Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Reservation af Herr Ribbing: ”Fylleriet, ehvad det benämnes för brott eller last, synes mig hafva blifvit af Utskottet ömsom för hårdt, ömsom alltför lindrigt ansedt. Så har Utskottet låtit förlusten för alltid af medborgerligt förtroende qvarstå, att fortfarande kunna ådömas den, som försett sig med fylleri, hvilket efter en längre tid åtalas emot den, som länge sedan kan hafva bättrat och stadgat sitt lefnadssätt. Så har Utskottet, till öfverénsstärnmels© med en fri husbehofsbränvinsbränning, infört en fri förtäring hemma i huset af starka drycker , med den serskilda förmonsrätt till lasters utöfvande hemma, att den inom eget hus druckne kan anses skicklig att vårda sina angelägenheter och vara hustrus och barns målsman , då deremot den, som rager rus i lag eller borta, ovilkorligen skall ställas un; der förmyndare. Den, som är under 21 år och sig berusar, äfven som den, hvilken för fylleri blifvit omyndig förklarad , men super lika val , gå alldeles frie för delta slags ansvar» Utskottst har icke eller bestämdt, huruvida sådana rus, sorn omyndig täger, kunna tillerkännas laga kraft och verkan vid beräk - äB*7. till Lag Utskottets Utlåtande N.o 155. ning af iteration , sorn fordras för stt straffbestämmelsen af omyndighets förklarande akall kunna tillämpas Flera brister och ofullständigheter vöre att anmärka , men jag vill ej vara vidlyftig.' Man har velat bibehålla penningeböter-' ne, hvarigenom Fylleriförfattningen mera blir ett privilegium för Fiscaler och girige åkia» gare, mera träffar den fattige och hans hus , der det nödvändigaste ofta måste vid Löte irnes utkräfvande utmätas, under det att dea förmögnare genast redovisar för sin förseelse i contant.
StatsUtsk. säger också, att Utsk. anser sig böra uttryckligen förklara, att Utsk. till - Den 20 September f. m. styrker slatslånesystemets införande endast ”under förutsättning, att de medel, som genom skuldsättningen erhållas, icke varda använda till de egentliga statsutgifterna eller lill minskning af de statsbidrag, som för de årliga stalsbehofvens fyllande erfordras, utan komma att. uteslutande begagnas till sådana föremål, som tillskynda fördelar för kommande tider samt befrämja rikets eller vissa landsorters framlida välstånd och sålunda bereda tillgångar till betäckandet af den' för skuldens afbördande möjligen erforderliga skatleförökning.” Frågan blir således belt enkelt den : hvilket år det för staten förmånligaste sättet att använda öfverskotten pä sina inkomster, för att dermed åstadkomma för samhället allmänt nyttiga företag, antingen att, om det t. ex. finnes en million till öfverlopps, anslå denna million till användande under den blifvande statsregleringsperiodeu, eller begagna den såsom ränta på ett stort kapital, för hvilket ett företag både hastigare och i större skala kan till vägabringas ? Staten befinner sig i.detta fall i samma ställning, sorn den enskilde. Om denne t. ex. har en egendom, på hvilken de löpande utgifterna upgå till 2000 R:dr., enen inkomsterna till 3000, så alt lian har 1000 R :dr i behåll, hvilket är dä fördelaktigast för honom, antingen att uptaga ett lån, hvarigenom han kan upodla stora sträckor på sin egendom, hvilka förut icke lemna! honom någon afkastning, men som sedermera, måhända inom en kort tid, kunna gifva honom betydlig vinst, eller att använda dessa 1000 R:dr lill att årligen odla en lapp då, och en annan då? Alla, som befinna sig i denna ställning, skola utan tvifvel säga, att det är vida fördelaktigare att på en gång verkställa alla dessa odlingar, emedan de derigenom icke allenast kunna påräkna en större framtida vinst, utan äfven undvika en mängd s. k. faux frais, hvilket icke skulle vara händelsen, om de plockvis använde dessa 100R R:dr.
Om i nödens stund ingen annan utväg finnes än att pregla bancosedlar, må den då hellre tillgripas, äfven om realisationens bestånd derigenom äfventyra.*; må hellre Banken springa, än att den skulle blifva annammad af en piquet Kalmucker eller Baskirer. Efter att hafva framställt inrikes exempel, tillåten mig, mina Hrr, att äfven framställa några från andra länder hemtade. Att lån inom landet icke kunna erhållas i länder, der inrikes statsskuld eller åtminstone inrikes fondsystem icke blifvit grundlagdt, bevisas af Europas största stater. Ryssland, Österrike, t. o. ni. Preussen (der likväl fondsystemet finnes) magta icke alt inom sig anskaffa äfven de obetydligaste summor, utan måste söka dem — hvar? Jo, hos de i så kallad statsskuld fördjupade länder: i England, Frankrike och Holland. Blott der finnas penningar. Och härigenom förvandlas andra nationer allt mer och iner till nämnde länders skattskyldiga, till verkliga tributärer, som årligen måste se högst betydliga summor i räntor gå från eget hem till det främmande landet, för att der — på deras bekostnad — öka den ständigt växande capitalförmögenheten. Nå väl, mina Hrr, hvar och en har sin smak. För min del tycker jag mera om den i skuld fördjupade fattigdomen, hvilken, lik Englands, mägtar gifva 20 millioner pund (vill säga 4°° millioner r:dr riksgäld) till det philantropiska föremålet af Negrernas emancipation i deras colonier; som äger 2 millioner pund stel l, öfverskott på sina statsinlrader, hvarmed det knappt vet hvad det skall göra, oell som har afskalfat icke allenast all grundskatt, ty sådan hedendom har ej funnits der på sekler, utan t. o. m. nästan all direct beskattning.
Men då något sådant genom det af Utskrt här föreslagna stadgandet, eller att säkerhetshandlingarne skola aflemnas på samma gång som låneansökan, icke kan vinnas, så anhåller jag om propos. på återremiss af denna punkt. Frih. von Schwerin, Jules: Båda sidorna af frågan kunna hafva sina fördelar, men för att få behålla sin kredit, måste det finnas handlingar till säkerhet för det belopp man upplånar. Jag har sjelf en gång haft ett dylikt uppdrag för en hypotheksförening, och det första man frågade mig, var, om vi hade jordbruksfastighet eller handlingar att lemna sorn säkerhet. Jag tror således att förändringen är välbetänkt och anhåller om bifall till densamma. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till det förev:de mom:t och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall tdl detsamma och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 3:dje mom. Gr. Sparre, Erik: Den åtgärd, som här är ifrågasatt, eller den förändring Utsk:t föreslagit i nu gällande lag, synes mig hafva skäl för sig. Att i allmänhet, som hittills varit fallet, förbjuda all utlåning annat än genom kontanta penningar, har haft den verkan att hypotheksbankerne under flera år ingenting kunnat uträtta. Hi-r:ne påminna sig säkert att vid stiftandet af denna lag många röster höjde sig mot förslaget. Man sade att detta skulle binda händerna på hypotheksföreningarne samt att hypotheksbanken var en institution, som verkade hämmande på hypothelcsföreningarnes verksamhet. Det kan icke heller förnekas att det tillfälle till låns erhållande, som först yppade sig, snart försvann. Det är således välbetänkt att nu vilja gifva hypotheksföreningarne något friare händer Den 26 Maj f. m 467 derigenom att man öfverlemna!- åt hypoteksbank och förening att uppgöra om de lånevilkor, som kunna antagas.
Med anledning af dessa underdåniga skrifvelse!' lät Kongl. Maj:t den 22 Oktober 1858 uppdraga åt t. f. Chefen för Skogs-inslitutel alt upprätta underdånigt förslag till förnyad Jagt-stadga, hvarefter Chefen för Skogs-styreisen, på hvilken de åligganden, sorn förut tillhört Chelen lör Skogs-institutet, emellertid blifvit genom nådigt Bref den 21 Januari 1859 öfverflyttade, den 16 derpå följande September till Kongl. Majit inkommit med underdånigt förslag i ämnet. Vidare ingåfvo Rikets Ständer år 1860 lill E. K. Majit två underdåniga skrifvelser, den ena af den 11 Augusti med begäran atl böterna för oloflig elg-jagt måtte fördubblas och alt den ersättning, lill hvars utgifvande den sakfällde för sådan förbrytelse gör sig förfallen, mätte bestämmas till minst 150 R:dr, och den andra af den 25 Augusti, innefattande underdånig anhållan all begagnande af såkallade elgdrag såsom jagtmedel måtte förbjudas vid samma ansvar, som redan är stadgadt för begagnande af gil rädt skjutgevär; att hvem sorn helst mötte förklaras berättigad atl inholma björn, ehvar den anträffades; att ansvar mätte stadgas för den, som med vetskap alt björn blifvit af annan inholmad, uppskrämde djuret utur' idet; samt alt den, hvilken å egna egor eller der han fått tillstånd att jaga, uppdrifvit björn, varg eller lo, skulle ega rätt att, äfven om djuret icke blifvit förut såradt, fullfölja jagten in på annans mark ulan särskild anmälan hos jordegaren. Sedan E. K. Majit låtit inhemta Högste Domstolens underdåniga utlåtande öfver det af Skogs-styrelsen uppgjorda förslag till ny Jagt-stadga och i sammanhang dermed öfver Rikets Ständers nyssnämnda tvenne skrifvelse!-, bar, enligt hvad E. K.
Hr Ekströmer; Jag ber om ursägt, att jag efter en så lång discussion ännu vågar besvära R. o. Ad. med ett yttrande; men jag är dertill ovillkorligt framkallad af vissa framställningar i Hr von Hartmansdorff» anförande. Hr von Hartmansdorff synes tydligen antingen alldeles icke känna eller ock i hög grad misstaga sig om Carolinska institutets nuvar. organisation. Det är icke blott de, som vid universiteten aflagt licentiat-examina, hvilka vid institutet undervisas och examineras till chirurgie-magistrar. Institutet har äfven rättighet alt genom examina, till alla delar fullt motsvarande dem sorn vid universiteten anställas, bilda läkare, hvilka äga alla de rättigheter, som medicinat-doclorer för det närvar, innehafva, så väl i ansökningsväg till läkaretjénsier, som i utökningen af läkarekonsten i hela dess vidd. Hr von Hartmansdorff har anfört, all icke mera än 2 år hade förflutit sedan reglementet af år 1822 utkom, innan Carolinska institutet började på att vilja arbeta sig till en större verkningskrets.* Äfven detta anförande af Hr von Hartmansdorff är oriktigt. Han har velat antyda, att detta arbetande skulle skett inom undervisnings-Comileen. Denna comité' sammanträdde, såsom Hr von Hartmansdorff väl vet, efter han deraf var ledamot, år 1827, och dess betänk, ur af den 20 Dec. 1828. Jag var icke ledamot af denna comité' och känner således icke hvad inom densamma passerade af annat än det und. betänk., som comile'en afgaf. Enligt delta betänk., hvilket är redigeradt af nuvar. Statsrådet Grubbe, har den mening, som jag här tagit mig friheten citera, och hvilken förste Archiater von Afzelius sjelf lärer dietérat, varit coroitcens enhälliga åsigt, roed undantag Den ii November c. m. blott af Hr von Hartmansdorff, som önskade af Carolinska institutet Isilda en helt annan inrättning än liela den öfriga cotniteen.
1 händelse stats-verkets, till Kongl. Slals-kontoret ingående, inkomster, för något år, icke skulle uppgå lill det sammanlagda belopp, hvartill dessa inkomster i riksstalen blifvit af Rikets Ständer beräknade, bör den brist, som, enligt Riks-hufvudboken, härigenom uppkommer i tillgångarne för stals-ulgifternas bestridande, Kongl. Slats-kontoret af Riksgälds-konloret ersättas; Och må, under förbehåll all, så snart sig visar, att sagde inkomster komma alt öfverstiga sitt i riks-staten upptagna belopp, de sålunda uppkommande öfverskottsmedlen varda af Kongl. Stafs-kontoret afräkningsvis till Riksgälds-kontoret aflemnade det förra verket deremot, i händelse af behof, förskottsvis från det sednare erhålla ersättning för sig visande brister i de beräknade inkomsterna, fastän dessa bristers slutliga belopp icke blifvit genom afslutad Riks-bufvudbok bestämdt. § 195. Derest någon al de, vid sednast förflutna eller innevarande riksdags statsreglering, i egenskap af förslag s-ansfag, beviljade utgifts-summor skulle, under ett eller annat år, befinnas otillräcklig för dermed afsedda ändamål, åligger det Riksgälds-kontoret alt bristen, efter årets slut, Kongl. Slals-kontoret ersätta; hvaremot de besparingar, som kunna å dessa anslag uppkomma, böra, för hvarje år, till Riksgälds-konloret aflemnas; — ankommande på Kongl. Slals-kontoret att antingen i den, enligt nedanstående g, för samma år upprättade öfverskotls-liqvid upptaga bristerna i omlörmälda anslag, eller ock, på grund af uppgjord och vederbörligen granskad särskild liqvid, rörande de till en eller flera hufvud-titlar hörande förslags-anslags brister och besparingar» - Stats-Utskottets Memorial N:o 284. 9 gar, från Riksgälds-kontoret reqvirera det ersältnings-belopp, som enligt denna liqvid Kongl. Stats-kontoret tillkommer; dock bör, innan sådan reqvisition sker, Riksgäldskontoret hafva i stadgad ordning erhållit godtgörelse för alla å enahanda anslag under näsllöregångna år uppkomna besparingar.
Följden blef, att jag var så sömnig och trött, när vi ändtligen kom fram till den där alldeles obefogade statsjonen, så ögonen nästan föll ihop af sig själf, och så reste vi mil efter mil, utan att jag hade den minsta besynnerliga känning, fast vi var på tåg. Vi for öfver Sundsvall, så Gustaf skulle få träffa sin gamla faster, och först när jag fått sofva ut där riktigt, började jag på fullt allvar känna, att jag nu ändå var lösryckt från hemmets kust. Sundsvall lär ska bli en vacker stad med tiden. Det är möjligt det, men som den nu presangterade sig, såg den minst sagdt besynnerlig ut, om man också beräknar branden. Ett hus här och ett hus där, utmärkta hus, changtila hus, men jag tyckte inte om dem ändå. De sågså skrytiga ut, och skryt och flärd fördrar jag inte, inte ens hos hus, än mindre hos människor. Stadshuset var som en stenklump, och järnvägsstatsjonen såg presis ut som ett rökt svinhufvud med pikerade öron. Jag undrar, hvad det kan vara för stil? Kanske romersk – eller kanske katolsk? ty nog bör den vara bra egen. För öfrigt kilade alla människor om hvarandra som om de haft eld i kläderna. Det lär komma sig däraf, att staden ska vara så ovanligt framåtskridande. Nej, det är bestämdt inte en plats, där man odlar sin själ. Också skulle jag inte vilja bo där för alldrig det. Vi hade tagit in i ett hotell, som såg ut att ha mässlingen, så fullt var det af röda affischer och anslag. Samma dag vi skulle fara, blef jag mycket ordentligt väckt klockan 6 på morgonen, som jag hade sagt till om. Det var storartadt skönt att vakna och veta, att inom en kort stund skulle jag ila i väg mot det stora okända! Måtte bara inte människan hemma glömma att ömsa lake på salta köttet, för då blir det förstördt. Men det får gå hur det vill. Jag kan inte tynga mina vingar med en sådan prosa! Hur ska jag då kunna lära mig att flyga!!! Tåget gick inte förr än 8 och 45, hvarför jag lät Gustaf sofva i ro till klockan 7. Men då skulle han prompt raka sig och så skar han sig.
Art. mattor. Med ogillande af Utskottets förslag i lista punkten beslöt Ståndet, att nu stadgade införselafgift skall fortfarande blifva gällande, samt godkände hvad Utskottet i öfrigt vid denna artikel tillstyrkt. Art. metaller, sammansatta. Tillstyrkandet bifölls. Artmunharmonikor, natron, ättiksyradt. Biföllos. Art. nattsäckar, m. m. Utskottets hemställan i lista punkten bifölls, hvaremot, med ogillande af förslaget i sednare punkten, nu stadgade tullsats bibehölls oförändrad. Art. nät. Med ogillande af Utskottets yttrande beslöts, att den till nedsättning föreslagna tilläggsafgiften skall bibehållas vid nu stadgadt belopp. Art. oblater. Bifölls. Art. oljor, terpentin, terpentinolja. Förslaget, beträffande art. oljor, godkändes, utan annan ändring, än att dels den i taxe-förslaget utförda tull af SO öre per centner för de nativa eller råa flygtiga vegetabiliska oljorna uteslöts, så att nämnde artiklar bestämdes skola vara från införseltull fria, dels tullen för de genom rektificering renade slagen höjdes från 2 lill 4 öre per skålpund eller till lika belopp med nu gällande tullsats. Den af Utskottet föreslagna nedsättning i tullsatserna för dels terpentin, dels terpentin - Prol.-Utdrag den 27 och 28} Maj 1863. 385 terpentinolja och terpentinspiritus ogillades, och bibehöllos dessa tullsatser oförändrade enligt nu gällande taxa. Utskottets hemställan vid slutet af sidan 39 bifölls. Art. papper, peppar, perlor. Bi fö llos. Art. perukmakarearbeten, pomeranshnoppar och skal, porslin. Med afslag af hvad Utskottet i afseende pä dessa artiklar föreslagit, beslöt Ståndet för desamma bibehälla nu gällande tullbestämnoelser. Art. potatesmjöl—^rör. Biföllos. Art. sadelma/carearbeten.
Jag vill visserligen icke bestrida Herr Påhlmans rättighet att begära votering; men jag finner tillika, att 68 §. i Riksdagsordningen utsätter hvad som bör af Revisorerne granskas, nemligen StatsVerkets, Bankens och RiksgäldsContoirets tillstånd, Styrelse och Förvaltning. Och enär det tydligen blifvit utredt, huru IlospitalsFonden tillkommit, samt deraf inhämtas att den icke är att anse såsom StatsMedel, måste efter min öfvertygelse berörde Fond icke kunna dragas under Riksens Ständers granskning, utan att först ett tillägg göres uti ofvanberörde §. som berättigar Revisorerne till en slik granskning. Det är på sådan grund jag anser mig böra förnya min anhållan om proposition på återremiss. Grefve Mörner: I anledning af hvad Hans Excellence Herr Friherre af Wetterstedt nyss anfört och då de Herrar, hvilka jemte mig Den 5 Junii. 171 gjort anmärkning vid förevarande Betänkande, torde häldre vilja afstå ifrån deras yrkande om återremiss, än borttaga tiden genom en votering derom, får jag för min del äfven förklara, det jag ej eller vill vara emot, att ju proposition må framställas till bifall af Betänkandet. Herr Påhlman: Om Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken behagar framställa proposition till bifall af Betänkandet, afstår jag från min anhållan om votering, hvilken jag icke yrkar i annat fall, än om fråga skulle uppstå, att på grund af Anmärkningarne återremittera Betänkandet. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf att, enligt ankommen underrättelse, de öfrige trenne RiksStånden redan bifallit StatsUtskottets Betänkande, samt hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln äfven behagade detsamma gilla. Ropades Ja. Grefve Mörner: Jag anhåller, att fåiProtocollet anmärkt, det jag afstod från yrkandet om votering icke derföre, att jag gillade Betänkandet, utan endast af det skäl, att jag ej ville borttaga Ridderskapets och Adelns tiel genom en votering.
Den af Telegraf-styrelsen till Kongl. Maj:t ingifna underdåniga berättelse innehåller angående telegrafinrättningens utveckling och verksamhet följande uppgifter: På grund af Kongl, brefven den 24 September 1858 och den 4 Mars 1859, hafva under loppet af sistnämnda år följande nya telegraflinier blifvit anlagda och fullbordade, nemligen: l:o en undervattenslinie med enkel ledningstråd emellan fasta landet och ön Gottland, utgående från Westervik och slutande med station i Wisby, hvilken linie den 1 Juli blef till allmänhetens begagnande upplåten; och — 87 2:o en linie emellan Umeå orh lastageplatsen Rathan, hvarest station med s. k. visareapparat öppnades den 22 Juli. Genom dessa anläggningar hafva telegraflinierna vunnit en ytterligare utsträckning af 22,5 geografiska mil och längden af samtlige ledningstrådar i samma mån ökats, så att, då vid slutet af år 1858 de förras längd utgjorde 663,3 mil och de sednares 888,7 mil, telegrafliniernas utsträckning vid revisionsårets utgång uppgick till 685,8 mil och sammanlagda trådlängden till 911,2 mil. Telegrafledningen till Gottland, hvilken är den första undervattenslinie af större betydenhet, som blifvit genom Telegraf-styrelsens försorg anlagd, har under året visat sig fullkomligt felfri. Kabeln, som är förfärdigad i London och hvars längd utgör 14,25 geografiska mil, är utlagd från fiskläget Skanvik, beläget omkring f svensk mil österut från Westervik till närheten af det }■ svensk mil söder om Wisby belägna Kopparsvik.
Hufvudb. 7 Oct. b. 6 Febr. Ordinarie räntan, om upphörande af vissa skatter, som ingå i Ordningsstadga för större Bränner ier, se Bränneriet Ottarps kyrkoherdes kronotionde, se Kronotionde. Oäkta barn, om arfsrätt för I anledning af gjorda anmärkningar oell återremiss . o angående stadganden att till allmänt arbete skall hållas den fader, som icke kan bidraga till uppfostran af sitt £L W N:0 : 8f' E-lh o” f N:o I Sid. Biks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln. Preste Ståndet. Borgare Ståndet. Bonde Ståndet. Pajala pastorat, om anslag till uppförande af ett kapell inom » om väganläggning mellan Torneå och, se Ofver-Torneå. Paket-för sändning med posten, om rätt till, se Vermland. Pariser-expositionen af racedjur m. m. se Exposition. Passagerare-ångfartyg, angående tillägg i Kongl, förordningen den 16 Nov. 1849 om iakttagelser vid byggnad och utrustning af Passför or åning ar ne, om ändring i I anledning af återremiss .
Frölich: 2 §:n skulle i sin helhet lyda, i mom. alldeles efter Bancooch LagUtsk:ns förslag, hvaremot 2 mom. af samma § skulle börja så: ”Konungen bedömme dock i hvarje fall det belopp, hvaröfver teckningssumman ej får gå.” Hr von Hartmansdorff: Jag har ingenting att dervid anmärka. Då ingen anmärkt), blifvit gjord emot 1 moni., hvilket icke vore förhållandet med det 2, ansåg Hr Frih. o. Landtm, sig böra framställa särskild propos. å hvartdera morn., hemställande nu, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ns förslag i t momentet. Ropades ja. Hr Landtm, yttrade, att då andan af Utskms förslag till 2 mom. stämde mindre väl öfverens med R. o. Adis beslut rör:de 1 §:n, ansåg Hr Landtm, sig böra framställa propos. å Gr. Frölichs förslug; hemställande alltså, om Den 18 Februari e. m. 467 Siandet ansåg 2 mom. af 2 §:n böra erhålla följande lydelse: ”K. M. bestämme i hvarje fall det belopp, hvarutöfver teck niogssumman icke får gå.” Ropades ja. 3 §;:n. Gr. Frölich: Jag hemställer, huruvida ej den af mig föreslagna och nyss upplästa 2 §:n kunde få förekomma till pröfning. Hr Frill. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde finna det 3 §:n i Utsk:ns förslag icke kunde antagas, sedan 1 §:n blifvit sådan som R. o. Ad. den antagit. Hr von Hartmansdorff: Jag är icke så lycklig att hafva med mig Gr. Frölichs tryckta förslag, hvaraf han dock haft den godheten skänka mig ett exemplar, utan anhåller att få höra huru 1 §:o deraf lyder. Hvad Gr. Frölich anmärkt synes mig vara riktigt. Hr Aminoff: Jag kommer icke heller bestämdt ihåg Gr. Frölichs förslag, men tror att der förekommer någonting 0111 bancoafdelningar och vexelcontor.
Askims. Styrsjö. Släps. Wald av Tölö. Hanhals,* Onsala. Ölmevalla^ Landa. Frillesås. WTärö. Stråvalla. Åhs. Torpa. Lindbergs. Träslöfs. Tvååkers. Morups. Stafsinge. Skrea. Estra. Steninge. Harplinge. Söndrums.' Wapnö. Snöstorps. Trönninge. | Edsberga. j Laholms Landtförsamling. Skummeslöfs. | Östra Karups. i 51 Län. Fögderi. Socken. Hallands. Christianstads. Laholms: Norra och Södra Asbo samt Bjäre: Ingelsta och Järresta: Willands och Gärds samt Albo: Malmöhus. Luggude, Rönnebergs och Onsjö: Torpa, Bara och Harjagers: Tjärby. Båstads. Westra Karups. Houfs. Torekows. Grefwie. Forslöfs. Barkåkra. Höja. Ströfvelstorps. Köpinge. Ingelstorps. Walleberga. Löderups. Borreby. Hoby. Nöbbelöfs. Cimbritz. Gladsax. Rörrums. Melby. Hvitaby. Raflunda. Maglehems. Åhus. Ljungby. Gualöfs. Ivetofta. Mälinge. Farhults. Jonstorps. Brunby. Wäsby. Wikens. Allerums. Helsingborgs Landtförsamling. Råhus. Qvistofta. Glumslöfs. Herslöfs. Öija. Tofta. St. Ibbs på Hven. Saxtorps. Westra Carleby. Hoflerups. Barsebäcks. 52 Län. Fögderi. Socken. Malmöhus. Torpa, Bara och Harjagers: Löddeköpinge. Borreby. Fledje. Flettje. Lomma. Burslöfs. Oxie, Skytts och WemFosie. menhögs: Hyllie. Bunkeflods. Klagstorps. Tygelsjö. Gessie. Eskilstorps. Hvellinge. Stora Hammars. Rengs. Maglerups. Trelleborgs. Dalköpinge. Gislöfs. Limlinge. Lilla Isie. Östra Torps. Hemmesdynge.