Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När man bar för afsigt att uppställa en gräns emot ettbefaradt allmännare missbruk , torde väl denna gräns böra så beräknas, alt icke missförhållanden redan inom densamma kunna hinna vidtaga, och då det åtminstone måste som en möjlighet få förutsättas, att det af Utskottet föreslagne maximum af sju Härader blefve mera allmänt tillämpadt vid de sannolikt allt mera och mera tilltagande föreningarne, torde det äfvenledes blifva nödigt att tillse, hvilka förhållanden derigenom skulle kunna uppkomma. Om nemligen af Landets 3ai Härader eller Tingslag, 7 öfverallt skulle förena sig om en Fullmäktig, blefve BondeStåndets personal inskränkt till blott 46. Den aå Maji. Då nu deremot Utskotten sammanräknade erfordra af hvarje Stånd el t antal af 58 Ledamöter, blir det påtagligt, att den ofvannämnde personalen klefve otillräcklig, så framt icke en och samma person antages böra vara Ledamot af flere Utskott, ett förhållande, hvaremot jag visst ej har något att invända, då det sjelfmant inträder såsom en frivillig gärd af medhröders större och allmännare förtroende, men som dock icke synes höra få blifva en nödtvungen följd af en för inskränkt personal, eller såsom sådan ingå i beräkningen, då fråga är om en Grundlagsförbättring. Den största och med Statsbördor tvifvelsutan mest betungade folkklassen skulle dessutom, om det föreslagna maximum antages, möjligen få deltaga i representationen med det minsta antalet Ledamöter, och hela Län skulle finnas, t. ex. Blekinge och Gottland, hvilka, om de förenade sig med utom dem belägna Härader, kunde komma att sända alldeles inga Ombud, då likväl stadgandet i 3i §. i Mom. Riksdagsordningen åtminstone förutsätter, att ingen provins skulle vara alldeles orepresenterad vid Riksdagen. I förbigående torde jag äfven få fästa uppmärksamheten derpå, att en och annan Landsort, t. ex. Dalarne, icke är indelad i Härader, samt att, i händelse vid ordet Härad samma betydelse skulle fästas som vid Tingslag, denna sista benämning icke eller Den ao Maji. öfverallt uttrycker samma begrepp. Wadsbo Härad i Skaraborgs
Utförandets pikanteri gör sig ofta gällande p&amp; bekostnad nf det hufvudsakliga i ett .kostverk dess inre lif. Hennes sist har utställda stora grupp, » Amos och Hymen », förestkllande e n. gainmal man, som söker att fasthålla en liten bevingad pys, hvilken .stretar att komma loss, iir modellerad med energisk klam, men, e j med den känsla och omsorg, som man har rätt att vänta af en så beggfvad kostnk-innn. Ida Eriksson-lkloulard och Caroline Beneciiclcs-Brzcce äro sedan flera. år tillbaka bosatta i utlandet och h a h a ej ' samma skal som Agnes Frumerie att i heirilandet exponera sina alster. Ida Moulards sista af oss ' sedda staty: 9Den triumferande Salo me^, gaf ett friskt och omedelbart intryck. Den unga Irvinnnn frnmställes i en ögonblicklig rörelse, resande sig på ena fotspetsen och svängande ett kort sv&amp;d i den utsträckta högra handen. Stallningen är väl ahägd och formbehnndlingen mjuk, egenskaper som. prägla konstniirinnan %sta alster. Caroliile Ilruces arbeten tillhöra ' den slags genreskulptur, som man så ofta ser i Frankrike, d&amp; lifligheten och realismen i behandlingen får ersätta hvad som brister i helhet och ' stil. Hennes bild-, stod Hon lyckas bäst i de nu i utlandet ' så moderna relieferna, där hennes touche ar mjuk och behaglig och hennes framstihingssätt elegant ehuru något för vekt. Alice Nordi % och Sigrid Blomberg hafva blott ett par års konstnärlig verksamhet bakom sig. Den förwtniimnda exponerade 1894 en staty kallad » Vallmos, som &amp; terg; f en vacker tanke, men lämnade ratt mycket öfrigt att önska i frliga om teknik och modellering. Hennes året diirpå utställda s Skymning, s ocksli en symboliserad kvinnogestalt, gaf tillkä.nna stora framsteg.
Om man äfven icke kan förneka, att många skarpskyttar, ja till och med flertalet, ehuru de endast vapenöfvat sig i skarpskyttekorps’ leder, uppnått en färdighet i ck esällan öfverstigande den, hvartill beväringen gemenligen hinner; förekommer likväl mycket i ett tvänne veckors fortgående fältoch lägerlif, hvarom skarpskytteföreningarne knappt nog kunna få något begrepp. Det är ganska vackert för en vapenför man att vara hemmastadd i manöver, marscher och gevärets begagnande, men han bör äfven hafva kännedom om soldatlifvets vilkor i allmänhet, om en längre fortsatt tjenstgörings besvär, om disciplinens behof och karakter, om den regelmessigt afmatta, punktligt bestämda gång, som allting eger och måste ega vid en tjenstgörande trupp. Utan erfarenhet i dessa sednare fall, är han ännu icke invigd i krigareyrket, något också, som efter den erfarenhet jag tror mig ega, icke står till att förvärfva annat än vid och under möten. Deremot bör alltid ett års beväringsexercis kunna afskrifvas och öfverföras på skarpskytteföreningarne. såsom en gärd af tillit och aktning för dem. Svenskens medfödda fallenhet för krigaryrket, samt skarpskytteföreningarnes goda och vackra hällning förtjena detta erkännande. Enligt min uppfattning — hvad jag ock redan yttrat — skall nationalförsvarets idée derpå jemväl alltid hafva mycket att vinna, intet att förlora. Men på samma gång jag således af hela min öfvertygelse gillar och understödjer befrielse för hvarje skarpskytt från det första årets beväringsexercis; kan jag likväl icke underlåta att framställa några anmärkningar mot de vilkor, som dervid blifvit uppställda såväl i Kongl. Maj:ts Proposition som ock i Herr Blanches motion. 96 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 5!.
Prosten Waldius, som i lifstiden varit nära bekant och flitigt umgåtts med Linné, berättar om denne store man följande: “En dag besökte jag arkiatern, medförande några ostindiska växter. Jag träffade arkiatern, när han kom från föreläsningsrummet. Jag sade mitt ärende och blef vänligt emottagen. Vi följdes åt upp till hans rum. När vi inkommit i hans museum, såg han åt bordet och stolen, som stod der bredvid, på hvilken han plägade sitta, när han studerade, och sade med hög röst och tydliga ord: “Ja så! sitter du der du, Carl? Ja, sitt i fred, jag skall ej störa dig. – Jag tillät mig fråga: “Hvem tilltalar herr arkiatern sålunda?“ Linné svarade: “Jag tycker mig understundom sitta der (han pekade åt stolen) inbegripen i arbete.“ Linné skall ofta haft varsel, såsom bekant, ett slags förebud, tillkännagifvande en persons ankomst till något ställe, hans död m. m. Härom berättar han sjelf: “Jag bodde på ena sidan om salen och min hustru på den andra. Min hustru jemte flera personer, som voro hos henne, hör mig inkomma i salen, låsa upp min kammare, gå in, sedan gå ut igen och låsa igen dörren, troendes mig hafva der lagt hatt och käpp ifrån mig och nu komma in till henne; men då ingen kommer, säger hon: “Min man kommer straxt“, hvilket ock sker efter en half timma. Detta sker ej en gång, utan många gånger, äfven straxt förr än jag kom hem, sedan jag varit i Stockholm.“ En annan berättelse lyder sålunda: “Klockan 12 på natten mellan den 12 och 13 Juli 1765 hör min hustru huru det länge går tungt af och an i mitt museo, väcker mig, som ock hör det tydligt och väl, fast jag visste, att ingen var der, att dörren var låst och nyckeln hos mig. Efter några dagar får jag notifikation att min synnerlige och förtrognaste vän kommissarien Carl Clerck vid samma tid aflidit. – Och sannerligen var gången så lik honom, att, om jag hört den i Stockholm, hade jag känt igen honom på gången.“
r 15 het, än ett annat, men blifvit af sina ägare föga upparbetadt, komma att af ett annat, hvars odlares otroliga mödor öfvervunnit den otacksamma marken, erhålla en tillökning i jordvidd, som för visso icke af någon omständighet rättfärdigades, men svårt kränkte anspråket på ostörd besittning af hvad man lagligen förvärfvat och, under vissheten derom, till värdet formerat. På grund häraf får Utskottet vördsamt tillstyrka afslag ä Tjernlunds motion. 9 Kap. 2 §: Carl Guslaf Ceda skog från Östergötland har, i anledning deraf, att erfarenheten skulle visat, det landtmätare ofta, när skiftesdelägare derom ej öfverenskommit eller kunnat förenas, underlåtit att utstaka afloppsdike från mark, som deraf varit i ovilkorligt behof, hvilket lätt kunde föranleda till betydliga förluster för delägare, i synnerhet då de hade mindre hemmansdelar, väckt framställning derom, att denna § måtte erhålla följande lydelse: »Finnes å skifteslagets ägor mosse, kärr, myra eller annan vattendränkt mark, som odlas kan; då bör till framtida begagnande nödigt afloppsdike derifrån på lika sätt utstakas, efter de grunder i \ § sägs, antingen deltagame derom öfverenskomma eller ep> Nämnde § föreskrifver för närvarande, att afloppsdike från dylik mosse, kärr myra eller annan vattendränkt mark skall tagas af oskifte och utstakas, när en eller flere delägare sådant yrka, eller, på skiftemannens och gode männens framställning, derom öfverenskomma. Enligt 6 Kap. i Skiftesstadgan hafva delägare rätt att sjelfve besluta om de undantag af den oskiftade marken, som för deras gemensamma behof kunna vara af nöden; och detta är utan tvifvel äfven det rätta, emedan delägarne sjelfve böra antagas bäst förstå att bedöma hvad som göres dem af nöden, och någon skiljedomare icke behöfves, om de i detta hänseende äro ense.
Oss inkommit med sina i anledning häraf författade Betänkanden, håfve Vi uti Skrifvelse den s;dre af denne månad hos Kongl, Majit i underdånighet anhållit, det en Kommitté matte i Nåder förordnas att genast och verksamt företaga en ny Reglering af Rikets Embeten och Tjenster jemte ett förbättradt Arbetssätt, så att Kommittéens Förslag kan vid nästa Riksdag för Riksens Ständer framläggas; I förening med hvilken anhållan Vi bifogat Utskottets Betänkande!! och de dervid inom Riks-Stånden gjorda anmärkningar för att till den blifvande Kommiftéen öfverlemnas: Äfvensom Vi, enligt serskild underdånig Skrifvelse den l5 I öfverensstämmelse med 105 och 106 §. §. Regerings-Formen samt 29 §:n Riksdags-Ordnin. gen har Vårt Constitutions-Utskott äskat de i Stats-Rådet förda Protokoll samt dem genomläst och granskat. Då Utskottet funnit skäligt att, i och för anmärkte omständigheter mot Konungens Rådgifvare i Kommandomål i afseende på utfärdade Order den 8 April 1817 till Befälhafvarne för en i Nåder anbefalld Kustbevaknings-Expedition, ställa General-Adjutanten för Flottome Herr Fri - 79® Riksdag-sBeslutetl herre Rudolf Cedtrström under tilltal inför RiksRätt, har Utskottet i sådant ändamål till Vår Justitie-Ombudsman öfverlemnat Handlingarne med. anmodan att, efter äskande af behörig kallelse, denna sak i Laga ordning utföra. Vi förklare för öfrigt: Att, med stöd af 76. §:n Riksdags-Ordningen, Stats-Rådets Ledamöters och Föredragandes ansvarighet för sina rådslag och för utöfningen af sina Embeten intill den dag, då detta nu till ända lupna Riksmöte börjades, fullkomligen upphört: Att under denna frikallelse jemväl inbegripes Konungens Rådgifvare i Kommandomål för Arméen:
R:dr, som på de öfriga graderna fördelats , deremot å andra sidan nedsätter det högre Befälets billiga anspråk på befordran och förbättrade löner, bar Kongl. Majit Velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten att bereda utväg för Generals-personer, att, vid tilltagande ålder, försäkra sig om anständig utkomst, utan att för detta ändamål behöfva qvarstanna i tjenst, äfven då helsa a,708,000; Transport • • « 2,708,000; — Transport . och krafter hörja aftaga , hvilken utväg lättast skulle beredas, om innehafvarne af de 9 på Stat föreslagna Generals-lönerna erhöllo rättighet att, vid 65 års ålder, och efter en viss tillryggalagd tjenstetid, varda, med bibehållande af lönen eller pension, svarande emot hvad för Landshöfdingar nu finnes stadgadt, på Allmina Indragningsstaten öfverflyttade, i likhet med hvad redan för hela Civilstaten är vidtaget. "Vid verkställigheten af den ifrågavarande löne - regleringen, hvilken likväl hufvudsakligen beror på det anslag Rikets Ständer dertill lemna, möter 2.708,000: Transport „ 2,708,000: Kongl. Maj.-ts Nådiga Propos. No 2. 53 Transport . väl, att, då ingen kan från innehafvande löneförmoner, utan eget medgifvande, skiljas, den nya regleringen också ej kan annorledes än successivt, eller i moa af inträffande ledighet, samt således först efter i5 eller 20 år , vinna allmän tillämpning; men enär, genom ett sådant förhållande, den obillighet skulle inträffa, att, under det de nuvarande Lönernas otillräcklighet medgifves, de i tjenst varande Militairer likväl icke derutinnan erhålla rättelse, hvilken först vid deras afgång inträder, utom det att den successiva tillämpningen komme att medföra mera vid - 000*. — Transport • . • 2,708,000; — 54 Kongl. Majds Nådiga Propos.
Det sednare Contractet, eller förhandlingen om den sista Skeppshandeln, innefattar, besynnerligt nog, icke samma vingleri-förhållande i anseende till falska köpeskillingar; men saknar derföre icke sin stora märkvärdighet först och främst i anseende till olikheten emellan Köparens och Säljarens Contracter, och sedan i anseende till den ovanliga lydelsen af 4 Morn. af Köpeafhandlingen sid. 72, ”att om Kongl. ”Maj:t och Kronan af oförutsedda händel”ser funne sig föranlåten att på något sätt Den 14 Maji. ”lägga hinder i vägen för utförandet af den ”med Fartygen tilltänkte Expedition, an”sägs Contractet hafvet från Herrar Micha”elsons & Benedicks sida, och forbonde sig ”Kronan, i sådan händelse, att genast till ”fullo godtgöra sådane af Herrar Michaelsson & Benedicks, i och för Fartygens ”utrustande, bevisligen gjorde utgifter, sorn ”af Contractet varit en följd;” hvilka ord, i och för fartygens utrustande, likväl icke finnas intagne uti det af Köparen innehafde Exemplar af Contractet, Huru skall man förklara denna olikhet i Contracternes ordalydelse, hvarutaf Styrelsen, såsom innehafvare af det Contract, hvilket endast tillförsäkrar Michaelson & Benedicks ersättning för de till Fartygens utrustande bevisligen gjorde utgifter, troligtvis icke ansett någon annan slutsats kunna uppkomma, än den, hvartill 6 §. i Contractet föranleder, der det heter sid. ^3, ”att om under Fartygens utrustning i Carlskrona Herrar Michaelsons ”& Benedicks Ombud skulle önska, att å ”dem göra någon lätt reparation eller förändring, (f tom zinkning på Fregatten Ca”milla) eller hafva några artiklar nya tillverkade, som de i och för resans beskaffenhet funno nödige, så borde de anmäla ”det till VarfsAmiralen, som derom ägde ”besluta och det tillåta, så vidt sig göra ”lät; att för alla sådane arbeten och ar - Den 14 Maji. ”tiklar skulle erläggas contant ersättning ”efter Kronoprisen innan Fartygens afseg”Jing från Carlskrona.”
Att genom tillämpningen af Utskottens förklarande, ”det, ifall hittills åtnjuten mull betes rätt å kronoparker, ärrskönt icke grundade på skattläggningar , Contracter eller särskilda Resolutioner, skulle hädanefter försvinna, sådant kunde leda till rubbning af många förhållanden m. m.’’ Statens inkomst af kronans skogar och lägenheter till största delen ■vöre öfverlåten, i hvad lösen angår, samt således endast dpn skatt, som hädanefter blefve åsatt, att vänta; på hvilken grund denna mening bestrides, med yrkande, att dipositionen af öfverloppsmarkerne n\å ske, utan uppoffring af Statens, rättigheter och utan considerationer af från äldre tider gjorde ingrep å Skogarne eller med skiklighet utförda anspråk: Att Utskottens yttrande, det lägenheters anläggande ej borde framför skogväxt hefordras, icIce öfverenstämmer med Ekonomi-Utskottets förslag till Författning om tillåtelse fpjp Enstaka hemmansegare i allmänhet Stats-Utskottets Betänkanden. 471 att afyttra en del af sin iord: Att af Utskottens tillstyrkande skulle följa, det Landsoch Härads-Allmänningarne ännu vidare komina att förblifva i det skick de äro, såvida ej Intressenterne påskyndade delningen, hvadan äfven det sätt som i Kongl. Propositionen blifvit föreslaget, men icke det som Utskotten tillstyrkt, anses lämpligast och rättsenligast vid egande rättens öfverlåtande af dessa Allmänningar; hvarjemte blifvit hemstäldt, att ej mindre den behandling, som 6 och i5: §. §. i l8o5 års Skogsordning föreskrifva, der det ej redan skett, än äfven upplåtandet af Länsoch Härads-Allinäningarne, kunde på lika sätt sorn för Kronoskogarne tili skyndsam verksällighet befordras.
N:o 133. gångar, intill nästa Riksdag, således äro för bestämda ändamål beräknade, -ansett sig icke kunna tillstyrka, att det förNavigationsscholor påfordrade anslag varder uppå Riksgälds* Contoiret anvisadt , enär bebofvet i sådant fall ej kan annorlunda fyllas , än genom upptagande af Ian emot ranta, en utväg, som blott för utomordentliga och högst oundvikliga fall synes böra tillitas ; och då härtill lotnmer, att den för Södertelje Canal i Stalsregleringen beräknade Lånesumma redan lalér af nenne Riks-Stand nu mera vara lill utgående beviljad , vid hvilket förhållande någon tillgång derifrån icke för NavigationsSCbolor är att påräkna , samt hvad den föreslagna anvisningen å loide Hufvud-Titelns besparingar vidkommer , den noggrannhet , hvarmed Stats-Titlarnes belopp vid denna Riksdag blifvit beräknade, icke tillåter en så beskaffad anvisning, hafva de förenade Utskotten , med vidblifvande af deras, i Betänkandet N:o lil, gjorda hemställanden, Vördsamt skolat tillstyrka Rikets Höglqflige Ständer till Kongl. Maj:ts Nådigste pröfning öfverlemna , att, vid fördelningen af de 18,000 R;dr, som vid denna Riksdag blifvit för Universitetens och Tillä/npmngsSdwlornes fullkomnande beviljade, Jiil.t.Stats-s. Allm. Btsv.o.Otc.Ufsk 33. 5 i Nåder afgöra och bestämma , huruvida , och till hvad belopp , något bidrag för Navigations-SchoIors inrättande deraf må kunna beviljas. Flere Ledamöters serskilda yttranden bifogas härjemte. Slockholm den 25 Februarii »85o. Reservation af Herr Friherre Cederström, Jacob: Då jag, uppå de, i min vid Betänkandet Nio 111 fogade reservation, upptagne flere skäl, icke kan instämma i pluralitetens inom Utskotten å nyo, och ulan afseende å de så väl af Kongl.
Faderliga hjerta tecknade dagar, nödgades Eders Kongl. Maj:t ännu om hösten 3812 sammandraga en star del af Krigsmagten, sorn ytterligare ökade behofvet af Spannmål och eonsumtionen. deraf; och Eders Kong}. Maj:t föresåg dessutom då redan, att ännu våldsammare skakningar forestpdo för det påföljande året, då ingen medelväg mera skulle äga rum mellan ett förhatligt och till sina följder oberäkneligt förtryck, eller ett actift deltagande med Rikets Krigsmagt uti den allmänna striden för Nationernes trampade rättigheter. Föregående vilkoret för Eders Kongl. Maj:ts beslut och Hans Kongl. Höghet Kronprinsens åtagande att till Continenten öfverföra Svenska Arméen, var emellertid alltid det, att Landet dessförinnan skulle vara tryggadt mot nöd, och. försedt med Utsäde, genom införskaffandet af tillräckliga qvantiteter Spannmål från Utrikes orter. Föreningen med Norrige, nu mera lyckligen vunnen, utgjorde redan då föremålet för Eder* Kongh 140 Den 13 April, Kongl. Majsts omsorger. Äfven der härjade, ti il eli ännu rysligare ytterlighef, de 'olyckliga följderna af missväxt oell afbrutna eommunicatio ner. Kör. Norrska folkets behof af Spannmål borde äfven sörjas, på det att en öfvergång till förening med Sverige genast skulle sätta detta folk uti åtnjutande af vigliga fördelar; och betydliga förråd af spannmål, särdeles hafra, anvistes således till upplag i Norra och Vestra orterna, att för detta ändamål vara tillgänliga» i Så vidt utseende, sorn genom alla dessa betänkliga omständigheter ställningen då utvecklade sig, så omfattande kräfdes äfven de bemödanden och åtgärder att blifva, sorn skulle förekomma ögonblickets behof och sätta en gräns för större olyckor, ty hungersnöden var förhand och utsäde saknades, under det en. vådlig ovisshet ägde rurrr om tillståndet för det påföljande året, då dessutom Continenten ännu var otillgänglig för Svenska skepp. - Eders Kongl. Maj:toch H. K. BL Kron-' prinsen täcktes derföre ock med omedelbar Nådig omsorg dessa angelägenheter leda.
Ernst Lebreckt, inlemnadt sålydande mern.: Som jag af tjensteangelägenheter är hindrad emottaga det mig meddeldta uppdrag att, i permitterad ledamots ställe, uti Bevilln.- Utsk. inträda; så får jag samma uppdrag mig härmedelst vördsamt afsäga, under lika vördsam anhållan att någon annan af R. o. Ad:s ledamöter måtte i mitt ställe utses. I anledn. häraf anmodade Hr Gr. o. Landtm. HrrElectorer, att utse en ledamot, att i st. f. Hr Adlerstråhle inträda i Bevilln. Utsk. under den Gr. Sparre, Joli. Alexander Artemis, beviljade ledighet. Företogs val af en Bänkman inom 25 Bänkm:s-afd:n efter N:o 2,320, Hr Åkerman, Fredrik; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2,313, Hr Ekströmer, Carl Johan. Föredrogs ånyo StatsUtsk.-s d. 17 och 21 dennes päAiordet lagda utlåt. N:o 201, i anledn. af anmärkmr vid betänk. N:o 120, ang:de bevilljandet af ett byggnadslån för staden Christianstad. Hr von Hartmansdorff, Au g.: 6:te punktens sednare mom. innehåller följande: — —; ”dock må, derest denna inbetalnings belopp före den 16 Januarii nästpåföljande år till riksg:s-kont. inkommer, samma betalning anses vara inom behörig tid verkställd, hvadan, i sådant fall, den, sedan nyssnämnde månads början, å kapitalafbetalningsbeloppet ytterligare upplupna ränta eftergifves.” Då detta stadgande jern föres med det första”mom. af samma punkt, som säger att inbetalningen skall ske inom den 31 December; så blir det ungefärligen af följande innehåll:
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utskits förevarande hemställan och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren ulföllo med många nej jemte åtskilliga ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till merberörde hemställan förnyats samt med många ja och några nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Votering begärdes; hvarefter upplästes och godkändes följande voteringspropos.: »Densom bifaller Santmans. Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:ts å sid. 11 af Betänk:t N:o 5 gjorda hemställan, i fråga Den 19 April. 351 om skjutshesvärets skiljande från jordbruket och öfvertagande af Staten; röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. denna hemställan.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 31. Nej — 12. Utskottets hemställan öfverst å sid. 12. Bifölls. Utskottets hemställan nederst å samma sida. Frih. Sprengtporten: I så måtto instämmer jag med Utsk:t, att jag icke anser, att skjutslegan med de undantag, som nu gällande författningar inedgilva, bör få uppgå till hvad belopp som helst, men derest Utsk:t velat såsom princip framhålla, att den resande icke skall betala hvad skjutsen verkligen kostar, måste jag bestrida riktigheten af Utsk:ts åsigt. Huruvida den anni., jag således gjort, hör föranleda afslag å punkten, eller om denna bör bifallas med reservation, lemnar jag derhän. Gr. Björnstjerna: