Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Annas barnsliga nyfikenhet och förvåning väcks deraf den stannar, främlingen vänder sig om, det ljufva leendet är försvunnet, och man kunde nu snarare säga, att detta ansigte var intressant genom den outsägliga, hemliga stämpel af olycka, som det påstås att ödet eller naturen tryckt på vissa menniskors panna en betjent öppnar vagnsdörren, den vackre okände stiger upp och vagnen rullar bort. Men Anna känner en underlig smärtsam känsla, – en instinktlik oändlig saknad – solen har nu gått ned, i Annas hjerta har den på samma gång tändts och försvunnit hon vill följa främlingen, vill se honom ännu en gång – och utan att göra sig reda för sina känslor, skyndar hon snabb som vinden – med denna kärlekens ögonblickliga skarpsinnighet – öfver kullen hvaromkring vägen kröker sig, – der finns en grind som han måste passera, och Anna är redan der – hon öppnar den, vagnen far förbi, och de lugna mörka ögonen träffa hennes, snabbt som en blixt och brännande som den vagnen saktar sin fart han vänder sig om ännu en gång sjunker denna blick – så ljuf och betydelsefull – i Annas hjerta, för att lysa der i åratal och lära henne lifvets skönaste och bittraste hemlighet. Och nu – nu ser hon honom alltjemt i hjertats spegel der hans bild står qvar nu genomgår hon åter, och återigen detta korta men outplånliga möte; och drömmer dessa, det vaknande hjertats ännu dunkla men hänförande drömmar, som – då de en gång smugit sig in i dess djup – icke lemna det förr än verkligheten släckt dess purpurglans, och satt minnets bleka graflampa att lysa der i stället. – Hon är lycklig – ty det ligger sällhet äfven i en nyväckt kärleks omedvetna saknad och det var saknad – det var aningen att hafva funnit ett föremål för den skönaste, den enda egenskap af himmelskt ursprung som vi ega – förmågan att älska – som lade denna trånande och ljufva eld i Annas ögon. Nu slog klockan återigen dernere i salen, Anna spratt till, lade händerna öfver ansigtet för att jaga bort de förledande bilderna, stängde fenstret och lade sig, för att under sömnen återfinna dem ännu mera hänförande. Konrad. En syn.
Fjellsjön blinkade mot oss, och vid åsynen af den återkom allt vårt mod; oförvägna, som tre dagar gamla torndyflar, började vi på stående fot utstaka en ny vandringsplan för att komma till Espedalsvattnet, en plan, som skulle sättas i verket så snart vi »fått mat och en natts hvila.» Det blåste fortfarande dugtigt, men himlen var klar och solig, så vi ej behöfde frukta fjellvandrares farligaste fiende, dimman. Någon gång flög väl en och annan tanke till »nallar»; men ingen af oss trodde rigtigt på, att norska björnar skulle förfölja skuldlösa svenska qvinnor. Klockan 1 nådde vi öfre delen af Räfsjöarne, och nu började vi undra, om der fans mat i fiskarhyddan. Vi visste, att mannen fick sin mjölk från Lidsätern och att han var nog god norrman att föredraga den i blåsurt tillstånd samt att hans kaffegrädde äfven torde vara mindre söt, men vi tröstade oss vid tanken på vår köttextrakt, vår maccaroni och goda Neiiendamskaffe. Ändtligen skymtade vi det smala näset, emellan sjöarne, med sitt slagna hö. Denna syn var till den grad stärkande, att våra vägvisare råkade rakt af i skenande galopp, ropande till oss att vi kunde hvila på en backe tills de genom flaggning på hel paraplystång tillkännagåfvo, att de funnit en bebodd stuga. Men en sådan väntan skulle blifvit »det unga blod till slut för lång», ty »der var långt fram, sa' käringen, såg tillbaka», fastän den klara luften sökte inbilla oss, att vi om några ögonblick måste vara vid målet. Vi kände nu den norska himlens genomskinliga skalkaktighet, hvadan vi tre trafvade efter våra kamrater så godt vi kunde. Men vägvisarne försvunno, döko upp, blefvo åter borta bakom någon backe innan, vi på en aflägsen höjd sågo ett par andra varelser röra sig. »Kor!» ropade mina två kamrater blygsamt. »Karlar!» skrek undertecknad oförbehållsamt, och alla tre uppförde vi en vild segerdans bland ljung och kråkris.
Bifall till LagUtskottets den 9 dennes afgifna Beiänkanden: 1:0 Om kostnads-ersätt ning för vittnen uti brottmål. 2:0 Om ändring i stadgandet rörande fördelningen af vitesoch förbuds-böter. Bifall till Bevillningsutskottets den 22 Maj på bordet lagda Betänkanden: 1:0 Om Den 15 Juni. 271 yikad lindring i Bevillningen för Uddevalla Stad. 2:0 I anledning af åtskilliga Städers och Orters begäran om lindring i Bevillningen, för lidande under Norrska Fälttåget, Bifall till Allmänna Besvärsoch Oeco* nomieUtskottets Betänkanden: 1:0 Om betalning för den vissa hemman ålagda Krono bref» bäring. 2:0 Rörande yrkad ändring i Tjenst* hjons flyttningstid. 3:0 Angående yrkad indragning af fem Helgedagar. 4:0 Rörande understöd för Soldater, hvilka genom vacancer vid Compagnierna komma att afgå. 5:0 I anledning af yrkad skyldighet för bruk och qvarnar att deltaga i vägrödning och väghållning. 6;o I anledning af yrkad Stapelstadsfrihet lör Köpingen Döderhultsvik. 7:0 Om rättighet för invånarne i Norrvikens Fögderi att få lemna Afraden och KronoTionden i Strömstads Magazin. Remiss till ConstitutionsUtskottet af deri erinran Kongl. Maj:t behagat foga vid Dess Nådiga svar uppå Riksens Ständers Skrifvelse, angående ett beslutadt tillägg uti 14 §. af Ju. stitieOmbudsmannens Instruction. Instämmande uti de andra Ståndens beslut, att äfven till BancoUtskottet remittera Kongl. Propositionen om understöd för Hjelmare Slussverk. Af den 3 Juni: Angående beslut att begära förlängning »f Riksdagen till den 16 Juli, 27* Den 15 Juni, Bifall till BancoUtskottets Betänkande om en förökad Discont-rätt lör Götha Canailiolags Discont, af 800,000 R:dr. Återförvisning af StatsUtskottets Betänkande öfver Herr Hagströmers
Om “nu detta Saltpetter - behof köptes ifrån Fin“land eller andre Utländske orter, der det kan. “erhållas för omkring Fyra Riksdaler pundet , “skulle hela årliga afgiften uppgå till högst “100,000 R:d, som i jemnförelse till andre irn“porter vore mindre betydligt, men sorn jag nu “anförer icke i ändamål att så borde ske , då i “min tanke, all inhemsk production bör upp“muntras, äfven med allmänt deltagande i kost. ‘ fläderte, ecb. det utländske så vidt det ske kan 513 Stats Utslottets JBetänhanderu “utestängas, men jag framställer detta i ändamål “att med jemförelse emellan Statens och enskild“fe jordägares kostnader, samt den erforderlige “årliga Saltpetter-tillverkningen, visa, att allmänna nyttan icke så uppväger kostnaderne, att ett “fortfarande af hvad i ett och annat afseende är “förordnadt bör, i förening med Statens fördel “och Jordägares rätt och nytta , för framtiden “äga rum, De hufvudsakligaste kostnader, i “afseende på Saltpetter-näringens förkofran bestå, “urno i årlig aflöning till emellan 30 ä 40 Direktörer och Under-Styresmän, livariblanden del “innehafva årligen 540 R Vidare och för det an“dra äro omkring 200 Salpetter-sjudare antagne , “sorn hvardera njuta 11 e Tunnor Spannemål, arli. “gen eller tillsammans 600 Tunnor Spannemål, “och desse Saltpetter-siudare försvara äfven 200 “drängar , för hvilka jemte sjudarne, eller tillsammans 400 personer, Saltpetter-Fonden kro“no-utskyhlerne betalar. Utom desse
Utskottet trodde derföre, att ett witzt arfwode i ett för allt af 520 R:dlr Banco för hwarje Deputerad wore bet, som efter förrättningens slut borde af Riksgälds-Contoirel till detze Deputerade utbetalas, utan afseende derpå vin förrättningen warat längre eller kortare tid; och Utskottet höste den öfwerrygelsen, att det mindre wae belöningen, än ett rältstaffenv nit, att wärdig! kunna swara emot ett sä wigcigt förtroende, som skulle fästa Depuierades uppmärksamhet under deras grannlaga förrättning. Enär sedermera t anledning af Kongl. Maj:tS Nådiga Proposition och likmätigt hwad z6 §. i Riksdags-Besiutet af den 2 Maj irrra innehalles, rune Ledamöter af hwarje Riks, Ständ blifwit ut! sedde att deltaga uti den Revision, som komme att i Näder förordnas, i afseende pä Redogörelsen för de till krigsbehofwen anordnade medel, förordnade Riksens Ständer tillika, pä sätt StatS-Utstoltet föreslagit, att dehe Deputerade skulle för denna befattning i ett för allt undfä s 00 R:dlr Banco hwardera, hwilka efter förrättningens siut skulle af Riksgälds-Contotret utbetalas.1 Stats-Utskottet anser, att äfwen om denna befattning warit af den egenskap, att den pä ett a twa l är kunnat fullandas, hade det derföre bestämde arfwodel icke^ warit tillräckligt för bestridandet af de till underhäll och resekostnader erforderlige utgifter; och ännu mindre lärer det kunna anses tillräckligt för en förrättning, som, i anseende till sin widlyftiga och längwariga beskaffenhet, troligen torde fordra flere är innan den kan fullbordas. — Om nu Riksens Högloflige Ständer för Revisionens fortgång anse hufwudsakeligen nödigt, att denna DeputeraBihang.
Jag kan icke finna annat, än alt den utredning af sifferförhållandena, som Hr von Hartmansdorff nyss framställt, fullkomligen ådagalägger riktigheten af den calcul, som StatsUtsk. lagt lill grund för sitt förslag. Hr von Hartmansdorff börjar med att erkänna ett öfverskott af 37,000 r:dr, men inberäkna!’ bland Commissariatets nuvnr. utgifter 2:ne poster, som icke äro obetydliga , men som ej finnas i StatsUtsk:s utgiftsförslag upptagna, nemi. i3G Den 10 Februari f. m. anslagen lill Trollliiitle-canals ombyggnad 60,000 samt ombyggnaden af slussen bär i Slockholm 20,000, tillsammans 80,000 r:dr. Det är icke derföre alt StatsUtsk. föi bisett behofvet af dessa utgifter, som äro anvisade, men Sia ISUtsk. har icke trott det vara nödigt att anvisa desamma för längre lid än lill nästa riksdag, dä tillgångar linnas på Convojcommissariateis behållningar,- hvarföre man icke heller ansell sig behöfva upptaga dem i utgiftsslalen. Såvida denna grund lur bibehållas, som synes vara fullkomligt riktig, uppkommer ingen minskning; snarare skulle man, efter Hr von Hartmansdorlfs utredning, komma dertill, att det finnes öfverskott; men skälet hvarföre icke detta öfverskott finnes, är, att anslaget till beskickningen i Constantinopel blott är en räkenskapsform , ty statsverket hålles af Convojcommissariatet tillhanda den summa, som utgår till nämnda beskickning. Jag medgifver att det alltid möler svårighet att reglera unionella förhållanden, men della hindrar icke alt de unionella förb illaudenn mäste regleras på det bästa och rättvisaste sättet de förenade nationerna emellan. Att ett embetsverk kan, under sådana speciella förhållanden, äga 2.'ne ordförande!', är visst icke omöjligt, icke heller oformligt, hvarpå jag för öfrigt skulle kunna citera exempel; de begge ordföranderne kunde i ordförandeskapet alternera qvartalsvis, eller huru man behagar, blott att reciprocitets-förhållandet iakltages.
Att Banken upphör med sin Disconirörelse, och i stället inråttas privata Disconter eller Banker med creditif på Banken, hvarest capitalisterne må kunna använda sine capitaler. 3:0. Att jordbruket får sig anslaget en fond till förlagslån, visst icke relatift till öfriga Raringar, då skulle fråga vara om 15 millioner, men 4 å 5 millioner, mot lika vilkor, eller 4 procent. Denna fond anser jag högst angelägen, äfvensom angeläget , att den lördeias ä hvarje provins; ty då lagstiftaren säger: Länet skall betala bevillning efter ett bestämdt capital värde; måste den äfven lemna Länet andel af låneanslagen, relatift till samma capitalvärde. 4:0. Alla de längre från hufvudstadert belägne provincer, sorn önska välja egne fullmägtige vid frågan om vederhäftighetsbetyg, dertill mä äga rättighet, på det fullt vederhäftige må få lån, utan att behöfva göra kostsamma resor till hufvudstader, Och utan att betala en procent årligen i provision, utom andra uppoffringar. £:o. Att hvad som inflyter af fastigHéts,: lånen blifver användt till industrie; ej ensamt till edlingsföretag. Att det mästamöjligaafBankens räntor, blifver anvä dt til) beviilningens nedsättande, och hvad större arbeten och strömrensningar kräfva må genom lån eller obligationer upptagas, så att endast räntan derföre må falla oss till last, 7:0. Om kronan anser sig behöfva spannemål, att den då förvaras på sätt jag föreslagit, och skulle sådant ej anses af nöden, må Banken kunna indraga 1 å ih million, da jordbrukets förlagsfond blifver 5 millioner, 80m jag anser vara det minsta anslaget mot 4 procents ränta. Och är jag med denna indragning öfvertygad, att närmgarne skola finna sig bättre då, än hvad de nu göra. 8:0.
R a s m u s s e n foto DET HalfårsFÖRSTA NORDISKA och kvartals-abonnenter PRESSMÖTET: MANDAGENS böra oförtöfvadt SAMMANTRÄDE. förnya prenumerationen. ETT F EDEN. O c h när jag sedan midt bland dagens id all lifvets o r o k ä n n e r kring mig brusa, min hågkomst söker dina blickars och dina leenden, d e barnsligt • frid ljusa. SÖDERBERG. SKOGEN! H v a d den härliga grönskan fröjdar vårt öga och sinne! härinne kvittra! mossiga höra! Hvilken doft, hvilken svalka skogen! Dock, det måste väl så vara. S-M. O, säg! Hur kunde d e? Hur ville d e? — Pengar, pengar! det var, h v a d de ville ha. — Ett minne blott! M e n tankar, tankar, hvart fören I m i g? RESEBREF F Ö R IDUN. UTMÄRKTA HERR BREF III. REDAKTÖR! M e n här! O! insvepta i hermelinskappor. N u glindrar snön bara högst uppe, m e d a n björklöfvet p å sluttningarna nedanför sprutar fram i stora kvastar. Hvilken människa skulle nu för tiden ha brytt sig o m det där g a m l a stenröset, o m inte B y r o n gjort det odödligt på samma gång s o m sig själf? Till det behöfs generationers öfning. Engelsmännen äro snåla, snåla!) SLOTTET CHILLON OCH D E N T DU MIDI. O c h så finns h ä r. V i s k a k l. 4 o c h en kvart; med pannan på lut och skrifvande på bordshörnet: Skriker gör hon sämre än Ruffen, m e n grälar g ö r h o n bättre m y c k e t bättre. Men det bryr jag mig inte o m. Baedeker Kommer! KUDDNÄS Den har Jag k u n d e väl tro Kommer, söta d u! inte stjärna jag - (Det GARD, i åt henne!)
Det vid sista Riksdag varande Riddarhus - Utskott, som äfven tillstyrkte det stadgande, att Riddarhus-Secreteraren icke måtte tillika få innehafva någon publik tjenst, ansåg jemväl nödigt, att särskild föreskrift meddeltes derom, att Riddarhus - Secreteraren ej borde åläggas frånträda sin publika tjenstebefattning, förr än han blifvit af Ridderskapet och Adeln confirmerad. Denna föreskrift, som äfven af Riddarhus-Utskottet föreslogs, kom likväl sedermera alt förfalla derigenom, att Ridderskapet och Adeln vid sista Riksdag, hyllande lika ädelmodiga som upphöjda tänkesätt, afslog Riddarhus - Utskottets hemställan om Riddarhus - Secreterare tjcnstens skiljande från all publik tjenstebefattning. Herr Berghman: Enär förhållandet är sådant, skall jag icke hafva något emot, att det får stå i redaction, att Riddarlius-Secreteraren må bibehålla den syssla han förut innehaft, till dess han blifvit af Ridderska - Den 16 November. 647 pet och Adeln i Secreterare-tjensten confir» merad. Herr von Hohenhausen: Sedan den siste värde Talaren äfven medgifvit, hvad Herr Riben framställt, instämmer jag i hans anförande, och tror ett sådant stadgande höra i redactionen införas. Herr Grefven och Landt - Marskalken hemställde, att de af Riddarhus-Directionen framdeles förordnade Riddarhus-Secreterare icke må åläggas, att frånträda de publique tjenstebefaltningar de i Staten kunna innehafva förr, än de blifvit i Riddarhus-Secreterare-tjensten af Ridderskapet och Adeln confirmerade. Bifölls. Herr Grefven och Landt - Marskalken hemställde vidare, att orden: affordra honom hans afskedsansökning och derefter> måtte utur i3 §:n utgå. Bifölls.
Det ena af dessa skäl är, att upplöpande räntan för årliga Statsbidraget, 1,080 R:dr, beräknad å l\ procent från och med 1842, intill den tid, då hvarje serskild del deraf, enligt nu gifna bestämmelse, bör utbetalas, stiger till en summa af icke mindre än 4>536 R:dr B:co, hvilken, fråndragen totalbeloppet af de återstående i 5 årens bidrag, vid liqviden på en gång, kunde i låneväg genast göras för Staten fruktbar; och det andra är, att frågan, på det sättet nu definitivt afgjord, icke kunde blifva föremål för kommande Ständers öfverlaggningar och deraf beroende Riks-staler.” I denna reservation hafva instämt: Herr Prosten J. Önberg samt Herrar Foenander, Kjellberg och Riksdagsfullmägtigen Anders Nilsson från Östergöthlands Län. Vid 0.8:de pinden, angående anslag för hamnanläggning vid Wadstena, af Herr /Vestfelt och IVils Persson från Örebro Län. Vid 33:dje punclen, angående anslag för hamnanläggningar vid Höganäs och Svinebodan: af Herrar IValley oell Kjellberg samt Nils Persson från Örebro Län, Anders Nilsson från Östergöthlands Län och Anders Olsson från Stora Kopparbergs Län. STOCKHOLM, Kongl. Ordens - Boktryckeriet, iS/Jf. Stals-Utskottets Utlåtande, JV:o 436. i N:o 436. Utlåtande, i anledning af Herr Bagges motion om anslag till ett mudderverk och Rivierets upprensning vid Uddevalla. (U. A.)
Att denna öfvertygelse aldrig skulle vara tillräcklig för den anklagades fällande, utan att härföre nödvändigt skulle fordras en bevisning, som framstår uti vissa på förhand bestämda former, det strider emot hvad senare tiders Lagstiftare i allmänhet antagit. Emedan absolut visshet ej kan genom något bevisningsmedel erhållas, hafva de trott det, med få undantag, vara säkrast, alt låta bevisningens verkan ankomma på Domarens urskiljning och samvele, såsom gemenligen är förhållandet, der Jury dömer. Nu utgår ifrågavarande undantagslag synbai ligen från den åsigt, alt Domarens öfvertygelse om den tilltalades skuld bör, under vissa bestämda förhållanden, vara tillräcklig grund att qvarhålla honom i fängelse, fastän hans nekande anses utgöra en betänklighet emot användande af strafflagens hela stränghet; och Utskottet tror derföre det klandrade stadgandet så mycket mindre stå i någon verklig strid med rättsbegrepp och Lagens allmänna grunder, som den, hvilken är tilltalad för urbota brott, kan efter Lag häktas redan på starka misstankar. I följd af hvad sålunda yltradt blifvit, hemställer Utskottet vördsamt, att hvad fide Momentet i Kongl. Brefvet den sa Mars i8o3 innehåller derom, att, ”när skäl förekomma att straffet utöfver Lagen skärpa, äfvensom när på gerningen ej någon beskrifven Lag finnes, Öfver domaren må slika mål hos Kongl. Maj:t i underdånighet referera och Dess Nådiga yttrande afvakta,” måtte förklaras haf va upphört att vara gällande; men att motionen i öfrigt ej måtte till någon åtgärd föranleda. Lag-Utskottets Betänkande N:o 163. Eli Ledamots serskilda yttrande bifogas. Stockholm den 3i October 1834* 5 Reservation af Herr von Strussenfelt: ”Fastän jag, i likhet med Utskottet, tillstyrker bibehållande af stadgandet angående tilltalad persons insättande på bekännelse, har jag dock icke kunnat godkänna uppställningen i Betänkandet eller alla de af Utskottet till stöd för sin mening åberopade skäl.
Men om Riksens Ständer sträcka eftevgifvandet längre, om hvar och en, som försummat bevaka sin fordran , endast behöfver att afbida nästa Riksens Ständers sam-’ mankomst, för att få den ersatt, då blir den omnämnde Författningen , i stället att tjena till reda och förmån för Statsverket , endast ett medel att för kommande Ständer samla ett antal hopade bördor, som skola medtaga annars påräknade tillgångar, och som blifva mera betungande, i samma mån de på en gång förekomma. Det är af denna anledning, som jag afstyrker StatsUtskottetsBetänkande i <j, tinn sak, och anhåller, att det till Utskottet m| återförvisas, med dessa mina deremot gjorda anmärkningar. 14 Den 2 Januarii, Då, uppå den af Herr Grefven och LandtMarskalken framställda Proposition om bifall till StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, ropades /a, blandadt med nej , hemställde Herr Grefven och LandtMarskalken , om Ridderskapet och Adeln behagade samma Utlåtande, jemte den af Herr Heykensköld gjorda anmärkning, till Utskottet återremittera; hvilket bifölls. Företogs till pröfning StatsUtskottets , den 24 sistledne December aflåtna , samt den 30 i samma månad på bordet lagda Utlåtande uppå Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående erforderliga kostnader i och för upplåtandet af Kungsholms Kronobränneri-Byggnadtr till Curhus för Stockholms Stad och Län. Friherre Staél von Holstein, Corfitz Ludvig: Då denna utgift sluteligen ändå stadnar på Folket, kunde det vara likgiltigt, om den utgår af Msgazins Fonden eller af andra Statens medel; men sorn det allt mer och mer är i tilltagande, att de medel, som af Ständerna äto anslagne till ett visst föremål, användas till andra behof; så tror jag det blir nödvändigt, för att förekomma dylika Prejudicater, att det en gäng för alla måtte blifva faststaldt, att alla medel varda till, sina anslagna behof använde.
Hvad här är föreslaget, torde pröfvas nödigt; ty det vore en hårdhet emot de öfrige föreslagne, att om en af dem hindras från profvet, de öfrige skola vara bundne vid förslaget, kan hända i lång lid, hvarunder andra lägenheter kunna gå dem ur händerne. För att icke härutinnan å andra sidan sägas hafva gått allt för långt, hafva dock Utskotten, i stallet för de af Comiterade föreslagne 2!ne månader, föreslagit 3:ne. Den händelsen, att någon af de föreslagne före Prediko-profvets afläggande aflider, synes ock i denna §, ej mindre än i de hegge näst föregående, böra afses, hvaremot något bestämmande af de fall då det tillätes en Prestman att afsäga sig förslag, icke lärer höra till denna författning. Utskotten hafva derföre i stället för orden ”Har han af sjukdom u/gåj föreslagit: Dör haiij eller — —• — afgår m. rn. Det här föreslagne redactions-sätt af röstberäkningen till R:dr. sk. r.st., i stället för de i serskilda orter olika beräknings-sätten, är af behofvet påkalladt. Ingen kan dervid sägas förlora sin rätt, då rösträttigheten för landsorterne är tillåten till ock medför ett runstycke, eller 5^6 röst. Besväret för Härads-skrifvaren uppväger ej den redighet 23t Zagsarai Allm. Besv. o. Oec. Vtsk. Bet. Nio 35.. och öfriga fördelar, som härigenom vinnes. Enligt nu brukligt beräknings-sätt, möta flerestädes de alldra största svårigheter att med vederbörlig skyndsamhet och nogrannliet uppsummera val-längden, helst när sådane både för reduction och uppsummering alldeles uttröttande svårigheter förekomma, som t. ex. i en viss Stads-Församling, der 6iUf Borgerliga ören motsvara en hel röst, och der denna reduction lemnat ett tal af röst. Likväl är Yalförrättaren skyldig att, vid Valets slut, tillkännagifva det röstetal, hvar och en af de föreslagne erhållit. 5 Art. 18 § (5 § r Morn.)
Summa 46,653:15. 5. 06,986: o. 5. 40 Vid. granskningen af dessa Räkenskaper hafva Revisorerne fästat uppmärksamhet dervid, att, ehuru Kongl. Stats-Contoret redan under den 29 Maj 1832 förordnat om indrifning af sistnämnde i räkenskaperne balancerade 50 R:dr, utgörande Kopparoch Manufactur-tulimedel för 4:de qvartalet år 1831, har någon påföljd, i anledning häraf, ännu icke visat sig; Och få Revisorerne alltså tillstyrka, det åtgärder måtte vidtagas för indrifvande, så fort som möjligt, af berörde summa. Kongl. Post-Verket. Af räkenskaperne, hvilka för år 1834 granskats i Kongl. KammarRätten, med anmärkningar, men för år 1835 ännu icke undergått revision, inhämtas' ställningen, i afseende på inkomster och utgifter samt de sednares serskildta natur utaf Aflöningar eller Omkostnader, sålunda: Debet. Balance från föregående året: Balance till påföljande året: Credit. Balance frän föregående året: Omkostnader: Förlust på Paket-Post-Inrättningen emellan Stockholm och Helsingborg 7,866: 3. 1. 2,304:14.11. Lefv er er ingar: Balance till påföljande året: Sedan, till följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 29 April 1830, vid Motala Mechaniska Verkstad, för ett Post-Ångfartygs räkning, blifvit, efter en af Capitainen Carlsund uppfunnen constructions-method, förfärdigad en Koppar-Ångpanna, hvilken kostat Post-Verket 12,419 R:dr 36 sk. 1 r:st., men samma Panna sedermera befunnits för ändamålet oduglig; Så har, i anledning af Öfver Post-Directeurs-Embetets derom gjorde underdåniga hemställan, Kongl. Maj:t under den 5 Juni 1834 i Nåder tillåtit, att den ifrågavarande ångpannan hnge försäljas och högsta anbudet derå underställas Kongl.