Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De åsigter, som hos sednast församlade Ständer blefvo rådande, synas emedlertid ej böra af de nu varande frånträdas. De uttalas i Lag-Utskottets i ämnet då afgifna och af Ständerna bifallna betänkanden. Sedan Utskottet deri tillkännagifvit att förevarande Iråga blifvit af 1844 års Ständer pröfvad i sammanhang med förslaget om införande af lika giftorätt, yttrar nemligen Utskottet: »Ehuru jemlikhetsprincipen i sednare fallet, eller hvad giftorätten angår, dervid gjorde sig gällande, ansåg man likväl hustrus nu ifrågaställa rätt med någon jemkning böra fortfara; och skälen dertill lago dels i den bekymmerfull ställning, hvari en hustru genom förlusten 8 Lag-Ulskottels Betänkande, Jtä 42. af sin man i allmänhet försättes, och dels i den omständighet att i de stånd, der makars giftorätt alltjemt varit lika, hustru njutit morgongåfva, utan att fråga skall blifvit väckt om förändring deri. Att dessa skäl ej äro utan vigt, torde vara obestridligt. Om än å ena sidan morgongålva för sednare tiders lagstiftning förlorat dess ursprungliga betydelse, och följaktligen ur sådan grund ej kan försvaras, så lärer man likväl å den andra ej kunna förbise att, då ett äktenskap af döden upplöses, den efterlefvande mången gång skulle förlora icke allenast ett stöd, utan ock den utväg till bergning, som fanns i det gemensamma begagnandet af makarnes egendom, derest den förre derefter ej egde annat än sin giftorätt. Då emellertid äktenskapet utgör en betydelsefullare och innerligare förening än ett sådant bolag, deri kontrahenterne väl hafva gemensamma sträfvanden, men enskilda intressen, synes det föga öfverensstämmande med naturen af denna förening, om den efterlefvande makan, målet för den hängångnes kärlek och välvilja, i och med den större förlusten äfven undanrycktes alla medel mot behofvet.
Ridd. och Adelns Prot. den 4 April 1863. Preste-Ståndets Prot. den 8 April 1863. Rorgare-Ståndets Prot. den 8 April 1863. Bonde-Ståndets Prot. den 8 April 1863. 3:0. Om ändring i 1 § 11 mom. Tryckfrihets-Förordningen, angående boktryckares åliggande att aflemna fri-exemplar af tryckta arbeten. Tryckfrihets-Förordningen. § i - 11 :o. Af allt hvad som tryckes vare Boktryckaren pligtig, att ifrån upplagan aftaga och utan betalning aflemna så många exemplar, att Justitie-Statsministern, de under riket lydande Universiteter, Kongl Bibliotheket, Riks-arkivet och 11 :o. Af allt hvad som tryckes vare boktryckaren pligtig att, utom det exemplar, hvarom i 4 § 2 mom. stadgas, från upplagan aftaga och utan betalning aflemna till Kongl. Ribliolheket samt till hvartdera af Rikets Universiteter ett full - 8 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 3. Wetenskapsakademien erhålla ett hvarständigt och felfritt exemplar, jemte der dera. Ar något verk ätföljdt af kosttill hörande plancher, hvilket a/lemnande sammare plancher, må sådana dock enverkställes sålunda, att före slutet af Juni dast för Kongl. Bibliolheket ovilkorligen månad' hvarje är bör vara levereradt aflemnas. hvad under det nästförflutna året är vor det ulgifvet. Underlåter någon detta, bote för hvarje särskildt fall tjugufem Riksdaler, och. vare ändock pligtig att, vid enahanda ansvar, inom ny förelagd tid behöriga exemplar aflemna. Hänvisning: Konst.-Utsk. Memorial N:ris 11 och 14. Ridd. och Adelns Prot. den 4 och 29 April 1865. Preste-Ståndets Prot. den 8 och 29 April 1863. Borgare-Ståndets Prot. för samma dagar. Bonde-Ståndets Prot. för samma dagar. 4:0.
Oindelt Spanmål. Summa Riksmynt. « Penningar. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kubikfoten. Transport Diverse Anslag. Exercis af Flottans bemanning Kub.fot. 59,346 k. R:dr. 118,692 ö. R:dr. 2,253,109 360,000 248,583 30.000 18.000 39,150 19,025 5.000 5.000 1,302 27 000 ö. 12 75 75 Durchmarche-kostnader, Reservations-anslag - Reseoch Traktaments-p enning ar, Förslagsanslag Skrifmaterialier och Expenser, Ved m. m. för Förvaltningen af Sjö-Ärendena och Departementets Kommando-Expedition . Skrifmaterialier och Expenser, Ved m. m. för Departementets Kansli-Expedition, 13 13 Skrifmaterialier och Expenser, Ved m. m. för Flottans stationer och depot, FörslagsExtra Utgifter 15,000 — S:r 768,060 88 768,060 ve För Handeln. St. Prof. 1856—1858. 10 Sami. 1 Afd. 3 Band. 3 18 I Sjette Huf - Civ il-Dep artementet. Stats-Råden utan Departementer: 3 å 12,000 R:dr Departements-Chefen Departementets Expedition Kommerse-Kollegium ‘ Statistiska Tabell-Kommissionen. (Derunder följande Reservations-anslag: Till arfvoden åt tillfälliga biträden 5,000 R:dr och till det officiela statistiska trycket 5,000 Hulr.) Landtmäteri-Staten För Socken-kartors upprättande, Reservations-anslag ÖfverStåthållare-Embetet Lands-Staterne i Länen Gästgifvares Friheter Färjor och Färjekarlar • • S:r Jordbruket, Handeln oell Närlngarne. Reservations-anslag.
Beträffande denna kyrkas framtida egenskap af garnisons-kyrka inom hufvudstaden, anser sig Utskottet böra upplysningsvis tillägga, att sedan Rikets 14 Stals-Utskottets Utlåtande N‘-o 239. nu församlade Ständer, med afseende å vigten deraf, att tjenliga lokaler blefve att tillgå såväl för garnisons-församlingarnes gudstjenst, som till gemensam skolundervisning för dessa församlingar tillhörande barn, genom underdånig skrifvelse af den 4 Februari nyssförlidet år, anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes låta närmare undersöka förhållandet, för att få utredt huru sagde behof, vare sig med begagnande af redan befintliga lokaler eller annorledes, kunde lämpligen afhjelpas, har, för sådant ändamål, en särskild Kommitté blifvit tillsatt, hvilken Kommitté redan under sistlidne sommar afgifvit sitt^betänkande i ämnet; hvar efter detta, af vederbörande Regements-chefer och Öfver-kommendanten godkända, betänkande till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnats; varande deruti föreslaget, att för garnisons-församlingarnes gemensamma behof måtte å en Kronan tillhörig och åt Lif-Gardet till Häst för närvarande upplåten tomt, vid hörnet af Storoch Styrmansgatorna, uppföras en i 2:ne afdelningar anordnad byggnad, som skulle innefatta både kyrka och skola. Kostnaden för denna byggnad samt tomtens planering och nödig hägnad jemte ett för skolan erforderligt uthus, var, uti deröfver uppgjorda förslag, beräknad, i ett för allt, till 120,000 R:dr R:mt.
1 nämnde försvarslöse; samt till ett år eller derunder för sådane personer, snm uti § 5 inom. 2 omförmälas”. Och är härförutan af Riksdagsfullmäktigeri Johan Lekberg från Orebro Län yrkadt, att stadgande måtte meddelas al innehåll, ’’att sådane personer, som, oaktadt lämplige föreställningar af fattigvårds-styrelsen, icke kunna föimås att arbeta till sin eller de sinas bergning eller genom lastfull lefnad på ett eller annat sätt falla fattigvården till last, skola, sedan de tvänne gånger undergått varningar, af Konungens Befallningshafvande dömas till arbete på 3, (i å 12 månader, efter omständigheterna, å något Kronans korrektionshus. Utskotten hafva tagit omförmälde anföranden i öfvervägande; och hvad först angår Herr Hedenstjernas framställning om behofvet af påminnelser till embetsmyndigheterne här i riket att noggrannt iakttaga gällande författningar angående utfärdande af pass för lösa personer, så finna Utskotten det mindre lämpligt, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Majit anhålla om vederbörandes förständigande att uppfylla skyldigheter, som dem redan åligga; hvarföre Utskotten tillstyrka, att förslaget i denna del icke må vinna afseende. Vidkommande derefter bemälde motionärs hemställan, att Rikets Ständer skulle anhålla, det Kongl. Majit täcktes anbefalla de Norrska auktoriteterne att icke utan serdeles skäl meddela pass till Sverige åt lösa personer; så få Utskotten erinra, att Rikets Ständer genom bifall till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utlåtande J\1 2 beslutat hos 24 Lagnarn t Allmänna liesvarsoch III; otiomi-Utsi: ollens Betänkande, N;o 27. Kongl. Maj:t i undthet begära, det enahanda föreskrifter, sorn äro för Svenska embetsmyndigheter gällande i fråga om meddelande af pass till Norrige, jemväl af Norrska auktoriteter vid utfärdande af pass till Sverige iakttagas, och att således den af Herr Hedenstjerna i delta afseende föreslagna åtgärd nu mera icke erfordras.
De i förra förslaget gjorde bestämmelser rörande den andel af grundfonden, som bör contant insättas samt minsta antalet af Directionens ledamöter, hafva Utskotten icke funnit anledning förändra; men som Commandit-delegare ansetts icke böra få i Bank-Bolag inträda och Utskotten, angående vilkören för lott-brefs öfverlåtelse, under 1r § intagit bestämda föreskrifter; så hafva de under Litt. b och h i dessa afseenden uti 6 § af förra förslaget intagne morn. utgått. Det föreslagne stadgandet, att den, som sitt lott-bref pantsatt, icke borde kunna till Directeur inväljas, hafva Utskotten icke funnit behöfligt; emedan Bolagen sjelfve hafva det största intresse uti och äfven bäst äro i tillfälle att till Directeurer utvälja de skickligaste och pålitligaste personer, utan afseende på det större eller mindre actie-belopp, de i Banken ega. Då i det under Litt. cl i denna § intagne mom. finnes stadgadt, att Bolags-reglorne skola innefatta föreskrifter om vilkören för sammankallande af extra Bolagsstämma, så torde några ytterligare bestämmelser i detta hänseende icke behöfva i lagförslaget införas. Att föreskrifva, det någon förändring i en Banks Bolags-reglor under beviljad octroij ej får ega rum, hafva Utskotten ansett olämpligt. Allmänhetens säkerhet bör vara tillräckligen betryggad, då någre andre förändringar, än de, som öfverensstämma med Lag, ej få ske. 6 §. Någre serskilde bestämmelser för att betrygga Bank-Bolagen för förluster genom de lysta förmonsrätlerne, eller för att bestämma, inom hvilket Jior till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, IV:o 5. 3 belopp af taxeringsvärdet inteckning må antagas, hafva Utskotten ej funnit af nöden, då dessa frågor inbegripas under den allmänna pröfning af sä kérhetshandlingarne, som i denna § bestämmes.
Men det dröjde ej många dagar, förrän hon insåg, att en sådan van, säker hand som nunnans kan endast den ha, som från sin tidigaste ungdom öfvat sjuksköterskans kall och hvars hand ej göres osäker och darrar i oro öfver den sjuke själf. Det kändes snart som en oändlig trygghet att veta honom ha den bästa möjliga omvårdnad och att ej ständigt behöfva lefva under den oerfarnas tryckande ångest att begå något misstag, någon oförsiktighet. Men hur overkligt var ej detta att dag ut och dag in lefva tillsammans med en varelse, om hvilken hon ingenting visste annat än att hon var barmhärtighetssyster från Sacre Cœur och kallades — inte hette — sœur Simone, och som ingenting visste och ingenting ville veta om henne annat än att hon var hustru till den sjuke herrn i Villa Giulia. Det kändes som att draga en tvångströja öfver sitt rika tankeoch känslolif. De kunde som i dag sitta timtals utan att växla ett ord. Det var som om nunnan öfverallt förde sin klostercell med sig för att innesluta sig däri. Världen därutanför, — den värld, där makar och föräldrar, barn och syskon bygga och bo, där man älskar och kämpar för sin egen personliga kärlek och lycka — fanns icke för henne, fick icke finnas. Hvarifrån de personer kommo, åt hvilka hon ägnade sin barmhärtighetsgärning, hvilka deras familjeförhållanden, deras känslor, deras åsikter voro — var henne fullkomligt likgiltigt. Det enda väsentliga, det, att de icke hade den allena saliggörande tron, visste hon. Det var ju, tyvärr, nästan alltid förhållandet med dessa främlingar. Om de voro hemma i England, Tyskland eller något annat kätterskt land, hvars namn hon kanske aldrig hört, om de där lämnat efter sig gamla föräldrar eller späda barn, det hörde icke henne till att syssla med eller tänka på. Hennes uppgift utom klostret var att vårda sjuka, och den uppfyllde hon med aldrig sviktande plikttrohet. Denna fullkomliga intresselöshet för allt utom sjukdomen verkade i början nästan upprörande osympatiskt på den unga svenskan. Det var som om en ismur rest sig mellan de båda kvinnorna. Men småningom kände hon det på ett annat sätt.
Med afseende härå, och då mitt tillägg icke synes angå detailler, utan just innefatta en hufvudsaklig ändring i grunden för användandet af låne anslaget, har jag trott, att detta tillägg du borde af Ridderskapet och Adeln stadgas. I annat fall måste, Pfeit 8 Junii f, nu såsom jag förut nämnt, fördelningen af anslaget uppgöras efter nu gällande Författningar. Herr Munch af Rnfen/kjold: Man tyc ker väl, att då man har öppet att pröfva Friherre Cedersströms tillägg, när det reglementarisk» förekommer, man ej nu borde yrka pröfning deraf 3 rhen då fråga nu är, stt bestämma sjelfva anslags-summan, synes det mig ock vara ganska nödigt a<t veta, huru mångå 6lags manufacturier få deraf sig begagna. Herr Påhlman: Jag hemställer till Fri herre Cederström, som sjelf är ledamot i Statsutskottet, om Utskottet, vid fördelningen af ifrågavarande anslag manufactutierne emellan, ansedt sig hindradt af förut gällande Regimen.; ten, samt om icke Utskottet föreslagit, att Glasbruk, Skeppsbyggerier m. m. d. hädanefter må tillgodonjuta lånebiträde. Utskottet har följaktligen varit alldeles oberoende af alla Reglementen. J»g kan således ej finna, stt vi nu behöfva uppehålla oss härmed. Det tillägg Friherre Cederström yrkat nu boja stadgas, att alla slags Munufacturgrenar skola förklaras berättigade till erhållande af lånebiträde, är i öfrigt högst obestämdt, och kunde sluteligen möjligtvis leda ända derhän, att äfven Svafvslsticks-fabriker derpå gjorde anspråk. Friherrs Cederftrorn: Med all agtning för hvad Herr Påhlman nyss yttrat, torde jag få erinra, att just farhågan för mitt tillägg synes mig, snarare än något annat, ådagalägga 332 Den 8 Junii J, m. en tydlig afsigt, att undanhålla vissa Näringar från begagnande af ifrågavarande anslag.
Med hvarje år vräka vågorna upp allt mera sand, som slädnät’ på bottnen vid sidorna af bryggan, och vid islossningen sistlidet är blef stenläggningen under densamma rubbad. Så framt alltså bamnbryggan icke snart fulländas och förändras (ill en sluten hamn med varak tigare stenläggning, kan man med visshet förutse, alt det redan företagna arbetet kommer ali snart til! enskild och allmän skada gå förloradt. För alt nu söka bevara den färdiggjorda delen och skaffa Grenna och omgifvande ort en lämplig plats för utoch införsel af varor, är det, som dels motionärer inom alla fyra Riks-sländen, dels ock städerna Eksjö och Grenna jemte 21 angränsande socknar anhållit om statens mellankomst med ett hehöfligt anslag, hvilket, nedsatt till 50,000 R:dr Riksmynt, knappast utgör hälften af det verkliga belopp, hvartill kostnaden numera kommer att uppgå.“ af Herr ./. F. Grän. Emot 24:de. punkten, angående lån för hamnanläggnings-arbetena vid Strömstad.: af Herr J. Al. Björnstjerna. Emot 25;te punkten, angående stats-bidrag för fortsättningen af kajbvggnaden rn. fl. arbeten vid Wenersborgs hamn: af Riksdagsfullmäktige!! Anders Eriksson från Elfsborgs län, som ansåg sig, med anledning af den derom väckta motion, böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, för verkställandet af en kajbyggnad jemte andra dermed sammanhängande arbeten vid Stats-Utskottets Utlåtande N:o 158, 83 Wenersborgs hamn, bevilja elt låneunderstöd af 45,000 R:dr Riksmynt, emot den ålerbetalningsskvldighet, sorn för andra hamnbyggnadslån vid denna Riksdag varder fastställd.
Detta borde visserligen afskräcka mig ifrån att här uppträda; men jag har antagit vanan att icke låta afskräcka mig så lätt, och jag tror, att just i detta ämne äro de s. k. lärde de sämsta domarne. De befinna sig in i sjelfva focus af strålarne och kun - Den 1 Februari f. m. na derföre icke bedömma beskaffenheten af den eldstad, hvarifrån ljuset utgår. Jag kommer ihåg en af de sljernor, som ifrån Upsala spridde sitt ljus öfver hela verlden, nemi. Linné. Han var så dålig i Wexiö skola, att han fick det rådet att aflägsna sig derifrån och taga till lästen eller något annat handtverk. En annan stjerna, som ifrån Lunds academi har spridt ljus åtminstone öfver fäderneslandet, nemi. Lagerbring, var sä klen uti sina lärda studier, att han aldrig kunde erhålla magislerkransen, ehuru man vet huru ganska medelmåttig man kan vara och ändock erhålla den utmärkelsen. Man har sagt, att presterskapet vore de enda behöriga domare i detta ämne. Men låtom oss dä betrakta hvad det är för classisk lärdom, som de hafva insupit. För att blifva prest fordras i lärda studier icke mer, än att hafva läst litet af Cicero, Livius eller på sin höjd af Virgilius eller Horatius.- 1 Grekiskan fordras det att kunna explicera nya Testamentet, och i Hebreiskan fordras det icke så mycket sorti en judegosse vid 10 års ålder kan prestera, nemi. att läsa innantill några psalmer eller några capitel i någon af Mose böcker. Dertill inskränker sig egentligen deras lärda bildning i allmänhet. Man har sagt, att vi hade ingen erfarenhet i sådana ting, emedan vi icke sjelfve hafva varit lärare och derföre icke kunde bedömma dessa ämnen. Men i st. f. att resonnera in abstracto eller i allmänhet om dessa ämnen, vill jag blott taga mig friheten att gifva ett litet utdrag af min egen bildningshisloria. Vid tio års ålder hade jag njutit privat undervisning och blifvit intagen i Wexiö skola i den s. k. 3:dje classen.
Blir den en gång lifvad af flygande segel och vimplar så ser man dessa här öfver sitt hufvud. Götha Kanal är ett storverk. Maken till arbete har jag ej sett: murar, som vore de hopvexta, slussar, som vore de helgjutna! allt gjordt med den yttersta omsorg, med denna renlighet, varaktighet, dugtighet, som i menskliga verk äro likså glädjande, som flärden, slarfvet, skrytet vidriga. Vid Borenshult (der kanalen går ut i sjön Boren) såg jag arbetet i full gång. Alla verktyg, allt ifrån skottkärran och stenhuggarens slägga, äro bättre gjorda, än jag förr sett eller märkt. Af allt är något att lära. Det kan man kalla ett technologiskt institut, som håller målet! Ej långt från Motala såg jag som hastigast kanalarbetets verkstäder. Ett enda behagade mig ej. Då jag ämnade gå in i verkstaden för det finare smidet, möttes min blick öfver porten af en bokstafverad tafla tillkännagifvande, att utan vederbörligt tillstånd ingen här fick tillträde. Det var den första Svenska upplaga jag sett af detta No admittance here! etc. som så ofta i England tillbakastötte mig. Jag är ingen kännare. En vandrande Gesäll hade bättre rättighet att här se allt utan hinder än jag. – Ett par Engelsmän voro på stället. Vägen till Husbyfjöl går utmed stränderna af den vackra Boren, genom ängar, beväxta med Ek, Alm, Ask, Hassel och alla slags nordens löfträd. Öfver sjön ser man det vackra Ulfåsa. Från Husbyfjöl till Berg passerades kanalen. Vid Berg, der den går ut i Roxen, voro flera slussar färdiga. Calmare Regemente arbetade vid kanalen, ett vackert och höfligt folk, med hvilka det var mig en glädje att tala. Liksom en hederlig Svensk Officer, som varit med i verlden, vid mognare år är ett det vackraste specimen på Svenska national-charakteren, så är äfven Svenska soldaten den vackraste upplagan af Svenska bonden. Den senares naturliga välvilja får hos den förra ett mera förekommande och städadt uttryck. – Ifrån Berg och redan
Tala med Israels barn, och säg till dem: När I kommen in uti landet, dit jag eder införa skall; Att I äten af landsens bröd, skolen I gifva Herranom ett häfoffer; Nämliga af edars degs förstling skolen I gifva ena kako till häfoffer, såsom I gifven häfoffer af ladone. Så skolen I ock gifva Herranom förstling af edar deg till häfoffer, med edra efterkommande. Och om I af ovetenhet försummen något af dessa bud, som Herren till Mose sagt hafver; Och allt det Herren eder genom Mose budit hafver, ifrå den dagen Herren begynte bjuda, intill edra efterkommande; Om nu menigheten gör något ovetandes, så skall hela menigheten göra en ungan stut af boskapen till ett bränneoffer, Herranom till en söt lukt; samt med sitt spisoffer och drickoffer, såsom det sig bör; och en getabock till syndoffer. Och Presten skall alltså försona hela menighetena af Israels barn, så varder det dem förlåtet; ty det är en ovetenhet. Och de skola frambära sådana sina gåfvor Herranom till ett offer; och sitt syndoffer för Herranom öfver sina ovetenhet; Så varder det förlåtet hela menighetene af Israels barn; dertill ock främlingomen, som bo ibland eder, efter hela folket är i sådana ovetenhet. Men när en själ genom ovetenhet syndar, hon skall frambära en årsgammal get till syndoffer. Och Presten skall försona sådana ovetande själ med syndoffret för ovetenhetena för Herranom, så att han henne försonar; så varder det henne förlåtet. Och det skall vara allt en lag, som I för ovetenhet göra skolen, både dem som inländske äro ibland Israels barn, ock så främlingomen, som bo ibland eder. Men om en själ något gör af öfverdådighet, vare sig inländsk eller utländsk, den hafver Herran försmädat; den själen skall utrotad varda utu hennes folk; Ty hon hafver föraktat Herrans ord, och gjort hans bud omintet; hon skall platt utrotad varda, och umgälla sin skuld.
Banken i möjligaste måtto alltid bör innehafva lätt realisabla obligationer, till belopp af 5 millioner r:dr b:co. Der stadgas likväl äfven den skyldigheten för Banken, att äler ersätta den minskning uti dess räntebärande papper, som genom obligationers infriande kan uppkomma. Deremot har Utsk. underlåtit att föreskrifva, att Banken äfven är skyldig att efsälta den minskning uti den afsalta obligatioussumman, som genom obligationers försäljning kan komma att äga rum. Uti den 3 punkten har Utsk. tillstyrkt något, sorn jag finnér mig föranlåten på det högsta bestrida, nemi. alt Riksg.cont. skulle slippa att verkställa capilal-afbetalningar ä de Riksg.contis obligationer, till ett belopp af 3,500,000 r:dr, som Banken redan innebar;— det första steget alt tillintetgöra den allmänna credit dylika obligationer böra hafva, så vida de skola vara af någon väsendtligare vigt för Banken, än just att befria Riksg.cont. ifrån skyldigheten att fullgöra sitt åtagande i afseende på capitaloch ränteliqvidernas noggranna verkställande. Det gamla, alltför väl bekanta sättet, som R. St. under framfarna tider, vid liqviderandet af Statsverkets skuldförbindelser till Banken, iakttagit, bar bestått deruti, att ett eller annat år låta Statsverket eller Riksg.cont. till punkt och pricka fullgöra sina förskrifningar, men sedermera, efter några års förlopp, inställa räntebetalningarne och slutligen äf - Den 19 December. 553 äfven upphöra med capitalafbetalningarue. Vill man alt Riksg.- conl-.s obligationer skola för framtiden vinna och bibehålla något verkligt förtroende, så anser jag det vara högst nödvändigt, att dessa statspappers ordalydelse blifver samvetsgrant iakttagen.