Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter afgifvandet af mitt första anförande i frågan, erinrade jag mig, att föreskrifterna om Grundlagsfrågors behandling nu mera undergått den af Hr Gr. o. Landtm, omförmälda förändring, och formulerade derföre mitt sednare tillstyrkande så att förslaget måtte förkastas, som jag anser vara liktydigt med tillstyrkandet att det måtte förfalla. Hr Printzensköld: Jag instämmer uti Hr Fåhrrei yttrande, på det att det förslag jag gjort icke måtte hindra Hr Gr. o. Landtm, att framställa propos. Efter härmed fulländad öfverläggning hemställde Hr Gr. o. Den 25 Juli f. m. 507 Landtm, om R. o. Ad. behagade förkasta det i Const.Utsk:s förev:de Mern. framställda förslag till ändring i 1 2 § R:sF:ii, samt besvarades denna propos. med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det lian ansåg Nej hafva varit öfvervägande. Hr Munck och Frih. Paykull hegärde votering. Uplästes till justering och godkändes en så lydande voteringspropos. Den som förkastar det i Const.Utskis Mern. N:o 13, framställda förslag till ändring i 12 § R:sF:n, röstar Ja; den det ej vill röstar Nej; vinner Nej kommer ofvanberörde förslag, så vidt på R. o. Ad. beror, att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja—37. Föredrogs ånyo Const.Ut.sk:s d. 10 och 20 dennes på bordet lagda Mern. N:o li, ang:de det tillägg till 12 § R:sF:n, att Konungen ieke må utan R. St:rs samtycke blifva regerande Furste af utländsk stat. Gr. Frölich, David: Efter utgången af den sista voteringen förmodar jag att Const.Utsk:s här representerande ledamöter icke särdeles hålla på den nu förev-.de frågan.
J a g säger nu också vännerna, ty, ehuru barnen helt beskedligt hållit mig inom hemkanterna, är j a g dock, tack vare edra beskrifningar, lika god vän med dem som ni. » » Nu skall j a g till på köpet visa er Pers häst och höna, som han i senaste bref tecknade åt mig. » » Åh, det hjälper ej, Mathilda, att dm sö- ker skryta med Per. Elma håller nog ändå mera på Sven, som röjer så tidiga anlag för aritmetik, att han redan kan räkna tretton bär på stickelbärsbusken. » » Tvärtom borde j a g j u då i honom frukta en konkurrent till mina små flickor, som ej heller hafva så dåliga anlag. Men, åpropos konkurrens! Sågo ni, att en namne till mig för någon tid sedan i Idun uppmanade någon att bemöta Aves artikel: » Sådana segrar göra vår ruin ». J a g måste medgifva, att jag verkligen, tack vare influensa och sjukdom, för öfrigt blott flyktigt ögnade igenom den; men nu borde vi verkligen ordentligt läsa igenom den. » » Nå, inte tycker j a g att någon af oss precis har ordet i sin makt; men » hvar fågel sjunger efter sin näbb », och då vi j u alla äro varmt intresserade för saken, kunna vi kanske äfven draga ett litet strå till stacken ». » Vi läsa således igenom hela artikeln och säga vår tanke om saken, öfverlemnande åt skickligare pennor att bemöta den bit för bit. A v e menar, att dé mera lyckligt lottade arbetssökande kvinnorna borde göra front mot prejerisystemet. Men hvari består dessa sä kallade lyckligt lottades lycka. Kanske i att äga ett välburget hem eller rika släktingar. E t t välburget hem har hon visserligen, så länge föräldrarna lefva, men, då dessa dö, delas förmögenheten, och det kommer kanske ganska litet på hennes lott, åtminstone ej tillräckligt att lefva af på räntorna. E l - ler har välståndet berott af faderns goda lön; då han fallit undan, är hon kanske för gamAnnat är det, om hon tager en plats blott för att skaffa sig en sysselsättning, af nyck eller för att hafva litet mera nålpenningar.
Innehafvare eller brukare af tvänne eller flera hemman, hemmansdelar eller lägenheter, som till bränvinsbränning berättigade äro och af inneliafvarens folk och dragare skötas, vare öppet lemnadt att, såvida hemmanet, hemmansdelen eller lägenheten är försedd med egen ladugård, der utfodring sker, på hvardera af dessa egendomar idka bränvinsbränning med så stor panna, som emot jordevärdet svarar. Skulle åter innehafvare eller brukare af flera lill bränvinsbränning berättigade hemman, hemmansdelar eller lägenheter vilja på ett ställe utöfva bränvins-tillverkningen efter deras sammanslagna värde, vare sådant tillåtet, under villkor, dels att dessa egendomar äro så belägne att afståndet från det ställe, der bränvinsbränningen utöfvas, ifrån åbyggnad till åbyggnad räknadt, icke är längre än en mil, dels att pannerymden i intet fall får öfverstiga det i 4 § bestämda maximi-belopp. Bränvinsbrännings-rättighet för jord å landet må icke i något fall förenas med bränvinsbrännings-rättighet för jord i städerne, eller efter sammanräknadt taxeringsvärde på ett ställe utöfvas. § 6. På landet vare tvänne eller flere åboer å samma hemman elier å serskilda hemman, hemmansdelar eller lägenheter, då dessa äro inom samina socken och högst på en half mils afstånd från hvarandra belägne, obetaget att, efter behörig anmälan vid mantalsoch skattskrifningen och emot Bev-, Lag-, samt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1. 57 emot samfäldt erläggande af den på gemensamma bran vinsbrännings-redskapen belöpande afgift, deras bränvinsbrännings-rättighet utöfva med en gemensam panna på den af dessa hemman, hemmansdelar eller lägenheter, som dertill uppgifves, hvilken panna dock aldrig må öfverstiga högsta tillåtna pannerymd.
Att Commerce-Collegii Justitia - Division försvinner derigenom, att de rättsfrågor, hvilka der blifvit handlagde, öfverlemnas till Dom. stolarne: att de judiciclla mål, hvilka på namn: 588 Betänkande om Rikets Styrelse-Verk. de Collega Handelsoch Manufactur-Division handläggas, likaledes skiljas derifrån: att de mål och ärender , som i Administrativ väg af sistnämnde Division afgöras, hädanefter, likasom städernes oeconomieoch politiemål , hos Konungens Befallningshafvande få upptagas och pröfvas, samt besvär öfver sådane beslut directe hos Konungen anföras; dock att mål om näringsfriheten i städerne, hädanefter som förut, handläggas af Magistraterne, samt, i händelse af besvär, pröfvas af Konungens Befallningshafvande, till hvilkas afgörande äfven torde kunna hänvisas de mål, sorn, både i anledning af Städernes skyldighet, att vara försedde med nödiga saltlager, och jemväl i följd af städernes privilegier i oeconomiskt hänseende, kunna uppkomma: att de Administrativa ärender, som äro af större vigt och omfattning samt af allmännare inflytande pä näringarnes trefnad, och sorn nu tillhöra Commerce-Collegii Handels - Divisions omedelbara upptagande, hädanefter på samma sätt finge underställas Konungens höga pröfning: och att sådane handeln i allmänhet rörande detail-befatrningar, hvilka äro af den beskaffenhet, att de icke kunna åt Länestyrelserna uppdragas eller lämpligen, efter föredragning inför Kongl. Maj:t, genom Handelsoch Finance-Departementet expedieras , fingo Administreras af ett för sådant ändamål särskildt inrättadt Commerceoch Mauufactur-Contoir, som hörer under StatsSecreterarens inseende. Af de Commerce-Collegii befattning tillhörande göromål återstå sedermera endast de, som härleda sig ifrån den derunder lydande Manu - Betänkande om Rikets Styrelse-Ver k. 589 factur-Disconten, om hvars förvaltning
Uti Memorial, som Högloflige Ridderskapet och Adelil till detta Utskotts Utlåtande remitterat, har Herr Grönhagen, Gustaf, af den anledning, alt inom de Collegiala och Administrativa Verken skola finnas Embetsoch Tjenstemän, hvilka innehafva sysslor vid serskilda Verk, men sådant obestridligen förorsakade långsamhet och hinder i Tjensleutöfning, jemte det att andre personer derigenom utestängdes från Tjenster, som dem eljest kunde tillkomma, föreslagit, alt ingen Embetseller Tjensteman, som på Kronans Stat åtnjuter årlig Ion eller arfvode till 1,200 R:drs belopp, må tillåtas bekläda mer än En enda Tjenst, och således icke på 2, 3 å 4 ställen uppbära löner till flere Tusende Riksdalers belopp. Utskottet får i anledning häraf anföra, alt Utskottet väl delar Motionairens åsigt, att det vore nyttigt, om af en och samma person icke finge, jemte ett magtpåliggande och vigtigL Embete, hvarmed löningsförmo Bih. till Rihs.- Se. Pro 1.1828 och 1829,8 Sami. 1 A/d. a Band. <f.de Haft. 1 a Allm. Besv.- och Oecon.-Utsli.
Ämnet är vigtigt och värdt den högsta uppmärksamhet af hvarje medborgare, hvarje vän af Fäderneslandet; och således äro desse Friherre Anckarswärds Tankar icke oväntade. Likväl kunna de icke, i samma Bion de ådraga sig uppmärksamhet, undgå, att till större eller mindre del gillas eller förkastas, efter en hvars olika begrepp och åsigler, och det är af sådan anledning, med erkännande af allt hvad förslaget innehåller nyttigt och möjligt, som jag önskar alt med mine enskildte tankar få beledsaga Herr Friherrens. Det har icke undfallit mig den omständighet, som dervid skulle inträffa, ty Herr Friherren häruti sitt anförande utvecklat sin mångsidiga kännedom af StatsEkonomien, Politiken, Historien, KrigsVetenskapen m. m., ehuru genom ett framställningssätt, som icke alltid kan fritagas från motsägelser. De ämnen Herr Friherren afhandlar fordra kanske en vidsträcktare granskning, men för att ej för mycket anlita Ridderskapets och Adelns tid, förbigår jag de Politiska betraktelserne, så mycket hellre som jag icke besitter den noggranna kännedom om hvad i de utrikes ministérerne sig tilldrager, som erfordras för att rätt kunna bedöma de supositioner eller verkliga förhållanden som anföras; men kan ej underlåta att Den 8 December e. re. med tillfredsställelse erfara Herr Friherrens yttrande om Scandinaviens sjelfständighet, enär det begrepp som dervid fästes, är så fullkomligt öfverensstämmande med den sjelfständighet vi åtnjuta, och som så vidt skiljer sig från det irrbloss Herr Friherren upptäckt, några rader ofvanföre, och så rysligt heskrifver, I slutet af Herr Friherrens tryckta anförande, finnér man att ändamålet med uppsatsen icke vore att ingå i några detailförhållanden, utan endast att framkasta idéer, och framlägga de yttrade åsigterne, utan all slags förhoppning om någon framgång. Det är verkligen skada att Herr Friherren icke något omfattat dataillerne hörande till de framställde satserne, man skulle kanske derigenom allra lättast finna om, oell i hvad mon de äro möjlige att verkställa, eller om de endast böra läggas till den redan nog stora samlingen: idéer.
Det förslag framlidne Herr Grefve Liljencrantz i lifstiden dertill uppgjordt, kom redan till sådan framgång, att det i högstsalig Konung Gustaf IIT;s tid bifölls uti Con. seiden, men vid justeringen blef det icke antaget, af orsak, att några Herrar RiksRåder lära hafva ändrat deras mening. Sedermera inträffade, ott åtskillige Ledamöter ifrån Gottland, hvaribland afven jag, väckte ytterligare fråga om denna porto franco. Samma resultat följde då, att man ansåg förslaget gagneligt, men ej blef ense örn sättet. Jag tror ock att det ligger i sakens natur, att hvar och en oväldug måtte inse inrättningens allmänna nytta för Fäderneslandet; och då den dessutom är i Utskottens Betänkande omständeiigen detaillerad, anser jag inig ej behöfva dermed vidlyftigt upppehålla Högloflige Ridderskapet och Adeln Jag går således att i korthet vederlägga de anmärkningar, hvilka blifvit deremot gjorde, under förhoppning, att denna min vederläggning måtte få åtfölja återremissen. En Ledamot har, då dett* Stn 27 Augusti e, m. ämne förra gången föredrogs, invandt, ätt porto3 franco på Gottland liefve ett Jkadligt monopolium. Det begrepp jag gjort mig om monopolier, är, att de innefatta privilegier till förmon för enskilte personer eller enskilte corporationer, på bekostnad af det allmänna; men det är nu ej fråga om att i fall en porto-franco inrättas på Gottland, den icke, om sådant finnes lämpeligt, äfven sedermera må inrättas pä andra ställen i Riket. Derföre är ej någon uteslutande rätt för Gottland föreslagen; det . beror ock af hvar och en Svensk eller Utländsk man, att bosätta sig å Gottland och draga fördel af denna inrättning'; och då någon motion icke blifvit väckt om en sådan på något annat ställe än Gottland kan ej eller frågan om porto-franco utsträckas till någon annan ort. Man har invändt, att den Jkulle befordra lurendrägeri. Om man betraktar Svenska gränsen, borde man dock finna denna anmärkning ej förtjena något afseende.
Legerström kuäolpd, begärde harwid l anled» ning af Riddarhus-Fisealens honom gifne swar pä hans tillkännagifwande att Ztiddarhus-Fifcalen, wkd den. den 2Z Mars förcfallne första voteringen om friheten att göra Fidei-Cornmistcr, icke jemte numrorna upropat alla namndet mätte till bestyrkande af denna nygift, de Riddcrstapets och Adelns Ledamöter höras, hwilka under uprspandet sutto wid Landt - Msrstalks bordet. Herr Grefwen och Landt-Marssalken tillkannagaf, att nägon af desia Herrar nu icke more närwarame och förmodade att sedan fåken nu worc förbi, denna omständighet mä hända kunde anses säsom indifferent. Grefwe O« is Osrllie yttrade ffg likaledes anfe nä^ gon upplysning häröfwer wara likgiltig, sedan rättigheten «tt göra Jidei-Commister ändä wore nu mera förlorad. §ZF Dm §4 April. friherre Osterström yikade att hans bsgärsn t Kssft Lall mätte för hans räkning intagas i ProtscoLct. Högloft'. R-dderstaptt Zch Udcln Ztskihches Klockan Zt Is llclsw l?rotygolli AE, Liiv<?ffktv!§E Onsdagen den 2S AprG Vlenum kl. ro f, m<> ^ ZusterakeZ följande» ^ Utdrag af Protokollet, hället l Högloft. NldderssapM och Adelns Plenum den 24 April l8r2. S. D. I anledning af derom genym Herr Grefwe^ «ch Landt-Marstalkcn gjord proposition, beflöt Högloft.
Stockholm den 31 Augusti 1863. XtO 12§- Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Sept. 1863, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om förening af landsbygd och städer till samhåttigheter med lika rättigheter och skyldigheter, Yällofliga Borgare-Ståndet har, genom remiss den 15 innevarande månad, infordrat Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utlåtande öfver en af Herr jRydin, med åberopande af 56 § Riksdags-ordningen, väckt motion, hvari anföres, hurusom, vid betraktande af de många vigtiga sam hällsreformer, hvilka under de sista 25—30 åren blifvit i vårt fädernesland införda, och de lika vigtiga, hvilka vid denna riksdag blifvit dels föreslagna, dels antagna såsom t. ex. representations - Allmänna Besvärsoch Elconomi-Utslcottets Betänkande N:o 128. 7 förslaget, nya brottmålslagen, handelsoell näringsfriheten, fortsättning af jernvägsbyggnaderna m. m., man måste komma till insigt af nödvändigheten att äfven i åtskilliga andra rigtningar, vid hvilka man hittills ej fästat särdeles afseende, företaga förändringar och reorganisationer, på det allt må stå någorlunda i harmoni inbördes och bilda en hel, sammanhängande organism, till gemensam båtnad, styrka och förkofran åt hela landet. Hvad som likväl, efter motionärens förmenande, sannolikt i betydlig mån skulle förhindra eller motverka en högre utveckling af en dylik fullständigare organism, vore det redan nu befintliga och ännu större blifvande missförhållandet emellan rikets städer och landsbygden, derest någon ändring deri oj företoges. Medan städerna så småningom och frivilligt afsagt sig all uteslutande rätt till handel och handtverk samt meddelat sådan äfven åt landsbygden, äfvensom i flera andra hänseenden sökt närma sig denna sednare, hade intet enda steg, motionären veterligt, egt rum från landsbygdens sida till att närma sig städerna. Het hela utgjorde nu en bjert i ögonen fallande, djupt ingripande disharmoni, som ju förr dess heldre borde afhjelpas eller afskaffas.
Om detta skäl skulle antagas, borde tusendetais Hemmansägare förbjudas att bränna a ty i de orter V Den •£ Junii e, m, 5j3 der hemmansklyfningen är stark och, der spann-) målen ej är Folkets hufvudnäring, finnas få som icke nödgas köp* säd, och då borde ej eller de tå bränna. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOCOLL, HÅLLNA IIOS HÖGLOFLIGE MaweaiEsatÄjpaa uuu wi. VID JTagtima tiikötwjjen i ^tod\l)olm ÅR 1853. Andra Häftet. STOCKHOLM. Thorsdagen den 22 December 1853. Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett prot.utdr. för gårdagens plenum. Uplästes till justering och godkändes följande från Exped.Utsk. inkomne förslag till R. St:rs underd. skrifvelser till K. M. Jtä 2, ang:de medels anvisande till Topografiska corpsens arbeten, samt till åtskilliga fästningsbyggnader år 1854; och Jt? 3, ang:de anslag för år 1854 till gevärstillverkning. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. Frih. af Schmidts, Carl Johan Georg, d. 17 dennes e. m. på bordet lagda motion, ang:de beviljande af ett för 10 år räntefritt lån af 20,000 R:dr b:ko för anläggande och bedrifvande af en fabrik i hufvudstaden eller dess granskap för bearbetande af kreaturs ben. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. Hr Ma n ner skan tz’s, Carl Axel, d.t 17 dennes e. m. på bordet lagda motion om nedsättning af utlåningsräntan för Hjelmare kanals underhållsfond tillhörande räntemedel. Föredrogs och remitterades till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. Frih.
Jag medgifver visserligen emedlertid, att, i förhållande lill hemmantalet, synas dessa arrenden vara något höga; men jag tror, alt man kanske ej så egentligen får fästa sig vid hemmantalet, då fråga är om lägenheter här i granskapet af Stockholm , ty de äro mycket eftersökta för att begagnas till s. k. sommarnöjen. Der finnas ofta beqväma byggnader uppförda, och ofta hafva de äfven en vacker belägenhet, så att många söka att få sådana hemman på arrende, för de beqväinligheters och agrementers skull, som de lemna. Jag tror derföre snarare, att arrendatorerne blifvit föranledde till sina ansökningar deraf, alt de icke trott sig kunna concurrera vid ett nytt arrende med dem, som vid en blifvande auction kunde vilja göra högre anbud. Vidare har man sagt, att då en arrendator väl skött hemmanet, vore det en uppmuntran för honom att få prolongation å arrendet. Detta skäl anser jag också förtjena föga afseende, emedan det i arrendecontraclen är ovillkorligen föreskrifvet, att de skola väl sköta och bruka hemmanen, och det är landshöfdingen förelagdt alt vaka öfver delta villkors uppfyllande, och att, om arrendatorn brister deruti, skilja honom från arrendet. Således har en arrendator, som väl skött hemmanet, icke gjort annat än sin ovillkorliga pligt och behöfver ej derföre uppmuntras. Vidare har man yttrat, att vid dessa hemman byggnader ofta af arrendnlorerna äro uppförda till ett betydligt värde, och att stora kostnader blifvit nedlagda, för 200 Den >3 Maj. hvilket någon ersättning borde arrendatorerna förunnas. I det nu förevar, utlåt, förekommer visserligen, att arrendatorn Odelberg erbjuder sig, att vid arrendets sint, om han finge prolongation och Kammar-colhm ansåge för Kronan fördelaktigt, alt det ifr ågavar. hemmanet blefve forsed t med byggnader för ett arrendators-hushåll, i stället för att tre der skulle vara uppsatta, till K. M. och Kronan öfverlemna i fullgodt skick med full äganderätt de sökanden tillhöriga hus och uppföra åtskilliga andra, som kunde finnas nödiga.
Äfvensom Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Memorial, N:o 58, i anledning af Motion om utvidgad Srnidesrätt för 76 Fröt. Utdrag den 16 Februarii 1829.’ Ofvansjö och Thorsåkers Bergslager 1 Gestrikland , vid förnyad föredragning, gillades., S. D. LagUtskottets Betänkande, N:o 16, öfver ContractsProsten A. Z. Petterssons för. slag till en Lag, att, då oenige makar, som, af undergången varning, ej låta sig rätta, blifva för kif och osämja ställde under tilltal vid verldslig Domstol , DomCapitlet må ega 5tt tillåta makarne att flytta från hvarandra under den tid rättegången varar m. m., blef, i anledning af gjorda anmärkningar, åtterre» mitteradt. Från Hedervärda BondeStåndet S. Vid föredragning instämde BondeStåndet i Herr Rosenblads, Bernhard, hos Högloflige Ridderskapet och Adeln väckta Motion, angående en Medailles präglande på Bankens bekostnad, i anledning af deras Kongl, Högheters, Hertigarnes af Skåne, Upland och Östergöthland födelse, och beslutade, äfven för sin del, Remiss af Motionen till BancoUtskottet. S. D. Beslöt BondeStåndet , att öfverlemna Peter Petersons från Jönköpings Län Proc. Utdrag deri 16 Februarii 1829. 77 Meraorialj med tillhörande bilagor, rörande Gårdfarihandeln , till Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten, dit de i ämnet gjorde Motioner blifvit remitterade: , « S. D. Ånyo föredrogös och bifollos Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Bej tänkanden:
Men, som, då förskottet under åren 1815—1818 utföll, sqvadronerna förvaltades af helt andra personer än nu, och de nuvarande innehafvarne, vid sitt lillliäde, varit föranlåtne att lill löreträdarne ersätta värdet af alla öfverkompletta munderings-persedlar, hvaraf åter följde, att det af dem för året uppburna anslag rätteligen endast utgjorde en tillgång för munderingarnes underhåll och ny anskaffning efter durchschnitt för samma år, men ej för ett kommande; så, och ehuru regementets rättighet till ifrågavarande förskott grundade sig på den af Kongl. Majit den 22 Oktober 1816 fastställda beklädnadsstat, hvilken stadgade passevolanlörernes förbindelse att, i händelse af passevolansens upphörande, ansvara för munderingarnes underhåll till den löpande terminens utgång; likväl, då uti det af Kongl. Maj:t, under den 21 Junii 1817, gillade passevolanskontrakt, hvilket egentligen borde tjena lill efterrättelse vid bedömande af passevolantörernes rättigheter och skyldigheter, något förskott icke omnämndes, och den ännu gällande beklädnadsstaten af år 1833 ej heiser derom innehölle några föreskrifter; fördenskull och enär, om än nuvarande passevolanLörer, oaktadt deras bestridande, lagligen kunde förpligtas att inbetala hela lörskotlsbeloppet, sådant innefattade en uppenbar obillighet, fann Statsrådet och Departements-chefen anledning vara förhanden att i underdånighet tillstyrka, det nuvarande passevolantörer måtte frikallas från alt ansvara för hvad de af förskottet icke uppburit. Till utredande sedan af den summa, passevolantörerne borde åter - 12 Konstitutions utskottets Memorial, N:o 4. bära, förekomma uti ofvananförda Statsråds-protokoll följande uppgifter, som här i form af kalkyl uppställas: Passevolansersättningens sednast bestämda belopp r:dr 51,600. —■
Ehuru jag icke kan såsom grundsats antaga, att hvarje skatt, hvars uppbörd medför besvär för statens tjenstemän, skall afskaffas; tror jag dock att något afseende hör fästas å förhållandet emellan totalsumman af en beskattning samt den kostnad och det besvär, som drabba det allmänna och de enskilde i och för samma afgifts indrifvande och kontrollerande. När dessa sednare, uppskattade i penningar uppgå till vida större belopp, än det, som genom skattens erläggande tillfaller staten, tror jag en sund statshushållning bjuda, att en sådan afgift afskaffas. Detta förhållande inträffar, i min tanke, på ifrågav:de afgift. Äfven om man icke beräknar det besvär, de resor och de kostnader, som den skattskyldige stundom måste underkasta sig för att styrka det belopp, hvarefter det stämplade papperet bör beräknas, och man icke heller fäster något afseende å det besvär, som i och för kontrollen ädrages konsistorier, kronofogdar oell kammarrätten, utan om man endast fäster sig vid sjelfva uppbördsmännen; så skall det orimliga i hela tillställningen ganska bjert falla i ögonen. Jag känner väl icke (ill ziffran antalet på pastorerne i riket, men tror icke att det kan vara mindre än 3,000. Om man nu härmed dividerar den summa, som, enligt BevillmsUtsk:ts uppgift, årligen tillfaller staten af ifrågav:de beskattning, eller 9,680 rdr, så får man något, öfver 3 rdr för hvarje uppbördsman. Nu frågar jag, om det kan vara rimligt, att för en sådan obetydlighets skull förvandla själasörjaren till uppbördsman? Jag är äfven fullt öfvertygad derom, att presterskapet skulle med uppräckta händer sjelfva betala hela beloppet, om de derigenom kunde friköpa sig från uppbörds-och redovisnings-besväret.