Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skepparen befunnits innehafva dubbla eller falska Skeppsoch Last-Document, eller i öfrigt genom otillätne åtgärder, vårdslöshet eller försummelse sjelf vållat uppbringningen, anses forlusten af sådant fartyg ej ersättningsgild. 7:0 Uppbringningen bör vara styrkt, orri möjligt, med Protest, men alltid med Condemnations-Dom, sjöförklaring eller annat giltigt bevis. 8:0 Såsom ett oeftergifiigt vilkor för ersättnings undfående stadgas, att förlusten drabbat Svenske och icke utländske män, i hvilket senare fall således ersättning ej må tillstyrkas. g:o Last åtföljer Skepp, så att Svensk egendom, tagen från utländskt fartyg, tillhörigt en. sådan Magt, med hvilken uppbringarens Regering var i fiendskap, icke är ersättningsgild. 10:0 Då Svenskt Skepp och egendom tagits utur Convoy af sådan Nations fartyg, som med uppbringande delens Regering var i fiendskap, eger ej ersättning rum. 11:0 Som Svensk man må den ej anses, hvilken sedan förlusten timat aflyttat utur Riket. 12:0 Réclamenten åligge, att med Ed inför Domstol betyga, så väl att någon ersättning för Bihang till Riht-St, Prot. i$i), 10:de Sami, a M. 2 A, 16 a4 2 Underdåniga Skrifvelser, hans genom uppbringningen timade förlust, hvarken genom Assurance eller på annat sätt, honom till större eller mindre del tillgodokommit, som ock alt Reclamenten, hvarken derigenom att han emot föreskrift seglat utan Convoy, eller annor, ledes förverkat sin rättighet till Assurance. 13:0 Då Assurance blott är tagen för en del af Skeppets eller Rastens värde eller då, i anseende till Assuradeurens obestånd, fulla Assurance-summan ej kan ulga, åtager sig Staten ingen förbindelse, att ersätta differencen emellan den bekomne Assurance-summan och anmäldte förlusten. 14:0
Eländer fattat Beslut, alt den nu faststm ande Bewillnings-Summan stall utgå en del unoer namn af krigsgärd och en del såsom Bewillning; Sä har Stals-U stöllet deraf funnit sig äga anledning till föreslående af en sadan fördelning af denne Bewillnings och krigsgjärds eclagaande pä twenne T.nniner; men hwarliu likwäl komm en i Slats-Uistottccs ranka ännu wikstgare, neml. möjligheten, att Den Z Zebruarii - 207 kunna bereda denna Bewlllnings erläggande sä litet betungande för Allmogen och den mindre bemedladdelen af Nationen, som sig göra later och deras belägenhet synes förtjena. Dä ett af sednare kiders olyckor och missöden utblottadt Fosterland fordrar Nationens gemensamma krafter för akt kunna återställa dess förra sällhet och wälmåga; Sä skall säkerligen ingen Swensk Man finnas, som icke, under förhoppning att gladare utsikter, efter ett äterwnnnit fredslugn, snart skola wisa sig, stull med wälwilja och nit för Statens och hwarje dess medlems dermed förenade wäl, söka esker yttersta förmåga bidraga till ett sä stort ändamäls winnande. Men dä Rikets stora behof onndwikeligen fordra, akt
Åter hennes späda händer att stödja, medan huggjärn och såg med skärande ljud arbeta genom muskler och ben. När det är fullbordadt, är hennes plats vid hans sida. Hon viker ej därifrån, hon tröstar och uppmuntrar, talar om hans kära anförvanter på skärgårdsön, om hans snara tillfrisknande, läser och förströr med hugsvalelse hans tryckta sinne. Han blir frisk och återvänder — ehuru en krympling — till de sina. Men han är ett minne rikare, ett skönt, kärleksrikt minne. Och ofta sätter han sig ned och plitar ihop långa, rörande ömma och tacksamma bref till den lilla sjuksköterskan på lasarettet, som komma henne att le genom klara tårar. * * * Men Mabel var här blott elev, och hon sökte med ifver ett tillfälle att komma ut för att vinna vidare erfarenhet och utbildning. Stor var emellertid läkarnes och kamraternas, stor de sjukes sorg, när hon efter ett år lämnade dem och med ett lysande betyg på fickan tillträdde en liknande anställning vid Restads sjukhem, där ett nytt fält öppnades för henne och hon fick göra bekantskap med hjärnans sjukdomar. Men här, som öfverallt hvar hon kom, gladde hon och tog hon allas hjärtan. Hon lossade dock ej för sina nya plikter på de gamla banden, och med en uthållighet, som väckte allas beundran, kunde hon efter en arbetsfylld dag vaka nätter igenom och då begagna de tysta långa timmarne, medan de sjuke slumrade under hennes vård, att i det svaga skenet från nattlampan författa af lifsmod fyllda bref att glädja sina närmaste kära och sina många vänner. I synnerhet älskade hon då att förtroligt umgås med fadern, för hvilken hon hyste en gränslös ömhet. Det fanns icke en sekund af sitt innersta lif, som hon ej lade fram för honom. Ett litet okonstladt prof på äfven hennes poetiska gåfva lämna följande små verser, som hon tillskref sin fader, kapten Andrew Macfie, från Restad närmast förlidne sommar: O! fader till dig jag skrifver, Nattlampan flämtar matt, Så långsamt hvar timme skrider För ditt barn som har » vakan » i natt. Nu jämmer och kvidan ha tystnat, Den sjuka sin sömndryck har fått, Till andningen jämt jag lyssnat, An sofver majorskan så godt.
Majit genom de medel, som under mellantiden intill nästa Riksdag kunna disponeras för vattenaftappningsarhetens understödjande, kommer i tillfälle att för oftanämnde sjösänkningslöretag anvisa det belopp, hvarmed Kongl. Majit, vid skeende slutlig pröfning af härvid förekommande förhållanden, anser stats-verket böra till desammas utförande bidraga; så och enär detta företag, hvarken med hänsigt tdl deraf motsedda fördelar för det allmänna, eller i anseende till beloppet af det statsbidrag, som dertill skäligen kan ifrågakomma, synes vara af den vigt oell betydenhet, att ett särskildt sådant bidrag bör dertill af Rikets Ständer anvisas, får Utskottet hemställa, 48:0 att det härom framställda förslaget ej heller vid denna Riksdag måtte föranleda någon åtgärd å Rikets Ständers sida. För sänknin•'eli af Ringsjön inom Frosta härad i Malmöhus län har Grefve Bechfrics, Corfitz, uti derom hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, begärt ett statsanslag å 99,650 R:dr R:mt, hvilket belopp utgjorde tvåtredjedelar af hvad nämnde sjös sänkning, enligt uppgjordt förslag och med tillägg af derför erforderlig inlösen af en mjölkvarn och en såg samt ett fiske, beräknats kosta. tidigt de af motionären meddelade upplysningar om det sjösänkningsförelag, för hvars utförande denna anslagssumma föreslagils, komme, ifall Ringsjön sänktes 5 löt, ej allenast en landvinning af 650 tunnland att erhållas, utan nära 2,200 tunland jord, derå hittills icke växt annat, än till löder nästan odugliga grässlag, all. blifva användbara till åker, samt en torfmosse af nära 1,300 tunnlands vidd, invid södra stambanan, blifva åtkomlig.
Ingen kunde påminna sig, att förr hafva bevistat en så ståtlig och munter fest, från hvilken konungaparet, då det sent omsider drog sig tillbaka i sina smårum, gaf signal till uppbrott först långt in på följande dagens morgon. En fin diplomat, med någon kännedom af Lovisa Ulrikas personlighet och en smula strängare uppmärksamhet på hennes sätt att vara denna afton, skulle likväl snart hafva kommit några för festen främmande bevekelsegrunder till hennes ovanliga inställsamhet på spåren. Han skulle gjort uträkningar, dragit slutsatser af de företräden, drottningen nu lemnade betydande riksdagsmän och i allmänhet officerare, under det hon vid detta tillfälle syntes mindre bekymra sig om sina lärde och vittre gunstlingar, de utrikes sändebuden och öfver hufvud just dem, hvilka hon eljest plägade framför andre utmärka. Han skulle misstänkt att de ord, som i förbigående och liksom förstulet vexlades med Dalin, snarare tydde på politiken, än på vitterheten och kronprinsens uppfostran, hvilka ämnen kunnat öppet och högt behandlas med en litterär gunstling, af Dalins ryktbarhet och i hans ställning till konungahuset. Han skulle anat någon snara förborgad under den utsökta uppmärksamhet, hvarmed hon nu, mot sin plägsed, bemötte Riksens Råd, och synnerligast dem, som hade största inflytandet i senaten och på riksdagarna samt använde detta till hofvets förödmjukande. Han skulle icke låtit undfalla sitt iakttagande hennes afmätta, kalla höflighet nu mot diplomatiska corpsen, hvilken hon denna afton öfverlät åt sin gemål att hålla vid gladt lynne. Han skulle med förvåning bemärkt, att nu senatorerne och riksståndens talmän syntes ligga drottningen närmare om hjertat, än både Frankrikes och Rysslands ambassadörer, dem hon annars skiftevis omfattade med synnerligt förtroende. Han skulle frågat sig om anledningen till hennes låtsade likgiltighet för sändebuden från öfriga stater, Preussens och Danmarks envoyéer icke ens undantagne. Af allt detta skulle, som nyss sades, en fin diplomat hafva insett, att någonting eftertänkligt var å bane och i görningen.
I od) för frlgSförtjenft erhåller en ljögrc caractcr utan åtföljanbe lön på Stat, erläggcr för g-itHmaften bera Ingen ©emlllutttg. 5:o Uttbfår någon Slfffcb utan l)ögre caractcr än, font åtföljt förut Innes tyafb tjcuft, påföred honom tcfe (Saractcräsbemlllitlng. «• 38. 2Bib bett ©iatttalös od) ©fattffrlfning eller 2arcriugös($einmttté, font förft inträffar efter bet (Saracterösfuflmaft ertyållttd, eller, i bäubelfe en fåban pers Söeiutltuittgä^örorbtttng 1831. 49 fou, för plnttFen (SaractcrSdjctottlntug fan Fonttita t fråga, ffuffc till annor ort affatta, än beit, fiiuar^a patt förut twär it ffattfFrtftoeu, för beit caractertferabc pcrfoitett, lwtb anftuar, fåfom för fetattbe uppgift t öfrigt fimtcS ftabgabt, förete (EaractcråsfuffttiaFten, antingen t origiitat etter lucberbörttgeu ftprft afffrift, font tittifa utmifar beloppet af aftt bet ftäntpfabe papper, ploarnteb g-ultntaften är befagb. / $tt. IV. 3rbref?ttftcr, <i«<gaeu&c Ijmob tutö SÖ?<nttalö: od) tungor, £o£ertugi*: fornt ^röfm«gs:(£omimttécr bor toft: tagaé, t>nt äit&ringö föfotibe i &ebitevin$é: od) ^050
Deremot anse de icke hvarje sammanträde afFullluägtige på Tumba öfverflödigt, då vid flere, ehuru mera sällan inträffande Berättelse om förvaltningen af Tumba. i5 tillfällen, såsom t, ex. vid större byggnadsföretag, der Fullmägtige äga beslutanderätt, en undersökning på stället torde böra föregå beslutet. 4:o Under denna punkt föreslås: ”Att Rikets Ständers Revisorers och Banco-Utskotts Tamba-resor indragas, såsom icke medförande ett kostnaden motsvarande gagn, och att för den händelse, att en närmare kännedom om förhållandet på stället skulle anses af vigt, Revisorerne eller Banco Utskottet, borde bland sig utse 4 Ledamöter , att, efter förut inhemtade upplysningar, på stället taga inrättningen i ögnasigte och inhämta all den kännedom, som står att vinna, samt sedermera öfver sina iakttagelser aflemna berättelse. ” I detta förslag, såsom både ledande till närmare kännedom af förhåilanderne och medförande besparing, instämma Fullmägtige, dock med samma inskränkning, sora, i afseende på Fullmägtiges besök på Tumba, nemligen, att Herrar Revisorer eller Banco-Utskotten böra vara oförhindrade, att samfäldt på stället undersöka förhållanderne, när några särdeles maktpåliggande orsaker dertill kunna föranleda. 5:o Att en reorganisation af arbetspersonalen, lönevilkoren, be talningssättet, arbetstiden, sättet, hvarpå lumpsamling sker, med allt öfrigt, som hörer till Brukets drift och underhåll, synes mig af behof ve t påkallad t, föijer af det anförda. Hvad här omförmäles omfattar ingenting mindre än nära nog liela hushållningen vid Tumba.
Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Den enda grund, jag förmår uppgifva för det ifrågaställa beräkningssättet, är, alt hittills den ordning varit följd, att ett lika antal elever från hvarje stift fått inträde å institutet. Hvad Utsk. i utlåt. N:o 218 tillstyrkt blef af R. o. Ad. bifallet. 5:te punkten bifölls. Då nu ånyo föredrogs ej mindre StatsUfsk:s utlåt. N:o 86 i fråga om utgifternas reglering under Riksstatens 8:de hufvudlitel, än samma Utsk:s d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 219, i anleda, af erhållen återremiss å förstnämnde utlåt., blefvo nämnde tvenne utlåt:n af R. o. Ad. bifallna. Lades till handlingarna StatsUtsk. d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda memor. A':o 220, i anleda, af erhållen återremiss på Utsk. utlåt. Föredrogs ej mindre StatsUtsk:s utlåt. JNT:o 88, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens io:de hufvlidtitel, än ock samma Utsk:s d. 3o sisth Juli e. m. på bordet Den i5 Augusti c. m. 5*.) lagda utlåt. N:o 221, i anlcdu. af gjorda anmärkningar vid förstnämnde utlåt. irsta punkten. Hr von Hartmansdorff, Aug.r Utsk. har i afseen-*< de å de för elementarläroverken tillstyrkta 4^,000 r:dr gjort ett tillägg, som är alldeles ovanligt och, efter hvad jag tror, olämpligt. Utsk. yttrar nemi.: "hvilket sistnämnde anslag lämpligen bör, i proportion af hvad för hvarje stift, enligt gällande stat, belöper, utgå till disposition af vederbörande consistoriel-, som derefter må äga att anslaget enligt samma stat fördela samt inför K. Kamman ätten redovisa.”
D e t är så m y c k e t mer glädjande, som det äfven är ett tecken, att de finska kvinnorna börjat inse samarbetets stora idé. » Individerna, » suger en framstående reformvän, » det är fingrarna en och en för sig. Men fingrarna förenade, det är organisation, samarbete, och därmed kan man något uträtta. » Detta har den kvinna, hvars bild i dag pryder vårt blad, tidigast och kraftigast insett i vårt finska systerland, och för det tacka henne många i sina hjärtan. Under tider, då den religiösa tron fördunklas, när en ny världsorduing, besvärad och uppehållen af sin egen storhet, dröjer att taga form, under sådaua tider kan kvinnan göra mycket till mänsklighetens tröst och stöd. Michelet. : 0 ' lck du i skog en " Hr långt hån från sommarkväll de bebodda fjäll och låt dig där föroilla, minns du hur allt på enslig färd liksom uti en andevärld var mystiskt tyst och stilla! Blott då och då ett trånfullt från fjärran sömntyngd sus, böljas brus, en vaktets veka klagan. Blef du ej sällsamt stämd i håg som om en hågrad från underbara bild du såg sagan! Titanias trollspö nådde dig, och viljelös på öde stig du följde hennes tömmar. Och åter såg du månget fantastiskt svåfvande som i din barndoms Men våna ålfvors vid syrsans trollska ljuft smekte dina ting, omkring drömmar. svärmeri melodi sinnen; den leken kände du igen från oskuldsdagar den väckte fagra längesen minnen! Octavio Beer. Ett inkast i tjänarinnefrågan af Hanna Kamke. I. ll^åvart man än vänder sig, så ljuder stän«§å * 5&gt; digt samma klagan: » h u, hvad tjänstefolket nu för tiden är förfärligt, den som ändå kunde vara dem f ö r u t a n »; och för ej så länge sedan lär en äldre fru yttrat, att hon gladde sig åt himlen, emedan hon där åtminstone h o p - pades blifva befriad från det syndastraff, som kallades tjänare. H v a d skall man nu säga om denna ständigt återkommande k l a g a n? Ä r den befogad eller icke?
Föredrogs ånyo och remitterades till StatsUtsk. K. M. d. 10 dennes e. m. på bordet lagda nåd. propos. till R. St., ang:de eftergift af kronans rätt till dana-arf efter vice Länsmannen Peter Lök Kösler lill förmån för hans arfvingar. Ånyo föredrogs Bevilln.Utsk:s d. 23 och 30 sisth April på bordet lagda betänk. N:o 4, ang:de grunderne för den blifvande Allm. Bevillningen samt föreskrifterne för deras tillämpning. Uppå hemställan af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, beslöt R. o. Ad. att Ulsk:s författnings-förslag skulle §:vis företagas till afgörande. § 1. Bifölls. § 2. Hr von Hartmansdorff, Aug.: I denna § har Utsk. föreslagit en förändring, hvilken, i min tanke icke är riktig. I afseende på förhållandet med afgifter för embetsoch tjenstemäns löner är, på sätt R. o. Ad. känner, så förordnad!, att, för åtnjutandet af från och med 200 t. o. m. 1,200 r:drs lön finnes en skala up - Den 14 Maj f m. 415 gjord, enl. hvilken högre afgift betalas i den mån lönen stiger: men för löner, som gå utöfver sistnämnde belopp, skall 3 proc:s bevillning erläggas. Nu inträffar, alt en tjensteman under första hälften af året ripbär i lön t. ex. 500 r:dr. För den betalar lian efter skalan 7 r:dr för äret, och följaktligen 3 r:dr 24 sk. för balfåret. Under andra halfva delen af året tillträder han en lön, som öfverstiger 1,200 r:dr, utgörande t. ex. 1,400 r.dr. För den skall han erlägga 3 proc:s bevillning.
Vattnen torde deremot verka på klimatet, ty der flera vatten finnas, der skall, genom afdunstningen vår och höst, mera fuktighet åstadkommas; och erfarenheten har visat att i trakten af Nyköping, der de betydliga vattendragen från närbelägne större insjöar sammanträffa med Östersjön, väderleken något efter sommarsolståndet antager mera ostadighet, och, kanhända äfven genom saltsjöns närhet, så väl sådd som bergning inträffa sednare än längre inåt Länet. Till jagt, betraktad såsom näring eller bidrag dertill, nemligen den ändamålsenliga jaglen, gifves ingen håg, och således med hvarje år allt mindre tillfällen, med undantag likväl af sjöfogelsjagten, sorn, förnämligast i skärgården, icke allenast utgör födoämnena för Skärgårdsboerne, utan äfven lemnar tillfälle till afsalu. Fångst och jagt af skälar brukas. Jagten är här i Länet 5 binäring men elen kunde dock vara betydlig emot hvad den nu är. Skogarnes förstörande verkar visst i detta afseende, men med betydligare och bättre vårdade Skogar är ändamålet icke fullkomligt vunnet. Sättet hvarpå jagt i allmänhet idkas torde mest verka till villebi’ådets minskning. Sällan öfvas och ännu mera sällan vårdas jagten af jordägaren. Med få undantag är den der antingen öfverlemnad åt skogvaktare eiler idkas den utan tillåtelse af Torpare, Drängar elier Inhyseshjon eller af lösa personer, som, utan afseende på hvad som både för närvarande och tillkommande kunde va-» ra att tillgå, endast hafva för ögonmärke den närvarande förmånen eller det liittaste sättet. Fiskes idkande erbjuder sig öfver hela Länet, fast i allmänhet icke annorlunda än till husbehof, men i Skärgården kan det anses såsom mest bidragande’ lill folkets utkomst, hvarföre längre fram Skärgårdslisket kommer att beskrifvås, Jordmånen i Odalåkern är i allmänhet god och gifvande, bestående af stark lera eller lera blandad med svartmylla, hvilken, mycket liårdbrukad, dock sedan broddén framskjutit uthärdar långvarig torka utan menligt inflytande på afkastningeli, dock gäller detta egentligen om höstsädet som derföre allmännast här brukas.
B:co, som efter af StatsConto"ret verkställd trassering utgjorde 451,781 R:dr 12 sk. "och Fregatten med 212,750 R:dr eller tillsammans "664,531 R:dr 12 sk. Sv. B:co, hvarigenom en betyd"lig vinst sig visade, hvilket förhållande i större mohn "skulle erhållits, om den återkallade Skeppshandeln "för sig gått, så ådagalade allt detta K. M;ts Lands - g6 Stats-Utskottets ”faderliga omsorg att ej allenast åt Sjöförsvarets knap”pa anslagssumma hafva beredt en betydlig tillökning, ”utan äfven och till högst väsendtlig nytta för Rikets ”framtida försvar, omfattadt det tillfälle som conjuu”cturen framställde, att, i stället för äldre Certer, ”kunna, efter förbättrad construction och mångfaldiga ”närvarande tidens nyttiga uppfinningar erhålla nya ”Krigsskepp, i likhet med andra Sjömagter — en vinst ”af vida större värde, än den nied ziffror kunde beräknas. Vid jemförelse af‘de uti förklaringen omnämnde, här ofvan intagne Värderings-instrumenter har Utskottet ansett sig skyldigt meddela, att enligt hvad en af Utskottets Ledamöter II:r Amiralen von Schantz, under målets handläggning upplyst fanns Skeppet Försigtigheten redan före handelns afslutande slopadt, men Linieskeppet Gustaf den Storej som man ansett ej böra under detta namn utgå, blef i stället, under benämningen Försigtigheten till Handelshuset i sjelfva verket öfverlåtet, af hvilken orsak detsamma ock i Värderings-inslr linien tet upptagits.
5:te — om dito till dito af Oxenstjernska archi vet på Tidon; 6:te — om dito till utgifvande af chartor för folk-skolor; 7*'de — om dito till ett National-museum; Side — om dito till nybyggnad af hus för Academien för de fria konsterne; samt p:de — om uppförande af anslaget till folkundervisningens befrämjande; hafva samtlige Riks-Stånden bifallit. Litt. Vid pröfning af Utskottets yttrande uti 5:te puncten, med afstyrkan af hegardt anslag till en arbets-inrättning i Eskilstuna, hafva Rid derskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet bifallit detsamma. Preste-Ståudet har deremot för detta behof beviljat ett anslag för en gång af 10,000 R:dr, och Borgare-Ståndet har till nödiga byggnaders och verkstäders uppförande för en dylik inrättning beviljat enahanda anslag, med vilkor, att det anslagna beloppet skall i Riksgälds-Contoiret innestå, intilldess full ständig plan för ifrågavarande arbets-inrättnings anläggande och vidmagthållande blifvit upprättad och af Kongl. Majit i Nåder fastställd; hvarefter och sedan Eskilstuna fristad iklädt sig förbindelsen att tillskjuta hvad, som utöfver anslaget erfordras och att inrättningen på stadens bekostnad framgent underhålla, vid äfventyr af återbetalningsskyldighet, medlen skola, i mon af behof, till staden utbetalas; och har Borgare-Ståndet inbjudit Ridderskapet och Adeln att häruti instämma, hvilken inbjudning blifvit antagen. — Härigenom är således anslaget, medelst 3 Stånds beslut, bifallet; men då i öfrigt den skiljagtighet emellan dessa Stånd förefinnes, att Preste-Ståndet icke stadgat de af de andra aine Stånden antagne vilkor, hemställer Utskottet, huruvida icke Preste-Ståndet skulle vilja i detta Bih. till R. Si.
Den siste värde Talaren har sökt visa behofyet af RiddarhusFiscalstjenstens indragning till förbättrande af Secreterarens lön, emedan man annars ej skall kunna påräkna någon skicklig person till denna befattning, sedan dermed ej får förenas någon tjenst i Staten. I anledning deraf får jag erinra, att när den tid kommer, då Secreterareljensten blifver ledig, är det lättare att bedöma delta förhållande och tillse hvilka löneförmoner må kunna Secreteraren beviljas. Jag skulle äfven tro, att en RiddarhusSecreterare, hvars Ben Februarii e. m. tiel ej upptages af andra tjenstegöromål, kunde bereda sig en rik inkomstkälla af Riddarhusets rikhaltiga arkiver, helst han torde blifva lyckligare än jag att erhålla understöd af allmänna medel. Sålunda skall han också vida mera gagna fäderneslandet, än genom blott Protocollsförande hos Ridderskapet och Adeln. Jag anser derföre omsorgen för RiddarhusSecreterarelönens förökande ej böra förleda Ridderskapet och Adeln att nu indraga en tjenst, som möjligen kan blifva af ännu större nytta, än den nu är. — En värd Ledamot har åberopat', att, enligt instruetionen för Directionen och Tjenstemännen i Riddarhuset, äfven Secreleraren är satt till uppsyningsman öfver göromålens rigtiga behandling. Dervid får jag anmärka, att Secreterarens uppsigt sträcker sig endast till Canzlisterne. Men då han sjelf, äfvensom Kamereraren och sjelfva Ledamöterne i Directionen, ej äro utom möjligheten att begå misstag och olagligheter, är det angeläget att hafva på dem den controll, som Fiscalen nu äger utöfva jemlikt hans instruetion. Man har sagt, att Fiscalen sjelf sålunda skulle sakna uppsigt öfver sig. Det måtte vara nog, att han controlleras af lagen. Jag anhåller ytterligare om proposition till afslag å Memorialet. Herr Stråle, Nils Wilhelm: