Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stockholms slott den 10 maj 1815 CARL Förordning angående vad som hädanefter bör, med avseende på Sveriges och Norges inbördes sjöfart och handelsgemenskap, iakttagas. Stockholm den 24 maj 1815. Då Vår omtanke av de Nordiska kungadömenas lyckliga förening varit riktad på medlen att lätta och befrämja segelfarten och varuväxeln dem emellan och därvid med avseende på Våra svenska och norska undersåtars behov och fördelar, bringa deras handelsrättigheter till möjligaste likhet. Sedan Vi inhämtat vederbörandes förslag, har Vi fastställt följande tullstadgar för båda rikenas sjöfart och handelsgemenskap. Artikel I Om de gemensamma rättigheter båda rikenas fartyg böra äga. § 1 Alla svenska, i Sverige byggda eller naturaliserade fartyg skall i Norge och på samma sätt alla i Norge byggda och naturaliserade fartyg i Sverige, anses som inhemska och egna samt åtnjuta därmed förenade förmåner att föra och hämta svenska och norska varor och produkter. § 2 Däremot må det ena rikets fartyg inte kunna till det andra transportera utländska produkter och varor, utan att anses och behandlas enligt de författningar som i ena eller andra riket gäller. § 3 Det ena rikets fartyg må icke vara tillåtet att segla för frakt mellan det andra rikets hamnar. § 4 I hänseende till rikenas dykerioch lotsinrättningar bör ej i något fall skillnad äga rum mellan fartygen, vilka varor och laddningar de än innehar och från vilken ort de komma. § 5 För att undvika missbruk av de beviljade ömsesidiga rättigheterna, skall alltid behöriga dokument och attester medfölja. Tullstyrelserna i Sverige och Norge skall varje halvår tillsända varandra förteckningar över fartyg och laster som från ena eller andra riket avgått eller inkommit. Artikel II Om förtullningen av de från det ena till det andra riket ankommande varor. § 1 Spannmål, fisk och andra livsmedel som sjöledes införs i det andra riket skall förtullas till hälften av den vanliga tullen. § 2 Hästar, boskap, spannmål och viktualier av alla slag får utan alla avgifter föras över gränsen landvägen. § 3 För utförsel av ved, kol, timmer och andra trävaror landvägen skall tills vidare gälla samma författningar som tidigare. § 4 Med timmer, trävaror och järn antingen transporten sker sjö- eller landvägen kommer att gälla vardera landets författningar och de gällande avgifterna.
En dylik kännedom stöde likväl icke alt erhålla, om, såsom motionären föreslagit, häldetegarne icke blefvo å kartan antecknade och förteckning deröfver upprättad; hvarföre och då det föreslagna stadgandet således otvifvelaktig! skulle komma alt i tillämpningen orsaka förlust för mången jordegare och lill följd deraf framkalla missnöje och stridighet, Utskotten få tillstyrka, att ufven nu omformålda påslående må lemnäs titan bifall. 5 Kap. 3 §. af Nils Nilsson: att, till förekommande af obehörig tidsutdrägt med skiften, det stadgande måtte såsom tillägg till sagda g meddelas, att tvist om förut icke fastställd rågång hör genom stämning vid vederbörlig domstol anhängiggöras inom 2:ne månader från den dag, landtmätaren lill de tvistande utgilvit karta och protokoll. Berörda §, sådan den lyder i Kongl. Kungörelsen den (.) Juni 1832, innehåller, bland annat, det stadgande, att, då förening om förut icke fastställd rågångs sträckning ej kan träffas, landtmätaren bör, inom fjorton dagar från sista sammanlrädesdagen, utlemna karta med protokoll öfver förrättningen lill de tvistande, hvilka sedan å ömse sidor ega öppet att målet till vederbörlig domstol instämma. Någon pröfning af dylik tvistefråga eller af de skäl, som angående rågångs rätta sträckning af ömse sidors delegare anföras, tillkommer emedlertid icke landtmätare och Gode Män, hvilka således icke hafva att derutinnan sig utluta; till följd hvaraf, derest viss lid bestämdes, hvarinom tvisten borde vid domstol anhängiggöras, någon påföljd för underlåtenhet att denna tid iakttaga ej kunde drabba den försumlige. Som likväl skiftes afslutande är al rågångstvist beroende samt derföre omsorgen för skiftets fortgång mäste föranleda delegare att rågåugstvisten vid domstol utan uppskof instämma, torde någon vidare löre - Lagsamt Allm.
Fullkomligen inslämmande i syftningen af de anföranden, som de föreg:de talarne afgifvit skulle jag tro, att, såvida man vill vinna det åsyftade ändamålet, är det ock nödvändigt att vidtaga den åtgärd, som Hr Rosensvärd föreslagit, nemi. att återremittera betänk; ty skulle Stånden stadna i olika beslut, så skulle ju för sammanjemkningen svårigheter kunna upkomma, som kunde lägga hinder i vägen för frågans lyckliga lösning, synnerligen sedan en talare Hr Brakel framställt förslag om myntenhetens nedsättande från en till en half riksdaler. Jag vill visserligen icke bestrida att ju ej halfva riksdalern som enhet är i flere afseenden lämpligare än den hela, ty diskussionerne derom vid föreg:de riksdagar hafva fullkomligen uplyst detta förhållande, men tror mig äfven vela att denna förändring af myntenheten skulle inom Mcdstånden möta icke obetydliga svårigheter. Jag tror att, så framt man vill vinna något sammanhängande helt, så är det nödvändigt alt icke hvarje Stånd för sig fattar ett beslut afvikande törhända från alla dem som i de öfriga Stånden göra sig gällande. Visserligen är riksdagen långt framskriden men jag tror likväl, att om återremiss beviljas, Utsk. dock skall hinna att, i en fråga, så vigtig som denna, afgifva sitt slutliga betänk, innan slutet inträffar, och instämmer för den skull i anhållan om återremiss. Frih. Cederström, Rudolf: Med all aktning för andras åsigter, torde det vara tillåtet att följa sin egen öfvertygelse äfven när denna afviker från dem som synas tillhöra det inom ens närmaste omgifning rådande modet; och det torde så mycket mera vara representantens skyldighet att ej fördölja denna sin öfvertygelse, om han tror densamma delas af den stora allmänheten i landet. Det är således jemväl min afsigt att vid detta tillfälle yrka att man alldeles ej må taga för afgjordt alt decimal-systemets införande vore för den stora allmänheten en serdeles välkommen sak.
Silfver utöfver ett visst lod tal, 5:o förbud mot utländskt Pappers införande, 6:0 uppliäfvande eller inskränkning af Författningen rörande SkogsPlanteringen i Skåne, 7:0 befrielse för gifte Manspersoner från deltagande i Beväringsskyldigbeten, 8:0 för ändring i Flyttningstiden för Tjenstehjon å Landet, pro förändring i Skjutsnings-skyldigheten, 20; 10:0 en förbättrad hushållning med Skogarne i Riket, 21. — om Remiss till StatsUtskottet, angående medels anslående för fullbordande af den påbörjade Tafla öfver Konung Carl XIHrs Kröning, 113. — om anmodan till ConstitutionsUtskottet, att med första till Riksens Ständer afgifva upplysning uti hvad skick frågan, angående en förändrad NationalRepresentation, för närvarande sig befinner, 114. om Remiss till StatsUtskottet, angående årlig Pension för Hans Kongl. Höghet ArfPrinsens fordna Lärare, dito. —• om Remiss till BancoUtskottet om präglande af en Skådepenning till åminnelse af den 4 Julii 1817, då Hans Kongl. Höghet ArfPrinsen Hertigen af Södermanland uppnådde myndige år, 115. 182 ProtocollsUtdrag, Ridderskapets oell Adelns, om anmodan till StalsIIIskottet att närmare granska Redovisningen öfver Statens förskott till tryckning af RiksStåndens Protoeoll vid 1815 års Riksdag, med dertill hörande Bihang, ii5. — om bifall till BevillningsUtskotlels hemställan att få antaga 2 Notarier och 2 Vaktmästare, 116.— örn Remiss till StatsUtskoltet dels af ett Memorial, angående Skånska Roteringen, och dels rörande förminskning af den indelta Armeen , igg. — om bifall till StalsUtskottets Utlåtanden angående, 1:0 tryckning af Allmänna IndragningsStaten samt Speciella Staterne, 2:0 kostnadens bestridande vid undersökning örn uppränsning af Clarae Elf och 3:o fortfarande af Statsanslaget för Fattigvårdsinrättningen i Carlskrona, 258. — om bifall till LagUtskottets Utlåtande, angående ett närmare bestämmande af beskaffenheten utaf Afvittringsbetyg, 258. — om gillande af det slut hvaruti Lagutskottet stadnat i frågan om förbud för Kongl. Majrts Befallningshafvande att stadga Vitén i Oeconomieoch Politie-mål, 25g. — om Återremiss till Lagutskottet af dess Utlåtande, angående Författningars och Kungörelsers uppläsande från Predikstolen efter Gudstjenstens slut, dito. — angående Riksdags-utgifternes bestridande, 260. — om Remiss till StatsUtskottet af anföranden rörande förminskning af den indelte Armeen, dito. 185 ProtocollsUldrag, Ridderskapets ocli Adelns, om Remiss till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskoltet af ett
Constitutions-Utskottet har nu fullgjort dess pligt att för Rikets Ständer tillkännagifva det anmärkta; Och här, der Utskottets befattning slutas, vidtager Rikets Ständers rätt att, efter en högre nödvändighets kraf, behandla det tillkännagifna. Då emedlertid Utskottet finner sig skyldigt att oförtäckt uttala dess, på öfversigten af det hela grundade opinion, får Utskottet, med det sanningsenliga vittnesbörd, att i allmänhet Konungens Rådgifvare och Föredragande troget och redligt bevakat Constitutionens och Lagarnes helgd, Fäderneslandets bästa och enskilde Medborgares rätt, vÖrdsamligen underställa detta Betänkande Rikets Constitutions-Utskotlets Memorial. N.-o 36. i5 Ständers pröfning, i ändamål tillika af den decharge, hvars egenskap och verkan i 76 § Riksdags-Ordningen bestämmas. Stödjande sig på ZyAe och 6o:de §§ Riksdags-Ordningen, samt på de från förra Riksmöten lemnade praejudicat, får slutligen Constitulions-Utskottet upplysningsvis anmäla några, under Protocolls-granskningen, förekomna vigtigare omständigheter, dock med uttryckligt förklarande, att ingen anmärkning dervid kunnat eller bordt göras.
Att i anledning af Herrar Fullmägtigcirtl Riksgälds - Contoirct anmälan, det hela Generals CatzanS fbrräd af brukbare smärre Credit-Sedlar blifIvit medtaget till utbyte mot dylika förflitne Sedlar, samt hemställan huruwida n§ tillverkning af smärre Credit Den 19 September. 627 Erebkt-Sedlar till wäxlingenS vnderhällande mä föranstaltas, Utskottet tilstpikt, att lipa Credit-Seidlar pä 2 R:drs valeur och derunder till utbyte emot dylika förflitne, uti Riksgälds-Contoirets Castor mö hällas allmänheten tilhanda, i fall Herrar Fullmägtige ,kulle prbfwa en sädan anstalt nödwändig; dock under det kraftigaste fbrbchäll, att Credit Sedcl-stockcn härigenom icke i nägon mätto kommer att förökas; har Preste-Ständer uti öfwerwägande tagit och funnit skäligt, att Utskottets berörde yttranden kill alla delar bifalla; hwilket genom Utdrag af Protocollct skulle de Respcctive McdStänden samt Stats-Utskottet wdrdsamt och wänligea meddelas. Ut supra. Lx krotocollcr kiiic ^§rell. Utdrag af Protocollet, häller hos Hög. wörbigr Prcstc-Ständet den rz Sep, tember 1809. S. O. Efter upläsande af Herr äfwerstcn och Riddaren Locks till Högloft. Riddcrskapet och Adeln ingifne, samt derifrän till Stats-Utskottct remitterade, och med de öfrige Respcctive Siänden communieerabe Memorial, angäende indragning af halfwa dea indelte Krigsmakten, bestöt Ständet att uti förenämnde remist stg med Högloft.
R:dr 6 sk. 4 r. p:r T:na Råg och Korn, ehuru det i Kongl. StatsContorets Berättelse af d. 30 Dec. i833 upptages till 10 R:dr 24 sk., så uppkommer en prisskillnad å hvarje Tunna af 2 R:dr 3o sk. 4* r. eller en total-förlust för StatsVerket af R:dr 18,423: 29. t\., hvilken synes hafva kunnat undvikas, om hela denna undsättningsåtgärd blifvit utförd efter den princip, att meddela räntefria penningeförskott åt speculanter i orterne emot skyldighet, å deras sida, att lill bestämda maximipris hålla Spannmål å vissa utsatta ställen de undsättningsbehöfvande till handa. Och synes det Revisorerne, som hade en sådan åtgärd icke bordt anses overkställbar, enär hvarken i det ena eller andra af här ofvan uppgifne fall någon eftergift under maximipriset, till förmån för medellösa personer, yarit å Statens sida afsedd, och det i öfrigt bör ligga i hvarje säljares interesse, att i betalning emottaga varor så gerna som penningar, så vida han ser sig äga tillfälle eller utväg till sitt fulla godtgörande genom varornas fördelaktiga försäljning, och hvarförutan icke heller någon Entrepreneur af Undsättningsmedel lärer åtaga sig att anskaffa och utlemna Spanmål. 2:0 Uppå LänsStyrelsens hos Kongl. Maj:t gjorda underdåniga hemställan om behof af UndsättningsSpanmål i Jemtland, blefvo de i förenämnde K. Bref d. 21 Sept. i832 för samma Län anslagne 1,000 T:r Korn och i,a5o T:r Råg afsände till Sundsvall samma höst, enligt det med Handlanden Liljewalch afslutade Contractets innehåll. Af detta Spanmålsupplag kunde likväl icke det ringaste för det påräknade ändamålet, Jemtlands Läns undsättning, hvarken mot borgen, på credit eller till
Uti de Räkenskaper och Handlingar, som tillhöra 1111 församlade Revisorers granskning, finnes icke någon redovisning från Jemtlands Län, som utvisar att nämnde Frökorn, enligt Kongl. Majlis derom gifne föreskrift, under loppet af år 1833 blifvit användt; men efter den upplysning Revisorerne erhållit, lärer samma Frökorn utan redovisning rjvarlegat hos Försäljarne till dess en del deraf blifvit för ändamålet otjenligt, och slutligen, sedan Kronan fått vidkännas flyttningsoch magasineringskostnader, blifvit i år försåldt med en förlust för Statsverket af 1,763 R:dr 2 sk. 1 r:st. Banco. <5) ( 34 ) Chartte - Sig ill at te - V er ket. Delta Verks Räkenskaper, hvilka i Kongl. KammarRätten undergått granskning för år i832, roen icke för år 1833, utvisa följande resultat: Debet: B al ance från föregående året: Behållning hos Embelsoch Försäljningsman 163,010:39. 1. 156,921:44'“*" Uppbörd: Lefverering: Från Kongl. B ahmee till följande året: Credit: B al ance från föregående året: Afkortning: Maculeradt Extra stämpladt. Transportkostnader Diverse Utgifter FörsäljningsProvision . Lefver erin g: Till Kongl. Efter slutad granskning hafva Revisorerne funnit sig icke äga något alt anmärka hvarken vid sjelfva förvaltningen eller vid räkenskaperna, utan anse sig böra vitsorda att de, genom Kongl. Brefvet den 11 Februari i832, kungjordt medelst Kongl. SlatsContorets Circulairelrref den i4 Mars samma år, vidtagne förändrade stadganden, i afseende på medlens förvaltning och redovisning samt de för Räkenskapen fastställda förnyade formulaire, befunnits till alla delar ändamålsenliga och i väsendtlig mån bidragande till okad Controll å Propiie Balancerna. Dessa, som vid 1831 års slut utgjorde .
Sedan numera tillverkningen af CharUE-Sigillatae-papperet efter nya modellen åt Tumba upplåtits, blifver, under vanliga förhållanden och med Brukets närvarande arbetskraft, dennes mesta tid erforderlig för tillverkning af sådant papper, som endast der kan förfärdigas, åtminstone så länge bruket af småsedlar och skrifchartor kommer att fortfara. Den öfriga tiden kan användas för tillverkning dels af de vanliga papperssorter, Banken använder, dels af sådane, hvilka man vid hvarje tillfälle ser sig lättast kunna afsätta, antingen derföre, att de icke vid andra pappersbruk i Riket förfärdigas, eller emedan de lättare kunna afyttras, utan att man behöfver tillita de vanliga pappersförsäljarne, som icke gerna åtaga sig en försäljning af smärre partier, då denna står i täflan med dem uppdragen försäljning af större partier från andra pappersbruk. 3:o Under denna punkt yttras följande: ”Då man betraktar förhållandet, sådant det nu är, tyckes det mig, sorn, utan synnerlig förlust, arfvode och tractamentskostnad för någon särskild Inspector skulle kunna upphöra, Herrar Banco-Fullmägtige dock pligtige att, när sä nödigt prof vas, utse en eller tvä af sine Ledamöter att på obestämda tider besöka pappersbruket och taga noga kän - -4 Berättelse om förvaltningen af Tumba. nedom om huru det tillgår samt inberätta detta till Fullmägtiges protoco/l. Såsom kostnadsersättning för hvarje resa bestämmes 8 R:dr B:cs i ett för allt för hvarje Ledamot, hvarigenom det icke blir någon enskild vinst att företaga dessa resor, ej eller kostnadsräkningarne kunna gifva anledning till klander. Genom en sådan förändring torde ock samtelige Herrar Fullmägtiges sammanträden på Tumba kunna upphöra, hvilka icke synas mig ändamålsenliga.”
Mina ögon voro svaga och stodo ej ut med det för ögonen ansträngande arbetet att sy slätsöm, som fordrar en så oupphörlig flit om man skall förtjena något dermed. Med min fransyska och min schattersöm stod ännu mindre att förtjena något. Icke heller hade jag rätt krafter att tjena som piga, ehuru jag nu, i denna egenskap, var hos min förmyndare. Jag var oförnöjsam och fann mig icke i mitt öde och klagade i min själ, och när jag fick en friare så gifte jag mig, fast jag visst inte tyckte om honom. Men jag hade lärt mig att man nödvändigt borde bli gift. Min man var glasmästare i en af våra minsta städer. Så länge mina 800 riksdaler räckte, för hvilkas skull han ock hade tagit mig, så stodo vi oss bra nog. Min man var ej så svartsjuk om handtverket som far, och snart kunde jag det rätt bra. Jag skötte nu glasmästeriet och ibland satte min man äfven in någon ruta: men småningom öfverlemnade han sig åt sin lust för starka drycker och bredde ej mer kitt på en enda ruta. Jag var då så mycket flitigare och nog hade allt ändå gått, blott han ej så ofta skulle slagit sönder rutor, när han kom hem och var oredig i hufvudet. Detta var mycket svårt. Jag var ej heller så undergifven i mitt sinne som jag bordt vara, jag gret ofta i tysthet, och då såg han att mina ögon voro röda och blef än mera uppretad. Mitt arf var längesen slut, barnen började vexa opp och deras behofver vexte äfven. Min man låg numera nästan endast i sin säng, men min flicka kunde redan hjelpa mig både i verkstaden och att sköta de mindre barnen, och vi hade allt vårt tarfliga bröd, fast min mans utgifter medtogo en något stor del af vår inkomst. Men han dog, och då först blef det svårt. Som qvinna kunde jag ej få fortsätta med glasmästeriet utan verkgesäll, och ingen sådan ville åtaga sig verkstaden mot mindre betalning än hvad den nätt och jemnt kunde inbringa i vår lilla stad. Då var jag åter oförståndig och misströstade och hade velat dö, blott jag fått barnen med mig. Men Gud hade ännu ej öfvergifvit mig.
För aflemnande af Verkets Räkenskaper och handlingar, deri 523 Ståts-Utskottets Betänkande it. specifike förteckningar bora upprättas, samt vidt*, gande af andre för Verkets Upplösning nödige åtgärder, kan visst icke erfordras längre tid än sist till den i April nästkommande år 1821> derefter någon aflöning inom Verket ej vidare bestås. Liqviderandet af Allmänna Magazins-Inrättningens skulder, till hvilkas utrönande vanlig års-procluma bör utfärdas samt indrifnlngen och realiserandet af nämnde Verks fordringar ochbe. hållningar, hafva Utskotten trott bäst kunna tillvägabringas genom ett särskildt Utrednings-Contoir, hvilket komme att ställas under styrelse af Kongl. Ma jäs oell Rikets Stats-Contoir. Denne styrelses verksamhet i afseende på de ärendet*, som med Allmänna Magazins-Inrättningett ega gemenskap, bör vidtagas i .samma stund nu va, rande Directionen slutar sin förvaltning och eger sty elsen att noga bevaka och tillse, det Allmänna Magazins - Inrättningens samtelige öfverblifne tillgångar varda realiserade och indrifne, så att Riksens Högloft. Ständers Bank ju förr dess heldre må förhjelpas till ersättning för de fonder, sorn blifvit berörde Inrättning tid efter annan förskjutne, i hvilket ändamål alla genom realisasionen af Inrättningens tillgångar inflytande medel böra iill Riksens Ständers Bank af styrelsen inlevereras. Å personalen för ofvannämnde UtrednirgsContoir är ett förslag uppgjordt, hvilket härbo* under St at s-U ts lo t tet» B e tä n k a n der». under lutt. A. bifogas, och dervid Utskotten an* sett sig böra meddela följande föreskrifter och ferinringar, nemi. lMom. Utskotten tillstyrka, dét HikseiU HÖglofl. Ständer må hos Kongl.
Det gamla Reglementet föreskref endast 2:ne namn å documentet hvarpå lån sökes; det nya förslaget deremot fordrar 3:ne namn; med denna förändring är också en fullkomlig garanti beredd. Jag tillstyrker bifall till Hr Hjertås förslag. Friherre Boye, Ludvig: Jag anhåller vördsammast att Herr Grefven och 'LandtMarskalken täcktes genom proposition återföra oss till ämnet, ty annat är principer och annat är detailier. Jag kan ej linna annat, än att discussionen gått öfver gränsorne för ämnet, och jag tror att vi genom Herr Hjertås förslag skulle komma närmare detsamma. Äfven jag önskar att en varubelåning måtte etableras, men detta ämne lior så mycket mindre till denna öfverläggning, som Utlåtandet derom ligger på Ridderskapets och Adelns hord. Till de Herrar, hvilka, lika med mig, önska en sådan varubelåning, hemställer jag, om de icke skulle vilja vänta dermed tills detta ämne förekommer, så att vi nu blott kunde få håll a oss till principen. Hvad denna beträffar, så önskar äfven jag, lika med Herr Hjerta, att förskrifningar måtte få belånas, hvilket utgör det primitiva ämne, hvarom vi discutera. Herr Hjerta: Min framställning grundal’ sig på 1816 års Discont-Reglemente, 2l8 Den 7 December f. m. hvilket åter är alldeles lika med det gamla såkallade Riksdiscont-Reglementet. Jag anhåller att Herr Grefven och LandtMarskalken i sin proposition täcktes insätta ordet Förskrifningar på bägge ställen, så väl i första, som i senare perioden, och alt hvad som är sagdt 0111 föryttringen af varor må borttagas. Herr Rosenblad: Möjligtvis kunde ett missförstånd uppkomma af hvad som blifvit sagdt af en Ledamot, hvilken måhända gör stort intryck på Ståndet. Möjligen skulle nemi. Grefve v. Schwerins yttrande kunna tolkas så, att man kunde tro Utskotten hafva tillstyrkt, att bela den ifrågavarande Discontutlåningen skulle lemnäs åt den gamla Disconten att på samma dåliga maner verkställas; detta kunde dock icke vara bans mening.
Herr Antonio kommer! Drag dig nu undan, ADÈLE. DURAND. så att skandalen undginges! Det vore bättre du gick ut och lånade pengar, DURAND. lånat i tio år! Må det ramla på en gång, allt, allt, bara det blir ett slut! ADÈLE. Jag kan icke låna en sous! Efter att ha Slut för dig, ja! Men du tänker aldrig på oss! Nej, jag har aldrig tänkt på er! Aldrig! Kräfver du för uppfostran nu igen? Svarar endast på en orättmätig förebråelse! ADÈLE. DURAND. ADÈLE. DURAND. Gå nu, så skall jag möta stormen som vanligt! Som vanligt! Hm! (Går.) Tredje scenen. HERR DURAND. ANTONIO. God morgon, herr Durand. ANTONIO (från fonden). Herr löjtnanten har redan varit ute och gått? Ja, jag var ner åt Cully och såg på en sotANTONIO. DURAND. eld som släcktes! Och nu skall kaffet smaka mig särdeles! DURAND. är att behöfva tillstå det mitt hus på grund af verksamhet. Jag behöfver icke säga er hur pinsamt det bristande tillgångar icke längre kan fortsätta sin ANTONIO. DURAND. Hur så? Rent ut sagdt, vi äro bankrutt! Men, min goda herr Durand, finns det ingen ANTONIO. möjlighet att hjälpa er ur denna som jag hoppas tillfälliga förlägenhet? DURAND. ställning är så grundligt undergräfd sedan flera Nej, det finns ingen möjlighet, och husets 9 år tillbaka att jag hellre ser det ramla än jag måste komma! dag och natt skall sväfva i oro för hvad som ANTONIO. deles för mörkt! Men jag tror ändock att ni ser sakerna allDURAND. mina uppgifter! Jag vet inte på hvad grund ni vågar betvifla ANTONIO. DURAND. Därför att jag vill hjälpa er. komma och lära mina barn att föra ett annat Jag vill inte ha någon hjälp! Nöden skall lif än detta, som blott är lek. Undantag Adèle Spela och sjunga, promenera och flirtera; och så länge det finns en brödkant i huset lära de icke ta' sig till något nyttigt! ANTONIO. som verkligen sköter köket, hvad göra de andra?