Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hofrätten anmält detta mål och i afgifvet memorial af anlörda orsaker begärt, att Kämnersrätten måtte åläggas bestämdt upplysa, ej mindre genom hvilka personer gesällen Engman blifvit i häkte inmanad den 9 April 1840 och på grund af hvilken myndighets skriftliga eiler muntliga befallning dessa personer bemäktigat sig Engman och honom i fängelset aflemna t, utan ock huruvida denne, efter sitt häktande, låtit lill Kämnersrälten framföra skriftlig eller muntlig ansökning oin fängelsestraffets inställande, och i sådant fall hvad åtgärd med föranledande deraf vidtagits; öfver hvilket memorial Kämnersrättens Ordförande och Ledamöter, som i målet haft del, sig skriftligen förklarat och dervid andragit, att tvänne namngifna stadstjenare emoltagit den af primariekämneren utskrifna promemorian angående Engman, hvilken, på sätt ett af dem meddeladt och bilagdt intyg utvisade, genast efter böternas förvandlande frivilligt medföljt lill häktet; att dåvarande fång vaktmästaren för en af Rättens ledamöter tillkännagifva, att, sedan Engman af omförmälda orsak kommit i häktet, fångvaktmästaren hört omtalas, att någon af Engmans kamrater derstädes uppsatt en skrift med begäran om hans lösgifvande, och att skriften blifvit af någon bland fångknektarne Kämnersrätten erbjuden, men icke emottagen; men att Kämnersrätten i öfrigt icke hade att meddela några vidare upplysningar, än desom redan blifvit afgifna; hvarefter och sedan, under skriftvexlingens vidare fortgång, Engman framställt yrkande emot Kämnersrättens ledamöter om ansvar såsom för edsöresbrott och om ersättning för det lidande och den förlust af arbetsförtjenst, honom medelst häktandet blifvit tillskyndade, samt vittnesförhör i målet inför Kongl. Hofrätten ägt rum, advokatfiskals-embetet slutligen utfört talan, hufvudsakligast i öfverensstämmelse med ofvananmärkta grunder, med tillämpning af hvilka och då, 20 jR. St. Just. Ombudsm. Emi.-Berättelse den 15 Nov. 1847. enligt hvad de hos Kongl.
En värd talare bar yttrat att vi, genom den af Frih. liaab föreslagna anordning, skulle få så mycket befäl alt man aldrig skulle kunna begagna det. Denna fruktan kan jag icke dela, och jag tror äfven alt hvar och en som har verklig kännedom om vårt liirsvarsväsende, mäste inse att icke någon tillökning af militärbefälet kan blifva för stor. Jag vill icke längre upptaga R. o. Ad:s tid, helst jag har mig bekant att Utsk:ls lielänk. redan blifvit bifallet af tvenne Stånd och sannolikt blir det äfven af det 3:dje, så att Ii. o. Ad. icke har något inflytande på saken, utan yrkar afslag å Utsk:ts förslag och bifall till Frih. Ilaabs reservation. Hr Fahnehjel in, Gustaf: Det är verkligen en ganska egen företeelse att af de talare, som hittills yttrat sig öfver detta Betänk., ha alla de, som tillböra militärslåndet, talat för Frih. liaabs reservation, de civila åter för den K. Propos:n. En talare i min närhet anmärkte, med anledning derutaf, att den riktiga slutsatsen vore att det rälta borde vara på militärernas sida, derför att militärer borde bäst förstå denna sak. Jag får likväl då beklaga att bär icke finnes närvarande den af Svenska militärer, som torde vara mest kompetent att bedöma denna fråga och som sjelf kontrasignerat den K. Proposm i ämnet; jag beklagar äfven, att den talare, som först hade ordet, icke funnit skäl biträda K. Ahls Propos., så mycket mera, som bans ord måste tilläggas en särskild betydelse, då lian är ledamot uti den af K. M:t tillsatta landtförsvarskomitéen. Denne talare hyste den åsigt att det K. Förslaget skulle i viss mån missfirma skarpskytterörelsen och leda den ur sin riktning, men han har sjelf förtagit verkan af delta påstående, derigenom att han, i de lörsta ord lian yttrade, erkände att delta förslag utgått från en riktig uppfattning af den stora vigt oell betydelse, som denna rörelse eger för landets försvar.
Men med det stora intresse jag som naturligt är hyser för Finland och dess folk, önskade jag att få göra hvad på mig berodde för att äfven dess på finska skrifna dramatiska litteratur kunde vinna insteg på främmande scen, synnerligen som förevarande pjes ju tyckes egnad att gifva den främmande publiken en bild af folkligt lif i Finland. Det var mig en kär tanke, att likasom jag hade den lyckan att på Finska teaterns första afton vara bland dem, som från dess scen för första gången läto finskan ljuda i Kivis sköna skådespel, så skulle jag äfven nu få vara den första att å främmande scen införa ett finskt skådespel. Derför ville jag äfven, så troget sig göra läte, återgifva det finska originalet för att om möjligt dess nationella färg kunde bibehållas. Men jag inser mycket väl, att hvad som på så sätt vinnes å det ena hållet, lätteligen kan förloras å det andra, och jag är därför fullt medveten om, att detta mitt försök behöfver betraktas med öfverseendets mildhet. Stycket uppfördes i svensk drägt för första gången å Nya teatern i Stockholm den 17:de april 1886. HEDVIG WINTERHJELM. PERSONER. RISTO, arbetare. JOHANNA, hans hustru. HELKA, en gammal zigenerska. KERTTU, med öknamnet HOPPTOSSAN, hennes dotterdotter. HAGERT, hennes son. ILONA, Hagerts hustru. HENRIK GABRIEL } ILONA } deras barn. LEENA-KAJSA. ANNA-MAJA. VAPPU, torgförsäljerska. KATRI } LAURA } LOTTA } tjenstflickor. LISA } YRJÖ, smed. TOPPO } GUSTAF } HEIKKI } arbetare. JANNE } FRU VÖRSKY. HERR VÖRSKY. FRU HANHINEN. FÖRSTE POLISBETJENTEN. ANDRE POLISBETJENTEN. EN VISMÅNGLARE. EN KLOK GUMMA. HERRAR. BRÖLLOPSGÄSTER. KÖPANDE och SÄLJANDE. Händelsen tilldrager sig i staden Kuopio. FÖRSTA AKTEN.
med gärna, till exempel, vi till d e n lilla eleganta telefonapparaten, icke — minst vi, mina — damer för att u t b y t a n å g r a hjärteord m e d e n v ä n eller v ä n i n n a i en långt — eller aflägsen måhända elektricitetens blixtutbytta lugnt vetenskapen v i d a r e reflektera icke i V i t y c k a att välsignelser u t a n att de tidehvarf, i snabbtankarnes stadsdel, i en stad, öfver j ä m n m o d, utan och i allt är b r a och att det vidare och begagna oss uppfinningarna saken. ll:te år g. Utgifningstid: hvarje fredag. Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Lösnummerpris 15 öre (lösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Hammarström. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Hofboktr. rösten. var Införd älskden nätta smått, ting vitlnade o m en viss konstdenna mänskligheten hugnande uppnärlig finning? ombads Det världsbekanta Edison är Jag namnet kändt, m e n jag att framförde porträtt stannar ofta n o g kunskapsbei gäret. mitt ärende. o c h biografi yttrade fröken efter några ögonblicks eftertanke. Fröken Hammarström är stockholmsbarn och född den 4 november barn lefonväsende lika u n g d o m l i g som han. ernått, het i vår hufvudstad. m. k i l o. Fabriken, j a! Adolf Hettandet: * Vår. y *) ärens första fägring — du, den underbara — hvad kan mera likt min svenska flicka vara? Solens guldregn öfver hvita hagtornssnåret skimrar som en gloria kring det gyllne håret. Och den blåa himlen mellan furor höga glänser lika solvarm ur ett kvinnoöga. Vaknad sång i skogen efter dagar tunga — så i ljusa drömmar kan min flicka sjunga, Hennes barm, jungfrulig, har af anemonen fått den friska doften och den skära, tonen.
Hyllade man en sådan åsigt, då skulle ock Rikets Ständer, om t. ex. riksmötet nu genast upphörde och vidare åtgärder med denna fråga icke kunde vidtagas, hafva för sin del beslutat en författning, hvarigenom förklarades, att, »med upphäfvande af 14 Kap. 1 § Giftermåls-Balken,» — ty äfven om ett sådant upphäfvande äro de tre Riks-Stånden anse, — »nämnde lagrum skulle erhålla följande förändrade lydelse: förbjude ock, vid vite af fängelse, makarne att hvarandra under den lid besöka.» Detta vore åter en uppenbar orimlighet, hvilket bevisar, att en mening ej kan på detta sätt lösryckas ur sitt sammanhang, utan är beroende af detta. Ehuru således, genom de tre Ståndens beslut, frågan inträdt i ett sådant stadium att den, enligt 73 § Riksdags-ordningen, icke kan falla, så är dock något Rikets Ständers beslut derutinnan icke fattadt, och det är först genom ett sådant, som Utskottets pligt att till besvarande upptaga gjorda anmärkningar upphör. Beträffande således de inom Ridderskapet och Adeln i denna del framställda erinringar, så bestå de hufvudsakligen deri, att ett sådant ovilkorligt förbud för makarna att besöka hvarandra, som Utskottet uppställt, vore allt för strängt och kunde motverka makarnas försoning och äktenskapets fortsättning efter skilnadstidens slut, samt att det åtminstone icke borde stadgas i lagen såsom ovilkorligt, utan endast såsom vilkorligt eller beroende af Domarens pröfning. Lämpligheten för öfrigt af ett sådant förbud, såsom skydd för en svag qvinna emot en våldsam man, den der under skilnaden till säng och säte kunde få lust att fortsätta misshandlingen emot hustrun, har dock icke blifvit bestridd, och beklagligen visar erfarenheten alltför ofta, att ett sådant stadgande är af högsta behof påkalladt.
Ifrån Vällofl. BorgareStåndet: 6 0 Memorial af Herr N. Limnelius, deruti anföres, att nyttan af Nådiga förbud emot införseln af utländska öfverflödsvaror ej kan vinnas, så länge dessa varor ej äro till bruk och nyttjande förbjudne, i synnerhet då sådana confisc.erade varor få å Tullauctionerna till qvarblifvande i Riket försäljas ; af hvilka, med flera anförda skäl, hemställes, att Riksens Höglofl. Ständer hos Kongl, Maj:t i underdånighet anhålla, det alla Utländska varor, som äro till införsel förbjudna, jemte kaffe måtte hädanefter oeh för alltid äfven till bruk och nyttjaade förbjudas, hvarigenom all försäljning af sådana varor komme att upphöra, och Landt-Tullbetjenin* gen kunde ansenligen förminskas. 7:0 Memorial af Herr J. Lindberg, 404 Besv. och Ekon. TJtsk. Betankanden,. Persson, deruti yrt as, att då den belägenhet» hvaruti Rikets Financer blifvit försatte genom Luxe och öfverflöd, påkallar Rik ens HögloftStänders kraftiga åtgärder, att återställa myntet till dess ursprungliga värde, oell enär detta icke är verkställbar^ utan en betydlig' uppoffring och försakelse af deri smak för kaffe, som vunnit burskap i vårt kära fädernesland, och hvaraf consumtionea betydligen skall ökas, i d r» mon smaken derföre hos den arbetande klassen tilltager, ett förbud emot så val införsel, sorn bruk och nyttjande af ifrågavarande ofverfföds dryck jnåtte utfärdas; uti hvilket yrkande Herr tideberg till Protocollet instämt, med tillägg, att. ett dylikt Förbud emot Tobak äfven iunde anses nödigt.
Four age-afgift for indeldla kavalleriet 32,300: och Tross-passevolans-afgifC 17,680 R:dr. Transport R:dr 4,197,020: 14 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 51. Transport R:dr 4,197,020: 15:o Ständiga Rote-vakansafgifter utgöras för 385 nummer af Skånska infanteri-regementerne med 2,310 tunnor spanmål, som ä 6 R:dr tunnan utföras med 13,860: 16:o Tillfälliga Rotevakansoch möles-afgifter, som vid sista statsregleringen beräknades till 5,000 R:dr, hafva utgjort: Då inkomsten beror af markegångsprisen och är obestämd, torde densamma, i enlighet med den nådiga propositionen, icke böra upptagas högre än till 4,500 17:o Rolef rihels-afgift af oroterad, men ordinarie rotering underkastad jord. Denna afgift, som i stället för den förra rotcfrihetsbevillningen tillgodokommer försvarsverket och erlägges med ett belopp, fullt motsvarande roteringsbesväret, uppfördes vid sista statsregleringen till 27,000 R:dr, och har uppgått: Transport R:dr 4,215,380 Stats-Utskottets Utlåtande, .X.o 51. Ar 1847 « 1848 Transport R:dr 4,215,380: 28,671: 36,045: och då medium häraf utgör 29,860 r:dr, lärer, på sätt Kongl. Maj:t föreslagit, denna inkomst kunna beräknas till 28,000: Som, på sätt Utskottets, under N:o 46, nfgifna Utlåtande utvisar, Utskottet icke kunnat tillstyrka bifall till Riksdagsfullmägtigcn David Anderssons från Hallands
Mildring i nuvar. föreskrifter ronde bysättning är af behofvet högeligen påkallad, och jag röstar derföre för antagandet af de öfriga §§:na af Utsk:s förslag, hvarigenom så väl gäldenär som löftesman erhålla vissa förut icke medgifna fördelar; af hvilka rättigheten för gäldenär att, sedan han till borgenärerna afträdt sin egendom, icke kunna längre hållas bysatt, är väsendtlig och ändamålsenlig. Det är ett hardt stadgande i nu gällande författning, som i bysättningshäkte qvarhåller en gäldenär, äfven sedan han med ed under svårt ansvar styrkt, att alla tillgångar äro till borgetta rernes förnöjande redligt uppgifna. Men att utsträcka mildheten ända derhän, att man beröfvar fordringsägaren sådana medel tili utbekommande af en förfallen fordran, Den iS Januari e. m. hvilka Ingen i allmänhet godkänner, endast derföre att samma fordran varit i gäldenärens concurs bevakad, eller emedan gäldenären för densamma en gång varit bysalt, syneS mig hvarken behöfligt eller ledande till det dermed åsyftade ändamål. Man vill, genom ett sådant stadgande, förekomma täta concurser. Men denna afsigt förfelas, så långe det, enligt concurslagen, är hvarje innehafvare af en utmätningsgild fordran, för hvilken han icke blifver af gäldenärs gods till fullo godtgjord, obetaget att hos rätten begära hans försättande i concurstillstånd. Vet borgenär, att bysättning icke kan erhållas å gäldenären, lärer han ej uraktlåta alt genast begära concurs; och lagstiftaren har då påskyndat hvad han velat förekomma. Om skäl ändock icke saknas att befria gäldenär från bysättning för en fordran, som blifvit i hans concurs bevakad, och till hvars gäldande tillgång då icke funnits, derest icke skälig anledn. förekommer, att han sådan tillgång sedermera erhållit; gälla dessa likväl icke med afseende å en fordran, för hvilken gäldenär blott en gång varit bysatt.
Hemligt förklädd till matros och under storm och sjögång hade han anländt till Norges klippor. Obemärkt, nedslagen, nästan påskyndad af den uppgående solen, lemnade han dem äfven under storm och sjögång. Ett brokigt lif, innehållande allt ifrån högsta ära till högsta förödmjukelse, låg emellan dessa tvänne tidsmomenter. Kristian Fredrik såsom konung af Norge fanns icke mera till. Carl XIII skulle uppnå det mål, hvarför Carl XII förgäfves uppoffrat sitt lif: att kunna teckna sig som konung af Sverge och Norge. Minnen af regementet royal svedois. Så lyder slutet af den proklamation, som Carl Johan, å sin höge herr faders vägnar, i november månad utfärdade till de trupper, hvilka med ära hjelpt honom att slita tvisten öfver Kieler-traktaten, hvilken dock nu fått sina stora förändringar: ”Soldater! Det är ett af de skönaste ögonblicken i min lefnad nu, då jag i konungens och fäderneslandets namn tolkar bådas erkänsla för den tapperhet, den krigslydnad, det förträffliga uppförande, hvarigenom j, värdige edra förfäder, gjort svenska namnet lika älskadt som högaktadt. Återvänden till edra fredliga yrken, uppfyllen edra medborgerliga pligter med samma kärlek till edert land, samma vördnad för lagarne, som utmärkt eder såsom krigare! Eder konungs välvilja och edra landsmäns aktning skola blifva eder belöning.” Hvilket jubel bland alla dessa arma skaror, som under den långa bistra hösten till in i november nödgats kampera i sina baracker, der storm och regn oftast spelat in genom risbetäckningen, spelat dem till sömns, medan de ej hade annat att göra än vänta och vaka, sofva och vaka, och vänta igen på de stores beslut, hvilka skulle afgöra äfven öfver deras förhoppningar och snart sagdt tillvaro! Sjukhusen kunde ej under sådana omständigheter annat än fyllas – och öfverfyllda voro de. Äfven för sjelfva officerarne var denna långdragna kampanj i kylan outhärdligt odräglig.
Att det indelnings-verk, som var gällande är 1680, då det så kallade löftet gafs, grundade sig på 1652 års militia; jordebok, med deruti sedermera, tid efter annan, gjorde förändringar och var ett helt annat, än det som år 1687 af Kongl. Maj:t stadfästades, sedan det 1683 och efterföljande år blifvit öfversedt och granskadt, och ännu mera afviker från det nu gällande af år 1717, så att Krigsoch Kammar-kollegiernes uppgift, att meranämnde löfte vid indelningen gafs, innebär en irring; att, enligt hvad så väl 1652 års militiae jordebok, sorn efterföljande års regements-räkningar, så vidt de för Utskottet varit tillgängliga, utvisa, några augmentsräntor icke, år 1680, varit rusthållarne vid Lif-regementet till understöd flir rustningens utgörande anslagne, utan först tillkommit i sammanhang med upprättandet af 1687 års indelningsverk, så att hvad härom år 1815 yttrades af Konungens befallningshafvande i Westmanland och Kammar-kollegium, är fullkomligt sanningsenligt; alt sålunda visar sig, att år 1679 i medeltal på hvarje rusthåll, inom Kungsöhrs kompani, endast belöpte 33 Daler 7 öres ränta, hvaremot densamma år 1687 i medeltal utgjorde 45
Ad. val af 14 ordinarie ledamöter och 6 suppleanter i förstärkt Coust.Utsk.; och befunnos, vid valförrättningens slut hafva blifvit utsedde till Ordinarie ledamöter : N:o 35. Gr. Gyldenstolpe, Adolf Fredrik Nils ... 42 röster. ■— 68. „ Creutz, fullm. Hr Ulfsparre, Georg 42 „ Den 2 Augusti. 57 N:o 3. Frih. Gyllenstjerna, fullm. Gr. Gyldenslolpe, Anlon Gabriel 42 röster. — 373. Hr Gjös, fullm. Reiher, fullm. Frih. „ Eding, fullm. Gr. von Rosen, Gustaf Fredrik 42 99 — 1481. König, Carl Fredrik 42 99 — 1519. von Döbeln, Ernst Georg 42 99 — 1612. „ Grundelstjerna, Axel Wilhelm 42 99 — 1861. „ von Hartmansdorff, August Silfverstolpe, David Ludvig Frih. Nordensköld, fullm. Gr. Sparre Erik 42 röster* — 15. Frih. Wrangel af Sausis, fullm. Frih. Cederström, Claes Rudolf 42 99 — 1398. Hr Sodenstjerna, fullm. Hr af Sillén, Lars Gabriel 42 99 — 2080. Hr von Konow, fullm. Frih. Frih. Funk, Fredrik Alexander 41 99 Varande genom lottning mellan dem, som lått lika röster, bestämdt, såväl hvilka borde blifva ordinarie ledamöter, som den ordning, i hvilken suppleanterna borde inträda. Hr Bildt, Didrik Gillis, hade låtit inlemna ett sålydande mern.:
Stockholm d. 12 November 1834* 6 Lagsamt Allm. Besa.- och Oecon.- Utsl:s Betänkande IV:o 28. Antom till Exp.-CJtsk. d. 12 Not. Utlåtande, i anledning af vackt fråga om Sigtuna stada förläggande under Erlinghundra Härads-Rätt. Från Vallöf]. Borgare-Ståndet har Lag-Utskottet fått emottaga ett af Riksdagsfullmägligen för Sigtuna Stad Herr Johan Trolin till Ståndet ingifvet Memorial, deri förmales, att erfarenheten skall visat, att serskild jurisdiction för nämnde stad, der ganska få rättegångar förekommo och samhällets inskränkta tillgångar icke medgåfvo tillökning i Borgmästarens otillräckliga löne-inkomster, vore öfverflödig, i följe hvaraf Motionairen å sina Committenters vägnar framställt den önskan, att Sigtuna stad i afseende pä Jurisdiction mätte komma att lyda under Erlinghundra Härads-Rätt, och att deri lönsorn finnes för Borgmästare och Rådmän anslagen, finge ingå i stadens cassa för bildande af fond till Magistratens aflöning, när Borgerskapet önskar återinföra en sådan inrättning samt att staden oaktadt förändringen i jurisdictionen måtte vid sina privilegier bibehållas. Detta mål, som Lag-Utskottet ansett vara af oeconomisk beskaffenhet och således jemväl tillhöra Allmänna Besvärsoch Oeconomic-Utskottets pröfning, hafva Utskotten tagit i öfvervägande, men som staden, uti den, genom dess representant väckta motion, hvarken förklarat sig villig att sina privilegier eftergifva, ej heller fullständigt och bestämdt om och på hvad sätt staden ville från sine för öfrigt innehafvande förmoner afstå, anse Utskotten sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer med detta mål i dess närvarande outredda skick icke taga vidare befattning. Ankom till Exp.-Utsk. .d. 12 Nor. Betänkande, öfver väclct motion, om rättighet för innevånarne i Kinds Härad af Westergöthland att få handla med glasvaror.
Vid bränneriet skall bränvinstillverkaren hålla en efter faststäldt formulär upprättad anteckningsbok, utvisande beloppet af såväl de sädesslag, jordfrukter och andra ämnen, hvilka till bränvinstillverkningen användas, som det bränvin, deraf erhålles. Bränvinstillverkare ställe sig derjemte till efterrättelse hvad ofvannämnda ordningsstadga om hans åligganden innehåller, samt de föreskrifter, Kontrollören i enlighet med densamma meddelar. § 33. Någon annan afledning för sprit, bränvin eller lank från imkylaren, än genom det i § 32 omnämnda, till sprithållaren gående, afloppsrör, får ej finnas; och skall detta rör, hvarå dels ett eller två afledningsrör för luften och dels en så kallad lykta må vara tillåtna, så inrättas, att hemliga öppningar icke kunna derå anbringas. För öfrigt må hvarken de från pannan till imkylaren ledande rörgångar eller lankrum och bäcken, der sådane finnas, vara försedde med någon öppning, hvarigenom sprit, bränvin eller lank kan uttappas, såvida öppningen ej sättes i omedelbar förbindelse med förstberörda afloppsrör eller med panna. De närmare föreskrifter, som äro nödiga, med Bil. till Bevillningsm. fl. Utskotts Betänkande N:o 4. 9 med hänseende till i denna § omförmälda delar af redskapen, fastställer ordningsstadgan. § 54. Allt bränvin skall på tillverkningsstället mätas och profvas, på sätt ordningsstadgan bestämmer. Den dervid behöfliga handräckning lemnäs af bränvinstillverkaren, som ock är skyldig tillhandahålla nödige, vederbörligen justerade och krönta målkärl samt annan för uppmätningen erforderlig redskap. § 3S. Då bränvin uppmätes och profvas af den i bränneriet anställde Kontrollör, skall, såsom vittne, närvara en i orten boende trovärdig och skrifkunnig person, som bränvinstillverkning icke utöfvar. Sådant vittne utses särskildt för hvarje termin, i stad af Borgerskapets Äldste och på landet af Socknenämnd.
Wi tillägga äfven Hans Kongl. HtghetS Agra Manliga B esiarfwingar rättighet, att efter Hans Kong'. Höghet intaga den Kongl. Swenska Toronen, i den eldning och pä sätt, den af Ost fastställde Successions-ordning bokstafligen innehåller cch stadgar. Som Wi Sweriges Rikes Stänker, E detta bestulit, Esa hafwe Wi denna W l-act med Wira namns egenhändig» uuderfkrifwande, och med Wara Insegels undersärrande bekräfttdr, som skedde i Orebro den dagen i Manad, Är efter Christi Börd, Eit Tusende Älta Hundrade och pä det Tionde. Successions - Ordning, hwarefter den Högborne Furstes, Swea Rikes utkorade Kron-Prins, Hans Kongl. Höghet, Prins Johan Baptist Julii af Ponte Corvo manliga Bröst-arfwingar stola äga rätt till den Kongl. Swensta Thronen samt att Swea Rikes Styrelse tillträda, af Konung och Riksens Ständer gjord och fastställd rc. fdbl eftcrsk-L-fne Swea RikcS Ständer, G elwar, iftcher-ar, Bgkoppar, Ridderskap kch Adel, Klerkeri, Borgerskap och Aeni.je Allmoge, jom nu här i Ore - 86 Den 25 Ang i Örebro till Allmän Urtima Riksdag församlade äro, gore veterlig!: Alt, sedan den Högborne Fursten, Swea Rikes utkorake Kron-Prins, Hans Kong'. Höghet Prins Carl August af Schlesswig Hollstein, Sonderburg Augustenburg ,ulan manliga Bcöstarswingar afildit, och Wi äfwen, genom den under den ,8ic) upprättade Förening och Wal act, utkora» den Högborne Furste, Prins Johan Baptist Iulius af Ponte Corvo till SweaRik. s Kron -Prins, akt pä de milkar, sä wal nyssnämnde Wal.rct, sam ock Högbemälte FursteS till afgifwande af Oss föreskrift»!