Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning häraf hade E. K. M:ls Befallningshafvande inkommit med åtskilliga framställningar i ämnet, öfver hvilka Förvaltningen af Sjö-ärendena och Kammar-kollegium fåll sig i underdånighet yttra ; men, vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, hade E. K. M:t funnit det af Dess Befallningshafvande föreslagna, ganska invecklade förfaringssätt för tillvägabringande af' ränte-nedsättning för öfverskotts-räntegifvandc hemman inom länet i nära nog enahanda mån, som användandet härvid af det i författningarne föreskrifna sätt för ränte-förmcdlingars åstadkommande, förete så betydande svårigheter i verkställigheten och blifva förenad med sådan tidsutdrägt och kostnad, jemte det ändamålet, undanrödjandet af ojemnheten vid räntornas utgörande, icke med någon säkerhet visade sig kunna derigenom ernås, alt E. K. M:t destomera ansett betänkligt att samma förslag gilla, som det vore att förutse, det uppskattningen af hemmans-värdena, sedan den blifvit företagen, kornme att föranleda till en ganska stor mängd anmärkningar och långvariga tvister, samt att, om äfven en större jemnhet i rustnings-bördan skulle genom de uppgifna åtgärderna kunna öfverskotts-räntegifvare beredas, deras klagomål dock icke derföre skulle upphöra, emedan dessa i sjelfva verket grundade sig på den i följd af Kongl. Brefvet den 14 Juli 1835 öfverskotts-räntegifvarne ålagde mångdubblade beskattning och deraf vållade nedsättning i deras hemmans-värdeu. Den rubbning i sekelgamla förhålla riden, hvilken i omförmälda målto för öfverskotts-räntegifvarne i Blekinge egt rum, hade E. K. M:t ock ansett sä mycket hellre förtjena att behjertas, som, utom det alt hemmans-räntorna inom provinsen af ålder utan förvandling utgått efter kronovärdi, den sedan indelnings-verkets införande efter hand inträffade försämring i öfverskolts-räntornas värde hade lill orsak allmänna förhållanden, dem det icke berodde af öfverskotts-räntegifvarne att ändra eller förekomma.
Uti denna propos. föreslogs, att dagsverksräntan skulle bibehållas på de skäl, som äro der anförda, nemi. att detta ansågs vara en ränta, som närmast följde de gällande priserna i allmänhet på varorna och således följde med tiden bättre, än de flesta andra persedlar. Äfven säges i R. M:s Nåd. Propos., att K. M. icke vill medgifva dagsverksräntans förvandling lill bestämd penningeränta för framtiden, enär en sådan förminskning i persedelräntorna eller uti de i persedlar eller i andra prestationer bestämda skatterna icke af K. M. kunde medgifvas. Emellertid, då nu Utsk. på de skäl, som här blifvit framställda och äfven i Utsk:s Utlåt, anförda, föreslagit, att denna ränta måtte i andra persedlar förvandlas, så kan jag icke finna, på min sida, fullt giltig anledn., att deremot göra någon hinderlig anmärkn., enär Utsk:s förslag icke strider emot det åsyftade ändamålet, nemi. att fasta och bestämda samt tidernas serskilda förändringar åtföljande skattetitlar i alla fäll genom Utsk:s förslag blifvit bibehållna. Utsk:s hufvudskål, att föreslå dagsverksräntans förvandling till persedlar, förmodar jag vara att gifva efter för den önskan, som är uttryckt af många räntegifvare, att denna titel: dagsverks-ränta, borde försvinna. Många af dessa räntegifvare hafva nemi. ansett dagsverksräntan påminna om de tider, då mångå af BondeSt. icke voro så sjelfständiga, som de f. n. äro och för framtiden hoppas blifva, en känsla hos räntegifvare, den man icke kan klandra. Jag vill derföre icke erinra något mot Utsk:s förslag i detta afseende, men skulle deremot hafva åtskilligt att erinra emot en återremiss, synnerligen om den sker utur en synpunkt, som strider såväl emot de åsigter, som varit vid föreg:de Riksdag rådande hos R. St:r, som emot de beslut, hvilka då afR. St:r och K. M. fattades. Jag får derföre förena mig om bifall till StatsUtsk:s förslag i denna punkt. Hr Tersmeden, Pehr Reinh.:
Prot. Utdr. d. 10 Mars 185 pag. 3, att, sedan Rikets Stander, i sammanhang med frågan om beskattningen, fattat beslut, rörande afverkuings-förmågän bos ång-apparater, få afgifva förslag till redaction af Författningens 3 §. senare moment, b) vid yttrandet pag. 6, angående 9 §., c) vid förklarandet pag. 16, angående framdeles afgifvande förslag til! redaction af 35 §., ocb d) vid Utskottens yttrande, pag. 17, i afseende på Ridderskap! ts och Adelns samt Presteoch Bonde-Ståndens bifall lill Utskottens hemställan i Utlåtandet N:o 5, att Rikets Ständer böra, vid Förfaltnings-förslagets öfverlemnande till Kongl. Maj:t, uti underdånig Skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täckes i den blifvande Förfatln:ngen föreskrifva, huru med debiteringen och uppbörden af branvinsbrännings-afgiften bör förfaras; 2:o yttrandet, pag. 8, angående Författningens 12 §. 3 morn., ansågs ej påkalla någon åtgärd, och yttrandet, angående 12 §. 5 morn., samt PresteStåndets ofvanberörde inbjudning larles till hand Hagarne; ocb 3:o Utlåtandet N:o 12, i dess öfriga delar, återremitterades. Från Hede r v. Bonde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens ytterligare Betänkande N:o 31, angående Lagstiftningen om fattigvården i Riket, fattade Ståndet följande beslut: l:o Sedan Ståndet förut gillat Utskottens förslag, angående Socken-nämnder, fann Ståndet något hinder icke möta alt bifalla Utskottens hemställan, pag. 3 af förevarande Betänkande, att desse Nämnder alltid måga utgöra fattig vårds-styrelser. Angående det af Utskotten framställdte Lag-förslag: 2:o
SELLING. BEPAIiLNINGSHAPY ANDES UTI iSHesterbotteng Eän TILL KONGL. MAJIT I UNDERDJNIGHET AFG1FNE FEMÅRSBERÄTTELSE, för Aren 1828, 1829, 1830, 1831 och 1832. \ $ c <® at m m <© n i», TRYCKT HOS P. A. MORSTEDT & SÖNER, 18 34. iso Länets Allmänna beskaffenhet. I afseende å lokala förhållanden, vidd och indelning, har Länet icke undergått någon anmärkningsvärd förändring efter det sednaste Femårs-Berältelsen afgafs, och hvilken således i den delen åberopas. 2:0 Invånare. Folkmängden utgör inom det egentliga Westerbotten eller kustlandet, lifligt sistlidet-års skattskrifnings-längder i första och andra fögderierna, Mantalsskrifne Mankön . 9,422 Dito Qvinkön . 10,122 I Umeå Stad ... 807 i irsta och 2:dra Fögderierna, Mankön Dito Qvinkön i Umeå Stad Mantalsfrie Dito Dito ^Lappmarken, der Skattskrifning icke förrättas, uppgår Mansoch Qvinspersonernas antal af Svenska Nationen sammanräknadt efter uppgift till . ^ito Lappar 9>693 9,858 586 8,460 1,659 -2o,35i. -20,137. -10,119. Summa 50,607, hvaraf inhämtas, alt folkmängden under sistförflutne fem åren ökats med p>i63 personer. Att tillökningen är 3o3 personer mindre än på fem år derö'ut, härleder sig från större utflyttningar under de inträffade missväxterna. Folket, som i allmänhet är härdadt, bildadt, sedligt och anständigt i uppförande, har särdeles fallenhet för alla slags slöjder och handtverk, hvaruti en del ofta förvärfva sig utmärkt skicklighet, utan' hänledning af ,r>dra.
B:co för tunnan, samt fördelas sålunda, att 11 r:st. tillkomma mätarne, såsom lön, och de återstående 5 r:st. tillfalla stadens cassa; äfvensom Committerade tillstyrkt, att enahanda förhöjda afgift måtte erläggas för grönsaker. Vidkommande åter de målbara våta varorna, som, i a:dra puncten omförmälas, hafva Committerade hemställt, det Kongl. Maj:t täcktes bifalla, att för alla lill Stockholm sjövägen ankommande sådane varor, som icke betala tull och tolag, måtte beräknas serskild afgift till staden, helst dessa voro frikallade från all afgift till ersättning för stadens kostnad att underhålla hamnar och broar till de trafikerandes nytta och beqvämlighet; samt, såsom följd deraf, i underdånighet föreslagit, att nämnde afgift måtte bestämmas till 4 i‘;st. pr kanna, ifrån hvilken afgift inga andra målbara våla, lill staden sjövägen ankommande, varor skulle befrias, än de, som draga tull och tolag. 6 Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottels Utlåtande_, N‘.o 81.
Hade någon glömt sin bok, så var det alltid Sofia Lindholm som sade: »Här är min»; behöfde någon en blyertspenna, en knappnål eller ett plumppapper, hade Sofia sett det, innan de bedt henne derom, och räckt fram det med en munter nick. Det kunde aldrig hända henne, att hon hade chokoladkakor eller knäck utan att dela med sig åt alla kamraterna, så långt det räckte. Hon sqvallrade aldrig och var aldrig ovän med någon. Hon hade icke någon mycket intim vän, ty hennes bästa vänner voro barndomskamrater från landet, prestens och skollärarens döttrar — de sistnämnda voro nio, som väntade henne vid ferierna —, men det fans en af kamraterna, som hon beundrade och som hon gaf flere bevis på sin tjenstaktighet än alla de andra. Det var klassens förklarade gunstling, den lilla Berta Anderson. Hon var också mellan sexton och sjutton år, men mindre än de flesta andra flickorna i klassen. Hon var enda dottern till en mycket rik bryggare, och hon gick alltid mycket fint, om också icke så särdeles smakfullt klädd. Hon hade ett litet rundt ansigte med en liten näsa och en rosenröd, mycket liten mun. Ögonen voro stora och klart blå, något utstående, men glänsande och granna, med långa ljusa ögonhår. Pannan var rund och krithvit, och hon hade det största håret i hela klassen. Det var en väldig tjock, ljus fläta, som hängde ända ned på skolbänken, och som nästan såg ut, som om den var för tung till det lilla hufvudet. — Utanpå hufvudet fans det mycket, men det fans dess mindre inuti. Lilla Berta Anderson hade hvarken uppfunnit krutet eller något annat. Hon var så dum, som ungefär en sådan liten söt flicka kan vara, men det var, som om aldrig någon riktigt kunde märka det. Hon var så utomordentligt artig och väluppfostrad och hade alla sina saker så fint i ordning. För lärarne och lärarinnorna neg hon så djupt, och mot alla kamraterna log hon så mildt med sin lilla söta mun.
Det är ett försighetsmått som är nödvändigt, för att ej blifva bedragen, då accord om varor ej alltid kunna göras på stället. Man införskrifver och liqviderar varor genom bref. Om vid ankomsten hit, varorne befinnas vara emot uppgiften, så confisqueras varorne) och ersättning sökes hos köpmannen. Grefve Frölich: Jag vill ej bestrida, att det finnes en Författning, hvarigenom det är tillåtit att förklara varor oduglige och vräka dem, men mig synes att detta är stridande emot sunda handelsprinciper. D‘t sker i intet annat land, ej i England; för lusten drabbar importeuren. Om en handlande infört en gång 862 Den 20 Augusti e. mi en dålig vara, lär han ej gör» om det. Vräkareförfattningen galler tor våra export-varor, men importtullen är för alla varor goda och onda. Om så förhåller sig, att en sädin Vräkareförfattning existirar, sorn blifvit nämnd, så tviflar jag, att den kan bibehållas i förening med upplyste principer. Friherre Crderdröm: Om det vore för hållandet, att det blef tillåtet att införa vraktjära utan tull, men god tjära med tull, så vore det ett godt medel, att tullfritt få införa all tjära, att nemligen uppgifva den, som vraktjära; i synnerhet om, som man synes förmoda, ingen undersökning här vid importen kunde ske om varans beskaffenhet. Herr Oderschjcild: Mig synes denna dis cussion hafva blifvit förlängd genom ett misstag af dea 6iste värde talarea , i anledning af Utskottets sätt att utsätta tullen. Jag förmodar, att Utskottets mening varit, att samm» införselstull skulle gälla för vraktjära sorn för god tjär», Jag förmodar detta så mycket mera var» Utskottats mening, som jag hört påstås, att man icke kan utröna, om det är god eller vraktjära, som inkommer. Friherre CederJIröm; Det är aldeles ick» något misstag, att Utskottet ej utfört någon införseltull för vraktjära; derom har Herr LsndtMarskalken upplyst oss.
Hvad åter formen beträffar, så har man t. o. m. påstått att den skulle vara sådan, att den visade det förslagets författare ställt sig på en indifierentistisk ståndpunkt. § skulle dessutom vara så redigerad, att den nästan kunde sägas innehålla en upmaning till affall. Om jag än icke kan medgifva, att någondera af dessa invändningar är befogad, så erkänner jagdock ganska gerna, sedan jag deruppå blifvit gjord upmärksam, att paragrafs-redaktionen kan lemna anledn. till misstydning. Då jag dessutom hyser stor aktning för dem som i detta afs:de upriktigt äro ömtåliga, tror jag redaktionen böra ändras, hvilket lätt kan ske, på det att ingen susceptibilitet måtte stötas. Sedan jag nu redogjort för de väsendtligaste anmärkmne emot §:ns både innehåll och form, tager jag mig friheten att framställa följande förslag till ny redaktion af 1 §. Skulle någon affalla från vår rätta Evangeliska lära och träda till en villfarande, vare först enskildt af vederbörande presterskap och sedermera inför Kyrkorådet undervisad, förmanad och varnad. Låter han sig icke rälla, då sker derom anteckning i kyrkobok och skall han derefter Eli år vara förlustig rättigheten all i allmän tjenst eller förrättning nyttjas och all laga del i val, som medborgerligt förtroende utmärka. Intilldess den, som från Svenska Kyrkan a/fallit, derom gjort anmälan hos pastor i den församling han tillhör, och styrkt allhanslulil sig till annat kristet religionssamfund, som i Riket finnes eller med vederbörligt tillstånd då bildas, vare han pligtig, att i kyrkligt hänseende etc.» (lika med ordalydelsen i 1 § af K. M:s Förslag.) Jag ber att få återgå till motiveringen af denna nya redaktion, för att i korthet få uptaga en ytterligare anmärkn. ang:de Den 4 November t. m. 341 1 § i K. M:s Förslag, som jag af glömska förbigått.
Hr Carleson, Ed v. Henr.: Icke för bränvins-bränningens utan för konsumenternas skull, tillstyrker jag R. o. Ad. att understödja Frih. Rehbinders förslag. Den vid denna Riksdag genorndrifna bränvinslagstiftningen skall säkert förleda många personer, som förut ej befattat sig med dylikt, att bränna bränvin, samt dessutom förmå dem, som förut sysselsatt sig härmed, alt betydligt öka sina tillverkningar.' Många komma otvifvelaktigt alt inlåta sig i öfverdrifna spekulationer i och för tillverkning af bränvin. Jag föreställer mig således att under loppet af nästföljande år tillverkningen af ifrågavar:de vara kommer att blifva så stor, att den betydligt öfverstiger konsumtionen, samt att priserne derigenom blifva nedtryckte. Om denna nedtryckning blifver alltför stor, kommer den otvifvelaktigt, att icke allenast skada producenten, utan äfven att motverka del mål, som man genom ifrågavarule lagstiftning önskar vinna. Under sådana förhållanden föreställer jag mig det vara nyttigt alt kunna förskaffa det här tillverkade öfverflödiga bränvinet ett utlop till andra länder, hvilka kunna behöfva detsamma. Och då Frih. Rehbinders förslag synes mig möjligen kunna medverka till ett dylikt mål, anhåller jag vördsamt att R. o. Ad. ville återremittera förevar:de Betänk. Hr Hjärne: Med förbigående af de utaf Frih. Cederström omtalade kosmopolitiskt moraliska skäl, hvilka, af Gr. Lagerbjelke framställda, jag icke gillar, tager jag mig friheten nämna, att jag hufvudsakligen fäster mig vid det af Gr;n anförda och lill alla delar riktiga skäl, att då man vill förhindra bränvinslillverkningen, skall man icke vidtaga en åtgärd, som innefattar en upmuntran till näringens idkande. Derjemte torde man äfven laga i betraktande, att under närvar:de förhållanden bränvin icke kan, äfven om restitution af hela skatten medgåfves, lill utlandet exporteras.
Uppläst oell godkändt hos Ridd. och Adeln den 5.4 April |834- Preste-Sl.indet den 24 Borgere-Slåndet den 24 Bonde-Ståndet den 24 Rikets Ständers Underdåniga skrifvelse, angående väckt fråga om uppförande af en bro öf ver Dal-elfven i trakten af Gysinge Bruk. (^Oecon.-Utsk. N:o cp) S. A. K. Hos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt, att, till beredande af lättnad i den genom Dal-elfven i högsta måtto försvårade communica. tionen emellan Westmanland och den så kallade Fjerdhundra-trakten samt norra orterne, en bro öfver nämnde Elf måtte anläggas i närheten af Gysinge Bruk. Och då Rikets Ständer anse det kunna blifva af nytta, om i trakten af Gysinge Bruk, hvarest flere större vägar löpa tillsamman, men farten öfver Elfven, som verkställes å färja, genom strömmens våldsamhet och andra orsaker ofta skall vara försvårad samt med fara förenad, en brobyggnad, medelst enskilda sammanskott, kunde till vägabringas, så få på sådan grund Rikets Ständer härmed i underd. hemställa, att, sedan tillförlitligt förslag öfver kostnaden för nämnde bro-anläggning blifvit uppgjordt, E. K. M:s vederbörande Befallningshafvande måtte anbefallas, alt från invånarne i de Församlingar, som kunna hemU den egentliga fördelen af en lättad öfverfart öfver Dal-elfven å förenämnde ställe, infordra yttranden, huruvida de gemensamt vilja bekosta uppförandet derstädes af en bro, samt besörja dess framlida underhåll. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den a4 April 1834- Expedit iöns-Utskottets Förslag till lind. Skrifvelse N.o sr.
Kär nu ingenting nytt i amuel kan 4oG Den iJanuari f. m. sägas, emedan detsamma manga gånger är omsagdt, så synes mig ingenting hindra att motionen utan omsvep förfaller. Frih. Ridderstolpe, Fredr. Christopher: Då jag begärde ordet, skedde det i afsigt att yttra ungefär detsamma, hvaruti jag sedermera blifvit föiekommen af Hr Frih. o. Landtm., hvarföre jag med Hr Frilitn till alla delar instämmer. För min del Ilar jag icke kunnat fatta föreskriften uti 49 §’n Riksd.Ordn. annorlunda, an att å en under omständigheter, sådana som förefinnas i afseende på della ämne, efter förloppet af den egentliga motionstiden väckt motion, remiss tili Ulsk. kan vägras. Den citerade <j:n uti Riksd.Ordn. innehåller nemi.: "Uppstår fråga om eller hvart remitteras bör" &c. Deraf synes, alt det äfven kan ifrågasättas om remiss bör äga ruin, hvilket dessutom synes af det stadgande i grundlagen, som bestämmer under hvilka förhållanden efter den egentliga motionstiden nya motioner få äga rum; ty under intet annat än de i grundlagen förutsatta förhållanden få motioner efter motionstiden äga runi; men i de händelser motioner få äga rum, mäste remiss å dessa motioner beviljas, emedan tillåtelsen att få väcka en motion, som icke remitteras, vore af intet värde. Frih. Cederström, Jacob: Den frågan huruvida ett Stånd kan vägra remiss på en väckt motion är redan ulageiad och grundlagen är i det fallet tydlig och klar. Grundlagen förutsätter nemi., att fråga kan uppstå om remiss skall ske, hvaraf synes att remiss kan vägras, och grundlagen har äfven bestämt de fall, då remiss bör äga rum. I afseende på frågan om införande af husvisitation får jag hänvisa till 16 §:n Reg.Ftn, som stadgar att Konungen må ingens frid i dess hus störa eller störa låta. För min del anser jag motionen rent af grundlagsvidrig och bestrider derföre remiss deraf. Gr. Horn:
De sedermera gjorde undersökningar utvisa ännu betydligare tillgång, men som desse sednare uppi lysningar i denna väg ej grunda sig på här bifogade officiella uppgifter, och desse undersökningar, i saknad af nödige medel, icke eller kunnät fortsättas med den kraft eller den utsträckning både på djup och i fält, att kol-tillgångarne öfver det hela med full säkerhet kunna beräknas och bedömmas och desse efter all anledning flere gånger öfverstiga hvad här finnes utfördt, utvisar redan förenämnde qvantum, att företaget förtjenar afseende, så mycket mera, som, enligt de försök, hvilka i närvaro af Herrar Edelcrantz, Geijer, Berzelius, Broling, Svartz med flera, hvarom underrättelse för flere år sedan blifvit Allmänheten meddelad, är utrönt, att Svenska Stenkol af N:o x fnnnits lika tjenlige som de Engelska, så väl till kokning som smidning, att desse äro mera frie från inblandning af svafvelkis, och således mindre angripa jern och andra metaller under uppvärmningen, att de i anseende till ljus och stark flamma, med synnerlig nytta kunna användas vid fyrbåkar m. m. så att det sannolikt endast synes bero af priset hvilkendera sorten med större fördel kan begagnas, äfvensom a4t följden af en saknad tillgång inom Landet otvifvelaktigt skulle blifva den, att en, vid så många närings-företag, oumbärlig artjkel, komme att betunga handels\ ågen, och ännu ttiera i det fall, då all inrikes täflan vöre undanröjd. Men det är icke Stenkolen allena, sorn här Den I Augusti e, m. förtjena afseende. Det lagér af eldfast lera, till en famns måktighet, hvarpå andra kolflötsen hvilar, år äfven af ett stort och oberäkneligt värde, så i afseende på dess ymniga tillgång, som lerans förträffliga egenskaper, hvilken på stället och med ringa kostnad borde kunna förädlas till tegel samt flere andra nyttiga artiklar, såsom lerkärl, porcellain m. m., och i sådan egenskap utgöra en lika begärlig som förmonlig afsättning, både inom och utom Riket, hvaraf betydliga qvantiteter nu måste införskrifvas.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande, angående väckte motioner om förändring i Förfullningarne, rörande mått, mål och vigt, Vid granskning af de anmärkningar, hvilka hos Ridderskapet ocK Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden blifvit emot nämnde Betänkande, JNjo 58, framstälde och föranledt delsannnas återremitterande till Utskottens förnyade behandling, hafva Utskotten funnit samma anmärkningar hufvudsakligen åsyfta antagandet utaf endera af de meningar, hvilka blifvit uttryckte uti de af Herrar Aminoff' och Ribbing afgifne, Betänkandet åtföljande, reservationer, och hvaraf den förra, som yrkat ett skyndsamt kungörande och påbjudande lill allmän efterlefnad från och med år 1845 af den nya, utaf Konung och Ständer gillade, Författningen om ett på tiodelningen grundudt system lör mått, mål och vigt, blifvit omfattad inom Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet, men den senare., eller Herr Ribbings, inom Bonde-Ståndet, som, med understödjande af Petter Mårtenssons motion, ansett de serskilda gröfre vigternas reducerande till en enda, viclualie-vigten, tjenlig såsom förberedelse till det nya systemets införande; varande i öfrigt uti samtlige Stånden, ehuru tvifvelsmål om gagneligheten af tiodelningen i mått, mål och vigt blifvit af en och annan yttrade, den åsigt enstämmigt uttalad, alt det nya systemet icke genom någon svårfattlighet innebure hinder för dess påbjudande, när som helst, till allmän efterlefnad. Hvad sålunda blifvit i emYeller andra hänseendet anmärkt och framsläldt, hafva Utskotten tagit under öfvervägande; och då Rikets Ständers åtgärd i denna sak icke kan sträcka sig längre, än att till Kongl. Maj:t frambära en underdånig önskan, men det icke vöre lämpligt eller af Rikets Ständer consequent att nu framställa någon sådan i strid med de Bih. till R. St. Besvoch Ekon.
Sl:rs nästa sammanträde, väckta motion remitteras till Exp.Utsk., voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. remiss å förenämnde motion. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer Ja — 22. Nej — 67. Frih. Cederström: Då R. o. Ad. nyss behagat förvägra remiss af min motion, eli beslut, emot hvilket jag icke ens behöfver anmäla min skiljaktiga mening, då jag nyss förut tillstyrkt ett motsatt förfarande med motionen, så torde det tillåtas mig, vid ärendets närvarande skick, alt återtaga min begäran om motionens kommunikation med de öfrige RiksSt:n, hvilken jag framställt i förmodan af bifall å remiss till Exp.Utsk. af besagde motion. För öfrigt, ifall de tre öfrige St:n, i hvilka motioner lära blifvit väckta i fullkomlig enlighet med min, skulle godkänna den derutinnan afgifne framställning, och dessa förslag, måhända med många ledamöters bifall beledsagade, till Exp.Utsk. inkomma, samt Exp.Utsk. följaktligen torde finna sig föranlåtet häruppå fästa mera afseende, än på detta Högl. Stånds derifrån skiljaktige tanka, — så lärer R. o. Ad. finna att det ännu kan stå för mig öppet ett tillfälle, att jemväl på detta rum i förevar, ämne, än en gång söka göra min åsigt tydlig och gällande. Hvem vet? Den 2 April. 247 Kanske blifver jag då lyckligare än i dag, att kunna öfvertyga mina värda Slåndsbröder om rigligheten af min tanka? Jag skall med nöje begagna ett sådant tillfälle, och gifver alltså icke hoppet förloradt att kunna bidraga lill det nyttiga resultat som jag, i full öfvertygelse om lagenligheten deraf, för landet åsyftar. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemstälde, att till följd häraf frågan om Frih. Cederströms motions-kommunicerande med de öfriga RiksSt:n måtte få förfalla; hvilket bifölls. Föredrogs, men lades på begäran af Frih.