Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Palmstjernas yrkande om införande i Bevilln:s-Förordn:n af taxering å auktionister å landet, så anhåller jag få fästa hans upmärksamhet derpå, att det icke förut i Bevilln:s-Förordn:n finnes en sådan rubrik, hvarför jag hemställer, om detta icke är ett nytt ämne, sorn innefattar en ny motion, hvarom R. o. Ad., i följd deraf, icke kan besluta. Det är i lag stadgadt, att allmoge, eller de, som bo på landet, ega att till auktionister taga hvem de behaga. Auktionist-yrket är således icke någon serskild rörelse, eller någon serskild tjenst, om jag så må säga, som dessa uteslutande utöfva, utan kan utöfvas af hvem som helst, som har förtroende. Det synes mig således nu icke vara lämpligt, att vilja taxera sådane personer, som hafva så obestämda befattningar och taga bevilln. af dem. Beträffande hvad Frih. Raab anmärkt om krögare o. s. v., så instämmer jag med honom deri, alt det torde vara nödigt, att frågan om deras taxering afgöres, och taxeringens belopp utsättes på ett enda ställe och icke på tvenne. Jag skulle tro, att det Serskilda Utsk., som har sig updraget alt behandla den vigtiga frågan om bränvins-tillverkning och försäljning, äfven må taga hand om taxering af dessa personer, så att hela frågan skiljes ifrån Bevilln:sUtsk:s närvande Betänk. Hr von Hartmansdorff: Jag anser mig böra instämma med Frih. Palmstjerna i fråga om auktionister. Förhållandet är att på vissa ställen i Riket, t. ex. i Skåne, lära auktionister blifva taxerade för det yrke de idka och för den vinst de hafva, under det att de icke få i andra landsorter vidkännas någon sådan afgift. Visserligen är, såsom Hr Palmcrantz säger, här icke fråga om handtverksarbete, utan om ett sådant updrag, som något hvar kan åtaga sig. Men så är det äfven med andra kommissioner, hvilka bero på enskildt förtroende. Jag förenar mig med Frih.
Och då behofvet skyndar, men tillgångarna på långt nar ieke räcka till, hafva vi trott vår pligt fordra, att anmäla förhållandet hos den dyrbara byggnadens högsta hufvudman, med en, som oss synes, billig och utan serskildt betungande uppgjord plan tilldess iståndsättande. Skulle detta, efter bästa förstånd och i bästa afsigt gjorda, försök misslyckas, så hoppas vi dock den rättvisan göres oss, att hafva hushållat efter vår pligt, lemnande i öfrigt åt framtiden följderna. Jag vågar dock ännu hoppas, att Rikets högloft. Ständer benäget skola behjerta det sköna templets behof; i synnerhet då allsingen uppoffring dermed är förenad. Och hemställer fördenskull vördsammast, att det begärda låne-biträdet måtte beviljas.’' * M 199 Ant. till. Exp. Utsk. den 31 Maj, kl. 10 f. tn. Utlåtande, i anledning af väckt motion om lån af allmänna medel till reparation af tit. Petri kjrka i Malmö. (U. A.) Uti en inom Borgare-ståndet väckt och till Stats-utskottet remitterad, motion, har Herr C. J. Kock, enär St. Petri församling i Malmö, hvil - 6 Stals-Utslcottets Utlåtande, N:o 200. ken församling hittills icke brustit i skyldigheten att underhålla sin ansenliga kyrk byggnad, för närvarande, i anseende till endera nästlidne år verkställd större reparation, som medfört en kostnad af nära 16,000 rd:r, icke förmådde på en gång åstadkomma den ungefär lika stora summa, sorn erfordrades för att fullkomligt återställa de till en del förvittrade murarne och bola andra af tidens åverkan uppkomna skador, gjort hemställan om statens mellankomst i detta hänseende och föreslagit, alt Rikets Ständer måtte, till ofvannämnde ändamål, af allmänna medel, lemna St. Petri församling i Malmö, såsom låneunderstöd, 15,000 rd:r, emot 2 procent årlig kapital-afbetalning och tre eller fyra procents ränta, samt den säkerhet, som derför kunde varda föreskrifven.
Cronhjelm på förmiddagen denna dag gjorda framställning, böra till R. o. Ad. hemställa, om Ståndet önskade, att föredragningen af dessa begge memorial från Constit.Utsk. N:ris 6 och 7 skulle uppskjutas, tills Utsk. inkommit med sitt utlåt, i anledn. af granskningen af Statsrådets protocoll samt öfver de anmärkningsanledningar, hvarom Utsk. ännu ej till R. St. afgifvit utlåtande. Bifölls. Vid förnyad föredragning af StatsUtskrs d. 28 sisth Maj f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 107, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de utmyntningsgrunderna för tillverkning af kopparskiljemyntet, blef samma utlåt, af R. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs och bifölls StatsUlskrs d. 28 sisth Maj f. m. pä bordet lagda utlåt. N:o 117, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de afskrifning af Upsala academis skuld till Riksg cont. för ett erhållet lån till fullbordande af det nya bibliothekshuset i Upsala. Gr. Cronhjelm, Otto Augt Som jag anser det strida mot principen för erhållande eller beviljande af lån att sedermera utsträcka vilkoren utöfver hvad vid belåningstil Ifallet blifvit betingadt, anhåller jag att få till prot. förklara, att då jag ej talat emot detta betänk., har det skett derföre, att jag ansett bifall dertill innebära ett direct anslag lill ett för acadeinien nyttigt ändamål; men att jag ej vill, att det skall lända till prejudicat i fråga om inbetalning af andra lån. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag anhåller att få till prot. antecknad min reservation emot H. Ståndets beslut. Hade jag förr uppkommit, hade jag visserligen haft åtskilliga erinringar att göra mot Utsk:s betänk.; men nu inskränker jag mig till denna reservation.
Om en formulering af beslutet, i den syftning jag omnämnt, kunde åstadkommas, så skulle jag gerna lemna mitt bifall dertill, men då två Stånd bifallit och ett Stånd afslagit Betänk:t, så får jag förena mig med dem, som yrka afslag. Gr. Posse, Knut: Jag vill endast i korthet nämna att jag inom det Sammansatta Utsk:t biträdt den mening, hvartill Utsk:t kommit. Ingen kan väl neka att rustningsskyldigheten i de provinser, som skola anskaffa båtsmän, är särdeles tryckande. Hvad båtsmännens sjömannaduglighet beträffar, så tror jag att de med lämplig öfning skulle kunna blifva ganska dugliga sjömän, men dertill fordras mera öfning, än vi hittills varit i tillfälle att gifva dem. En del kopvaerdimatroser äro icke annat än bondpojkar, men de äro likväl skickliga sjömän. Om en del af båtsmanshållet blefve indraget och vakansafgifterna användes för det ändamål, som Utsk:t föreslagit, så skulle öfningarne kunna utvidgas och vi skulle få en mindre, men mera duglig styrka. Eftersom man talat om fregatten Norrköping, så får jag upplysa att bland de båtsmän, som voro kommenderade på detta fartyg, fnnnos ganska många goda sjömän; men jag upprepar hvad jag sade, när Hr Brakels motion biel' remitterad, att vid förefallande arbete, under hardt väder, så hade båtsmännen större svå - Dea 18 April f. m. 555 righet att sköta sig, än matroserna. Detta kan vitsordas af de officerare, hvilka jemte mig voro om bord på nämnde fartyg. Jag yrkar på bifall till Utskits hemställan. Gr. Mörner: Sedan Hr Rosensvärd med så stor sakkännedom yttrat sig i förev:de ämne, är det öfverflödigt för mig att tillägga något vidare. Det kunde visserligen vara åtskilligt att erinra emot Hr von Köchs sednaste anförande, men jag vill icke längre upptaga den redan långt framskridna tiden.
Slutligen vågar Styrelsen i underdånighet erinra derom, att sedan, enligt Eders Rongk Maj:ts nådiga beslut), den ersättning, som rätteligen skulle af Kongl. Postverket utbetalas till jernvägstrafiken, numera tills vidare balanseras, denna är i mistning af en kontant inkomst för innevarande år, uppgående till omkring 150,00,0 R:dr Således, ehuru Styrelsen för Statens jernvägstrafik städse användt alla de medel, som den kunnat disponera, på förökning af rörelsemaferielen, och ehuru jernvägstrafikens ekonomiska ställning år för år förbättrats, hafva doek anspråken på stambanornas, transportförmåga hastigare tilltagit., au att den del af behållningen, som återstår, sedan de oundgängligaste kostnaderna för materialförråd och till - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 47. 55 byggnader å stationer blifvit bestridda, ar tillräcklig för anskaffning af rörlig materiel, motsvarande de oundgängligaste fordringarne vid den tidpunkt, då de nu under arbete varande stambanorna skola öppnas för trafik, hvilket förhållande så mycket klarare synes deraf att de lokomotiv, söm redan förskottsvis fått disponeras från sistnämnde stambanor, icke allenast icke kunna af de äldre undvaras, utan fastmer måste till antalet ytterligare ökas. Statens jern vägstrafik disponerade vid 1864 års slut, på sätt förut är uppgifvet, 63 lokomotiv. Dertill komma ytterligare 4 godsmaskiner, som ej hunno blifva uppsatta och komma i bruk förr än vid detta års början, hvaremot 2 äldre ballastlokomoliv blifvit försålda till Statens jernvägsbyggnader, så alt innevarande år inalles 65 lokomotiv varit för trafiken tillgängliga. Af dessa äro 16 konstruerade för snälltåg. 36 för blandade tåg och 13 för godståg.
Min öfvertygelse är derföre, ali man räknar ganska högt, om man vid uppgörande af kalkyler såväl öfver anläggnings-, som underhållsoch traflkomkostnader vid längre jernvägar, begagnar de noggranna uppgifter, som kunna erhållas från flerårigt trafikerade kortare smalspåriga banor här i egel land. 48 Stats-Vlskottets Memorial JVs 77. hinna upphjelpa*, — emedan för sådant ändamål banan måste uppbrytas — utan ökas för hvarje passerande hjul, då de starkare deremot, vid samma belastning, endast Ijedras, men räta ut sig sedan trycket upphört. Jernskenorna, såsom ut görande det egentliga spåret, hvarpå hjulen rulla, — deraf namnet jernväg —, äro den vigtigaste artikeln vid en sådan byggnad; äro dessa af ändamålsenlig konstruktion, starka och hafva goda sk a rfför hi tidningar, så kunna öfriga delar med mindre olägenhet, såsom bankbredden, tagas smalare, balkarne (sleepers) kortare och smäckrare o. s. v.; ty i motsatt fall blifver vägen, lik sina Amerikanska mönster, dyr och svår att underbål a, dyr och svår och vådlig alt trafikera, med ett ord, »åter upp sig sjelf», om än aldrig så billigt anlagd från början *). Jag har längre, än som kan anses nödvändigt, uppehållit mig vid det mindre ekonomiska i att använda, i förhållande till spårvidden, svaga räler och smala hankar, för att, så grundligt som möjligt, gendrifva det emot all erfarenhet stridande påstående, att man utan olägenhet, ja t. o. m. med fördel, kan minska dessas dimensioner och derigenom åstadkomma minskning i anläggningsoch transportkostnaden, blott man far långsammare och begagnar s. k. »lätta» lokomotiver.
iI 6 * Styrclscn liar p i grund af st; idgariies (5 2 ansett det vara af yttersta vigt att gciioiii tryckpressen sprida rcdogörelser for siii verksanihct och fr; inistalhiiiigar i d c frågor, .som falla iiioni denna. Genoin att bfvertaga roo exemplar af sista argingen af Tidskrift för Hemmet, att för Förbundets räkning försäljas, liar Styrelsen förviirfvat sig rätt att genom denna tidskrift f i sina nieddelanden redigerade och tryckta. Dessa Iiafva varit af följande iniieli8ll. 1. i) En öf \ .erlilick nf nrl~ctet 1) s ' Icn srcnskn qvin~ia~is frniiiStskridandc af Esselde samt i) C) ni dm norska ~ ~ v i l i d c s n g s f ~ ~ ~ af ~. \ i. i n g S. ~ n ~ II. Om studieoch yrkesstipendier fur Hickor, i syRe att Ixredn &amp; iii litviig till sjeifförsörjliiiig, af Esscldc. Cirkiilir. r \ nvisningar. Hrcf. Kiks~lngsiiiotio~ier. Kn moders iippgik IV. Anvis~ii~igar till i ar iiiyndigl) lifna qviiinor. Stiftandet af Föreiiingen för gift (piiiiias egaiider9ti. iiristendoinen och qviiinofrSgan af I .. H. r !. Href frhi Finland on1 stil&gt;eiidiesnkeii, V. I ' rogcini för idkande af regelbundna hemstudier. Huru kan den enskilda sjuli&amp;den p5 Sir landsbygd förbiiturni (efier Dr Bergvall). l ' ill Fredrika-Hremer-Förbundet (bref från Kristiania, af M. S.). En ovinlie siillskai&gt;sförenine i Stockholni. Till resil. arbetseifvande damer och herrar.
”Ja, hvad menar du – skall Henriette nu som alltid ha sin vilja fram?” Det var till sin bror, eller rättare sitt orakel, som Patrik i halft betryck ställde denna fråga, ty ehuru Patrik sjelf oändligt gerna roade sig, så var han ändå helst hemma vid boden om dagarna. ”Visst skall hon det!” svarade herr Blücher med en bestämdhet, som förtjuste Henriette. ”Du måtte väl icke vid slutet af gamla året vilja börja spela husbonde!” ”Åh nej”, inföll Patrik skrattande, ”det är icke värdt att jag begynner förrän på nyåret, när vi komma hem. Men bered dig då, ”stumpan lilla”, att dansa efter min pipa!” Vid detta uttryck, som eljest var unga fruns förskräckligaste prevention, behagade hon denna gång icke ens att rynka näsan, utan svarade glädtigt: ”Det har jag ingenting emot, notabene sedan jag först dansat mig trött efter en annan musik – jag lofvar dig att alltid få föra kommandot, när jag hvilar mig!” ”Jo, hon är god den der Men hör på, följer du med Johan, så taga vi oss en täckvagn tillsammans?” Henriettes hjerta började klappa med förtviflad häftighet – i en täckvagn skulle Patrik utan tvifvel sofva hela vägen. Hon tordes emellertid icke säga ett ord. ”Nå, Henriette, öfvertalar du icke din herr svåger att göra sällskap!” ”Dertill behöfs intet öfvertalande!” svarade han. ”Hvad nöje har jag, ensam ungkarl, här hemma öfver julen? Vi ha numera icke mamma som gläder oss med sin närvaro.” ”Topp, du kommer då med?” ”Bestämdt!” ”Det var satans så hederligt! Nå, vi skola roa oss dugligt Tag bara icke med dig för många askar, Henriette!” Och efter dessa ord gick Patrik att rangera ett spelbord för de andra herrarna. ”Jag vet icke”, sade Henriette halfhögt, i det hon lyfte en beslöjad blick mot sin svåger, ”jag vet icke om det är sant som det säges, att Paris är artighetens egentliga skola, men nog ser det så ut.” ”Huru så?”
Då församlingens kyrkoherde eger, om han så önskar, deltaga i kommunalstämma och der uttala sin mening samt, i händelse kommunalstämmans beslut icke skulle blifva dermed öfverensstämmande, alltid har sin rätt öppen att genom skriftlig reservation framhålla sin särskilda åsigt, synes någon egentlig fördel icke vara att vinna genom den af motionären föreslagna åtgärd, hvilken deremot alltid skulle föranleda besvär och tidsutdrägt; och Utskottet får derföre hemställa, att ifrågavarande yrkande måtte lemnäs utan afseende. § 15- I nu gällande författning är uti 2:dra mom. af denna § stadgadt, att der utskänkningsrättighet för gästgifveri blifvit uppsagd inom den i § 12 bestämda tid eller ock förverkad blifvit, kommunalnämnden, om den så för godt finner, och derest ej å kommunalstämma, som två söndagar å rad blifvit pålyst, annorlunda beslutas, eger att vid den auktion, som i mom. 1 sagd är, ny utskänkningsrättighet, med utsättande af stället för dess utöfning, i den uppsagda rättighetens ställe på enahanda sätt utbjuda och auktionsanbuden pröfva. Med erinran,' att detta stadgande innebär en hvarken nödig eller nyttig uppmaning till kommunalnämnden att i stället för den upphörda utskänkningsrättigheten utbjuda ny sådan, har Doktor Sandberg i nyssomförmälda motion yrkat, att förevarande moment borde ur författningen utgå; och då blott och bart den omständigheten, att en inom socknen förut utöfvad utskänkningsrättighet upphört att vara gällande, icke synes i och för sig innebära tillräcklig anledning att afvika från den i § 14 för dylika frågors behandling bestämda ordning, enligt hvilken Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eger derom meddela beslut, samt det i allmänhet måste anses fördelaktigt, att utskänkningsställenas antal minskas, får Utskottet tillstyrka, att, med bifall till motionärens framställning, ifrågavarande moment må ur författningen uteslutas. 6 Samman*. Bevilln.-. T.ags. Allm. Bese.- o. Ekon.-Utskott. Betänkande N:o 5. § 18. Ehuru, vid behandlingen af frågan om afgiften för bränvins-tillverkning, •
S. D. I anseende till gjorde anmärkningar tvid Bewillnings-Utstottets den gi sistlidn^ Januarii afgifna förslag till ändring i itzog ärs Kongl. Förordning om Stämplat Papper, blef detsamma till Utstottets ytterligare handläggning af Bonde-Ständet äterfvrwisadt. Härom skulle de Nefpective Med-Ständen genom Protocolls-Utdrag wördsamt och wänligen underrättas. vt Lupr,. ikix ikrotooollo 6. D. Sotkrllander. Utdrag af Protocollct, hältet hoS Bonde»Ständet, den 12 Februari rfllo. S. D. I enlighet, med Hwad Högloft. Nidderffapet och Adeln uti Protocolls-Utdrag under denna dag tillkännagifwlt, beflöt Bomde-Ständet lämwäl för dest del, art StatS-Utstottct ej af n gre Plena hos Ständet ställe hindras a t begagna de trenue sista Söckne-dagarne af innewarande mecka till fullbordande af Utstottets ännu efterliggande göromäl. » Härom stulle de Netpective Med Ständen, äfvensom Stats-Utstottet genom Protocolls-Utdrag wördsamt och wänligen underrättas. Vt Luprs. ^ S. D. 82o Den L7 April. S. D. Wid ytterligare föredragning af Riksens Högloft. Ständers Stats-UtftottS förnyade Betänkande af den 2-dra i denna Monad, anaäcnde en allmäim Financeplan, beflöt Bonde - Ståndet, ! likhet, med Wä-lloft. Borgare-Ständet, att i anseende till den del deraf, soni angar nödige biträden af Riksens Ständers Banque denna fräga skulle till Högloft.
Men som uppgörandet af en rättvis fördelning i berörde ändamål tvifvelsutan komme att möta betydande svårigheter, med afseende å bestämmandet af de grunder, som dervid borde följas, samt, i fall, såsom billigt synes vara, samtliga Hushållnings-sällskaperne inom Riket, tjugufem till antalet, skulle af fonden blifva 22 Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. delaktige, ett jemförelsevis ringa belopp komme att på hvarje sällskap belöpa, har Utskottet ansett omförmälda förslag vara föga lämpligt eller ändamålsenligt, utan i stället stadnat i den mening, att utlåningen i och för skiften och odlingar bör upphöra samt de inflytande kapital-inbetalningafne användas i någon annan mera inkomstgifvande och med Bankens verksamhet mera förenlig rörelse; dock att, enär ansökningar om skiftesoch odlingslån skola för hvarje år till Banken inlemnas först inom den 15j November, de personer, som under innevarande år hos Banken söka dylika lån och för erforderliga handlingars anskaffande dels möjligen redan förorsakats, dels^ kunna komma att få vidkännas kostnader, icke må betagas tillfället att få dessa sina ansökningar i Banken pröfvade. På grund häraf tillstyrker Utskottet, att, i stället för 160 §, måtte i utfärdande Banko-reglemente få intagas följande: 1 l:o. Lån till skiften och odlingar beviljas icke från Banken efter slutet af år 1857. I afseende på återbetalningen af utgifna dylika lån gäller till efterrättelse hvad nu är stadgadt; och torde, i händelse af Rikets Ständers bifall härtill, 12:o. åt Banko-lullmäktige uppdragas att låta, så fort ske kan, un derrätta Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Husbållnings-sällskaperne i Riket om nu beslutade förändring, till lånsökandes kännedom och efterrättelse.
Hvad åter angår Kongl. Majrts Nådiga Proposition, att anslagen för förre Kongl. Famillens underhåll mitte förblifva oförändrade lill nästa Riksdag; så har Stats - Utskottet härvid skolat upplysa, att desse anslag äro dels Ränta å förre Kongl, Famillens enskildte förmögenhet 681,439 R:dr 13 sk. 11 rist, sorn bland StatsVerkets tillgångar till större delen ingått och använde blifvit, hvilken ränta utgör 36,168: 34* 6», dels de af Riksens Ständer till fyllnad i Underhålls - Summan anslagtie * 30,497: 45-6.' Tillsammans R:dr 6 6,666 32 sk., sorn utgår å allmänna Indragnings-Staten. Vid sista Urtima Riksdagen anhöllo Riksens Ständer genom underdånig Skrifvelse den 8 Augusti 1815* det Kongl. Maj:t i Nåder af den från Preussen, ingående Summan täcktes låta liqvidera otnförmaldte Capital, 681.41g R:dr 13 sk. il r:st., samt att, då Riksens Ständer äfven ansågo lycka ligt Om för det till fyllnad i U nderhälls - summan ansiagne belopp 30,497 R:dr 45 sk. 3 r:st. all förbindelse på samma gång afbördades och. upphörde, Kongl. Maj.t i Nåder täcktes öfvertaga Liqviden härom och på sätt lämpligt finnes i detta afseende så förordna och i Nåder låta besörja, att Svenska Stats-Verket måtte för alltid blifva skiljdt från ali utbetalning till forrä Kongl. Familjen. Mén, sorn, efter hvad Kongl. Stats-Uiskottets Betipikanden.
När han kom ut till aftonmåltiden — de voro händelsevis hemma och ensamma den dagen — diskuterade Eleonore ej det Kurtska hemmet med honom, men det hände henne ett par gånger, att hon gaf till ett litet försmädligt skratt, som kom honom att se upp från sin tidning. — Hvad är det, du har så roligt åt, Eleonore? — Jag tänker på den där kastrullen, de hängt upp i salongen. — Jag frågade Kurt, hvar de fått den ifrån och alla andra antikviteter. Lindau har en svåger, som är konsul i Athen, och han har gifvit fru Kurt åtskilligt sista gången, han hälsade på dem i Paris — ja, det var en egendomlig pjes. — Ja, den var mycket egendomlig, isynnerhet som salongsprydnad. När jag tänker, om vi hade det inrättadt på det viset. — Det hörde till fru Säfves egenheter, att fast hon var så nöjd med sitt eget och inte för allt i världen ville ha det som Wanda, hon i alla fall missbilligade, att när Wanda hade det så — någon kunde tycka om det. Efter en stund fortsatte hon: Jag undrar hur Kurt, som är så ordentlig, tycker om att ha målareförkläden och trästolar inne i sin salong? Och såg du, att draperiet hängde alldeles snedt? Sade han inte till dig, att det generade honom? — Nej, det gjorde han inte. Han beklagade sig öfver hufvud taget inte det minsta. — Nå, de äro ännu i smekmånaden. Sedan få vi se, hur det kommer att gå! Jag vill visst inte spela olycksprofet, men en man kan omöjligt i längden vara lycklig med en slarfvig hustru. — Det kan jag inte bedöma, efter som jag inte har en slarfvig hustru. — Nej, gudskelof — så mycket kan jag säga till min heder. Nu skulle Konrad egentligen sagt något om lyckan att ha en hustru som Eleonore, men det gjorde han inte, han var så distrait, när han läste. Man ansåg allmänt i staden, att det var en olycka för Mazère’s, att Säfves förde ett så stort hus, isynnerhet som fru Claras genre inte var den beundransvärdt korrekta som Eleonores utan snarare tangerade den lättsinniga. Mycket bidrog de båda systrarnas respektive ekonomiska förhållanden härtill.
Af berörda protokoll, som, jemte öfriga handlingar i målet, blifvit af Krigsoch Kammar-kollegieme uti ytterligare afgifvet gemensamt underdånigt utlåtande af den 4 Juni 1849 till Kongl. Majit insändt, inhemtas, bland annat, att kappellans-bostället Wiskeryd N:o 2, skattlagdt till en grundränta af 12 rdr 25 sk. 2 rst. efter kronovärdi, deraf 4 rdr 38 sk. 7 rst. utgöra boställs-innehafvarens löne-tilldelning, men återstoden 7 rdr 34 sk. 7 rst. är Kronan behållen och utgöres årligen jemte 3 tunnor anordnad Kronotionde-spannmåi, innehar 29 tunnland och 7 kappland öppen åker; 22 tunnland och 28 kappland äng samt 30 tunnland och 18 kappland hagmark och gärdesbackar; att åbyggnaderna å detta boställe ansetts i värde till 963 rdr 16 sk. samt hemmanets inkomster eller jordafkastning till 1,005 rdr 36 sk., hvarifrån afgå bruknings-kostnad, utgifter och onera med 590 rdr 12 sk. 8 rst, då en behållning återstår af 415 rdr 23 sk. 4 rst. samt att indragna trumpetar-bostället Bjärstad Storegård, N:o 1, skattlagdt till en grundränta af 10 rdr 46 sk. 10 rst. och den dertill hörande utjord särskildt till 36 sk. eller tillsammans 11 rdr 34 sk. 10 rst. efter kronovärdi, hvaraf endast hemmanets boskapspenningar 32 sk. äro Kronan behållna, men återstående beloppen tilldelade boställs-innehafvaren eller numera löningsfonden vid Andra Lif-grenadier-regementet, dessutom har sig åsätta 3 tunnor anordnad, och utjorden 4 kappar Kronan behållen, Kronotionde-spannmåi; att detta hemman med utgjord har 31 tunne12£ kappland åker, 19 tunne29| kappland äng och 78 tunneoch 28 kappland hagmark; att åbyggnadsvärdet derå ansetts uppgå till 1,101 rdr 32 sk. samt inkomster eller jordafkastningen till 989 rdr, som, efter afdrag af brukningskostnad, utgifter och onera 592 rdr 13 sk. 8 rst., lemnar en behållning af 396 rdr 34 sk. 4 rst.; af hvilken uppskattning det sålunda visar sig, att åbyggnadsvärdet vid Wiskeryd med 138 rdr 16 sk. understiger enahanda värde vid Bjärstad, men att deremot behållna inkomsten af förstnämnda boställe med 18 rdr 37 sk. öfverstiger behållningen af Bjärstads boställe med dertill hörande utjord; och hafva förrättningsmännen för sin del ansett öfvervägande skäl vara för handen till bifall åt det ifrågaställa bytet, dock under vilkor, dels att den Kronan behållna hemmansränta samt den roterings-skyldighet, som borde från Wiskeryd utgöras,