Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domkapitlets ledamöter skulle för viss lid väljas af de kapitlet underlydande prester och skollärare, oaktadt dessa förfarande komme att vara Domkapitlets domsrätt underkastade i afseende på begångna tjenstefel, icke syntes lämpligt, att då, enligt förslaget, de Kyrkoherdar, hvilkas hemvist vore mera än fem mil från stiftsstaden aflägset, skulle ega alt undandraga sig ledamotskap i Domkapitlet, samt ej heller de, sorn på grund af val en gång fem år innehaft sådan befattning, kunde emot sin vilja återväljas, det lätt skulle kunna inträffa, att de väljande blefve vid valet inskränkta inom alltför trånga gränser, samt att, till följd al täta ombyten af Domkapitlets ledamöter, enhet i dess åtgärder och beslut kunde komma att saknas; så har Kongl. Maj:t genom nådig skrifvelse den 2 7 Oktober 1859 gifvit Rikets Ständer tillkänna, alt, med alseende å Högsta Domslolens ofvanberörda anmärkningar och enär den af Rikets Ständer föreslagna organisation af Domkapitlen, enligt hvilken till ledamöter kunde inväljas dels kyrkoherdar ulan högre lärdomsbildning, dels lektorer utan presterlig bildning och bekantskap med stiftets förhållanden, icke i högre grad än den nuvarande organisationen medförde säkerhet derom, att Domkapitlen endast komme att bestå af sådane ledamöter, som livar för sig vore skickliga att deltaga i alla de olikartade göromål, som tillhöra Domkapitlens handläggning, Kongl. Majit, efter Stats—Rådets hörande, funnit sig böra vägra nådigt bifall till Rikets Ständers ifrågavarande förslag. Sålunda hade tvänne olika principer för tillsättande af de icke sjelfskrifna kapitel-ledamöterna blifvit efter hvarandra pröfvade och förkastade; på 1859—1860 årens riksdag uppträdde för första gången ett nytt förslag, hvilket ännu icke kan anses hafva erhållit sin fullständiga utredning, stödjande sig på ”embetsmannabefordrings-principen”, såsom grundsatsen derför då blef benämnd, och åsyftande att ledamotskap i Domkapitlet antingen skulle göras till en särskild embetsbefattning eller 6 Sammans.
Mern eger, äfvensom anställandet af lotsar å insjöarna i kanal-leden från Götheborg till sistnämnda ställe, samt dessa sjöars förseende med båkar och andra sjömärken, der sådane kunde finnas af behofvet påkallade, vore af icke ringa vigt för segelfartens befrämjande på Götha kanal, men utförandet af ett sådant företag icke ansetts tillhöra kanalbolaget, utan böra af det allmänna ombesörjas och bekostas, hade Direktionen öfver Götha kanal-verk i underdånighet hemställt, det Kongl. Maj:t måtte i nåder anbefalla vidtagande af nödiga åtgärder för ernående af det ifrågavarande ändamålet, samt i nåder anvisa derför erforderliga medel. Med öfvervägande så väl deraf, som af hvad Förvaltningen af Sjö-ärendena, genom den 30 December 1845 afgif vet - 17 Tet utlåtande i underdånighet anfört, hade Kongl. Maj:t, medelst nådigt Bref, den 14 Januari sistlidet år, förklarat hvad af ofvanberörda direktion blifvit i underdånighet hemstäldt, i afseende å anställandet af lotsar på kronans bekostnad å insjöarna i kanal-leden från Götheborg till Mern, samt dessa sjöars förseende med båkar och andra sjömärken, icke för det närvarande föranleda annan åtgärd, än att förvaltningen af Sjö-äreiulena anbefalldes upprätta och i god tid före nästinträffande riksdag till Kongl. Maj:t i underdånighet inkomma med fullständigt och motiveradt förslag öfver kostnaden för lotsoch båkinrättningen å förrberörda insjöar, på det att derefter måtte kunna bedömas, om och i hvad mån förhöjning i anslaget för lotsoch fyranstalterna kunde blifva behöflig, till följd af det utaf kanal-direktionen i förevarande afseende framställda förslag. Förvaltningen af Sjö-ärendena hade, till följd af Kongl. Maj:ts förberörde nådiga beslut, under den 16 sistlidne Februari inkommit med förslag i förevarande ämne, dervid anfördes:
Litet stampbröd och en smula smör var allt hvad jag denna gången kunde skaffa till mat åt Margaretha, men hon tog det vänligen emot och menade att det väl lät äta sig; var ock strax nöjd att åter börja vår färd, då jag nu måste med mycken sorg i mitt hjerta säga henne, att vi ännu samma dag måste vandra ut till ön, dit vi oss ernade, ithy att isen var så svag, att den följande dag ej mera vore att pålita. Vi hade ej gått långt, då vi kommo till stranden af hafvet, och jag visade åt Margaretha den mörka rand, som åt en sida syntes på långt afstånd. Det var dit vi skulle sträfva, och kände jag att bloden vek från mitt ansigte härvid; men i detsamma, och liksom hade vi öfverenskommit, knäppte Margaretha tillhopa sina händer, och jag blottade hufvudet, och stodo vi så båda en stund bedjande, och öfver det omätliga isfältet låg en tystnad som i grafven. Sedan fattade jag Margarethas hand, och utan ett ord började vi vandringen. Som en klar spegel låg sjön för oss. Vattnet, som legat samladt på isen, hade nu derunder sjunkit. Dagen var kall, och solen hade icke orkat den under natten uppkomna isgatan uppsmälta, hvilket var vår lycka, ehuru det var ganska besvärligt att i denna halkan vandra, och den kalla hafsvinden genom våra tunna kläder bet, ithy att våra pelsar lågo qvar på prestgården. Torde vi väl en half mil så hafva vandrat, då vi långt bort på isen sågo folk, som kommo från holmen; och var det en icke ringa hugnad att se, det isen derborta ännu höll, ty den skulle der vara svagare, men der vi hittills gått, mente min sagesman, att man till och med köra kunde. Tycktes också Margaretha bli helt upplifvad af att se folk; hade dock tillförene alls icke klagat, ehuru jag väl sett, huru hennes ögon hvarje stund afståndet till holmen mätit. Gingo vi så emot hvarandra, och kände jag snart att en af dem, vi sålunda mötte, var en af socknens prester.
I sådant afseende får jag ock i ödmjukhet föreslå följande redaction, hvarigenom äfven hela Momentet synes mig vinna både i tydlighet och enstämmighet: »Anser Hof-Canzleren eller dess Ombud något Dagblad eller Periodisk Skrift innebära förbrytelse emot något af de i 3 § uppräknade Momenter af denna Lag, äge han» etc. — »Anser Hof-Canzleren eller dess Omljud någon annan Skrift innebära förbrytelse emot något af de i 3 § uppräknade Momenter af denna Lag, åligge honom» etc. Skulle åter i det ena eller andra fallet något Moment synas böra undantagas, så lärer dock intet undantag höra gälla för dem, som angå Religionen, eller de 3 första Momenterna, såsom med skäl stälda i främsta rummet. Mot slutet föreslås äfven, att orden: »icke före utgifningen, men» må utgå. Likaså föreslås, att det af Utskottet föreslagna tillägget måtte gå ut, såsom lätt ledande till undanflykter och missbruk. 4 § 4 Mom. Det föreslagna tillägget »något framdeles tillgörande» synes onödigt. 4 § ö Mom. Med anledning af Konungens Nådiga Proposition vågar jag här föreslå ett tillägg, som synes mig nödigt till skyddande af enskilda personer. Det är billigt, att enskild man njuter sin talan till godo mot förolämparen. Men det är ock billigt, att han icke ålägges kärandepligt, der han verkligen är svarande. Den som i Skrift angriper någon är väl den egentliga käranden och borde aldrig kunna undgå samma bevisningsskyldighet, som alla andra tillhör i samma cas. Han bör således framträda i dagen, ställa sin svarande Part ordentligen till rätta och utföra mot honom sin talan, och då han detta gör, borde han äfven i tryck få nyttja sin rättighet emot honom. Jag ville derföre tillstyrka, att eho som i tryckta Skrifter angriper enskild man, skall ovilkorligen hårdt bestraffas, så framt han icke styrker, att han i laglig ordning honom inför rätta tilltalat och ännu mot honom sin sak förer, men, i fall han det gör, vara från ansvar befriad.
St. i tillfälle att derom öfverlägga; äfvensom att, med afslag å Utskls tillstyrkande i denna punkt, K. Mis propos. i förevar, fall med allt skäl bör bifallas. Deli ii Augusti f. m. Hr Dunck ward t: Äfven jag ber alt fa åberopa mitt yttrande, som jag vid Aterremissen af första utlåt, i detta ämne afgaf. Jag yrkade då bifall till K. Alts nåd. propos., och jag gör det äfven nu. Jag tog mig då friheten anföra de grunder, som jag fann gällande för bifall till propos., och dessa grunder hafva af StatsUtsk. blifvit leninade ovederlagda. StatsUtsk. medgifver först, att det är svårt för Utsk. alt bedöma, huruvida all möjlig inskränkning blifvit iakttagen vid de med embetsverken verkställda regleringar. Hedan detta innefattar ett medgifvande, att Utsk. ieke funnit skäl att invända mot KammarCollegii reglering. Alt, på sätt Utsk. i förbigående föreslagit, organisera KammarCollun med assessorer, finner jag olämpligt. KammarColltm har hittills ieke bestått af assessorer och torde hädanefter icke heller behöfva sådana. StatsUtsk. medgifver, att Collegii reglering icke kan med närvar, tillgångar verkställas. Det torde således vara ostridigt, att Utsk. icke funnit något att anmärka mot den uppgifna personalen och mot aflöningen, hvaruti, efter mittbegrepp, icke heller någon inskränkning kan göras. På dessa skäl förenar jag mig i det yrkande, att KammarColltm måtte för sin lönereglering erhålla den äskade obetydliga tillökningen af 8,332 r:dr 3i sk. ii r:st., hvarigenom KamroarCollrm komme att tillgodonjuta lika lott och rättvisa med de öfriga Collina. Fril). Boye: I consequens med hvad jag i dag yttrat om Cancelliet och af rättskänsla anhåller jag att få förena mig uti de tvenne sista talarnes yttranden, och yrkar derföre propos. till bifall å K. Al:s härutinnan afgifna nåd. proposir.
Till Curhufek i Stockholm, enligt Medicinal,Slaten, förut anordnade lill Öfwer Siäthällare-Emberets disposition - i,soo: Till Viccinations understödjande och Utwidgande verst'des, enligt Medicinal-Skaten förut anordnade till Lo11e§il-meäico disposition - Zoc>. ZZS Den i2 ZebruKkil. Till Stockholms Spinnhus, enlig! Commerce - Collegii Skar, förut anordnade cili Kongl. CommerceCollegii disposikion - 5,654: ZZ; F. Till aflöning för en Professor och en Adjunct ivid Allmänna Barnsängschuftt samr z:ne FattigeMedici i Stockholm, enligt Medecinal-Staren, förut anordnade till Innehafwarne - 644: sr: Tillsammans R:d. 9,265: 39: Dä desse utgifter grunda stg pä Kongl. Majus och Riksens Ständers samfälda Beslut, och alla ämnade till »välgörande publique Inrättningar, har det icke warit Utskottet hwarken wärdigt eller tillständig», all tillstyrka nägon indragning deraf, pä wärnlösherens och den lidande mensklighekens bekostnad. Öm desse medel nu mera pä annat fält disponeras, der, till Utskottet likwäl icke äger nägon gifwen anledning, har sädank icke tillhört Utskottets granskning eller utlåtande. 13:0 Angående Landt-Staterne° Malmöhus Län. Harwid har blifwit anmärkt, a» Alnerups Kongsgård, som af Landshöfdingen i detta Län innehafwes emot 200 R:drs arrende, bör efter dess rätta och egenteliga wärde blifwa honom pä Lön antagen, pä det, igenom en derefter skäligen lämpad jcmnkning i de öfrige Löningswilkoren, Stats-Werkez Den 12 Ahruarii. §27 ma åtkomma ersättning för den afkomst, som genom e» annan disposition af samma Egendom kunde Stars Merker tillkomma.
Talmän föreslagna godtgörelse för ofvanomförmälda korrektur-läsning grundar sig på en, med hänsigt till papperets storlek och tryckets beskaffenhet, anställd jemförelse emellan de särskilda Ståndens protokoller; och då denna beräkningsgrund, hvilken vid ifrågavarande ersättnings bestämmande under de föregående riksdagarne varit tillämpad, äfven nu synes böra iakttagas, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständers bifall lill hvad sålunda blifvit föreslaget, eller alt, såsom ersättning för besörjandet af korrektur-läsningen m. m. i och för den vid nuvarande Riksdags slut återstående tryckning af RiksStåndens protokoller, jemte dertill hörande register, må till vederbörande utbetalas för hvarje, sedan Riksdagen är afslulad, tryckt ark af Ridderskapet och Adelns äfvensom Preste-Ståndets protokoller En R:dr 12 sk., och af Borgareoch Bonde-Ståndens En R:dr. 2:o. Beträffande derefter godtgörelsen för upprättandet af registren öfver meranämnde protokoller, torde samma bestämningsgrund, eller papperets storlek och tryckets be - Slals-Ulskotlets Memorial, M 237. 27 skaffenhet likaledes böra tillämpas; hvadan Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad Herr Landtinarskalken och Herrar Talmän föreslagit, hemställer, att denna godtgöreise må bestämmas till Tjugu R:dr för registren öfver Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets protokoller och till Femton R:dr för registren öfver Borgareoch Bonde-Ståndens protokoller, beräknadt för hvarje tryckt ark af sagde register. 5:o. 1 afseende på ordningen och sättet för liqviderandet af härofvan omförmälda, jemte öfriga med tryckningen af innevarande
Expeditionschefen in. m. C. F. Meinanders underdåniga ansökning om pensionsförhöjning. III. 44. R. 80. X. B. 79, ll7, 134. A. 151. XI. E. 401. — N:o 38- till Rikets Ständer, i anlednitg af gjord underdånig framställning om Statens medverkan för fullbordande afjernvägsanläggningeu mellan Köping och Hult. III. 44, 55- R. 68. XI. B. 327, 331. A. 354, 355. U. 393. A. 399- U 440.443. E. 428. — N:o 39 till Rikets Ständer, i anledning af f. d. Landshöf dingen i Götheborgs och Bohus län, General-Löjtnanten Herr Grefve Carl Gustaf Löwenhjelms, f. d. tillförordnade Lands-Kamereraren Kronofogden Anders Samuel Pettersons och Lands-Sekreteraren Lagmannen Carl Engelbloms underdåniga ansökningar att erhålla eftergift af dem fidömdt ersättnings-ansvar för Kronans förlust, i föl d af Länsbokhållare!! Caspar Langlets bedrägliga förhållande. III. 44. R. 55. — N:o 40- till Rikets Ständer, om antagande af en författning angående sammanläggning af straff. III. 43. R. 54. V. B. 658, 660. VI. A 304. VII. E. 3. — N:o 41. till Rikets Ständer, om antagande af en författning angående straffarbetes och fängelsestraffs verkställande i enrum lil. 43 R. 54. N:o 42. till Rikets Ständer, angående uppförande å stat af lön för Kronofogden i Vesterbottens Lappmarker, hvilkens aflöning för närvarande utgår dels från det å Riksstatens Åttonde Hufvudtitel uppförda reservationsoch förslags-anslag till Lappmarks Ecklesiastikverk, dels i så kallad Näst. III 43 R.
Inackorderingar mottagas fortfarande på Höryd, och undervisas uti matlaglagning, väfnader, såsom drällar, damast, krabbasnår, dukagång, noppväfnader m. m., handarbeten, knyppling. glansstrykning m. m. Afgift 30 kr. i månaden och för helt år 300 kr. Adress: Fru Kristina Pettersson, Höryd, Hvetlanda. [1496] T1365] T ill instundande sommar sökes plats af en 18-årig flicka, som varit ett år i Frankrike samt sedan september sistl. år i England. Den sökande, som f. n. vistas i England, talar franska och engelska språken samt är kunnig i musik. Kan plats erhållas i finare familj som sällskap, ses detta hälst. Den sö- kande är annars villig antaga annan lämplig anställning. B ä s t a referenser kunna lemnas. Svar under märke » Språkkunnig », torde adr. till S. Guma3lii Annonsbyrå, Stockholm. (G. Doktor Å. Mag[1341] och hudsjukdomar. Angenäm och vederkvickande hvila efter arbetet erhålles uti Hjalmar Peterson &amp; C:nis l &gt; o l s. t o r Johannes 10 Schmidt, Wallingatan nedre botten. Mail lostai. OBS. Mottagningstider: kl. 10 — 11 f. m. och 2 — 4 e. m. Helgdagar endast sjukbud. Fullständig sjukgymnastik efter Kellgrens metod, så väl manuel behandling som rörelsegymnastik. Tre-årig assistent hos Direktor Kellgren i London biträder vid gymnastiken. Tider: för Herrar kl. 9 — 11 f. m. samt kl. 3 — 5 e. m. » för Damer kl. 12 — 3. [1433] Nya Fällstol (gul eller brun) som äfven kan begagnas som Fåtölj, Chäslong och Säng och som erhålles fraktfrit mot 10 kr. järnvägsefterkraf från Hjalmar Peterson &amp; C:nis Bokhandel, Karlstad. Till förekommande af förvexlingar är vår Nya Fållstol alltid stämplad på de båda kortstyckena som uppbära armstöden med vår firma Hjalmar Peterson &amp; C:ni, Karlstad.
Och i en tid, sorn är så positiv och en smula gemen, som vår, hvilken, när den ett ögonblick träder utom det materiella interessets spher, i konster ne ingenting annat söker, än en falsk och öfverdrifven färg att i en sådan tid aflägsna ungdomen från det antika, det enkla skönas källa, vore ingenting annat, än att påskynda vår moraliska förnedring”. Hvad tycker Hr Westerstrand härom. Det är dock ingen gammal ultra conservativ skolkarl, som skrifver så; ulan en modern talare, den ofta häftige oppositionsmannen, den ständige motståndaren emot Ludvig Philips politik, som uttalat dessa ord. Efter denna citation kan jag kanske spara alla gamla auetoriteter. Möjligen gäller denna nya mera för Hr Westerstrand. Deremot är jag fullt öfvertygad, att det Högl. Utsk., som får sig Hr Westerstrauds motion tillsänd, skall fästa ett allvarligt afseende på hvad håde erfarenhet och förnuft lära. Man behöfver ej vara någon blind ifrare för Latinets alltför tidiga läsning, för alt finna det ogörliga och för all classisk hildning förderfliga i Hr Westerstrands motion. Utom detta som är erfarenheten och det pedagogiska förståndet mest motsatt i Hr Westerstrands förslag, finnér jag samma besynnerlighet i flera af hans öfriga indelningar af läroämnena. Sä t. ex. har han visserligen angifvit modersmålet såsom grund för allt språkstudium i första classen, men i den andra låter han detta språkstudium öfvergå lill Fransyskan. Mången skulle likväl tro, att Tvskan ligger närmare vårt modersmål än Fransyskan, och ali således delta snarare än det Fransyska språket borde utgöra en öfvergång frän modersmålet till de främmande språken. Så ansåg man det också i elementarskolan; men här har Hr Westerstrand, oaktadt sitt gillande af nämnde skola, vändt upp och ned på detta förhållande. Vidare vill han visserligen låta gossen lära att skrifva och tala Fransyska, men i afseende pä Tyskan är han nöjd med dess blotta läsning. Jag skulle dock tro, att för oss Svenskar är talande och skrifvande af Tyskan nödvändigare, än af Franskan. Här finnes åtminstone alltid flera Tyskar än Fransoser.
Det är likväl en annan del af Criminal-lagen, sorn är lielt och hållet oberoende af straffsystemet, mea det oaktadt, om jag vågar tro mia öfvertygelse enlig med sanna förhållandet, uti sitt närvarande tillstånd innebär och föder en betydlig mängd af de beklagansvärda företeelser, hvilka här ofvan blifvit i förbigående angifne, och soia man dagligen kan sjelf öfvervara vid våra UnderDomstolar, utan alt behöfva uppsöka dem i högsta Åklagaremagtens eller AdvocatFiscalernes archi ver; jag menar sjelfva! rättegången i brottmål. Lag bar uppställt ett mäg ligt värn för den personliga friheten uti 20 Cap.. 7 § MissgerningsBalken och 17 Cap. 33 § RättegångsBalken; men det under Konung Gustal III införda polissystemet med sin skräckregering, och den plantskola af Domare och andre juridiske Embetsrnän, som derifrån utgick, spridde snart en annan anda i den Svenska brottmålslagskipningen, och förvandlade våra Tingssalar till Poliskamrar, hvarest Domarens nitälskan för det ondas u ptäckande samt dess behandling af den klagade, likasom från förutsättningen om dess brottslighet, ännu, efter återkomsten af ett friare samhällsskick, till någon del synes hafva bibehållit eri inqvisitorisk ransakningsmethod, oförenlig med den känsla af menniskovärde, sorn bör vara den första hos hvarje individ bland 56 Den i5 December f. m. ett fritt folk. En annan brist torde finnas i otillräckligheten för den närvarande tiden af det i nu gällande Lag stadgade bevisningssätt med aine vittnen, hvars ofelbarhet under en sednare tid, då den religiösa superstitionen bos de arbetande elasserne bland folket aftagit, utan att ersättas af någon allmännare upplysning, torde jäfvas af de sednare årens flerfaldiga exempel på begången mened. Likaledes kan må hända sättas i fråga tjenligheten af värjemåls-eders bibehållande. Bristerne af våra närvarande BrottmålsDomstolars organisation utgöra ännu eLt annat ämne för betraktelsen. Det är likväl icke min afsigt, att upptaga tiden med någon afhandling till bevisande af dessa brister.
Ridderskapet och Adeln har beslutat att enskilda personer kunna upträda säsom deras anklagare inför Riksens Ständer. Det är billigt och nödwändigt, att ben som kan anklagas mätte äga tillfälle, att lika offentligt fä förswara sig, och det är pä denna grund jag tillstyrker litt beha höga Ämbetsmän mätte fä tillträde till wära plena. Härtill Ropades af mänga Rätt. Herr kakl man: vetta ämne synes mig redan sä wäl utredt, och derom är redan sä mycket sagdt, att jag allenast instämmer med de Ledamöter som tillstyrkt tillätclscn för de högre ÄmbckSmäunen att dcwista Ständernas plena. Jag finner ej huru en ÄmbetSman, som genom födselnär berättigad att wara Representant, genom dct tillfälliga af en befordran dcrifrän bör kunna uteslutas. Men pä samma grund, som honom ej tillätes att blifwa Ledamot i nägot Utstött - ' Den 21 October. 4g ir skott, tror jag att han e) borde kunna bli Elcctor, hwilket jag anhäller wid den nya redackionen af denna Z äfwen mätte observeras. Grefwe örns r: Det är e) min tank» Kkt bestrida den mening jag finger ibland Höglofl. Ridderskapct och Adeln wara rädande: min afsigt är allenast att förklara anledningarna till Utskottets förslag. När Utskottet fann Stats-Raden och de öfrige här i fräga warande höge Ämbetsmän underkastade answarighet, frugtade Utskottet akt deras närwaro i plsna skulle när answarighets frägor uppkomma, wara för dem sjelfum oangenämt, och Ständens Ledamöter i pions deraf wara generade.
Hr von Hohenhausen: Sedan R. o. Ad. en gång förklarat öfverläggningen om denna § fulländad, liar jag ansett mig icke böra deltaga uti discussion särskildt öfver moni.; ty om vi åter skulle inlåta o-.* i discussion deröfver, skulle många nya förslag kunna tillkomma, hvilket icke vöre öfverensstämmande med gällande och hittills iakttagna former. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Ulsk:s förslag oförändradt. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Landtm, yttrade alt Gr. Taubes förslag innehölle, ali åt consistorium borde öfverlemna? att bestämma den tid, hvarunder de fasta skolorna skola hållas öppna. Gr. Taube: Efter livad jag vill påminna mig, tog jag mig friheten göra den framställning att åt domcapitlet måtte öfverlemna? att, efter församlingens hörande, bestämma liden för skolornas årliga verksamhet. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Gr. Taubes förslag. Ropades nej. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att ett annat yrkande varit, att Utsklns förslag till 4 moni. måtte bifallas, blott med den förändring att orden minst åtta månader skulle utbytas emot orden vissa månader; hemställande Hr Landtm, om R. o. Ad. behagade antaga detta förslag. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Landtm, föi klarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. Fortsättningen af detta måls pröfning uppskjöls till nästa plenum. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att nästa plenum komme alt böljas kl. 9 på morgonen, ett förhållande, som äf20 H. jg4 Den 10 Februari c. ro. ven framdeles understundom torde komma att äga rum, då göromålens mängd sådant fordrade. Lades på hordet Statsoch BancoUtskms utlåt. N.‘o i anledti. af väckta motioner, att piivatbankernes sedlar må i kronouppbörden emotlagas. II. R. o.