att genomföra ett frihandels-system, det är en bland de stora inter-nationela frågorna, som måste ega erkännande i liera un ett land för att vinna i värde. Skulle någon förutsätta att reciprocitets-förhållandeua härutinnan äro af ingen vigt? Vi ega t. ex. tullfrihet i vårt land för sofvel-varor; skulle det vara för vårt lands jordbruk likgiltigt om vi ega eller icke ega motsvarande fördel i andra länder?
SUcb affccnbc å angelägenheten att t möjltgaftc mån unbanröbja alla htttber för fernhanbtcrtttgcnS förkofran, haftwc 28t för 2öår bcl bcflutat, att ftångjerngs ttllnjcrfntngen tnetn hc^a SRtfct [fall från ed) tneb näfta ©tatgrcglcrtnggpertob från ^ammarffatt befrtag, äftucnfom att Sacfjcrnöttonbcn af ada hatter, belägna utom be prtutlcgtcrabc bergslagen, lifalcbeS ffad från och mcb ttämnbe ttb uppisa; htullfet beflut 28t, utt unbcrbåntg ffrtfttjelfe ben 7 SJlarg tnnetuaranbe år, hoä Äottgl. §D?aj:t anmält, mcb hewtffällatt berjetnte, att, bereft be prtötleglerabe berggs lagen berent ffudc tuäcfa fråga, Äongt. äliajtt måtte täcfiaS t ttåbcr låta tucrfs fläda en utrebtttng af befja bergSfagS åtcrftåenbe prttotlegtcr [arnt berefter tift 9lfs fct§ @tänber aflåta nåbtg propofftlon, om och ,ltc^ tollfer befrtclfc från tacfjcrngttoubeng utgöraube må rnarba famina bergslag ttdcrfätib. §. 15. S öftoerengftämmelfe tneb h^hb Äottgl. Sttajtt genom S^åbtg spropofttton fores flagtt, hafwc 281 bcfluttt, att ben f. f. Äalfugttg
Ståndets egna ord: »t. o. in. kunde gifva ani. till öfverträdelse af 2 Kap. 2 § Kyrkolagen » Efterser man då uti Romarbrefvet hvad det är, sorn smakat PresleSt:t så illa, att de blott för dessa 7 verser, som blifvit kasserade, företagit sig att stympa hela Romarbrefvet, så befinnes detta med vår Kyrkolag, i PresteSt;ts tanka, icke rätt väl öfverensstämmande bibelställe utgöra en apostolisk förmaning till församlingen att taga sig till vara för onaturliga laster och stumma synder, hvarjemte en hel lista på otrones frukter och mörksens gerningar framställes, om hvilka det på samma bibelställe heter, att »de, som sådant göra, äro värde döden.» Då jag efterser åter hvad den citerade Kyrkolagparagrafen har att säga, så befinnes den i min tanka riktigt sublim och alldeles icke egnad att ingifva någon skygghet för det ilrågav.de bibelstället, men jag kan vid jemförelse af dessa begge ställen i B bein och Kyrkolagen finna, att PresteStit mätte hafva föreställt sig vår tids menniskor så allt igenom heliga och evangeliska, att något sådant okynne, som i detta bibelrum bestraffas, alldeles icke kan komma i fråga uti våra uplysta tider. Förstås, att inom PresteStit en hvar är hel och ren i detta alside; men jag hemställer till hvar och en, som känner menniskorua och det illfundiga menniskohjertats dolda smygvrår, om PresteStit i denna sin åsigt om tidstörhållanderna icke misstagit sig, och om de icke bort veta, att så viii i våra dagar, som uti apostelen Pauli tid, församlingen rätt viii behöfver hållas vaken och bevarad från sådan hednastyggelse. Och hvad särskildt beträffar vår Kyrkolag, så anser jag, att om deruti något skulle hafva inkommit, som icke till alla delar ackorderar med Bibelordet, hvilket dock, i min tanka, uti ifrågavide fall alldeles icke behöfver befaras, så vore det väl snarare Kyrkolagen, som borde rättas elter Bibelordet, och icke tvärtom.
Med anledning af hvad jag anfort, anhåller jag ödmjukast, att Besvärsoch OeconoxnieUtskottet måtte få sig uppdraget granska de Författningar, som angå våra Skrå-Inrättningar och Corporationer, samt jemte Bevillnings Utskottet alla prohibitiva förordningar rörande Inoch Utländska handeln, på det att sådana förslag * så skyndsamt som möjligt kunde uppgöras, som directe medförde en välgörande förändring, hvarefter Bevillningsutskottet komme i tillfälle att undersöka, i hvad nion Statens på handel och rörelse grundade inkomster med säkerhet kunde ökas och landets innevånare upplefva den glada stund, att se Allmänna Bevillningen i lika proprotiotl minskad, välmågan tilltaga och spridas hos högre och lägre och den älskade Konung, som genom sina stora egenskaper stadgat Scandinaviens förening och säkerhet, äfven få ppp - Den ro Felruarii, brira innevånarnes välsignelser för minskade bördor. J*g ber Höglofl Riderskapet och Adeln förlåta allt hvad uti mina uppgifter är ofullkomligt, önskande, att om mitt förslag ej anses lör olämpligt, det i detaillerne och tilllämpningen bättre må utreda.- al dem, som med mera kunskaper förena stöire och lättare tillgång till dertill nödiga materialier. jag erkänner gerna min brist deri, men täflar med hvilken som hälst i varm känsla för Konung och Fosterland. N o 7. Grefve De la Gardie, Jacob: Riksens Höglofl. Ständer, som alltid med godhet omfatta hvarje patriotisk och för Fäderneslandet nyttig inrättning, hafva äfven vid 1817 och 1818 års Riksdag visat emot Stehkohlsgrufvan ett förnyadt prof deraf genom anslående af 75jOOO R:dr till nya Schaktssänkningen vid Ryd, der en ömnigare kohltillVerkning skulle göra arbetet mera lönande. Vid ofvannämnde understöd var dock fästadt det vilkor, att
Preste-Ståndet den 26 Borgare-Ståndet den 26 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Sländers Förordnande för kyrkoherden och Riddaren af Konung Carl XIII:s Orden samt ledamoten af Kongl. Nordstjerne-orden, Doktor Joseph Wallin, Riks-Antiqvarien och Riddaren af Kongl. Nordstjerne-orden Eror Emil Hildebrand, Professoren och Riddaren af Kongl. Nordstjerne-orden Lars Magnus Enberg, Lekloren och Riddaren af Kongl. Nordstjerneorden Jonas Lundstedt, Riks-arkivarien och Riddaren af Kongl. Nordstjerne-orden Doktor Johan Jacob Nordström samt Assessoren Grefve Erik Sparre, att vara ledamöter i kommittéen f ör tryckfrihetens vård. Vi efterskrifne Sveriges Rikes Ständer etc. etc. etc. gore veterligt: att sedan, enligt 108 § Regerings-formen och 65 § Riksdags-ordningen, Wi, genom utsedde elektorer, valt de män, som jemLc Wår Justitie-ombudsman, höra varda tryckfriheten, och dertill i laglig ordning blifvit kallad N. N., vilje Wi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, N. N., att vara ledamot i Kommittéen för tryckfrihetens vård, och eger han att, i utöfningen af denna befattning, ställa sig Tryckfrihets-förordningen samt rikets öfriga grundlagar till efterrättelse, och för öfrigt noga iakttaga hvad, i öfverensstämmelse dermed, befrämjar allmän upplys ning, under bevarande af allmänt lugn. Till yttermera visso håfve Wi detta förordnande underskrifvit och med Wara insegel bekräftat. Stockholm den 29 Mars 1851. Expediti orisUtskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Mars 1851.
Jag bör derföre upplysa, att denna Comité aldrig varit anbefalld att granska de Aeademiska Constitutionerne. Denna befattning har varit uppdragen ät en annan Comité, af hvars arbe-, ten verkningarne åro mig obekanta. Hvad UppfostringsComitéen angår, blef dess första åtgärd, att undersöka de lägre läroverken, och det var behofvet af förbättrade föreskrifter för den elementariska undervisningen, som föranledde den nya SkolOrdningen. UppfostringsComiféen var visserligen, enligt hvad Friherre Anckarsvärd anmärkt, länge sysselsatt med sitt förslag till denna författning, Men denna långsamhet var en Den 7 Martil, 5i9 oundviklig Följd af sjelfva arbetets beskaffenhet. Något nytt förslag till Elementar-Läroverkens organisation kunde icke uppgöras, förrän fullständiga uppgifter vunnits, om deras tillstånd vid den tid, då Comitéen började sina arbetenj först sedan dessa upplysningar hunnit insamlas, kunde man tänka på förbättringar. Hvad angår de kostnader, som Comiténs verksamhet för Statsverket medfört, får jag åran nämna, att, enligt hvad jag med noggrannhet beräknat, hela belopppt af dessa omkostnader icke uppgått till 8000 Riksdaler T ineo. Orsaken hvarföre de varit inskränkte till detta belopp, år, att de till bestridande af UppfostringsComitténs utgifter nödige medel, under någon tid utgingo af Barthelemyska Statsinkomster, och således icke i ringaste mon betungade Svenska StatsVerket. Om nyssnämnde kostnadSsumma jepiföres med hvad andra Comitéer af Staten erhållit, lärer den icke kunna anses såsom mycket betydlig. Tåg utbeder mig afven att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på följderne af Comitéens förrättningar. De hafva väl stundom varit omtalade, men icke nog full. ständigt Att här uppräkna dem alla, vöre äfven utan ändamål; jag anhåller derföre blott att exempelvis få anföra några. Hufvudstadens Allmänna Läroverk hafva, enligt UppfostringsCoinitéens tillstyrkande, blifvit utvidgade Och försatte uti ett förbattradt skick.
Handtverkerier. 0 A landsbygden. Ä landsbygden. Antal idkare till sjelfförsörjning. Antal verk och inrättningar. Ägare. Mästare, arbetare biträden af alla och s!^. ii15 Ider. Antal verk och inrättningar. Ägare. Mästare, arbetare och biträden af alla slag. Mästare. Deras biträden af O cu 5‘ era B p: O Dessas arbetsbiträden. Mästare. Deras biträ- den af Enskilde. w o ps cp Öfver 15 års ålder. Und års i Enskilde. Bolag. Öfver 15 års ålder. Under 15 års ålder. | Gesäller. Lärlingar. Andra arbetare. Gesäller. Lärlingar. Tabb. Längd i mil: Kostnaden o P Pj ö t*5 ^ P dq' £2 Ps <rtCD ___ rc f-s O gi 53 för fulländade nya vägar för förbättrade vägar C2. po ^ CD i_l 00 2 KungsGästgifvarje i motvägar. <*? 2: ” Q, o, i-j cr> Pj ” ' SS»S . - ! » 1? P* tl, 2. 03 £ g p g - P :n P-. P g»r p fcj *“*5 P B gi? cd 2 o CTi •é O P CA P B År. och kronoskjuts. och reservVid periodens slut. Under perioden. R:dr R:mt. S j ö f art. H a n e 1. Fartyg och båtar, begagnade till Grosshandlare. Minuthandlare. Han d 1 a n d 3. Idkande både grossoch minuthandel. Enligt g 3 mom. 1 af HandelsOrdningen. Qvinnor, enligt 4 § HandelsOrdningen. Med inoch utländska varor. Med landtmannavaror. Med egna tillverkningar. inrikes sjöfart. utrikes sjöfart. Antal. Lästetal. Besättning. Antal. Lästetal. Besättning. Antal. Husbönder. Betjening. Husbönder. ta CD ,g~tCD* g. b’ Cjq Husbönder. Betjening. W g CT* O: P Pj CD ►1 | Betjening. Husbönder. Betjening.
N:o 8!> i anledning af Kongl. Maj.is Nådiga Skrifvelse, rörande ett j)å Rikets Ständers begäran ularbeladt förslag lill en låiie-inrättning, till understöd för Bergsbandleringen i Riket; Bifölls. N:o 83, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N.-.3 37, rörande väckt båga, ej mindre om bestämda föreskrifter för befordringar inom Postverket, än ock em behöfvet af ny Postordning och Xnslruclion för Postinspéclorer och Postförvaltare samt af nytt löningssätt för desse Tjenstemän; Bifölls. N:o 85, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande Njo 3o, rörande väckt motion, att Förvaltningen af Sjö-Ärendena må lie upplösas och dess göromål till Kongl. Krigs-Gollegium öfver flyt las; Ståndet, sorn vidblef sitt förut fattade beslut, lade detta Betänkande till handlingarne.. N:o 86, i anledning af väckte motioner, om inskränkning af den så kallade landtmänna-segiaiionen; Bifölls. N:o 87, i anledning af gjordaanmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 44> angående utsättande af en belöning för författandet af en Lärobok i Chrislendomen för menige man; Bifölls. N:o go, i anledning af vackt fråga, om anställande af en undersökning, till utrönande af det: mest lämpliga sätt för allmänna Ian ds vä ggr nes förbättrande; Bifölls. N:o 91, i anledning af vackt motion, angående vissa förändringar i Kongl. Förordningen den 28 April 1819, om privilegia exclusiva; Bifölls. N:o, 92, i anledning af väckt fråga, om rättighet för Adjuncter och Pr of. Vi dr. d. i Julli iBJ4- 5 Docenter inom Juridiska och Medicinska FacuUeterna att beräkna academisk tjenstgöring vid fråga om befordringar utom Academien: Bifölls. S. D.
Men jag frågar den värde Gr:n, om det icke är ett nytt skäl, att statsverkets tillgångar blifvit så i anspråk tagne, att den ifrägavide millin är af behofvet påkallad. Denna omständighet, förorsakad dels af den förminskade bränvinsskatten, dels af beviljandet af belvdligare anslag, än StatsUtsk:t. tillstyrkt, kunde R. o. Ad. ej förutse, då beslut förra gången i frågan fattades. Vore icke detta, något nytt skäl, så sannerligen jag vet, hvilka som då skulle erfordras. — En talare har sagt, att om brist i statsverkets tillgångar yppas, så kan densamma fyllas genom förhöjd bevillning. Det är visserl. sannt, men vi måste erkänna, att det är en utväg, som man ogerna tillgriper, helst under så gynsamma konjunkturer som de närv:de, då verkligen en bankovinst förefinnes, hvilken, på sätt den siste värde talaren, med åberopande af reglementets ord, tydligen ådagalagt, äfven är afsedd att användas för statens ändamål. Under sådane förh:den kan jag icke inse, hvartill det skall tjena, att R. o. Ad. blott af envishet vill vidblifva ett beslut, hvilket, till följd af redan inträffade omständigheter, ej kan leda till något godt resultat. Jag fortfar i mitt yrkande å bifall till Utsk:ts framställning. Gr. Lagerbjelke: Det enda skäl, som möjligen kunde tala för utgifvandet af den ifrågav:de millin, voro, att den förhöjda bränvinsskatten blifvit afslagen och att derigenom statsverket gått i mistning af en påräknad inkomst. Men i motsats till de talare, som påstått, att man ej, då beslut i detta ämne förra gången fattades, kunde föreställa sig en sådan utgång, som sedermera inträffade, ber jag få invända, att man deremot ganska väl kunde föreställa sig en sådan utgång, alldenstund den beslutade minskningen i bränvinsskatten var bifallen i Utsk:ts förslag och detta redan var inkommet till Ständerna. Jag har ej ännu hört några nya skäl förebäras, som ej redan då voro kända.
I Jesu namn svara då, herre, hur Ni vill RYTTMÄSTARN. ha det. Jag har ingen vilja i det här fallet, ingen mening, ingen önskan! Är Ni en sådan mes, att Ni inte vet hvad Ni vill! Svara, eller jag blir ond! FÖRSTA AKTEN. DOKTORN. Efter det beror på mig så bor jag här! RYTTMÄSTARN. mig, doktor, men det fins ingenting som plågar är likgiltigt. (Ringer.) Godt! Tack ska Ni ha! Åh! Ursäkta mig så som att höra menniskor säga att någonting AMMAN (in). RYTTMÄSTARN. vet du om flygeln är i ordning åt doktorn? AMMAN. Jaså det är du Margret. Hör du min vän, Ja, herr ryttmästarn, det är den! RYTTMÄSTARN. kan vara trött. Farväl och välkommen igen; vi ses i morgon hoppas jag. Så! Då ska jag inte uppehålla doktorn, som God afton, herr ryttmästare! DOKTORN. RYTTMÄSTARN. i förhållandena något, så att ni vet ungefär huru landet ligger. Och jag förmodar att min hustru satt Er in DOKTORN. ett och annat, som kan vara nödigt för en oinvigd att veta. God afton, herr ryttmästare. Fadren. Er förträffliga fru har gifvit mig vinkar om FADREN. SJUNDE SCENEN. RYTTMÄSTAREN. AMMAN. RYTTMÄSTARN. Hvad vill du min vän! Är det något? Hör nu herr Adolf lilla. AMMAN. RYTTMÄSTARN. jag kan höra på, utan att få spasmer. AMMAN. Ja gamla Margret. Tala du, som är den enda gå halfva vägen och komma omsams med frun om den här historien med barnet. Tänk ändå på en mor... Hör nu herr Adolf, skulle han inte kunna RYTTMÄSTARN. Tänk på en far, Margret! Så, så, så! En far har annat än sitt barn, AMMAN. men en mor har bara sitt barn. RYTTMÄSTARN. men jag har tre, och hennes börda bär jag.
"Vidkommande åter sjelfva den af Majoren Gyllensvan i underdånighet sökte förklaring öfver Kongl. Resolutionen den 16 Junii 1786, så har väl Utskottet, enär Ridderskapet och Adeln, genom merberörde dess år 1815 fattade beslut, redan bestämt den enda tydning, Ridderskapet och Adeln funnit kunna åt ordalagen i samma Resolution gifvas, icke ansett sig tillständigt, att till Kongl. Majit i denna del framställa tillstyrkande om något förklaringssätt af dessa ordalag, som med den af Ridderskapet och Adeln antagna tydning deraf, icke Öfverensstämde, men likväl, då saken nu ytterst kommer att hero på Kongl. Maj:ts nådiga profning, icke trott sig böra underlåta, att för sin egen del i underdånighet anmärka, det Utskottet så väl af framlidne Öfverste Gyllensvan Testamente och Ansöknings-skrift om Kongl.Majits fastställelse å det samma, tyckt sig finna dermed hafva varit afsedt en till evärdeliga tider utsträckt, och med besittningen af "Westanå Egendom städse förenad fortsättning af alla de rättigheter Testator sjelf, i grund af den honom förundta adeliga värdighet tillkommit, som ock af då varande RiddarhusDirectionens öfver nämnde ansökning infordrade och afgifne underdåniga Utlåtande, att 308 D en 27 Maji.
Lag - 327 sarttn afstadnak tis bovist blifwit ak det wore fullgjordt ecb om harwid får forblifwa, tror jag det ware dek bästa — Dosta aro stalén lil Lag Utstolleks beslut, om de ä>o tilra'keliga för at winna Eders LxesIIsaces och Ho.stostuge RwderstapetS och Adelns bifall anser jag mig dubbelt lycklig, som. y afl den aran dem framföra. Herr I^s^onliJlpe, sonsr 8smuel. Angående UpbudL kundgörande i Tidningarna har s Lag-U ,kottet Mycket blifwit ventileraät. Deremot har huf-vudsakeligen blifwit inwändt, at orter gäfwoS der tre Ting om äret hällas och 50 Lil ivo Upbuv göras wid hwarje Ting: och stutte til et sa stort, antal Upbuds knndgörande nägra Tidningar icke blifwa tilräckeliga. Sadan har orsaken warit at Lag-Utskottet fluteligen stadnat i det Besius at göra Upbuden allmänna genom kundgörelse pä Rattens dörr och någon kundgörelse pä Predikstolarna har befunnits i flera afseenden icke pastanoe. Friherre 80/0, UriL ^obanslon. Jag hör en wärd Ledamot föresiä kundgörelse ifrån Predikostolarna af bewilljade första upbud ä inköpt fastighet: harwid torde jag fa ben äran til uplysning meddela at samma tanka warit under öfwerläggning i Lag - UIottet och at den troligen blifwit antagen om ej det Hederwarda Bonde - Ständets Ledamöter derstädes sjelfwa tilkänna gifwit, at en sädan knndgörelfe ej kunde blifroa dem nyttig eller nödwandig; för någon annan Clafl af Jnnewanare har Lagutskottet ej ansett den behöfwäs. Herr 8kjsrnsiä, Lsmusl.
» 1843 • • t • • • . 225,734. » 1844 • ••••• . 228,960. > 1845 . » 1846 235,125. och af dessa sistnämnde bosatte på landsbygden: 225,045. i städerne 10,080. samt skattdragande, af mankön 61,133. af qvinkön 66,483. och skattfrie, af mankön 52,819. af qvinkön . , . , , 54,690. Folkökningen, som under förra qvinqvenniet utgjorde 7,781, har under de fem år, denna berättelse afser, sålunda uppgått till nära dubbelt eller 14,091 personer. Då det förhållande, som i förra berättelsen uppgafs såsom anledning dertill, att folkökningen under qvinqvenniet 1837—1841 varit ringare än under det förutgångna, nämligen svårigheten att finna bostäder för nya hjonelag, icke kan anses hafva upphört, bör folkökningens tilltagande hufvudsakligen tillskrifvas i allmänhet rikliga skördar samt näringarnes och deribland företrädesvis jordbrukets förkofran, helst erfarenheten städse gifvit vid handen att, under vanliga förhållanden, ökade medel till bergning allestädes medfört äfven folkstockens tillökning. Påståendet att folkets fysiska styrka skulle i sednare tider hafva aftagit kan jag för min del icke antaga såsom regel, hänfördt till det yngre och uppväxande slägtet; utan har jag tvertom flera anledningar, hemtade jemväl från erfarenheten vid bevärings-mönstringarne, att anse detsamma oriktigt, i 6 synnerhet som ökad produktion af födoämnen och större tillgång på beklädnads-förnödenheter beredt allmogen tillfälle alt lefva och kläda sig bättre än förr.