Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fond af medel, som enligt Tractater med fremmande Magter tillkommit, dess skick den 3i Oct. 1820, s 26, 27. — till Lombardens bedrifvande vid General-AssistanceContoiret, II s 43o, 431. — om anvisande af en, till Pensioner för StatsRådets Ledamöter. StatsUtskottets Betänkande, IV 3. s 555 — 557, bif. af PresteStåndet, IX S719, af BorgareStåndet, IX s 722, af BondeStåndet, IX s 734. — om en, till understöd för Jordbrukare som lidit af frosteller hagelskada. Konungens Nådiga Proposition, I 1. s 266, remitt. till Ekon. Utskottets Utlåtande, VIII s 76—■'79, bif. af Adeln, IX s 142, återrem. af PresteStåndet, IX s i5o, bif. af BorgareStåndet, IX s 172, återrem. af BondeSlåndet, II s 1820. Ytterligare Utlåtande, VIII s 1289 — 1243, bif. af PresteStåndet, IX s 925, 7 98 lagdt till Ilandlingarne af BorgareStåndet, IX s 952, Lif. af BondeStåndet, IX s 975. Underd. Skrifvelse, X 1. s 722, 728. RiksdagsBeslutet, §. 44- Fond, om disposition och förstärkning af Bankens redbara. RiksdagsBeslutet, §. 18. Fordran hos Norrska StatsCassan, IV 1. s 20 4* Fordringar, RiksgäldsContoirets, balancerade till den i Januarii 1822, II s 4*5, 436. — i utländskt Mynt, II s 41^- Fordringsegare, om rättighet för, att sjelfve välja utmätningsman.
Maj t behagat genom högst berörde skrifvelse förklara sig finna, till undvikande af all fram - B en 5 September r. m. tida osäkerhet eller skiljaktig tolkning, det 47 § Riddarhus Ordningen bör i öfverensstämmelse triad 68 § Riksdagsordningen ordagranna lydelse, rättas och förändrar, samt Ridderskapet och Adeln torde vilja begagna detta tilliaile för att gå Kongl. Maj:ts yttrade Nådiga önskan tillmötes, får Utskottet hemställa, om icke, enär Ridderskapet och Adeln i allt fall, vid denna Riksdags början varit betänkt på utarbetandet af en förbättrad redaction af nuvarande Riddarhusordning, och i sådant afseende jemväl uppdragit åt Riddarhusutskott att Förslag dertill uppgöra, hvilket ock är vordet till Ståndet afgifvit, ehuru samma Förslag ännu ej blifvit st Ridderskapet och Adeln pröfvadt, Ridderskapet och Adela skulle behaga hos Kongl. Maj t, jemte anmälan derom, i underdånighet tillkännagifva, att Ridderskapet och Adeln skall i sammanhang med den förbättrade redaction till Riddarhusordning som af Ståndet framdeles kan varda antagen^, i underdånighet föreslå och till Kongl Majus Någa stadfästelse öfverlemna den förändrade lydelse Ridderskapet och Adeln anser oftanämnde 47 §. *1 1818 års Riddarhusordning böra, af ofvanberörde anledning, erhålls, för att bringas till ordagrann öfverensstämmelse med hvad Grundlagarne i förevarande ämnen stadga. I enlighet med dessa åsigtcr har Riddarhu. Utskottet uppgjort Förslag till underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, som RiddarhuiUtskottet får härjemte öfverlemnaHvilket allt Ben § Septeinbrr t. m. ar Högloft. Ridderskapcfs och Adelns vidare pröfning vördsamt underställas. Stockholm den 6 September 1S23. På, RiddarhusUtskottets vägnar C. G Tr effe oberg. N. Snoilsky. Stormägtigst» Allernådigste Konung!
Såsom stöd för ofvannämnde förslag har å andra sidan blifvit åberopadt, att utan ett sådant sammandragande af alla I.åne-ansökningarne för hela Riket, en gång för hvarje år, vore det ej möjligt att anställa en behörig jernföring mellan tillgångarne, å ena sidan, mot ansökningarne, å den andra, ledande till bestämmande af hvad som företrädesvis utgå borde, enär olärnpeligt vore, att Banko-Styrelsen skulle åläggas en pröfning, alldeles skiljd från dess egenteliga föremål, och som sannolikt i verkställigheten måste blifva inskränkt till den formalité, att emottaga och till handlingarne lägga de, enligt Författningarne, erforderlige Bevis och yttranden. Som meningarne härom befunnits delade, har votering med slutna Sedlar blifyit anställd, enligt följande Proposition: BankoUtskottets Betiinkandenl De» som bifaller att Odlings Uåne-ansökningar från huslr.illnings-sällskaperne må öfverlämnäs directe till Banko Styrelsen skrifve* Ja, Deri det ej vill skrifver Nej. Vinner Nej, böra ansökriingame insändas från Hushåll nings-Sällskaperne till Kongl. Landt, bruks Academien, som dem med Banko-Styrelsen communicerar. Och liar voteringen så utfallit att 2:ne Stånds pluralité dervid stadnat mot 2:ne; hvadan de serskilte meningarne till Riksens Höglo!!. Ständers ompröfning och decision vördsamt öfver, lämnas. Uti det förslag till ändring och tillägg uti författningen om Odlings-Lln, sorn enligt ofvan uppgifne allmänna grunder, blifvit upprättadt, och barbos vördsamt bifogas, finnas de för hvardera Alternativet nödige ansedde Reglementariska stadganden serskilt intagne. Det af Riksens Höglofl. Ständer vid 1815 års Riksdag åsyftade ändamål, att genom den anslagne Odlings-Fonden, äfven i någon men kunna understödja företag af större vigt och omfattning, har, i anseende till Fondens inskränkta belopp och den för smärre Odlingar stadgade företrädes-rätt, hitintills ej kunnat vinnas.
Utckottet en ef er omständigheterne aspasiad reglering och med »varsamhet werkstäld inskränkning, icke böra uragtläcas; hwarföre der förestår, att Niks-Disconten wid octroiMs up« hörande, bör gä för Banquens räkning, med uteslutande af privaras deltagande emedan den »vinning, som härpå är, bör sorgfälligt fönvaras för Banquen, svin i nödens stund kan göra Staten kraftigt biträde. Och ändteligen, att dä författningarne tillära, att sä wäl publika som privata medel fä i Banquen deponeras, man ej kan förbjuda nägvn osiignera pä si k i Banquen stående capital eller någon prescriptionskid söreskrifwas, sä länge behållning existerar, der jemväl utom desi ankommer pä hwar och ens behag att emottaga eller »vägra dylika asiignalioner, finner Utskottet intet sätt att rälta denna oredan, annorlunda än att, alla Disconrer wid deras oct» öijers förlopp, förändring underkastas af tillkommande Ständer. Detta betänkande sätter således utom allt twifwelsmäl, det Disconterne handlat emot Reglementet, derigenom begätt en olaglighet samt brunt conkractet, och således - Den 6 Julli. 89 lebes L la riZueur fönverkat sine rättigheter, Disconterne haswa med Banquen ingått ett bolag, ak insatta en wist fond, samt deremot af Banquen hafwa biträde af dubbelt deremot fwarande summa; deremot borde Vanquen också dela winsten. Disconterne äga rätt säledes att utgifwa astignakioner ät läntagare, att lyfta i Banquen penningar, men ingalunda har meningen warit, att denna astignakion skulle kunna nyttjas som »verkelig penning, ty derigenom förlorar Banquen sin andel af winsten, och Disconken behäller allt för egen räkning, det är säledes ett olofligt werum, som lydeligen sinnes härutaf, att pä alla de utelöpande astignakioner har
Jag framställer särskildt delta ämne, af det skäl, att det iner än manga äger en sida, hvilken likasom brådskar atl framställa sig, c-n annan, sorn ej upptäckes förrän efter en kallare pröfning; att den förra uppkommer lätt och omedelbart af det begrepp man faster vid en term, den .sednare af de flera slutledningar man med tankemöda måste göra från en princip; och att ett rigtigt bestämmande af det förra, och en ovrängd framställning af de sednare, synas mig tillsammans utgöra det enda sätt, att oförhastadt komma till afgörande af denna fråga. Den, som genom vår nu några - åriga, lyckil liga vana, skulle i begreppet hafva oskiljaktigt förenat en constitutions - frågas natur med dess .behandlings-sätt, hyser visserligen, just deruti, ett i afseende på ,upprätthållandet af Sveriges enskildta Grundlagar, nyttigt tänkesätt; men detta tänkesätt - Den a7 April'. 49 9 kesätt kan möjligen vara otiflämpligt till andra Grundlagar, emedan de nämnde aine begreppens förenande oskiljaktigt, är i sig sjelft icke annat ärr en förbländning. vJ En constitutions - fråga, i sin natur betraktad, är icke annat än en af grundvalarna, hvar. uppå någon slags Samfällighet hvilar. Denna egenskåp af grundval utgör dess väsende. En så- ' dan frågas behandlings - sätt åter är ingen ting mer, än formen för dess tillkomst, eller dess förändrande; del tillägger eller fråntager icke frågan dess natur af constitutionel; och den förbi i fver alltid sådan genom sig sjelf, ehurudan ock formen för dess behandling må vara. Sveriges Constitution förblifver således alltid Constitution, antingen förändringar deri skulle lagligen tillvägabringas genast, eller efter hvila: och med terminen constitutions - fråga följer icke, sthom nödvändigt förbundet, begreppet örn uppskof till annan tid med dess afgörande. Annat är, att det följer tillfälligen, för Sverige enskildt: oell idelina behandlings - form ligger, efter min tanke, så mycken vishet, att det är den , jag hufvudsakligen anser för det palladium, hvarvid Svenska Constitutionens bestånd är häftadt.
Äfven han, för hvilken de alla sändes, blef genom ett långt bref, det första och det sista, i ord, dem helt och hållet min känsla uttalade, underrättad om huru grymt mitt öde sig förbytt, huru han, evigt endast han, till min sista suck skulle äga min osvikliga trogna kärlek, ehuru jag af pligten uppfordrades att försaka allt, som kunnat göra mig lifvet ljust och gladt. Att han vore öfvertygad om min tro, vore sluteligen det enda band som härefter kunde fästa mig vid lifvet, och hvarförutan, det verkeligen skulle blifva mig en mörk fasansfull graf. Att dessa rader blefve de enda som någonsin skulle vexlas oss imellan, derom bönföll jag nu med hjertlighet, och ville jag äfven i uppfyllandet af denna önskan finna hans tillgifvenhet, och fortfarande vänskap for mig. Förmiddagen efter denna genomvakade natt, förde jag under någon skällning, till Friherrinan detta couverterade men oförseglade bref, i det jag bad henne, då bud skul le yppas till krona, sin ägare tillhanda afsända detsamma. "Till S.", sade Friherrinnan, i det hon kastade ett öga derå, "och oförsegladt? Se här, jag håller just äfven på all med posten till honom afsända ett bref, för att lemna honom några uppdrag dem jag vid min afresa glömt, försegla länge ditt." Härvid sköt hon lack och ljus till mig. Jag ville gripa efter sigillet; "kors! du har ju din ring på dig, då vill du väl ej betjena dig af andras namn skynda nu." Jag såg på henne, och förseglade sluteligen brefvet med min egen ring. "Se så", skämtade Friherrinnan, "det innehåller väl någon begäran om ett eller annat af hans sköna sångstycken, kan jag tänka, eller också någon varning att ej rida Sultan, eller huru? men, gif hit", och nu förseglades det med ögnablickets hast inneslutet i hennes eget, hvarefter betjenten i flygande språng ilade att inlemna detsamma å stadens post-contoir.
Härvid förekommo hvart för sig nedannämnde momenter: Mom. a, angille a/löningen för Kollegii President. Hr Liljehöök: Förhållandet är ungefär enahanda här som vid föreg:de punkt. R. o. Ad. har nemi. förut beslutat bifall till K. M:s Propos. i afs:de på lönen för Hofrätternes presidenter och fastställt den till 9,000 Rdr. På denna grund får jag hemställa att Hr Gr:n o. Ordfln behagade framställa propos. derpå, att presidentens i KammarKolhii lön måtte bestämmas till 9,000 Rdr. Efter först till bifall å förev:de mom. framställd propos., som besvarades med Nej, beslöt R. o. xVd. att aflöningen för KammarKoliegii President skulle bestämmas till 9,000 Rdr Rint. Mom. b, angidc aflöningen för KammarRåden. Detta mom. bifölls. Mom. c, ang:de sammanslagning af Aktuarieoch Regislratorsljenslerne i Kammar Kollegium samt anställande af en Kanslist till biträde vid dessa tjänsters bestrålande. Hr Printzensköld, Carl: Jag hyser i allmänhet den öfvertygelsen, att det icke varit riktigt af Utsk:t att tillstyrka att den för kanslisterna föreslagna löneförhöjning må ställas till K. M:s disposition; men allraminst tror jag det hafva varit lämpligt att göra det i närvrde fall. Enl. mitt förmenande har KammarKoll. verkligen begått ett misstag, som i framtiden väl också torde blifva anmäldt till rättelse, derutinnan att Kollegium tillstyrkt sammanslagning af Aktuarieoch Registrators-tjensterne. Den, som känner hvad en registrator har att göra, synnerligen i ett verk sådant som KammarKoll., skall otvifvelaktig! medgifva, att hans befattning är så trägen att den i sanning fordrar siri man.
Författningar utgåfvos af den förra till dess märkbara gynnande; ett Sällskap, egnadt till spridandet af Vexelundervisningen, stiftades; enskildas välgörenhet skänkte första medlen att åstadkomma verket, och inom få år såg man en mängd Vexelundervisnings-Skolor i Rikets fleste Provinser. Med den lifligaste gärd af erkänsla ser jag här flere Män, som på det berömligaste sätt haft både möda och kostnad osparda till befrämjandet af det goda. Jag jiämner ej deras namn; ty hvad vore en enskilds, ja äfven det allmännas bifall och 10 Ben i5 December f. m. lof emot det, deras samveten dem gifva* Ädla pligters uppfyllande är deras belöning, och gifves val på jorden en större. Hågen hos Allmänheten för en sak, hvars nytta för dem, var så väsendtlig, ökades på det mest märkbara sätt. Med en benägenhet, som så sällan inträffar i dylika fall, gick den både Regeringens och Sällskapets välgörande afsigter till mötes. Det blef nu Sällskapets pligt, likasom det förut varit både dess önskan och afsigt, att på allt vis svara mot Konungens till ändamålets befrämjande utgifne Författningar och Folkets yttrade håg; och då ett af de angelägnaste föremål vid Skolornas inrättande varatt, jemte de mest ändamålsenliga medel, vinna en enhet i grunderna för de förste lärdomsLegreppens bibringande, samt alt mota den olägenhet man med smärta rönt af de olika Lärarnes väl lika åsigter, men skiljda methoder, var Sällskapet högst angeläget, att det ernå.
Jag tror att målet för närvarande hvilar i Hof-Rätten , och den anklagade är ännu på 3:dje året i besittning af sin tjenst, utan att vara rättad eller agad. Herr Cederschjöld: Herr Dankvardt har yttrat, att en Expeditions-Secreterare borde vara amovibel af det skäl , att han hädanefter komme att blifva ett slags Suppleant för den Föredragande. Jag finner icke deruti något skäl för amovibiliteten , emedan Konungen, om Han blef missnöjd med honom såsom FöredraganRidd. o. Ad. Prat. XI. Band. 9 i3o Dan 3 December f. m. de , kunde låta en annan Expeditions - Secreterare föredraga , och den andre få förblifva i besittning af ett Embete, som han genom så långvarig möda förvärfva?. Herr Gref ven och Landt-Marskalken tillkännagaf, att Plenum komme klockan 5 i eftermiddag att fortsättas. Herr Grefven ach Landi-Marskalken hemställde , att, sedan de af Constitutions-Utskottet framlagde Motiver numera blifvit genomgångne och discuterade , Ridderskapet och Adeln behagade tillåta , att de af Constitutions-Utskottet i öfverensstämmelse dermed uppgjorde Grundlagsändrings-Förslag finge till pröfning och afgörande företagas. Bifölls. Regerings-Formen, 5. S Stats-Rådet skall bestå af Ti ’elton Ledamöter, hvilka äga rätt att alla der förekommande mål öfvervara , nemligen ; En Justitiae-StatsMinister, som tillika alltid vore främste Ledamot af Konungens Högsta Domstol: En Stats Minister för Utrikes Ärenderna , samt Elfva Stats-Råd. Ej må Fader och Son, eller två Bröder på en gång vara ständige Ledamöter af Stats.Rådet. Den 3 December f. m, 131 Herr von Hartmansdorff': I sjelfva Re. dactionen förekommer i sista puncten ett uttryck , bväsvid ' jag anhåller att få göra en anmärkning, Utskottet har der bibehållit den gamla Redactionen : Ej må fader och son eller tvä bröder på en gäng vara ständige Ledamöter af Stats-Rådet.
Ösas upp i glasburkar, s o m öfverbindas. På detta sätt kokade hallon, förblifva hela, hvarför syltet blir ovanligt vackert. Särdeles passande till garnering af finare kakox ', giacer m. m. Hallonsaft m e d ättika o c h socker. 3 kannor ( Härpå slås ett stop ( Massan hälles på en hårsikt att afrinna o c h b ö r få stå ett dygn, hvarunder moset fiere gånger omvändes, på det att saften må väl afsöndras. Ku väges till den klara saften lika mycket socker, hvarefter den under 15 minuter kokas i syltkittel. Den b ö r ungefär rinna så tjock s o m olja. Under kokningen skummas den väl, o c h då den kallnat, slås den på buteljer, s o m korkas o c h hartsas. K a n i åratal gömmas i god källare. Lika mycket hallonsaft o c h starkt brännvin blandas o c h till hvarje 1 A kanna (4 ' ¡2 liter) däraf tillsättes 1 IS (425 gram) socker. Konjak tillsatt med litet kanelolja kan användas i stället för brännvin. 1 kilo väl mogna hallon vridas g e n o m fin silduk. Denna saft vispas m e d 10 äggulor, 1 tekopp franskt vin eller marsala och 150 gram strösocker. Detta sättes öfver elden, vispas till hårdt skum, men far ej koka, aflyftes o c h slås upp på geléskål, garneras m e d sockerbröd eller biscuits. Tag 8 liter hallon till 1 liter b vita vinbär, koka dem tillsamman i litet vatten och låt saften utan pressning afrinna genom silduk. Väg saften o c h tag lika vikt socker, koka detta, skumma väl, då blandningen sjuder upp, o c h låt den koka, tills den faller från skumslefven i klara, sega droppar. T ö m då genast geléet i burkar, låt det kallna och betäck det sedan, förvaras på fuktfritt ställe, där det ej är varmt. 1 ' k liter hallon stötas sönder m e d trästöt eller pressas m e d silfversked o c h passeras jämte Va liter franskt vin o c h ' h liter vatten g e n o m fin sikt.
Jag har flera gånger sjelf tält med des» sa i ämnet, och jag har funnit alla vara a£ min mening, undantagande en Ledamot, som sjelf bor på en mindre frugtbar, stenbunden, Skogsbygden tillhörig ort, för hvilken äfven jag, hvilket mitt Memorial i detta ämne kan Intyga, ansett den påbudna Skogsplanteringen vara nyttig. Men jag yrkar icke återremisi af Betänkandet, utan begär endast att detta mitt yttrande må i Protocollei såsom en Reservation inflyta. Uppå derefter af Hett Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition , blef OeconomiaeUtskottets Betänkande af Ridderskapet osh Adeln gilladt. Den 4 Maji, f. m. 71 Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch OeconomiaeUtskottets , den 13. sistledne April afgifna, samt den 25. i samma månad förmiddagen, på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda Anmärkningar vid Utskottets förut meddelta Betänkande, angående väckt fråga om skyldighet för Götha CanalBolag att besörja underhållandet af de vägstycken i Skaraborgs och Östergöthlands Län , hvilka till. hort sådana Hemman, som genom Canalanläggningen blifvit indragne, med mera. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus: På de grunder jag framställde, då Oeconomi®-: Utskottets Betänkande angående Götha CanalBolags väghållnings - skyldighet förra gången var under öfverläggning, får jag nu ödmjukligen hemställa, om icke Högloft Ridderskapét och Adeln skulle finna för godt, att i denna fråga , der CanalBolagets rättighet till befrielse från ett slikt Onus grundar sig på lagligen meddelta Privilegier samt utfärdade K:g!. Bref, låta bero vid hvad redan blifvit i denna del stadgadt.
Ridderskapet och Adeln ingifvet memorial har herr grefve Mörner, C. G., anmä.kt, att, ehuru i 7 § 24 kapitlet Rättegångs-balken stadgas, ‘‘att alla rättens domar eller utslag, som efter kungörelse å rättens dörr afsägas eller utgifvas, böra förut tvefaldt färdige skrifvas, utan fel, att delomännen måge dem Lag-Utskoltsts Betänkande, N:o 55. 11 mod rätlens underskrift och insegel, utan uppskof undfå, emot den lösen, som serskildt stadgad är“, följdes likväl i rikets öfverrätter en olika praxis härutinnan. Då nemligen ett exemplar af dylik dom och utslag i Svea Hof-rätt alltid utskrefs åt svarande part, antingen han tillstädeskommit eller derom framställt begäran, skedde sådant deremot ej i de andra Hof-rätterne, derest svaranden der icke sig infunnit. Och denna praxis hade åter haft till följd en annan olikhet i lagtillämpningen eller i fråga om rättigheten för uteblifven part, som vinner, att af vederparten erhålla ersättning för lösen till ett exemplar af öfverrätt ens beslut. I sistnämnde hänseende hade emellertid Kongl. Maj:ts högsta domstol nu mera uttalat sin åsigt, genom ogillande af sådana beslut, hvarigenom i Hof-rätt uteblifven part blifvit tillagd ersättning af ifrågaställde beskaffenhet. Men härmed vore likväl icke den uteblifnä parten befiiad från dea honom i ofvanberörde lagrum ålagda skyldighet att lösa ett exemplar af Hof-rätts dorn eller utslag; och många skäl talade jemväl för bibehållande af föreskriften i nämnde lagrum. Om han vinner syntes det dock som skulle han, på grund af 1 § 21 kap. Rättegångs-balken, vara berättigad till ersättning. Men ehvad mening än må hyllas, visade erne lertid domstolarnes olika uppfattning af lag och stridiga förfaringssätt i omförmälta hänseende, behofvet af lagstiftningens mellankomst.
Ty om inlemnaren öfvertygas att hafva egt kunskap om för - C '5 ) falsk ningen, så är sådant, efter allmänna Lagen, ett brott af ärerörig beskaffenhet, och medför sålunda, enligt 7 §., hinder för Riksdagsmannarättens utöfvande; örn åter betyget, utan hans vetskap och förvållande befunnes origtigt, så torde berörde stränga ansvar icke böra honom åläggas. Utskottet har dessutom ansett jäf mot Genealogies riktighet icke, vid alla tillfällen, erfordra handläggning af Domstol, och, på sådan grund, uteslutit stadgandet härom i §:s sista moment. ty §. om lifgifvande af flera Fullmagter m. m. är oförändradt bibehållen, i likhet med 16 §. i i8a3 års Riddarhusordning, undantagande stadgandet, att den som obehörigen utgifvit Fullmagt, icke vidare md utgifva sådan till bevistande af den Riksdagen, hvilket blifvit uteslutet, enär denna rättighet, i intet fall, kan honom tillkomma för den längre eller kortare tid, hvarunder han blifvit förklarad förlustig rättighet att i egen Person intaga säte och stämma, derom det föregående i §:n handlar, och han ej heller för en längre tidrymd bör vara hindrad alt befullmäktiga någon annan, än hindret för honom sjelf existerar. Uti en ny §. under N:o 18, bar Utskottet, som ansett nödigt, alt uti RiddarhusOrdningen bestämdes en form för kla - C 16 ) gan öfver vägrad Inträdespollet, infört det stadgande, att sådane klagomål, må, derest så äskas, genom Ordföranden i RiddarhusDirectionen eller Riddarhus-Utskottet anmälas i först inträffande Plenum lios Ridderskapet och Adeln, och att frågan sedermera hör, på Ståndets slutliga afgörande, hero. Den nuvarande 17 §:n, angående Bänkindelningen i RiddarhusSalen m. m., har Utskottet ansett böra utgå, och föreskrifterne deri, i stället, inflyta i OrdningsStadgan samt Instructionen för RiddarhusFiscalen.
Dessa betraktelser hafva ledt mig till det resultat, att Svenska industrien företer det mest inbjudande föremål för It. St:s hugkomst vid bancovinstens användande, äfvensom att ej blott enskilda, inom vissa orter uppdagade behof, utan ock allmänna, hela Riket rörtde, anslag påkallas af denna industris nuvar. kraf. Förhållandet emellan dessa olika slag af industriella behof är omöjligt att med säkerhet bestämma, helst behofvet inom orterna torde vara svart att begränsa. Vid sådant förevetande vill jag för närvar, endast föreslå, att hälften af bankens ränteviusl och capital öfverskott reserveras till communieationers befrämjande, inrikes orter emellan , hvarom 11. o. Ad. framdeles torde närmare besluta. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jemte det jag till alla delar förenar mig i de åsigter, sorn den siste talaren så sakrikt och klart framställt, får jag tillkännagifva, att jag anser mig vara pligtig yttra den öfvertygelse , att den ifrågasatta millionen till en reservfond för banken ganska säkert icke kommer att användas, ifall R. St. besluta den till något annat än en utvidgad lånerörelse på fastigheter, eller 01 k i discontväg. Den som således icke vill öka beloppet för fastighetsbelåningen och andra med vår bank icke fullt förenliga lånerörelser, torde böra förena sig med Hr Lagerhjelm , hvilket jag gör, och anhåller om Hr Frih. o. Landtnäs propos. lill bifall ä haus framställning. På begäran af Gr. Mörner, Carl, blef Hr Nordenanckar med utlåt. N:o 109 följande reservation uppläst. Gr. Mörner: Det är således gifvet, all bankens öfverskott utöfver dess skulder verkligen utgör mera Un 9 mil - Den ai November f. m. lionelr:dr, oell det tyckes då, som ifrågavar. bancovinst icke skulle behöfvas, äfvensom att banken icke skulle vara i behof af 1,000,000 såsom reservfond, då snart nya medel inflyta såsom räntevinster.