Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sprengtporten har håde i dag och tillförene nogsamt ådagalagt riktigheten att särskildt pröfva hvart och ett föremål, som StalsUtsk. underställt R. St:s afgörande. Jag instämmer med honom uti anhållan hos Hr Frih. o. Landtm, att få komma till den speciella pröfningen, på det att tiden nu icke må förloras, emedan vi vid hvarje punkts särskildta afgörande förmodligen få höra omsägas hvad som nu yttrats om frågorna i allmänhet. Hr Lagerhjelm: Förekommen af Hr von Hartmansdorff, anser äfven jag det vara nödigt att granska frågorna i den ordning SlatsUtsk. framstäilt desamma; ty' huru skall man eljest kunna stadga sitt omdöme deröfver? På den vägen kan man dessutom komma till det af-Gr. Frölich åsyftade resultat, nemi. afslag på alla öfriga punkter, med un - 254 Den 22 M ii r s f. ra;. danlag af (fern lian velat bifalla.. Jag skulle önskat alt Hr Grefven icke ingått i någon pröfning om sattet huru riksdagsmän i andra Stånd utöfva sitt riksdagsmannakall, äfvensom jäg förklarar, att, i händelse jag kommer att tala för ett eller annat anslag, jag derunder icke har någon enskild afsigt, eller talar som ombud för någon Corporation. Jag förutsätter, att något sådant icke koni,mer i fråga inom R. o. A l , utan att en hvar föreslår hvad han anser vara nyttigt för Riket i det hela, ulan afseende på någon särskild orts eoskildta intresse; men hvad som är nyttigt för en ort, mäste på sätt och vis vara nyttigt för samhället på det liela taget. Frih. Sprengtporten: Det skulle vara mig ok ärt, om Gr. Frölich uti milt yl frände kunnat hemta anleda, för den förmodan, att jag velat afhandla någonting annat, än hvad sorn angår sjelfva saken. Om jag med någon värme sökt försvara StatsUlskts åsigt, så har det skett af ameskä'.
Såsom skäl för återremiss^n har hufvudsakligen blifvit anfördt, att, utan hinder af den uti Högstberörde Nådiga Proposition meddelde förklaring, att, derest något af de emellan Kongl. Majt och Kronan samt Faclori-egaren öfverenskomne vilkor rörande facloriels nedläggning blefve rubbadt, den härom väckte fiåga måste förfalla, Utskottet, i betragtande af den högst väsendtlig,! fördel, sorn genom Factoriets indragning skulle Staten tillskyndas, bordt uppgöra och Rikets Ständers pröfning underställa förslag till de vilkor, hvarunder Utskottet ansåge en dylik indragning kunna ega rum; i hvilket afseende flere Ledamöter förklarat s g instämma uti Friherre Sprengtporten? vid Utlåtandet fogade reservation; hvarjemte inom Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Ståmlen den uppgift blifvit meddelad, alt egaren al Norrtelje factor) numera vore villig alt medgifva någon modification uti det af honom hitlills framställda förbehåll, ali, efter facloriels nedläggning, Ortala Bruk fortfarande skulle ega att, emot gällande lösningspris af 16 sk. B:co per läst, uppbära de lill Bruket nu utgående kolräntor, hvilket förbehåll Utskottet ansett medföra den enda hufvudsakliga betänklighet emot antagandet af Kongl. Maj:ts ofvarinämnde Nådiga Proposition. Då detta ärende sedermera till förnyad behandling hos Utskottet förekommit, har Utskottet inhemlat, alt egaren till Norrtelje faclori och Ortala Bruk, i anledning af berörde betänklighet emot antagande af förut ifrågaslällde vilkor, förklarat sig beredvillig alt, för befremjande af Rikets Ständers bifall lill facloriels nedläggande, med frångående af det förut gjorda förbehållet om rättighet alt allt framgent bibehålla de till Ortala Bruk anslagne kolräntor, medgifva följande modificalioner i det förra anbudet, nemligen atl Staten erhåller rättighet att, antingen år 1843, vid Sih. till R. St.
Min öfvertygelse grundade sig derpå, att en ytterligare comites tillsättande, för alt utreda hvad en föregående comité' gjort, och fullkomligt motiverat, var och måste blifva ändamåls1 ös t, då jag icke kunde förutsätta, att 3 personers tanke, eller utveckling derom, såvida man ej ville granska sjelfva förslaget, skulle leda till någon öfvertygelse för R. St. i allmänhet. Det är väl af samma ledamot åberopadt, alt en ”utredning af målet borde ske;” men om man vill fästa minsta uppmärksamhet på hvad det är för ett mål, som är i fråga, nemi. ett helt lagförslag, så hemställer jag om det är länkbart, alt någon utredning af särskilde personers tanke om ett sådant lagförslag kan bringa Ständernes samtliga ledamöter till någon klarare öfversigt af hela förslaget, än om de helt simpelt företagit sig läsningen af den ursprungliga Lag-comiteens förslag. Alla tableauer öfver skiljaktigheterna aro i min tanke öfverflödiga, emedan den, som kan bedomina ett sådant lagförslag, icke lärer underlåta att sjelf § för § genomgå det nya förslaget, jemföra det med gamla lagen och inhemta skiljaktigheterna, samt således sjelf söka grunderna för sitt omdöme, då han såsom deltagare i lagstiftningen skall yttra sig. Att få en ytterligare massa af tableauer att genomgå, kan på intet vis fortskynda Ständernes arbete i denna sak. Det var således vid förra riksdagen, mflhändå endast på det Ständerne icke måtte underlåta att på något sätt tillkännagifva sin fortfarande önskan, alt detta lagförslag måtte få någon behandling, som Ständerne beslöto att till Konungen ingå med den und. skrifvelse, som haft den sednase Lag-comite'ens tillförordnande till påföljd. Sådan var min tanke då, och den har icke undergått någon förändring genom framkomsten af de s. k. tableauerna. Samme värde ledamot har önskat, alt med den K. skrifvelsens remitterande till LngUlsk., det skulle begäras af samma Utsk., att det må uppgifva sättet på hvilket detta mål skull behandlas. Jag tillstår, att jag icke vet, hvarifrån en sådan ide'e kommer.
Propos. ronde tackjernstillverkningen och åtskilligt, som har sammanhang med Svenska jernhandteringen, hvarföre jag anhåller om återremiss å Betänk. N:o 33 Litt. C i förhoppning att hvad, som under denna discussion förekommit och numera förändrade omständigheter, må föranleda Utsk. att komma till annat resultat. Hr Bildt, Didrik Gillis: Då jag med min röst bidragit till Utsk:s beslut i första delen af Utlåt, men deremot varit af olika fl Den 4 Mira t. m. tankar med Utsk:9 majoritet i fråga om hammarskatten, anhåller jag att få yttra några ord till stöd för mina åsigter så i ena som andra afseendet. Den siste talarens förslag att under diseussion sammanföra tackjernstionden och hammarskatten anser jag ingalunda rigtigt, ty de härmed skattlagde näringarne äro i praktiken skiljda. Vi veta att stångjernsoch tackjernsproducenterna hafva motsatta intressen; vi veta att då tackjernsproducenterne ganska ifrigt önskade bifall till den af R. St:r uttalade åsigt, att tackjern skulle få utföras till utlandet, så motsatte sig stångjernsproduceuterne detta, visar icke detta mer än allt annat, att intressena äro fullkomligt skiljda, och det är äfven klart, att en sådan opposition från stångjernsfabrikanternes sida skulle upstå, då de köpa tackjern utöfver hvad de sjelfva tillverka. Följaktligen finnas tvenne krafter inom jernhandteringen som arbeta emot hvarandra. Jag vill derföre yttra mig öfver hvardera delen serskildt och öfvergår först till tackjernstillverkningen. Då fråga upstår om borttagande af en skatt på en viss näring, kan detta icke ske annorledes, . än att den borttagna skatten kommer att fördelas på öfrige innebyggare. Borttagandet af en skatt, innebär således intet annat, än att man låter tyngden af densamma delas af andra. Man måste alltså tillse, huruvida den ifrågav:de näringen verkligen är i behof af en sådan lindring på de öfriges bekostnad. Ar behofvet så trängande, att näringen icke kan fortgå med den nuvande skatten, då är det skäl att borttaga den.
Vid en återremiss af denna g torde ej vara nr vägen att anmärka den af Utsk:t föreslagna ändringen i första mom:ts lydelse, en ändring, som blifvit motiverad med hänvisning till skilnaden emellan det bestämda och obestämda upsålet eller dolus determinatus och iudeterminatus. Från denna, af en Tysk kriminalist i början af århundradet först utvecklade begreppsåtskilnad har härledts en straffindelningsgrund, som visserligen blifvit uptagen i åtskilliga moderna Tyska brottmålslagar, men saknas i de nyaste, såsom den Preussiska och Österrikiska. Af LagKomitéen och LagBeredningen uttryckligen förkastad på grunder, som äro anförda i LagKomitéens UtlåLde öfver anmärkningarne vid dess förslag till allmän Kriminallag, har berörda, för vår gamla lag okända, indelningsgrund icke blifvit uptagen i våra nyare, på LagBeredningens förslag fotade lagar och igenfinnes icke heller i det af K. M:t till R. St:r ölverlemnade lagförslag, hvarom nu är fråga. Något särskildt bevis på olämpligheten att i den lag, som nu åsyftas, uptaga en sådan indelningsgrund, torde här vara öfverflödigt att anföra. Bestridande riktigheten af Utsk:ts motiv för den föreslagna ändringen af §:ns första moment, vill jag likväl icke förneka att, efter min tanke, den af Utsk:t förordade lydelsen kan utan fara bibehållas, men detta af det skäl att meningen blir, efter hvad mig synes, densamma, ehvad momentet får den lydelse, det har i det K. Förslaget, eller den, hvilken Utsk:t tillstyrkt, och hvilken jemväl öfverensstämmer med det förslag, som biet för Högsta Domstolen framlagdt. Hr Ribbing, Arvid: Vid återremissen af denna § torde upmärksamheten böra fästas på de sista orden i sista morn., der det står att straffarbetstiden kan nedsättas till 4 år. Det borde väl stå »minst 4 år.» Efter gjord propos. blef denna § återremitterad. § 5. Gr. Sparre: På grund af hvad jag förut haft äran anföra, får jag äfven yrka återemiss af denna §.
Från detta år steg håg och lust för simkonsten ytterligare bland hufvudstadens fruntimmer, och nu får man, som kändt, hvart annat år se många kvinnliga simmagistrar och kandidater bekransas vid simpromotionerna härstädes. * Moderns hopp. En liten episod, som i all sin enkelhet på ett rörande sätt tolkar ett modershjärtas kärlek och hopp, förtjänar omtalas. Kort före hr Ohlins utresa för att deltaga i Pearyexpeditionen vände sig den försvunne Björlings moder, som är änkefru och bosatt i Stockholm, till honom med en begäran att han måtte medtaga ett bref från henne till sonen och ändtligen ombesörja att det komme ordentligt fram till adressaten. Svå- righeten vore blott — trodde hon — att åsätta brefvet den rätta adressen, och då hr Ohlin af lätt förklarliga skäl icke kunde lämna någon upplysning i det afseendet, skref hon resolut och med rask stil på kuvertet: Naturforskaren Björling. Till hända. Under denna adress är nu hennes bref på väg till Ellesmerelandet eller hvart det annars månde bära. Denna moder, så hårdt pröfvad af den långa ovissheten om sonens öde, tror fullt och fast att han är vid lif och att undsättningen i sinom tid skall nå honom. I det hoppet lefver hon, och man kan endast önska att det icke måtte svikas. För alla mödrar till unga » slitvargar », det må nu vara gossar eller flickor, är nog vår annonsör M. B e n d i x, som hittills innehaft aflär n:r 10 Drottninggatan här i Stockholm, väl känd och renommerad för sitt rikliga urval af barnkläder — eller borde åtminstone vara det! Denna firma har nämligen alltid genom synnerligen goda varor försvarat en framskjuten ställning inom sin bransch. I dessa dagar har affären företagit flyttning till en större, tidsenlig lokal, ej långt från den förra, nämligen till D r o t t n i n g g a t a n 2 9 C, 1 t r. u p p, och vilja vi, i sammanhang med detta omnämnande, rekommendera den välförtjänta affären hos våra talrika läsarinnor. T^ — y-X Pi X IT _ £~1 o viriri En 251 moder.
Denna Constitutions - Utskottets befattning är i högsta måtto helig, ty om äfven för närvarande något omdöme öfver Constitutions Ufc* skau Den 2 9 November* 49 skottets åtgärder ej skulle af samtiden yttras, återstår likväl alltid en framtid, då Historien, utan alla considerationer j oförställt framställer sanningen. Att den värde Talaren, Friherre Stael v. Hollstein, må hända med oro motser denna framtid, torde finnas mindre un ier hgt, då man i minnet återkallar, att af de frenne sistförflutne Riksdagars Constitutions Utskott tvenne, efter granskning af Rikets Administrativa Styrelse, icke framställt någon enda anmärk* ning, samt sista Riksdags Constitutions-Lbskott endast fäst sig dervid, att Målens Rubriquer saknats i några Protocoller. — Serskildta Utskottet hade likväl vid sista Riksdag riktadt Nationens uppmärksamhet på d;t kort före Riksdagen? början stiftade, men af de fleste Medborgare både före och under Riksdagen ogillade Östersjö-Compagniet. Andre omständigheter förekommo äfven, ledande till bekymmer och oro. Alia de Personer, som varit Ordförande i de fram färne Constitutions - Utskotten, hafva sedermera blifvit upphöjde till Ledamöter i Konungens Sfats-Råd. Samma Secreterare har jern* väl alltid blifvit af Utskottet begagnad. Riksens Ständers Revisorer hafva nyligen förnummit, det en del af Statens Cassör, emot hvad Liarne i denna omständighet tydligen innehålla, varit insatte i Götha Calral-Discont. hvaraf lätteligen skulle kunna hända, att Staten komme att deltaga i Concurs. Jag tystnar, under förmodan, att de vid denna Riksdag valde Electorer, skola, under utöfvande af deras befatt. Ridd. oeh Ad, Proti 1 U. 7> 8. Den 29 November. ning, ihågkomma hvad de äro ej mindre Fäderneslandet än framtiden skyldige. F riherre Mannerheim, Lars August. Då fråga oin serskilt föreskrift för Electorerne, i afseende å det föresrående
”En af de stora idéer, säger han, son» skapat Sveriges ännu bevarade allmänna inrättningar, uttrycker sig i systemet af dess offentliga Läroverk, uti deras gemensamma rikt-1 ning att bilda ett Folk med grundlighet i begrepp och allvar ä tynne, uti deras jemna sti gande ifrån elementarisk öfning af kunskapsförmågan till bestämda kunskaper, ifrån ordmdt Skoltvång, till ordnad academisk frihet.” Han yttrar roed detsamma sin farhåga, ”att den mekaniska anordning och den ledigare -machinrörelse, man vill gifva åt nya Statsinrättningar, komma att förlama den organiska kraft hvilken de gamla utvecklat samt att det förbättrade konstverket, vid brist på sådan drifvande kraft skall stadna eiler sönderfalla.” I öfverensstämmelse härmed, kan jag ännu ej annat än hysa den öfvertygelsen, att en af den nya Skolordningens väsendtliga förtjenster. är att den icke sökt förändra, Ilott juli - Deri April e. frii S59 komna det gamla, och jag vägar hoppas, att i en framtid man skall erkänna, att detta arbete, att de nya Gymnasii inrättningar det medfört, att den periodiska granskning af våra undervisningsverk som derigenom är bestämd, och som ådagalägger afsigten. ej allenast att förekomma missbruken, men också att fortgå till en större fullkomlighet, att säger jag allt detta, på ett hedrande sätt, vitnar, att oaktadt mängden af göromål, vid en tidpunkt, då samhället nyss var räddadt ifrån undergång, Styrelsen korrt efter Regementsförändringen sträckte sin omtanka äfven till efterkommande. Att tillskrifva Ministéren den långsamhet man trott sig finna uti LagComittéens arbete, är en annan ej mindre oväntad än besynnerlig tillvitelse. Har då Friherre Anckarsvärd uppfunnit något visst formulär eiler förkorrM ningssätt för tankan och begreppet äfvensom för pennan, i följe hvaraf lagar kunna inora viss tid beställas likasom handtverksarbeten, eller som periodiska skrifter? eller vill han icke hommi ihog, att vid ett sådant företag, är det mindre fråga om tiden än om fullkomligheten?
De till tjenstemäns aflönande anslagne indelta räntor och kronotionde skola, intilldess, vid blifvande nya löneregleringar, indragning deraf kan komma att verkställas, enligt gällande indelningsverk, fortfarande tillhöra de korpser och löntagare, till hvilka de äro anslagna, äfvensom de tjenstemän, som, enligt fullmakter eller konstitutorialer, för närvarande äro i åtnjutande af så beskaffade löner, utan att serskildt förbehåll om förändring är i fullmakten eller konstitutorialet gjordt, ega att, om de det åstunda och icke heldre vilja uppbära deni på sätt här efteråt stadgas, under sin återstående tjenstetid bibehålla enahanda dispositionsrätt deröfver, som nu är dem tillerkänd; men i den mån dylik dispositionsrätt upphör, skola alla ofvanomförmälde indelta räntor och tionde-anslag af de skattskyld ige utgöras efter enahanda grunder, som för de kronan behållne äro gällaude, samt uppbäras och redoyisas i sammanhang med kronouppbörden, med rättighet för vederbörande korpser och tjenstemän att ifrån ränterierne utbekomma hvad sålunda för deras räkning skall uppbäras, jemte ersättning för forsellönen å den uti indelningarne nu inbegripne spanmål: ankommande dock på Kongl. Maj:t att låta ifrågavarande löneanslag och ersättning under det år, för hvilket desamma beräknas, på lika sätt som kontanta löner, qvartalsvis utbetalas. Hemställande Utskottet, att Borgareoch Bonde-stånden, som godkänt 20:de punkten i dess förra lydelse, behagade lemna bifall till den af Utskottet deri nu tillstyrkta förändring. 21:sta punkten, deruti Utskottet afstyrkt den ifrågaställde indragningen af de till stater och korpser anslagne boställen, har hos P.idderskapet och Adeln samt Preste-ståndet lemnats utan anmärkning och af de tvänne öfriga Riksstånden bifallits. I följd häraf vidblifver Utskottet sitt förra yttrande i denna punkt. 20 Stats-Utskollets Utlåtande, JV.o 312.
Jag vill ej yttra mig, huruvida det var lyckligt, att Judarna blefvo insläppta i vårt Den io Maj f. ra. vårt Iand; men sedan vi emottagit dem, måste för dem öppnas utvägarna till upplysning och arbete, som äro de tvenne vilkoren för ali moralisk förädling och medborgerlig gagnelighet. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag instämmer med Hr v» Hartmansdorff, oaktadt det verkligen icke är uppmuntrande att uppstiga på bänken. Jag skall dock söka redogöra för mina skäl, under förmodan, att det är sådana, som böra bestämma hvarje beslut. Det första, som förekommer iden allmänna skolan, är bönen. Det är icke möjligt, att en person kan med andakt deltaga deri, som icke erkänner bönens innehåll; och kan han icke deltaga deri med andakt, är det icke rätt, att han deri deltager. Detta är deremot icke heller rätt, så vida det nemi. medgifves, att bönen är väsendtlig; ty då böra alla deltaga deri. Ännu ett skäl vill jag anföra. Det är nemi. föreslaget, att intet undantag från allmänna skolordningen skulle äga rum. Denna känner likväl blott christna läran; och huru vill man begära, att barn, uppfödda i en annan tro, skola öfvergå till vår lära, utan att de förmå bedöma den? Man synes nu af philantropi vilja göra den sats gällande, att man måste genomgå allmänna skolan för att blifva upplyst. L sådant fall torde en ganska stor del af R. o. Ad. icke kunna kallas upplysta; åtminstone kan jag icke räkna mig dertill, ty jag liar icke genomgått någon allmän skola. Helt annat är förhållandet med gymnasierna och aeademierna, der den egentliga föräldravården om barnen icke kan äga rum, utan särskildt föranstaltande; men i afseende å dessa tror jag, att Utskrs tillstyrkande varit öfverflödigt, ty, efter mitt förmenande, få hvad folkslag som helst vistas och taga undervisning der; åtminstone vet jag, att Turkar fått det.
Och har Kongl. Maj:t under den 10 nästledne December beviljat Församlingarne, för Kyrkans emottagande med vilkor att ansvara för alla Reparationer och Dess iståndsättande, den begärde Colledt och Stambok öfver hela Riket, samt, beträffande återstoden af de för fordna KopparTaiet influtne medel, förklarat, att då densamma bland Statens tillgångar blifvit uptagen, Komgl. Maj:t väl icke kunde i Nåder bevilja Församlingames begäran att desse medel erhålla; Men som Kongl. Majit funné församlingarnes anhållan i denne del icke sakna grund, enär de deremot åtogo sig de återstående Reparationerne, samt StatsWerket för altid befriades från kostnaden »ill underhåJ.Jandet af ett utaf de vackra - StatsUtskottets Betänkanden. 349 ste och märkvärdigaste minnesmärken af fornåldern, och hvilket Rikets Heder syntes icke böra tillåta att förfalla, så ville Kongl. Majit i Nåder öfverlemna frågan om desse Öfverskotts medels beviljande för ändamålet till Riksens Ständers StatsUtskotts åtgärd.
D. återremitterade Ridderskapet och Adeln StatsUtskottets den 17 dennes e. m. på bordet lagde utlåtanden, Nro 18, angående provisoriska utbytet af den för General Assistance-Cöntoret begagnade egendom emot den Stockholms Stads tillhöriga f. d såkallade Hessensteinska egendomen, N:o 19, angående afskrifning och eftergift af RiksgäldsConlorefs hos G ö t h a C n n a 1 - Bo! a g egande fordringar, samt räntans godtgörande å de, utaf Bolagets insättningar uti RiksgäldsContoret derstädes innehållne medel lill säkerhet för fullbordande af återstående arbeten i hamnbygguadsväg, äfvensom CanalDirectionens hemställan om förskott utaf sistnämnde mede! till utförande af ett hamnbyggnads arbete vid Mern, Från H ö g v ö r d i g e Preste-Standet.- S. D. anmäldes, alt Ståndets Electorer, i Prosten Enegvist* ställe lill Ledamot i BevillningsLFtskotlet, utsett Prosten Hylander, 55 Prat. Vtdr, d. if\ Mars 1834* S. D. vid förnyad föredragning af Bevillning?, Utskottets den ao denius bordlngde memorial N:o 2, angående ålerlemnande af Prosten Doctor Björkmans lill PresttStåndet ingifne memorial om porlofrihet tor ContructsProstarnes skrifvelser i embetsärenden, beslöt Ståndet, efter do upplysningar, som under discussionen i dag blifvit meddelade, att låta frågan förfalla oell lägga BevilIningsUtskottets memorial till handlingarne; Och då det blifvit upplyst, att Valloll. BorgareStåndet ansett detta mål böra af BevillningsUlskollet pröfvas, men Hedervärda BondeStåndet, att detsamma borde till StatsUtskottet remitteras, skulle PresteStåndets beslut icke blott de Respective MedStånden, utan ock begge dessa Utskott meddelas. S. D.
Denna inrättning visar sig fördelaktig i så måtto, att den lättar skuldernas successiva afbetalning och troligen skulle den ock i närvarande ögonblick snarare vinna capitalisternas förtroende, än de enskilda föreningar söm ännu ici ke blifvit försökte. Men dylika Vidlyftiga anstalter ega Ock sina olägenheter. Crediten är ett ömtåligt ting, som låter sällan väl behandla sig af en tredje person, som i saken intet annat interesse eger än Vården af sitt anseende såsom redlig föfvaltaré af andras egendom, Obetydliga händelser kunna sätta en dylik inrättning i rnisscredit, och dess styrelse, bunden af instructiofiens bokstaf, kan ej våga att vidtaga de åtgärder , sorn om - 436 Betänkande om Rikets FenningeVerk. ständigheterna synas fodra, men om hvilkaslycfc liga resultat man likväl icke är säker. Skulle en sådan allmän creditoch låneanstalt beslutas, så blir det så mycket nödvändigare att Lagstiftaren vidtager de åtgärder för utlånares och upplånares bästa i allmänhet, som tidernas förärylrade skick påkallar; på det att de som frukta för vådorna af dylika allmänna inrättningar, icke måtte vara stängda ifrån möjligheten, att utan en sådan bernedlings-åtgärd, vårda sina angelägenheter. Den mening har synts mig den rådande inom Committéen, att ingen åtgärd till crediteris återställande vore möjlig, med mindre icke realisationen af Banquens sedlar för sig gått. Jag kan icke antaga denna mening.