Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under Litt. A. Afkortningar uppgifva komiterade alt dessa egentligen tillkommit derigenom, att åtskilliga räntor, hvarmed tid efter annan, af särskilda orsaker, sådana förändringar inträffat, alt de icke vidare böra utgå, det oaktadt ännu äro uti Jorde-böckerna Den 1 Augusti. 35 qvarstående, samt således då de på grund deraf, i räkenskaperna debiteras, åter måste afföras. Det synes, som för komiterade det varit något mörkt, ronde tillkomsten af ordinarie afkorlningarne, då de säga, alt det härrör frän sådana föl ändringar, att de icke mera böra utgå. Om en utgift blifvit öfverflödig och således icke mera utgår, så är det en falsk räkenskap, som upptager den det oaktadt lill utgift och afkortar dem i stället för att beloppet borde vara bland lillgängarne debiteradt. Komiterades beskrifning öfver afkorlningarnes tillkomst och följd ådagalägger en beklaglig okunnighet i delta ämne eller kanske rättare uttryckt, bristande förmåga att uppfatta kammar-collegi underd. utlåt. d. 20 Mars 1829. Komileen uppgifver, att enl. å sammandraget Litt. P. gjorde anteckningar, del befunnits, ali åtskilliga afkortningar blifvit under oriktiga titlar hänförda, äfvensom under nämnde rubrik upptagits hvad egentligen bort under anordning-litel förekomma, och att sådant genom omslut blifvit rältadt; hvarjemte, och för att ytterligare utvisa ej mindre verkliga beloppet för hvarje titel, än ock de hufvudrubriker hvartill åtskilliga af de många olika titlar som begagnats, rätteligen böra hänföras, komiterade låtit uppgöra ett Novo Conto, upptagande samteliga afkorlningarnes rätta beskaffenhet och belopp. Då likväl alla dessa komiterades tillgöranden skola författningsenligt af kammar-coll. hvar för sig, genom utslag särskildt afgöras efter förutgången noggrann pröfning, hade som del vill synas, Utsk. skolat finna att hvad som anmärkts vid remissen af den K. proposm, Kammar-coll., Stats-kontoret och Kammar-rätten bort höras öfver komiterades förslag, innan Utsk:s yttrande deröfver afgafs, så framt icke Utsk:s
Svar: Antagligen är det hr Josephson, som anländer då och då från Blasieholmen, och ringer på och vill komma in litet. Signora Oina Oselio har varit här nu igen. Också denna högt har hon hållit på med sin Mcfisto och sin Tannhäuser, desslikes gifvit ut en ny Gretchen-upplaga (i Gounods musik), med hvilken hon ej väckt enhällig beundran. Derpå firade hon som alla andra jubileum, det var hela tio är det gälde, Leonoradebu-ten från 1879, december den tionde dagen. » Jeg vil, jeg skal frems, var signorans friska devis, då hon gick här och sjöng för Fredrika Stenhammar i verlden. Oui, sans doute, elle est » arrivée *; biljettuppdrifvande k. svensk operagast, k. norsk hofsangerinde, Hteriserad och artibuserad, mein Liebchen, was willst du noch mer? Men ack! December den 10 upprann och ryska snufvan i kapp med den. Leonoras Fernando — vår Operas A och O — blef opasslig, han som nästan aldrig är sjuk och hvars röst i värsta väder klingar lika sommarfager som i vårens ljusa dagar. Och sålunda blef det ingen fête af för den gasterande sig-noran, som alltså denna afton icke kom » frem » — trots » jeg ▼il, jeg skal ». K. Operan i sin helhet hade en tids messfall och först den J4 kunde nästa representation gifvas och återuppträdde dervid ■ignora O. Bom Margareta i Gounods Faust.Denna prestation kan icke anslås särdeles högt. Visserligen utöfvade signorans stora vokala medel sin trollkraft som alltid, men för en mera inträngande kritik höllo flera delar af denna framställning icke måttet, särskildt tredje akten blef ett lagerströdt och applåderadt elände. Unga sångerskor kunna icke nog varnas för det dåliga exempel, signoran i denna akt gaf dem.
Inträffa, under den tid röstlängden är till efterrättelse gällande, sådana omständigheter, som på rösträtten inverka, gore ock Magistraten antekning derom i röstlängden. Magistratens beslut öfver anmärkning mot röstlängd må i sammanhang med dess beslut i sjelfva saken öfverklagas, men ej må sådan anmärkning, som icke förut varit å'allmänna rådstugan väckt, af den pröfvande myndigheten upptagas. 38 § (§ 19). Förslag, hvilket skall å allmän rådstuga föredragas, bör till Magistraten inlemmas så tidigt, att stadsnämndens yttrande deröfver må hinna af Magistraten infordras. Vid allmänna 195 rådstugan må ock förslag kunna väckas och genast till afgörande företagas, så framt ej minst tre af rådstugans medlemmar förena sig om att begära förslagets öfverlemnande till utredning af stadsnämnden, eller Magistraten eljest finnér en sådan åtgärd nödig. 39 § (§ 20). Kan ärende, som i allmän rådstuga handlägges, å den utsatte dagen icke till slut bringas, bestämme Magistraten annan dag för rådstugans fortsättning. Särskild kungörelse härom erfordras ej. 40 § (§ 21). För hvarje fråga, som till behandling förekommer, skall ordföranden, sedan öfverläggningen är slutad, framställa proposition, så affattad, att den må kunna med ja eller nej besvaras. Ordföranden tillkännagifva derefter huru, enligt hans uppfattning, beslutet utfallit, och befäste detsamma, der omröstning ej begäres, med klubbslag. Äskas omröstning, verkställes den öppet och efter upprop. 41 § (§ 22). Till beslut erfordras, utom i det fall, hvarom i 25 § sägs, mer än hälften af de afgifna rösterna, enligt den vid omröstningen följda röstgrund. Falla rösterna lika för olika meningar, gälle den mening, hvilken de flesta röstande efter hufvudtalet bifallit. Äro, äfven efter sådan beräkning, rösterna lika delade, vare den mening beslut, som ordföranden biträder. 42 § (§ 23). Innan allmän rådstuga upplöses, gifve Magistraten tillkänna å hvilken dag det dervid förda protokoll kommer att inför Magistraten offentligen justeras.
Äläbmaflarc od) Äläbmäflerffot, font Ijålla bobar, i ©er Slaf er: f örfta (Slafjen S:Co 0?:br 25: ~ Anbra Srebje fjerbe femte ©jette b:o b:o b:o b:o b:o 20: — 15: — 10: — 5: — 2: 24. t§, öiförfammnre, ©juegtmrter, n // // // // krögare, Ärögerflor, famt be, font f)å(la Äaffcl) Söörböljtiö od) Slcflaurafiott eder kläring å Ångfartyg, a floen font £ractö* rer od) Äättattnäffare, font ide äro ^Borgare, oberäfnab SeroiHiting för brämmndminutering;, bå beit tillåted, i ©todljolm od) ©ötyeborg ntinft S:co 9i:br 7: 24. i öfriga ©taber ntinft . „ 5: — ©om betta är en afgift, Ijmilfeu ide får affortad, få åligger bet ben, font mebbelar tillftånbdbref, att genom antaganbe af borgen förfäfra Äro &e rebait antagne AäringdfwHare af benita 3S:co 9t:br 6: — 4: — Setvillningösgörotbning 1855. 15 (Slaf, »vare ftg borgare etter anbre, åligger eitaljanba ffplbighet i affeenbe på borgenö jlättanbe od) bef årliga förnpanbe, få »riba be wilja rättigheten bibehålla.
Ämnets vigt torde emellertid hafva gifvit anledning till denna dubbla lagstiftning; men då fråga är om stiftande af ny lag är nödigt, att tillse det endast sådant deri upptages, som dertill rätteligen hörer. I följd häraf och då Utskottet, lika med Högsta domstolen, anser oftanämnde ansvarsbestämmelser hafva sin rätta plats i Kyrkolagen, der de ock till en början blifvit upptagne och ännu med full gällande kraft qvarstå, finner Utskottet ej heller skäl, att desamma intagas i den lag, hvarom fråga är. Men då dessa bestämmelser hittills äfven funnits i allmänna strafflagen, synes en hänvisning till Kyrkolagen i denna del böra i den förra lemnäs; och af sådan anledning har Utskottet tillagt 3 §. Vid granskning af det Nådiga förslaget har Utskottet vidare deri saknat bestämmelser, motsvarande dem, som innefattas i 5 § 3 Kap. Missgerningsbalken och Kongl, brefvet d. 7 Okt. 1752, jemnfördt med Kongl, brefvet d. 21 Mars 1728, och som angå de händelser då någon går drucken eller oskriftad till Herrans Nattvard eller begår brott samma dag han varit till Nattvarden; och enär dessa, till allmänna lagen hörande, samt till förevarande kapitel hänförliga fall, lika litet lia38 Lag-Utskottets Betänkande, N:o S8. danefter, sora hittills kunna lemnäs utan påföljd, har Utskottet ansett sådan derför jemväl höra stadgas i en ny § eller den 4:de i ordningen, samt ett tillägg till den 6:te, som motsvarar den 4:de i lagförslaget, således böra införas. 10 Kap. Om förräderi; så ock om andra för Rikets säkerhet menliga brott. Då försök till de brott, som i S, 7 och 9 §§ omtalas, ej utan våda skulle kunna lemnäs ostraffade, har Utskottet, i enlighet med den vid 5 Kap. uttalade åsigt, ansett här böra stadgas, att försök till omförmälte brott böra straffas.
St. kunna göras;” men ordalydelsen innehåller alldeles icke, att Bancoförvaltningen är fritagen från åtlydnad af lagar, som Konung och Ständer till allmän efterrättelse stiftat, och således finnes icke något hinder för Ständerna att på samma väg, som för allmän civillag, bereda de garantier, hvilka erfordras mot missbruken af Bankens rörelse, nemligen att underkasta sig allmän lag i detta fall. Skulle deremot motsatta tydningen vara riktig, hade det varit orätt af Ständerna, då de till en del underkastade sig bandet af en lag genom den lag för Banken, som redan vid sista Riksdag antogs. Denna lag var frukten af Konungs och Ständers gemensamma lagstiftningsrätt. Men kunde Ständerna då underkasta sin reglementerande magt öfver Banken bandet af denna civila lag, för det fall den behandlar, ser jag icke hinder för dem att kunna underkasta sina ordningar, stadgar och reglementen bandet af civila lagar i de öfriga fall, der de så pröfva nödigt. Innan jag öfvergår till granskning af behofvet af detta band, vill jag upptaga några af de grunder och skäl som blifvit anförda mot lagförslaget. Jag kan icke fullständigt genomgå de anmärkningar', som af Hr Dalman blifvit framställda; men då jag förmodar, att de hafva någon identitet med dem, som genom trycket i ett visst tidningsblad blifvit meddelade, vill jag, under erkännande, att jag icke vill förvexla talarens anmärkningar med dem, som på andra håll utom detta hus blifvit gjorda, såsom ett bevis på, huru litet noggrannt saken af honom blifvit betraktad, uppläsa hvad som i nämnde tidning yttrats i anledning af stadgandet i 7 §., att dispositionen af Bankens vinst beror af R. St., såvida dessa medel icke till bibehållande af Bankens grundfond eller dess förstärkning af Konungen pröfvas erforderliga. (Herrarne täcktes erinra sig, att ordet Bankens vinst blifvit nyttjadt).
Preste-Ståndet d. 7 Borgare-Ståndet d. 7 Bonde-Ståndet d. 12 — 1—1 Riksens Stunders ‘underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kungl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående de utaf aflidne Commerce-Råde t J. Sederholms uti Finland bosatte arfvingar yrkade förmente ersättnings-anspråk. S. A. K.. Grenom Nådig Remiss af den 25. sisth Janu* arii, har E. K. M. till Riksens Ständers pröfning öfverlemna? de af framlidne CornmerceRådet J. Sederholms uti Finland bosatte arfvingar yrkade anspråk, att, för bemälde CommerceRails erkända fordran hos Kongl. Franska Regeringen, dem malte af Svenska Statsverket tillerkännas enahanda ersättning, som, vid 1815 års Riksdag, blifvit beviljad sådane deras medaifvingar, hvilka äro Svenska undersåtare. Underdåniga Skrifvelser'. gi At handlingarne i detta mai hafva Riksens Ständer inhämtat att, efter det år 1815* uppå afl. Commerce Rådet Setlerholms arfvingars då gjorde underd. anhållan och E. K. M:ts derjemte i ämnet aflåtna Nådiga Proposition, Riksens Ständer förordnat, att förrberörde fordran, sedan den, efter föregången utredning, blifvit af E.. K. M. lill ersättning i Nåder godkänd, samt de andelar deraf likaledes bestämde, hvilka tillkommo. de uti Sverige boende arfvingarne, borde, uti öfverensstämmelse med de vid 18 x« års
Comp. samt Tottie et Arfwedsson härstädes, afsluta, ui.der den ,16 Julii 1816, en serskild Convention, om förenämnde Genuesiska Xåns betalning och dödande. Enligt denne Convention, bar Riksens Ständers Allmänna Beslut af år 1812 blifvit erkändt, såsom hufvudsaklig liqvidations-grund,’ för skuldens hela betalande och ovillkorliga försvinnande, i följd hvaraf sådane förbehåll blifvit, iftån Kongl. Majsts sida, uti Conventionen. inryckte och af Creditorerne medgifne, som, 5. och med detsamma Kongl. Maj:t låtit fullgöra Conventions-villkoren, alldeles utplånat Statens förra Skuld i Genua, så i anseende till återstående primitift Capital och förfallne Räntor,' sorn, i anseende till det år 1810, för då obetalde räntor, tillkomne nya Capital. De å Con, Ventionen téknade qvittencer visa, att Kongl. Bihang till RikS-St.Frot, 1317 .1313. v.dt Sami, N:r *4;. **4. *9 3^ Stats-Utskottets Betänkandert. Majit redan låtit fullgöra Dess derigenom ingångna betalnings-förbindelse, hvarefter Kongl. Majit äfven återbekoinmit alla de för Genuesika Dånen utfärdade Authorisationsoch Garantie-Documenter, samt Obligationer och Certificater, hvilka samtelige blifvit, den iS sistförflutne Mars, till Riksgäids-Contoiret inlemnade. D. Angående Golden i Leipzig. Kongl.
Sig till begäran om beviljande af de anslags-summor, hvilka Kongl. Majit, dels såsom tillökning i hufvudtitelns ständiga utgifter, dels till utgående för viss tid, funnit vara af behofvet mest påkallade. Enligt nämnde, för Rikets Ständer i sammandrag då framställda plan skulle flottan komma att bestå af ångskepp, ångfregatter, ångkorvetter, ång-hogseringsfartyg och seglande fregatter, 8 af hvardera slaget, 8 seglande korvetter eller hriggar, 8 skonertar och mindre exercis-fartyg, 8 mörsare-fartyg, 16 chefs-far" Bih. litt It. Sl:s Prof., 1850 & 1851. 4 Samt. 1 Afd. 28 Haft. 1 2 Ståts-Utskottets Utlåtande, N.-o 86. tyg, 72 kanonslupar och 120 kanonjollar; men i saknad af behöriga kostnadsförslag och detaljerad framställning af sältet för planens utförande, kunde Rikets Ständer i dess bedömande vidare sig icke inlåta, än att Ständerna funno densamma till väsendlig del hero på förutsättningar, hvilka ännu icke hunnit genom en längre eller fullständigare erfarenhet pröfvas, hvadan Rikets Ständer, utan att ingå i frågan om statsmedels användande till ångskepp eller ångfregatter, inskränkte sig till beviljande af de oundgängligaste anslag för sådana utgifter till sjöförsvaret, som vöre mindre beroende af skiljaktiga meningar rörande sjelfva Pörsvarsplanen. Uti den nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, hvilken Kongl. Maj:t behagat vid innevarande Riksdag aflåta, hafva väsendliga förändringar blifvit föreslagna, så väl i afseende på flottans organisation, som ock rörande en de! anslags öfverflyttande från den ordinarie till extra statsregleringen samt deras fördelning och upptagande under andra rubriker å riks-staten, än hittills varit iakttaget, och skall Utskottet i hvarje fall, der dylik förändring blifvit i nåder äskad, derom göra behörig framställning.
MajUs Nådiga Skrifvelse, utfärdade kungörelse af den 8 December 1836, att det må på Öfver-Slålhållare-Embetet i Stockholm och E. K. Mts Befallningshafvande i Länen bero att, med afseende å de skattskyldiges största beqvämlighet, utsätta tiden för uppbördsstämmornas hållande inom Januari, Februari och Mais månader hvarje år, och att, der serskilda omständigheter gifva anledning till längre anstånd, uppbördsstämman må kurn* na framflyttas till sist inom medlet af April månad, har hos Rikets Ständer blifvit yrkadt, alt denna sistnämnde tid, eller början af nyssberörde månad, vore den för uppbördsstämmornas hållande lämpligaste, enär landtmannen derigenom skulle kunna undgå att höstetiden, under svårt väglag, och till underpris afyttra sina produeter, för anskaffande af medel till uppbördsstämman i början af följande året, utan deremot linge tillfälle att begagna sig af den mera gynsamina afsättningen under marknaderne, af hvilka icke mindre än 69 infalla under loppet af Februari och Mars månader; genom hvilken framflytlning af uppbördsstämmorna största fördel skulle beredas isynnerhet för arrendatorer och brukare af andras jord, emedan desse under Februari eller åtminstone före den 14 Mars nu måste, jemte Kronoutskylderne, äfven betala sina arrenden och husbonde-skatter, hvilka medtoge en stor del af deras hopsparade tillgångar. Rikets Ständer hafva tagit denna framställning i öfvervägande; och enär den åsigt hos Rikets Ständer gjort sig gällande, att uppbördsstämmorna icke böra utsättas under Januari månad, men att någon framflyttning af tiden för uppbördens afslutande och summariska redo visningens afgifvanBih, till R. Sl Prot. 184S. to Sami. 1 A/d. 60 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Deputeraden från denna hans befattning, och om en sådan Deputerad vore Bancofullm., hurudan skall hans ställning blifva bland colleger, som om honom uttalat ett sådant omdöme? Vill man saken, måste man lemna verkställarne del förtroende, som är oundgängligt. Vill man ej lemna detta, bör man hellre låta hela saken falla. Jag anser derföre 2 mom. i 8 § böra utgå, hvaremot i 1 mom. orden: ”vid hvarje års utgång” kunna ändras till ”hvar 3’-dje månads utgång.” 214 Den 13 November f. m. II. Ex. lii1 Gr. o. Landtm, tillkännagaf, all plenum kemme alt fortsättas kl. 6 e. m. Hr Akerman, Fredr.: Sedan jag begärde ordet, hafva liera talare yttrat sig, hvilka andragit en del af det hufvndsakligaste, som jag ärnade säga, och jag skall derföre endast med högst fä ord upptaga Ståndets tid. Dessa talare hafva nemi. gifvit tillkänna, att inom Utsk. icke någon enda ledamot varit af den mening, att upplåta rättighet åt Bancofnllm. att inlåta sig i en vidlyftig vexelrörelse. Utsk. tycktes icke eller tro, att sjelfva salus ligger i denna rättighet, eller att den ensam vöre tillräcklig alt försäkra Banken om förvärfvande af en behöflig metallisk valuta. Utsk:s ändamål har belt enkelt varit del, alt Bancostyrelsen icke må sakna äfven detta tillfälle, att, när sä behöfves, på ett klokt sätt användas för det stora oell vigligaste ändamålet för dess verksamhet, realisationens upprätthållande; och detta ändamål har Utsk. äfven gifvit tillkänna, sä väl i premisserna sorn i 1 § af sjelfva tillstyrkandet. Här har af en talare blifvit yttradt, att en sådan rörelse endast skulle medföra förlust för Banken och vinst för Stockholms köpmän. Jag vill icke inlåta mig i en undersökning derom, utan endast anmärka, att, om äfven någon förlust för Banken skulle vara dermed förenad, sådant mäste lemnäs utan all uppmärksamhet, endast det kan bidraga till det större ändamålet eller realisationens upprätthållande.
Bancooch Rikgälds-Sedlar (lånen på metaller, export-effecter och låne banco-obligationer afdrag ne) (se N:o i) 29,256,473: 42. 10. ytterligare afgå, de såsom förskott till småsedel vexling i orterne, från Banken utgångne . 44,000: 29^212,473: 42. 10. Af de på Vexel-Banco-rakningar innestående depositioner, utgörande Banco sedlar 3,478,594: 22. 11 (förutan ducater 2588: 1051 och Silfver R:dr 42,180: 25. 11) beräknas i likhet med verklig sedelstock, hvad denna depositions summa öfverstiger . ... 2,400,000: Alltså 1,078,594: 22. 11. Summa Banco Sedel R:dr 30,291,068: 17. 9. hvilka, å 128 sk., motsvara silfver R:dr « .11,359,150: 30. 8. för nya deposit-räkningen i Låne-Banken afgå ytterligare .. 19,202: 32. Härtill finnes: Liggande reel fond, myntad t och omyntadt 6,587,581: 37., 8. Hvarpå afgår: För förskottsmedlen R:dr 384,93o kunde erhållas å i4o sk . silfv. 131,976: Af bristen återstår silfv. 414,577: 23. 7. • Till dess betäckande måstedå köpas ytterligare silfv. 895,692: 13. 11. Således silfverköpen på det hela 1,442,245: 37. 6.
Förordningen den ii Februari r832 åt allmogen lemnade rättigheten att till Norrige, Finland och de Danska staterna, i egna, däckade eller odäckade, fartyg, af hvad lästetal som helst, utföra Rikets till export lofgifne producler, måtte utsträckas till öfrige vid östersjön och nordsjön belägne hamnar. Med Mats Persson hafva sig förenat Per Sahlström från Stockholms Län, Hans Jansson från Elfsborgs Län, Lars Bengtsson från Malmöhus Län, samt en stor del af Tionde-Ståndets öfrige Ledamöter. Herr Oxehufvuds och Riksdagsmannen Mats Perssons framställningar om undanrödjande af onödiga controller å skeppsfarten, om förenkling af dem, som äro nödvändige, om befrielse för skeppare att uttaga andra, än nödvändiga skeppsoch förpassnings-handlingar, och om en mera ändamålsenlig organisation af sjömanshusen, öfverensstämma deri, att de innehålla endast en allmän häntydning på behof af förbättringar, utan all utveckling af skälen till ett sådant behof, elier anvisning, hvilka felagtigheter, som böra rättas, då molionärerne icke uppgifvit, hvilka controller å skeppsfarten, som de anse onödiga eller fordra förenkling, hvilka skeppshandlingar skeppare är förpligtad att uttaga utöfver de nödvändiga, eller i hvad afseende sjömanshusens närvarande organisation icke skall motsvara ändamålet. Motionärerne hafva endast, såsom skäl för framställningen, åberopat sjöfartens stora inflytande på landets näringar i allmänhet, och angelägenheten att all omvårnad egnas. — Utskottet instämmer fullkomligt i den sålunda yttrade åsigten, men finner sig icke, genom motionerne, i deras vidsträckta och obestämda omfattning, satt i tillfälle att föreslå några förändringar i den syftning, motionärerne antydt, eller bestämdt yttra sig i hvad mon sådane förändringar äro nödige. Dertill fordras en vidsträckt förberedande undersökning, hvilken också redan är bragt å bane, då Kongl. Majit täckts uppdraga åt en Comité alt inhemta och utreda Naviga - :2$ Allm.
Han håller en allvarlig räfst med barnen för deras förseelser, hvilka han under hotelser uppräknar. När han är nära att bortföra de förskrämda barnen, kommer i rättan tid den milde, hvitklädda Kinkeljés — förskämdt uttal af ”Kindchen Jesus” — som väl i början är vred öfver barnens odygder, men slutligen blidkas, kör ut Rubert och begåfvar barnen med julklappar mot deras löfte, att de skola för framtiden rätta sina fel152. Möjligen har denna barnakomedi kommit in från Tyskland, der mot slutet af 17:de århundradet en liknande komedi uppfördes, ehuru der utom Jesulein och flera Rupertar äfven englar och apostlar uppträdde153. Den aflägger för öfrigt ett nytt bevis derpå, att ofta hedniska och kristliga föreställningar smälte samman i dessa festbruk. Hos de gamle germanerna firades nemligen vid jultiden gudinnan Holda, som då gick omkring i husen och belönade de flitiga spinnerskorna, men straffade de lata. Detta gamla hedniska bruk har med nödiga ändringar blifvit öfverfördt på det kristna julfirandet154. Men med uppvisandet af några dramatiska elementer i den kyrkliga kulten eller med angifvandet af dramatiska folkseder vid firandet af de stora kyrkohögtiderna är icke den frågan besvarad, om i Sverige andliga skådespel varit under medeltiden uppförda. Det hvilar i sjelfva verket öfver denna fråga ett dunkel, hvilket icke ännu blifvit tillfullo skingradt. Äfven obetydliga omständigheter kunna derföre här förtjena uppmärksamhet. I sin dialog om messan söker Laurentius Petri visa det förvända i den gamla katolska messan bland annat dermed, att presten, fastän blott en, dock skall föreställa flera personer; ”aff hwilka kommer att presten moste uthi Messone haffwa åtskilieligh ämbete, under samma person och clädhebon, hwilket sigh uthi itt spel icke myckit wel lempar”155. Med spel menas här tydligen ett skådespel, och att denna liknelse väljes uti en populär afhandling, bevisar att sådana icke måtte varit obekanta för de påräknade läsarne af dialogen.