Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Biskoppen Doctor Nordin yrkade å nyo, att saken ej kunde få någon annan form, än den hade vid sistl[id]ne Riksdags slut, hvarvid så väl Herr Grefven och Ordföranden som Herr Assessor Gahn gjorde den anmärkning, att det just vore enligt med den 81:sta §, att en ny redaction, åtföljd af Constitutions Utskottets tillstyrkan, 1 Ordet häremot tillskrifvet i kanten. Den 18 September 1810 55 för Riksens Ständer föreslogs, emedan den ej kan komma till Riksens Ständer utan att vara tillstyrkt. Derefter upplästes å nyo ofvanförde redaction, då Herr von Brinkman anmärkte, att en sedel alltid borde uttagas, antingen Ledamöternes antal vore udda eller jämnt, och H:r Falkman, att slutet af den gamla §, rörande voteringen innom Banco-Utskottet, måtte bibehållas. I föllje af dessa anmärkningar gjordes fölljande nya redaction: »Alla omröstningar i Utskotten skola ske per Capita, emellan Utskottets samtelige Ledamöter, utan afseende på Stånd. Då Votering med slutna sedlar auställes, må alltid en Sedel uttagas och förseglas, hvilken öpnes endast å det fall, att rösterne vid uppsummerandet skulle befinnas lika delade. Är Pluraliteten redan vunnen bör den aflaggda Sedeln genast förstöras. Innom Banco Utskottet böra i de mål, der Utskottet med Riksens Ständers rätt besluter, Två Tredjedelar af hvarje Stånds Ledamöter vara närvarande». Efter förnyad begjäran om votering öfver detta förslag uppgaf Herr Grefven och Ordföranden fölljande voterings proposition: »Den, som bifaller den af Secreteraren föreslagne redaction angide omröstningar per capita uti Utskotten skrifver Ja; Den det ej vill, skrifver Nej; Vinner Nej, afgår icke något förslag till förändring af voteringssättet innom Utskotten». Derefter anställdes votering, då rösterne utföllo, som fölljer: af Höglofl. Riddersk: och Adeln — 4 Ja. Högv. Präste Ståndet — 5 Nej.
Robsahm. S. D 428 Dm 5 Juli. 5. D. A nyo föredrogos Allmänna Besvärsoch Oedonomie Utskottets Betänkanden: i:o af den 21 Juni, som ifrån den 28hvi* lat på bordet, angående medel till Vaccinationens befrämjande; . 2:o af den 29 Juni, som den 3 Juli lades på bordet, rörande Skogs hushållningen vid Bergsinans-hemman, sorn af ändra än Bergsmän inköpas ; och 3:0 af samma dag, och likaledes sedan den 3 Juli hvilande, om Fyrbåkar på ÖstergarnsHolrnen, Holmön och Måsesten; Och blefvo dessa Betänkanden af BorgareStåndet bifallna. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. I anledning af anmärkningar emot Statsutskottets Betänkande af den 14 Juli , sorn sedan den 3 Juli hvilat på bordet, angående Löfås Silfververk, blef detsamma vid förnyad föredragning , till Utskottet återremitteradt. Ut supra. Ex Protocollo • Carl Magn. Robsahm. S. D. Biföilos Stats-Utskottets sedan d 22 Juni på bordet hvilande samt nu åter föredragna Betänkanden: 1:0 af deri 14 Juni om lone förbättring för Landshöfdingen i Christianstads Län; s:o af Den 5 Juli. 439 2:o af den 29 Juni , om de Rotskiften , som varit nyttjade af Söderhamns Gevärs-Factories betjening och arbetare; och 3:0 af den 30 Juni, angående sådana f. d. Konung Gustaf Adolphs medel, hvilka varit ställda under nu mera framlidne Herr Presidentens, m. m. Friherre Lagerheims och Herr Stats-Commissarien Wåhlbergs gemensamma för» vältning. Ut supra Ex Protocollo Carl Magn.
Då nu, enligt motionärens åsigt, det hvarken vore med skolans eller samhällets verkliga fördel öfverensstämmande, att lärare i 35 år qvarhölfes vid en tjenstgöring, sorn, vida mödosammare än de flesta andra, derföre äfven hastigare undergräfde helsa och krafter, hvadan det ock i allmänhet visade sig, att ganska fa skollärare kunde till 60 års ålder bibehålla den sinnes-spänstighet och arbetskraft, sorn erfordrades för att rätt kunna sköta detta vigtiga kall, har motionären föreslagit, dels att lärare vid elementar-läroverken må varda berättigade att efter 20 års tjenstgöring vid afskedstagande! erhålla J af lönen i pension och efter 30 års tjenstgöring lönens hela belopp, dels ock att ofvan anförda föreskrift om pensionens förminskande vid emottagandet af annan befattning ej vidare måtte komma att tillämpas. Då Utskottet icke kan bestrida, att lärare-kallet, likasom det onekligen är ett af de mest maktpåliggande bland alla allmänna befattningar, äfven i högre grad än de flesta andra tjenster tager såväl själssorn kroppskrafter i anspråk, skulle Utskottet visserligen i följd häraf anse önskvärdt, att lärarne vid rikets elementar-läroverk kunde, såsom motionärerne hemställt, vid en tidigare ålder, än den för tjenstemän i allmänhet föreskrifna, komma i åtnjutande af tillräckliga pensioner, på det de ej måtte tvingas att med denna ansvarsfulla verksamhet fortfara längre, än förmåga och krafter medgifva. Men å andra sidan, och i betraktande af de inom elementarläroverken för närvarande allmänt rådande förhållanden, har Utskottet ansett det vara mindre vigtigt, om frågan rörande lärarnes pensionsrätt ej skulle erhålla en fullt tillfredsställande lösning under nu pågående riksmöte, då så betydliga anslag blifvit begärda och af Utskottet tillstyrkta för åstadkommande af en förbättrad löne-reglering åt lärare-staten.
Alik. till Bxp.-Utsk. den 7 Nov. 1859, kl. 2 e. m, tio ny!. Jflaj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående sinnessjuke Under-löjtnanten vid Jönköpings Regemente Carl Arvid Forshoells uppförande till pension på Allmänna Indragnings-staten; Gifven Stockholms Slolt den 21 Oktober 1859- Jemte anmälan, att Under-löjtnanten vid Jönköpings regemente Carl Arvid tWshsell, hvilken år 1861 utnämndes till officer och sedan år 1854, i följd af sinnessjukdom, varit intagen å Wadstena hospital, numera enligt företedt läkarebetyg nedsjunkit till den "förvirring och slöhet, att hans vederfående efter största sannolikhet icke vore möjligt, har chefen för nämnde regemente, då likväl sådant oaktadt, Forshalls lifstid torde blifva långvarig, samt de besvär och olägenheter, som genom hans otjenstbarhet redan egt rum, således kunde en mångårig tid komma att, regementet och hans kamrater till last, än ytterligare fortfara och förökas, hos Kongl. Majit i underdånighet hemställt om vidtagande af sådan åtgärd, att Under-löjtnanten Forshaell t emot skyldighet att frän tjensten afgå, kunde tillåtas att under sin återstående lifstid på Allmänna Indragnings-staten uppbära årligen ett hans nu innehafvande under-löjtnantslön motsvarigt belopp; i hvilket afseende Regements-chefen öfverlemnat en af Regementsskrifvaren uppgjord uträkning, utvisande att en under-löjtnantslön vid Jönköpings regemente i medeltal utgjort, för de fern sista åren 457 R:dr 20 öre och för de tio år 436 R:dr 50 öre, hvilka lönetillgåhgar ärligen minskats med 37 R:dr 50 öre, genom bevillning samt afgifter till pensionsoch ackords-amorterings-londerna. 22 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 15.
Andra äro inte så tviflande de taga emot alt hvad de få utan att granska det så noga och så kunna de så utmärkt bra nöja sig med halfheter och kompromisser, men det kan inte jag jag ville vara alt, alt, absolut alt för min man samma dag jag upptäckte, att jag inte längre vore det » »Nå hvad då, din toka?» »Jag skulle skjuta honom», sade hon i en ton, som skulle föreställa skämtsam, men hon spände med det samma blicken i den gamla med ett par så stora, allvarsamma ögon, att denna förlorade all lust till att vidare öfvertala henne. »Jag trodde aldrig, att du var så öfverspänd, Alie, du med all din kritiska snusförnuftighet. På det sättet kan du ju aldrig gifta dig.» »Nej, hvem säger annat! Man skall vara ett barn eller en idiot för att taga ett sådant steg » »Ja eller också skall man kunna älska. Kan man inte det, så medger jag » »Älska! Tant begriper ju ingenting. Det är just, om man älskar, som man inte vågar hvad gör det eljest hvad skulle det göra mig, om jag gjorde Pål eller Per olycklig men att binda en man, som man älskar, vid sig för hela lifvet du gud, hvilket enfaldigt själfförtroende!» »Nej, Alie, nu tror jag ändå, att jag ber Rikard komma!» »Gör det, om tant vill», sade Alie och gaf henne åter en allvarsam, nästan hotande, dunkelt glimmande blick. »Jag skall då bara upprepa mitt nej, nej, nej, så att det genljuder genom hela huset.» Rikard väntade modern otåligt inne i sitt rum. Hon beredde sig att meddela honom alt, men han gjorde henne bara den enda frågan: »älskar hon någon annan?» och då hon nekande besvarade denna, ville han icke höra mer, utan tog sin hatt och gick ut. Hans egenkärlek var djupt sårad. Han hade litat så säkert på sin makt. Han hade aldrig förr förgäfves sökt närma sig en kvinna han hade alltid blifvit mött på halfva vägen och ändå hade han aldrig gifvit så mycket af sig själf till någon annan, som till Alie. Och han var van att lyckas icke blott i detta afseende.
Efter framställd, men med nej besvarad propos. å bifall till Utsk:ts hemställan, gjordes propos. om afslag derå samt beviljande of det utaf K. M. äskade beklädnadsauslag lör det nya sappörkompaniet, dervid svarades ja. Mom. litt. II. Utsk:ts hemställan bifölls. 28:<le punkten, Lifoch Släpmunderingar vid RotehållsRegiteua. Lrtsk:ts hemställan bifölls. 29:de punkten, Salpeterupköp. Ilr Björnstjerna: Det torde vara de flesta bekant, att Kronans förbindelse att tillhandahålla allmänheten krut numera uphört, sedan krutbruken fått rättighet till fri handel och således allmänheten karr taga sitt behof af denna artikel hvar som helst. Innan denna förändring vidtogs, var det naturligtvis nödvändigt att Kronan försåg krutbruken med deras behof af salpeter; ett visst pris för upköp be tömdes då och särskilda förmåner tillädes dem, som tillverkade denna vara. Dessa förmåner blefvo ock tid efter annan förbättrade, och denna näring inom landet upmuntrad, emedan den ansågs som en vigtig binäring för åtskilliga provinser, isynnerhet de Norrländska. Kronans vinst af dess monopolium på krut beräknades till 80,000 rdr, och man antog att, då detta uphörde, denna vinst skulle komma konsumenterne tillgodo genom prisets fallande. Detta har dock ej inträffat, emedan de nu tå betala krutet högre än förut.
Herr Istejkenlkölst, Oetlok, upläste följande anförande till Protvcollct: Wid ett föregäende tilfälle har jag yttrat den önskan, att Högloft. Ridderskapet och Adeln skulle för dest i Städerna ä, gande hus ätaga sig inqwartering sä wäl i fredsson, krigs-tider. Min tanka derom kan ju icke wara olika. Utaf aila de rättigheter Ridderskapet och Adeln ägt, och under detta Riksmöte fränsagt sig, har efter mitt sätt att se fåken, ingen dylik uppoffring med större rättwisa kunnat wäntas, eller med större billighet bifallas, än denna nu i fräga waranbe. ven werkar alsintct pä husens wärde, efter den är personel och blott ätfötjer frälse-namnet, och blifwer derigenom sä mycket obebagligare för Bvrgcrskapet och öfrige ofrälse husägare, mera i afseende pä de ändringar,'som derigenom upkomma i hela jnqwartcringsfbrdelningcn hwarjc gäng ett hus gär utur ofrälse i frälsemans ägo eller twärtom, än i afseende, pä nägon särdeles lin, bring sedan Högloft. Ridderskapet och Adeln samtyckt att under KrigStider deltaga uti inqwarterings-fkyl, dighetcn, dä den, som mest är beswärande. Jag wägar derföre, sedan samma fräga äter kommit under öfwerläggning i ödmjukhet fbreflä, det Högloft. Ridder - Den 5 September
Ständer i fråga om förändring i läseordningen för rikets allmänna elementarläroverk, bland annat, i underdånighet anhållit, att yngling, som läser latinska språket, må kunna befrias trän läsningen af det grekiska, har Kongl Majit, genom nådig Kungörelse den 12 sistlidne Maj, till följande lydelse förändrat 12 § af läroverksstadgan den 29 Januari 1839: “§ 12. I de öfriga klasserna medgifves befrielse från klassiska språkens läsning åt de lärjungar, som, med bifall af målsmän, önska sådan befrielse erhålla; och vare dessa lärjungar skyldiga att under de lärotimmar, då denna befrielse eger rum, begagna den undervisning, som i stället för läsningen af nämnda språk för dem bestämmes. För yngling på. elementarläroverks klassiska linie, sorn befinnes icke utan svårighet kunna följa undervisningen, må framställning om hans befrielse från läsningen af grekiska språket göras af vederbörande målsman, och må, efter det läroverkskollegium yttrande afgifvit, på eforus bero att den äskade befrielsen bevilja; börande den sålunda dispen^erade, på de åt grekiska språket anslagna lärotimmar, i stället under vederbörande lärares tillsyn sysselsättas med skriftliga arbeten på lärorummet.“ Genom stadgandet i sednare momentet har visserligen från grekiska språkets målsmäns sida en eftergift blifvit gjord till följd af Rikets Ständers önskningar; men denna eftergift är mera skenbar än verklig. Befrielse för yngling, som vill läsa latin, men vara befriad från grekiskan, lemnäs nemligen endast i det fall att ynglingen icke utan svårighet kan följa undervisningen. Det var likväl icke endast för svage och underlägsne ynglingar Rikets Ständer begärde befrielse från den onyttiga och onödiga läsningen af grekiskan, utan för ynglingarne i allmänhet och således äfven för dem, som väl försvara sin plats. Under det vilkor befrielsen nu skall meddelas, lärer väl ingen befrielse sökas eller komma i fråga, enär ingen målsman lärer vilja, för att befria en yngling för det onödiga läsandet af grekiskan, nedsätta honom inför lärare och kamrater, och ingen yngling vill till sådant pris köpa befrielsen.
Jag tror ej att man kan förebrå mig bristande nit och värme för en förbättring af tjenstemännens vilkor; men å andra sidan är det icke melan rätt, att då så högst betydliga löneförhöjningar, hvarom nu är fråga, beviljas, man också tillser att arbetet blifver jemkadt derefter, och att man icke alltjemt vill tillskansa sig förbättrade vilkor, utan att i förhållande dertill åtaga sig större skyldigheter. På de skäl jag nu haft äran anföra, anhåller jag om bifall till Utsk:s på KammarRins eget Utlåt, grundade förslag. Hr Printzensköld: Det är verkligen mycket ledsamt för mig att finna, det den siste värde talaren uptagit mina anmärkmr så som om de skulle innefatta en emot honom riktad förebråelse, att Den 21 Oktober f. m. 197 icke hafva iakttagit den välvilja emot KammarR:ns tjenstemän som han bort. Ilar ej Hr Gripenstedt haft godheten höra min ofta uplepade förklaring, att jag är långt ifrån att vilja i ringaste mån lägga föredraganden till last, att ett sådant missförhållande egt rum, enär han med bästa vilja i verlden icke hade kunnat handla annorlunda, än han gjort. Jag förklarade ju, att om verket sjelft hade visat mera välvilja mot sina egna tjenstemän, så hade det, enligt min öfvertygelse, för Ilr Gripenstedt, varit ett synnerligt nöje, att understödja verkets förslag; trien när delta verk, begått den, enl. mitt förmenande, upenbara orättvisa, sorn innefattas i dess afgifna förslag, så kunde föredraganden icke göra annat, än hvad som skett, och jag uprepar ännu en gång, att det ej förundrar mig att jag icke sett något annat förslag, än det förevide, då det öfverensstämnrer med KnmmarR:ns eget. Jag ber således Hr Gripenstedt vara förvissad, att jag icke i någon mån riktat mina anmärkrnr emot honom.
En plan uppgjordes redan 1826, hvaraf följden blef, att utom correctionsinrättningarna här i Stockholm finnes en för mankön i Malmö och tvenne för qvinnkön i Norrköping och Götheborg. Ender tiden erfors en synbar tillväxt i fångarnas antal, till följd af inträffade missväxtår och andra på dessa förhållanden verkande omständigheter, hvilket föranledde styrelsen att härom slutligen i832 göra anmälan hos K. M., jemte föreslående af vissa provisoriska åtgärder till förekommande deraf, att icke ett alltför stort tillopp af fångar skulle göra alla anstalter för deras förvarande otillräckliga. K. M. lemnade härtill nåd. bifall, men anbefallde tillika Fångstyrelsen att inkomma med ytterligare föi-slag, huru utrymme och sysselsättning skulle kunna vinnas för den ökade massan af fångar. I anledn. häraf ingick Fångstyrelsen i vidsträcktare undersökningar i afseende på det långvariga tillståndet af en beständigt växande fångnumerär, och återgick med sina forskningar ronde fångantalets förhållande till folknummern till det år, hvarifrån någorlunda fullständiga fånglistor funnos att tillgå, eller år i8i3. Resultatet häraf utvisar, att år 1S13 utgjorde fångnummern 1,774 personer på en folknummer af 2,43o,ooo, d. v. s. en fånge på i,3g2 fria; att år 1825 utgjorde fångarna ett antal af 3,748 på en folknummer äf 2,771,252, d. v. s. en fånge på 740 fria; att år 1827 fångarna voro 4?17a pä en folknumerär af omkring 2,795,000, d. v. s. en fånge på 670 fria, och att år 1833 fångarnas antal steg till 4>Soo på en folknummer af 2,934,000, d. v. s. en fånge på 652 fria.
Undantag härifrån förekomma väl oftast härflytande från begifvenhet på starka drycker; men de kunna, i förhållande till innevänarnes antal, ej anses särdeles talrika. Några grofva missgerningar hafva under de sista fem åren icke förekommit, och af andra brott har antalet, i jemförelse med folkmängden, icke varit betydligt. Under perioden af de sista fem åren bar icke någondera af stadens näringar företrädesvis varit i tillväxt, men alla hafva någorlunda bibehållit sig; och ehuru åtskilliga concurser under denna tid inom de borgerliga klasserna inträffat, kan dopk välmågan, på det bela, icke anses vara i aftagande. Den arbetande klassen saknar här icke tillfälle till arbets-förtjenst, och den fattigdom, som inom denna klass ej sällan träffas, är derföre stundom sjelfvällad, en följd af lättja och dryckenskap. Ofta är den dock förorsakad af olycka, såsom då en husfäder faller ifrån och efterlemnar enka och flere späda barn utan förmögenhet. Medelpriset på ett dagsverke, beräknadt frän klockan 6 på morgonen till klockan 6 på aftonen, kan anses vara tjugufyra skillingar Banko. Gefle Stads hufvudnäringar äro handel och sjöfart, skeppsbyggeri, handtverkerier och fabriker, fiske och jordbruk. Bland dessa näringar fortfara handeln och sjöfarten att för denna stad vara af mesta vigt. Föremålet för stadens handel är, dels att bereda den kringliggande orten afsättning för de ansenliga qvantiteter af jern och trädvaror, som den framalstrar, dels att förse denna orts innevånare med deras behof af spanmål, salt, fiskvaror och kramgods. Betydliga kapitaler äro nedlagde särdeles i skeppsredning och exporthandel, och genom dessa näringsgrenar lemnäs en lönande sysselsättning ät ett stort antal personer både i staden och dess granskap, så att Gefle stad onekligen bör anses vara af väsendtlig nytta för landet. Exporten utgöres hufvudsakligast af stångjern och manufaktursmide, bräder (nästan uteslutande af tre tums tjocklek), samt nederJagssalt. Af desse artiklar hafva, efter ett medium, för de fem sistförflutna åren, 1828—i832, årligen till utrikes orter skeppats: Stångjern.
Regeringsformen, om ändring i §§ 4, 17, 22, 34, 39, 43, 49, 56, 87, 106 (hvilande sedan sista Riksdag och nu godkände) Kongl. Majts Nådiga Svar „ om ändringar och tillägg i 6, 15 och 43 §§, angående Departements-Chefs Embetsförvaltning genom t. f. föredragande 0111 tillägg till 72 § Svar på återremiss Voteringsproposition Voteringsresultat . tLF» -5 aq cr > pr* _ z 37 0 3 0 0 00 fD S*‘ CfQ N:o 66 3 - 3 2 ST rr S-s N:o | Sid. Riks-Ståndens Besjut Ridd. 0. PresteBorgareBondeAdeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. T»r 44 b. y 45 b. Ståndet. Bonde Ståndet. ]N:o , Sid. Regeringsformen, om ändringar i 56 §, 2 morn. och 8t §, 2 mom. Se Grundlagsfrågor, „ om tillägg till 28 §, angående utländske mäns befordrande till vissa embeten och tjenster ... Svar på återremiss „ om,tillägg till 87 §, angående lagfrågors afgörande genom Förstärkt Lag-utskott Svar på återremiss . Voteringsproposition Voteringsresultat .. , om ändringar i 17, 22 och 24 §§, angående Högsta Domstolens fördelning på Afdel ningar .. Svar på återremiss Register öfver Riks-Stflndens Protocoller. Se Protocoller. Registratur vid Kongl. Majtts Cancellie-Espeditioner, angående anslag för utskrifning deraf Reglemente, Bankens. Se Banco-Reglemente. „ för Riksgälds-Contoret. Se Riksgälds-Contoret. Reglering af Embetsoch Tjenstemannapersona-j len inom Banken Se Banken. Remontering vid Dragon-Regementena. Se Dra-1 gon-Regementena. Reseoch Tractamentskortnader vid besigtningar.
Ku äga vi 9 linieskepp; af dessa äro 8 nya, men det g:de behöfver en betydlig reparation, måhända för byggning. Hr Gr. har sagt, att linieskeppet Carl XIII, hvilket endast skulle vara 10 år gammalt, är i så dåligt skick, att det omöjligen kan utgå. Jag får upplysa, att detta skepp, som för det första är i5 år gammalt, förlidet år var under reparation, då dess kopparbotten förseddes och fartyget för öfrigt sattes i så fullständigt stånd, både till skråf och inventarium, att man dermed kan utgå när som hälst. Den anonyme författarens förslag, hvilket Gr. Cronhjelm här följt, kan jag icke på ett närmare sätt granska, enär jag icke sett documentet; men det sades der, att tåg m. fl. inventarier fattades för flottans behof. Detta är visst sannt; men det kommer sig af den hushållsprincip, att icke slå flera tåg, än som för det dagliga behofvet erfordras; till öfrig förnödenhet i denna del finnes garn liggande i förråden. En artikel medger jag dock fattas, och det är jerntåg; men dessa äro en sednare uppfinning, och jag önskar visserligen, att flottans behof af sådana 7 H. 43 33S Den 28 Maj f. m. linnele complelteras, enär de både äro varaktigare och mindre dyra. Nio linieskepp äro dock verkligen i det stånd, att de kunna utlöpa. Vidare bar Gr.' Cronhjelm talat om de dryga underhållskostnader, stora flottan medfört i jemnförelse emot skärgårdsflottan, och att dessa endast för år 182g uppgått till 241,000 r:dr. Det är sannt, att berörde kostnader för nämnde är verkligen stigit till den uppgifna summan; inen deri äro inberäknade alla aflöningarna till handtverkare och varfsunderofficerarne, hvilka äro betydliga och som sålunda minska nybyggnadskostnaderna. Hr Gr. har sagt, att om man jemnför nybyggnadskostnaderna i Carlskrona emot dem vid den mindre stationen, skulle förhållandet visa sig så, att de förra uppgingo till dubbelt eller tredubbelt emot de sednare.
Detta torde vara den rätta grunden för Jemtlands rotering, men ingalunda hvad de sammansatta Utskotten föreslagit, att ifrågavarande Rotering hör jämkas till likhet med de hårdast roterade Länen. Väl hafva Utskotten, såsom motiv till delta tillstyrkande, anfört, att om medeltalet af nuvarande rotering för hela Riket tages såsom grund, skulle åtskilliga landskaps gamla rotering blifva ofördelaktigare än Jemtlands nya, och föranleda dem att i sin ordning begära nedsättning, hvarigenom en betydlig minskning i den indeldta Armeens styrka skulle förorsakas; men Utskotten tyckas hafva förglömt, att inga Rotehållare inom fäderneslandet äga ett sådant Contract som Jemt - Den 4 November. 221 lands, emedan Regementet mera varit att anse som landtvärn, än som roteradt manskap, hvarföre intet prejudicat af de öfriga torde kunna åberopas, örn Jemtlands rotering, vid Contractets förändrande, jämkas på sätt redan blifvit nämdt, serdeles som ingen province, i anseende till Roteringen, varit så vanlottad som denna. När hvar i^rde mantalsskrifven karl i Norrbotten är soldat, hvar 2i:sta i Westerbotten, hvar 3o:de i Westernorrland, hvar i6:de i Gefleborgs Län, så är, efter den verkställde Interims-Rotejämkningen, hvar cpde mantalsskrifven karl soldat uti Jemtland, utan att räkna conscriptionen. I flera af Rikets provincer finnas 3- till ^ooo personer på qvadratmilen, men endast q3 uti Jemtland. Denna utomordentliga folkbrist gör, att ett karldagsverke betalas ofta mer än dubbelt emot i andra orter, serdeles under bergningstiderna, hvarföre de dagsverken, som bortgå från jordbruket, der medföra större förlust än på något annat ställe i Riket.