Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mellan båda låg ett politiskt intermezzo: en strid om rätta begreppen af Samhällens ändamål och författningar; hvars historia har, utom andra märkligheter, också den, att England, under Pitts tidehvarf, blef skådeplatsen för ett af dess uppträden. Föröfrigt visar en allmän öfverblick, att äfven i både den första och den sista af dessa strider ingingo – fastän på olika sätt – politiska beståndsdelar. Hvarför? Ty Vitterhet och Vetenskap stodo för honom alltid i omedelbaraste sammanhang med Samhällsväl. Han öppnade likväl icke sin bana med bardalekar. Han uppträdde först i egenskap af Skald, och trodde sig ämnad, att inom Svenska Poesien tillvägabringa en reform genom egna skaldeverk. Ända till slutet af sin lefnad tillerkände han dessa verk ett högre värde, än sjelfva hans beundrare – numera – tillerkänna dem; och lika litet, som han någonsin upphörde att betrakta sitt skaldskap med välbehag, öfvergaf han någonsin alldeles dess utöfning. Man har poemer äfven från hans sista dagar. Men han må nyttja Skaldens språk, eller icke: hvad han i bägge fallen först och främst är, det är – Tänkare och Talare. Så rent än hans Skaldskap uppenbarar sig i mången af sina lyriska yttringar, så uttrycker det likväl i allmänhet till den grad omedelbarligen hans Tänkarskap och Talarskap, att det har just i detta uttryck sin egnaste betydenhet. En philosopherande och oratorisk syftning herrskade hos honom alltid. Men dess lynne var motsatsen af all kammar-speculation och skrifbords-rhetorik; det åtnöjde sig ingalunda med det lugna begrundandets enslighet. Det var, tvärtom, ända från sin upprinnelse, ett – om än i ädel bemärkelse – demagogiskt. Deraf den honom ofta med skäl, oftare utan, förebrådda böjelsen att ”declamera”.
Det är visserligen rätt, att Utsk. icke hört Fullmägtige, ty de utgöra icke den rätta auctoriteten, utan denna finnes i Discontdirectm. Jag har likväl hittills trott, att det icke varit nödigt borttaga tiden med densammas hörande; men nu finnér jag Direct:ns hörande ex officio hafva varit af nöden. Det är ledsamt, att ledamöter af Utsk., som deltagit i denna fråga, icke sutit på räkenskapsafdeln.; ty då skulle de hafva känt, att kamereraren icke är föredragande af discontlåneansökningar. Hr Dalman har framställt en deduction, som visar, att han icke har någon kännedom af förhållandet. Han har talat om ombudsmannens befattning med förfallna lån; men då lånen anmanas, äro de annu icke förfallna. Först då de komma till utsökning, lemnäs de till kamereraren. Jag vill ogerna återkomma till frågan om commissionerna; men jag finner Hr Cederschjöld hafva rätt deri, att ombudsmannen är mindre tjenlig till commissionär än kamereraren. Då vi likväl Den 13 April f. m. ia3 icke sitta hälför att bereda förmåner åt den ena eller andra personen, så uppgjorde jag mitt jemnkntsförslag, så att bådas interessen derigenom skulle försonas. Det rättaste torde likväl vara Hr Gedersclijölds förslag. Då lockas allmänheten icke att företrädesvis lemna comroissioner till hvarken den ene eller andre. Vi påminna oss, att Malmö discont, i välmening för dess tjenstemän, utfärdade underrättelse till allmänheten, att dessa hade discontens commissioner; och verkningen deraf på ett sedan ifrågakommet domslut är bekant. Jag skall likvisst icke vidare upptaga tiden, ulan instämmer med Hr Cederschjöld. Hr Dalman: Jag ber Hr Rosenblad och dem, sorn hysa olika åsigter med mig, fästa uppmärksamheten dervid, att den egentliga frågan är, om man skall bereda kamereraren ökade commissioner eller ej; ty i öfrigt lärer det vara temligen likgiltigt, hvem som utfärdar anman:sbrefven, och således kan man icke lemna den frågan å sido.
Till tryckfrihetens vård utses 6 personer, som skall var kända för kunskap och lärdom. De allmänna stadgar och förordningar som kungen och ständerna gemensamt beslutat om skall endast underskrivas av kungen. Till grundlags stiftande behövs alla riksståndens samstämmiga beslut och kungens sanktion. Övriga beslut blir genomförda om 3 stånd och kungen är överens. Vid 2 mot 2 förblir det vid det gamla. Blir riksdagsmän under pågående riksdag med ord eller gärningar ofredad skall sådant som edsbrott anses och straffas. Skulle någon av ståndet överfalla den andra har han förverkat livet. Riksdagsman är under pågående riksdag fri från tilltal om de inte är mycket grova. De som kommer till riksdagen från andra orter har samma skydd. Ingen får under deras frånvaro och utan deras medgivande värva deras tjänstehjon till krigstjänst. Riksdag må ej räcka längre än 3 månader När riksdagen är avslutat träder lantmarskalken och talmännen inför konungen och ber honom avlysa riksdagen. Därefter lämnar kungen sitt bifall genom statsministern för utrikes ärenden och hemförlovar riksdagsledamöterna. Deputationer för stånden gör sina avskedsuppvaktningar för kungen och det kungliga huset. Detta har Vi med Våra namns insegel stadfäst och bekräftat, vilket skedde i Stockholm den 10 februari 1810. Undertecknat de 4 talmännen. M ANKARSVÄRD, JAC. AX. LINDBLOM, H. N. SCHVAN, LARS OLSSON. Detta vill Vi som orygglig grundlag antaga för Oss och Våra efterträdare som riket med huldhet, lydnad och hörsamhet förbundne är, erkänna denna riksdagsordning att iakttaga och efterleva Detta har vi med egen hand underskrivit i Stockholm den 10 februari 1810. CARL Kungörelse att med ändring av stadgandet i Kongl Förordningen om stämplade pappers avgiften av den 10 juni 1803, så väl skriftliga stämningar hädanefter må med stämplat papper inför domstolen få beläggas, som och muntliga stämningar i ringare mål vara gällande. Stockholm den 12 februari 1810. I Kungl Förordning står att stämningar från häradsrätter och andra skall ogillas om de inte är skrivna på stämplade papper. Detta kan medföra förlust för enskild rättsökande. Vi har tillsammans med ständerna fattat beslut att skriftliga stämningar som sakna stämpel ändå må införas till domstol, utan att partens rätt eller talan äventyras.
Det finnes en annan sagoepisod, som berättar, huru konung Olof får med sin biskops hjälp ett mot honom uppväckt trolldomsväder näpst. Förgäfves hade han med sina skepp försökt att komma in i Salftefjorden uppe i Hålågaland. Alltjämt stod storm med drifvande sjö ut därifrån. Denna var frammanad af fjordens störste höfding, den trollkunnige blotmannen Röd den starke på Godöarna, hvilken konungen ärnade påtvinga dopet och den nya tron. Då vände kungen sig till sin biskop Sigurd med förfrågan, om han kunde finna något råd för detta oväder. Biskopen svarade, att han gärna skulle pröfva på, huruvida Gud ville hjälpa honom att besegra denna djäfvulska kraft. Därefter iklädde bispen sig sin mässkrud, trädde bort i framstammen å konungens skepp och lät där tända vaxljus. Han bar ock rökelse dit och läste där evangelium och många böner; hvarefter han stänkte vigvatten kring hela skeppet och befallte, att tälten å däck skulle tagas ned och att man sedan skulle ro in i fjorden. Först roddes konungens eget stora skepp Tranan fram. Och de, som voro där ombord, förnummo alls ingen vind. Det låg lugn öfver den fåra, som skeppet plöjde i vattnet, men på bägge sidor därom rök sjön så högt upp, att man ej kunde se fjällen å stränderna. Biskopen lät tillropa de andra skeppen, att de skulle ro efter Tranan, och det ena strök därpå efter det andra in i den blanka fåran. Sådan gick färden hela den dagen och natten med, så att de kort före dagningen kommo fram till Röd den starkes gård på Godöarna. Den mäktige trollkarlen besegrades, och högt skriade han fram sin vägran att tro på Krist; därtill smädade han på mångahanda sätt Gud och gick sedan lugn till mötes sitt öde, liknande den föregåendes. En annan hedendomen orubbligt tillgifven säjdman var den förut omnämde Övind Kindrifva, som dessutom gifver skäl för sin vägran att mottaga dopet. Sedan han tagits till fånga af konung
Borgen, i anledning af väckt motion örn upphörande för Statens tjenstemän af skyldigheten att ställa borgen för den uppbörd, de ombänderhafva: B. I. 527; II. 39, 45, A. 48, E. 148. — för annan mans gäld, i anledning af väckta motioner om ändring af lagens stadgande derom: B. V. 460, 508, 528, A. 528. Borås’ pastorat, angåendeo anslag af prostetunna från nämnde pastorat till Prosten uti Åhs kontrakt inom Skara stift och Elfsborgs län: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66 angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde HufvudTitel. — jernväg, om medgifvande af tre års räntefrihet för det åt bolaget för nämnde jernväg beviljade låneunderstöd; motion af Grefve Erik Sparre: se Motioner. Boskaps-pesten, om beviljande af ett anslag å 50,000 riksdaler, för att användas till ersättning åt egare af husdjur, som, till förekommande af boskaps-pestens spridande inom landet, blifvit nedslagtade; motion af Herr Garl Alfons Hermelin: se Motioner. Boskaps-skötsel, om ett anslag å 2,000 riksdaler till understöd åt personer, som hos egare af välskötta ladugårdar undervisas deri; motion af Grefve Carl Göran Detlof Mörner: se Motioner. Boställshafvare, i anledning af väckta motioner i fråga om ersättning åt dem för bekostande af grunddikning eller af större odlingar å boställs-jorden: B. II. 612, 621; III. 124, A. 124. Boställs-hyres-ersättning, angående sådan för Sqvadronsoch Kompani-chefer; motion af Herr Axel Fredrik Liljenstolpe: se Motioner. — B — 31 Boställs-jord, i anledning af väckta motioner i fråga om ersättning åt boställshavare för bekostande af grunddikning eller af större odlingar å dylik jord: B. II. 612, 621; III. 124, A.124.
Men emedan behof af ytterligare tjenstemän blir en följd deraf, att Hofrätterne komma att arbeta på flera divisioner än för närvarande, samt ostridigt ar, att vissa af Hofrätternes tjenstemän, isynnerhet de lägre, ej hafva inkomster, motsvarande sina åligganden; så och då det ej synes, som någon tillfyllestgörande fördel kunde dem beredas genom förändrad fördelning af de sportler, som tillfalla Hofrättens tjenstemän, hafva Rikets Ständer, till förbättring i tjenstemännens vilkor, för arfvoden åt adjungerade ledamöter och för befordrande i öfrigt af skyndsamhet i Hofrätternes arbete, beviljat ett årligt anslag af tolf tusen r:dr banko, att, under den lid nu skeende stats-regleriug omfattar, ställas till Eders Kongl. Maj:ts nådiga disposition, för att emellan Hofrätterna fördelas; hvarjemte Rikets Ständer underdånigst anhålla, att Eders Kongl. Maj:t täcktes, genom en förändrad fördelning af de sportler, som tillfalla Hofrätternes tjenstemän, förbättra de lägres vilkor, samt slutligen, det Eders Kongl. Maj:t måtte å Rikets Ständers för sin Expeditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 105. 197 del, i detta ärende fattade och nu anmälda beslut meddela nådig sanktion, i de « delar, som på E. K. M:ts nådiga pröfning bero. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 17 Juli 1851. Uppläst oell godkändt hos Ridd. och Adeln den 15 Juli 1851. Preste-Ståndet den 15 Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 17 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse om ersättning till länsmän och nämndemän i vissa fall. (Statsoch Lag-Utsk:s Uti., N:o 16.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord om ersättning af allmänna mede! för ökade besvär och kostnader hvilka tillskyndas nämnd och länsmän derigenom att, med anledning af E. K.
Wär frihet hwilar pä säkerheten att Riksens Ständer wid wife utsatte tider skola sammankomma; att de sselswa beskatta sig och fordra redo för medlens anwändande; att Nationen äger Tryckfriheten försäkrad i Grundlagen; och framför allt att Sweriges Konung i anledning af alla beha omständigheter alltid skall nödwändigt behöfwa Nationens kärlek och förtroende. 146 Expeditioner till Riks-StLnden. Pä sädane Grundwalar är Swenst-mannasäkcrhet och Swensta folkets frihet byggd och i Lagarne befästad. Lätoin oh icke af en vrigtig försigtighet söka omgifwa den nied swage, för kloka beslut hinderlige och följaktligen i sjelswa werket skadliga och förstörande förinurar. Jag anhäller, att detta mitt wördsamma yttrande mätte fä till Riksens Ständer ätfölja Högloft. Utskottets Protocoll." Härefter nppläste Herr Professoren Doctor Wijkman följande Dictaiuen: "Dä icke en Domare mä i annor Rätt än der han redan dömt med samma mäl änyo sorn Domare sig befatta, anser jag detta äfiven böra lämpas till frägan om Justitico-Rädens Riksdagsmannarätt. Uti Högsta Domstolen äro dehe Herrar de som deltaga uti förklaringars asgifwande pä inkomne förfrägningar om Lagens rätta mening, hwilka förklaringar gälla emellan Riksdagarne, men kunna af Riksens Ständer sedan ogillas enligt 88 § uti wär nva Constitution. De skola således som Riksdagsmän änyo bedöma fine egne förut gifne yttranden som Domare, sä framt de icke stola utwisas frän bäde deliberation och votering wid slike förekommande mäl hos Ständerne.
Den 6 Septemberss7 Utdrag af Protokoller, hältet hoBone dc-Stänbct ben 29 Augusti 1309. S. O. Tfker förcgöngen öfverläggning ber stöt Bonde - Ständet, att till alla delar bifalla hivad Lag»utskottet uti au upläst Betänkande dea l2 t benna Mänad fbrcstaget, aagäende ändring i åtskilligt Lagenrum, i afseende pä ägtenlkap uti hittils förr budne leder; hvarom de öfrige resp.ctidc Ständrn skule le genom Protokolls, Utdrag »vördsamt och vänligen underrätta-, lie lupin. kx krvtocollo 5. L. ^rrgäläk - Utdrag af Protokollet, hältet hoS Bonde, Ständer bea 29 Augusti 1809. S. D. Sedan Bonde - Ständer till Statsutskottet remitterat Kongl. Majt.S dea 16 innevarande Mänad kill Riksens Ständer aflätne nädlga Proposition, angäende ett förskott af omkring 70 ä 82,022 R:br Hamburger Banco till Stat Wr> ket utaf Riksgäld-, Contoireks fbrräb af wcplar i benna myntsort, för att dermed bestrida be i afseende pä freds-unber» hanblingarne erforderlig? kostnader, och Staks-Utskottek t anledning deraf uti Protokolls-Utdrag, som nu föredrogs, föreslagit, att den hos Danqulererne k. 60- stsstr»^ kils äc Lamp. i Hamburg innestärnde fond af 67,220 R:dr Hamburger Banco, som RikSgäldsContoiret kommit att samla förmedelst instälde utbetalningar pä rvikr utrikeorter, t följe af f« d.
Jag är visserligen af samma tanka som Grefve Mörner, att fråga nu egentiigen icke är om Götha Canals riksgagnelighet, uien hvad jag derom yttrat, har varit föranledt af det loita! öfver samma Canal, som Den 16 Junti e. m. 117 jag här i dag afhört. Hufvudfrågan är nu, om CanalDirectionens förfarande skall till ansvar befordras, och denna fråga är icke någon följd af partisinne eller förföljelse, huru mycket man än må söka insinuera denna sats. men då man ständigt åberopar dessa skäl, torde jag böra erinra, att om någonsin ett företag hade att tacka ett parti för dess upprinnelse, var det visst Götha Canal. Man behöfver blott ihågkomma, huru det ansågs 1809, huru de stämplades och beskylldes för bristande Fosterlandskänsla, sorn vågade framställa en tan* ka stridande mot det då rådande allsmägtiga partiets. Flere värde Ledamöter hafva påstått, att man ej borde dömma efter fö!jderne. Men då det ej är möjligt, att den sak, som efter gifven Lag undersökas, skulle efter utgången kunna bedömtnas, tror jag mig icke behöfva frukta den tillvitelse, att hafva yrkat användandet af en sådan slutkonst, då jag endast begärt undersökning, huruvida Götha Canal Bolags DiscontDirection varit berättigad, eller icke, till afsteg ifrån ett gällande Regiemente. Det tillägg, som, efter en värd Ledamots yttrande, skulle så mycket förändra Grefve von Flåtens uttryck, att i framtiden handla pä lika sått, med det, Sorn nu utgör föremål får anmärkningen, ändrar hvarken min öfvertygelse, eller mitt anförande; ty Författningarna gåfvo ingen anledning till ett sådant förhållande, och att Riksens Siänder 1815 icke gillat det, ligger i klar dag, Det mätte hafva återstått för Directionen, i händelse collision emellan FörfaUningarne yppats, att under - ;a 18 Den 16 Jurin e m, stalla frågan Kongl. Majt:s Nådiga decision.
Sjöstedt anfört, att meningen med den i Kongl. Förordningen den 11 Februari 1832 Jandtinannen medgifna rättighet att till Norrige, Dap.mark och Finland med egne däckade eller odäckade fartyg och båtar utföra Rikets till utförsel lofgifna producter och tillverkningar, oell derifrån hemta dylike lill införsel tillåtne, troligen varit att bereda landtmannen och bruksidkaren tillfälle att på fördelaktigaste sätt realisera de alster, sorn deras egendom och handtering producera; men att afsigten ej kunnat vara, såsom orden i Författningen lyd a, att det vore hvar och en på landet bosatt fritt och obetaget, att begagna sig af ofvan omförmäldte förmoner, hvarigenom inträffar, att åtskillige för sjömansyrket helt och hållet främmande personer nedsätta sig på landet i en stuga invid lastageplats, köpa sig del i fartyg och skaffa sig af allmogen trädvaror till last,,samt blifva på sådant sätt privilegierade att drifva utrikes handel, utan att besväras af någon skatt til! Staten; och har motionären, till förebyggande af ett dylikt obehörigt förhållande, ansett ett förtydligande i berörde hänseende af ifrågavarande författning vara af behofvet påkalladt. Utskottet har hvad sålunda framstäldt blifvit i öfvervägande tagit; men som Kongl. Förordningen af den 11 Februari 1832 föreskrifver, att de å landet bosatte personer, hvilka till ifrågavarande seglationsförmon äro berättigade, skola för deras fartyg och båtar erlägga den bevillning och de tullumgälder samt vara underkastade de tullcontroller, som i allmänhet äro föreskrifne, och någon classilication af de å landet boende, hvilka af denna förmon ega att sig begagua, synes Utskottet hvarken behöflig eller lämplig, samt härtill kommer, Allm. Besv.- och Ekon.-U t slottets Betänkande, N:o 86. 23 att Rikets Ständer redan vid de 2:ne föregående Riksdagarne, med fästadt afseende å vigten af det med berörde Kongl.
Mycket kunde vara att säga om de 2 sista delarne af detta förslag, men då jag icke i detta afseende vill framställa något yrkande, vill jag blott fästa mig vid den för undervisningen ofördelaktiga nedsättningen i antalet timmar. Till följd af sistnämnde beräkning nedgick undervisningstiden för öfverlärarne från 13,000 till 10,800 timmar under skolåret, för underlärarne från 5,600 till 4,960 och för biträdande lärarne från 10,500 till 8,088, hvilket, emedan flera lärare undervisa på en gång, reduceras till inalles 2,800 timmars längre tid, hvarunder undervisning ej meddelas. Det hufvudsakliga skälet hvarföre Skolstyrelsen beräknade 5| timmas undervisning i veckan för hvarje grupp, var det, att lärjunge, som genomgått skolans förberedande ämnen, skulle blott genom en större undervisning i tillämpningsämnena sättas i tillfälle att på ett tillbörligt sätt utbilda sig. I ornamentsmålning t. ex. skulle undervisas 24 timmar, i porslinsmålning 16, i byggnadsritning 14 och i gravyr 12 o. s. v. De undervisningsämnen, som fått sig ännu mindre tid anslagen, kunde naturligtvis icke tåla någon inskränkning. Om R. St:r icke bevilja det yrkande jag kommer att göra, blir således nödvändigt att inskränka undervisningen af de förutnämnda ämnena, hvilket måste blifva till synnerlig skada för skolan. I utlandet är ett vida större antal timmar anslaget åt hvarje ämne; så t. ex. har »Ecole impériale et spéciale de dessin et de mathematiques appliqués aux arts et å 1’industrie», som motsvarar slöjdskolan, anslagit 48 timmar i xylograf!, 24 i pennritning o. s. v. Beräkningen af 5j timma i veckan för hvarje grupp är derföre icke för högt tilltagen, och man må dessutom besinna, att ju mindre antalet undervisningstimmar är, desto längre tid måste åtgå innan lärjungen fått ett vederbörligt kunskapsmått. För öfrigt finnes ännu en af en mångårig erfarenhet bestyrkt omständighet, som talar för den högre beräkningsgrunden för undervisningstiden.
Deputerade tjena till bewis paRewisionens fortgång, och akt anmärkningar framdeles möjeligen kunde wara att förwänta; I anseende härtill har Commifiarien, wid afgifwandet af den äskade uppgiften, hos Deputerade anmält, att efter den för Rewlsivns-Contoirct stadgade ordning, ägde icke Contoiret att utfärda anmärkningar, förr än hwarje ars Räkenskap blifwit reviderad, sa framt icke Kongl. Mast och Kronans ratt i en eller annan del i besynnerlig matto äfwentvrades; Och da denna Casus icke inträffat i detta Contoir, samt de derunder Rewision warande Räkenskaper wöro af den widlystighet, att Rewisivnen med dcm annu icke hunnit fulländas mer än för Proviant-Redogörelsen för Åländska Fördelningen samt r8c>8 ars wid Kust-Armeen Contante Redogörelser, och det likwäl sa nyligen, att de, sa wäl för defie sistnämnde Redogörelser, som i öfrigt blifwande anmärkningar, ännu bcstodo i annotationer, som till en del ännu icke blifwit jemförde med de wid Commifiariacerne författade betvdelige anmärkningar, hwilka till en del nyligen till Conto ret - 2Z78 Den ^ Augusts. rct ankommit, och således ej ännu kunde anses för justerade, ecb, enligt Nådig föreskrift af Kongl. Kammar-Rätten godkände anmärkningar; sa förmodade Cvmttirec, det Deputerade infago, akt någre ersättningsposter annu icke fran detsamma kunde uppaisrx,s, dock fann Contviret sig böra uppgifwa Summa ris.'e beloppet pa de giorde annotationerne, i händelse Deputerade skulle sinna skäl, att pa dem, sadane dt da moro, stöd-a den Berättelse / som tilt Riksens 'Ständer skulle afgsiwas. 4:n. At de Anmärknings - Poster/ som a andra Contoirets eller AsdelningenS Förteckning upptagas, utgörande tillsammans ett belopp af Z4,86z
Ständer vid sådant förhållande och dä det följaktligen för närvarande ej kan beräknas, till hvad belopp Statens kostnader i följd af den ifrågaställa förändringen skulle uppgå, ansett sig ej kunna bifalla högstberörda nådiga framställning. 72:o. I afseende å Lunds Universitet har E. K. Majit föreslagit, dels att till flyttning af den Botaniska trädgården derstädes, mätte beviljas ett anslag å 42,000 Ridr, deraf dock endast hälften, eller 21,000 Ridr, behöfde under nästinstundande statsreglerings-period utgå, dels att Rikets' Ständer till uppförande, efter vetenskapens fordringar, af ett nytt vexthus i samma trädgård måtte anvisa en summa af 33,000 Ridr. Hedan vid sisllidne riksdag hade E. K. Majit framställt nådig Proposition till Rikets Ständer, angående beviljande af medel till åstadkommande af nödig ändring och 20i ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o i97. frirbältring af flen i Lund befintliga botaniska trädgårdens vexthus, hvilket uppbyggdt år 1750 och genom sin konstruktion för det dermed afsedda ändamålet numera alldeles öijen ligt, vid anställd syn, som före sista riksdagen företagits, befunnits vara i behof af en i grund gående reparation. Angelägenheten af den då ifrågaställa, utaf vederbörande myndigheter vitsordade förbättringen, dertill ett anslag af 30,000 R:dr begärdes, hade äfven Rikets Ständer för sin del lunnil icke kunna förnekas; men då emellertid flera förslag i berörda hänseende voro algifna, samt slutligen ett förslag, afseende vexlhusbvggnadens jemte trädgårdens förläggande på en mera tjenlig plats utom staden, kommit å bane, bade Rikets Ständer ansett frågan om lämpligaste sältet för förändringen icke vara så utredd, att anslag för ändamålet då borde, beviljas.