Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fördenskull anse auktorerna det också för rådligareatt qväfva fostret vid födelsen, eller att lägga det undan till näring för mått och mal, hellre än att lemna det till att skamferas af censorerna. För så vidt nu någon icke vill tro, att dessa censurer kunna hafva denna verkan, så må de då för en gång jemföra de böcker, som på detta sätt hafva sprungit gatlopp, med andra böcker, som äro tryckta utan censur, så skola de få se, om det icke är skilnad på dem som på natt och dag. Ty att sätta ’ imprimatur ’ på skrifter är det samma som att säga: Se, der är en bok, som ickfc innehåller någonting annat än tarfliga och utslitna saker, som man hört af andra så ofta, att man Vämjes vid att läsa dem; eller också: Låt detta arbete tryckas; ty det innehåller endast sådana sanningar, som alla veta förut, och sådana meningar, hvilka af gammalt varit, antagna i vår republik. Man påstår visserligen, att en del skriftställare taga sig allt för stora friheter, hvarför de på det sättet absolut böra hållas i tukt. Men af två onda ting är det alltid bäst att välja det ndnst onda; ty den nytta, som denna försigtighet medför, betyder så godt som intet i jemförelse med den olägenhet den åstadkommer. Yårt norden frambringar goda hufvuden, men enligt min mening blifva de aldrig mogna, förrän dessa hinder blifvit borttagna, och förrän lemningarna af den gamla gothiska surdegen blifvit fullständigt bortrensade. Ju mera hyfsad en nation är, dess mera ser den genom fingren med 8kriftställarne. Hvad frukten af detta är, kan man se af Frankrike, der det under konung Ludvig XIV: s tid uppstod historieskrifvare, vältalare, filosofer och skalder, hvilkas arbeten våra tiders skriftställare må beundra, men forgäfves söka att efterlikna. Men när friheten i att skrifva inskränktes genom skarpa lagar, och när vältalare, poeter, ja, till och med komediförfattame måste låta censurera sina böcker, då foil alltsammans på en gång, och efter den tiden hörde man icke något särdeles godt af dem.
Ingressen till den föreslagna författningen, godkänd af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, har deremot blifvit af Presteoch Borgare-Stånden till Ut - Lag-Utskottets Utlåtande Jtä 48. 19 skottet återremitterad, i syfte att uti densamma jemväl få infördt såsom till kraft och verkan upphäfdt 16 Kap. Handels-Balken. Då emellertid, oaktadt de väsendtliga förändringar nämnda kapitel genom sednare konkurslagar undergått, lagstiftaren likväl icke funnit nödigt att detsamma uttryckligen upphäfva, •— då alla dess bestämmelser icke ännu synas kunna undvaras, t. ex sednare delen af 6 §, hvars stadganden icke kunna anses genom lagstiftningen i öfrigt ersatta, — samt då någon olägenhet af kapitlets qvarstående hittills icke i lagskipningen försports, får Utskottet, med vidhållande af sitt förslag, vördsamt hemställa, det måtte Presteoch Borgare-Stånden med de begge öfriga RiksSlånden i denna del sig förena. Slutligen torde Utskottet böra till rättelse anmäla ett få sisla raden i 15 § /örekommande tryckfel, hvarigenom ordet »för» blifvit salt i stället för ordet »före». Vidare innehöll Utskottets förra Betänkanke Förslag till Förordning om boskilnad och undaiiskiftandc af egendom i ntakars ho. Samtlige Biks-Stånden hafva godkänt eller lemnat utan anmärkning detta lagförslags 1, 2, 4—8, 10 och 11 §§, jemte ingressen till författningen. Tre Riksstånd hafva likaledes bifallit 9, 16 och 17 §§ deraf, hvadan ett Riks-Stånds återremiss af dessa §§ icke föranleder till vidare åtgärd af Utskottet. Deremot åligger det Utskottet att ånyo till behandling upptaga följande delar af förslaget: § 3 Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet hafva godkänt denna §, som deremot blifvit af Presteoch Borgare-Stånden till Utskottet återremitterad.
Den 12 Mars. S. D. Justerades det sedan d. i o dennes på bordet hvilande mentor, till RiksSlm, med öfverlemnande af förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande afd. i af art. 4 uti i83o års bancoreglemente. I sammanhang härmed yttrade Hr Gr. Frölich, det han ansåg Utsk. tillika böra uti detta mentor, tillstyrka R. H. St. hos K. M göra und. anhållan att, för den händelse sådant skulle komma att erfordras, kunna erhålla K. M:s nåd. sanction till öppnande af den credit eller creditiv å utländsk ort, R. St. vid irinevar. riksdag bemyndigat Baticostyrelsen att upptaga; men sedan några ledamöter härvid anmärkt, att den af Hr Gr. Frölich sålunda gjorda framställning borde såsom en särskild fråga behandlas, förmälde Hr Gr. _sig, vid sådant förhållande, ej vilja fullfölja något 56 Den 4 Maj f. m. yrkande derom, att berörde framställn, måtte vid detta tillfälle göras hos R. St. eller såsom Hr Grts reservation nu åtfölja memor. till RiksStrn; —■ Den 18 Mars. S. D. Till fullföljd af den utaf Hr Gr. Frölich d. 12 dennes gjorda framställa., ronde und. anhållan hos K. M. om erhållande af Dess nåd. sanction till öppnande af credit eller creditiv å utländsk ort, afgaf och uppläste Hr Prosten Åstrand en motion, så lydande: "Då man kan anse På några ledamöters begäran blef denna motion bordlagd. Den 20 Mars. S. D. Vidare föredrogs den af Hr Gr. Frölich väckta, af Hr Prosten Åstrand sedermera närmare utvecklade, på bordet hvilande fråga om erhållande af K. M:s nåd. sanction till öppnande af credit eller creditiv å utländsk ort. Efter någon discussion härom blef denna fråga remitterad till financeafdein:s förberedande behandling. Rätteligen transsumeradt utur det bos R. St:s BancoUtsk. förda conceptprot., betygar Ex officio Adr.
Det ena alternativet antaget såsom ovedersägligt att, med den allmänt erkände betydliga säkerhet, som Trollhätte Canal-Bolag hade att lemna, genom sine ansenlige besittningar uti fast egendom, och den betydliga a54 Stats Utskottets afkomst af Canalen, som den ständigt ökade rörelsen å densamma beredde, borde Bolaget lätteligen, utan det allmännas mellankommande biträde, kunna bos enskilde Capitalegare bereda sig de låne-tillgångar, hvaraf det kunde komma i behof; och har på grund deraf något lån till Bolaget af allmänna med^el icke ansetts böra tillstyrkas; hvaremot åter enligt Det andra alternativet funnits, att i betraktande, så väl deraf, att Edets Sluss', anlagd före år 1624 på mindre lämpligt ställe, samt sednast ombyggd för mer än l\o år sedan, efter en då bruklig, för varaktigheten af dylika anläggningar mindre tjenlig, method, redan, då den af Staten till Bolaget år 1801 öfverlemnades, emot betalningsskyldighet af årligt arrende, och förbindelse, att slussen i fullt stånd underhålla, var af den sämre beskaifenhet, som alltsedan gjort, och allt mer och mer gör, dess ombyggnad för begagnandet af bela farten å Götha Älf oundviklig; som att icke obetydliga svårigheter torde, i närvarande penningeställning , äfven oagtadt Bolagets kända vederhäftighet, möta anskaffandet af den erforderliga Lånesumman, på de tider, då medel egenteligen erfordrades, och emot sådane afbetalningsvilkor, som af Bolaget kunde, utan större olägenheter, uppfyllas i det sökta Lånebiträdet af 1 20,000 R:d. Banco icke borde Trollhätte Canal-Bolag förvägras, att, i den mån penningar till om - Betänkanden. 255 byggnad af Lilla Edets Sluss erfordras, utgå af de medel, som framdeles komma att för dylika anslag bestämmas, oell hvartill redan före detta Utskotten afgifvit vördsamt förslag; Hvarvid, såsom vilkor för detta låns utbekommande och återbetalning, borde stadgas: 1:0
Dessa utvandringar hafva ock det onda med sig, att handelsmännen falla fattigvården till last, då mången efter misslyckade spekulationer återkommer till hembygden i utfattigt tillstånd. Nödigt torde derföre blifva, att på laglig väg dessa idkeliga vandringar inskränkas, så att endast de personer berättigas till handel, hvilka föryttra ortens egna tillverkningar. Ett verksamt medel härtill skulle måhända blifva, att blott ett visst antal inom hvarje socken utses att, enligt vid sockenstämma fattadt beslut efter föregångne ansökningar, företaga utvandringar till andra orter, för afsättning af egne produkter. Förfärdigandet af väfskedar, hvaraf en myckenhet föryttras både inom och utom riket, inbringar betydlig förtjenst; äfvensom liar och träkärl af alla slag höra till ortens tillverkningar, som finna god afsättning. §. 2. Politisk författning. Kammarverk. Sedan min sednaste Femårs-berättelse hafva nj^a hemman endast på allmänningarne blifvit till anläggning beviljade. Från krono till skatte äro försålde länets fem härads-allmänningar, nämligen: Horjemo, Hössöen, Möcklehult, Allgunnen och Ideherg, enligt Kongl. brefven den 19 November 1828 och 25 Mars 1834. Hvad om en alltför utsträckt hemmansklyfning och jordafsöndring tillförne är sagdt, torde äfven nu få åberopas. Hågen att till färre skiften sammanföra spridda ägor, har snarare tillän aftagit, hvarföre ansökningarne om laga skiften årligen ökats, oaktadt de be - 12 tydliga kostnader som dermed äro förenade. I orten saknas icke pålitlige och duglige landtmätare, och bland desse, finnas äfven skicklige militärer, som mycket anlitas. Skjutsningsbestyret är, efter hållne entreprenad-auktioner i länet, endast å en del gästgifvaregårdar inom Sunnerbo härad öfverflyttadt på entreprenörer efter de grunder, som Eders Kongl. Maj:t efter 1841 års riksdag i nåder fastställt.
Nu, då mängden af medborgare betinna sig skuldsatte; då det afStänderne år 1815 vidtagne restrictionssysteni i penningväsendet, hvilket alltjemt blifvit fortsatt, beröfva!’ äfven de förmögnaste, att, emot hvad säkerhet som helst, erhålla en erforderlig Den 20 November f. ni. 183 försträckning i penningar; och ytterligare då Banken genom de sednaste realisationsåtgärderne efter hand skall upphöra med sina lånebiträden, hvarigenom tiderna, under ett stördt creditförhållande lärer blifva ännu mera eftertänkliga; nu, säger jag, nekar man, icke allenast att förmildra den öfverklagade, i sitt ursprung och i sin utsträckta tillämpning lika barbariska, lagen, utan raan föreslår äfven derjemte arbetsdomar, hvarom ett sednare Betänkande vittnar, och hvilket jag i sin tid vill besvara. Jag kan icke förklara en sak, och den är, att då frågan är om några skillingars utgift för Statens upprätthållande, för försvaret af frihet och sjelfständighet, för Kronans glans, för näringarnes och konstflitens uppmuntrande; så finnér jag några, hvilka utgifva sig för folkets vännerj uppstå för att motsätta sig sådant. Då hörer man omtalas Folkets betryck, ökade skattebidrag, Frihetens undergång med mera dylikt; men då frågan är om förändring uti föråldrade civila lagar af den beskaffenhet, att de godtyckligt fråndöma medborgarefriheten, att de gynna det låga sinnet, så finnér jag ingen af desse Herrar på sin bänk, eller uppstå för att yttra sig. Jag har således skäl att misstänka nitet. Den Jury-inrättning jag föreslagit, finner jag icke vederlagd af Utskottets magtord olämplig; icke eller af den föregifna grund, att det icke bör ankomma på enskildes godtycko, att betaga fordringsägaren > 184 Deu 20 November f. tn. sin enväldiga bysättningsrättighet.
Ännu mindre känner grundlagen sådana föredragande i Stats-Rådet, hvilka, likasom RevisionsSecreterare, föredragande brottmål i Högsta Domstolen, icke hafva någon egen mening att till protocollet anföra, hvarigenom föreskriften i 38 § Regeringsformen om föredragandes rättighet och pligt att i vissa fall vägra contrasignation, blifver utan betydelse. Likväl visa icke de af mig lästa protocollen, hållna inför den Regering, som förde styrelsen under Konungens resa detta år, att de Expeditions-Chefer, som då voro föredragande, yttrat någon egen mening, ännu mindre att de öfvervarit hvarandras mål. De hafva icke ens, såsom andra närvarande Stats-Råds-Ledamöter, under - 6 Cifhstitutions-Utskottets Utlåtande> N.o 20. tecknat protocollen öfver de mål, som de sjelfve föredragit. Regenterne skulle således sakna alla andra råd, än hvarandras, hvaremot de, före 1840, äfven hade föredragandernes att tillgå. Den då gjorda grundlagsförändringen, som åsyftade att i rådslag och beslut bringa en större enhet, genom aila rådgifvarnes närvaro, har således, i verkställigheten, ledt till motsatsen. Jag nämner detta, ej för att göra anmärkningar öfver det förflutna, hvartill tiden nu är förbi, då jag vid decharge-betänkandets afgifvande var sysselsatt i Unions-Comitehi, utan i ändamål att för framtiden förekomma grundlagsvidriga fel i formaliteterna. Orden: ”Departements-Chefs-befattningarnes fördelning bland de Stats”Rådets ledamöter, som i Regeringen deltaga”, visa, att en skillnad skulle göras emellan befattningen af föredragande och Departeinents-Chef. Grundlagen har förut icke kännt någon sådan skillnad; och de rättigheter, som blifvit Departemeuts-Chefen, genom särskilda instructioner, tillagda, har han erhållit för att kunna rätteligen fullgöra sitt kall af föredragande och väktare öfver Kongl, befallningars verkställighet. En tillförordnad föredragandes myndighet blifver, i alla fall, ringare än en ordinaries; hvarföre skall man då ytterligare kringskära den och förlama hans verksamhet?
St. sig deröfver utlåtit, fatta sitt nåd. beslut.’’ Denna K. skrifvelse remitterades till Allm. besvärs-och Ekon.Utsk., hvilket Utsk., efter en lflng och vidlyftig historik i målet, som ej handlar om någonting annat, än om den extra roteringen, yttrar sig sålunda: "Sedan Utsk. öfver vägat, att, enligt äldre stadgar och författningar, all jord af kronoskatte och frälsenal ur bör vara underkastad ständig rotering, har Utsk. trott sig linna, att, bland undantagen från extra rotering, all så beskaffad jord borde innefattas”, hvarföre Utsk. föreslår, att all sådan oroterad jord måtte underkastas ständigt knekteoch båtsmanshåll emot vacance-afgift. R. St. Ii-inna de likväl (märk detta) detta Utsk:s förslag om viss jords beläggande med ständig rotering belt och hållet å sido, så vidt det rörde ny och tillökad rotering för den icke privilegierade jorden, men stadgade deremot, i skrifvelse den 17 Dec. 1823, att alla 010- 24 H. 5 34 Den i5 April f. m. terade hemman af kronoskatte och frälsenatur borde uteslutas från upptagande i extra voteringen, dels i betraktande deraf, alt med 1810 års beslut skall varit åsyftad t, att extra rotering endast borde träffa s. k. privilegierad jord, dels emedan de icke privilegierade hemmanen af kronoskatte och frälsenatur af R. St. an tog os enl. författningarna vara underkastade ständig rotering. Delta i en mellanmening förekomna yttrande, eller denna utan pröfning lättsinnigt antagna sats, kan väl icke anses såsom ett R. St:s besl u t, hvilket 1111 skulle kunna tydas så, att den ständiga voteringen tillökades med flera hundra nummer?
Maj:ts och Kronans rätt, kunde p4 Stats-Utskottets Betänkafidétii anföras; och har Kongl* Maj:t i afseende håra, tåckts i Nåder förklara, det Kongh Maj:t funnit Riksens Stånders i denna del gjorda underdåniga hemställan icke fordra någon åtgärd, enär den foreslagne alldrin* gen redan vidtagits. Hvad nu angår denna Kongl. Kärn* mar-Collegii ännu, i visse fall, tillkom* mande åtgärd med Markegångs såttnin* garne, så år densamma, efter Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets tanka, icke vidare af behofvet påkallad, sedan, enligt Utskottets under Nto 58 afgifne, samt af g;ne bland de Respective Riks-Ståndeil gillade, Betänkande, vid de hädanefter skeende Markegångs såttningame kommer att iakttagas, det Deputerade dertill ut* göras till ena hälften af Räntetagare, Och till dert andra af Räntegifvare, och Ut* skottet tillstyrker alltså Riksens Hoglöfk Ständer, att hos Kongl. Maj:t i imderdå* nighet anhålla, det Kongl. Kammär-Col* legii ifrågavarande befattning med profnin* gen af Markegångs-Taxorne må helt och hållet inställas, samt att desse måga, ofor* åndradt, blifva gällande sådäne, sorn De* puterade dem upprättat, derest icke K:gk Maj:t, med anledning af underdåniga Be* svår, anförde af Kongl. Kammar-Collegii Advocat-Fiscal, eller å fromma stiftelsers Stuts-Utskottets Betänkandeli. g5 vagnar, eller af enskilde Räntetagare och Räntegifvare, skulle i Nåder finna skål, att i dea ofverklagade Markegångs sättningen gära någon ändring. I händelse detta Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets tillstyrkande af Riksens Hoglofl. Ständer godkånnes, låra Riksens Hoglofl.
Vi hade då genast varit ifrån saken. Nu äro visserligen blott 2:ne Utsk. uppgifna, till hvilka remiss af motionen blifvit begärd, nemi. Statsoch Bevilln:s-Utsk:n; men det skulle möjligen kunna falla mig eller någon annan in, att yrka motionens remitterande till Ekon.Utsk. Det förenämnda förslaget till propos. hade således utan tvifvel varit det bästa: men finnér Hr Frih. o. Landtm, sig ej kunna gå in derpå, utan vi måste votera om contra-propos.; så anhåller jag, att vi må skrida dertill ju förr desto hellre. Slutligen och då en af mina motståndare tackat Hr Frih. o. Landtm, för det råd han gifvit till deras fördel, aG8 Den 5 Februari, mäste jag deremot beklaga, att Hr Landtm, gifvit sin ene skilda, mot min mening stridande, tanka tillkänna för Ståndet, och således i sin mån motverkat henne, eller meddetsamma gjort något, som icke tillkommer cn Talman, hvilken i ölyerljiggningarna ingen röst äger. Gr. Gyldenstolpe: Jag täger mig friheten hemställa till Hr Frih. o. Landtm., huru snart vi kunna komma till efterföljd af 53 §:n Riksd.Ordms stadgande, att sedan votering är hegard, skall voter:s-propos. jemte tydlig contra-propos. genast författas. Denna discussion, som nu upptagit en half timma, synes mig icke hafva angått contra-propos:», utan huruvida det varit ratt att framställa propos. om vägran af remiss. Hr Ribbing, Bengt: Jag skulle icke upptaga tiden med discussion, om jag icke ansåg förevar, fråga vara högst vigtig. Det är nemi. fråga, om den äskade voteringen skall äga rum eller ej, och jag kau jcke annat än på det högsta protestera deremot, att en votering sker, huruvida grundlagen skall följas eller icke.
Då emellertid detta stadgande icke kan anses hafva någon gemenskap ined de föreskrifter, som angå allmänna bevillningen, har Utskottet, vid sådant förhållande och då på vederbörande sjelfve synes böra ankomma att för det af motionären omförmälda ändamål, på sätt lämpligast finnes, förskaffa sig de ifrågavarande uppgifterna, ansett sig böra hemställa, att denna motion måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 12 April 1860. Reservationer: l:o af Herr Friherre Leuhusen, Carl Herman, emot det föreslagna stadgandet i § 8 morn 1. 2:o af Herr Reutersvärd, P. 0.: »Mot Utskottets beslut i 71 § att afskära all möjlighet att erhålla rättelse i Pröfnings-komrnittés beslut, får jag mig reservera. Det är något, som saknar egentligt motstycke i hela vårt statsoch samhällsskick, att en sådan obegränsad, i sista hand afgöranderätl är lemnad åt en lokal myndighet. I alla andra fall är det alltid öppet lemnadt för den, sorn lidit eller tror sig lidit orättvisa, att få sin sak pröfvad i sista instansen genom en för hela riket gemensam myndighet. Må man föreställa sig t. ex. hur det skulle kännas, om åt de särskilda Hof-rätlerna lemnades sisla domsrätt och all appell till en Högsta Dom - 46 Bevillnings-Utskottets Betänkande M 20. stol afskures!
Slutligen anser sig Utskottet, på grund af den granskning, Utskottet, enligt Lag-Utskottets Utlåtande N:o 2. 5 hvad ofvan blifvit förmäldt, verkställt af Justitie-ombudsmannens embetsforvaltning, böra angående hans verksamhet i dess helhet uttala det omdöme, att Jushtie-ombudsmannen, genom nit, oväld och skicklighet i sin embetsförvaltning, visat sig förtjent af Rikets Ständers förtroende. Stockholm den 17 November 1862. Bih. till R. St. Ank. till Exp-Utsk. den 26 Nov. 1862, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af remiss utaf Kongl. Maj:ts nådiga. Proposition angående ersättning lill domare och målsegare i de fall, då flera härader hafva gemensam tingsstad i brottmål. Vällofliga Borgare-Ståndet har till Lag-Utskottet öfverlernnat omförmälda nådiga Proposition, hvarigenom Kongl. Maj:t föreslagit, dels att i öfverensstämmelse med hvad redan vore i Kongl. Förordningen dea 17 September 1851 stadgadt om ersättning till nämndemän i de fall, då flera ra härader hade gemensam tingsstad i brottmål, vederbörande domare, som der holle ransakning med häktad person, måtte ega att af allmänna medel, till det belopp, som för resor i Kronans angelägenheter enligt författningarna domare tillkomme, undfå ersättning, beräknad efter den väglängd, hvarmed afståndet från hans hemvist till den gemensamma tingsstaden kunde öfverstiga det till häradets eller tingslagets vanliga tingsställe, dels ock att till målsegare, som å gemensam tingsstad personligen sig inställde vid ransakning angående gröfre, för allmänna säkerheten vådliga brott, ersättning, beräknad efter skilnaden i väglängd, som nyss är sagdt, finge för resekostnad och uppehälle, derest den tilltalade icke frikändes, af allmänna medel utgå efter enahanda grund, som angående sådan ersättning åt vittnen vore föreskrifven.
medarbetare i Le Figaro, i denna vecka velat lära oss stockholmare och isynnerhet stockholmskor. Mycket var det dock icke, sanningen att säga, som vi fingo lära under den tre kvarts timme, som det lätta kåseriet varade, åtminstone alls ingenting nytt, ty en hvar af oss har väl läst en eller annan af de några tusen chroniques, essais, études, esquisses eller rätt och slätt obetitlade tidskriftseller tidningsartiklar, att ej tala om noveller och romaner, som behandla detta samma ämne. Det får medgifvas, att det under sådana förhållanden icke faller sig synnerligen lätt att komma med några nya uppslag. Hr Bigeon vedervågade heller icke försöket: han höll sig till det gamla oeh kända. Han genomsnck de särskilda klasserna af det stora parisiska samhället, damen af stora världen, bördens eller rikedomens, bourgeoisien, ämbetsmannaståndet, artisterna, » folket » o. s. v. och skildrade med mycket lätt hand de olika förhållanden, hvarunder parisiskan ur den ena eller andra af dessa kategorier lefver och hafver sin varelse. Han hade för de flesta den beundran, hvilken han såsom deras landsman och talande om dem för en främmande publik bör uttrycka, och som de verkligen förtjäna — nota bene de, som hr Bigeon uteslutande framhöll, de bästa hvar och en i sin art. Han lät oss emellertid kanske för mycket se blott ljussidorna. Det heter ju, att undantagen äro till för att bekräfta regeln, men vi fingo icke en gång en aning om, att undantag gifvas. Det skulle kunna vara anledning att fästa oss vid några af de anmärkningar, hvilka föreläsaren gjorde, icke så mycket för att kritisera dem som ej mera för att med denna utgångspunkt uppdraga en jämförelse med motsvarande förhållanden hos oss. Men vi måste låta detta anstå till vårt nästa nummer, för hvilket vi skola anmoda en af våra medarbetare att meddela sina erfarenheter om » Parisiskan och stockholmskan. » Att stärka linne ä r e n k o n s t, s o m e g e n t l i g e n ä r e n u p p f i n n i n g från den senare medeltiden. Elisabet, Regina. » IDUN 332 Iduns julklappsbasar. m. u t i. m. b r e d. Finska. För kyrkan. Finska.
Skrifvelse af den 8 November nästlidet år har E. K. Majit behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, att sedan, i anledning af Rikets Ständers i underdånig skrifvelse af den 13 Augusti 1851 framställda begäran, bland annat, om anställande af undersökning, huruvida några öfverskottsoch andra räntor, hvilka från början tillhört gamla bålsmans-indelningen i Blekinge, sedermera på ett eller annat sött densamma frångått och blifvit anslagna till den nya indelningen, så att rättelser, som i nämnde hänseende, kunde befinnas nödiga, mätte i behörig ordning varda vidtagne, E. K. Majits och Rikets Kammar-kollegium, på nådig befallning, ombesörjt de af Expeditions-Utskottets Förslug till underd. Skrifvelse IS:o 52. 95 denna underdåniga begäran påkallade undersökningar, hvilka funnos alse de räntor, som vid den, i loljd af Kongl. Cirkulär-brefvet den 20 December 1825, inom Blekinge län förrättade och sedermera, enligt nådigt Bref den 10 Oktober 1848, af E. K. ]Vlaj:t och Bikets Ständer fastställda indelning till båtsmanshåll af förut icke indelad jord, blifvit uppförda dels uti indelningslängden öfver bela rusthäll af den 14 December 1841 och dels uti förteckningen af den 6 April 1842 öfver sådana hemman och lägenheter, som icke kunnat till hela rusthåll sammansättas, utan antecknats till vakansafgifts erläggande, samt bemälde Kollegium sedermera i underdånighet framlagt den genom dessa undersökningar vunna utredning; så hade E. K.