Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Directeurerne bestämdt vägrat, att för ifrågavarande ränta någon förbindelse sig ikläda, så bar ej heller sådan ränta uti Obligationerne blifvit utfästad; hvaremot egaren af dylike Obligationer undfår ett vilkorligt räntefordringsbevis, när Obligationerne till Riksgälds-Contoiret åter ingå, I öfrigt oeb för att visa förhållandet med Diseont-Verkets Skulder och Tillgångar den 1 October 18181 och den x Januarii 1820, få vi vördsamligen bifoga ett af vederbörande Kamererare upprättadt Utdrag ur de tillberörde tid afslutade Räkenskaperne Litt. B, sorn bland annat utvisar, att Discont-.Yerkets fordringar för lån den 1 October 1818 utgjorde . -— samt särskildt under rubrik; Osäki'e Debitorer , 62,131: 32. tp Summa Il;dr B:co 1,114?742- 22, o. Härafbar inom 1815 års Revisorers Berättelse• 8o3 slut influtit, genom till fullo liqvide rade Lån, . 69,081: 32. •—i uti Omsättnings - Liqvi der 165,578: i4- 3. Yid den af Kammar-Rådet Evelius verkst alde Revision hade Kammar-Rådet vid f. d. Directionens
"Ah, så farligt kunde det väl ej bli", inföll kung Karl mildt. "Se så, mine herrar, sluta nu med förebråelserna." Derefter vände han sig till Anders Trygg och sade: "Hvar är förrädaren?" "Här, ers majestät." Den gamle polacken leddes fram. Han var dödsblek och darrade som ett asplöf. "Nåd", ljöd det från hans skälfvande läppar. Karl XII betraktade honom några ögonblick, och derpå sade han: "Du gamle gråhårige syndare, du förtjenar ej nåd, då du så skamligt bedragit mig. Du får ej heller nåd!" "O, låt mig få tala med kungen." "Det är jag, det." Polacken tog ett steg tillbaka och att döma af hans blickar tänkte han synbarligen: "Att jag ej visste det förut. Jag skulle nog då ha tagit bättre mått och steg!" "Bort med honom", befalde konungen strängt. "Nåd, nåd! För den heliga jungfruns skull, skänk mig lifvet!" "Eländige pultron", utbrast Karl XII harmsen, "du är ej värd att lefva!" "På hvad sätt skall han dö?" sporde Anders Trygg. "Häng honom." En kort stund derefter dinglade den gamle förrädiske polacken i ett af de högsta träden. Anders Trygg följde derefter Karl XII i alla hans fälttåg. Han var med vid Bender, vid kalabaliken derstädes, och vid Fredrikshald, der han befann sig i en af löpgrafvarna då den ödesdigra kulan ändade hjeltekonungens lif. Sorgen blef stor hos honom så väl som hos andra svenskar, ty de insågo nog, att det derefter skulle bli en helt annan tid för landet, såsom det också blef. Han gömde dock sin sorg inom sig sjelf, och längtade i tysthet efter den dag, då freden skulle bli sluten, och han kunde få återvända till sin hembygd och till Elsa. Det var en mild och vacker majdag år 1719.
Hr Frih o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. behaga de linna alt diseussionen icke vidare kunde angå annat än den propos , som skulle framställas, och alt, då diseussionen längesedan vore slutad, så kunde propus, icke framställas annat än i öfverensstämmelse med diseussionen samt de derunder yttrade meningar och begärda propositioner. Hr Landtm, finge således fästa uppmärksamheten deruppå, alt diseussionen angtde tillämpligheten af 3o §:n Ridd.Oidn. och hvad dermed kunde äga sammanhang icke kunde höra lill det ämne, som för det närvar, utgjorde föremål för R. o. Ad;s pröfning. Öfverläggningen vore nu endast, sedan R. o. Ad. icke bifallit remiss till Ridd.Utsk. af den väckta frågan, huruvida R. o. Ad. antoge någon af de meningar, som under diseussionen blifvit yttrade, d v. s. huruvida R. o. Ad. ansåge den af Hr Munck af Rosenschöld väckta fråga böra med ogillande förkastas eller om Ståndet ansåge, att den endast borde förfalla. 88 Den 7 Juni. Hr Lefren: Gr. Frölich har sagt, att jag brakade doppa min pensel i Riddarhustorgets rännsten vid vissa målningar. Om så skulle vara, så inträffar det endast vid sådana tillfallen, när satser yttras, som tillhöra rännstenarna. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag är helt och hållet förekommen af Hr Frih. o. Landtm, deruti, att 3o §:n Ridd.- Ordn. icke är tillämplig; men det förundrar mig, att flere ledamöter här velat påstå att icke P>. o. Ad. kan genom ett beslut uttala sitt ogillande af en gjord framställning. De hafva sjelfve hvar för sig uttryckt ett sådant ogillande, och huru kan man då bestrida Husets ledamöter, alt deruti förena sig och genom ett uttryckligt beslut med ogillande förkastas motionen?
Jag tror emedlertid icke, att säkerheten för realisationens bestånd härigenom skall blifv.a störd; jag hoppas tvärtom, att realisationen, efter de nu fattade besluten, skall komma att gå sin jemna gång, ehuru jag befarar, att det ofta skall ske på bekostnad af näringarnas trefnad. Jag skulle äfven önskat lånerörelsens öfverflyttning på Riksg.cont., om ett funderadt system för Riksg.- contts rörelse blifvit infördt; men då jag nu i sex månader hört, att man endast vill behålla en volant skuld för Riksg.- cont., har jag ansett förslaget blott innebära flyttning från det ena huset till det andra. Jag anhåller, att denna min yttrade mening må i prot inflyta. Gr. Löwenhjelm: Sedan Gr. Björnstjerna förvandlat sin yttrade mening till ny motion, förenar jag mig desto hellre häri, som det inom ett RiksSt. blifvit föreslaget, att sista riksdagens beslut om statslåns upptagande skulle helt och hållet upphäfvas. Jag begagnar för öfrigt detta tillfälle för att yttra den öfvertygelse, att ett creditsystems införande ensamt kan upphjelpa Sverige i oeeonomiskt och industrielt hänseende; men lika med Frih. Ehrenborgh hyser jag likväl intet tvifvelsmål, att realisationen i allt fall kan gå för sig, sedan man, på sätt Ilr Lefren riktigt anmärkt, nu inträdt i ett rättstillstånd, och i detta afseende återstår endast att lyckönska Konung och Ständer till att fästa sina namn vid realisationsbeslutet. Ilr Dalman: Jag har blott begärt ordet för att förklara, att om trasseringar äga rum emellan utländska handlande för att tjena hvarandra, är detta åtminstone icke förhållandet här i Stockholm, emedan ganska få utländska handlande draga på Stockholm; och dock har jag mig bekant, att flera af våra handlande hafva creditiv in blanco i Hamburg på 3 proc. Hr Rosenblad: Jag är icke i behof att reservera mig 5 mina anföranden, och ofta förut yttrade meningar göra det öfverflödigt.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet i öfvervägande tagit; och, ehvad de uppgifna förhållandena kunna finnas påkalla rättelse eller ej, anser likväl Utskottet ärendet vara af den enskilda beskaffenhet, att Rikets Ständer icke dermed kunna taga befattning, helst det står vederbörande öppet, att i behörig ordning söka förmedling å den åsätta räntan, om de finna sig dertill befogade, hvadan Utskottet hemställer, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 24 Juli 1851.] STOCKHOLM, f. d. Sehultze’s Boktryckeri, 1851. Stats-lil skallets Memorial, M 281 1 M 281. Ank. till Kxp.-Utsk d. 24 Juli 18S1, kl. S e. m. Memorial med förslag lill voteringsproposition, i anledning af Ri/cs-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande utsockne-frdlsehemmanens i Halland skyldighet att erlägga, rotevakansafgift.
Hr Gr. o. Landtm, nyss afgifvit, han ansåge R. o. Ad., under de omständigheter, som nu förekomma, eller att Ulsk. förordat det beslut R. o. Ad. förut fattat, icke kunna göra ändring deri, och således, derest icke någon ledamot yrkade alt Ståndets mening derom må inheralas, annan propos. ej komme att framställas, än att lägga Utsk:s yttrande om ifrågavande mom. till handlingarne. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade, med iakttagande af den rättelse, som af det anmärkta tryckfelet påkallades, eller med vidblifvande af Ståndets förut fattade beslut, lägga Utsk:s yttrande om delta mom. till handlingarne, lemnade R. o. Ad. dertill sitt bifall. 9:de punkten, ang:dc § 7. mom. 3. Sedan Hr Gr. o. Landtm, uplyst att R, o. Ad. uti ifrågavande mom. beslutat den__ förändring att, i 'st. f. orden ”hvarom Magistraten och stadens Äldste äro ense”, skulle införas ”hvilket Magistraten eller stadens Äldste tillstyrkt”, yttrade Frih. Raab: I anseende till den svårighet, som skall upstå för de ifrågavande myndigheterna, att afgöra hvad som menas med ordet "ense", emedan somliga förklara det på ett sätt, andra på ett annat, anhåller jag, att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt förra beslut, måtte antaga följande ordställning, nemi. ”hvilket Magistraten eller stadens Äldste tillstyrkt.'’' Gr. Lagerbjelke: Jag är förekommen af Frih. Raab, och anhåller att få med honom instämma. Uppå härefter framstäld propos. fann R. o. Ad. för godt att, med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, lägga Utsk:s yttrande lill handlingarne. 10:de punklen, ang:de §§:na S och 9. Lades till handlingarne. Den 4 Oktober f. nj. 39 litte punkten, ang:de § 10.
Hamilton har mot densamma anfört, att utgifts staten för elementarläroverken redan upgår till ett högst betydligt belopp, och att den derföre icke borde vidare ökas; men, Mine Hrr! santina förmiddag, då jag väckte min motion, rörde vi oss ganska ogeneradt med inilhr, som skulle anslås till anläggande oell fullbordande af våra jernvägar. Nu begär jag deremot endast 12,000 rdr, eller räntan på anläggningskostnaden för knappast Vjernväg, för att få rättvisa utöfvad mot några öfver hela landet, från Helsingborg till Luleå, fördelade läroverk. Hafva vi råd att för våra materiella intressen upoffra sådana summor, som de, hvilka nu blifvit ifrågasatte, så måste vi äfven hafva råd till de upoffringar, som folkets andliga utveckling kräfver. Hr Gr:n har yttrat den förhoppning, att de på real-linien fullständiga läroverken onekligen skola i en framtid lemna vackra resultater; men just för att detta mål må vinnas, böra de utrustas med tillräckliga lärarekrafter, åtminstone på den linie, de representera och hvarefter de bära sitt namn. Han har äfven sagt, att då Statens väl fordrar npoffringar, får man icke se på hvarken det sista öret eller den sista blodsdroppen ; men jag hemställer, om icke just under sådana lugnare tider som denna, då de sista tillgångarna icke behöfva anlitas, man bör anslå medel till sådana allmännyttiga och nödiga föremål, som det ifrågavrde. Lika med Hr Gr:n, tror jag att det för de ifrågav:de läroverken sjelfva skulle vara bättre, om de blefve uteslutande reala, men jag tviflar på, att en sådan anordning vore billig mot de städer, der dessa skolor äro förlagde, enär då bibringandet af äfven de förste elementerne af den klassiska bildningen derstädes blefve omöjlig. Och i alla fall bör väl ej båda liniernas förening vid realskolorna vara af större olägenhet, än vid de fullständiga, äfvensom vid de lägre elementar-läroverken.
Man skulle kunna leda sig till denna slutföljd deraf, att då den Svenska Statsministern tor Utr.ärenden har en aflöning af 24,000 Ildr, upgår den Franska Utr.ministerns eller, som han kallas, Minist re des affaires étrangéres till mer än 3 gånger denna summa. Beräkningen mellan de olika beloppen är lätt gjord. Hvad beträffar Gr. Anckarsvärds anmärka, deremot, att den Svenska railitär-attachén i Paris icke, likasom den Fmgelske, åtföljt Franska arméen i Italien, så ber jag få anföra, att det ieke alltid beror af hvar och en individ, äfven om han af regeringen är befullmäktigad, att följa sitt eget tycke och hvad lian anser lämpligi eller icke. Det är kändt att den Engelska militärattachén åtföljde Franska arméen, men det är lika kändt och har äfven, om jag ej allt lör mycket bedrar mig, varit vitsordadt., att militärattachéer från andra stater, på sin derom framställda begäran, erhållit ett nekande svar eller den förklaring att man icke med nöje såg att de följde Franska arméens rörelser. En sådan begäran har icke, savidt jag vet, blifvit från Svenska attachén framstäld; han var i stället här i Stockholm; men under sådana förleden tror jag att det allika godt att icke få ett afslag, som att blottställa sig för ett sådant. Här ha äfven talats om de Norrmän, som bekläda diplomatiska poster. För min del får jag här inför K. o. Ad. helt öppet och frimodigt bekänna, att sedan en tjensteman inom den diplomatiska corpsen blifvit i K. Mits tjenst antagen, har jag aldrig betänkt eller märkt om han varit Norrman eller Svensk. Alla de tjenstemän, som K. Mit i Utr.depits tjenst antagit, hafva, såvidt mig veterligt är, samvetsgrannt och redligt upfyllt alla dem åliggande pligter; deras nationalitet har derå ej inverkat eller gifvit anledning till anmärkning från min sida.
— Afsked, då den afskedstagande hugnas med förhöjning å karakteren, förses med stämpel till det belopp, hiir ofvan är för karakters-fullmagter stadgadt. Tillåter Kongl. Majit, på grund af förekommande särskilda omständigheter, den afskedstagande att bibehålla antingen hela eller någon del af den lön, han innehar, förses Förslag till Författning ang. Stämpelpapper s-afgiften. 8 R:dr öre. afskedet med stämpel å 6 R:dr jemte fem för hundrade af den lön och inkomst, som bibehålies och efter hvilken bevillning beräknas. Öppet bref eller resolution uppå pension 6: — Vid utnämning till tjenst utan lön, äfvensom vid förläning af titulär-värdig het, beräknas, med hänsigt lill stämpeln, endast den ordinarie lön, som för motsvarig befattning är å stat anslagen, hvilken lön, derest den är indelt, bör efter näst föregående års markegång uträknas; skolande likväl, hvad särskildt militär staterna beträffar, då indelt lön skall vid ifrågavarande händelser beräknas, de för de indelta regementena och korpserna utfärdade normal-stater utan förändring lända till efterrättelse. I stället för de hittills till Wadstena Krigsmanshus-kassa samt Amiraliletskrigsmans-kassan vid befordringar, transporter och löneförhöjningar erlagde så kallade avancements-penningar eller befordrings-afgifter, skall en mot dessa afgifter, sådane de blifvit genom särskilda författningar för olika stater bestämda, svarande förhöjning i den för fullmagler, konstilutorialer och förordnanden samt transport eller bytes-resolutioner inom samma stater här ofvan stadgade stämpel ega rum; men för alla andra i denna g upptagna handlingar, för hvilka afgift till Wadstena Krigsmanshus tillförene erlagts, är denna afgift inbegripen i det derför nu bestämda stämpel-beloppet. $ 4- Örn Stämpel å fullmagler, konstilutorialer, förordnanden och afsked från Rikets embetsverk och andra offentliga myndigheter.
Vid 1817 och 1818 årens Riksdag funno väl Rikets Ständer, att indelta Infanteriet genom den sålunda vidtagna åtgärden kunde med minsta tunga för Statsverket bättre, än förut, förses med både kronooch släpmundering; men att, ehuru 1812 års Kongl. Förordning ålade soldaten att sjelf hålla sig beklädnaden, med understöd af slitnings-penningarne och bidraget af roten, det likväl vore klart, att kostnaden, oberäknadt de mindre betydliga slilnings-penningarna, drabbade ensamt rotehållaren, som mäste vidkännas soldatens hela underhåll; Och då staten på det hela eller hvarje medborgare-klass i samhället ålåge att deltaga i kostnaderna för landels försvar och säkerhet samt det icke heller vore förenligt med knekte-kontraktens i 80 § af Regeringsformen försäkrade helgd, att Staten undandrager sig fullgörandet af det bufvudsakliga vilkoret i samma kontrakt, alt bestå kronoeller lifmunderingen, ansågo Rikets Ständer billigt och nödigt, att rotehållarne lättades från den dem nu åliggande tyngd i denna del, hvilken, i anseende till tidens förändrade skick och soldatens derefter lämpade kostsamma beklädnad, vore för jordbrukarne för hardt tryckande, i synnerhet som, hvad åter släpkläderna angick, det från början stadgade bidrag dertill af rotehållarne icke kunde återföras till de persedlar, knekte-kontrakten Utstaka, emedan med dem soldalen icke skulle vara beklädd eller ändamålet uppfyllas, samt, i Rikets Ständers tanka, det äfven instämde med kontraktens rätta tillämpning, att rotehållarne, af ålder förbundne att bestå soldaten sådane släpkläder, hvarmed han den tiden varit belåten, nu måste vidkännas hvad som erfordras till hans släpbeklädnad, sådan den vid förändrade förhållanden finnes böra vara beskaffad. Rikets Ständer funno sig alltså föranlåtne alt föreslå en ny reglering i beklädnadssättet vid indelta Infanteriet, hvilket äfven, efter rotehållarnes hörn Lide, af Kongl. Majtt genom Kongl. Förordningen den 30 December 1819 fastställdes.
Som Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet ansett berörde motion jemväl tillhöra Stats-UtskotLets handläggning, hafva Utskotten för behandlingen deraf sammanträdi; och hvad först beträffar frågan derom, att de, enligt i/j §. i ;84i års Inqvarterings-Ordning, till 8 R:dr för ^rde classen, bestående af corporaier och vederlikar, samt till 6 R:dr för 8:de classen, eller manskap och vederlikar, bestämde inqvarterings-penningar, målle förhöjas till io R:dr för begge classerne, så, ehuru visserligen det under Hufvudti teln för inqvarterings-kostnader i landsorterne uppförda förslagsanslag 24,000 R:dr Banco, de sednare åren icke till sitt beräknade belopp utgått; likväl och då, enligt hvad Stals-Utskoltels utlåtande N:o 221 vid handen gifver, en årlig tillökning af icke mindre än 6,71 1 R:dr 24 sk., i den till Garnizonen i Götheborg utgående inqvarlerings-ersättning skulle af samma anslag gäldas, i följd hvaraf och enär väckt fråga om förhöjning i beräkningen af anslagets belopp blifvit afstyrkt, tillgång å berörde förslags-anslag, utan att detsamma i betydlig mon öfverskrides, icke lärer kunna påräknas för den nu föreslagna tillökning i inqvarlerings-penningarne för alla i städer utom Stockholm ,garnizonerade corporaler och manskap; alltså och emedan en dylik partiell tillökning för 2:ne classer inqvarterings-tagare skulle medföra rubbning i de grunder, efter hvilka inqvarterlngs-beloppen i allmänhet blifvit bestämde, och tilläfventyrs framkalla anspråk på i förhållande härtill ökade inqvarterings-förmoner för de öfriga classerne, thy finna Utskotten sig böra afstyrka bifall till denna del af Herr Kocks molion.
S. D. Föredrogos ånyo Stats-utskottets utlåtanden: N:o 68, i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga skrifvelse, i fråga om förre landskamreraren, kammarrätts-rådet G. Sjlvanders underdåniga an sökning om eftergift af ett honom till ersättning ådömdt belopp. Godkändes; N:o 70, i anledning af väckt motion om indragning af krono-inspeklors-tjensten i Avesta. Bifölls; N:o 71, i anledning af väckt motion, att ett eller två krono-bem raan må åt hvarje församling upplåtas till beredande af bostad åt skol lärare samt uppförande af fattighus-byggnad. Godkändes; och N:o 72, i anledning af Kongl. Maj;ls nådiga proposition, an - gående bidrag af salpeter-fonden för fyllande af tillfälliga stals-behof. S. D. Upplästes utdrag af Högv. Preste-ståndets protokoll den 19 dennes, enligt hvilket nämnde riksstånd dels beslutat anmoda Expeditionsutskottet alt gå i författning om utgifvande från trycket af en ny upplaga - Prot.-utdrag den 28 Februari 18i8. 225 laga in oclavo af lag-beredningens förslag till ny strafflags jemte till berörde förslag hörande reservationer och öfriga bilagor, för att ibland riksståndens ledamöter utdelas, hvarvid tillagdt var, att kostnaden för denna tryckning skulle utgöras af de till riksdags-umgäldernas bestridande anvisade medel, dels inbjudit med-stånden att i beslutet sig förena. Borgare-ståndet antog icke denna inbjudning; men efter vunnen upplysning, att 130 exemplar af det redan tryckta strafflags-förslaget äro under lagberedningens vård, beslöt ståndet att genom utdrag af protokollet anmoda Stats-utskottet att gå i författning derom, att berörde exemplar ställas under Riksgälds-kontorets disposition, hvilket beslut skulle med-stånden serskildt kommuniceras. Från Hederv. Bonde-ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos: Stats-utskottets\
likasom väl ej deras öde blifvit att intaga » Nu har j a g sagt mitt ärliga ord som svensk någon vigtigare parterr i den svenska sånqvinna » — har fru Langlet tänkt — » och gens örtagård, men mer än en af dessa nu » — har hon för sig sjelf, med Bettys okonstlade, skära b l o m m o r är likväl förfru mor, tillagt —: tjent att bevaras i minnets herbarium, t. ex.: En grönskande ek uti skogen stod på enslig stig: » Må stormen komma, om han har mod, att möta m i g,. » har min lilla lexa slut, och till min söm jag går till baka. » Birger Schöldström. Hågkomst. ) Ut vid min brasas glöd en stund i skymningstimmens frid, då tanken gerna gör en rund till kär, hånrunnen tid. Vid maitadt sken, som glimmar ån, låt mången solljus dag och mången mulen gå igen med aldrig glömda drag. När sedan, tyst liksom du kom, du från min sida går, så stanna blott och säg mig, om du mig, jag dig förstår. Säg, om din tanke glömt sig qvar vid stund af lust och fröjd, säg, om likt min den kanske var vid sorgens dag fördröjd. Om du en gång den att i bekymrens tid utaf en kärlek Iwmta som delade din strid säg, minns du något än dessa mulna dar, då lidandet band själ och ömhet solen vari lyckan haft kraft, — hellre väl vid själ, Amalia Fahlstedt. Ett råd af fru Haraldsson. Meddeladt Idnns läsarinnor genom A.ve. (Slut fr. föreg. n:r.) &gt; |fpj|et är lätt afhjelpt nu, då den nya v å r; &amp; é&amp;i derskan kommer. Säg blott till henne, att om gossen ej efter hennes bestämda tillsä- gelse stiger upp från golfvet och håller sig tyst, då han är frisk och mätt samt har nå- got att leka med, så skall hon taga en liten trädgårdskanna med pip och utan vidare förberedelser hälla litet kallt vatten, så det rinner nedåt gossens ryggrad.
» Iduns Modet., månadsuppl „ » Barngarderoben » Redaktör och utgifvare: Byrå: Klara södra kyrkog. telef. Rikstelef. Redaktionssekr. : J. Nordling. Randi Intrycket aE några min timmar på sagan att uppsöka om första samvaro befunnit mig med midt fru i en » Asgårdsreien », s o m stormar kämpar, rifver bort m e d d e m genom dem med Blehr var, cyklon. fram HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. att Jag jag tänkte i skogarna sig o c h i v i l d fart för rider luften. ll; te årg. Utgifningstid: hvarje fredag. Annonsprla: 85 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » Lösnummerpris 15 öre 25 öre för hvarje päbörjadt tiotal stafv. (lösnrr endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Blehr. handelslifvet, pengar Fadern, krafts där strömma det ut af g a m m a l dagar kände lyriska florerar, och där ansedd skeppsmäklarefamilj, » svenskevänlige » Nilsen, gift m e d Margrethe Tornöe. det lades bittida och sent de mer namn tycktes m i g af ö d e t s g u d i n n o r heter på fornnorska, tyder nämligen utfärd », mig » rustad till o c h det föreföll sannerligen åtgick beväl en vara. vecka, samla o c h o r d n a o c h säroch brusat och gjort mig kring rent af rande ne: m i g ett på Han var hufbland yttJa — man hafva tidrymd finns helt århundrade k u n d e lika t a g i t till h v i l k e n som helst, verkligen ty ingen det gräns deras de lagd, Redan jade i Randi Det var gällde på att hennes hjälpsamhet. nyttfödelse för hennes tur rika, g i f v a n d e nafullkomligt grepp. Hon händer — okändt strör öfver bemed fulla onda och goda.