Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag mins inte nu årtalen så precis. Och så kom detta, som jag ej hade en aning om. Och det kom utan några direkta tillskyndelser utifrån. Det varade ungefär ett år. Och uppvaknandet vill jag inte tala om. Jag tyckte, jag var utstött från alla männskor och jag grät och bad Gud. Det var då, jag hade en tid af religiositet, under hvilken jag gick i kyrkan och på bönemöten och höll långa hemliga bönestunder med mig själf. Men jag hade läst någonstans, att man ofta behöfver någon att förtro sig åt för att komma ur en synd. Och hvad tror du, jag gjorde? Jag gick till min far. Jag var samvetsgrann, ser du. Till min mor kunde jag inte gå, och jag hade en känsla af, att han borde förstå mig. Jag ser ännu, hur han satt vid skrifbordet nedlutad öfver en kontorsbok. Jag var hemma på besök. Det var julen, innan jag blef student. Jag berättade det för honom, men jag darrade i hela min kropp af rörelse. Aldrig i mitt lif har jag haft en sådan känsla af ansvar, af ångest, af behof efter hjälp. Grane steg upp ur soffan och stälde sig mitt emot den andre. – Nå? – Jo du, han såg på mig, vänligt och deltagande förstås. Och så sade han: du också. Stackars gosse. Grane tog upp näsduken, snöt sig och hostade. Hans händer darrade. – Men sedan talade han aldrig vid mig om saken. Aldrig. För mig var det sagdt, och för mig gälde det mer än lifvet. Jag vet inte, om han förstod mig eller ej. Jag hade trott, att af denna bekännelse skulle ett förtroendeförhållande inträda, som ... Nåja. Han slog ut med båda händerna, som om han sett ett tomrum framför sig. – Det blef ingenting mer. Det var det alvarligaste närmande, jag någonsin försökt gent emot en människa. Och du kan vara säker på, att jag gjorde inte om det. Hans röst lät skarp, och det lade sig två hårda linier omkring munnen, när han tryckte läpparna mot hvarandra. I det samma hördes steg i trappan. – Tack, sade Schultz hastigt och räckte honom handen. Jag ska en annan gång tala om ... Men kom ihåg, att har man genomgått sådant, kan man ej kallas normal. Det knackade på dörren.
Upplästes följande från Expeditionsutskott ankomne Memorial N:o 487, med ytterligare hemställan, i afseende å författandet och tryckningen af Registret öfver Rihanget till RiksStåndens Protocoll vid innevarande Riksdag. Lades på bordet. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till 9 om aftonen. In fidem Prötocolli O. J. Lagerheim. Fredagen den 19 Mars i83o. Plenum klockan half till 10 Förmiddagen. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärs-och Den 19 Mars f. m. EkonomiUlskottels den 18 dennes under N:o 181 afgifne, och samma dag f. m. på hordet lagde, Betänkande, i anledning af vackt fråga om redogörelse för S:t BarthelemyFonden. Herrar Tham, Wolrath, och Rothlich, , Axel, anhöllo, att detta Betänkande mätte ytterligare fä hvila på bordet, hlans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, alt, enär flere Ledamöter begärt, att EkonomiUlskoltets ifrågavarande Betänkande malte ytterligare hvila på bordet, komme detsamma ock , att, enligt 49 § Riksdagsordningen, derstädes förblifva hvilande. Föredrogos ånyo och b i föl 1 os följande ExpeditionsUtskottets den 18 dennes aflåtne, samt berörde dag f. och e. ra. på bordet lagde Memorial: N:o 484. Angående livad af Bihanget till RiksStåndens Protocoll återstår att tryckas, efter innevarande Riksdag. Med hemställan om arfvode för upprättandet af Registret öfver Bihanget lill Rikets Ständers Protocoll vid innevarande Riksdag. Med ytterligare hemställan, i afseende på Registrets författande och tryckning. 398 Den 19 Mars f. m. Företogs till pröfning
«Så?!» afvaktade ånyo kusinen och strök sina begge whiskers. «Är det då så stort?» Malm gjorde en liten paus. «Det gäller ett tjugutusental kronor,» sade han rättframt och såg fast på sin vis-à-vis. Öfver dennes ansigte gick en nästan omärkbar ryckning, och pennan darrade en liten smula, medan den lopp dubbelt hastigt öfver pulpetklaffen, på hvilken ögonen voro sänkta. «Som sagdt,» kom det, som om den sista delen af samtalet icke hört till saken, «jag har ingen grund att säga nej. Jag vill gerna stå dig till tjenst.» «Tack skall du ha! – Jag hoppas, du icke skall riskera nånting dervidlag.» Affärsmannen såg öfver pulpeten frågande på studenten. «Jag ger dig lifförsäkringsbref för hela summan,» fortfor denne. «Och du vet, att lefver jag, får jag en gång pengar efter onkel.» Den andre drog i sina whiskers. «Ser du,» afvärjde han en smula kort, «låt oss lemna geschäftssynpunkten. Jag är geschäftsman, och det är en sak för sig. Detta är intet geschäft, och som geschäftsman hade jag icke inlåtit mig på det.» Malms min mörknade. «Jag ville bara inte fordra af dig en så pass stor pekuniär insats, utan att gifva dig motsvarande säkerhet. Alla mina borgensmän ha erhållit lifförsäkringspapper.» «Missförstå mig inte. Jag har sagt dig, att jag en gång mottagit en tjenst af dig och gerna begagnar tillfället att göra dig en återtjenst. Summan spelar ingen alltför stor roll för mig, och det är icke spörsmålet säkerhet eller icke säkerhet, som härvidlag bestämt mig. Men – är du också verkligt hulpen härmed?» tillfogade han och såg misstroget på Malm. «Ja, så, att jag utan att distraheras af affärsbråk kan bli färdig med min examen till nästa maj.» «Och – så?» «Så fort jag har examensbetyget i fickan,» svarade Malm med sitt hårda skratt, «ger onkel medel, stående lån, till likviderande af det värsta.»
I samma stund detta päbud blifwit kungfordt, upphisias till den höjd att den öfwer allt Z12 Den L9 September. allt kan wara synbar, en swart tafta med påskrift i röda hskstäfwer: Kotksam.ingen stittgras inom minurim. Om det bchöfives, anLrinoes flere sädane tast r, hwaraf ett tillräckeligt förråd bor ä de ställen, Konungen förordnar, alltid wara till hands. Innan den utsatte tiden förflutit, warde ofwanstäendepäbud twänne gänger ä nyo kungjordt, och detta kungörande'dä titthännagifwit genom en salwa ur bandgcwären. Söker en eller flere bland den samlade folkmastan, att hindra signalernas gifwande, eller skulle che genast utbryta i wald lamheter, ware de såsom upprorsmän ansedde, och äqe den titt ordningens bibehällande samlade styrkan, att, likast m wid tillfälle af sjelfförswar, genast, utan vmwäg emot den bruka wäld. Häller sig folksamlingen eller en del deraf fredlig, dock icke inom den förcffrifna tiden åtskiljes; äge Befälhafwaren rätt till de mätt och steg, som ull deras ffingrande finnas tjcnlige. Hwile det pä Befätbafwarens answar, att ej lata detta wäld räcka längre, an till lugnets återställande nödwändigt behöfwes. OfwerstätLallaren eller bögste i Befäl stadde civile Ämbetsmannen pä stället kan, om sä nödigt finnes, genom en hwitfanas uvpbistande gifwa tillkänna,att upploppslagen äter Lillsinwerkställighet mä hwitå.. Strafflag, i afseende pä olagligheter som i Folkhopar begäs. §. i. Mom.
Memorial måtte tillika med de dervid Iden 17 Februarii. 387 framställde Anmärkningar till Utskottet återförvisas. Hvilket bifölls. Föredrogs ånyo I.ag - Utskottets den 24, sistledne Januarii afgifne samt den 13 dennes på bordet lagde Utlåtande, rörande föreslagen ändring i Författningarne angående Prestval. Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: Jag gillaf visserligen de skäl, som Utskottet anfört till styrka för dess afslag på Motionen. Men pä andra sidan anser jag Votering vid Prestval med slutna Sedlar af så oändligt mycken vigt till förekommande af hat, osärnja och misshällighet emellan Lärare och Åhörare, hvartill Prestvalen hittills så ofta gifvit forsta anledningen, att jag tror mig ej bora underlåta föreslå ett Voteringssätt med slutna Sedlar, som Skulle bibehålla hvar och en vid orubbad rätt att i Valet deltaga, i förhållande till sin JordEgendoms storlek: Och hvarigenom således alla fördelarne af det föreslagna Valsättet skulle vinnas, och alla de olägenheter, hvarpå Utskottet grundat sitt afslag, undvikas. Detta skulle nemligen kunna ske derigenom: Att den innom Socknen befintlige minsta Hemmansklyfning toges till enhet, och hvarje rustande aflemnade så mänga slutna VoteringsSedlar, sorn han ägde dylika Hemmansdelar. Om till exempel de minsta Hemmanskiyfningame vore Sextondelar j så 388 Den 17 Februariii skulle hvarje Voterings-Sedel gälla för —^dels Hemman. Den som då ägde ett helt Hemman , aflemnade 16 Voterings-Sedlar: Den som ägde 10 Hemman, aflemnade 160 och sä vidare. Jag vägar derföre ödmjukast anhålla att Utskottets Betänkande mätte tillika med dessa mina anmärkningar återremitteras. Herr Hammarslöld, Lorenzo: Då en mångfalldig erfarenhet ådagalagt olägenheterna af nuvarande Votenngssätt vid Prestval, har Ut-] skottets yttrande, att man borde förblifva vid det gamla Voteringssättet, såsom på gammal häfd grundadt, förekommit mig nog besynnerligt.
De skäl, som härvid ledt Utskottet, finnas i den utredning af ämnet, som Utskottet här ofvan lemnat, och med åberopande hvaraf Utskottet vördsamt hemställer, att Rudbergs ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende. Stockholm den 14 Augusti 1857. O Sammansatta Lagsamt Allm. Bew.- och Ekon.-Utskottcts Betänkande M 30. 3 N:o 30. Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Äng. 1857, kl. 5 e. m. Belänkande, i anledning af väckta motioner om ändringar uti Kongl. Förordningen, angående expedilions-lösen, deri 30 November 1855. Dels tili Lagsamt dels till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling hafva i detta ämne öfverlemnats särskilde motioner, hvilka blifvit väckte: hos Iiöglofl. Ridderskapet oell Adeln: af Herr Grefve Taube, H. E., Herr Friherre Åkerhjelm, A , och Herr Braun, C. A.; hos Vallofl. Borgare-ståndet: af Herr C. Hasselrot och Herr N. F. Heljestrand, samt hos Hedervärda Bonde-ståndel: af Olof Olsson frän Ohlsäterstorp i Wermlands län, Olaus Eriksson och Erik Christensson från Götheborgs och Bohus län; och hafva, med stöd af 43 § Riksdags-ordningen, deputerade från ofvannämnde Utskott sammanträdt för pröfning af dessa motioner, hvilka, på sätt här nedan omförmäles, åsyfta åtskilliga ändringar uti ifrågavarande Kongl. Förordning. Vid besvarande af dessa motioner har Sammansatta Utskottet ansett lämpligast företaga frågorna i den ordning, hvartill uppställningen af expeditions-taxan föranleder.
Den, som, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, anser evenluela införselstullen å balfsidenväfnader, shawlar, skawletter och andra dukar under 10 r:dr värde stycket böra bestämmas till 25 procent å värdet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, bestämmes denna tull till 33Vs procent af värdet. Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-stånden hafva å bomullsväfnader, alngods, dels »hvita: genom väfnadssättet släta såsom kaliko, bomullslärft med flera», dels »färgade genom väfnadssättet, enfärgade», bestämt införselstullen till ett belopp, motsvarande 33Vä procent af nu gällande tullvärde, eller 1 r:dr 5 sk. 4 r:st. per skålpund. Borgare-stundet åter har bestämt denna tull tili 28 sk. skålpundet; och måste, såvida Borgare-stundet icke frånträder detta sitt beslut och instämmer i de öfriga Ståndens, följande omröstning anställas: 355:o. Den, som, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, anser bomullsväfnader, alngods, dels »hvita: genom väfnadssättet släta, såsom kaliko, bomullslärft med flera», dels »färgade: alla genom väfnadssättet släta, enfärgade» böra åsättas eventuel införselsafgift till belopp af 1 r:dr 5 sk. 4 r:st. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, bestämmes tullen å dessa rubriker till 28 sk. skålpundet. Å bomullsväfnader, alngods: »färgade^ väfda af olika färgadt garn» samt »tryckta eller pressade, andra slag än filtar och öfriga sådana färgade, etc.» hafva Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-stånden stadgat eventuel införselstull, å förra rubriken till 1 r:dr 32 sk. och å den sednare till 1 r:dr 37 sk. 4 r:st. per skålpund.
Utskottet icke afgifvit något förslag till det ondas afbjelpaude, och icke ens gjort någon conclusion 4 Banco-Vtskottets Utlåtande, N:o 42. af sina egna prasmisser; hvarförutan sistnämnde Stånd förklarat, det Utskottet borde, ”med hänsyn till den dåliga förvaltningen af Tumba, föreslå någon ansvarspåföljd för vederbörande,” Enär Utskottet, i afseende på Tumba Bruks förvaltning, på det hela, uttalat ett ogillande omdöme samt förthy uti de på 35 §. följande gjort åtskilliga framställningar, hvilka blifvit af Rikets Ständer gillade; torde någon vidare slutsatts i anledning af den Revisorernes anmärkning, som omförmäles i 36 §, icke erfordras; än det gillande af samma anmärkning, hvilket nämnde § innefattar; och då Utskottet för öfrigt, med föranledande af åtskilliga, rörande Tumba Bruks förvaltning, inom Utskottet gjorda erinringar, framdeles torde komma i tillfälle, att för Rikets Ständer framlägga något förslag till vinnande af en bättre hushållning vid nämnde Bruk för framtiden, anser Utskottet den erhållna återremissen icke böra till någon vidare åtgärd föranleda. Den af Utskottet gjorde tillstyrkan , att Banco-Fullmägtige måtte varda frikallade från all ansvarighet för de af dem till och med slutet af Juni månad åetta år vidtagna beslut och åtgärder, är bifallen af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet, men deremot återremitterad af Borgareoch Bonde-Stånden. Som likväl de anmärkningar, på grund af hvilka denna återremiss skett, numera torde vara undanröjde; förnyar Utskottet dess berörde tillstyrkan. Stockholm den 6 Februari 1845.
Som skogens växtlighet beror på jördens beskaffenhet. dess läge för vindarne m. rn. bör ett och annat fullmoget träd på diverse ställen i skogen alsågas, tor att kunna räkna ringarne, sorn upplysa om trädets ålder, och derefter ka» utraknngn ske, nemligen der som finnas 100 ringar på ett träd, hvilket är i fullmognad bör skogen indelas i 100 lotter och »nses, att deri fällning, som af mogen skog göres öfver hela skogens rymd, t. ex 300 Tunneland är lika med en lott eiler 3 Tunnor, sorn skulle huggas aldeles ut. D< nna utväg gör jemkoingen möjelig i jemförelse med Den 24 Februarii, den ofvannämnde högsta skogsbeskattning. \ famn högskog, som kan hämtas af ett Tunland (sedan arbetsoch transportkostnaden nied \ Tunna korn per famn är afdragen) an. ses vara värd 2 tunnor korn eller lika med arrendet af ett uppskattadt tunland åker. | famn Barrskog är värdt i Tunna Korn, således 2:ne Tunneland Barrskog svara emot ett uppskattadt Tunland åker. # famn Surskog lemnar 1 arrende S kappar Korn oeh fordras således 9 Tunneland Surskog för att svara emot ett uppskattadt Tunland åker. Den olikhet i priser som äger rum emellan skoglösa och skogrika trakter, kan svara emot det behof af byggnadsvirke, som säljaren i den skoglösa trakten i alla fall är tvungen, att dyrt nog skaffa sig. Skogens mer eller mindre täthet, kan af ett vant öga bedömas, samt alla impeditnenta af berg, sjöar och slätter uppmärksamt afdrages. Ehuru mödosamt det är så kan man tämmeligen hinna öfver en skogsträcka, utan att den på charta är uppfattad. Hvad större lättnad är det icke då skogen är uppmätt. Att närmare bestämma förhällandet tror jag endast vara möjligt med tillhjelp af en studerad Holzvorsteer.
H:elr 100,000: lör n^k^^ns3 sk Xligs-^nAkart^Z oek ävAlosktens snvsn llsn3e ^ä llollsn lillköri^s ksrl^F 300,000: kiii' ^tlerli^sre snsleslkni»^ sk Lomk-Itsnoner oek ^rojeeliler . 50,000: lill kullköljsncle sk j,Iunen kör n^k^'A»ns3 oek köräixlrinA sk kilarne, kvs, lill viel 8i8ls Rili83sF lill en körjsn sn8lo^08 160,000 Ii:3r, älei8lsencle Ieo8lns3 85,675: till sn8li^lk'sn3e sk en H^elrsuli8lv ^>re88 oek inrättande sk en ^n^s)snnevevli8ts3 i Lsrl^fons 29,300: köi' klin0s8-A6vsi'8 körändrinA lill 8ls^Ieiul8 snlsndninA 15,000: 3?ill8smmsn8 k:dr 579,975 hjette IIvllvLiS-ViteliR, r/rTre/s/ia/r^e Naj:l kunnil tillökta anslag vars ak kekokvel päksllade. 1:o. Lx/A?. <7o,nm/^/o/r67r lVlecl anledning sk i underdäniAket gjord anmälan om angelägevketen sl en ekler ljen8leins8 vigt oell lrägenkel lämpad tillökning i lakeil-Verket* 24 /m/zA'/.
D. 8tat8-Nini8tern kör Dtrike8 ärendena Irade, uti underdänig 8krikveDe ak den ^ 8i8tlidne Nar8, Irland annat, i underdäniglret lrem8tällt, Iruruvida, till lättnad vid kramtida lre8tridande ak de re8titutioner, 80irr, jemlikt Kongl. Naj:t8 I^ädiga lre8lut den 6 ^pril 1842, Iröra till 8ven8ka Dar - 4 t^A, 80M passera Öresund oell literns, äAa rum tor skillnaden emellan den liöAre svr-atAitt, Ii viljen uu erläAAes oell det kelopp, 8om etter torut Aällunde Ilestummelser skolat ul-gu, oell tor att undvika de sur Oonsulerne kesvärande sorskutt, som i annat tall elerus skulle II!i l vu en tolpl, IvonAl, Nuj:t ieke skulle täckas i IXuder tillus, att lr varje kalsar, torskottsvis, al det utåt Danska DeAerinAen utketaldtu kelopp us 5ooo D:dr species en summa us 35o D:dr 8peeies tinAe innekällas, att Dir verkstullundo us desse restitutioner ötverlemnas till 8venska Oonsulns i IlelsiuAör disposition. I anledning »s cleunu kemställan, liude DörvultninAen us 8jo-.drendena oell 8tats-Dontoret uter, uti underduniAt utlåtande us cleu n Naj elettu ur, antort, utt som elen, 8venska 8tats-Verket tor underkullet at D^rar pä
Denna punkt bifölls. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Sammansatta Stats-, Bevilin.- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. inkomne Utlåtanden: N:o 20, i anledn. af väckt motion om beviljande af pension åt Gr. Thorsten Iiudenskjöld. N:o 21, i anledn. af väckt motion om förändradt papper till nu brukliga skrifkartor; och Den 26 September. 389 N:o 22, i anledn. af väckt motion om införande af ett medelporto för skrifvelser, som inom Riket genom elektriska telegrafen befordras. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ på 10 om aftonen. In fidem protocolli. Alberl Munck. Lördagen den 26 September 1857. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot.-utdrag för den 23 och 24 dennes samt pleni-prot. för den 30 sisth Juli. Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtsk:s den 12 och 14 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 123, i anledn. af väckt motion om förhöjning af lösningspriset för inom Riket tillverkad salpeter. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:s den 12 och 14 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 124, i anledn. sf erhåline återremisser å Betänkandena N:ris 42, 43, 71 och 72, ang:de reglering af utgifterne under RiksSlatens Andra, Tredje, Fjerde och Femte Hufvudtitlar. Härvid förekommo Utsk:s yttranden angrde nedannämnde punkter af Belänk. N:o 42 (Andra HufvudlilelnJ. S.dra punkten, mom. b. Sedan, efter förfrågan af Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar, undert. Riddarhus-Sekreterare uplyst, att Preste-Ståndets i ämnet fattade beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddeladt, yttrade Frih. Alströmer:
Ar det välbetänkt att efterskänka en ordinarie skatt eller ens någon del deraf? En sådan som icke kan, utan Konungens samtycke, Staten betagas, och att i stället åtnöja sig med bevillning, hvilken af Ri St:rs godtycke beror. Iir Bildt har redan fästat Ståndets upmärksamhet derpå. Äfven jag tillåter mig det, just i hänseende till vådligheten af den grundsats, StatsUtsk. vid denna Riksdag synes hylla. Om tionden å tackjernstillverkningen eftergifves eller förminskas, hvarföre skall icke sådant ske jemväl i fråga om tionden å jordbruksnäringen? Detta inpass, om jag så må uttrycka mig, skulle möjligen kunna begagnas, till en början med grundskatternas indragning, ehuru jag icke vill påstå, att man f. n. har delta syftemål. Men med tiden kunde det blifva en murbräcka, hvarigenom det värn för Regeringens oberoende af R. St:r, så vidt det i beskattningen finnes, skulle vid hvarje Riksdag försvagas. Skall någon skattelindring nödvändigt ega rum för tackjernstillverkningen, så bör hon, enl. min tanke, åstadkommas genom minskning i bevillningen, eller ock medelst befrielse derifrån. Om sådant skedde, vore det lika välbetänkt ä näringsidkarnes som Regeringens sida; ty då de förre icke betala mera än efter tillverkningens belopp och ej skatta något, då de intet tillverka, så hafva de intet att klaga öfver, intet godtycke att befara. Bevillningen åter, beror på taxering, och följaktligen på vederbörandes godtfinnande, hvarigenom tillverkaren kan blifva obilligt behandlad. Om nu tackjernstionden skall nedsättas, så böra äfven de privilegier bergslagen åtnjuta i samma mån inskränkas, och den bergslagen förunnade rotefriliet jemväl minskas. Sådant har likväl Utsk. icke satt i fråga. Således skulle Staten göra upoffringar, men näringsidkarne bibehållas vid de friheter de åtnjuta. Vill man dock nödvändigt göra en eftergift, så bör hon väl icke ske för alltid, utan blott tills vidare, emedan den ifrågaställde varan är af sådan beskaffenhet 5 H. " 2f» 386 Den 22 Mars e. m. att hennes afsättlighet och pris bero på tillfälliga handelsförhållanden. Så hafva R.
Men hon dog; och nu vaknade alla ord, som hon talat i sitt hjerta, men ej kunnat ge ljud, och ofta ljöd då i hennes fordna hem en röst som talade ord, varma, glada, innerliga. Ack men de voro nu blott underliga och fremmande, utan sammanhang med hvad som föregick. Hvem ville höra dem, ingen. De funno ej genklang i något hjerta, de dogo än en gång bort. Det var Dunklas själ, det var uttrycket af hvad hon älskat och tänkt, som dog. Fredrika Lindqvist, hvarföre skulle man väcka dina ord, sedan du sjelf var borta? Hvem hörde dem? Och hade än ryktet tagit ditt namn på sina vingar, hvad mer? Se der, hvad jag vet om de tre finska qvinnorna, som flyttade till Sverge och det var allt bra litet, men den, som vet mer, berätte mer om dem. Rosen. Det var en juliqväll. Insjöns vågor slogo ännu plaskande mot stranden, i det de jemkade sig mot hvarandra och icke fingo sig rätt i ordning, just som barn, då de gå att hvila tillsammans. Ännu jemkade de och pratade smått, men somnade slutligen alla stilla. Aina satt vid insjöns strand; hennes hufvud lutade mot handen och hennes blick såg spanande kring nejden. „Min hembygds sjö du är klar, min hembygds strand du är vacker; säg mig du klara sjö, säg mig du vackra strand, hvad längtar jag, hvad söker min själ? Hvarför söker jag att i sången uttala hvad som blommar i mitt inre; det är ju ändå ett intet mot den fägring, som här blommar omkring mig“. „Ros, du fagra som jag vårdat, du som redan lutar ditt hufvud vissnande, du har lefvat, du eger ett helt lifs erfarenhet. Säg mig du, hvarföre utvecklade du den fägring som bodde i din knopp, och var du lycklig af att du utvecklade den?“ Sakta vaggade rosen för en liten fläkt, som ännu glömt sig qvar i sin lek, sedan de andra somnat. Ett vissnadt blad föll ned, en daggtår rundade sig i rosens inre. Aina hörde rosens ord: „Unga flicka, ros i knopp.
Efter åtskilligt öfvervågande liar derför våra städer numera stå i ett fullt passande sjette prisförhållande till landets folkmängd och nä- Redaktionen besluta för Iduns täfling uppställa-förljande tvänne ämringsförhållanden. » nen: Medan hon sade detta, bjöd hon mig en 1. (Pris .10 kr. fruktskål, och under det vi förtärde den utsökta deserten, talade borgmästaren med mig Uppsatsens omfång högst 5 spalter.) 15 krj som var dem alla välbekant. Tåflingsskrifterna, hvilka skrifvas på en» Ser ni, min unge vän », sade han, » af dast en sida af papperet och förses med förvår äldre historia ha vi lärt oss att skatta ett lands blomstrande åkerbruk och öfriga seglad namnsedel och signatur, skola vara, A väl brukade naturliga tillgångar som det insända inom utgången af juni månad. ordet: bästa beviset på ett folks sunda materiella baksidan af konvolutet bör tecknas utveckling. V i förlägga icke vår industri Täflingsskrift. Redaktionen. företrädesvis till städerna, och i vår lag är det förbjudet, och det sårar vår menniskokärlek, att packa in folk i hus, dit hvarken sol eller luft kan komma. Lasterna, brotten och eländet i de stora städerna är oss nogsamt Idun bör ej saknas i något hem; den vill för. alla vara en god tomte, en tillförlitlig rådbekant, och den som kan utföra sin gerning och sitt arbete på landet, den gör det här gifvare. med glädje. Häraf uppstår en temligen jemn Iduns sjette pristäfling. F r å n v å r a badorter. Hedersamt omnämd vid Iduns 5:te piistäfling. [jg|töromkring trettio år sedan besökte jag den lilla föga kända badorten Lysekil, hvars rena och undergörande hafslufl redan då ådragit den herrar läkares uppmärksamhet. Mina af en lång och tärande sjukdom ytterst nedsatta krafter återstäldes under några veckors uppehåll der, och med nyvunnen helsa lemnade jag den anspråkslösa badorten, hvilken då ej var stort annat än ett vanligt fiskläge.