Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtandet nu genast företages lill bifall eller afslag, samt förmodar att Herr Crusenstolpe härutinnan med mig instämmer. Herr Crusenstolpe återkallade i anledning häraf sin gjorde anhållan, att ifrågavarande Utlåtande skulle ytterligare förblifva hvilande på bordet. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken fr amstäld proposition, blef Statsoch EkonomiUtskottens X)en 4 Januarii f. ra 31 förevarande Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit. Föredrogs å nyo BevillningsUlskottets den 14 sistlidne December under N:o 57 afgifne, och den 21 i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, med förslag till fördelning afAllmänna Bevillningen, samt till en blifvande BevillningsFörordning. Herr von Hartmansdorff, åugust: Utskottet bar, sidan 6, föreslagit, ”att ersätt”ningen för Saltpettergärden 124,000 R:dr, ”må utgöras med vissa skillingar å hvarje ”efter 2:dra Art. debiterad Riksdaler under ”namn af fjllnadsafgift,” dock med förbehåll, ”att om af Tullbevillningen, eller ”Bränvinsafgiften, skulle kunna beredas, och ”med säkerhet beräknas någon större eller ”mindre tillgång utöfver de summor, som ”derå blifvit beräknade uti det af Rikets "Högloflige Ständer fastställda StatsUtskot”tets InkomslBetänkande, ifrågavarande fy 11- ”nadsafgift, i mon af denna tillgångs storlek, antingen må alldeles försvinna, eller ”minskas.” Denna framställning är så vilkorlig, alt om man biföll Betänkandet, skulle deraf följa, att sedan voteringen i förstärkta StatsUtskottet afgjort, hvad Tullprocenten möjligen kommer att blifva, och BevillningsUtskottet beräknat inkomsten deraf, skulle ett nytt Betänkande från BevillningsUtskottet åter behöfvas, för att få den 32 Den 4 Januarii f. ra. nya BevillningsFörordningen derefter uppgjord.
Beseoch, Ekon.-UIskottets Betänkande■, N:o 39. 21 Under dessa förhållanden och då det icke synes vara lämpligt att någon ändring sker i deallmänna stadgan derne rörande förslags upprättande till kloekaretjenster samt att upphäfvande af Kongl, brefven af åren 1820 och 1835 blott skulle åstadkomma samma osäkerhet vid föreskrifternas tillämpning, som förut egt ruin: och föranledt mångfaldiga tvister, anser Utskottet sig böra hemställa, . att riksdagsmannen David Anderssons motion samt första punkten af riksdagsmannen Nils Svenssons motion icke måtte till någon åtgärd föranleda. Hvad vidare angår 2:dra punkten i riksdagsmannen Nils Svenssons förslag, att klockarne måtte åläggas fullgöra deras skyldighet i afseende på barnaundenvisningen, anser Utskottet några andra stadganden i detta afseende för det närvarande icke-vara: lämpliga eller behöfliga, än de, sorn finnas i 6 §, 7 och 8 morn., af Kongl. Majrts Nådiga stadga om folkundervisningen i riket, sådana de lyda i Kongl, kungörelsen den 29 September 1853, nemligen i 7 morn-, att, med kyrkoherdens och församlingens bifall, lärarebefattning i folkskola må kunna med klockaretjenst förenas, är i 8 inom., att klockare, som icke tillika blifvit till skollärare antagen, bibehålies vid den honom i kyrkolagen ålagda skyldighet att i. församlingen meddela barna-undervisning; Hvadan Utskottet hemställer, att förslaget i denna punkt må lemnäs utan afseende. Beträffande* slutligen den i 3:dje punkten af Nils Svenssons motion föreslagna ovilkorliga förening af klockareoch orgelnist-befattningarne, anser Utskottet en sådan allmän föreskrift mindre lämplig, och finner rigtigast vara att hädanefter, såsom hittills, åt kyrkoherden och församlingen må öfverlemnas att bestämma, huruvida en sådan förening må ega: rum, eller icke, hvadan Utskottet hemställer, att äfven denna del af motionen må utan afseende lemnäs.. Stockholm dem 7 Februari 1854. Biå. till R. St.
Jag har förut sagt, att jag ej känner någon Den 9 Januarii. Domare emellan Konungen oell Ständerne, och att jag ej ens kan tänka mig en sådan Domaremagt. Således finnes å någondera sidan ej annan utväg, än att yttra sin mening, understödja den med skäl förenliga med Grundlagen, och förblifva dervid. Den som det kan, må vidhålla sin tanka. Jag ser ej hvarföre man skall kalla sådant en strid; men om det äfven vore så, vet jag icke, huru den skall kunna på annat sätt slutas, än att den omsider gifver med sig, som har orätt. — Herr Tham har så faltatfett af mig anfördi exempel, som skulle jag hafva sagt, att i Grundlagen ej finnes någonting stadgadt om BancoStyrelsens tillsättning. Jag får derföre, till hans rättelse, hänvisa honom lill mitt skriftliga anförande, der jag blott talat om Bankens Betjening, och exempelvis sagt, att om dess tillsättning ingenting är i Grundlagen föreskrifvit. Jag vet ganska väl, att, enligt Grundlagens innehåll, Riksens Ständer sjelfva tillsätta BancoStyrelsens Ledamöter; men deremot är icke i Grundlagen bestämdt, hvilken som äger att utnämna den underordnade Betjeningen i Banken. Icke dessmindre är detta Riksens Ständers rätt, som äfven utöfvas af deras Fullmägtige i Banken; och enhvar, som ej har samma tro, äger tillfälle att öfvertyga sig derom. — Herr Grefve af Ugglas har sagt, alt BondeStåndet icke vid de första Riksdugarne efter Revolutionen Den 9 Januari i. 205 eller förr än vid 1818 års Riksdag åberopat sin rätt att tillsätta sine Notarier; hvilket Herr Grefven ansett bevisa, att Ståndet var liknöjdt om denna rättighet. Jag kan väl ej säga, att jag derom bar någon bestämd historisk kännedom; inen jag skulle tro, att orsaken, hvarföre BondeStåndet ej förr än år 1818 påstått sin rätt i delta fall, var den, att Ståndet hade ett mindre utred t begrepp om en sådan dess rätt.
»Ni blef väl icke stött öfver min upprigtighet – det skall ni icke bli. Men jag har gifvit akt på, att mycket vackra män i allmänhet icke ha någon tanke för andra. Han böjde hufvudet djupt ned – smålog, och bet sig i ena sidan af läppen med de små, blåhvita tänderna. »Skall det vara en komplimang? » »Från mig är det – jag sätter skönhet mycket högt.» Han såg upp på henne – hennes blick var kall. Han kände sig med ens så ytterst osäker. Så sade han med en vårdslöshet, som lät allför affekterad: »Åh, men i det hela taget, betyder ju det yttre så litet – Hon såg på honom – samma ögon som i koncertsalen. »Såå – för er kanske » Senare på qvällen dansade de en extravals tillsammans. De råkades sedan ute på Ljungby hos Haines. Gustaf hade bjudit honom ditut öfver en söndag tillika med några andra unga herrar. Ester hade skrifvit till Berta, att hon nödvändigt måste komma med. På lördagsqvällen hade de haft »rigtigt trefligt» – pratat, spelat kort, och till och med dansat ett par slag i matsalen, medan fru Haine spelade. Ester hade dansat med Åke Kalm. Berta hade haft ärligt tråkigt – hon hade ingen smak för »hemtrefliga» nöjen och afskydde ungdomliga studentqvickheter. Söndagen var ytterst lång – som söndagarne ofta äro på landet. Luften var kall och disig, det regnade skurvis med korta mellanskof. Man gick och dref omkring i rummen – hvar och en för sig. Det var, som om det icke ville bli varmt någonstädes, och man tyckte det dröjde ohyggligt länge med middagen. Berta hade dragit sig in i lilla salongen med en bok, som hon just i dag längtade att läsa. Det var »Contes à Ninon» af Emile Zola. Det hade just nu på de sista dagarne kommit en sådan mild, blöd stämning öfver henne – någonting nästan sjukligt mildt. Hon hade en sådan lust att resignera från allting – att glömma sig sjelf, att uppoffra sig på ett eller annat sätt. Hon, som var så egoistisk. Nu satt hon framför brasan i den låga amerikanska gungstolen – långsamt gungande fram och tillbaka med boken öppen. Ju mera hon läste, desto mera vann stämningen henne.
St. yrka en till enhet och sammanhang i lagskipningen verkande förklaring af en sådan lag,” samt dervid tillika upgifva, huruvida, efter hans åsigt, buda, intetdera eller endast ettdera af de hvarandra motsatta besluten, äro mot klar lag stridande, till hvilket omdömes uttalande jag anser Just.Ombudsm. desto hellre vara pligtig, som det är R. Sirs rättighet, att, innan förklaringen af dem meddelas, hafva inhemtal sin Ombudsmrs yttrande, om huru beskaffad han anser förklaringen böra blifva. Skulle Just.Ombudsm. bifoga delta sitt omdöme med tillvitelser af smädlig och skymflig beskaffenhet, så ligger det i sakens natur, att lian derföre mäste vara laga ansvar underkastad. I afseende härå förekommer likväl, att nuvar. Just.Ombudsm. tydligen uttalat det bestämda omdöme, att han funnit en oegennyttig och välvillig anda vara i lagskipningen allmänt rådande. Efter att sålunda hafva yttrat mina åsigter, rörrde de vigtigaste delar af Just.Ombudsmts embetsberättelse!', återstår nu att meddela utlåt, om det sått, hvarpå han förvaltat det honom anförtrodda maktpåliggande embete. Härvid anser jag mig först böra såsom en egenhet anmärka, att pluralitelen af LagUlskts ledamöter vid afgifvandet af detta utlåt. befinner sig uti ett slags jäfaklighetslillstånd, enär vi till ett antal af icke mindre än 12 bland 16, såsom embetsman kunna vara blottställde för åtal af Just.Ombudsm., och det således för Den 8 Februari. 359 oss personligen kunde vara mest fördelaktigt, om embetets innehafvare vore i möjligaste måtto passiv. För min enskilda del tror jag mig dock ej kunna tydligare afgifva detta mitt utlåt., än då jag säger, att den nuvar.
taxerings-männen tillagda rättighet att påföra bevillning ej blott öfver den högsta och mellan tvenne klasser, utan äfven under de bestämda minimi-afgifterna, följdriktigt böra utsträckas äfven till 14 §., har för sådant ändamål dels framflyttat sistnämnde §. framför den 11, dels åt denna gifvil en något förändrad redaktion, dervid Utskottet, då fiskare äro särskildt anförde i förslagets 10 §., funnit sig kunna utesluta orden: »så väl» samt »som för fiskare i städerna, de der äro borgare»; och har Utskottet jemväl begagnat detta tillfälle att, för paragrafernas bibehållande längre fram i författningen under deras hittills innehafda nummer, sönderdela 11 §. till tvenne, eller förslagets §§. 11 och 12, hvarigenom åter nuvarande §§. 12 och 13 i förslaget erhållit numren 13 och 14; hemställande Utskottet, att de sålunda vidtagne förändringarne mätte af Rikets Ständer godkännas. §• 14. Enär, efter den nuvarande bestämmelsen om, huru andre Jklörer, Aktriser, Musikanter, Sångare, Sångerskor, Dansmästare m. fl., än de som tillhöra de Kongl Spektaklernes stat, skola taxeras, sådane personer icke kunna påföras bevillning, med mindre än att de tillhöra någon spektakeltrupp, har Utskottet sökt att i detta afseende uti förslaget uppställa ett mera fullständigt och bestämdt stadgande, hvilket torde af Rikets Ständer godkännas. Efter hvad till Utskottets kunskap kommit, har den å sidorna 15, 3:dje raden nerifrån, samt 17 2:dra raden efter ordet Commissionärer förekommande inskränkande bestämmelsen »som icke äro borgare» föraniedt dertill, alt borgare, som haft betydliga inkomster såsom kommissionärer, undgått ali bevillning i denna egenskap. Till förekommande häraf för framtiden, har Utskottet ansett nämnde, på de angifna ställena förekommande, orden, »som icke äro borgare», böra utbytas emot: »ehvad de äro borgare eller ej.»
Stats.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande Jts 3. 5 att de väckta förslagen, att Staten öfvertoge båtsmanshållets uppsättning emot vakans-afgift, eller att någon del af båtsmanshållet och deraf den så kallade och af endast 27 nummer i Blekinge samt 15 i Södra Möre härad bestående frälseroteringen, måtte hållas vakant, emot en afgift, som borde användas till förhyrande af matroser och andra för flottan erforderliga utgifter; samt att de i Halland och å Gotland varande båtsmanskompanier måtte indragas och de båtsmansskyldige i stället erlägga vakansafgift, ej för närvarande må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Hvad derefter angår förslaget att båtsmanshållet i Blekinge och Södra Möre härad af Calmar län måtte till nummerstyrkan nedsättas; så får Utskottet upplysa, att detta båtsmanshåll är grundadt på indelta räntor, mot befrielse från erläggande hvaraf de båtsinansskyldige hålla tillsammans 2,301 rusthållsnummer, hvaraf 1 500 äro förlagda i Blekinge och 801 i Södra Möre härad, utaf hvilka sednare dock 9 nummer äro ständigt vakanta; att, hvad båtsmanshållet inom Blekinge angår, Kongl. Maj:t i sin nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof vid innevarande riksdag gifvit tillkänna, att Kongl. Maj:t beslutat, att en af sakkunnige personer sammansatt komité skall tillsättas, för att undersöka, huruvida de till Kongl. Maj:t framburna klagomål deröfver, att provinsen vore alltför strängt roterad med båtsmän egde grund, och i sådant fall till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning aflemna förslag till lämplig lindring deruti. Hvad åter båtsmansindelningen i Södra Möre härad beträffar, så är densamma, tillkommen genom kontrakt af den 27 April 1685, enligt hvad Utskottet inhemtat, icke på långt när så betungande som den uti Blekinge. Å förra stället uppgår jordeboksoch hemmantalsräntan, hvilken från båtsmanshållet icke ingår till Statsverket, utan tillfaller de rustande, omkring 170
BorgareStåndet föranledt, anmärkningar , åsyftande dels jemnkning och nedsättning af den inom Städerne f.rststälde classih* cation, på det att de skattdragande kunde bära de dem ålagde bördor och Taxerings Committeerne ej behöfva att ändra en sådan classification ; dels de i 3 och 4 Morn. af 2 Art. 2 §. i nu gäl. lande BevitlningsFörordning befintelige stadgandens antagande, såsom Bevillningsgrunder , dels rättigheten för Taxeringsman , ct hädanefter som hittills afvika från de stadgade Minimi afgifterne och , när omsfändigheterne sådant fordra , nedsätta dem till ett mindre belopp, dels upphäfvande af föreskriften af en Minitni afgift, då dea i åtskilliga fall lägger ett obehörigt band på Bevillnings-Utskottets Betänk anden. Taxeringsmänrteh att kunna påföra hvarje skatt? skyldig ilen gärd han i ett rättvist förhållande till andre Statens medlemmar bör till dess upprätthållande, i mån af sin inkomst , erlägga; dels utredande af obilligheten deraf, att då andre Borgare i Städeme blott efter deras rörelse betala, vissa procent , måste de minst för trion ne utgöra ett undantag derifrån , då de icke få beskattas efter denna allmänna grund, utan i stället hänföras under classification och den derefter lämpade Minimi.afgiften, dels ock den rättelse, att nar en Minimi-afgift finnes, hvarunder man icke får taxeras, densamma bör , så framt samma person finnes, tillika vara Hind landeoch Skeppsredare, gemensfmt för bägge desse näringar beräknas, men ej, på sätt hittills skedt, särskildt för hvardera påföras.
Hr von Köchs förslag, att ordet »elementar» skulle uteslutas, vill jag blott anmärka, att genom en sådan åtgärd komme skrifvelsen att omfatta jemväl anstalter, som man icke åsyftar, såsom t. ex. Iv. Krigsskolan, landthruksskolor m. m. Men meningen är väl endast att söka åstadkomma enhet mellan de 3 läroanstalterna, universiteten, elementar-läroverken och folkskolan, och skulle jag derföre vilja föreslå att skrifvelsen ändrades sålunda: »att R. St:r anhålla, att K. M. täcktes taga i öfvervägande lämpligaste sättet att för universiteten, elementar-läroverken och folkskolorna åstadkomma en närmare gemensam tillsyn och vård» etc. etc. Med en sådan redaktionsförändring tror jag att äfven Gr. Ehrensvärd skall kunna vara belåten. Frih. Cederström: 1 likhet med Frih. af Ugglas, anser jag att Gr. Ehrensvärds förslag icke i formelt hänseende möter någon svårighet, men, skall det kunna antagas, bör väl deri vidtagas den förändring, att man anhåller om Nåd. Propos. till Rikets näst sammanträdande Ständer. Om R. St:r nu ingå till K. M. med begäran om inrättandet af en sådan öfverstyrelse, utan att några medel dertill anslås, så kan ju i alla händelser 180 Den 13 Joni f. m. öfverstyrelsen icke träda i verksamhet förr än efter nästa riksdag. För öfrigt vill jag mot Frih. af Ugglas och Hr von Koch göra den erinring, alt om en öfver-styrelse inrättas, som skall hafva tillsyn icke blott öfver elementar-läroverken, utan äfven öfver universiteten och folkskolan, så skulle den få sig anvisadt ett allför vidsträckt falt, hvaremot dess verksamhet, om man antager Ulsk:ts förslag, blefve mer koncentrerad. Att ett förslag om inrättandet af ett särskildt Stats-Dep:t skulle kunna vinna K. St:rs bifall, var något som jag vågar påstå att ingen af Utsk:ts ledamöter kunde föreställa sig, och jag erinrar i detta hänseende huru det gick med ett sådant förslag i fråga om ett särskildt Stats-I)ep:t lör allmänna arbeten, jernvägar m. m.
Och den gifta kvinnans ställning iiiför civillagen, hurudan a r '. ' d % den? SI och ' med äktenskapet förlorar kvinnan alla sina rättigheter, Hon förlorar sin frihet och sitt oberoende. Hon iindrar namn och antager sin mans nationalitet och ' har icke ' längre själf ' ratt a t t välja vistelseort. Hon ar skyldig sin nian lydnad och ser sig ' tvungen a t t följa honomhvar han behagar SI&amp; sig ned, t. o. m '. om det ' vore p&amp; ett stalle, ' d#r pesten, rasade. Om hustrun nekar a t t sammanbo med ' sin man, har denne rätt a t t med våld återföra henne till makarnes lieni. Våra lagar %lägger hustrun plikten af absolut trohet utan ' att mannen är maerkastad samma plikt. Öfver barnen äger modern ingen rätt, utöfningen af f öraldramy ndiglieten tillkommer. ensamt maniien. Äktenskapet liar icke endast den verkan, a t t det ohintetgör iiastrans frihet, utan det medför också för henne ett absolut jiridiskt oniyndighetstillstånd. ' Den gifta kvinnan får icke föra sin talan inför domstol, hon får icke bortskänka, afyttra, inteckna eller tillliandla sig iigendom utan mannens tillåtelse. ' H a r hon gift sig utan ' äktenskapsförord, Iivilket i syiinerhet inom arbetsklassen är det vanliga, ser hon s i n ägendoin, sina räntor, sin arbetsförtjänst, sitt bohag falla i nian' nens hander. Yår civillagstiftning gör af den gifta kvinnan en varelse underlägsen slafven, ty inedau i det gamla Rom en husbonde kunde frigifva sin slaf, a.r det under trycket af våra lagar mannen förbjudet att afstå från nhgon af sina rättigheter på liiistruns person eller något af de prerogativ, hvilka tillkonimer honom som farniljens clief.
m .Billiga och ' bestamda priser; v 1 Wimans ' S~i-sar mr ved forE - ' ' o&amp; I e A. Ugnam6 icke belagda med d p o h 1em; steka och gradda ntoqiordentligt jemnt, ya1 och fort. Inga, sbrtinnp (tqr~ att fornya. De yppareta intyg friin h 3 3 londet: mins see i hrksasihet och profvas 8, Ingeniiir E. 8.- WIMANS Utsuillning och Föreiiljning, ' IV B k e d s g d a m 17, Stockholm .., .b. ' * * s ' b - All. @ ags linnesömnad emottages. ' I ' ' %dhl&amp;t ' bitr~d ' e emottager ' bestfilldingar, ' o@ ' forestHodarinnan för syateliern ombestgr mllttagning och pyofning,. t !&amp;c) rsta u-al af I. I Dmktyger oeh LakamisvHfhBiier, .. .. samt.&amp; Broderi ', o@ sRetea~. ' I I l ' Mörgonroekstygei? och Flanelier. MagccsZn f % &amp; ' @ e@&amp;r &amp; Tafvd~amar i 22 Lilla Vatfugatan 22., Alim, !i&amp;i&amp;m 4 1 78,. Idun PRENUMERATIONSPRIS PR IDUN E MODETID. TT UTAN ONSDAG PL. LIDANDETS &gt; 5: — &gt; 3: — 12:TE ÅRG. UTGIFVARE: BYRÅ KOMMISSIONARER OCH EXPEDITION: HELLBERG K L A R A S. TRÄFFAS SÄKRAST K L. KL. KONTURSTOCKHOLMS 8 ÖRE. REDAKTIONSSEKR. : JOHAN NORDLING. A L L M. T E L.
Jag inftr ej nyttan härutaf eller säkerheten för Riket act aflöna 200 Man Husarer utan hästar dä deras rätta och gagncliga tjenst för Riket böp tvära till häst. Akt minska detta eller hwad Regemente som hälst Hr en orättmätig belöning ät tapperheten och försten» stea 702 Den 12 December. sten, n;cn att öka Staten-? utgifter, är ock smärkande för dött ^-Utdragande. Dä Kongl. Vlvsnersta Hrnar» Regementet blitwer bibchällit wid den fulla styrko, sein det wid kristens utbrott ägde, 06) hwilket >ag päftär, sä ' är jugen lidande och billigheten lagttagcn. Jag anställer derföre andesta 200 Man såsom en kunga för Staren matte indragas. > Herr Greswen rillade mnndsel-gen: Jag anställer dä akt om de 222 Hastärne indragas, sä mä äfwen detsamma ste med de 202 Man. Men om Rikets behof det kräswa, tycker jag att de åtminstone böra wara de sista att indragas enar de redligen stenk Riket och Fäderneslandet. Om jag häruti mitzcagit mig, ber jag akt Högloft. Ridderstaper och Adeln" har den godheten ait rätta mig. Herr dtlorä-enskal^s ^nstsxs anförde striftcligcn till Protokollet: Ehuru de sörewaraude Stats-UtstottctS handlingar nu öfwer 14 dagar till genomläsning och stärstädande legat uri Riddarstns-Kanceliet, käkteö Herr Greswen och Landt Marstalken san-t Ridderffapet och Adeln finna .'Mdjijgheken för wart talrika Ständ att af densama sä tilleackelig kännedom, hwarsörutan ali granst, ning och ösw äggning är utan alt ändamål och nytta.
Ty jag ser ingen möjlighet, att Regeringen, som icke får använda bancovinsten för Statsverkets behof, skulle blott för ro skull dermed förstärka Bankens fond; ett sådant förfarande skulle vara lika besynnerligt, som jag finner den derom framställda förmodan. Men deremot tror jag det föreslagna stadgandet blifva nyttigt, äfven om man vill gå till den ytterlighet att förutsätta, att Regeringen skulle fatta beslut om bancovinstens innehållande, endast för att den ej måtte ingå i rörelsecapitalet; ty jag anser det vida bättre, att silfverfonden dermed ökades, än att den skulle förslösas på canaler och dylikt. Oin vi ägde i Bankens hvalf de summor, sorn blifvit nedgräfda i Götha canal, skulle R. St. ej behöft att nu vara församlade för att sysselsätta sig Den ii Mars f. ra. med en i alla fall skamlig realisation. Jag kan för öfrigt ej neka mig att yttra den tro, att särdeles inom ett af ftiksSt. der oviljan emot denna 72 §. visat sig störst, rätta skälet dertill ej ligger i hvad man uttalat, utan uti en afsigt att, sedan 72 §. blifvit afslagen, få sjelfva realisationen om intet gjord, hvilket tilläfventyrs skulle vara behagligt för de coursvinglerier, hvaröfver man i fäderneslandet hört allmän klagan. — Slutligen får jag äfven yttra min förundran, att Gr. Cronhjelm, hvars åsigter jag ofta delat och för hvilken jag hyser mycken enskild aktning, ehuru han vid andra tillfällen yrkat på Ständernas frioch rättigheter emot ingrepp å andra Statsmagtens sida, här finnes tala för bibehållande af ett envälde hos R. St. Detta synes mig icke så alldeles liberalt eller åtminstone icke constitutionelt, hvartill efter min tanka hörer, att begge Statsmagterna samverka i alla lagstiftningens grenar. Hr von Heijne, Georg:
Majit har deremot i Nåder godtfpnnit anbefalla Bergs-Collegium, att med noggranhet hålla hand deröfver, att Silfver-Verket behörigen och efter de föreskrifter, sorn Collegium egde att meddela, blefve vidmagthållet, äfvensom, i öfrigt, uti hvad på Collegium kunde ankomma, tillse att de vilkor och förbindelser uppfyldes och iaktiogos, som blifvit vid Verkets upplåtelse fästade, och borde, så snart det befunnits, att SilfverVerkets Innehafvare, i ett eller annat afseende bruste i sine skyldigheter vid Verkets drift, i behörig ordning pröfvas, om Innehafvarne vid de Verket förunnade förmåner vidare måga varda bibehållne. Betänk, om Arrende-Spannemälens utgörande. -215 Om hvad Kongl. Majit sålunda i detta ämne i Nåder beslutit, har Kongl. Majit härmed velat Rikets Ständer i nåder underrätta; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med al! Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut Supra. CARL JOHAN. M. G. Danckwardt. Nio io. Utdrag af Protocollet ö fver Kammar-Ärender, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådet på Stockholms Slott den j8 fanuarii 1823. Närvarande: Hans Excellence, Justitia Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg. Hans, Excellence, Stats-Ministern för Utrikes Arenderne Herr Grefve von Engeström. Deras Excellencer Sfats-Råden: Herr Grefve Rosenblad. Herr Grefve Fleming. Hans Excellence, Hof-Ganzieren Herr Grefve af Wetterstedt, Deras Excellencer Stats-Rädeni Herr Grefve Cederström. Herr Grefve Skjöldebrand. Herr Grefve Af orner. Tillförordnade Stats-Secreteraren, Förste ExpeditionsSecreteraren Danckwardt. 216 Betänk, om Arrende-Spannemålens utgörande.