Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 14. Nej — 20. Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att, vidkommande det andra mom:t, hade yrkats dels bifall till detsamma oförändradt, och dels af Hr Hos att mom:t måtte bifallas med följande förändrade lydelse: »Skogsoch jägeribetjente må på de skogar och marker, som stå under deras bevakning, anställa jagt efter rofdjur, samt, med vår Skogs-styrelses på viss tid eller tills vidare lemnade särskilda bifall, äfven efter nyttigt vildt eller vissa arter deraf», hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. på bifall till mom:t utan förändring, och då dertill svarades flere ja, jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Med förmälan att, hvad slutligen det 3:dje mom:t angick, något annat yrkande än å bifall till detsamma ej blifvit afgifvet, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på mom:ts antagande, hvartill svarades ja. § 3. Bifölls. § 4. Hr Ros: Denna § har jag reserverat mig emot, och i denna min reservation yrkat att ordet »tillsvidare», som begagnas i K. M:s Propos., måtte bibehållas i R. St:rs förslag. Men sedan jag afgaf denna reservation, har jägeribetjeningen i WesterNorrlands län fästat min uppmärksamhet å nödvändigheten deraf, att icke vidsträcktare rättighet till jagt å öfverloppsmarkerne beviljas, än den, som bestämmes i afseende på jagten å kronoparken och derföre får jag föreslå, att R. o. Ad. måtte utesluta orden »och kronan efter afvittring tillfallen öfverloppsmark», hvarigenom §:n skulle komma att lyda: »På oafvittrad skog i de norra länen, äfvensom i skärgård på klippor och skär, som ej lyda till visst hemman, samt ute på öppna hafvet, vare jagten, med de inskränkningar, hvarom bär nedan sägs, fri för hvarje Svensk man.»
Denna Gärd wac likwäl endast för ett ar, och nu förestår man att . ästan hälften häraf skulle kunna tagas ärliacn: minst hälften as Sweriges Jnn> byggare fela sorwanblaS kill en tiggarehop, inom fä är beräst tili RckekS uprärchällande intet annat medel kan upffnnaS. Riksens Standar äro icke wäliande till den olycka Riket rakat uti; en härd befattning kan derföre icke till» wikas dem. Vien pä det icke fulden hos andra skall hwällwas pä d.m, vä det icke Folkets harm och o, unsta mä drabba de:n, och ingen rättmis förebråelse marte krinn r göras, att de icke wardal som sig bordt sine Princip kers rätt, hwars förtroende de emottagit, fä är Riksens SländerS owillkorlsi,a pligt, att icke uragtläta sä wiet möstigt är söka minfa den erforderliga bewillningen. Härtill giswes tre medel, först att tillje det Sl ten rigcigt erhållit de förre contributioner; för det andra att alla möjliga tillgängar som kunna minfa Riksfutdcn, upfökas, och för det tredje att M nfning i mg»sk rne, genom indragning as sädant svin ej till Rikers nprätthällande, är oumgängeligt, pa« tankes. Ester denna Principe har wäl Stats Utskott tet grunder sitt arbete; likwäl synemig som det samma icke astrid warit denna principe ja trogen; flera indragningar äro söreflagnc som antingen troligen icke läka wcrkställas eller och föga importera, dä andra bliswit glömt c. Flere rehourcer som Riket äger, hofwa icke bliswit considererade, och framför allt har Utfottet icke kraftigt yrkat pä redowisning för om händer hafde medel änfönt derom redan wid Riksdagens början af enfilte Ledamöter motion bliswit, wäckt, «ch all anledning är att icke allenast i Upbördswerket finne» stor oordning, ulan jämrväl att understes äge rum.
Utan att förneka vigten af åtminstone en del af dessa skäl, har jag dock ej i desamma kunnat finna tillräcklig anledning att frångå det Kongl, förslagets stadganden, hvilka äro grundade å den gamla och eljest här i landet all mänt antagna regeln, att tvistemål böra gå till den domstol, hvarunder svaranden lyder. Hvad som anföres rörande behofvet af större skyndsamhet vid behandlingen af sjörätts-mål, synes lika väl ega tillämplighet på många andra slags ärenden, såsom svårare brottmål, konkurser, med flera, hvilkas dragande uteslutande under stadsdomstolarne, mig veterligen, aldrig varit ifrågasatt, och borde, efter min åsigt, förr leda till omorganisering af Häradsrätterna, än till afvikelser från hittills gällande reglor för domstolarnes kompetens. Den större sakkännedomen, som ostridigt kan anses finnas hos Rådstulvurätterna i de större städerna, lärer dock ej vara att anträffa i de mindre, och den betydliga tillökningen af sjörätts-mål, som man väntar af sednare tiders föiändrade författningar i afseende fi handel och sjöfart, bör väl om dessa mål komma såsom hittills att handläggas af landtdom stolarne, der de å landet uppkomma, äfven sätta domrarne i dessa domstolar i tillfälle att inhemta mera öfning och insigt i sådana måls behandling, än nu eger rum De lokala förhållanden, som på vissa orter förefinnas, kunna, efter min uppfattning, aldrig innefatta tillräcklig anledning att frångå en i och för sig rigtig princip, och den omständigheten att undantag i vissa fall redan äro gjorda bör ej eller leda till ytterligare utsträckning af en sådan exceptionel lagstiftning. På dessa skäl och då Högste Domstolen enhälligt förordat de stadganden, som Kongl. Majit föreslagit, får jag för min del yrka att Rikets Ständer måtte i denna del antaga sistnämnda förslag, i följd hvaraf 302 § skulle erhålla enahanda lydelse, som 302 och 303 §§:na i det Kongl, förslaget.» Med Herr Friherre Leijonhufvud instämde Herrar Prostarne Bergwall och Mellqvist samt Riksdagsfullmägtigen Paul Hedström från Wester-Norrlands län. 2:o. Af Herr Ehrenheim, Pehr:
Dandshöfdingarne och Deputerade af Dänen, tillika med de sammanskjutne medlen och anstalterne, äfven finge sig värden af Dans X.azaretterne uppdragen , i underdånighet hemställt, det täcktes Kongl, Maj;f, pl försök, i 5 ars tid, öfverlemna styrelsen af DänsJjazaretterne till Dandshöfdingarne och Dänens Deputerade, dock så, att Räkenskaperne borde af Gillet granskas, hvarifrån likväl det i Södertelje inrättade Dasarettet skulle komma att undantagas och förblifva under Gillets styrelse. Derjemte har Seraphimer-Gillet anhållit, att få föreslå och Kongl. Majit underställa en repatition Dänen emellan af den Summa, Gillet årligen kunde af sina medel till Dazaretterne aflemna. Hela Summans belopp skulle stadgas efter 10 års medium af hvad på Gillets Fond utgått. Härtill har Kongl. Majit under den lo September 1817 lemnat Dess nådiga bifall, med befallning till Seraphimer Gillet, att föreslå en allmän Instruction för de blifvande Directionerne, kommandes hvad forordnadt är, att med nästa år taga sin början, hvarom Nådiga Circulairer till I^andshöfdingarne afgått; och har Kongl. Majit, under samma dag, fattat Dess Nådiga beslut Öfver hvad ett och annat Dan särskildt angick. Sundhets-Collegii bidragande till den ve* Bihang till Riks St, Prat, 1S17 och Igtg. lidra Sami, N;r 45, 4$. 354 JuttiticeOmbiidsm. Embets Beråttelser. neriska smittans botanda af de under Dess disposition stående medel, förblifver det samina som tillförne. Riksens Ständer hafva, vid j8»5 års Riksdag, beviljat och under Sundhets-Collegii vård ställt ett ökadt anslag af gooo R:dr till nyssnämnda behof, att utgå till näst påföljande Riksdag, och hvilket borde Länen emellan proportionaliter fördelas.
December aflåme samt den 30 i samma månad på bordet iagde trenne särskilde ProtocolisUtdrag, innehållande BondeStåndets Remiss till Staisoch BancoUtskotten samt Communication med de öfrige RiksStånden af BancoFullmägtigen Anders Danielssons från Elfsborgs Län Memorial, innefattande hemställan, att nämnde Utskott måtte från den allmänna granskningen och pröfningen af Kongl. Majus nådiga Proposition till Riksens Ständer om allmänna Penninge-iörelsen och myntvärdets upprätthållande, skilja den del deraf, som hade omedelbart afseende på inlösningen af samtelige Disconternas Assignationer på Riksens Ständers Banque,och serskildt Betänkande deröfver skyndesammeligen afgifva; uti hvilken remiss de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att sig med BondeStåndet förena ; fann Höglofl. Ridderkap^t och Adeln för godt att, uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, äfven för sin del, uti ofvannämnde Remiss instämma - Föredrogs och remitterades till nedannämnde Utskott följande , den 30 sistledne
Hans Kongl. Mant, som uppå Stats-RadetS enhälliga tillstyrkande till alla delar gillade denna Proposition, befallte i Nader, att densamma pa wanligt satt till Riks-Stånden expedieras stulle. In stclem ?roto colli, kk. H.. UinäZren - WZc». >84 Den zo April. Uppläst hos Ridd. och Adeln d. zo April. Preste-Ständet den zo , - Borgare-Ständet d. zo « Bonde-Ltändet den zo Wörbsamt Memorial! ^edan i anledning af skedda kemister ifrån det Högwördige Preste-Standel och det Wälloflige Borgare-Standel Konungens Näbiga Proposition, rörande en särskild författning med Swensta Ultcarnarinska besittningars Styrelse och Drätsel, bltswit föredragen, har Constitutivns> Utskottet wäl i de orden i ingresten lill Regeringsformen att för Swea Rike och thy underliggande Länder stadga följande, igenkänt anledningen till den gjorda remisten, men tror sig tillika böra förklara, att da Konungens Nådiga Proposition, föranledd af desta Länders särskilda läge och deraf härrörande särskilda behof och förhållanden, äsyftade derefter lämpade politiska matt och steg, hwilka af Grundlagens föreskrifter wore i de siesta delar oberoende, ansag Corn stllutions-Utskottet sig i dcsta afseende» icke kunna inga> någon pröfning, eller fatta ett definitivt beslut, utan trodde sig böra detta ärende till de Nespective Stånden ater öfwerlemna, da Utskottet ester sin mening anser de ur Regeringsformen införde orden: Swal Rike och thy underliggande Länder, icke till aila delar kunna lämpaS till andra än dem, hwilkas ombud i Swensta Lagstiftningen icke deltaga. Örebro den zo April i8>2. Pä Constituuons-Utskottets wägnar, 6. björnen. HllingstÄ^iusJotr. k. LsnckberZ. ei-s. XlrerA. 6. L. Lilverftol^e.
Fosénquists motion angående Assurancer på lif och derå grundad belåning i Rikets Ständers Bank; N:o 59, med anledning af väckta motioner om invexling, emottagande och förvar nf Silfver och (fuld äfven vid Province-Låne-Contoiret i Götheborg; N:o 60, med anledning af Herr A. Ribbings väckta motion, att Banco-Utskottet måtte inkomma med förslag om lämpligaste sättet och medlen att Bih. till R.-St. P rot. 1828 och 1 829, 9 Sami. 2 B tind. htdje Hiift, ro 74 Prat. Utdrag den 21 Julii tSag. för alla möjliga händelser ställa Bankens egande Silfverfond i största säkerhet; samt Utlåtande N:o 61, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Memorial, N:o 34» rörande en vedergällning för den i Maji 1823 tillförordnade och till December år 1824 fortvarande serskilda administration af Bankens Byggnadsarbeten. S. D. Vid ntt skedd förnyad föredragning blef Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 63, i anledning af gjorda anmärkningar emot det i Utskottets Betänkande, N:o 24, gifna förslag, till förändring med anmaningarne vid Banco-Disconten och Province-Låne-Contoiren, af Preste-Ståndet bifaller, med det af Reservanten, Herr Lagmannen Montan, gjorda tillägg: att Löftesmännen äfven borde, inom fjorton dagar, sedan lånet förfallit, i händelse inbetalning derå icke blifvit verkställd, underrättas ej mindre derom, än om tiden, inom hvilken de så kallade respitmånaderna förflyta, med anmaning, att derförinnan besörja lånets antingen omsättning eller inbetalning, i hvilket förra fall omsättningssumrnan äfvert bör tiilkännagifvas.
De Iiöra massan, tända sina vaxljus och göra, runden kring kyrkan, kyssande alla Iielgoiibilderna, inedan de briiinaiide bedja lielgonskaran oin a t t skaffa dein en inan. Någon verksamhet i det yttre lifvet kiiriner kvinnan ännu iike liar. Hon delar f~~llkoniligt mannens fördom 1not nybetet. Tonen ar genoingåelide denna: iii. man tvungen a t t arbeta, så gör inaii det, me? inan göminer sitt kors:, för världen, ty nar iilaii visar sig för sina nieclm %iiniskol., forclrar liiisets anseende, a t t inaii ä r sysslolös. Arbetet för viil&amp;örande andaniål anses dock mycket liedrande. En vdmande insikt om arbetets nödvaiidigliet och heder och detta ädla, stolta folk skulle afven under cle nya förhållandena kunna. bli vardigt sitt tasengriga stora iniiine. nf. AAOZ~ ?Z. Lararinnor och annonser. Annonsvaseiidet har, soin vi alla veta, i vår tid nått en oerhörd iitstrackuing; det har utvecklats till en koiist, ja, nära nog till en &gt;skön konst&gt;, inaii tanke blott på de stora handelsfirmoinas artistiskt utförda illustrerade puffar doch varuinarken: ' Det har gått så.långt, a t t: annonsafdelningen i en tidning eller, tidskrift i betanklig grad börjar inkräkta p % texten, den allvarligare, litterärt anlagda läsaren till förfång, den mer praktiskt begåfvade publiken till hugnad och uppbyggelse, efter hvad vi gärna vilja tro. Ty vare det l h g t i f r h oss att önska förringa värdet och betydelsen af annonseringen, denna viktiga faktor i vårt affärsoch haiidelslif, en yttring den, som så mycket annat, af vårt århundrades materiella utveckling.
B:co Shti, såsom motsvarande 33 1 procent af värdet, men derigenom ett stort missförhållande uppstått, sålunda, att flere pjeser, hvilkas värde mättes nästan uteslutande eller det å dem nedlagda arbete, komme, ehuru dyrare, att draga en lägre tull, än andra vida tyngre, men, genom det mindre arbete, de fordrat, Lill priset billigare artiklar, de jernoch stål-effecter, med hvilka detta missförhållande egde rum, måtte alla varda i taxan specificerade och med en efter deras skiljaktiga beskaffenhet och värden lämpad olika in försel-afgift belaggde; i hvilket afseende motionären bifogat ett förslag till tullbeslämmelser på de ståloch jern-arheten, han ansåge höra serskildt specificeras, innefattande följande: Bevillnings-Utskottels Betänkande, IV:o 12. Minsta tull Qvantitetet In försel stu 11 va -det för för tullefter 33 pr. hvarje skalp. ber, .klling. eller Banco Rdi I O 1 sk| rst Filklofvar, UrmakareI ti Bd i 3 |sk. fö | rst 3 iö — Filar, alla slag I ti t 5 4 24 Knifvar: Penn1 ti 8 26 32 BakI ti 8 42 8 6 Andraslag, ej specificerade samt gafflar med eller utan skaft . I ti 2 8 Korkskrufvar, alla slag, med eller utan skaft Lås, alla slag I ti 2 8 Nyckelringar och Oakar I ti 2 32 10 Saxar: Ljusalla slag I ti 3 IÖ 5 ÖfverskärareI Uti 1 2 ’ O vt Alla andra slag I ti 13 IÖ 10 Stålarbeten, ej specificerade I ti o ö IÖ 10 Söljor, alla slag . I ti 3 IÖ 3 tÖ Verktyg: För Slöjderna och Handtverkerien, ej specificerade, af jern eller stål
Kanske var det just det, att modet och viljan här spändes till det allra yttersta, som gjorde henne till författare. Hon hade en sporre för sin ihärdighet. Javäl. Men det har äfven jag. – Hon hade frihet, och det har inte jag. Men jag kan kanske slå mig fri. Så gjorde Harriet Martineau. Ensam som jag.338 Har man sjukt samvete i en punkt, så är man alltid färdig att tro hvart ord sigta just åt den. Jag fick mig ett godt skratt åt mig sjelf härom morgonen. Jag hade stigit upp vid half sex tiden och innan jag gaf mig ut på min morgonvandring ämnade jag kasta ett bref i breflådan till Axel. Jag har brefvet i fickan på min jacka. När jag gick utför trappan, kom Anna i dörren och såg efter mig. – ”Jösses, hva’ är det fruen har i fickan!” utropade hon. – Hur jag spratt till invärtes! – ”I fickan?” – Ah, hon menade bakfickan på min klädning, der jag stoppat mina stora pelsvantar, så att det ludna stack ut ur fickan. Jag skrattade och visade henne hvad det var. Men jag hade fått en vådlig hjertklappning. Och allt detta bara derför att jag en enda gång velat göra hemlighet af att jag skickade af bref till A., derför att jag skrifvit så nyss. Och brefvet var blott det torra referatet om ingeniör Clausens död. Hur lätt skulle icke min skrämsel kunnat uppväcka en alldeles orättvis misstanke! Holck-Clausen och Karl Nordqvist hade gått ned till sjön strax innan middag.339 Elise stod just och hackade upp biff. ”Ack hvad det skall bli godt med biff till middag!” sade svärsonen, ”sätt den på precis när vi komma på gården, så att vi få den genast och riktigt nystekt.” Och så gingo de, glada och muntra. När de rott ut på sjön klädde Clausen af sig för att bada. Han tog ena åran med sig. ”Nej hvad skall du med den?” invände Karl. – ”Jag skall ha den att leka med.” – Han simmade långt bort och Karl ropade åt honom: ”akta dig, der går ett strömdrag!” – Holck svarade:
Hivad dernäst sättet till fordringarnes Liqvidcrande »vidkommer, hafwa Riksens Ständer funnit lämpligast, att härmed mä förhällas pä enahanda sätt sorn r afseende pä RiksgäldsContoirets enjkildta utrikes gäld redan ar stadgadt, och alt Capital fordringarne, i anseende till deras förfallotid, mä sättas i bredd med Riksgälds Contoirets utrikes län, hwilka under loppet af innewarande är till betalning förfalla. Men innan fordringarne ens uti Riksgälds. Contorrets Räkenstaper upptagas, hafwa Riksens Ständer ansett nödigt att de samma till deras beskaffenhet och belopp »varda närmare utredde och bestämde; i hwilket afseende Riksens Ständer stadgat, att sedan Banquiererne» afgifne Courant räkningar, hwarpä fordringarne sig grunda, af Kongl. Pommerska Karna, ren blifwit granskade och godkände, Kamaren dä mä utfärda ett sädant Document, hwarigenorn Kamaren erkänner beloppet af den stulv, Den 14 Qctcber. roz för hwilken Kamaren wid »809 ärs stut hos bwardera af Banquierhusen bäftade, hwarwid tillika genom Pommerska Kamarens försorg bör anskaffas authentlkt betyg derom att netto provennuen af de pä Banquiererne dragne Weplar, hwarifrän Capital stulden sig härleder, blifwit anivänd till krigskostnader samt i Fält-Commisiariatets räkenstaper till redowisning upptagen
En ledamot inom Utsk., tillika ledamot af detta Hus, och hvilken jag hört anmäla sig att få ordet, är den lätte motionären; men han ärordför. i Utsk:s räkenskaps-afdelning. Han väckte fråga om, — ifall jag icke missminner mig, — öfverlemnande endast af 200,000 r:dr till Banco-diseontens disposition. Han Iemnade äfven upplysning 0111 den tilltänkta kungörelsen ifrån Discontdirectm , och på hans begäran samt särskilda framställning var det, som ordform i BancoUtsk., i denna sin egenskap och icke för något annat , måste låta till Utsk. inkalla en Discont-directms-ledamot; motionen var således redan gjord, innan denne ledamot af directm förekallades. Denna upplysning torde föranlåta den nitiske historieskrifvare!! att något litet omflytta sina data , innan han nedskrifver dem på fullt allvar. För resten vill jag icke vidare fortsätta denna deliberation, sedan Ur Bråkenhjelm anmält sig att få ordet. Hr Den 17 Oclobcr f. m. 361 Hr Bråkenhjelm, PehlReinh : Emot den mesure, sorn BancoUtsk. tillstyrkt R. St. alt vidtaga, ang:de förökande af Banco-discontens lånefond, har, sorn jag hört, blifvit anfördt, alt sedan dessa 460,000 r:dr en gång i rörelsen insluckits, skulle del blifva svårt alt taga dem dådan. Discont-directionens ord för., Hr Rosenblad, har redan upplyst, att ansökningarne hos directtn iiro till den grad, vid olika årstider, olika lill belopp, att det icke blifver omöjligt för direet:n, såvida rörelsen får foi tgå hädanefter soin hittills, alt indraga större eller mindre del af hvad sorn nu anslås.
— STRIDIGA VILJOR, ERNST SKILDRING ö — ningar, s o m hans syster Lotta läst högt för honom. Nu reste han sig ur salssoffan, snusade och gick till fönstret för att se på termometern. Då får jag allt ge löfkojorna en dusch igen. » Lotta lade bokmärket tillrätta mellan bladen o c h reste sig. Hon var lång, smal, m ö r k o c h kantig; brodern var också lång, m e n han hade tunnt, silfsrerhvitt hår o c h skägg. För öfrigt voro deras anletsdrag, som stöpta i samma form: skarpa, mörkbruna ögon, rak näsa o c h m u n n e n skuren som en båglinie m e d tunna läppar — h e m v i s t för viljestarka ord. Klädeshandlaren tog vägen mellan jordgubbslanden, s o m nu sågo tämligen derangerade ut med grå- gröna, hoptrasslade blad. Sanden knastrade svagt under toffelsulorna; i ena handen bar han en fylld assuransspruta. Det rådde en bedöfvande värme därnere mellan häckar o c h träd. Bisurr s i m m a d e i luften, s o m en långt utdragen violinton, afslitna trådar från spindelväfvar vaggade förbi i solskimret o c h försvunno, och ofvan trädkronorna hvälfde sig himlen, beslö- jad af soldis o c h m e d små blyfärgade moln, som liknade rökhvirflar. Det var icke endast löf kojorna, s o m törstade. rosor o c h nejlikor hade också uppgifvit allt motstånd o c h försmäktade m e d lutande kalkar. Då föllo vattendropparne s o m ett stridt regn öfver d e m. A h, hvilken svalka! Men plötsligt t o g det slut, innan alla ännu hunnit dricka.
För Kongl. Maj:ts resolutioner och utslag, äfvensom för Kongl. Majlis domar, då värdet af det omtvistade icke är bestämdt, har Utskottet ansett, att stämpelbeloppet, hvilket, enligt föreskrifterne pag. 6 och 20 i nu gällande författning, för närvarande utgår, efter beräkning af kansli-gebiihr 9 R:dr, sigillpenningar 1 R:dr 30 ört, samt egentlig stämpel ... 2 » 23 » , med tillhopa 12 R:dr 73 öre, borde utan olägenhet kunna förhöjas till 13 R:dr, i hvilket ändamål Utskottet ock, såsom redan är närandt, föreslagit, att beläggnings-stätnpel å detta belopp bör finnas att tillgå. Bih. till R. St. U Haft, 3 18 Bevillnings-Utskotiets Betänkande M 22. Stämpeln å Kongl. Maj:ts domar, då summan af det omtvistade är bestämd, har Utskottet likaledes ansett kunna utjemnas från de, pag. 20, i nuvarande författning utsatte belopp, eller från IS R:dr 75 öre lill 16 R:dr. 21 » 76 » » 22 » 26 » 25 » » 26 » och 48 » 76 » » 50 » Likaså bar Utskottet ansett, att, då Kongl. Maj:ts dom eller resolution upptager mera än ett ark, stämpeln å hvart och ett af de öfriga arken bör nedsättas från 2 R:dr 25 öre (enligt föreskrilterne pag. 20, 21 jemförde med pag. 6 i nu gällande författning), till jemnt 2 R:dr. Stämpeln å lejdeoch pardonsbref upptages lika som i nu gällande stämpelförordning (pag. 21) till 6 R:dr. Stämpeln å stämningar, konstitutorialer och förordnanden är för 3:dje afdelningen nedsatt från 2 R:dr 25 öre till jemnt 2 R:dr.
Deputations afsandande med underrättelse härom till de andre Ständen, men hwilken heder Friherre lArnnerdeim hade sig undanbedt, hwarföre saken stannat blott wid den beflutne Tacksägelsen; akt ätstillige Ridderstavets och Adelns Ledamöter erinrat Herr Landtmarstalken, att detta beflut mätte innan - Den 2 Maj. io5r Nan Riksmötets flut tilt werkställighet befordras, och att Herr Landtmarffalken i följe deraf lätit författa Project till en sädan Tacksägelse, hwilken han nu till Justerin anmälte. Herr 6vck, Ooikitr I.ullvkA, begärde att Protoeol let härom för den ic> Maj nästledit är mätte upplä sas, pä det man mätte om förloppet erhålla officiel kännedom. ? Berörde Protocoll, blef derpä i afseende pä berkrds del uppläst. Sedermera upplästes till justering den föreflagn» Tacksägelsen sä lydande: I kraft af Riddcrffapets och Adelns den ro Maj ge» riom ett starkt bifallsrop fattade Beslut, förklarar jag härmed Eder, Friherre ^si-i ^ugu,t lAannsideim, Riddcrffapets och Adelns högtidliga aktning och tacksägelse öfwer de/ af Eder, ofwanberörde dag widtagna, för fäderneslandet wigtiga steg, att inför Rikets församlade Ständer wäcka fräga om Konung Gustaf Adolfs afsättande frän Swensta Thronen, samt deKBröst-arfwingars förlustighet af Sweriges Krona. Dä Fäderneslandets nöd war stigen till drn höjd, att ibland Riksens församlade
Advocat-fiscalerne i Rikets HofRätter och Collegier, om upp - C 4 ) hörande för dem att vara beroende af de Embetsverk, vid hvilka de äro anställde. X. B. 23o. A. 280. Afbön, offentlig, om afskalfnnde af. V. B. 4oo. VII. A. 18. Afgift till Commendanten å Elfsborgs fästning af alla till och från Götheborg kommande fartyg, örn upphörande af, eller rättelse deruti, äfvensom samma förslags utsträckande i afseende a Waxholm. VIII. B. 22g. Å. 97. U. 416. A. 466. — för brännvin, som till Stockholm införes, angående. Se Brännvin. — för consultation af brännvin, angående. Se Brännvinsconsumtions-afgift. — för infarten till Djurgården, angående. Se Djurgården. Aflöning åt Lectorer i moderna språken vid Gymnasierna, om beredande af medel till. III. 114. IV. R. 54» X. B. 91. Å. 113. XVII. U. i75. XVIII. A. 102. —, om förändrad, för de tjenstemän, som njuta inkomst genom expeditions-lösen. III. IV. R. 77. XVII. B. 231. XVIII. Å. 121. XXL U. 98. XXIII.