Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skall denna, della högmod och detta lättsinne fritt få rasa inom den Svenska kyrkans sköte, och likasom en annan Nidhäger gnaga på dess lifs rötter? Så vidt i min förmåga slår, skall jag alltid bekämpa dessa trons farliga fiender, och hyser den innerliga förhoppning, att R. o. Ad. icke skall genom sina rådslag bidraga lill dessa fienders vidare framfart. Frihine Cederström och Crentz hafva mycket begagnat sig af ordet samvetsfrihet. Jag vet lika väl sorn nämnde Hrr, att ingen yttre makt förmår lägga bojor på samvetet, hvilket dessa Hrr just synes vilja påstå, ty jag erkänner aldrig någon annan samvetsfrihet, än den, som finnes i en pånyttfödd menniskas inre, hvarföre jag ånyo torde få erinra, om det oegentliga uttrycket, samvetsfrihet, hvilket uttryck bör förvandlas till religionsoch bekännelsefrihet. Delta gäller frågan nu. Ar samvetet, såsom Frih. Creutz sade, renadl i Christi blod, då är samvetet fritt, men Frih. Creutz må icke förgäta, att, är det slaf af det sjeifviska menniskoförnuftel och be herrskadt af sjelfammade nycker, då är det med starka fjättrar bundet, och kan af ingen verldslig lag lösgöras. Jag vågar ytterligare vända mig emot Frih. Cederström. Han har omtalat, huru landets innebyggare utflytta till en annan verldsdel, lill följd af bristande samvetsfrihet inom fosterlandet. Jag vill icke förneka detta factum, men då jag kastar blicken på de s. k. Erik-Jarisenisterna, så framställer sig sjelfmant den frågan: Ar det bristande samvetsfrihet, som tvingat dem alt utvandra lill fjerran land? Jag tror det icke, utan är fast heldre öfvertygad, att en helt annan driffjäder förmått dem till detta steg. Frih. Cederström har, till stöd för sin falska åsigt, att religionsfrihet vore genom 1809 års Konstitution i Sverige införd, åberopat förhandlingarne inom nämnde års Const.Utsk. och dess förklaring af l(i § Reg.Fm, godkänd af R.
tillägger: » detta ä r folkets röst; måtte den ocli bli Guds röst, d. v. s. matte denna gynnsamma mening om de studerande kvinnorna bana sig vag från folket till de tongifvaiide samliällslagren, SH att dessa i våra sträfvanden lära sig se en lycka icke ' endast för kvinnorna, nten för hela ktionen. A t t våra sträfvanden för utvidgade verksamlietsomi-&amp;deii hittills endast gynnats af det liberala, partiet, är nh.got, soin kvinnorna sjalfva städse lifligt beklagat. A t t nu likväl äfven hofpredikanten Stöcker, gelieimerhiet prof. H. Grimni m. fl. konservativa börjat visa oss tillinötesghende, innebär ett viktigt " erkiinnande af att den s. k. kvinnofrågan står öfver partierna eller, livilket ar det sainma, angår alla partier. s $:) Här citerar förf. ett uttalande af prof. Griinin i National-Zeitung ' för den 26 juni 1892:, Fäder och bröder pläga med stark fatalism öfverlämna sina döttrars ocli systrars senare borgerliga öde mera åt försynen, än bt sin egen särskilda omsorg. TCanslce måstv staten en gång göra dein föreställningar liärför, ty de oförsörjda yngre och äldre flickorna komma en gång att mer eller inindre ligga samhället till last, liksom äfven eiikorna, om dessa icke Iiafva lärt att själfva förtjiina sitt bröd. För ofi-igt, likavdl som staten bör tillse, att sönerna f å den sko1bikï12ingJ.sonz tillkommer blifvande medborgare, liksdvbl kan ocksd för $ickorna ' kr&amp;f' ") Ett gliidjande tidstecken utgör ocks8 Eirmckes nyiitkó ' nina arbete; 9Kvish~s och ~) tiil~nislimza d5r, den Berömde förf. i ~~rz.rina ordalag betoiiar de talan. kristnes skyldigliet att frainför andra före kvinnoeiuancipatione~~s
Dagligen sporde derföre statsbrottslingen öfverste Brahe, med ängslan, efter tidningar om Wasaeken, och då han förnam, att ingen gren brustit, att den odödlige regentens med egen hand uppdragna telning ännu efter århundraden sträckte sin lummiga medborgare-krona, oskadad, mot himlen; så hoppades han i yttersta ögonblicket på nåd, till och med vid vandringen till afrättsplatsen. Stackars grefve! som ej begrep, att en stor mans verk afsvär all gemenskap med förräderier: att eggadt stål löser all förtrollning: och att den lyftade bödelsyxans ekskaft säkrare och hastigare bådade ett Brahe-lik, än fallet af några vissnade qvistar från eken i Rydboholms lustpark. ELFTE KAPITLET. Den 23 Juli 1756 strömmade tidigt på morgonen stora folkskaror från söder och staden, från norr, kungsholmen, och ladugårdslandet, till riddarholmen, hvars bro var förskansad med kanoner. Straxt derinom fanns en kedja af krigsfolk uppställd, som bildade en lefvande ringmur på något afstånd från den af sten, hvilken omgaf Riddarholmskyrkan, på hvars tätt med grafstenar späckade kyrkogård afdöda slägten voro hvarftals staplade öfver hvarandra under jorden, liksom hade stoftet af hänsofne undersåter varit bestämdt till bröstvärn ännu efter döden åt de i helgedomens grifthvalf multnade konungaliken. Bland dessa hågkomster och vedermälen af tidens härjningar, finnes ingenting så företrädesvis märkligt och hjertskakande, som det öde, hvilket öfvergick en af Sveriges ädlaste män, den store Thorkel Knutsson, och som ännu efter sekler förföljt hans aska. Liksom hade hans medborgerliga martyrdöd ej varit ett tillräckligt prof på en nedrig konungs svarta otacksamhet, på faran att befinna sig alltför nära i granskapet af eller i vägen för Herrans smorde, blef till och med Thorkel Knutsons grafsten bortvräkt, för att bereda större rum åt dessa konungar med Carlanamnet, hvilka i lifvet aldrig funno nog utrymme för sin äregirighet och sin herrsklystnad.
M e n af allt d e t t a blef tyvärr endast skimrande luftslott. • Sen till, att Idun tidning och Iduns Modefinnas hes ai !a erira bekanfp! •iIduns • J " klädpenning / rågan ". De sista insändarne och Redaktionens slutord. Härmed ville jag så gärna uttala ett » tack » till alla, som skrifvit i » klädpenningfrågan ». Om det bara lände till något resultat I Det har varit roligt att se, hur en del fruar har det, just i afseende på denna fråga. På mig har det gjort ett både glädjande o c h smärtsamt intryck. Ett glädjande, då jag sett att fruar kunna hafva ända till 300 kr. o c h däröfver att kläda sig på, jag s o m alltid tänkt att alla fruar (undantagandes de, som haft förmö- genhet före sitt giftermål), fått lof att bedja sin man o m penningar, hvar gång de velat hafva något nytt. Men också ett smärtsamt, då jag tänker på en stor del fruar, som inte få en kr. m e d varm hand, s o m de kunna kalla sin egen, eller ens veta hur det står till i huset, o m det finns något eller — intet. Man blir mer missbelåten m e d sin egen ställning också, då man hör o c h ser, att andra kan hafva det så bra. Det kan nu inte borträsonneras! M e n det är i alla fall roligt, att det finns några som ha det bra. Nu skall jag låta Iduns snälla läsarinnor höra, hur jag har det, på det ingen må döma mig för hårdt. Min man har en inkomst på omkring 1,500 kr. Det är j u inte så mycket, men vi b o på landet, ha husrum o c h vedbrand fria samt dessutom några tunnland jord, 6 barn finnas, några fullvuxna, några små. Det kan j u inte bli så mycket på man, då två bo i staden o c h gå på läroverk, dessa skola j u hafva först o c h främst. I år har jag fått en hatt som kostade 4: 50 och en bomullsklädning som k o m på 6 kr. Detta är allt. Och ingen utsikt eller insikt har jag att kunna fä något mera heller.
Jag hade nemi. trott, att creditiven till Manufactur-disconten, Jerncont. och Fahlu Bergslag bort öfverflyttas till Riksg.cont., hvilket vore principenligare, enär staten då directe koinine att öfvertaga denna rörelse; och tror jag i öfrigt, att (åtminstone Jerncont. har den credit, att det kan sjelf få låna och således sköta sig, utan statens mellankomst. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag skulle vördsamt hemställa till de Hrr, som äro mer eller mindre obelåtna med Utsk:s förslag, huruvida de icke likväl skulle vilja bifalla punkten, enär ett sådant beslut redan af 3:ne Stånd blifvit fattadt. Frih. Ehrenborgh: Sedan beslut är fattadt, att föredragningen må ske momenlvis, får jag förklara, att jag vid detta mom. icke har nugot att påminna, utan anhåller om bifall dertill, på sätt 3 Stånd redan beslutat. Hr von Hauswolff, Carl Ulrik: Förenande mig uti Hr Dalmans reservation, får jag dock förklara, att jag icke anser trenne Stånds föregående beslut hindra R. o. Ad. att afgifva sitt yttrande i ämnet. Detta vore ett inverkande på vår yttranderätt, hvartill grundlagarna icke föranleda. Vi äro skyldiga nationen att afgifva våra upplysningar, i den män vi besitta dem, och mäste underställa dem nationens omdöme. Jag hoppas sålunda, att R. o. Ad. icke skall återhålla uttrycket af dess åsigter derföre, att frågan möjligen genom 3 Stånds beslut kan vara afgjord. Gr. Cronhjelm: Jag kan icke godkänna detta föredragna mom. A. Jag anser creditivet för Manufacturdisconten hafva bort öfverflyttas på Riksg.cont. Creditivet till Jerncont. borde, i min tania, upphöra och Riksg.cont. betala skillnaden emellan den ränta af 3 proc., sorn nu äger rum och den af 5, som komme att erläggas. Detta creditiv är samtidigt med Bankens olyckliga period, och om den rika Corporation, för hvilken det är stiftadt, icke kan undvara detsamma, vill jag visserligen icke bestämdt motsätta niar
Denna cacul är måhända ej på siffran tillförlitlig; men det är probabelt, att, om detta och det följande betänk, bifalles, Riksg.cont. kommer på en ganska betydlig balance i följd af R. St:s åtgärder. Medan jag yttrar mig 0111 brännvinsbevilln. kan jag ej undgå att fästa uppmärksamheten å den underd. skrifvelse, med hvilken Utsk. föreslagit att R. St. borde till K. M. ingå, och hvars innehåll är af följande lydelse: ”det K. M., såvida rättighet till mindre bränningstid emot förminskad skatt af K. M. medgifves, likväl måtte täckas, i händelse husbehofsbrännerimedlen ej skulle uppgå till den af R. H. St. fastställda ärliga summa, nämnde rättighet till erläggande af hälften af den skatt, som tariffen innehåller emot brännvinsbränningens idkande under 3:ne månader, endast måtte tillgodokomma ägare af pannor af 20 k;rs rymd och derunder.” Här anmärker jag först, att delta förslag strider rakt emot ett förut fattad t beslut. Ständerna hafva nemi. i förslag till brännvinsförfatlningen beslutat, att alla pannor få anmälas till 3 eller 6 månaders bränningstid; och jag anser således olagligt att på detta sätt andra detta af R. St. fattade beslut. Hvad sjelfva saken angår, finner man, att för de stora pannorna, med hvilka brännvinsbränning bedrifves såsom näring, behöfves ej något undantag, ty det blir alltid en fördel för innehafvarne till Den G April f. ra. : 5 dylika pannor att begagna sig af sina 6 månaders bränningsrättighet, då deremot det strider emot den grundsats, man här påyrkat, att nemi. försöka åstadkomma så liten brännvinsconsumtion som möjligt, att om någon vill bränna till ii lis be b of med en 25 eller 3o k:rs panna, lian skall tvingas genom det undantagsstadgande, Eevilln.Utsk. nu på ett grundlagsvidrigt sätt vill åstadkomma, att bränna i hela 6 månader. Detta anser åtminstone jag stridande emot ali sund oeconomisk lagstiftning.
Hos Handelshusen i Hamburg innestående » » 492,500: 13. — Oremitterade vexlar » » 539,586: 20. S:r Silfver-R:dr 1,032,086: 33. — n Inkomst och Utgift har förhållit sig, som följer: Omkostnader för indragning af Silfver 10,307: 37. 1. Arfvode till Deputerade 1,500: 1,600: d:o till Som vexel-köp och indragning af Silfver ännu fortgå, kan någon Utredning öfver Inkomst och Utgift för innevarande år icke meddelas. §. 35. Till fortsättning af den uti 25 §. af 1851 års Revisions-Berättelse Utelöpande förekommande redovisning för beloppet af Bankens utelöpande Sedlar, få SedlarRevisorerne meddela att detta å nedanupptagna tider utgjort: 1851 Dec. 13 22,654,430: 33. 2. 1852 Jan. 10 22,608,008: 7. 11. » Fehr. 7 i 23,199,302: 25. u 24 /Ingående Silfver myntningen. Sedan Kongl. Maj:t, med bifall till Rikets sednast församlade Ständers derom gjorda underdåniga framställning, enligt Nådigt Bref af den 4 Maj nästlidet år, förordnat att, jemte bibehållande af det redan präglade Kopparmyntet å fyra skillingar banko, ett Silfvermynt af enahanda " valör eller dels R:dr Specie må utmyntas af lika balt och remedium i finhet, sorn enligt Kongl. Förordningen angående myntfoten af den 9
Famillen, ersättning till Banken för dess förskott dertill i5?. — emellan Förvaltn. af SjöÄrenderne och All männa Magas.-Inrättn. .. 320. LiqvidationsConvention med Hyska Regeringen, om fördelningen af de derigenom influtne medel .. i65, 288. Ljuspenningar, deras upphörande 128, 207. Lombard Lånerörelse, om upplåtande af R:gs Contorets hus derför 376. Lotsoch Båk-afgifter, deras användande Litt. F. 54, 123. LotseriStatens aflöning : . i5r. — IndragningsStaten 1Ö2. Lowers Alunbruk, tionde af tillverkn. dervid . 3, 77. Lunds Academie, ersättning för frånkänd Tionde 28, 82, o35, 240. Lust-Slott anslagen för dem 236. Lån ur publike Cassör, om Räntans nedsättning derå .. 64* Låneanslag, till en Brobyggnad öfver Tranarps å 53. Bet. N:o Lånefond för Landtman, angtde ... g. Länerättighet i ManufacturDisconten för idkare af Tvåloch Såp-tillverkningen . , , 2o3. Länshäckten, uppbyggande af några , , Lärare i Exercice, Målskjutning och Gymnastik vid Universiteterna och Skolorna . Läroböcker, belöning åt Författare deraf LäroVerken i Riket, anslag derför . Lärolnrättningar vissa, anslag dertill Löfås SilfverYerk, angrde . , Lön för Justitieombudsmannen, förhöjning deri • 168. Löner, Contributioner derå, angrde 235. — för Ståthållaren vid Strömsholms Slott . 236» Lönefyllnader, anslag dertill vid RiksMarkegångsprisets stigande öfver 6 R:dr . 324, 33o. Löneförbättringar, huru de skola åtnjutas . 237.
Men deremot har Utskottet fästat hufvudsaklig uppmärksamhet derå, att en från Statens sida afgifven förklaring, hvarigenom egaren af Ortala Bruk hlefve förvissad om ett everldeligt tillgodonjutande af de tili Bruket nu anslagne kolräntor, skulle icke allenast leda derhän, att de prsestations skyldige hemmansegarne för ali framtid försattes i beroende af en enskild; Bruksidkares godtfinnande, hvars rättighet att in natura utfordra berörde räntekol måste blifva för räntegifvarne i hög grad betungande, helst, enligt hvad upplyst är, en stor del af nämnde räntegifvare , i följd af bristande skogstiligång för kolning, nödgas från andre uppköpa sina räntekol till ett öfver markegångspriset mer och mer stegradt värde, utan ock medföra ett oöfvervinnerligt hinder mot möjligheten att till en tjenligare persedel om-, sätta de af hemmansegarne i Wäddö och Häfverö socknar utgående ränte kol, när den utaf behofvet otvifvelägtigt påkallade allmänna förvandling och förenkling af nu stadgade räntepersedlar kan komma att försiggå. Utskottet har väl icke förbisett, att, äfven om det skulle anses, alt Ortala Bruk, efter nedläggandet af Gevärs-tillverkningen vid Norrtelje factori,. borde fortfarande åtnjuta de af Bruket hittills disponerade kolräntor, kunde gifvas en utväg att för undanrödjande af sistnämnde betänkligheter, hålla Bruksegaren skadeslös genom en contant ersättning för afslåendet af berörde kolräntor, hvilka derigenom blefve Kronan behållne och följagtligen linge af de skattskyldige lösas efter markegång, då Kronan, medelst den högre lösen, erhölle godtgörelse för hvad lill Bruksegaren komme att utgifvas, samt tillfälle vore beredt att, i afseende å dessa räntor, vidtaga enahanda förändringar, som med öfrige Kronans behållna räntor, i en framtid kan komma att på ett eller annat sätt ega ruin.
Och undertecknas den* na förskrifning af Magistraten och Borgerskapets Äldste, i Stadens namn och å dess vägnar, med förbindelse att en för alla och alla för en för betalningen ansvara. 5:0 Böra vissa Deputerade utses och formligen autorise-ras, att ej mindre i afseende på förefallande frågor om lånet, så val uti Riksgälds-Contoiret, sorn vid Domstolar och Executions-saker, representera Stadan Ystad, än äfven att sjelfve eller genom ombud, hvilka af dem befullmägtigas, uppbära och qvittera penningarne i Riksgälds-Contoiret. 6:0 När någon af dessa Deputerade antingen med döden afgår, eller eljelst skulle komma i belägenhet, att ej kunna fortfara med den honom i afseende på lånet uppdragne befattning , kommer e» annan, i hans ställe, att på Den 7 Juli. på lika sått utses och autoriseras; och hvarom underrättelse bär genast Herrar FuUmägtige i Riksgälds-Contoiret meddelas. O m Riksens Höglofl. Ständer täckas bifalla hvad Stats-Utskottet nu föreslagit, torde Utskottet få sig uppdraget, att af Riksens Höglofl. Ständers beslut lemna Herrar Fullmägtige i Riksgälds Contoiret del till efterrättelse; äfvensom Riksens Höglofl. Ständer lära finna nödigt, att, jemte underdånig anmälan öm det Staden Y» stad beviljade lån 3 hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit i Nåder anbefalla Dess Befallningshafvande öfver Malmöhus Län, att till Herrar Fullmägtiga i Riksgälds-Contoiret inkomma med berättelse, huruvida Casern - Byggnaden inom föreskrifven tid blifvit fullbordad, sedan Herrar Fullmägtige hos Konungens bemälde Befallningshafvande först uppgifvit dagen , hvarifrån Byggnings tiden skall beräknas Hvilket allt Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande vördsammeligen understäl0 les. Stockholm dea 4 Juli 1815. På Höglofl, Riddersk.
Majlis befallningshafvande böra hålla allvarlig hand öfver efterlefnaden af allt hvad i denna förordning stadgadt blifvit; och skall det åligga kronostads-, och polisbetjente samt andre i sådant afseende serskildt förordnade personer att förbrytelser deremot beifra; egande dessutom hvar och en rättighet att förbrytelser emot förordningen angifva 28 Hör lill B evil ln.~, Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-V Iskottens Betänkande, N:o i. oell Atala, undantagande barn emot föräldrar, samt tjenstehjon under den tid, de i tjernsten äro, emot hushondefolk. Angifvare vare berättigad alt, vid målets utförande, njuta biträde al krono-åklagare, der lian det äskar. Rättighet att, så i stad som på landet, anställa visitation och göra beslag tillkomme endast kronofogdar, landsoch stadsfiskaler, länsmän, samt andra af Justitie-kanslers-embetet eller Kongl. Maj:ts befallningshafvande förordnade personer, äfvensom polisoch stads-betjente, hvar och en inom sitt tjenstgörings-distrikt eller det, hvartill han blifvit serskildt förordnad. Mom 4- Undersökning eller visitation må alla tider på dygnet anställas uti brännerier, kök, bryggoch bageristugor samt andra rum eller byggnader, hvilka för bränvinsbräuning eller omdestillering kunna begagnas. Då beslag göres, skall det ske i två tillkallade vittnens närvaro Och efter det bränvinsbrännings-redskapens innehafvare, eller, i dennes frånvaro, hans på stället varande ombud eller någon af hans husfolk derom blifvit tillsagd.
Sedan Utskotten emottagit 2;ne motioner i ämnet med utarbetade Lagförslag, den ena motionen al Herr Slats-Secreteran för ilandelsoch Ftnance-Äi endena, och sedan Utskotten jemväl, i anledning häraf, uppgjort ett utförligt förslag till Privat-Banklag, hvilket framkallat en mängd sakrika och vigtiga anmärkningar, vore det förmodligen icke välbetänkt, om R-presentationen nu stannade vid de såkallade allmänna grundsatserna, i stället att jemväl söka visa deras tillämpning uti fullständiga lagbud. Ilar är utomdess fråga om så väsendlliga undantag från vissa i allmän Lag bestämda rättsförhållanden, att de lagstiftande ihagfernes samverkande i flere hänseenden synes erfordras. Huruvida, såsom man äfven förmenat, redan gällande lagstiftning för Bolag kan anses göra tillfyllest för vinnande af de med Bank-inrätt* ningar egentligen åsyftade ändamål, och för betryggande af allmänhetens derunder beroende rätt, kommer att bäst visa sig vid granskningen af de serskilda stadganden, hvilka Utskotten, både såsom tillägg och såsom undantag från allmänna Lagen, här nedan föreslå. De mera speciela anmärkningar, som mot serskilda delar af förra förslaget blifvit gjorda, hoppas Utskotten skola finnas till större delen nöjaktigt besvarade, dels genom det nya förslagets förändrade innehåll, dels ock genom de motiv och upplysningar, som bär nedan följa. Utskottens förnyade förslag, hvars alvikelser från det föregående härleda sig så väl ifrån de inom Riks-Stånden gjorda påminnelser, som ock från den närmare undersökning, Utskotten, vid ytterligare förehafvande af ämnet, sjelfmant deråt egnat, är af följande lydelse: IS Banco och Lag—Utskottens Utlåtande IS.o 4• Förslag till Lag för Enskilda Laneoch Sedel-Banker. / Capitlet. Allmänna bestämmelser, i §.
Den storartade operationen kan hinna ett godt stycke på väg med denna bevillnings hjelp, och man blir icke genast nödtvungen att öka beskattningen för grundskatteafskrifningen; man bibehåller endast och allenast en skatt, som eljest kunnat afskaffas, och för beskattningsväsendet är detta en ingalunda ovigtig sak. Man torde sålunda finna, att det ligger icke så liten beräkning under detta envisa försök att på hvad sätt som helst få tilläggsbevillningen qvar. Här ofvan har sagts, att, derest icke alla tecken bedraga, synes meningen vara, att så uppgöra statsregle-ringen att tilläggsbevillningen blir oundgängligen nödig. Man hade eljest en lika så lätt som gifvande utväg att undvika anlitandet af den mer än lofljgt skrala bevillningsförord-ningen för att få samstämmighet mellan utgifter och inkomster. Ett sådant sätt anvisas i grefvé Björnstjernas motion, att tobakstullen må höjas till det belopp, som regeringen i fjor föreslog. Denna höjda tullinkomst skulle lemna en 6 å 700,000 kr., hvilka sålunda komme att uttagas på ett det lättaste sätt man kan tänka sig, men denna utväg har det betänkliga felet att i högsta grad minska behofvet af tilläggsbevillningen. Att vänta var derfor, att ett intensivt motstånd skulle visa sig mot denna tullförhöjning, och man finner också bevillningsutskottet energiskt afstyrka dess godkännande. Bland andra skäl finner man följande märkliga strof anförd: » Då utskottet derjemte hyser den förhoppning, att den ökade statsinkomst, som grefve Björnstjerna med sin förevarande motion afsett, vid en närmare utredning af statsverkets tillstånd och béhof skall finnas icke vara af behofvet påkallad, anser utskottet sig med fullt fog böra afstyrka bifall till motionen. » Af största intresse skulle dock vara att veta, huruvida det är med eller utan beräkning af tilläggsbevillningen, som bevillningsutskottet sålunda anser tullförhöjningen öfverflödig.
#flg$et ^'rinfeSfan Sophia Albertinas $of|fot;; 9 ro. angåenbe en åt ^anb £jecetlence $ete Sitflitid* bewiljab I6ne#erfåttning; g4;0< . angåenbe oöfroerfle*£ieutenanten De Mottoni til# tagbe'penftonfr od) erfåttning^formåuer; 9ro. i anlebning af åtongl9tta/:t$ Råbiga ^ropofitiom om ferfFilbt anflag till forfraaréroerfet; q6;0, _— i anlebning af ^ongl. ‘iDlapt# Råbiga ^ropofitiotv om afdrifning af förra ^agajin$*-2Directionen$ ålbre for bringar för unbfdtt* ning#* fpannmål Q7;0. ont anflag af allmänna mebel till en ©/itrlåfare i {jmar/e £ån; 98:0. i anlebning af ifrågafiålbt ttppfjdranbe af Osfina* (jätteberg# bergslag# privilegier; 99'0 angåenbe begårbf fortfaranbe anflag åt Sdrame mife ©tatf&olm# @tab# UnbermioningSmetf;. 4* •ioo:o. bert 3° tftooember, angåenbe loSnrngfcprifet för anffagtte ttffo räntor af lemman unber -Ortala 33ruF odj Norrtelje ©evåBfactori; ,101:0. ben 7 december, angåenbe reglering af V{iU?&tatené fån $jerbe, nu ^ionbe, ^itel; ,102:0. angåenbe en afdrifning af éfroerdotten på CRtB* (Statens infomfter, anmanbe tilt infop.af bocfer för ben i (3Bermlanb boenbe f intvanmoge; * 103:0.