Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag föreställer mig, att meningen med läsningen inom Konst.-Utslut af Stats-Rådets protokoller hufvudsakligen är den, att om regerings-beslut emanera, på hvilka uppmärksamheten af en eller annan anledning blifvit fästad, så blir Konst.-Utsk:t i tillfälle att se hvad del elen ena eller andra ledamoten i regeringen haft deruti. Men icke kan väl meningen vara, att representationen skall nagelfara med hvarje utgiftspost, som regeringen anordnat. Om något större fel skulle dervid vara begånget, tror jag att offentligheten är så långt kommen i vårt land, att det icke skulle uteblifva, att ju uppmärksamheten derpå blefve fästad, hvarigenom också Konst.-Utsk:t komme i tillfälle att deröfver anställa vederbörlig granskning. Men om nu Konst.-Utsk:t gjort detta och för sin del ansett anmärkningen böra förfalla, vore det då lämpligt, att frågan kunde ånyo upptagas, att Stats-Rådets ledamöter skulle på nytt ställas sub reatu? Man har visserligen sagt, att om Stats-Kådet ginge på sidan om Grundlagen, så är det nödvändigt att uppmärksamheten derpå fästes; men om så vore förhållandet, så lärer det väl icke undgå uppmärksamheten, innan det blir föremål för statsrevisionen. Att Konungens rådgifvare icke kunna yttra sig emot förslaget, anser jag temligen naturligt. Men då under 50 års tid något behof af ifrågavarande tillägg icke försports, anser jag mig af sådan anledning och på i öfrigt anförde skäl böra rösta för afslag. Den 10 December e. m. 445 Hr Munck af Rosenschjöld, Thomas: Den, sorn i Konst.-Utsk:t deltagit i granskningen af statsrådets protokoller, vet alltför väl, att man dervid icke kan fästa sig vid siffror. Stats-Itådet skulle ganska väl kunna öfverassignera flere hundra tusen rdr å en hufvudtitel, utan att sådant kunde kontrolleras af protokollen. Jag tror dessutom icke, att Konst.-Utsk:t liar rättighet till en dylik granskning, emedan den förutsätter, att Utsk:t skulle från lie förvaltande verken reqvirera samtlige räkenskaperne för 3-års-perioden.
Kfonäns Ränte* Spannmål bör yara. (Härunder synes böra i ett Sammanhang intagas hvad äldre bch nyare Författningar i thy fall stadga.) 3 §. Allmänna principer för Forsslingsskyldigheten. (Se härom 1811 års Kongl. Bref Och de från Länen till Magazins - Directioneii inkompe uppgifter.) 4 I hvilka fall Lösen i Contant må för RänteSädén médgifvas och hvad grunder böra af Magazins-Inrättningens Öfver-Styrelsö följas vid dessa Lönings-prisers bestämmande. 5 §. Hvad Landshöfdingarne hafva att iakttaga när hemställan göres örn Ränte-Sädens lösande i Coritant. 6 §. Huru nppkömne tvister örn RäntéSäden böra behandlas. (Se härom Författning garne af åren 1803 och 1815.) Ö Art. Om Spannmålsoch Brödssamt andre Proviant - Persedlars' utlefverering till Regementer och Corpser rhi m. j §. Magazins-Inrättningens skyldighet att låta besörja utlefvereringartie efter från Stats - 3 57*1 Stats-Utskottets Betänkanderil Contoiret hvarje år meddelade uppgifter på be.' hofven, och otterne hvarest de skola tillhandahållas. 2 Till Baknings - penningar och andra utgifter njuter Magazins - Inrättningen ett årligt Stats-anslag, såsom förut brukligt varit. 3 §. Af hvad beskaffenhet Spannmål och Bröd vara bör, som till Troupp eller annat Stats-Verks behof utlemnas. 4 §. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Rikets Ständers Bank och RiksgäldsConloir, Öfver-HofJägmästaren och ÖfverlntendentsEmbetet, Landtmäteri-, Fortifications-, Controll-, Assistanceoch JernContoiren, ConvoyCommissariatet, Directionen vid NumerLotleriet, Dykerioch Bergnings-Compagniet, de i Riket varande Braudförsäkrings-Inrättningar samt Direclionerne vid Riddarhuset och öfriga Rikets Ständers Cancellier.. Fjerde Afdelningen. RiksMarskalken, ÖfverStåthållaren, AcademieCancellerer, Landshöfdingar, Ståthållare, Befälhafvare vid Militaire-corpserne till Lands och Sjös samt TulldistrictChefer. 92 Mxp. Vtsk. Förslag till unil. Skrif v. K:o 275- Femte Afdelningen. CancellieStyrelsen, Våra och Rikets CoHegier, Förvaltningen af S.jö-Ärondena, Styrelser-, ne vid Tulloch Postverken samt öfver Rikets Fängelser och Gorrectimislinrättningar, Sundhets-Collegiuin, HofGancellers-Einbetet, RiksArchivet, SeraphimerOrdensGillet, SjöAssecuranceÖfverRätten, samt alla af Oss tillförordnade Styrelser och Conaitéer, Sjette. Afdelningen,. Hof-, Kammaroch ÖfverRätter, s-amt Riddar e-Syn,e-Rät t er. Sjunde Afdelningen, JustitiaeFördelningcn samt alla öfriga Expeditionerne af Vårt Canoellie samt HpfExpedi-» tionen^ Vid dessa au uppräknade Verk, Em hets-, ställen och Myndigheter charteras Handlingar peli Skrifter som föijer, med iakttagande dervid, att de Handlingar, för hvilka något Ghartae-belopp icke linnes i ena eller andra Cöln näpen utfördt, äro derifrån befriade, Vi sk. Fårdag till and. Skrif v.
Dermed begynte hon plocka af de mogna äplena, och när hon plockat, åt hon så mycket hon ville, stödde så under qvistarne, och gräfde ned det öfriga vid roten. Sedan fortsatte hon sin färd. Men apeln nickade med sina gröna löf, såg vänligt efter henne, och önskade den beskedliga flickan att det måtte gå henne väl i verlden. Som det nu led på aftonen, kom den lilla till en grind, hvarest det satt en gammal, gammal gumma och hvilade sig emot grind-stolpen. Då gick hon genast fram, och helsade: »god qväll, kära mor!» Gumman svarade: ’god qväll igen! Hvad är du för en, som kommer och helsar så vackert?’ »Jo,» sade flickan, »jag är inte annat än ett fattigt styf-barn, som gifvit mig ut i verlden för att söka tjenst.» Gumman återtog: ’då kan du rätt sätta dig en stund och löska mig, me’ns vi talas vid.’ Ja, styf-dottern gjorde som hon bad, satte sig på marken, tog den gamlas hufvud på sitt knä, och löskade henne. När så det var gjordt, sade gumman: ’tack skall du ha, att du inte höll dig för god att löska mig, stackars gamla käring! Nu vill jag i stället säga dig hvar du kan få tjenst. Var bara alltid lika beskedlig, så går det dig väl i verlden!’ Dermed visade hon henne vägen, gaf henne många goda råd, och så skildes de ifrån hvarandra. Men flickan fortsatte sin led rätt fram, och kom till en stor, stor gård; der hon gick in och blef antagen till ladugårds-piga, alldeles som den gamla sagt henne. Andra morgonen, första tid dager var ljus, skulle den lilla begynna sin tjenst. Hon gick så först till ladu-gården, för att ’otte-syssla’. Som hon nu kom in i fä-huset, gjorde hon inte såsom många andra pigor, skrek och hojtade och bannades, utan klappade korna på ryggen, talade så innerligen vackert till dem, och sade: »stackars mina små kor! Ni ären väl svultna och hungriga? Vänta, skall jag gifva eder äta.»
»Väl kan man antaga, att en del af dessa under tidens lopp blifvit förstörda, men »förmodligen äro de till en del ersatta med nya, utaf hvilka många icke ens äro stämpla»de, och det finnes således en mängd pannor, som stå utan stämpel och utan försegling, »samt således utom all kontroll, förnämligast till följe af den oordning, hvarmed de »anbefallda uppmätningsoch stämplings-protokollerna i allmänhet blifvit i landtdistrik»terna förda, hvilket också till en del gäller för de större apparaterna. Det första viltkoret för möjligheten, att kunna få dessa pannor under kontroll, är derföre att det »älägges egarne af samtliga dessa redskap, att anmäla dem hos vederbörande tjenstemän »inom en bestämd tid, liksom hvar och en, som sedermera1 kommer i besittning af sådan »redskap, eller ock hvar och en som sådana påträffar, måste göra anmälan derom, hvarigenom fullständiga förteckningar till hjelp och vägledning för kontrollen kunna er»nållas. »Kommissionen måste derföre anse det vara af högsta vigt, att de pannor, somiaf»seende på lönnbränning äro mest farliga, nemligen de under 400 potter, hvilka också, »i enlighet med lagförslaget, ej heller för framtiden äro tillåtna till brännvinsbränning, »indragas, och, för att uppmuntra till deras aflemnande, mäste kommissionen, i likhet »med hvad den 4844 nedsatta kommission påyrkat, föreslå att egarne godtgöras för deras »värde, hvarjemte, för att ej fruktan för straff måtte afhålla dem, som med dessa pannor »drifvit olaglig bränvinsbränning, från att anmäla och aflemna dem, allt ansvar, som för »dylikt missbruk kunde träffa deras egare, måtte eftergifvas, såvida anmälan skett inom den »bestämda tiden. Derjemte bör utlästas ett lämpligt straff för underlåtande af en dylik »anmälan, liksom i lagen bör, för detta fall, upptagas ett uttryckligt stadgande, att dessa »pannor skola anses, som hade de blifvit begagnade under en viss gifven tid, för hvilken »skatt hade skolat erläggas.
Den (fatt* (fplDigeö förmon. §. 82. €n fymx, forn Det åftunDar, roare berättigat) att på (tället erhålla unDerrättelfe om beloppet af Den 53eroiUning, honom blifroit påförD. §. 83. Cfter fullänDaDe taxeringar, åligger Det JpäraDSjfrifroaren, Delé att genaft eller ftjt inom trenne roecfor meDDela utDrag öfroer aHa roiDtagna änDvingar till broarje 65 tharje focfen, för Silfen, fcöan förcgåenbe åtet, änbring ägt turn, för att å prebifftolen behörigen fungöraö, belö ocf att tiH konungens Q3efaHning$baf* »anbe uppgifna be »ärben, forn bliftoit f)tpatje bojiälle »ib be inom Sänet för* lagbe Regementet odj> Sorpfer åfatte; jfolanbe befa ftjtnämnbe uppgiftet beref* tet af ^onungené 23efallning6f)af»anbe öf»erfänbaö till »eberböranbe Sljeffc Embeten, att tilljläflaö Regementöjftif»aten ellet uppbörbömannen »ib Rege* mentet, forn beteftet jM påföra f>n>atje tjögte odj lägre tjenjleman »ib Re* gementet ben Söewillning, forn, i odj för bofället famt alla anbta löne Regementéj£rif»aren ellet uppbörbömannen, forn böt af löne*in!omf erne innehålla be betaf utgåenbe 23e»illningö*mebel, fall utan uppehåll lefverera befamma i £anbt 55e»i0ning för be »ib Regementetne inbtagne bofällen påföteö Regemente Saf an, ellet ben petfon, forn affotnfen ellet lönen njutet. §. 85- 2>nnan £apetingö
För öfrigt hafva Grosshandels-Societetens Deputerade upplyst, alt Hufvudstadens handel på Brasilien i det hela ökat sig, men de sednare åren likväl idkats med mindre fördel, än tillförene, och att handeln pa Ost-indien blifvit försökt, men ej kunnat så utveckla sig, alt något resultat deraf ännu må kunna bedömas. T . c c*l ti i ci I anledning af ofvanberörde minskning i antalet af Stockholms Skepps Rederiers Fartyg, har Kongl. Commerce-Collegium, uti afgifva yttrande, anmärkt, att Fartygens antal i Hufvudstaden äfven förut under sednare 1- deraftagit, men ali deremot, enligt erhålla uppgifter öfver samtehge Svenska Fartyg, deras antal och drägtighet i andra orter af Riket ej vid kan s någon minskning, samt att under några och trettio år dragtigheten af ala Stnpelstädernes Fartyg omvexlat emellan 3^,ooo och 6 »°°° äs oc * . iS3i utgjort 51,183 läster; hvadan det vill synas, som det anmarkta mindre fördelaktiga förhållandet i Stockholm härrör deraf, att Skepps-byggen i Hufvudstaden och utrustning af fartyg härifrån äro förenade med större kostnader, än i landsorterne, och att Stockholms handlande, i anseende till de låga frakter, sorn nästan i hela vendell nu äga runa, jemförelsevis till förhållandet härmed för 2 å 3 decennier tillbaka, filina for sig mindre förmånligt, än förr, att idka Skepps-rederi. ■ Beträffande Minut-handeln här i staden, hafva de Handels-kJasser, som idka densamma, allmänt klagat, att deras näringar under den ifrågavarande tiden aflagit och blifvit bragte i en vida sämre ställning, än tillförene; hvartill såsom orsaker lmfvudsakligen anförts: penningehrist och menlig konjunktur för handel i allmänhet i saknad af ett Handels-Regleniente, sorn, lämpadt efter tidens behof och förhållanden, närmare och mera bestämdt utstakade hvarje
Hon dömer alla efter som de äro trefliga och roliga, begåfvade eller angenäma sällskapsmänniskor, och då fru Balle troligtvis aldrig varit något af allt detta och under nuvarande förhållande visst inte är det, behandlas hon af den unga värdinnan på ett sätt, som hon är alltför olycklig att känna sig sårad af eller ens lägga märke till, men som är lika pinsamt att behöfva bevittna som att se Molén fiska höns I dag begrofs Balle. Samtliga pensionärerna, som kunde, följde med till kyrkogården. Vi hade bundit en hel del kransar af de härligaste blommor, kistan var nästan nedbäddad i blommor. Stackars änka! Hon är just en sådan hängifven, uppoffrande, obeslutsam, opraktisk varelse, som ej passar att stå ensam i världen. För öfrigt är hon inte alls hvad doktorinnan brukar kalla »intressant», hon är medelålders, med ett mycket obetydligt yttre och tafatt sätt. Här är mycket tyst i dag, de flesta af herrarne ha rest till Monte Carlo. Doktorinnan ogillar dödsfallet på det högsta, det är så förskräckligt störande för de andra pensionärerna! Hon sitter nu med Falkman nere i trädgården och tycks kritisera något han skrifver, de se mycket lifvade ut, men akta sig för att skratta högt, då min balkongdörr står vidöppen och de veta att fru Balle ligger här inne på soffan. — Det är nu bestämdt, att den stackars människan skall resa hem till Köpenhamn om ett par dar, så fort hon hunnit göra sig i ordning. Hon är mycket orolig för hemresan, i synnerhet för uppehållet i Paris, där hon inte har någon bekant. I Hamburg kommer hennes syster och möter, hon hade inte råd att fara längre, det är visst mycket smått för dem. Vi försöka ordna för henne det bästa vi kunna, säga hvar hon skall ta in och hur hon skall bära sig åt, men hon är alldeles utom sig af ångest. Doktorinnan förargar sig: »Det är som om hon vore en liten bébé och inte långt inne på fyrtitalet; doktorinnan var inte mer än aderton år, då hon reste ensam från Paris till Stockholm, och det gick alldeles ypperligt. Bara man inte är ett sentimentalt våp och ser spöken på ljusan dag!»
Jag tror och hop» pas 400 Den is Aprkk. pas d?t; mm tror äfwen att det blott finnes ett enda, som sa wäl uli Militäriskt som OccoNomifft afseen» de leder till det stora andamälet Jag menar en National-Bcwäring. linder detta Riksmöte, utmärkt af stora företag, hastva älskillige korståg blifwit framställde atthilda en fv!k-bewäpn!ng. Den allmänna opinionen, ledd af de obehagliga intryck Landtwärncts öde gifwit, har högljudt yttrat fig emot antagandet af ett dylikt fvrswarsmcdcl - Nu synes besia obehagliga intryck till en stor del wara flingradc; man börjar mera allmänt inse, att om »verkställigheten med klokhet bcsörjcS, finnes icke något naturligare, något billigare och säkrare försmår, än en wäl n> tänkt och welkställd National»Armcr:ng. Likwal torde detta medel ännu wara motbjudande för den Clasi af Medborgare som äger de flesta armar att anwända till fosterjordens skyddande för Utländskt mäld; de gamla fördomarne torde wara för djupt inrotade, för att sä hastigt kunna förswinna Ehuru de wärda Ledamöters upplysta tänkesätt äro allmänt kända, som utgöra Högloft. Occonomie-Utstottet, synas likwäl de nyst anförde grundsattser till en stor del hafwa lcdt och grundlagt dest. Betänkande rörande krigsmagtens förstärkning, da man i stället att deruti finna ett förslag till en allmän National,Bewärings uppställande, twärtom finnes ett project till en ny och Srad rotering ä de oroterade hemmanen i Riket, hwarigenom den enligt min tanka, bäde i Militairistt och Oeconomiskt afseende falska principe följes, att endast Jordägare skola bidraga till Statens förswar, och den idoge Äkerbrukaren ensamt dermed betungas. Men med äsidosättande af det felaktiga i denna principe, kunna andra ännu mera gällande stal deremot anföras.
Om desse nyttiga föremål skola winnås/ bör denna Bränwins Branning ike ätminstone med 22,222 Tunnor Säd, hwartil äret förur fordras nödigt SpnmälsLager til mältning och Gröpes förräo, detzutom Med, Srenkobl, til Hä star, nödige reparationer NINI. hwilket allt upgär til minst l go,222 dumma 41 §.220 Mh. Lgnco? 708 Den 15 Mars. Nar hartil lagges hwad som för Landets behof fordras til Uplags anskaffande i fall af mitzwärt: Dl Löner och Arfwoden för Werkets Styrelse och Betjening: För klaZarwLBrännerie och Bagerie-Betjening: Dl ?en8ioner för gamla och nya LxpeÄLNLe-Staterne, samt til underhällande af alla Kronans lvlLgL/.in3-hus, af hwilka en del äro nog bristfällige; fä lärer wäl ingen sanning wara ögonffenligare, än den, at alla hartil upgifne tilgängar och konäcr äro högst o. til räcke l ige. Ehwad nytta de xrojeckLr-icle Rrsns Sockne, kunna förskaffa Landet, hwilker i fall de nägonsin komma at inrättas, tiden bast fär utwisa, är det dock klart, at den til deras kournersn6e anflagne z:dje delen af hela ^l-lZa^ins-^on^en blir at anse såsom förlorad för Vn-eA!onen8 egna åliggande uphandlingar, dä den Spannmäl deri borde befinnas dels utestär hos en fattig Allmoge, dels icke ligger vä de stätten, der den, för Flottor och /crmeer, bäst torde behöfwas. Alt hwad här blifwir anfördt om ?on6en8 otilrackelighet, bekräftas an ytterligare genom Utskottens eger förklarande:
Skulle detta åter blifva förhållandet, erfordrade frågan om huruvida och till hvad belopp en sådan skatt bör åläggas, en helt annan beredning, än som kan ega rum i R. St:rs Utsk. I alla händelser lärer den af Utsk:t nu föreslagna förordning icke böra af R. St:r antagas, hufvudsakligen af det skäl att den är 348 D en 29 A ugnstl e. m. absolut orättvis, emedan den svårare träffar den fattige än den rike. Jag fortfar i mitt yrkande. Hr Flach, Johan Fredrik Philip: De Sammansatta Utskm synas hafva 3:ne motiv för afgifvandet af sitt förslag, det ena, att cigarrökning skulle vara ett för helsan skadligt bruk; det andra, att cigarrer eller tobak i allmänhet, särdeles cigarrer, skulle vara en öfverflödsartikel, hvars begagnande borde, så vidt möjligt, undanrödjas, och det tredje, att denna skatt vore så kärkommen i intraderna. Jag skall be, att till en början få yttra mig om det l:sta motivet. Det kan vara en möjlighet, och jag tror äfven att tobaken öfverflödigt begagnas, och att cigarrer i viss mån äro skadliga, men hvad jag bestämdt vet, är att bruket af tuggtobak är vida skadligare, och får i detta afs:de vädja till Prof. Cederschiöld. Talar man således om att förbjuda bruket af cigarrer, emedan de äro skadliga för helsan, så måste man vara konseqvent och förbjuda äfven begagnandet af tuggtobak. Hvad beträffar det andra motivet, så får jag säga, att jag icke sett någon större inkonseqvens, än att åberopa detsamma såsom skäl till beskattningen, sedan man under 10 års tid följt en tull-lagstiftning, som varit beräknad, så till sägandes, på att leda nationen till den åsigt, att hvad som förut betraktades såsom öfverflödsvara, skall allt mer och mer ingrediera i den stora massans behof. Följden har också blifvit den, att tillverkningen af cigarrer stigit på nämnde tid från 100.000 till 400.000 skålpid. Detta föranleder mig till den reflexion, att det ser ut som om lt.
Juli! meddelte Betänkande, och i anledning af skedde anmärkningar ytterligare asgifne, den 8 i denna manad pa bordet lagde Utlåtande, angående Brännvins-tillwerkningen och asgiften derföre, har Bonde-Ståndet funnit den för Manspersoner förökade ConsumtionS-afgift till 12 fi., emot den Qwinkönet i thy tillagde befrielse, sakna skälig grund, och derföre med ogillande af förstnämnde afgift förklara den böra wid 8 fi. för hwarje Mansperson förblifwa; ,>men till alik hwad Bewillnings, Utskottet t öfrigt framställt 2;;8 Den lo Augustt. och föreslagit, lämnar Bonde-Ståndet dest bifall, och uppdrager Bewillnings-Ulikottet att belöna om Redactionen af den utgående Författningen, och tillse i hwad mo hn Slantens möieligen olika Besiut kunna genom jemnkning, eller böra genom Nämnd, afgöras. Ut sugrs. Lx krotocollo, 6. Krinkmsn. Utdrag af protokollet, hället hos >6ederwärda Bonde-Stan-er, wid Urtima Riksdagen i Orebro den io Aug. r8»2. SD^Lster uppläsande af Högwördige PrestStåndets nu ankomne Protocolls-Utdrag, angående dest befattning wid Mamalsskrifningarne, fann Bonde-Ståndet sig icke kunna det Högwördige Ståndets inbjudning i den delen emottaga, Utan fördlef wid dest redan vttrade bifall till Bewillnings-Utskott tets, i denna del afgifne försiag. Ut sugra. kx krotocollo, 6. Lrinkman. Utdrag af protocollet, hället hos Hederwärda Bonde-Btändct, wid Urtima Riksdagen i Orebro den »o Aug. 1312.
Dessa hafva omfattat 45is mantal och en ägovidd af tillsammans 98,394 tunnland, hvaraf 12,802 inrösningsjord, 78,950 afrösningsjord och 6,642 tunnland impedimenter; och hafva vid dessa skiften, dervid jord blifvit fördelad emellan 187 hemmansägare, trettiofyra utflyttat från de gamla bjarne, dervid de af statsverket åtnjutit understöd till ett belopp af 2,747 R:dr 17 sk. 4 rst. banko. Laga skiften äro förordnade och under handläggning å 470 mantal; men då dessa blifva afslutade, är ändock icke fullt hälften af hela Länets ägovidd skiftad. Skiftesverket har följaktligen inom detta Län ännu icke haft den framgång, som denna för jordbrukets förkofran vigtiga anstalt fördrar. Skälen dertill äro, särdeles i Helsingland, de stora och vidsträckta, stundom af hela socknar bestående, skifteslagen, med spridda och mycket skiljaktiga ägor, inom hvilka skiftesåtgärderne icke allenast blifva mycket invecklade, utan äro med sä dryga kostnader förenade, att nuvarande delägare i sådane skifteslag icke kunna under deras besinningstid deraf draga motsvarande nytta. Farhågan för sådana kostnader skall ock länge afskräcka från skiften, så vida icke utvägar genom statsanslag eller amorteringslån beredas för jordägarnes bispringande, så att dessa kostnader må drabba icke allenast första innehafvaren pä en sjäng, utan kunna å flere år fördelas. O O ^ Med kronotiskerierne i Länet har, i enlighet med föreskrifterne uti Kongl, brefvet den 22 Mars 1850, en allmän reglering blifvit företagen och äfven lill en del verkställd. Till följd deraf hafva 11 skjäIfisken samt 32 mindre laxoch ålfisken blifvit frigifne och utur jordoböckerne uteslutne, samt 110 blifvit af visse hemman och byalag, dels med och dels utan särskild ränta, under dispositionsrätt bibehållne.
hade Gefleborgs X,än blifvit alldeles uteslutet; samt att manga anmärkningar i öfrigt skulle kunna göras emot Betänkandet , grundade på olika loeal-omständigheter, hvarföre Herr Professoren önskade , att så väl i detta, som i de flesta oeconomiska mål, olika lagar blifvit stiftade för olika [Landsorter, samt att, i sådan afsigt, Oecoripmie-Utskottets [Ledamöter, hvilka vanligen äro samlade från alla särskildta trakter af Riket, ville fördela sig i ILocal-divi* sioner, efter hvart och ett förekommande måls särskilta beskaffenhet: af Herr Prosten Fellenius, att Justitiss-Orobudmannen borde bibehållas vid sån befattning med Markegångs-sättningen, och Taxeringsmännen åläggas, att i Pro» tocollet tillkännagifva alla de skäl och orsaker, som verkat till prisernas bestämmande, roed förklarande, att deras vidare hörande deröfver ej behöfdes: af Herr Prosten Doctor Knös, att stadgandet uti Kongl. Förordningen den 2 a Juli 4803, att a mils längre väg för Spannemaiei)o forslande skulie vara medgifven, då Rente gifvarea - 650 Dm 5 Juli. gifvaren ville leverera densamma in natura , än dåden, på sådant sätt utgjord, af Rente-tagaren fordrades, icke hade bordt blifva rubbadt, och att forsellönen ej vidare borde vara utstakad i penningar till lika belopp, som 1803, utan uti Spannernål , deruti Herr Prosten Thyselius in' stämt: af Herr Prosten Linderot: att ett mindre antal Rentetagare kunde vara tillräckligt att upprätta Pris-Couranterne , heldst Kronofogden , som vore dervid närvarande, hade med dem lika interesse: af Herr Lectorn Arenander: att det uti Kongl.