Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
än äfven värdet af ofvanberörde särskilda afgäld i spanmål, 98 R:dr 44 sk. 6 rst., eller i jemnt tal 160 R:dr; hvarjemte Kongl. Maj:t, vidkommande vissa hemmans dagsverksskyldighet till åtskillige, såsom boställen åt embelsmän och det högre militärbefälet för längre tid tillbaka anslagna kungsgårdar i Christianstads och Malmöhus län, i nåder föreslagit, att Rikets Ständer måtte öfverlemna till Kongl. Maj:t att på af Kongl. Maj:t uppgifna vilkor i förevarande ämne besluta. I sammanhang med den nådiga Propositionen har Utskottet förehaft följande lill Utskottet remitterade motioner, nemligen: från Högvördiga Preste-Ståndet ; af Herr Kontrakts-prosten Qviding, hvilken, under förmälan, att, utom de såsom hofveri-skyldige till Löfvestads kungsgård i Malmöhus län upptagne 13 §§ hemman med 49 hofverier, funnos 19 hemmans-nummer i Löfvestad och 4 i Heinge byar, hvilka väl icke utgjorde det vidsträcktare hofveriet, som ålåge de upptagne hemmanen, men dock på grund af den 4 December 1688 upprättadt kontrakt, utgjorde, utom, poslförsel hvartdera ett dagsverke i veckan, utan att likväl i kontraktet funnes bestämdt, Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 93.
Men det tycktes vara något mankemang med anordningarna. Förhänget borde efter föreställningens slut oförtöfvadt gått i höjden för den täcka scen, som herr Hall på förmiddagen hade repeterat med sin son. I det stället förblef förhänget alltjämt nedfälldt, och unge Johns röst hördes där bakom mycket tydligt och distinkt uttala några ord, som trängde fram till salongen och fingo damerna att småle och förlägna se på hvarandra. Fru Hall satt uppvaktad af en mängd unga kavaljerer. Med sina kvicka och lysande ögon gjorde hon det allra kännbaraste intryck på dem alla, och kusin Löfvenhjelm hade just hviskat henne i örat en af sina indecenta artigheter, som ingen af Götheborgsdamerna senterade högre än fru Hall, då hon uppmärksammade, att ej allt var som det borde. Hon gjorde en hastig excuse och reste sig från sin plats för att gå ut och se efter, hvad som mankerade. Knappt hade hon försvunnit, förrän herr Hall långsamt och tyst reste sig och försökte gå ut så obemärkt som möjligt. Han var tydligen generad, men hans artiga gäster låtsade ej om hans sortie. De väntade hvad som komma skulle. Några få invigde skakade meningsfullt på hufvudet och smålogo. Unge Johns egenheter voro redan ganska kända och kommenterade i staden. Förhänget var så tunt, att man i salongen tydligen hörde herr Halls röst, fast orden ej kunde urskiljas. I stället förnams tid efter annan ett häftigt utrop från fru Christina, som sökte inverka på sin halsstarrige son, med hvad påföljd var ej svårt att förstå, ty unge Johns svar hördes tydligt. – John vill inte. John gör det inte. Det hjälper inte. John vill inte. John gör det inte. Så kom det: – John vill ej läsa upp versen, och kransen får hon inte, den ger John henne inte. Herr Hall tycktes taga sin tillflykt till mutor, ty John hördes nu säga med ett annat tonfall: – Får John de små ponierna? Och den lilla vagnen med? Och är den målad med små änglabarn och är dörrhandtaget af guld? Svaret måtte utfallit till Johns belåtenhet, ty han fortsatte sin byteshandel med samma höga röst. – Och silkestömmar och piska med silfverskaft!
För min del skulle jag visserligen icke hafva något emot att bifalla Gr. Wacbtmeisters förslag; men jag har trott alt någon svårighet skulle kunna uppstå i afseende å den gamla §:ns stadgande, att läraren skall bereda lärjungen undervisning under den tid, han är fri k allarl från att läsa grekiska, och just derföre anser jag det vara rättast att återförvisa frågan till Utsk:t, som, sedan det får kännedom om de andra Ståndens beslut, lätt kan afgöra, om det bör föreslå dispens med eller utan sagde skyldighet för lärarne. Hr von Ehrenheim: Jag anhåller blott få fästa uppmärksamheten derpå, att lärjungen icke skall undervisas i den afdelning, der grekiska och latin icke läses, utan njuta sådan undervisning utom skolan, som af rektor godkännes. Jag vill icke längre upptaga tiden, utan hänvisar endast till Hr von Köchs yttrande, och yrkar fortfarande återremiss. Den 10 Juni e. m. 143 Fril). Cederström, Rudolf: Min ställning till den nu föredragna punkten är densamma som till den näst föreg:de. Af egna angelägenheter hindrad, har jag icke kunnat deltaga i Utsk:ts beslut. Jag har dock icke vid Betänk:t fogat något tillkännagivande härom, emedan jag ansett frågan vara af underordnad betydenhet. Jag hade för öfrigt trott de af Utsk:t anförda skälen i viss man icke sakna sin giltighet, ty erfarenheten har visat, att grekiskan är ett begärlist studium, hvarifrån dispens sällan sökes af dem som läsa latin. Jag skulle således stillatigande åhört diskussionen, derest icke under densamma åtskilliga betänkligheter yppat sig mot förslaget. Jag har emellertid fattat den åsigt, att om R. o. Ad., på grund af hvad här blifvit anfördt, skulle (inna för godt med sitt votum biträda Gr. Wachtmeister förslag, så vinnes derigenom den stora fördelen, att frågan komme att intaga en fastare ståndpunkt, samt att det vore lättare för Utsk:t att komma till ett resultat, som mera öfverensstämde med R. St:rs mening, hvilken nu synes luta till en återgång till den af Gr. Wachtmeister åberopade 12:te §:n i 1856 års skolstadga.
Skrifvelse, N:o 169. hvarjemte Konsistorium hemställt, att nådig Proposition måtte till Rikets nu församlade Ständer aflåtas samt beloppet universitetet tillgodokomma, sedan möjligen blifvande nådår vid pastoratet gått till ända; och hade Kanslern för egen del till E. K. Maj:ts nådiga pröfning öfverlemnat, huruvida högre ersättningssumma härvid borde ifrågakomma, än som erfordrades till att bringa den genom prebendets indragning minskade lönen till samma belopp, som äldre professorslöner inom filosofiska fakulteten, eller 4,500 R:dr, i hvilket fall och då den lön hvaruti Hardeberga och Sandby prebende ingick, i staten vore försedd med ett kontant anslag af 2,454 R:dr, ersättningen skulle, med bibehållande af detta anslag, komma att utgöra 2,046 R:dr; och har E. K. Maj:t nu i nåder föreslagit, att såsom ersättning till Lunds universitets löningsfond för den minskade inkomst densamma genom frånskiljandet från universitetet af Hardeberga och Sandby församlingars ledigvordna prebendepastorat finge vidkännas, ett anslag af 2,046 R:dr årligen måtte å universitetets stat uppföras, att utgå efter det berörda pastorat blifvit universitetet frånskiljdt. Med hänseende till hvad sålunda förekommit hafva Rikets Ständer, med bifall till ifrågavarande nådiga framställning, medgifvit att å Lunds universitets stat må uppföras ett anslag af 2,046 R:dr årligen, att utgå från den tid, då berörde prebendepastorat varder universitetet frånskiljdt. Carolinska Medico-Kirurgiska Institutet. 15:o.
Derigenom skulle ock vinnas den fördel, att de mångfaldiga förhatliga frågor undanröjdes, hvilka så ofta fått äga rum emellan Presten och Åhöraren, angående den förstnämndes så kallade rättigheter, och hvilka , så länge löningssättet förblifver på den fot det nu är , alltid skola minska det förtroende och den välvilja, som Religionen och Sedoläran ej kunna nog sorgfälligt vårda och bibehålla. Till äfventyrs kan någon invända, att förenämnde förslag åsyftar rubbning af Presterskapets Privilegier} men skulle väl en förändring, som ansågs nyttig för det Allmänna, böra förkastas derföre, att den stridde emot några enskildta fördelar? Och månne Presterskapets privilegier, såsom ett Riksstånd, icke äro något helt annat, än frågan derom, huru de i egenskap af Statens Embetsman och löntagare må kunna underhållas på ett sätt, som närmast är att förena med dessa Embetsmäns och Statens gemensamma förmån? Dessutom och då förändringarne ej skulle vidtagas annorledes, än i den ordning Prestlägenheterne blefvo ledige} så skulle ock någon skälig anledning ej äga rum till klagan öfver personers lidande. Ridd. p, Ad. Riclderskapet och Adeln finner detta ämne förtjena sådant afseende , att det kan leda till gagn för Fäderneslandet, anhåller jag ödmjukligen att detta Memorial måtte till OeconomieUtskottet remitteras. Remitterades till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet. Herr Pålman, Qtto Fredrik, uppläste till Protocollet följande : Om jordbruket 'utgör grundvalen för en Stats välstånd, och om det är utom. allt tvifvelsmål, att på denna närings mer eller mindre trefnad hvilar de liesta näringarnes förkofran eller aftynande, så oaktadt dessa sanningar, fcepröfvade så väl af andra Landers som Sveriges egen erfarenhet, redan länge varit af Statsmannen erkände, har likväl i Sverige, långt ifrån att kraftiga medel blifvit använda till jordbrukets befrämjande, tvärtom, denna modernäring under loppet af hela förflutna århundraden varit undertryckt genom flera för jordbrukets tillväxt hinderliga och med en sann Statslära oförenliga Författningar. Jag vill deraf exempelvis blott anföra några få.
Herr KommersRådet Leyonmark var, på sätt insändt Läkarebetyg utvisade, af opasslighet hindrad alt denna dag i RiksRätten sig infinna, och Herr KammarBättsRådet Uggla, som erhållit underrättelse om detta sammanträde, hade inkommit med en skrift, deruti han, under åberopande af en den 11 i denna månad till Herr Friherren och Ordföranden aflåten skriftlig anmälan af sjukdomsförfall för inställelse berörde dag, tillkännagifvit, att samma förfall ännu forlfore, till bestyrkande hvaraf Herr KarnmarRättsRådet bifogat ett af Kongl. LifMedikus Carl Dellwik den 22 dennes utgifvet betyg af innehåll, att Herr KammarRättsRådet, i anseende till försvagad hälsa, vore i behof af frihet från alla göromål. Herr Friherren och Ordföranden vitsordade , alt han vid hemkomsten efter sista sammanträdet erhållit den i nämnde skrift åberopade anmälan. jRiksRättsHandlingar, 2:a Häftet. 12 STOCKHOLM, PfoXosTRäjrtsitA. JBonTHtcxnmaV 1841. 86 Underlecknad hade i förmaket uppläst RiksRättens Protokoll den 11 i denna månad för ej mindre Herr Justitieombudsmannen Landin, än H. E. f. d. StatsRådet Herr Grefve Löwenhjelm, f. d.
Mycket beror på den utveckling våra förhållanden kunna taga, innan den tid kommer, då frågan lagenligen bör slutligen afgöras. För närv:de inskränker jag mig till att uttala den förhoppning, att en hvar Svensk man, hvilkén någon befattning med våra offentliga angelägenheter tillkommer och som derom kan göra sig någon redig föreställning, måtte begagna den närmast kommande tiden att taga frågan i lika noggrannt som opartiskt öfvervägande, och att afgörandet, när tiden derför instundar, måtte bero, ej på beräkningar om de fördelar eller olägenheter för enskilda personer, för särskilda stånd eller klasser, som af förslagets antagande eller förkastande skulle kunna uppstå, utan på den uppfattning, man samvetsgrann! kan göra om dess verkningar på det hela; särskildt önskar jag att Sveriges R. o. Ad., hvilka enligt historiens vittnesbörd hittills mer än andra å fäderneslandets angelägenheter utöfvat ett inflytande, alltid stort och stundom afgö - Den 20 Januari. 127 rande, måtte nu, om älven för sista gång såsom särskildt Riksstånd, föregå öfrige medborgare så väl i grundligheten och opartiskheten af sin pröfning, som ock i synnerhet i mod att handla i enlighet med den öfvertygelse, hvartill granskningen ledt.» Af Hr Uggla, C. G.: »Innerligen öfvertvgad om nödvändigheten af en representationsförändring i hufvudsakligen samma rigtning som det Kongl. Förslagets, hyser jag dock betänklighet vid vissa, icke oväsendtliga, bestämmelser i detsamma. Ehuru jag anser närv:de tidsförhållanden i det hänseendet vara särdeles gynnsamma för egnomförandet af detta förslag, att både regering och folk otvetydigt gifvit tillkänna, alt de lifligt önska dess framgång, så synes mig dock förslaget i det hänseendet vara för tidigt, att i detsamma sammansättningen af Första Kammaren är grundad på en institution, som är alldeles ny och om hvilkens framtida beskaffenhet man väl knappast linder tiden till nästa Riksdag kan bilda sig något tillförlitligt omdöme.
Rötter, Sparris . S. Salt, Kok1 Bergsalt till raffinering Liineburger, raffineradt . Skollär af alla slag . Spannemål, Hirtz 2 . Sten — Mergelskiffer, tjenlig till Lithographiska stenar . , Svafvelblomma , Socker, rått, krossadt Lumpj mTopp Säckar, sorn inkomma med Spannemål och andra varor » T. Tackjern • ♦ 2 Tandpetare, alla slag, med och utan foder, ansågs böra utur Tariffen utgå. Tjära t Tjärbärma eller vraktjära Tobak, karfvad, i karduser eller lös i fastager , . Knaster , — ^Cigarrer , . ' r? 3 EL pt — 0 ^ 3 H Zn *0 CfQ 0 3 0 CD 3 S 5- E • CD 8 el 3- “ fritt ~5 20 1 5o 1 10 1 ' . 5 Bjelkär eller Balkar af furir eller gran, alla slag ro 5 af alm 5 20 ;— af ek 5 5o —- af björk och bok . 5 10 af andra slag 10 5 •—- Bräder och plank, sågade __ furu, gran och björk, alla slag 10 5 Eneträd och ehestafrar 5 10 Handspakur 10 5 Handspaks-ämnen 10 5 .— Knän till skeppsbyggnad af furu och gran 10 5 -— Krumholtz och Kultar af furu och gran 10 5 — Läckter, huggne eller täljde 5 5o — sågade 10 5 ___ Master och större Bogspröt af alla slag 2 5 -— Pipenhollz 10 5 — Pumpträd, borrade 10 5 0 borrade • , 8 5 so Den 25 Augusti /, ml H c r-* — 0 ■3 3 — C-, *73 ckT HJ cuo 6 3 O ftS O 3 ö
Stuarts förslag till redaction af densamma blef af R. o. Ad. antagen. 8 och 9 §§ biföllos. Ilr Hjärne, Harald: Då StatsUtsk:s betänk. N:o 4^3 för en stund sedan föredrogs, begärde jag det på bordet. Detta skedde af misstag, emedan uppläsningen skedde så otydligt, att jag, som ej sett föredragn:slistan för i dag, ej kunde fatta annat, än att detta betänk, handlade om garantien för hypotheksföreningar samt hufvudgrunderna för sådana föreningar, hvarom jag visste, att Utsk. fattat sitt beslut. Jag anhåller derföre att, i fall Gr. v. Fersen, sota instämde i min begäran om bordläggning, vill derifrån afstå, få återtaga denna min begäran, emedan jag för mindel ej har något att anmärka emot StatsUtsk:s, i anledn. af Hr Petre's motion, afgifna betänk. Gr. von Fersen, Hans: Äfven jag gjorde samma misstag som Hr Hjärne; men jag hemställer, huruvida, sedan Hr Gr. o. Landtm, förklarat betänk, hvilande, det kan i detta plenum upptagas. För min del tror jag det ej kunna ske. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det lian ej trodde det vara lämpligt, sedan ett mål blifvit förklaradt hvilande, att åter i samma plenum upptaga det till pröfning. Ånyo föredrogs BancoUtsk:s d. 21 dennes på bardet lag-v da utlåt. N:o 110 i anledn. af de inom 3:ne RiksSt. gjorda och till Utsk. remitterade anmärkn:r emot Utsk:s i memor. N:o 88 afgifna förslag till åtskilliga förändringar i art. 1 af i83o års bancoreglemente. Gr. von Fersen, Hans: Som äfven vid detta betänk: är bifogad en redaktion af Hr Stuart i enahanda syftning 54° I) c n °6 Mar med hans reservation vid det nyss afgjorda betänk.
Utgående från dessa åsigter, och förutseende att mången, lyssnande till det, som det börjar synas utan skäl, på modet varande talet om Rikets dåliga finansiella ställning, vid detta Riksmöte skulle komma att lägga sin röst emot en stamjernbanas anläggande norr ut från Stockholm, beslöto Upsala stads och deromkring varande ortens invånare att, genom aktieteckning och under förutsättning af en från Staten erhållen mindre räntegaranti, försöka åstadkomma en jernvägsförbindelse emellan Stockholm och Upsala uti den af K. M:t vid sednaste Riksmöte nådigst föreslagne rigtuing, Uå 625,900 Rdr voro tecknadeT bildades bolaget, och underd. ansökan gjordes hos K. M. om erhållande af nåd. propos. till Rikets nu församlade Ständer om erhållande af den nödigt ansedde räntegarantien. Sedan K. M. häröfver infordrat Dess JernvägsKommités underti betänkande, har nämnde Kommité, efter att åt alla de frågor, som röra denna jernvägs-förbindelse, egnat ett vidlyftigt och noggrannt utredande, till alla delar tillstyrkt den underd. ansökningen. Till Kommitéens yttrande dervid skall jag här nedan återkomma. Då K. M. ej ansett sig vid denna Riksdag kunna framställa nåd. propos. om den af bolaget begärda och af K. JernvägsKommittéen tillstyrkta räntegarantien, men uti Dess nåd. prop. om jernvägarna sagt, det K. M:t »lifligt erkänner det påtagliga behofvet och den stora vigten af en jernvägsförbindelses snara tillvägabringande från hufvudstaden till de norr om Mälaren belägna orter;» så är min fasta förhoppning och öfvertygelse, att om R. St. för sin del besluta den äskade räntegarantien, samt anvisa medel till dess utgörande, detta ingalunda står i strid med K. Mits uttalade åsigter om hvad som för Riket är bäst och gagneligt. Den 1 December f. m. Att nu utförligt anföra alla de skäl, som tala för denna jernvägs snara anläggande, torde ej vara behöfligt, men må det dock tillåtas mig omnämna några.
» Den gamles röst hade blifvit helt mild. - inte en skiftning af vrede numera, när talet föll på Mårten. inte låta öfverflygla dig på det där sättet. » » Jag är för gammal. » » Sjuttiotre år är väl ingen ovanligt h ö g ålder. » A h n e j. Ä n jag, din syster, d å. går j a g inte här o c h styr o c h ställer från m o r g o n till kväll och ser efter, att ingenting fattas d i g? och det sätter jag nog värde på, må du tro. M e n det är ändå så tyst o c h tomt i rummen. Herre Gud, m y c k e t kunde ju vara annorlunda I. » Lottas skarpa ö g o n borrade sig in i b r o d e r n s; han såg förläget åt sidan. » Ni män ä ' bra konstiga; — » h o n gräfde nervöst bland bordsknifvarne i sbänklådan — » det finns ingen riktig stolthet hos e r. Om man slår er på ena kinden, så fatta ni först h u m ö r. m e n se ' n vända ni också den andra kinden till. » » O m du menar, att M å r t e n. » » Ja, det menar jag. Eller har inte Mårten kränkt och förtörnat dig till den grad, att du knappast vetat till dig af harm, o c h har du inte lofvat dig själf, att all g e m e n s k a p mellan dig o c h h o n o m skulle vara slut för alltid? » Lotta sköt igen skänklådan m e d en skräll. » A h n e j, inte ska du väl resa. » » Jo, vet d u hvad. hellre det än att ta förödmjukelsen att bli behandlad s o m ett öfverflödigt bihang till huset af den utmärkta fru B r o g r e n. För jag märker nu, att du ämnar försona dig m e d d e m; m e n jag går inte o c h tigger herrskapet o m förlåtelse, det vill jag bara tala o m. » » Ingen har fordrat att du ska tigga o m förlå- telse.
När Propositionen är af Konungen gjord, måste den grundlagsenligt behandlas; och jag förnyar derföre anhållan ora Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition till antagande af ConstitutionsUtskottets förslag. Herr Hjerta: Jag vågar underställa Herr Grefvens och LandtMarskalkens bedömande, om icke 56 och 8i §§. RegeringsFormen böra så förstås, att 56 §. afhandiar, huru förfaras skall, när återremiss af ConstitutionsUtskottets Utlåtanden öfver föreslagne Grundlagsförändringar är i fråga, Den 9 Januari i. men 81 §. bestämmer sättet för desse frågors behandling, när de skola difinitift afgöras? Jag skulle tro, att 56 §. ensam föreskrifter, burn första öfverläggningarne hos Stånden i dylika ämnen böra tillgå; hvarvid den äfven stadgar, att vid återremiss af ConstitutionsUtskottets Utlåtanden, icke hela den hos Ståndet förefallne cLiscussionen må åtfölja till Utskottet, utan Ståndet endast förena sig om en gemensam anmärkning. Följakteligen är 56 §. RegeringsFormen den enda §. i Grundlagen, som här kan komma i fråga; hvaremot 8r §. derstädes träder i verksamhet vid afgörandet, sedan återremissen blifvit af Utskottet besvarad. — Föröfrigt anhåller jag, att discussionen nu måtte inskränkas endast till frågan om sättet för återremissen till Utskottet, och hemställer, om icke då första Proposition kommer att lyda till bifall å förslaget, ContraPropositionen må blifva: huruvida Ståndet anser återremiss af förslaget böra äga rum, och förenar sig i deras tankar, sorn yrka ändring deri. Sedermera må afgöras, hvilka anmärkningar skola, såsom Ståndets gemensamma tankar, med förslaget till Utskottet afgå. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, det Hans Excellence väl fann, alt 56 och 8x §§.
Sl:s beslut vid 1823 års riksdag, voro förklarade skyldiga till ordinarie rotering; men då, i enlighet med en sådan upfaltning, de år 1825 förordnade rolerings-kommissionerna crhöllo instruktion att med ordinarie rotering belägga all jord, som var från extra rotering undantagen, så protesterade R. St. vid följande riksdag emot en sådan tydning af 1823 års beslut och anhöllo, på sätt här redan blifvit nämndt, att någon ny rotering ej mätte åläggas jorden i annan ordning än 73 och 80 §§ R.F. Den 22 Februari. 09 stadga, hvarföre äfven Konungen, vid förra riksdagen i afseende på Halländska insockne frälset framställde en serskild propos., hvilken, efter votering i förstärkt StatsUtsk. af R. St. bifölls. Genom denna historik tror jag mig hafva ådagalagt, att utsockne frälsehemmanen i Halland icke varit lagligen ålagda rotering förr, än genom Konungens och Ständernas beslut vid sista riksdagen. Delta är likväl ett faktum, hvilket icke kan bestridas, och jag är långt ifrån att instämma med reservanterne emot betänk, derutinnan, att delta beslut är sä beskaffadt, att R. St:r skulle kunna uphäfva detsamma utan Konungamaktens instämmande deruti.
Med min ovana att improvisera mundtliga svar, liar jag för öfrigt ej annat att tillägga, än att, i anledning af hvad Friherre Cederström anfört, anhålla fa upplysa, att jag hade uti mitt i hast författade svar vändt mig till Landshöfdingen på Gottland, emedan man sagt mig, alt han skulle börja debatten emot mig, och jag hade så mycket större anledning att sätta tro 'till denna underrättelse, som Friherre Cederström plägar börja debatter af denna art. Misstaget blef emedlertid rättad.t vid uppläsningen, och jag hemställer, 0111 det är skickligt att låta mitt ojusterade anförande tcirculera kring hela huset, innan jag haft tillfälle att ändra det i enlighet med hvad som blifvit uppläst. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredric: För att sluta af mina egna tänkesätt och en 18-årig erfarenhet, samt på grund af den högaktning och det förtroende, jag hyser Lill så väl Slåndets, som allmänhetens rättskänsla, är jag öfvertygad, alt ingen svensk man finnes, som icke välsignar den dag, då den nuvarande Dynastien invaldes till Sveriges thron, och att hvar och en inser, att Sveriges ära och sjelfständighet derigenom befästades för kommande tider. Jag är derföre ock benägen att icke i Herr Dalmans yttrande tro ett uttryck af häremot stridande tänkesätt vara åsyftadt; men då jag här hort 252 Den 19 Febr ua l ii f. m. framställas, att Herr Dalmans yttrande Vore af den lindriga beskaffenhet, alt det väl kunde qvarstå i våra Protocoller, emedan ingen anstötlighet deruti funnes, om man höll sig till meningen, mera än till sjelfva ordalagen, så anser jag mig böra förklara, att jag finnér Herr Dalmans yttrande anstötligt, så väl uti det ena, som uti det andra hänseendet.