Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit, i betraktande jemväl af Michaelsens under en mångårig tjensleulofning städse ådagalagda nit och redbarhet, behagat föreslå Rikets Ständer att medgifva, det Bataljons-läkaren Michaelsen må, när han efter derom gjord underdånig ansökning erhåller nådigt afsked från Andre Bataljons-läkare-beställningen vid Calmar regemente, få på Allmänna Indragnings-staten uppföras till åtnjutande för sin derefter återstående lifstid af ett belopp af 225 Ridr, eller skilnaden emellan den pension å 150 Ridr, som då kommer att honom från Arméens pensionskassa tilldelas, och sammanlagda summan af den löneinkomst han, på sätt förut berördt är, lör närvarande med 575 Ridr uppbär, hvaremot nu lil! honom utgående personela lönförhöjning 125 Ridr i stället borde indragas; och får Utskottet, som lika med Kongl. Majit anser Bataljons-läkaren Michaelsen genom sin ovanligt långvariga och tillika berömliga tjenstgöring hafva gjort sig förtjent af den sökta förmånen, tillstyrka, att Kongl. Maj:ts i föreyarande hänseende gjorda Nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. 18:o. Uti en af General-Befälhafvaren i lörsta Militärdistriktet till Kongl. Majit insänd och förordad ansökning hade Regements-Kommissarien vid Skånska Husaroch Dragon-Regementerne Johan Ludvig Aberg i underdånighet begärt, att, då han, numera 74 år gammal, tjenat Staten i 47 år, deraf 17 vid f. d. Passevolans-Rommissariatct och 23 år i ännu innehafvande, med en särdeles både betydlig och besvärlig uppbörd förknippade Regements-Kommissarie-befattning, till hvars längre utöfvande han kände sig genom ålderdomsbräckligheter vara oförmögen, meri hvilken han, enär perrsionsrätt icke vore Régements-Kommissarier i författningarne tillförsäkrad, ändock af skyldig omtanke för eget och de sinas Slals-Ulslcotlels Utlåtande, As 74.
Som man vet har hittills endast krono, kronoskatte, och utsockne frälsehemman fått vidkännas denna skyldighet, hvilket härleder sig från äldre tider, då ingen ofrälse man var berättigad ega elier egde säterier eller insockne frälsehemman, och frälsemannen icke begagnade sig af häradets tigshus, men nu, sedan en stor del af sistberörde hemman egas af ofrälse män, samt domstolar och häkten äro af allmänt gagn, vågar jag vördsamt föreslå: ali, med upphäfvande af gamla lagstadgandet härutinnan, en förordning må blifva utfärdad, som stadgar, det alla hemman efter förmedladt mantal, med undantag af prestoch klockareboställen, må blifva ålagde deltaga uti uppförandet och underhållandet af härads gemensamma tingsoch fånghus, der det sednare kan blifva eller vara af behofvet påkalladt. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles vördsamligen. Stockholm den 8 November 1862. Häkan Nilsson. Af Håkan Nilsson från Kristianstads län, om upphörande af qvarnoch sägräntan. Vid sistlidne riksdag föreslog Stats-Utskottet, att sågoch mjöbjvarnsråntorne, såsom olämpliga, skulle försvinna, på sätt dess utlåtande N:o 101, i fjerde samlingen Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 36. 47 första afdelningen af Bihanget till Riks-Ståndens Prntokoller utvisar; men ehuru samina utlåtande var fotadl på rällsenliga grunder och Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i ämnet, hiel' detsamma då icke af Rikets' Ständer antaget; skälen dertill äro mig icke bekanta; jag vågar derföre förnya detta förslag, synnerligas t sedan vi fåll en förändrad bevillningsförordning, som stadgar att alla verk och inrättningar skola erlägga bevillning, dertill äfven såg-och mjölkvarnar räknas, hvaraf kommer att följa dubbel beskattning.
•— Subaltern-Officerare och dito *— 77: 35. r. — Under-Officer *— 34; 47* Corporal •— 11: 3 r. 8- — Soldat . — 9: i5. 8. hvilka Staissamt Allm. Besv.- och. Orcon.-TJlsfc. Betankande N.o tyj. hvilka grunda sig på en sådan, genom Kongl. Brefvet den i Mais 1S26, fastställd beräkning, att de belopp, som i den år 1720, den 6 Julii, utfärdade 'Ordning, hvarefter vederbörande i Stockholm njuta deras inqvartering”, finnas i daler kopparmynt upptagne, blifvit reducerade efter 9 daler på r R;dr Specie, hvilken derefter förvandlats till Bancosedlar efter föregående årets medelcurs; att till Kongl. Maj:ts pröfning öfverlemnades, huruvida det uppgjorda nya förslaget till Inqvarterings-Ordning för städerne i allmänhet, äfven i afseende på inqvarterings-penningarnes beräknande, må anses tilllämpligt för Stockholm; hvartill Krigs-Collegium serskildt fogat det tillägg: att beskaffenheten äf inqvarterings-besväret för Stockholms stad förutsatte en serskild granskning af dervid förekommande omständigheter, men alt Collegium ansåge, det en blifvande allmän Inqvarterings-Stadga borde kunna tillämpas äfven för hufvudstadens inqvarteringslagare och gifvare, dock att, i anseende till hyrornes dyrhet samt servicens högre kostnad derstädes, S:del eller |:del, eller mer, tillädes uti de anslag, hvilka för öfrige militaire-stationer kunde fastställas.
Börande deremot alla indeldta löner, som nu äro eller framgent blifva lediga, ovilkorligen indragas, och de personer, hvilka lill tjensterne utnämnas, tills vidare och intilldess defmitif löne-reglering varder tillvägabragt, njuta contant aflöning, att utgå, på sätt och efter de grunder, som här nyss förut omförmälas; d) Att sådane Kronans indeldta räntor och kronotionde, hvilka äro till inrättningar, fromma stiftelser eller för andra behof anordnade, utan att vara serskildt till vissa löntagare af Staten anvisade, och hvarunder således icke begripes räntor af dylika inrättningars egna egendomar eller de, som i öfrigt med full egånderätt innehafvas, indragas med innevarande års slut, hvarefter dessa inrättningar med flere vederbörande, ifrån och med näst - Siats-Utskottets Utlåtande, IV.-O 1J0r 15 kommande år, på sätt här förut uti momentet lit. b) omförmäles, derför erhålla^ ersättning, medelst contanta, i jemna riksdalertal bestämda, anslag, motsvarande räntornas och kronotiondens medelbelopp under då sistförflutne ro år, hvilka anslag oförändrade utgå under 5 år, och sedermera allt framgent bestämmas för 5 år i sender, efter medium af då senast tilländalupne io årens markegång. Börande dessa anslag, inora slutet af hvarje år, till vederbörande utbetalas. Derjemte hemställes, alt Rikets Ständer serskildt ville förordna, att Riksgälds-Contoret bör, intill nästa Riksdag, qvartaliter till Statsverket förskjuta beloppet af de löner, hvilka, i följd af indeldta räntors och anslags indragning, böra, efter de vid års-staternes uppgörande kända förhållanden, för året i contant utbetalas, under vilkor, att, s« snart årets skatter till Stats-Verket inflyta, och således senast inom slutet af Maj månad hvarje år, föregående årets förskott varder till fullo återbetald t.
Och denne unge konstnär, som själf fröjdade sig af sitt öfvermått af krafter och gladde sig åt sin gärning och åt det fagra lifvet, — han dog som krympling ifrån alla sina tilltänkta arbeten och ifrån de landsmän, som kappades om att beundra honom. Hans far skrifver därom till mig: »han bar i längre tid på ett ondt i ena benet och då det efter flere operationer visade sig vara en kräftböld, blef han nödsakad att låta amputera det. I augusti 1893 blef det aftaget högt upp på låret under ett uppehåll på Trondhjems sygehus. Gunnar var oss en kär son. Då han vände tillbaka till hemmet mottogo vi honom som krympling på två kryckor». Han bar sin olycka med tålamod och hade återvunnit lifslust och glädje, då han strax därpå reste till Berlin, där han dog dagen före julafton i lunginflammation, en svit af influensa. Fadern, som genom dag och natt rest dit ned, hann icke fram medan han lefde. Men liket förde han hem och begrof det i ett särskildt uppfördt grafkapell på sonens egen ö i Svolværs hamn » Gunnarholmen ». — Och nu var historien slut. Dock icke ännu. Så länge det finnes brokigt sagolif i Lofoten och ett stycke därutöfver, skola hans taflor berätta om en vaken sannskildrare därifrån. Och här i den öfvergifna ateliern finnas taflor, som kunna berätta, antingen de äro färdiga eller endast påbörjade. Äkta pärlor, käckt målade dukar, målareglada. Här fiskare, där fiskareskär, här en bit snöyra, där midnattssol och där — åh! — ett solbelyst fjäll med grönskande gräs från fot till topp, ett gräsfjäll, sådana som de kunna finnas i Lofoten, det jättestora stenröset! Här ropar en brokig och glad tafla, att det låg sol öfver Lofoten, den dag han målade just detta skäret. Här hviskar en älsklig skönhet, att mästaren vid nattens inbrott tagit posto så, att han haft Svolværgeita framför till vänster och fiskeskäret under sig. Då hade någonting oändligt vackert visat sig för honom. I lä för midnattssolen hade stenhällar och hus legat i skugga och sofvit.
Ridd Secret. upplyste, i anledn. af den begäran som derom blifvit gjord, att PresteSt. beslutat, det mom. a) i 1 punkten skulle erhålla följande förändrade lydelse: ”Srnidesrättigheten vid alla nu befintliga härdar, så inom som utom bergslag, ökas med y5 proc. af det ursprungligen privilegierade smidet, deruti inberäknad den tillökning, som erhålles genom K. kungörelsen den 26 Oct. i838.” BorgareSt. hade godkänt morn. med följande förändrade tidsbestämmelse i första punkten: Under de första 5 åren, beräknade ifrån den 1 Nov. l84r till och med den 1 Nov. 1846. BondeSws beslut bade förut blifvit uppläst. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag erkänner att jag i det ta ämne icke äger förmåga att yttra mig med full sakkännedom. Jag har endast tillfälle att bedomina de ekonomiska resultat, som kunnat visa sig i andra länder, och att kunna framlägga de efterdömen, som vi deraf kunna välja för vårt eget land; men jag bekänner, att då jag hört en man med den sakkännedom i detta ämne, som Hr af Uhr otvifvelaktigt äger, här yttra sig, och då de resultat, hvilka han befarat skola blifva en följd af detta betänk:s antagande, äfven visa sig varnande ifrån andra länder, der man gjort sådana försök i afseende på inre handelsfrihet, sä skulle jag vilja tillstyrka afslag på detta betänk ; men då de tre öfriga Stånden till större eller mindre del antagit detsamma, så lärer det således för oss, för tilivägabringandet af ett R. St:s beslut efter vår önskan, endast återstå att följa med det Stånd, som varit minst oinskränkt i sina bestämmelser, och detta lärer vara PresteSt. Jag tillåter mig nu att anföra något af andra länders erfarenhet i detta afseende. I Norrige fanns under den Danska tiden före kriget med England i allmänhet icke någon bruksrörelse motsvarande hvad den då var i Sverige; men den var likväl vida betydligare då, än den nu är. Der existerade icke då någon tillverkning, som icke stod under uppsigt och conti oller för bedömmande af tillgången på nödiga malerialier.
Huru stora deportationskostnnderna kunna blifva, det veta vi icke, men att kostnaden för brottslingar inom landet är mycket stor, för att icke säga odr äglig, det känna vi. Jag anser således motionerna i detta hänseende ej vara så förkastliga, utan önskar att R. o. Ad. ville återremittera betänkandet. Gr. Mörner, Carl Göran: Till en början får jag anhålla att få vela huru de öfriga Stånden beslutat i delta ämne. Underl. R i d d. Secr e t.: Endast från BondeSl. är underrättelse ankommen, af innehåll, att betänk, blifvit bifallet. Gr. Mörner: Hr von Hartmansdorff har ej behagat fästa sig vid de skäl Ulsk:n för afstyrkaudet af de i delta hänseende framställda motioner anfört, eller alt Sverige cj äger några besittningar tjcnliga att använda till deportationsort och att Sveriges lag icke utsätter depoi tationsstraff. Del synes af hans yttrande, som förmodade han, alt underhållskostnaden ej skulle blifva så stor: Utsk:n hafva likväl upplyst, att endast transporten af en fånge ifrån England till Australien utgör 26 P. sterling och årliga underhållskostnaden för hvarje person 12 Pund. Således torde nian finna att kostnaden ej Liefve obetydlig. Vidare torde icke heller böra lemnäs ur sigte, att man i England måst till en betydlig del frångå depot tationssyslemet och förändra detsamma, emedan det är så begärligt att blifva deporterad, att brott, som med deportation varit belagda, blifvit begångna endast för att de brottslige skulle få blifva deporterade, hvarföre man ock förenat detta sliaff med kroppsligt lidande, för att afskräcka ifrån begåendet af brott, belagda med deporlalionsstraff, emedan sjcdfva deportationen af de brottslige ej anses 2) IJ. 20 .54 Den 3 April e. m. sorn stral}'. Är det väl då lämpligt att hos oss införa ett straff, som i andra lander icke visat sig vara verkande?
Häruti instämde Riksdagsfullmäktige Matts Persson från Stockholms län, David Andersson från Hallands län och Anders Medin från Kronobergs län. Stats-Utskottets Memorial, N:o Söt. 7 Vid. 5\e punkten, angående frihet för bolaget från skatt och bevillning för jernvägen : af Riksdagsfullmäktigen Strinnlund, sorn erinrade, alt då frågan om skattefrihet för jernvägsbolaget blifvit af 2:ne Riks-stånd bifallen och af 2:ne afslagen, det hade varit öfverensstämmande med vanlig praxis, att de 2:ne Stånd, som med Utskottet i dess beslut icke varit ense, blifvit inbjudne, att deruti instämma och att icke, såsom nu inträffat, de 2:ne Stånd, som antagit Utskottets förslag, erhållit uppmaning att derifrån afstå. Såsom varande af bevillnings natur, borde denna fråga icke få, på det af Utskottet;föreslagna sätt, förfalla och det prejudikat, som härigenom framlades, skulle säkert komma att medföra eftertänkliga följder. Riksdagsfullmäktige Matts Persson, David Andersson och Anders Medin instämde jemväl uti denna reservation. STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, 1851 1 Register lill Stats-Ulskottels Belänkanden m. m. under 1850 och 1851 årens Riksdag. A. Kummern å Betänkandet m, ra. Aekor dsförskotter och Ersättningar, upphörandet af anslaget dertill, samt disposition af derå reser^ verad behållning 85, 299. Ad elsfahne-Re gementets indragne boställen, försäljning al 253. Adelsö Kronopark, rätt till skatteköp deraf 129. Aflöning för Riks-Ståndens och Utskottens betjening 12, 109, 312. Aflöningsoch Pensions-Stater för Riksgälds-kontoret 346. Afskrifning af medel, ådömde Fältkamreraren Arell 283, 317, 335.
B:co å 4o Rdr. per man - 166 2/j dito Summa 472 man således håller Jemtland nu, utöfver hvad det bör underhålla, 328 man till fot å 4° Rdr. i3,iao jsaint 100 man till häst å 110 Rdr för häst och karl n,ooo Summa 24,120 Rdr. årligen efter en af Lands-Kamereraren uppgjord calcul, sorn likväl är för låg, hvarifrån 4i; . Stafstamt Oecon,- Vtrk. Betänkande N:o 29, lior afdragas hvad rusthållärne erhålla i Augmenter eller understöd - 2,008 rg 7 N. B. efter 1827 års markegång, som är den enda handling jag nu innehar Återstår Broo 22,111 28 5 som Jemtland årligen pr res terar i rustoeli roteringskostnad, utöfver hvad det efter all billighet oeh rättvisa bör utgöra; då och enär dertill kommer, att Regementet hädanefter skall iklädas samma activa* tjenstgöring, sorn. dea öfriga Armeen, och följakleligen utgöra arbetscommenderingar, så följer naturligtvis deraf, att Soldaterna blifva mera dyrlegda hädanefter än hvad de nu äro, ty i samma nion en Soldats tjenstgöring utvidgas, i samm» mon stiger hans anspråk på högre lönefönnoner, och det så mycket hellre i Jemtland, som der ur en känbar folkbrist, så att en Soldat innan? kort kommer att kosta lika mycket, om icke mera, i Jemtland än i andra provincer, som vidare kommer att öka; denna redan, förut odrägliga öfverrolering.
Resultatet af dessa forskningar hafva verkat en aldeles förändrad smältningsmethod samt ^inrättandet af ett nytt machineri för messingens valsning, äfvensom anbringandet af flere inechaniska förbättringar till Manufacturens upphjelpande jemte anskaffandet af skicklige arbetare, ej utan betydlige penninge-uppofFringar. Då emedlertid dessa inrättningar ännu äro under sin utveckling, torde det vara mindre lämpligt att söka ett bestämdt omdöme öfver deras effect, men hvad som dock med visshet blifvit utrönt, är att Mossängen vunnit mycken mera täthet samt blifvit befriad från gallror å ytan och genom dessa egenskaper funnits användbarare för Handtverkerierne, som bekräftas deraf, att till och med Urmakare i Stockholm, hvilka förr ej kunnat begagna annan än utländsk Messing, nu köpt och godkändt den vid Skultuna tillverkade, äfvensom Manufacturen läflar med dylik i andra länder, hvilket Råmessingen äfven snart torde komma att göra. Oaktadt dessa bemödanden vill afsättningen på långt när ej svara emot hvad sora kan tillverkas, ty sistlidne år blefvo endast 5io Skeppid sammanräknadt till verkade och icke eller detta år vågar Disponenten sträcka tillverkningen stort derutöfver, ehuru han med samma personal utan svårighet kunde föröka detta qvantum till 1,800 å 2000 Skeppd efter nu Hindret för denna utvidgning ligger onekligen uti tillverkningens dyrhet, hvilken åter uppkommer, utom andra omständigheter, genom de dryg» Tullafgiherne, som dels belasta de frän utländsk ort oundvikligen erforderliga rudimatarierne, dels genom dem som pålägges effeeterna vid exporten, hval igenom de på främmande ort icke kunna säljas till derstädes gällande priser och sålunda reqvisitionerne blifva högst obetydlige. Den sto >fl il - — i3 — ra arbets-personalen måste icke dessmindre för Brukets bestånd och framtida förhoppningar med Bolagets förlust underhållas. Utom Bolagets samlade resourcer voro, i närvarande conjuncturer, Verkets upprätthållande nästan en omöjlighet.
Riksens Ständers underduniga Skrifvelse angående Riks-Hufvudbok-Slutet. Efter erhållen kännedom om de åtgärder, Eder Kongl. Majst, i anledning af Riksens Ständers deri 17 sistl. Februari afiåtne underdåniga Skrifvelse, i Nåder vidtagit till påskyndande af uet angelägna och maktpåliggande Riks-Hufvudboksluts-arbetet, förmoda v.il Riksens. Ständer något hinder för Riks-Hhfvudbokens författande icke, vidare mota; Men Riksens' Ständer hafva inberntat, att, jemte det Riks-Hufvud-Bokslut Stats-Commissarien Widegren fått sig af Riksens Ständer uppdraget, Eder Kongl* Majit uti Nådigt Bref den 24 April 1816 anbefallt .Dess och Rikets StatsKontor ätt ifrån 1 815 avs början efter uppgifne grunder och föreskrifter upprätta ett annat, skiljaktigt från bemälte Stats-Commissaries metod. Riksens Ständers Stats-Utskott har sökt gora sig underrättadt om beskaffenheten af desse metoder samt de delar, hvarutinnan de skilja sig från hvarannan , men icke kunnat i ämnet afgifva bestämdt utlåtande då något Bokslut efter någondera metoden ännu icke medhunnits och ett sådant efter begge metoderne likväl är nödigt för att bedöma den enas företräde framför den andra. På det ett slut i denna omtvistade fråga må vinnas och Riksens Ständer omsider uppnå det åsyftade ändamålet, en Riks-Hufvud-Bok öfver Stats-Verkets Inkomster och Urgifter, så beskaffad, att fullständig och tillförlitlig kännedom om Inkomsterne och Redovisningen för desamma kan derutaf inhemtas, anse Riksens Ständer för närvarande den enda utväg tjenlig, att en Hufvudbok $o6 Underdåniga Skrifvelser. efter hvardera metoden uppgöres, att KaramarCoUegii och Kammar-Rättens Utlåtande öfver dem infordras , att ärendet sedermera öfverlemnas till R iksens Ständers nästkommande Revisorer granskning, och att det vid nästa Riksdag hos Riksens Ständer företages till slutlig pröfning, då Riksens
Maj:t hemställa, att för brons begagnande sådan afgift måtte bestämmas, att derigenom en fond kunde bildas för brons framtida underhåll och ombyggnad. Denna framställning, som Utskottet uti afgifvet Utlåtande JM 227 vidblifvit, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallit, hvaremot Rorgareoch Bonde-Stånden densamma afslagit. Vid sådant förhållande får Utskottet, i händelse icke någotdera af sistnämnde 2:ne Riks-Stånd skulle finna för godt att. i de öfriga båda Ståndens beslut instämma, föreslå för frågans afgörande, medelst omröstning i förstärkt Stals-Utskott, följande voterings-proposition: »Den, som beviljar det af Kongl. Maj:t för ombyggnad af Tranebergs bro äskade anslag 48,000 R:dr att från Riksgälds-kontoret utgå,» voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, »hafva Rikets Ständer afslagit det för ombyggnad af Tranebergs bro äskade anslag.» Stockholm den 22 Juli 1851. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOn. BECKMAN, 1851. StalsVlske/tels Utlåtande, K o 262. t No 2C2. Ank. till Exp. Utsk. den 22 Juli 1851, kl. 7 e. ra. Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 167, angående dels Kongl. Majtls nådiga Proposition om de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, om förändring i nu gällande stadganden i afseende på indelta räntors och kronotiondes utgörande och örn de årliga marke gångsprisens bestämmande, dels enskilda i samma ämnen väckta motioner.
De talare, hvilka röstat för återremiss af betänk., hafva erkänt, att frågan icke kunnat antagas i enlighet med det förslag, den väckta motionen innehåller. Vi veta alla, att principen hyllas på det lifligaste af Regeringen; men så länge bruk, vanor eller behof äro nog mägtiga för att göra lagens bibehållande nödvändigt, lär det icke vara skäl att till Regeringen framställa en önskan, som ej kan gå i fullbordan. Man har yttrat, att det vore riktigt att utsträcka beväringsexercisen till en längre tid. Ingen kan dela denna öfvertygelse Ulligare än jag, hvarföre den äfven af mig uti mitt till Konungen afgifna und. förslag rör:de armeens samt försvarsverkets behof blifvit framställd; men Regeringen ansåg, ehuru fullkomligen gillande åsigten, den likväl för närvarande betänklig att utföra, emedan den fruktade ett menligt inflytande på åkerbruket genom att fråntaga det någon betydligare del af en påräknad arbetsstyrka. Sjelfva hufvudåsigten är emedlertid af alla delad. Utslc. bar äfven erkänt den, fastän det icke ansett sig kunna tillämpa den på det Sätt, motionären föreslagit. Må det tillåtas mig att fråga, hvartill i sådant fall en återremiss skulle tjena. Min önskan är, som jag redan 100 Den a/j Maj. haft äran nämna, att heväringssystemet matie vinna den största möjliga utvidgning; men jag tror icke, att det bör ske på indelta armeens bekostnad, ty jag hemställer, om 20,000 man öfvad trupp kan vara för mycket att tjena till stain för minst 60,000 man beväring. Gr. Cronhjelm har trott, att mina framställda calculer icke äro tillförlitliga och att andra skulle kunna uppställas, sorn visade de betydliga besparingar, hvilka jag betviflat komma att äga rum, i fall det föreslagna systemet antoges. Han har dock icke framlagt dessa mot-calculer, och han torde således ursägta, att jag icke finner skäl att endast på lösa oell intet bevisande ord frångå mina.
Staten en icke obetydlig utgift för sitt pensionerande; att han tjenat Svenska Staten under fyratiolem år dels som Place-Major och Kommendant på ön S:t Barthelemy, dels i egenskap af Guvernör öfver denna koloni, till hvilket embete han år 1842 i nåder förordnades; att sistnämnde embetsbeställning, på sätt Kongl. Majits ofvanåberopade nådiga Proposition af den 21 Mars 1854 utvisar, i sig förenar både militärbefäl, civil-administration och diplomatiska göromål; att Haasum under långvarig förvaltning af guvernörs-befattningen å S:t Barthelemy varit underkastad dryga representations-kostnader, hvilka icke kunnat, å denna dyra ort, bestridas ensamt med den till 2,500 Spanska daler eller Tio Tusen Riksdaler Riksmynt nedsatta årliga lönen, och att han fördenskull nödgats fylla bristen med uppoffring af icke obetydlig del utaf sin enskilda, ärfda förmögenhet, en uppoffring, som för hela hans embetstid utgjort minst 50 till 60,000 Riksdaler; och slutligen att, då han framdeles, efter mångårigt vistande i ett för helsan menligt klimat, med bruten kraft, såsom afskedad Guvernör å S:t Barthelemy återvänder till fäderneslandet, för att der sluta sina dagar, både rättvisa och billighet syntes kräfva, att han varder af det land, åt hvilket han nära ett halft 12 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 22. århundrade egnat sin tjenst, hugnad med ett årligt pensionsunderstöd, någorlunda svarande mot hans tarfliga lefnadsanspråk för sig och en talrik familj, men likväl understigande den summa, som, i förhållande till hans nuvarande lön, skulle belöpa, derest i afseende på honom iakttoges enahanda grund, som Rikets Ständer vid pensioners bestämmande för Rikets embetsoch tjenstemän i allmänhet följt.