Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vesterbotten, Olof Vikström och Johan Rutberg från Norrbotten samt Banco Fullmäktigen And» Danielsson angående yrkad rättighet för KronoFogdarne, till lösen för Utrnätnings-Ordres. 2;o Hans Andersson från Vestmanland och Pehr Jansson från Dalarne rörande BergsmansHemmans Innehafvares skyldigheter, 3:0 Olof Mänsson från Blekinge Län angående förhållandet då för tjufnad lagförde Personer å sig bekänna dylikt annorstädes begånget brott, 4:0 Johannes Olofsson och Pehr Jonsson från Elfsborgs Län, angående rättighet för Hemmansägare att utan afseende å verkställde Storskiften sins emellan utbyta ägolotter, 5:0 Matts Ericsson från Stockholms Län, angående utseende af Deputerade till jemkning af Kronoskjutsnings-skyldigheten. 6;o Dito Dito angående den ändring i Allmänna Lagens stadgande, alt Yngling må vara myudig vid 30 och Mö vid 30 års ålder. JProtokollsUtdrag d, 5 Jan. 18I8. 497 7:0 Nils Mansson från Malmöhus Län, anJ gående upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 26 Nov. 1816, rörande sättet till en menighets hörande i enskildte ärenden. 8:0 C. F. Berg från Bohus Län i samma ämne. 9:0 Sven Mänsson från Calmare Län med förslag, att Härads-Rätt må tillkomma att upp* taga mål, rörande försummad Gästgifveri skjutsning. 10:0 Erland Larsson från Öland, angående rättighet för Hemmansägare derstädes att anläg* ga Husbehofs Väder-Qvarnar. liro Jonas Rantson från Calmare Län, rörande sättet för inkallande till Cantzli-förhör. 12:0
Värme-apparat, för hvilken kostnaden, efter olika system för dess utförande, kan vexla från 75,000 till 25,000 R:dr Runt; inredning af bibliotheket, möjligen stigande till förstnämnde belopp; fotställningar till bildhuggeri-arbetena, konstsakernas flyttning och uppställning; expropriation; quai-byggnad på musei bakre sida m. m., hvilket allt jag visserligen icke förmår att lill sitt värde uppskatta, men som dock icke han aflöpa, utan en utgift öfverstigande hvad som enligt beräkning vid 1860 års slut skulle återstå för sjelfva byggnaden. Andamålsenbgast vore ock utan tvifvel, om större delen af här antydda arbeten kunde utföras eller åtminstone förberedas under sjelfva byggnads-arbetets sednare år, emedan i annat fall museum, sedan det blifvit färdigt, kommer att en längre tid förblifva obegagnadt. En del kan likväl utan synnerlig olägenhet uppskjutas, och då Rikets Ständer i alla händelser blifva i tillfälle att vid följande riksdag taga i öfvervägande de anslag, som under år 1863 blifva för ändamålet behöfliga, anser jag mig icke böra för närvarande härutinnan framställa något förslag. På grund af hvad sålunda förekommit, tillstyrker jag i underdånighet, att Eders Kongl. Majit måtte till Rikets Ständer göra nådig framställning om beviljande af den, enligt Byggnads-chefens förslag, till musei-byggnadens fullbordandeerforderliga summa, 450,000 Ridr Riksmynt, att, i mån af behof, af Eders Kongl. Majit för byggnadsarbetet disponeras med 150,000 Ridr under hvartdera af åren 1861, 1862 och 1863, hvarjemte Rikets Ständer torde medgifva att hvad af byggnads-anslaget möjligen kan finnas obehöfligt, får af Eders Kongl. Majit lill inredningen användas. 38:o. S
« O: ro ro CO er o 3 o <39 O: § 41, HÄ O*' 3> or o 2: £? §-a* O: O a CO SS <5» to — o co <"S • -tr p° c# o: O SS 2<, O: 2. a ss a to to '“f 2 -3^ -CSo» OR <-+- o: Srt S 0 r-J v£S" alf a to ar' o «-s r* c *-W <Sb %St ro STie PZ o to SS "zi* 5- ° a* HT to CO «Ö 2:3 «-♦- ro r*- cr C# —r, O: 3 s r-t<-** ro Sf « 3 ©umttia SBelotttning. 5i. 51. 51. 51. 51. 51. 51. 51. 51. 51. 51. 51. 15 — 9 25 30 65 — 2,000 75 — 2,219 0umma (ii) gor titulär 12:o. 0ummartfF IttråfntUQ öfwer fcen ^erföitltfla ®ft)&fcöafatftctt utt *yös&crt, för år 18. ♦ ä 40 bre perfott alntal perfoner, font, enligt mantals» od) ffattprtfntngsdängbetna, erlägga benna~afgift. Semittning. | Dminfön. 1 Summa. ä 20 öre perfon ... @itmma (12) S3if). titt JR. ©t. (SenjiUningé^drorbnittgen). r gorm ni it r 13:o. 0<imtitmt&r<tQ öftucr fycla $$ctt>t(lmugeu uti gögöeri od) £dtt för år 18 ♦. ©nligt längbet ocf) fammmtbtag. (Sfter l:fta Slrtifeln. ^erfonlig ffpbböafgift.
Densamma innehåller bland annat, att endast de lärare, som hafva presterlig befordringsrätt, kunna inom sig utse 5 Riksdagsmän i PresteSt:t. Jag anser detta vara tillräckligt för afslag. Hade det varit fråga om alt upspäda PresteSt:t på ett sätt, som gjort det mera mottagligt för allt hvad som går ut på en representationsförändring, skulle jag velat rösta för bifall, men då jag anser ifrågav:de förslag icke leda till något sådant ändamål, är det ani. nog för mig att derå yrka afslag. Den 14 December e. m. 835 Gr. Lagerbjelke, Gustaf: En del af de betänkligheter mot upställningen af detta förslag, hvilka blifvit af föreg:de talare anförde, gjordes äfven inom LTtsk:t. Man kan dessutom dertill lägga, att man är så mycket mindre säker att en sådan bestämd distriktindelning behöfde i grundlagen intagas i afs:de på elementarlärare, som den ej förefinnes i afs:de på de egentliga prés terna. Det är nemi. bekant att i grundlagen står föreskrifvet huru många Riksdagsmän PresteSt:t i hvarje stift må utse, men sedan eger stiftens presterskap att sinsemellan afgöra, huru valen skola ske. Det vanligaste är visserligen att valen inom stiften förrättas med så många namn på hvarje vallista, som stiften ega sända representanter, men det har funnits och finnes stift fördelade i distrikter, hvilka distrikter utgöras af kontrakterna i stiftet; så att stiftet visserligen sänder det antal representanter, som i grundlagen föreskrifves, men inom stiftet välja kontrakterna hvart och ett sin fullmäktig. Emellertid, oaktadt detta framställdes i Utsk:t, så var det just de presterliga ledamöterne, som yrkade på att få i grundlagen infördt, huru distrikttördeluingen skulle ske, och Utsk:t ansåg då att det vore rättast att gå det Stånds bestämda önskan till mötes, hvilket skulle uptaga de nya elementerna inom sig.
Och jag finner derföre, att hämmandet af en sådan osed är högst nödigt, till bevarande af den säkerhet, som hvar och e» bor påräkna i afseende på tillhörigheter utås undantag. Att denna säkerhet uti ägande rätten kränkes genom åverkan, är lika ostridigt, som att tillgrepp - 8o8 lien 7 Juli. grepp af alla slag borde, efter en rigtig princip, på samma sätt bedömas, samt följakteligen obehöriga tillgrepp af skog eller gärdsle med mera stämplas efter 40 Cap. Missgern. jSälken såsom stöld , när det åverkade utgjorde 10 Daler Silfvermynts värde; men den lägre folk-klassen bedömmer förhållandet helt olika, och ingen skymf eller ovilja är, som jag nyss anfört, inom den ännu förenad med åverkansbrottet. Jag äger af denna anledning en kanske billig fruktan, att en Dag, som ifrån denna vid åverkan fästads lindriga tankan på en gång hastigt åsyftade rättelse i en sådan opinion och förvandlade åverkningar från oeconomisk förbrytelse till tjufnad, skulle helt och hållet förfela sitt ändamål samt i stället medföra den vida skadligare påföljd att missbruket icke hämmades samt att bland Allmogen en icke obetydlig del blefve, såsom åverkare, lagbundne tjufvar, hvarigenom den offentliga vanära , sorn ännu är fästad vid begreppet att stjäla, om icke försvunne, åtmindstone betydligen försvagades, efter som den öfvertygelsen omöjligt kunde så hastigt vinna allmänhet, att åverkan agde eller medförde någon brottslig egenskap , samt att således en i parallel dermed ställd last icke mera vore vanhedrande.
Sedan Ståndet tillförene beslutat, att föredragning till afgörande af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 78, i anledning af Rikets Ständers Revisorers åren 1835, 1837 och 1839 afgifna berättelser, angående förvaltningen af mötesoch tross-passevolans-fonderne, skulle uppskjutas till dess återremisserna af Stats-Utskottets Utlåtande NY) 52, i fråga om mötes-passevolans-afgiftens framtida utgörande och serskilde medels anvisande tili bestridande af de kostnader, hvartill densamma är afsedd, blifvit af Utskottet besvarade och Ståndet afgjort berörde ärende, så, och efter det Stats-Utskottet öfver återre misserne - Fröt. Utdr. d. 11 dag. 184.0. 5o5 misserne af Utlåtandet N:o 52 afgifvit Utlåtandet N:o 212, samt denna fråga blifvit af Ståndet förliden gårdag definitivt afgjord, föredrogs nu Stats-Utskottets förenämnde Utlåtande Nro 78, hvilket till bemäldte Utskott återremitterades. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande N:o 221, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 92, angående några med Stats-regleringen gemenskap egande allmänna frågor; och i sammanhang härmed förekom sistnämnda Utlåtande. Härvid förekommo: Irsta punkten i Utlåtandet N:o 92 och den motsvarande i Utlåtandet INro 221, innefattande hänvisning till det Utlåtande, som Stats-Utskottet förklarar sig komma att, angående extra Stats-regleringen, afgifva. Lacles till handlingarne.
Innan hon ännu är riktigt FÖRSTA NUNNAN. så kan man också se, att hans rike är af den onde. SALVATOR (kommer fram). och underrätta honom, och det skall icke dröja länge förr än du skall föras i glans till kejsarborgen och Älskade, haf tålamod! Låt mig ila till din fader Om det är sant att detta är kejsarens dotter, mottaga alla folks hyllning och välkomsthälsning. Och ni, fromma systrar, tänk på hvilken dyrbar skatt jag anförtror er. Behandla henne väl, ni skall stå till ansvar inför kejsaren själf. ABBEDISSAN. alla edra jordiska kejsare och kungar. Kejsarens dotter eller ej, för oss är hon bara en fattig Vi stå till ansvar endast inför den som är öfver synderska, som vid korsets fot skall bedja om nåd. (Salvator gör en öm åtbörd till farväl till Vera och går. Vera står nu upprätt med nunnornas klädesstycken bundna 17 FÖRSTA AKTEN omkring sig och ser efter honom. Då han försvunnit vänder hon sig trotsigt om mot nunnorna.) VERA. Hvad vill ni mig? (Nunnornas begrafningslika sång höres åter inifrån klostret.) ABBEDISSAN. om nåd. Lära dig att böja din trotsiga nacke och tigga (Nunnorna fatta henne med sina armar och släpa henne VERA. makter, som ni lyda. Förr skall jag dö än böja mig för de mörkrets (Trädgårdsmästaren öppnar klosterporten vid abbedissans med sig till klostret.) bultning och de gå alla in. Porten faller tung igen bakom dem.) Fjärde scenen. SPERANZA är bland dem, hon är utstyrd på zigenarvis, men hon liknar starkt Vera, ehuru något mindre än hon. Hennes ljusa långa hår hänger fritt utslaget öfver axlarna (Från bakporten till höger kommer ett stort zigenarfölje. som dennas. Hon går med dansande gång och småsjungande, men då hon får se hunden i gräset störtar hon på knä bredvid den.) SPERANZA. trogna kräk, då kan inte din herre vara långt borta. Hvar är då min Salvator? Vindsnabb! Hur har du kommit hit? Du stackars Å, Vindsnabb, hur mycket 18 SANNINGENS VÄGAR
Man torde säga att detta speciella fall blifvitvit nog skarpt fram 10* - 148 Den .23 December. hållit; dock, min mening har ingalunda varit, alt dermed tillkännagifva något klander emot Auktorileterne. De äro bundne af grundlagens bud lili 28 § 11.F., som härutinnan är obevekligt. Det stränga stadgandet var törhäuda förr en nödvändighet; men torde, utan tvifvel, numera i delta uplysta tidehvarf kunna modifieras. Vid 1844—45 årens riksdag väcktes äfvenledes inom Coust.kisk. förslag till ändring i detta afseende, beträffande läkare och andra vetenskapsmän, ehuru förslaget föll emot en ringa majoritet, om det ens föll, utan endast blef lemnadt åt framtiden. Ifrån England, hvarest man ej lärer kunna förneka att vördnad för religionen och gamla institutioner icke på det noggrannaste iakttages; ifrån detta praktiska land lånar jag vid detta tillfälle ett exempel: Englands Lord-canceller upläste såsom stöd för den af honom d. 1 Mars 1845 uti Ofverhuset föreslagna, samma år antagna Billen om Judarnes berättigande att bekläda kommunal-embeten, (Jewisli disabilities remowal bill) ett bref, hvars innehåll äfven härvid torde ega tillämpning: ”1 Preussen har långt förr, än i andra Tyska Stater de hinder, som i borgerligt afseende funnits för Judarne, blifvit undanröjde. Detta samt tillåtelsen att begagna skolorna, hafva haft den ”verkan, att den öfverlägsenhet i andlig verksamhet och kraft, som ”finnes hos denna folkrace, blifvit lagd i dagen. Judar sä väl ”omvände som icke omvände, intaga de högsta punkter i det borger”liga lifvet, och ett, i förhållande till den öfriga befolkningen, vida ”öfvervägande antal af dem bekläda ganska betydande embeten”.
Directionens fyrfaldiga bemödanden, bi - trin ga Allmänheten förtroende för varans godhet, jemväl kan anses hafva, i förening med ett och annat härvid motarbetande enskildt intresse, medverkat. Deremot tyckes afsätlningen med eldfast murtegel och lerkärl blifva med hvarje år lifligare. Under senare femårs-peiioden äro vid Höganäs ytterligare anlagde, dels ett Saltglacerings-Verk, inrättad,t i likhet med det i Helsingborg befintliga, dels ock en taktegels-fabrik, hvilken tillförne varit i gång,'och i brist på afsättning nedlagd; men nu mera, sedan varan blifvit efterfrågad, åter upptagits. Inom Länet finnas få Inrättningar mera vigtiga för det allmänna, än Stenkols-Verket med dess flerfaldiga grenar af Ler-fabrikationer; och, med närmare kännedom om det understöd, biträden och uppoffringar både Eders Kongl. Maj:t och Rikets Ständer samt enskildla lemnat Verket, vågar jag underdånigst fästa Eders Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet å de flerfäldige förmåner desse Inrättningar tillskynda dels andra näringar, för hvilkas behof eldfast tegel och lera ej mi mera hämtas från Utrikes orter, dels ock Provinsen i allmänhet, sorn em Verket nedlades ej allenast skulle lida en kännbar förlust af Eldningsämne, utan äfven belastas med underhåll till och sysselsättning för ungefär 1,200 personer, hvilka äro nästan odugliga till annat yrke, än det de från barndomen inöfvat vid Stenkols-verket. Binäringar. Desse äro få, och af ingen särdeles betydenhet. I norra delen af Länet, hvarest Lin mera odlas och tillfälle till sommarbete för Fårkreatur förefinnes, tillverkas någon Linneoch Ylleväfnad lill afsalu; äfvensom Vagnoch Åker-redskap derifrån afyttras å Slättbygden. Vid kuslerne och i synnerhet i Kulla-trakten idkas fiske, sorn lemnat föga inkomst, med undantag af nästlidet år, då sillfisket var ovanligt gifvande. Hummerfisket, som i förra lider med fördel idkades i nämnde ort, har aftagit och denna fisksort är nu mera sällsynt. 4 §•
Hvad Herr Cederschjöld anfört om lättheten att tuliförsnilla bouteilleradt vin, är ganska riktigt då det är fråga om 10 a 12 bouteiiler, men det kan ej ske till något större belopp. V'n som inkommer i lådor, är lika lätt att controllera som det, hvilket inkommer på fastager. Jag hemställer äfven, huru det k3n vara förenligt med systerae , att de dyrbaraste vinerne såsom luxartikel, icke skulle betala högre tull än de sämreDet omvända förhållande, som Utskottet förmält genom Herr af Klintbergs anmärkningar hafva blifvit tillstyrkt, kati jag ej gilla, utan afstyrker i den delen Herr Cederschjölds förslag. De dyrbara vinerne kunna bära en Deli 22 'Augusti f. lil, Siogre (ull , än ds mindre dyrbara , och derigenom undgår kronan förluster. Herr af Wingård: Jag får upplysa, att afven fint vin införes på fat till och med till största delen, och bouteilleras här. Dessutom om en nedsättning sker i tullen på vin , kommer det att göra en betydlig revolution i inkomsterne. Ett sådant beslut skulle blifva ett af de farligaste , hvarföre om tullen nedsättes mera , än i första Betänkandet är föreslagit jag måste reservera mig. I första förslaget är tullen eå jämnkad , att jag anser den i alia afseende^ v*ra lämpelig. I öfrigt hemställer jag till Ridderskapet och Adeln, om det för KongiMaj;t blifver möjligt, i fall vi bestämma lag tull pä vin, stt genom reciprociäeten förskaffa några förmåner för vårt jern uti Frankrike. Friherre Cederström: De uti Utskottets Betänkande specificerade dyrbaraste vinår, såsom Champagne och Cy pr i ska viner , äro icke af den beskaffenhet att kunna på fastager införas. De hitkomma på bouteiller. De miadre dyrbara inkomma dels på bouteiller dels på fat; sådana äro de fina franska bordeauxvinerne. De äro näst de dyrbaraste.
Jag har så ofta inom delta Ständ blifvit mött med det inkast, att mina åsigter, om de gjorde sig gällande, skulle göra ett ofördelaktigt intryck bos främmande makter, att jag nu måste begagna samma vapen emot mina motståndare. Jag mäste då säga dem, att jag är öfvertygad, alt det skulle göra ett högst menligt intryck hos Europas makter, om vid den första riksdagen, efter den nye Konungens tillträde till Regeringen, detta Hus förkastade eller uppsköt ett förslag, vid hvilket Han personligen är fästad och på hvilket Han nedlagt mycken omsorg och möda, ty Han bär verkligen studerat sig in i ämnet, bättre än de flesta af oss. Att förslaget för närvarande icke kan antagas, det är en olycka, som Ståndet icke rår för, ty vi hafva icke fått tillfälle att öfverlägga om sjelfva förslaget. Vi mäste nu inskränka oss till grunderna, men dem tror jag också, att vi utan betänkande kunna antaga. Följderna af ett sådant steg drabba nerol, ovedersägligen den Regering, som framställt förslaget, och som dessförinnan mäste hafva väl öfverlänkt detsamma. Men oss, mine Hrr, drabbar det, om vi genom ett afslag åstadkomma uppskof i en vigtig samhällsförbättring. Ett afslag af oss skulle synas vara stäldt emot Konungens person, eli omdöme, sorn visserligen vore utan grund, men som likväl skulle skalla genom Europa, som icke är i tillfälle att se närmare in i vära förhållanden. Det är på dessa skäl, som jag önskar, att Herrarne mätte besluta sig, dä Herrarne sjelfva undanröjt det tillfälle, som bade kunnat vinnas genom ett förstärkt LagUtsk., att grundligare behandla frågan. Jag röstar för bifall lill förslaget. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Sedan jag förra gången hade ordet. har den förändring i sakens skick tillkommit, att BondeSt. bilällit. LagUtskis betänk., och att nu således två Stånds bifall till detsamma finnes. Saken beror derföre pä det beslut, Den 26 April e. m. 181 R. o. Ad. kommer att fatta. Jag anser mig följaktligen böra ingå i en närmare utredning af frågan än förut.
Dä en de! af dessa fartyg och båtar oaflåtligen komme att förvaras på land under skjul, men de andra deremot dels oafbrutet i sjön, dels skiftevis i sjön och på land, så har jag, med de förut åberopade beräkningsgrunder för fartygs uthållighet, under dessa olika förhållanden ansett den här nedan angifna underhållskostnaden, utgörande 4 % af nybyggnadsvärdet, kunna motsvara behofvet. Utom de kostnader, som äro af nöden för materielens nybyggnad och underhåll, samt krigs-forrådens anskaffande, återstår ännu sjö-etablissementernes förbättring och underhåll. Till det förra ändamålet hafva under sistförflutnc 20 åren blifvit använda per medium B:ko R:dr 17,945, och till det sednare 27,000 R:dr årligen. Det är visserligen en sanning, att i den förutnämnda summan inberäknats kostnaden för anläggningen af dockorna i Carlskrona, hvaraf någon likartad utgift väl icke för framliden förekommer, sedan dessa blifvit fullbordade. Deremot vore det ganska vilseledande att uti ett förslag, som omfattar cn längre tiderymd, och der man, såsom jag uti detta åtminstone sökt göra, bemödat sig alt gif va ett f ullständigt begrepp om de verkligen erforderliga kostnader för sjöförsvarets iståndsuIlande, förbise vigten och oundgängligheten af att, med afseende på etablissementerne, följa tidens framsteg i upptäckter och förbättringar lill lättnad i arbetet och de dyrbara materialiernas fullständigare sammansättning och bevarande. Likaledes måste ock, med afseende på underhållet, en naturlig följd blifva af de småningom utvidgade etablissementerne, att desammas vidmakthållande skall i förhållande kräfva större kostnad. Af dessa förenade skäl vågar jag icke anse någon nedsättning möjlig uti de anslag, hvilka jag för dessa ändamål, såsom erforderlige, går att angifva. Slutligen belastas anslaget till matcrielen af kostnaden för de arbeten, som pä kronans varf förrättas. Dessa bestridas, såsom kändt är, hufvudsakligen af på stat varande handtverkare och timmermän, samt af båtsmän, uppfordrade dels till Kongl. Mnj:ts Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. 59 arbete och dels till bevakningen.
Det är gifvet, att de hittills befintliga gästgifverierna vid sådane vägar, der anstalter af förenämnde beskaffenhet för en ordnad postbefordring inrättades, dymedelst blefvo öfverflödige och kommo att upphöra, hvaraf åter blefve en följd, att de friheter och förmåner, som äro gästgifvaregårdar och deras innehafvare beviljade, skulle, allt efter sin art, antingen upphöra eller till Staten åter ingå, och att således en motsvarande besparing komme att minska kostnaderne för ifrågavarande postinrättning. Värdena å dessa friheter och förmåner, hvilka likväl icke uppgå till särdeles betydliga belopp, hafva, på grund af uppgifter, meddelade af Eders Kongl. Majts Befallningshafvande, blifvit för hela Riket uträknade och finnas länsvis upptagne uti bilagan N:o 4. För inrättande af poststationer blefve, der ej tillfälle gåfves att till station tjenlig lokal med tillhörande byggnader på antagliga vilkor förhyra, oundgängligt att, utom i sannolikt sällsynt fall, att station finge sitt läge å kronojord, för Statens räkning inköpa för ändamålet behöflig jord och antingen, om erforderlige byggnader derå funnos att tillgå, tillika desse inlösa, eller ock uppföra nya byggnader.
Emellertid visade det sig, att formuleringar förekommo, där det knappast var möjligt att stryka dessa hänvisningsord, såvida man nämligen ville giva en riktig bild av protokollsföringen. Det förekommer exempelvis, att sekreteraren, efter talarens namn och ordet anförde: inryckt ett pär rader av det bilagda yttrandets början, varpå återgivandet plötsligt avbrutits och ordet inseratur eller bilägges skrivits med motsvarande siffra i marginalen. Då det icke syntes tillåtligt att för att undvika dubbelskrivning av yttrandets ingress, korrigera sekreterarens skrivna text återstod att trycka texten som den stod (inklusive inseratur eller bilägges) och i not förklara sammanhanget. Men även i alla andra fall, då protokollstexten i original uttryckligen hänvisar till bilaga, torde det vara riktigt att underrätta läsaren om, att sådan bilaga föreligger, varför dessa hänvisningsord åter införts. Det har dock icke synts behövligt att vid sidan av den ovannämnda förteckningen i tillägget över såsom bilagor införda yttranden eller memorial av utskottets ledamöter trycka någon katalog över övriga aktstycken, vilka i samma protokoll antecknas såsom bilagda. Vid de delar av föreliggande publikation, som förut äro tryckta i 1902 års ovan omtalade samling, har jag i noter angivit, å vilka sidor i sagda samling dessa partier anträffas. I tillägget ha hänvisningar införts för de 144 första sidorna. I noter ha vissa andra avvikelser från den första utgivarens redigeringsmetod blivit redovisade. I av mig skriven text brukas s. k. nystavning. I fråga om återgivandet i texten av överkorsade ord och meningar har det naturligtvis icke kunnat komma ifråga att medtaga all dylik struken text, I viktigare sammanhang ha strykningar införts inom det vanliga typografiska tecknet ( ). Även eljest ha någon gång överkorsad text eller strukna ord angivits. Understundom har i noter strykningarnas innebörd närmare angivits. Då meningar och ord tillskrivits efteråt, har detta på sina ställen påpekats i noter. Beträffande kursiveringar i texten bör jag anmärka, att — utöver de ord och meningar, som äro understrukna i originalen — personliga egennamn samt vissa ämbetsmäns och funktionärers titlar kursiverats; att inkonsekvenser härvidlag insmugit sig är jag medveten om.