Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men mången anser denna rättighet skadlig och äfventyrlig, till och med stridande mot vära grundlagar, och det kan derföre vara fråga underkastadt, om sedelutgifningsrätt fortfarande kommer att meddelas enskilda Banker. Men äfven om så skulle komma att ske, kan dessa sedlars valör bestämmas så hög, att de icke blifva i den allmänna rörelsen serdeles användbara. Det saknas icke skäl till en sådan farhåga. Båda de nu antydda fallen kunna utgöra hinder för uppkomsten af nya Privat-banker, och andra hinder kunna äfven gifvas. Man kan derföre icke med visshet antaga, att nya enskilda banker skola uppstå i stället för de nuvarande, och försigtigheten bjuder alltså att vara betänkt äfven på andra utvägar att förekomma en för landet olycklig stockning i den allmänna rörelsen. Men då den af Kongl. Maj:t förordnade Finans-komitén icke kunnat i sådant afseende uppgifva andra förslag, än att »fylla behofvet genom utgifning af sedlar och lån ifrån Rikets Ständers Bank», antingen genom nya afdelningar eller medelst Filial-banker, så synes det vara Banko-Ulskottets åliggande alt öfverväga, huruledes fond till en sådan förökad sedelutgifning skall kunna tillvägabringas, Banlco-Ulskollcts Memorial, JYi 20. 23 och att tillse, det Banken ej beröfvas möjligheten att bilda en sådan fond derigenom att till statens behof allemnas hela den Bankovinst, hvaraf åtminstone någon del för nämnda ändamål torde blifva behöflig. I sammanhang med frågan om 13ankovinstens aflemnande till Statsverket lärer det således vara angeläget att göra sig reda för, huruvida och på hvad sätt nödig fond till Privat-bankernas ersättande må kunna af Riksbanken åstadkommas. Af den utredning, hvilken i Finans-komiténs underdåniga betänkande innehålles, visar det sig, att ett kapital af 7,400,000 R:dr B:ko skulle erfordras för att ersätta de i allmänna rörelsen utelöpande privatbanks-sedlarne.
Comiterade hade calculerat uppgå utöfver 32,000 R:dr. Men då Rikets Ständer med anslaget till ökandet af gevärs-förråden icke medgifvit nya anläggningar vid Factorierna, och Kongl. Maj:t i ofvanåberopade Kongl. Bref i Nåder förklarat, det ville Kongl. Maj:t, enär tiden icke medgaf framställning till da församlade Ständer, göra Nådig proposition till de nästkommande, alternatift, antingen om ersättnings beredande genom afsalu af Carl Gustafs Stads Gevärs-Factori tillhörige Mjöl-qvarn, Åker och Ängsmark, eller ock att all godtgörelse af desse för gevärstillverkning anslagne och sålunda använde medel måtte förfalla, hvarföre Kongl. Krigs (14) - ✓ 106 Colle"ium jemväl i föreskriften om utbetalning af dessa 32,000 R:dr tillkänna«ifvit att ersättningen berodde af framtida beslut, så och jemte det Revisorerne få fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å berörde disposition, anse Revisorerna att de sålunda disponerade medlen, 32,000 R:dr, likaledes bort i räkenskaperna balanceras och icke såsom utgift afioras, så länge och intill dess beslut om ersättningen blifvit i behörig ordning faltadt. Revisorerna hafva jemväl fästat uppmärksamheten dervid, att ehuru Rikets Ständer vid 1830 års Riksdag, genom underdånig skrifvelse den 17 Mars samma år, beslutat, bland annat, att de till Försvarsverkets iståndsättande då beviljade Extra anslag kunde i Banken förräntas, på sätt för långifvare af allmänheten vore bestämdt, hafva likväl under åren 1834 och 1835, af samma anslag, varit räntelöst innestående i Banken: år 1834 och Utrednings-Afdelningen . 142,953:25.9. Artilleri d:o 356,906:16.4.49^859:42. Artilleri d:o 242,393:19.7.405,803:30.11. F or t ificat iöns-Jf delningen. Debet.
Om sådan afkortning eller återbäring må ansökning, åtföljd af undersöknings-handlingar om olyckshändelsens tillkomst och förloppet dervid, ingifvas till Konungens Befallningshafvande, hvilken ansökningenpröfvar och sitt beslut Kammar-rätten underställer. När bränvins-tillverkningen af Konungen inställes under tid, då den enligt denna författning eljest tillåten är, ege tillverkare att återfå den tillverknings-afgift, han för sådan tid förskottsvis erlagt. Om tillsyn vid bränvins tillverkning i större bränneri och vid distillering. §. 50. Vid hvarje större bränneri skall, då bränvin der tillverkas eller enligt 18 §. distilleras, vara anställd en edsvuren kontrollör, der ej flera sådana brännerier kunna under uppsigt af en gemensam kontrollör ställas. Denna kontrollör, som antages särskildt för hvarje termin, hvarunder bränvins tillverkning är tilläten, erhåller under tiden af Staten arfvode med högst 6 R:dr 32 sk. om dagen och af bränvins-tillverkaren, utan ersättning, kost och ett eget, möhleradt, eldadt och städadt boningsrum å det ställe, der bränvins-tillverkningen eller distilleringen utöfvas. Kontrollör förordnas och hans arfvode, jemte resekostnads-ersättning, bestämmes af den embetsmyndighet, Konungen uppdrag dertill gifver. §. 51. Finner kontrollör vid det under hans uppsigt ställda bränneri någon afvikelse från denna författning vara begången; gifve ofördröjligen sådant tillkänna hos allmän åklagare, hvilken skall afvikelsen åtala. §• 52. De sålunda anställde kontrollörer lyda under öfver-kontrollörer, hvilka skota hålla allmän tillsyn öfver författningens efterlefnad. Öfver-kontrollör lyde under den af nu befintliga embelsmyndigheter, åt hvilken Konungen sådan öfverstyrelse uppdrager. Efter förslag, som nämnda embetsmyndighet upprättar, varde öfver-kontrollörer, till ett inskränkt antal, förordnade af Konungen, som deras arfvode och resekostnadsersättning bestämmer. §. 53. Öfver-kontrollörer och kontrollörer ställe sig tilt noggrann efterrättelse den särskilda ordnings-stadga, som varder utfärdad.
Utan Justitiasstatsministerns vetskap kunde nemligen detta icke ske; och om han, såsom då äfven ledamot af Högsta Domstolen, protesterat emot ett förordnande, hvars efterlefnad han ansåg med domarens pligt oförenlig; så skulle man utan tvifvel hafva besinnat sig. Frågan om lagens giltighet har dock endast sällan kunnat förekomma. Hvarken regering eller folkmakt har visat benägenhet för inkräktning på hvar annans lagstiftningsrätt. Endast af missförstånd har det handt, att gränsen någon gång blifvit öfverskriden; och de författningar, som sålunda'tillkommit, hafva följaktligen varit ganska sällsynta; hvaraf ock följt, att domstolarnes urskillning och sjelfständighet blott sällan från denna sida blifvit satta på prof. Desto oftare hafva de deremot blifvit pröfvade uti den städse återkommande frågan om lagens rätta förstånd. Det är i detta ämne, som tillfällen till misstag yppa sig i hela sin mångfald. De politiska bevekelsegrunderne hafva äfven här ej kunnat blifva overksama; och det är väsendtligen dessa, som framkallat de karakteriserande exempel, jag går att anföra. Vissa fall gifvas, der man efter svensk lag får i brottmål dömas ohörd. De högsta straff, hvartill man clå kan fällas, äro: enligt 26 kap. 1 §. Missg. B. att för dråp erlägga mansbot och vara fridlös öfver hela riket (landsflyktig) — enligt 16 kap. 5 §. Hand. B. samt 43 §. konkurslagen, att för bedrägligt förhållande mot borgenärer ställas för en påle i halsjern på torg eller allmän tingsstad, att skämmas i två timar och dertill straffas med arbete vid någon kronans fästning i tu till fem år, men att under den tid, gäldenären är rymd, få sitt namn, brott och sträf!’ på en tafla å påle utsatt — enligt 14 kap. 25 §. Krigsartiklarna att för brott, som går å lif, ära och gods. blifva förklarad fridlös öfver hela riket och dertill liggande länder — enligt 4 §. i 36 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1849.
Ständers Stats,Utskott den ir December 1809. SD. Genom Remisi as den 10 nästledne Oktober Z Högloft. Bewillnings-UrslkoctetS Memorial of samma dag, angående bewillningen^af Krut, Söre kcr och Alun, och de» ffiljagrighek, som lkail wisa sig emellan de ifrän Riksgälds-Contoiret aflämnade sammandrag öfwer dcsie B-.willnings-afgifter isrän och med är itzor kill och med är 180?. samt werkeliga för» Hallandet, enligt de fran Kongl. Collegicrne derom inkomne ripgifter, har Wällofl. Borgare-Standet anmodat Stats-Utskottet, atc om förhållandet undersöka och med berättelse derom till Riksens Högloft. Ständers Plena inkomma. Samma Memorial har äfwen genom Prorocolls, Utdrag af den ro Oktober ifrän det Hedcrwärda Bonde Stander blifwit öswerlämnadt till Stars-Uiskottet för att närmare ukreda förhållandet med den yppade ffiljagtighcten och sedermera widtaga Le nätgärd uri frägan, hwarrill, i sammanhang medUr» skottets äterstaende göromål, omstandighekerne kundföranleda; Och har ftuteligsn Högwsrdige Preste-Ständet medelst Txrrscrum ?rotoLoIii af den 19 Oktober, i likhet med Wällofl. Vorgare-Ständek och det Heder - i;Z2 Den Li December. derwärba Bonde. Ständer, malek till Stars Utskottets ätgäcd och närmare granskning vfwerlämnat.
HyrLaquaijer . R:dr 4 — BillardAgare, för hvarje Biljard, der sa kallade PartiePengar betalas, i Två Glassér: I Stockholm och Götheborg: Första Classen . R:dr 150 — Andra Dito , , loo ■—> I öfrige Städerne: Första Classen 100 — Andra Dito 75 — Innehafvare af Billarder vid Hälsobrunnar befrias från afgift, så vida inkomsten deraf tillfaller BrunnsCassan eller de fattige. Bokhandlare, lika med Handlande. Boktryckare, lika med Manufacturister. Boktryckeri Konstförvandter , i Två C lasser. Första Classen . R:dr 2 16 Andra Dito 2 Byggmästare , Skeppsi Städerne , i Fem Classen Första Classen , R:dr 40 — Andra Dito , 30 — Tredje Dito , . 20 — Fjerde Dito , , 15 Femte Dito , , lo _ Öfrige Byggmästare, lika med Handtverkare. Chirurger med Practique, samt Badare och de som hålla Rakstugor, i Fem Classer : Första Classen . R:dr 30 — Andra Dito 20 _ Tredje Dito Io •— 186 BeviUningsXJtsJ:. Betänlanden'. Fjerde Dito . 5 — Femte Dito 3 — Collecteurer erlägga Bevillning af deras inkomst i lika förhållande, som för Embetsoch Tjenstemän är fastställd , och skall beloppet af den för det föregående året uppburne Pro. •vision, genom Bevis från Kotteriets HufvudContoir styrkas. Directeurer, Theatervid andre än Konungens Spectacler., erlägga årligen R:dr 35 — Och dessutom för hvarje Representation i Stockholm och Götheborg 4 — Samt i alla öfrige Städer och Orter ... 3 med förbindelse, att innan de från Staden eller Orten afresa, eller Pass dem meddelas, med bevis af Kronans Uppbördsman styrka, att RepresentationsAfgiften blifvit erlagd ; och skall qvitto derå, jemte betyg, att
Ridderskapet och Adeln att till Constitutions - Ukffottct äterremittera det af samma Utikott till Riksens Ständer?Iena insända, af en särskild, före Riksdagen tillförordnad, Com, witter författade Förslag till Tryckfrihet Förordning, och 4l96 Den is Octsber. och derjemte de derwid hos Ridderskapct och Adeln af enskilde Ledamöter gjorde anmärkningar till bemälte Utskott häxrwisa, fästandcs likwäl Ribderskapet och Adeln wid denna äkerremijj det förbehöll, att ehuruwäl denna gängen ämnets omfattning och wigt fbranlcdt Utskottet, att öfwer ett ej af detsamma författadt Förslag söka kill ledning för sig inhämta de inom Riks-Stände» till afgifwandc omdömen, sädant likwäl ej för näs got Utskott framdeles wid Förslags aflemnande kunna tjena lill präjudicat: I följe hwaraf Ridderskapct och Adeln derjemte beslöt anmoda Constitulions - Utskottet att sä fyrs sk? kan till Riksens Ständers klans inkomma med ett af Utskottet sjelf författadt Förslag till T>yckfrihcts - Lag, hwilket mä sälvin UtskottetS första arbete i detta ämne anses, och pä sädan grund kunna hvS Riks»Stä idcn i fullkomlig bfwcrensftämmclse med ^6 Z Regerings. Formen behandlas; och skulle detta Ridderskapct och AdelnS beslut med dc andra Respectivc Ständen genom Utdrag af Protokollet commun iccraS, HerrGrefwen och Landt-Marsk alken föredrog derefter följande till honom ställs b? Kongl.
Betänkandei» jemnväl hos Välloflige Borgare-Sländel blifvit af Herr Commerce-Rådet Santesson frarnstäldt, huruledes det skulle förenkla LandsContoirs, Landt-Ränteriers samtHäradsskrifvares och Uppbördsmäns göromål, förkorta tiden för deras redovisning, öfvertyga den skattskyldige att honom ej sker orätt m. m., om de så mångfaildige och besynnerlige Jordeboksränte - persedlarne, sora utgå af hemmannen kunde förenklas till någre få af sådane allmänne slag, som livar ort, producerar, till exempel Råg, Korn, Smör och dagsverken; samt derföre föreslagit, att sådant måtte till vä— gabringas på ett sätt, alt hvarken Slaten eller jordegarne blefve lidande, hvartill visserligen utväg funnes, hälst försök af beräkningar i detta hänseende äro gjorde, som dervid skulle lemna mycken upplysning och hjelpreda; Öfver hvilke till StalsUtskottet remitterade Moitoner, Utskottet nu får afgifva dess yttrande. Redan i början af i^Sodalet har fråga Varit om Hemmansräntornes sammanslående, samt Jordebokens och Räkenskapernes förenklande; deröfver en i sådant afseende förordnad Commission afgaf ett yttrande och förslag, som finnes tryckt bland publike handlingarne för $tats-Utskattets Betan ka nelen S3i *753, och hvaruti Comissionen på anförde skäl samt med undanrödjande af de betänkligheter som kunde anses möta verkställigheten, tillstyrkte berörde förändring, hälst någon ny jordrefning eller skattläggning dervid icke fordrades: Hvarefter flere förslag i detta ämne blifvit gjorde, deröfver Kongl. Kammar-Collegium sig utlåtit: Och sedan Riksens Ständer vid 1809 och 1810 årens Riksdag väckt fråga härom med anhållan i underdånig skrifvelse den z5 October 1809, att de skattskyldige måtte blifva liörde, till utrönande af hvilke räntepersedlar de skulle kunna lättast använda till sine utlagors afbördande, har Kongl.
Jag kan icke finna att någon större sammanhållning skulle vinnas på sätt Ulsk. föreslår, serdeles som icke alla Regerings-rältens ledamöter uti besluten deltaga, och man således skulle kunna tänka sig att besluten skulle kunna vara beroende af hvilka personer, som den dagen vore i Regerings-R:ns beslut dellagande. Jag tror att Const.Utsk. skulle hafva kommit närmare det mål, hvaråt det syftar, och tillika åstadkommit större förbättring, om Utsk., i st. f. att inrätta Regerings-rätten, hade, med ledning af hvad Reg.F. antyder, ökat Statsråds personalen. Delta har icke Utsk. ansett vara nödigt, hvilken åsigt jag icke tror mig vidare behöfva uptaga, utan får derföre endast anhålla, att Betänk., på grund af de anmärkn:r jag nu framställt, måtte blifva afslaget. Hr Printzensköld, Carl: Alltsedan det lyckades 1840 års män att genomdrifva ombildningen af konseljen till det skick hvaruti den nu sig befinner, hvarigenom den förut befintliga stora fördelen uphörde, att de dårande Depart:s-Cheferna kunde inom det departement, för hvilket de voro Chefer, erhålla biträde vid föredragningen af en mängd besvärsmål och andra ärenden af mindre vigt som icke ansågos behöfva att af Chefen sjelf handläggas, och sedan genom denna ombildning hela denna föredragning blifvit öfverflyttad på en enda person, nemi. det Statsråd som innehar Den 12 Julif. ro. 193 innehar Chefsskapet för departementet, har med mycket skäl den klagan alltmer och mer försports, att desse Depart:s-Chefer blifvit till den grad öfverhopade med göromål, att det varit för dem nästan omöjligt att hinna bereda och inför Konungen föredraga desamma, såvidt man vill antaga alt beredningen af dessa ärenden skall ske med erforderlig noggranhet. För afhjelpande af denna serdeles vigtiga olägenhet afgaf K.
Med herr friherre Cederström förenade sig herr af Sillén i fråga om Utskottens yttrande rörande ränteri-inventeringar. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskollens Utlåtande, N:o 76. 13 JIS 76. Ank. till Exp. Utsk. den 17 Aug., kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt fråga om nedsättning i räntan för äldre qvarnar, sorn genom nya qvarnars anläggande lidit eller lida minskning i mäld-afkastning. Uti en inom hedervärda Bonde-ståndet väckt samt till Stats-utskottet remitterad motion, har riksdagsfullmäktigen Ola Månsson från Skåne anfört, hurusom nya tullmjölqvarnar ej sällan anlades, till mehn för äldre skaltlagde qvarnar, hvilkas egare dervid (ingo vidkännas den förlust i sin inkomst, som vore en följd af de nya qvarnarnes begagnande för tullmäld. Detta oaktadt ålåge de äldre qvarnarne enahanda skatt, som förut blifvit dem åsatt efter beräkning af en viss gifven inkomst. 1 Skåne funnos till och med qvarnar, som egde endast tvänne par stenar, men icke destomindre rustade häst och karl vid Skånska dragon-regementet, utan att hafva något tillskott från augmentshemman.
— ; 80482 15 7 under loppet af åren 18I3 och ig 1 4 äterbetaldt , 1 ■ 70278 16 4 Vid 1814 års flut utefiod iLänet: - —> — 1 1 Contant _ i i 10203 45 rr 0 ( Dessutom 07 T:r 5 K:pr Råg lamt 89 T:r n K;pr Korn att återbetala in natura:. 1 . , ’ 1 ' i 1 r • 1 1 I 1 1 i ! 1 Summa ~~ — i 1“ . I — 1- i , i ~ 1 1 — 1 ! _— 1 i_ r |— 1 1 1 1' 1 ~ 1 i 80482 io t . 7 Anmärkning, Hvad 1814 års utlåning angår, har den, i saknad af Räkenskaper, upptagits efter de fran Magaz^ns Contoir™ iok omne Vccfco. Rappo ter. Samma utlan n, balanceras ej 1 Rapporterna forn contant, hvildt gilver anledning till den förmodan, att utlåningen blifvit veik (Hild ei. ot atti betalning in natura, I ovisshet härom är dock roeranämode utlåning i föreltående Utredning beräknad i courant efter 1«t - års nrifer. O O 4 * f 4. Jönköpings Län, År 1813* Från Jönköpings Magazin Från Hälgevärma dito . Från Ekefjö dito Från Halmftads dito Från Calmars dito Ärter. Mått, ! Värde. T;r K. I R:d. fk. rii Ar 1814. Från Jönköpings dito Från Ekefjö dito Från Hainaftads dito Summa * Summa Summa Summarum Utaf ofvanftående utlåningar är under loppet af åren 1813 och 1814 återbtfaldt . Vid 1814 års flut uteftod i Länet: Af den i Wederås befinfeliga . och af den från Stockholm till Köping affände Spannmål är till Länets Innevånare förfåldt och utborgadt .
Denna näringsgren och den talrika flock, som af densamma äger sin utkomst, erlägga betydli, ga bilstölder till Slaten och Indelnmgshasware; de äro säkre och päräknade afnämare af Lantmannens producter. Skulle wäl cn gäng detta lyckliga tillstånd kunna upphöra, detta nödwändiga samband emellan Näringar ku na brytas utan cstertänkliga följder för d-.t Allmänna; skulle af Bergshanteringens gäng ej annat älersiä än ödelagdcGrufwor och werkstäder, närt,c,slöse Arbetare, minskade Stats, Inkomster, brust pa afnäma;e af Lantmannens Producter sam den Swen st e Wttlenstapsmanncns Den 22 Majizoi forskningar och upptäckter, icke desi Landsmän, utan Utländningcn till upplysning och begagnande. Dct torde dä wara af wigt^ att upprätthälla Bergshanteringen med sädane understöd, igenom hwilka desi idkare sättas i ständ, att densamma fort, sätta, äfwen under hämmad Export, utan nödtwäng, att effectcrne för wanwärde försälja kill Jnhemste och Uliändste Capitalister och Speculanter, alltid till egen men i det sednare fallet äfwen Riket till förlust. Otiliräckelighetcn af nu tillgängelige biträden inses lätteligen af hwa» och en som, under jemnförelle af deras wäl kända belopp med behofwet, medgiswer, att i anseende till dyrhcten pa Spanmäl, andra födoämnen samt beklädnadspersedlar och densammas werkningar till stegring af Grufbrytnings, Kohlnings, Tackjernslillwerknings, och Forselomkostningar, re, dan ifrän flere är tillbaka Ett Skepp:d Stångjern näppeligen wid nägot Bruk kunnat tillwerkas under Sju Riksdaler Bancomynt, samt saknat köpare astren till lägre försäljningspris. Enda tillflygten i en sadan förlägenhet ar Län i Banqven till ett belopp af sH R:dr per Skeppundet. Det är sant, att desie
Men i Frankrike, Preussen, Ryssland och flera länder, anser Staten sig föpligtad att bekosta alla de rön af större omfång och af allmänt nyttig syftning, hvilka frejdade naturforskare finna nyttigt att anställa. — Ja! nyligen beslöto Churfurstendömet Hessen Cas«els Landtständer, för att lemna sin utmärkte chemist, Professor Liebig, en alldeles obehindrad verksamhet, att han, frikallad från professora tets pligter, skulle uppbära ett betydligt årligt anslag. Europa har på alla sätt tällat att ära Berzelius och betyga honom tacksamhet. Monarker hafva med hederstecken prydt hans bröst; hans bildstod är huggen i marmor af Tysklands och Frankrikes största mästare; Tysklands naturforskare hafva låtit pregla en skådepenning, prydd med hans bild. — Knappt lärer finnas något lärdt samfund, med naturforskning till föremål, som icke med sig införlifva t vår Berzelius. — Europas laide kalla honom cbemiens Napoleon; och så här skrifva de om honom i det Tyska Gonversations-lexicon 1 B. pag. j^o6’. ”han är, alldeles ostri”digt, den störste nu lefvande chemist, och" lika utmärkt i ”cbemiens alla utgreningar. — Ensam har han för den ”nya chemien gjort nära så mycket, som alla öfriga till”saipmanstagna; hvadan Engelsmännen benämnt honom che”miens Napoleon.” — Då Berzelius för 5 år sedan besökte Paris, fick jag med stolt nationalkänsla skåda den utmärkelse hail af Frankrikes vettenskapligen bildade Monark njöt, och de hyllningar af vördnad, hvarmed institut och Deu ag Februari e. m. 493 alla andra vettenskapliga, eller med naturvettenskapernafbeslägtade curporationer, jemte alla vettenskapsälskare, bestormade honom.
Kommitteen trodde sig härvid böra uttala den mening, hvartill den, vid öfvervägande af de olika åsigterna rörande bränvinsbränningens ordnande i riket kommit, att denna handterings bedrifvande endast i fabriksväg skulle vara det sätt, hvarigenom ofvannämnde stora ändamål, dryckenskapslastens förekommande, så vidt det på tillverkningssättet berodde, närmast kunde vinnas. Derigenom blefve ock lagstiftningen helt enkel, tillverkningen kunde beläggas med hög afgift, som antingen beredde en ökad statsinkomst eller bidroge till förbrukningens minskande; beskattningen vore lättare att kontrollera vid ett mindre antal större brännerier; de bästa tillverknings-methoder skulle utan tvifvel antagas till besparing i material och arbetskostnad, och den demoralisation i betydlig mån undvikas, som bränvinsbränningens utöfning i en mängd små brännerier nödvändigt alstrade genom frestelsen till dryckenskap för den dermed sysselsatta, sålunda mångfaldigt ökade personalen, och spridde till det ena uppväxande slägtet efter det andra; hvarjemte härtill kunde läggas, att en i smått utöfvad bran vinsbränning vanligen egde en menlig verkan på de betjenande personernas helsa, alldenstund arbetet i ett litet bränneri sällan medgåfve tillfälle för en eller ett par der sysselsatte personer att njuta ordentlig nattro; hvadan äfven i detta afseende de större bränvinsfabrikerna egde företräde, då personalen derstädes måste vara så stor, att den, med bestämda ombyten, borde få tillfällen till ordentligare hvila. Att denna riktning också vore den naturliga för utvecklingen af ifrågavarande näringsgren, ansåge kommitteen bäst ådagaläggas af det ofvan antydda anmärkningsvärda förhållande, att, ehuru de mindre brännerierna bär i riket af lagstiftningen varit uppenbart och i ej ringa mån gynnade framför de större verken, deras antal likväl under de sednaste 18 åren lill öfver hälften aftagit, under det samtidigt dermed en mängd större verk eller fabriker uppstått.