Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ben 13 April. na från Thronen, kunnat åstadkomma en nyttig efterföljd, så skulle lefnadssättet nu vara helt annorlunda än det är, ty på Deras Majestäters bord finnas hvarken de kräsligheter eller dyrbara viner, hvaraf borden svigta hos mångå af våra Grosshandlare, och ej sällan hos den nyss bosatta Minuthandlaren. I en tid, då nian nog allmänt börjat inse, att ProductPhcat med öfriga monopoliska Författningar, Skråordningar och alla andra för den individuella omtankan hinderliga tvångslagar, motarbeta Nationela välmågan, och då allmänna rösten nog högt börjat yttra sig för afskuddande af alla dessa tjittrarj så synes mig, som Judefrågan egentligen vore framställd för att blanda bort saken och få skjuta skulden på Judarna för alla de olyckor, som i mercantilt hänseende , blott med några förändringar, drabbat Fäderneslandet redan långt förr, än Judarne här inkommo. Att den ena eller andra Trosbekännelsen är hinderlig för att medverka till Statens bästa, kan jag icke finna. Men ehvad Judarnes lära än må bjuda i afseende på pligterna emot sina egna Trosförvandter och andra, tor. de ändå blifva ganska svårt, om icke omöjligt, att ibland heja judiska Nationen framvisa någon enda, hvars hela lefnad utvisar en så oafbruten kedja af dålighet, som man ty värr finner exempel på inom oss sjelfva. Såsom en följd af hvad jag i allmänhet haft äran yttra, anser jag nödigt att först gran* Ben 13 April. 217 ska JudeReglementet, och upphäfva alla de hinder, som äro lagda för judania, att använda sina capital och arbetsförmåga på Jordbruk. handel med inhemska varor, handtverkerier och alla andra Riket gagnande yrken j då först är man i tillfälle att bedöma, om icke Judarne, lika så väl som Christne, skola medarbeta till ökad expoit och handelsvågens förmånliga återställande i jemnvigt. Sedan Judarne erhållit medborgerliga rättigheter och följaktligen utgöra alla dermed förknippade skyldigheter till Staten, skall densamma deraf säkert draga nytta, oell i mili tanka skola Riksens Höglofl.
Skrifvelse, N:o 222. gärt, alt ifrågavarande förslagsanslag må bestämmas till 40,000 R:dr R:mt och således ökas med 26,500 R:dr; och som Rikets Ständer erfarit, att dessa utgifter, hvilka för år 1852 uppgått till 35,717 R:dr 24 sk. 7 r:st., och år 1853, sedan E. K. M:l förordnat, att alla utgifter för kolerafarsoten inom riket böra af delta anslag bekostas, lill 94,667 R:dr 12 sk. 2 r:sl.; samt år 1854 utgjort 28,054 R:dr 34 sk. 7 r:st. och år 1855 32,662 R:dr 40 sk. 4 r:st., allt banko, hafva Rikets Ständer, då det icke är alt förmoda att utgifterna å berörde anslag i någon betydligare mån skola understiga hvad de under de sednare åren utgjort, bifallit E. K. M:ts ofvan berörda nådiga framställning, att ifrågavarande förslagsanslag må lill 40,000 R:dr R:mt förböjas. fV"tens kaps-A ka demien. 36:o. Med afseende på det gagn, en närmare kännedom om de klimatiska förhållandena medförde, så väl i vetenskapligt, som i sanitärt och ekonomiskt hänseende, hade Wetenskaps-Akademien hos E. K. M:t gjort underdånig framställning om medels anvisande för anställande af meteorologiska observationer i slör utsträckning inom riket, på sätt i de flesta öfriga civiliserade länder redan egde rum och numera äfven här desto hellre skulle kunna utföras, som Ijenstemännen vid den Elektriska Telegrafen, hvilken vore utsträckt öfver större delen af landet, kunde användas såsom särdeles passande biträden för ifrågavarande ändamål.
Ad., i enlighet med det nu sednast fattade beslutet, skulle finna för godt att såsom sin gemensamma tanka antaga följande redaction af ifrågavar. 7 morn.: en för Flottans Depar•tement, hvilken tillika vare Konungens rådgifvare i commandomål för Flottan. R. o. Ad. förklarade som sin gemensamma tanke, rör:de detta morn., följande ordalydelse: ”en för Flottans Departement, hvilken tillika vare Konungens rådgifvare i commandomål för Flottan. 8 mom. i 6 § Reg.F. Gr. Horn: Om man någonsin sökt att få ett departement endast för benämningen, kan det med skäl sägas vara förhållandet här; ty jag ser ej, hvartill det annars skulle behofvas att hafva ett särskildt departement för föredragning af grundlagsärender, då dessa lika väl kunna höra under Justdepartementet. Jag hemställer således, att R. o. Ad. må såsom sin gemensamma tanka förklara, att intet HofCancellers-departement bör finnas. Frih. Gederström: Hvad Gr. Horn nu föreslagit är egentligen en ny motion, åsyftande ändringar i massa af en Den fl 0 c t o b c r c. m. «43 mängd grundlags-§§, särdeles i Tryckfr.förordn., och jag bestrider således på förut anförda skäl upptagandet af detta förslag, såsom varande grundlagsstridig^ Frih. Palmstjerna: Jag kan ej finna, alt Gr. Horns förslag åsyftar en sådan total ändring, som Frih. Cederström förmenat, ty en HofCanceller kan finnas, ulan att vara medlem af Statsrådet. Jag instämmer för min del deri, att IlofCancellern ej bör vara ledamot af Statsrådet, såsom chef för något eget departement. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanka förklara, att intet IlofCancellers-departement skall existera, och att grundlagsärender skola af chefen för Just.departementet behandlas? Hr Dalman: Jag tror ej, att Gr.
Af Herr Wolffelt, Jflanritz Constantin. angående upphafvande aj det i 17 Kap. 7 § hättegångs-balken stadgade förbud för husbonde all begagna sig aj eget husfolks vittnesmål. Dels lör att uppdaga sanningen och möjliggöra rättvisans fulla skipande, dels för att hägna husbonderätten hvarmed samhällets ordning och trefnad sammanhänger, får jag föreslå det tjenare må såsom vittne äfven af husbonde åberopas, och sålunda allmänna lagens förbud i detta hänseende upphäfvas. Hvarje af husbonden till tjenaren gifven befallning som ej fullgöres medför för den förre mer eller mindre skada; men befallningar kunna tjenare meddelas, hvilkas uraktlåtenhet orsakar husbonde större förluster och lidanden, ja stundom kunna ådraga honom ansvars-följder af svår beskaffenhet, utan att husbonde, för sålunda genom tjenarens försummelse tillskyndadt lidande eller uppoffring, kan erhålla upprättelse eller ersättning, ty med högst få och tillfälliga undantag kunna inga andra än husbondens öfrige tjenare intyga och bevittna tillsägelsens gifvande. Genom ett af lagen lemnadt medgifvande för tjenare att få som vittne af husbonde åberopas, får denne sednare icke någon större rätt eller strängare magt öfver den förre; husbonden lemnäs blott ett för honom och ordningen lättadt och nödvändigt medel att lägga sanningen i dagen. Jag förbiser härvid ingalunda det skäl, som hittills legat till grund för förbudet att egna tjenare må som vittnen af husbonden åberopas, nemligen att hans magt öfver dem skulle kunna missbrukas att förleda tjenarne till sanningens förnekande eller fördöljande. Denna magt finnes ej nu mera. Genom den friare närings-lagstiftningen och näringslifvets deraf erhållna rigtning, minskas i proportion allt mera tjenarnes klass; de kunna derigenom vara förvissade både om ökade lönevilkor och en bättre, rättvisare behandling. Den allmänna hyfsningen och insigten om den egna fördelen af tjenarens goda och välvilliga behandling, tillbakahåiler missbruken af husbondemagten, hvilka med husagans läll förlorade sitt stöd.
Om jag rätt fattat Grefve von Schwerins yttrande, ansåg han sig, med den rätt Ridderskapets och Adeins förtroende lemnat honom, att vara Ledamot i StatsUtskottet, och att således sjelf uppgifva och pröfva de förslag, som Utskottet ålåge att afgifva, likväl med nöje vilja lyssna till hvarje enskildt tanka, som kunde honom meddelas; men jag hemställer huruvida den fråga, som nu är å bane, kan komma under benämning af enskild tanka, då man önskar att ett helt RiksStånd skall deruti instämma. Jag hemställer derjemte, hvad det är för skillnad emellan ett beslut, hvarefter Utskottet ovilkorligen bör rälla sig, Den i5 Januarii. 43 ocli en önskan af Rikets Ständer, i afseende på formen, hvari Utskottet bör låta sitt Betänkande uppställas. RegeringsFormens 53 §. innehåller: Riksens Ständer'välja genast sedan Riksdagen blifvit öppnad de Utskott , hvilka skola ärenderna bereda. I samma §. står: Ett Statsutskott, att utreda och för Riksens Ständer uppgifva StatsVerkets och RiksgäldsVerkets tillstånd, förvaltning och behof I 59 §. står: Efter Rikets och StatsVerkets tillstånd och behof läte Konungen till Utskottets öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomsterj och hvilka behof genom Bevillningar böra fyllas. I 62 §. säges: Sedan StatsVerkets behof blifvit af StatsUtskottet uppgifne och af Riksens Ständer pröfvade &c. 3o §. Riksdagsordningen innehåller: StatsUtskottet, som skall bestå af 36 personer, bör granska, utreda och till Riksens Ständer uppgifva Statsoch RiksgäldsVerkens tillstånd, förvaltning och behof &c. &c. Alla desse Grundlags-stadganden utvisa, att det är StatsUtskottet som, oberoende af Rikets Ständers föreskrifter, skall med förslag i ofvananförde ämnen inkomma.
An mindre vigt är att fästa vid föregifvandet om bristen på husrum i Luleå, der, enl. hvad Landshöfdingarnes embets berättelse en längre tid utvisat, husens och tomternes antal och värde är större än i Piteå. Enl. den sednast, af Landshöfdingen Baron K. Åkerhjelm år 1856 för residensets förflyttning afgifna berättelsen, omfattande åren 1851 t. o. m. 1855, innehöll Luleå 268 hus och tomter, verk och inrättningar med ett upskattadt värde af 118,075 Rdr 16 sk. för hus och tomter och 26,9 26 Rdr 32 sk. för verk och inrättningar, hvaremot Piteå endast hade 170 hus och tomter, som tillhopa voro skattade till 110,280 Rdr. I samma berättelse upgifvas äfven statsbidragen från Luleå till 12,341 Rdr 6 sk. 1 rst. men från Piteå till endast 8,819 Rdr 7 rst. eller nära en tredjedel mindre, hvilket kan tjena till belysning af tillståndet å de respektive orterne. Upgiften om den högre lefnadskostnaden är framstäld så naken och pröfvande att det derom är lika svårt att säga ja som nej. Så vida likväl skillnaden emellan varuvärdena å de bägge, endast sju och en half mil från hvarandra belägne orterne står i något förhållande tiH afståndet, kan den icke vara betydlig. Hvad åter beträffar antalet af ståndspersoner äfvensom af verkoch inrättningar dels i de tre städerne Skellefteå, Piteå och Luleå, dels i de två pastoraten Piteå och Neder-Luleå, äro de härom i vissa hänseenden stridiga upgifterne så mycket mindre uplysande, som de endast afse förhållandet i den minsta delen af det tillernade läroverkets distrikt.
St:s und. skrifvelse till K. M., ang:de regleringen af riksstatens 9:de hufvudliteh. Öppnades Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i Bevilln.Utsk. under den ledamoten af detta Utsk. N:r 243. Frih. von Roxendorff, Fullm. Frih. Raab, Adam Christian, medgifna Irenne veckors ledighet frän den 1 dennes; och befans dertill hafva blifvit utsedd N:o 37 Hr Rosenstråle, Fullm. Hr Tornerhjelm, Rudolph. Föredrogs LagUtsk:s d. 29 sisth Jan. å bordet lagda mern. N:o 68, i auledn. af äterremiss af en punkt i Ulsk:s betänk. N:o 31, angtde förändring i vissa delar af nu gällande lagstadganden om giftorätt och arfsrätt m. m. Hr von Hartmansdorff, Aug., anförde skriftligen: Ulsk:s mening är icke min, och jag förmodar, att den icke eller är R. o. Ad:s. Jag anser dess arfsoch giftorätt vara en Ståndets sak, hvilken R. o. Ad. är berättigadt att för sin del behålla, och af den vigt, alt den bör åt efterkommande förvaras. Om denna mening af H. R. q. Ad. gillas; så hemställer jag, att Ståndet, med skyldig aktning för Medståndens olika beslut i ämnet, mätte lägga LagUlsk:s nu föredragna betänk, till handlingarne, under förklaring, alt Ståndet anser frälsemans arfsoch giftorätt vara en förmån och rättighet, från hvilken Ståndet ej finner sig böra afstå, och med beslut alt lill K. M. i berörde hänseende ingifva en underdånig skrifvelse af det innehåll, som jag tager mig friheten härmedelst föreslå: Stormäktigste Allernådigste Konung!
N:o 6 till Kongl. Maj.ts Ndd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1859. del upptagas, och framdeles sannolikt ännu iner komma att upptagas af undersökningar, som stå i sammanhang med den kliniska undervisningen, hvarigenom kostnaderna ej obetydligt ökas; och hafva Professorerne på grund häraf i underdånighet anhållit, det Eders Maj:t läcktes föreslå Rikets snart sammanträdande Ständer alt i anslaget för Institutets kemiska laboratorium bevilja en tillökning af 600 R.dr Riksmynt. Äfven anslaget för Institutets bibliothek, samlingar och inventarier m. m. har sedan år 1841 varit oförändradt, nemligen 1,800 R:dr, men ringheten af medlen för det dyrbara bibliothekets underhåll och tillvext har i sednare tider föranledt betydliga inskränkningar, i samma mån medicinska arbeten fördyrats och deras antal ökats, äfvensom underhållet af de betydliga anatomiska och palhologiska samlingarne genom ökad dyrhet af sprit, glas och materialier af alla slag årligen försvårats. På det att dessa för läkekonstens studium så vigtiga samlingar ej skola råka i stillastående eller förfall, anhålla Professorerne i underdånighet om nådig framställning, att anslaget för nämnda behof måtte ökas med 400 R:dr Riksmynt. Slutligen och med afseende å Artis obstetriciae-adjunktens många och trägna göromål, ej mindre vid sjelfva undervisningen än ock vid tillsynen och förvaltningen af allmänna Barnbördshuset, som enligt Författningarne utan särskild ersättning är med lärare-kallet förenad, hafva Professorerne i underdånighet anhållit, att för honom måtte föreslås samma lön, som vid förlidue riksdag tillerkändes Anatomi» och Kemise adjunkterna, enär han, i full likhet med dem, icke kan, till följd af tjenstens utsträckta fordringar, genom enskild praktik bidraga till sin utkomst.
Om emellertid, örn detta förslag antages, man skulle finna, att i 28 § Reg.F. grundlags-stiftaren icke menat så alvarsamt med ordet infödd, så synes det mig, som om än icke en Den 8 Mars f. m. motsägelse åtminstone en oegentlighet i redaktionen kommer att inflyta, hvilket förnämligast i grundlagen bör undvikas, och detta destoheldre, sorn jag gillar föreg:de talares yrkande, att grundlags-stadganden böra vara bestämda och tydliga. Äfven tror jag att det varit bättre, om förslag till natnralisations-lag hade afgifvits förr än man afgifvit förslag till ändring af nu gällande stadgande i grundlagen, emedan, om Const.Utsk:s nu förevar:de förslag antages, oöfvervinnerliga svårigheter skola, enl. min åsigt, förhindra båda Statsmakterna att komma öfverens om sättet och vilkoren för naturalisation, livat igenom Konungen under tiden beröfvas en rättighet, som Han nu de facto eger. På grund af dessa och de af Gr. Mörner anförda skäl, anhåller jag om afslag å Betänk. Gr. Lagerbjelke: Man har anfört, att Engelsmän, som bosätta sig i andra länder, ändock aldrig kunna befrias från deras underdånighets-förliållande inom England. De Hrr, hvilka erinra sig föreg:de Riksdagars förhandlingar, hafva sannolikt icke förgätit, hurusom Engelsmän, hvilka fortfarande äro i besittning af fulla rättigheter som Engelska undersåter, likväl uptagits till Svenska medborgare. Detta ansågo R. St:r olämpligt och beslöto derför en underd. skrifvelse till K. M. med anhållan, att innan_ någon Engelsman lill Svensk medborgare uptoges, han först skulle skriftligen förbinda sig att icke på något sätt göra bruk af de honom såsom Engelsman tillkommande rättigheter. Mig vill synas, att det vore bättre att hafva en bestämd lag i ämnet. Om man vill hindra Engelsmän att åtnjuta en Svensk medborgares alla rättigheter, kan till den ändan i lagen intagas stadgande. Således är Utsk:s förslag af stor nytta just i det hänseende den värde talaren påpekat.
Denna anhållan synes vara öfverflödig, ty utan tvifvel varder beslutets verkställighet en följd af det fattade beslutet, Sländernes begäran förutan. Det ser ut af detta betänk., som Ständerne lekte med sitt eget anseende, och kan jag således icke annat än afstyrka förslagets antagande. Gr. Horn, Claes Fredr.: Som jag på intet vis vill försvara uppställningen af detta betänk., uödgas jag erkänna 100 Dona December e. tu. att detsamma undfallit min uppmärksamhet inom de förenade Utsk:n. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.XJtsktns betänk. N:o 56 afslogs. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns den 18 sisth Nov. på bordet lagda betänk. N:o 5y, i anledn. af väckt fråga om förändradt beklädnadssätt för indelta cavalleriet, blef det af R. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsk:ns den >8 sisth Nov. på bordet lagda betänk. N:o 58, i anledn. af väckta motioner ronde transport af kronomanskap och kronoeffecter. ~ Frih. Ridderstolpe, Fredr.: R. o. Ad. må fatta hvilket beslut som helst öfver detta betänk., så kan jag ej underlåta att hemta en viss tillfredsställelse deraf, att detta betänk, är tryckt och kommer att förvaras. Enligt Konungens nåd. tillstånd äger hvar och en landshöfding att, efter sig företeende omständigheter, på ångfartyg, då sådant låter sig göra, afsända trupper, som eljest skolat fortskaffas landvågen till tunga för jordbrukaren, som i sådan händelse fatt stå till reds med skjuts. Det skulle likväl kunna hända någon olycka under en sådan ångbåtsfärd, och att man derför ville skjuta skulden på landshöfdingen, som ej afskickade truppen landvågen, då olyckan ej hade inträffat. I sådant fall finner man nu åtminstone, att Ständerne och deras Ulsk. funnit en stor nytta uti det af Konungen lemnade tillståndet för landshöfdingarne att skicka truppen på ångfartyg.
N:ris 204, 4J7< 444 & 4^40 S. A. K. Sedan Rikets Ständer låtit för sig utreda Riksgälds-Contorets behof till nästa lagtima Riksdag, samt serskildt förordnat angående betalning af 212 Expedilions-UtskoUets Förslag till und. Skrifvelse N-o Z^i. Riksgälds-Contorets skuld vid 1834 års slut, för af allmänheten upptagne lån; hafva R. St. nu bestämt samma Contors behof, ifrån och med år 1835 till och med år 183$, sålunda, att Riksgälds-Contorets enskilda utgifter under nämnde tidrymd, efter afdrag af dess inkomster, blifvit beräknade att uppgå lill 4i625,i22 R:dr i4 sk. 6 rst, häruti inbegripne 200,000 R:dr till årlig ränta och aruortissement för den upplåning af 2,000,000 R:dr, som till i834 års slut egt rum, hvilken förstnämnde summa, fördelad på 5 år, erfordrar ett årligt anslag af 922,000: hvilket belopp jemväl innefattar ett serskildt anslag af 200,000 R:dr årligen lill ränta och amortissement för den upplåning, som hädanefter kan komma att af RiksgäldsContoret verkställas. Derjemte behöfves, för den af R. St, verkställde extra Statsreglering, ett sammanräknadt belopp af R:dr 800,000 hvartill kommer det vid sista Riksdag till Rotehållarne vid Westerbottens Regemente gjorda anslag af omkring i,6oo R:dr årligen, men hvilket ännu icke blifvit uttaget, och som detsamma intill nästa Riksdag fortfarande kommer alt utgå, beräknas det för 10 år med — 16,000 R:dr 816,000 hvilken summa, fördelad på 5 år, fordrar ett årligt anslag af 163,200: — —- då Riksgälds-Contorets årliga behof blifver i,o85,20o: Men då R.
Jag afbryter dem emellertid för att frågar sig om den har stil, d. v. s. ej blott motär så rik och så lycklig. » framhålla att ett ungt par, med mycket små insvarar sin uppgift, utan klart och fulländadt ut(Illustratör: Elin Westman.) komster, till och med skulle hafva råd att glada trycker den, genom att ändamål, form och desina egna och sina gästers ögon genom en och koration harmoniera sins emellan. Hvarför är t. ex. annan god reproduktion af ett konstverk, ifall den korta och tjockhalsade vinflaskan fulare än de i sin gästfrihet behjärtade Ehrensvärds sats: en långsmal och flnhalsad? Först och främst emeOm man ej i norden lockades af mat, skulle man mindre lätt häller ur den förra. Hvardan man kunna glädja hvar andra med de ädla och varaktiga för är en tallrik vacker, när dess kant prydes fostren af nöjen. med väl stiliserade blommor, men däremot Små utläggningar af Ehrensvärds text. Ett annat af samma tänkares visdomsord: att ful, om den har en dalkulla i botten? Emellan A f ELLEN K E Y. man i norden brukar prakt, där behofven lika det är löjligt att äta på en dalkulla! Hvarför väl kunde tillfredsställas utan densamma, bekräfär det enfärgade blomglaset vackrare än det med y \ It det nyttiga är aktningsvärdt, inse alla kvintar sig både i det offentliga och i det enskilda blommor målade? Emedan de målade blommorna / * nor, att det sköna är älskvärdt, inse många, lifvet. Sällan förstår man i norden, att den äkta blanda bort blomglasets mening, som är att anmen att harmonien mellan det nyttiga och sköna skönheten blott finnes hos det som är utan närd, språkslöst framhäfva, men ej att täfla med de är det enda eftersträfvansvärda — hur mången det som » är gjor dt rätt för saken, ländande lefvande till blommorna. Hvarför misshaga konstinser det? Och äfven hos de få, som verkligen fyllnad för de rena behofven i människans friska blommor och färgade gräs? Emedan gjorda förstå detta, finner man sällan ett klart begrepp natur.
Jag kan icke finna detta, då en så stor pluralitet sjelfvilligt åtagit sig densamma. Att skäl till klagan nu finnes, har jag icke nekat, och jag har derföre förutsatt, att jemnkning skall äga rum; men då en sådan redan af föregående Ständer är föreslagen, är någonting för närvar, icke alt åtgöra, utan yrkar jag bifall till betänk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansågo de gjorda anmärkningarna föranleda till ålerremiss. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Dalman reserverade sig emot detta beslut. Uppå derefter framställd propos. blef Statso. Oecon.- Ulsk:ns utlåt. N:o 48 bifallet. lny/o föredrogs Bancooch LagUtsk:ns d. 11 dennes Den 2» December e. m. f. m. på bordet lagda betänk. N:o 3 i anledn. af våcktä frågor om ytterligare lagstiftning för R. Sits Bank. Gr. Posse, Arv.: Enligt hvad jag har mig bekant, är detta betänk, af 3 Stånd bifallet, och jag ämnar icke yrka ändring i det slut, hvari Ulsktn slädnät, helst jag icke vill ingå i omdöme, huruvida resultatet är oriktigt eller icke. Men Utsktns skäl äro fullkomligt oriktiga. Ulsk:n hafva nemi. tydligen anlydt, att R. St. icke äro ansvarsskyldiga för bristerna i Bankens förvaltning, och detta strider såval emot förut fattade beslut som det allmänna begreppet. Det är derföre egentligen mot detta skäl, jag höjt min röst; och då återremiss numera är utan ändamål, skulle jag, för undvikande af att godkänna slika raisonnemenler, vilja tillstyrka, att R. o. Ad., utan vidare yttrande, må lägga betänk, till handltna, eller ock, om någon skulle finna sådant i grundlagsafseende betänkligt, yrkar jag afslag å betänk. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag är skyldig förklara, att jag instämmer med Utsk:n, hvad sjelfva hufvudsaken beträffar, men gillar likväl lill en del den åsigt, som den siste talaren yttrat.