Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stms sammanvaro må det tillåtas mig att göra invändningar. Enligt förslaget skulle riksdagarne ej få räcka mer än fyra månader. l)å jag under fem riksdagar haft den äran att vara ledamot af Stats-Utsk:t, har jag någon kännedom om arbetssättet derstädes, och mig synes alldeles omöjligt att på denna tid hinna genomgå statsregleringen, isynnerhet så länge Svenska folkets representanter bibehålla, hvad de troi. aldrig lemna ifrån sig, nemi. rättigheten att i detalj granska budgeten. På grund af hvad jag nu anfört, får jag förklara, att jag kommer att rösta mot förslaget. Hr Flach, Johan Fredrik Philip: Det är en särdeles egen tillfällighet, att alla de skäl, hvilka vid förra riksdagen föranledde Konst.-Utsk:t att framlägga, och R. St:r, för deras del, att antaga detta förslag såsom hvilande till innevarande riksdag, kunna efter min öfvertygelse numera icke vidare åberopas såsom skäl för detsamma, men väl deremot. Detta egendomliga förhållande synes mig h. o. h. hvila på det af oss alla kända faktum, att de partiella förändringar, Utsk:t föreslog, blelvo framställda under förutsättning att någon genomgripande representationsreform då, eller i den närmaste framtiden ej var att vänta. Emellertid fick denna Utsk:ts förutsättning en snar och kraftig vederläggning, då, såsom vi alla torde ihogkomma, den märkliga tilldragelsen i elfte timman af riksdagen timade, att Borgareoch Bonde-St:n ingingo till K. M. med underd. petitioner, hvaruti de för sin del anhöllo, det K. M., på sätt Honom lämpligast syntes, måtte låta utarbeta och för Rikets nästsammanträdande Ständer framlägga ett genomgripande och med tidens fordringar öfverensstämmande representationsförslag; af hvilken åtgärd måste antagas, att dessa båda Riks-Stånd redan vid förra riksdagen funno sig otillfredsställde af Utsk:ts då afgifne partiella förslager.
Om vånfen och förvaltningen aT de mindre betydande boställsskogarne kommer att uppdragas åt boställshafvarne, lärer deraf böra blifva en följd, all desse tilläggas sådan andel af sk aga enes afkastning, sorn icke allenast motsvarar deras pä förvaltningen nedlagda kostnader, ulan äfven innebär en lämplig uppmuntran till omsorg om skogens behöriga skötsel och bevakning mot åverkan. Al hvad ofvan blifvit y It rådi om Kronans andel i alla boslällsskogars afkastning, löljer, all härtill kail disponeras högst hälften, hvilket maximum dock äfven mäste öfverskridas för nuvarande innehafvare, hvilka genom särskilda resolutioner hafva sig större rätt tillerkänd. Ehuru del visserligen vore till större enkelhet i föreskrifterna ledande, om allt hvad sorn återstode af skogens afkastning, sedan Kronan bekommit siu hälft, kunde tilläggas boställshafvaren, och sålunda eli slags hälftenbruk mellan Kronan och boställshafvaren egde rum, hafva likväl, med afseende å den vid föregående riksdagai framställda anmärkningen, alt en 1 P P o ' stor olikhet mellan förmånerna al de boställen, sorn hafva l. ex. 500 tunnland skog, och de, sorn hafva ringa eller ingen sådan, derigenom skulle uppstå, och enär lorhållandel meitan omkostnaderna lör och afkaslningen af särskilda bostälUskogar, äfven utan afseende ä skiljaktigheterna mellan deras areal, otvifvelaktig! Ivan vara högst vexlande och ombytligt, Rikets Ständer ansett, ali för hvarje särskildt boställe, der skogen upplåtes åt boställshafvarens egen förvaltning, bör af vederbörande myndighet prof - 16 Expeditions-Utsi,nitets Förslag till underd.
Transport 2,519,743: 12. 9. Stals-Ulskoliets Memorial, N.-o 2. 19 Transport 2,519,743: 12. 9. anslaget till inköpande af boställe för en kapell-predikant i Undenäs församling inom Skaraborgs Län (82 §,) 2,666: 32- — dito till återstående reparations-arbéten uti grafkoren vid Wreta klosters kyrka i Östergöthland (83 552: 32- —• af anslaget för nalional-musie-byggnaden (84 §.) 60,000: —. — af anslaget för ordnandet af kapiten B. Cronstrands samlingar angående den fordna Egyptiska byggnadskonsten (85 §.) 1,000: anslaget för inköp af 300 exemplar utaf Svenska fornskrift sällskapets årliga samlingar (86 §.) 2,100: — —. gratifikations-anslaget för akademie-adjunkten C. O. Ramström (87 §.) ♦ 3,000: af anslaget till understöd för den fattigvård, som bör af staten bekostas (88 §.) 20,299: 24. 10. lånet för fullbordande af nya stifts-kyrkan i Hernösand (90 §.) 40,000: • dito för utvidgning och reparation af skolhuset i Nyköping (92 §-) 3,000: —• — dito för återuppförande af byggnaderna vid Conradsfors bruk i Wermland (93 §.) 30,000: Tillsammans 7. hvartill jemväl torde böra läggas den kontant liqviderade köpesumman för det till lokal för riks-arkivet inköpta hus, 88,400 R:dr, samt kostnaden för lagfarandel af detta köp, R.dr 436: 35. (206 §.) 88,836: 35.
Hvad nu först beträffar representationens ombildning efter nya grunder, med uteslutande af de gamla ståndsindelningarne, sä bar jag och de med mig liktänkande vid ålskillige föregtde tillfällen linderstedt och förordat förslager hvarigenom man sökt att gifva frågan sin lösning i den riktning, sora vi ansett hafva varit för fäderneslandet nyttigast. Dessa försök hafva likväl hittills strandat, emedan flertalet af dem, på hvilka afgörande! berodde, varit af olika tankar med oss och i följd häraf visar sig, för närvarande, föga förhoppning, alt med ombildning af den gamla grunden för representationens sammansättning, kunna snart genomföra den angelägna reformen. Men då jag anser det nyss anförda 'andra skälet, hvarföre man alfvarligen bör arbeta på en representalions-reform, vara af sä stor vigt för fäderneslandet, tror jag, alten hvar bör låta sitt ideal för en folkrepresenlations sammansättning fara, och dä nu fråga är att åtminstone fä bättre former för representationens verksamhet, icke skjuta ifrån sig den erbjudna möjligheten härtill. Representationen är nemi. den brännpunkt, inom hvilken nationens alla krafter böra samlas, till gemensamt arbete för den ekonomiska, sociala och polilska samhällsutvecklingens befrämjande, men är den formen för dess verksamhet felaktig, arbetar Representationen förgäfves att föra samhället framåt i berörde hänseenden. Jag för min del har således ansett, alt man f. n. bör låta de betänkligheter, man hyser emot förslagets grunder, fara och ansluta sig till dem, som sökt att med bibehållande af den gamla af dem gillade grunden för vår representation göra formerna, hvari den skall lefva och verka, bättre och ändamålsenligare. Betraktar jag förslaget blott ur en sådan synpunkt, så kan jag icke undgå att finna, alt det innefattar eli stort steg framåt lill ett bättre tillstånd än det närvarande; och är äfven af stor vigt under nuvarande för hållanden, då man lefver så fort i alla samhällen, att ej försumma tiden utan med alfvar gripa verket an. att skaffa oss en representation, som bättre än den n. v. kan fullgöra sina åligganden.
Majit sjelf i Näder fattade beslut, har jag ansett all vidare åtgärd i detta mål, å min sida böra upphöra, hvarom AdvocatFiscalsErnbetét i Kongl. Svea HofRätt äfven erhållit underrättelse, Vid en af Konungens Befallningshafvande i Nyköpings Eän den 2 1 April I815 utgifyen Kungörelse , om en Commenderings aftågande af Södermanlands Kongl. InfanteriRegemente till Södertelje Canalbyggnad, har jag anmärkt, att de Rotehållare , hvilkas karlar skulle cotnmenderas , blifvit af Konungens Befallningshafvande förständigade , att enligt Författningarjre utreda och till den för Compagniet utsatte Samlingsplats fortskaffa deras Soldater, hvilka borde vara klädde ined 1812 års beklädnad eller SläpMonderingen samt medhafva Linne, Stöfletter och nödiga Arbetskläder, jemte hela Beväringen och Utredningen, hvarifrån Cappotter likväl blifvit undar.tagne, Men sorn detta Påbud, efter min (anka, varit stridande emot 4 Morn. af Kongl, Förordningen den 4 Rebruarii 1812, der det stadgas, att Soldater äfven under Commenderingar skola betjena sig af si, ÄS AlQnsJeringar , yaie ^sig d?, som till dagligt JiiititiaOmbitdsm. EmbetsBerdtteher.
Hvad förberaälte Revisorers första arimäi klling angår, eller atfc Pastor och Kyrkovärdarne till äfveniyrs innehaft större oföriäntade behållningar, tiri som Eders Kongl. Wajrts Nådiga Ky 1 ko-Insl 1 uktion den 12 April r81S föi eskrifver, våga vi r underdånighet nämna , att sådant, oss veterligen, aldrig varit, och för 1 är v arande v isst rligen icke är, förhållandet här, alldenstund Harlösa Kyika, långt före nu varan - — 447 de Pastors tjenstetid, varit i betydlig skuld, som fortfarit ända till i83q, då nämde Kyrka, dels genom en erhållen gåfva, dels genom blyforsäijning, icke allenast mäktat att afbörda sig skulden, utan äfven fått öfverskott af penningar, hvilka, enligt fattadt. soekenstämmobesl-ut, blifvit mot ränta insatta i Lunds Sparbank, för alt desto lättare vara tillgänglig till en viii samma sockenstämma öfverenskoramen och således nu förestående, nödig reparation å tornet. Häraf synes, all Föreståndarna icke uraktlåtit att, i alla afseenden och mer än vanligt, påse [Kyrkans bästa, emedan, i motsatt fall, penningarna hade skriat förvarats tili ifrågavarande reparation, och således legat ofruktbara; h vilket icke ihi skett. H immarlunda Kyrka deremot , som utgör Annex till Harlösa, :|nr till högst nödvändiga reparationers bestridande, i September månad i8|}o, måst läna af Fattigkassan 1S0 Rdr Banco, hvilka den ännu åcke kunnat återgälda. Beträffande åter anmärkningarna i anledning af den Inventarieförteckning öfver Kyrkornas till horig he te r af böcker m. m , som vid Räkningarna från åtskilliga ställen saknats, få vi i djupaste underdånighet tillkännagifva, att en sådan Förteckning, under nuvarande Pastors tjenstetid, hvarje år behörigen åtföljt Räkenskaperna för Harlösa ©ch Hammarlunda Kyrkor,.
Mina blickar voro likväl vid detta tillfälle fästade, hvarken på Hr v. Hartmansdorff eller hans colleger, utan på ett föremål af ojemnförligt större vigt, nemi. en förbättrad Nationalrepresentation under kommande tider. I saken kan jag icke frångå, att R. o. Ad. i Sverige icke representeras inom Riddarhuset; ty hvad anspråk på egenskap af en organ, uttalande Svenska Adelns opinion, kan väl en församling äga, bestående endast af några 100 tjenstemän från liufvudstaden, samt några, högst få, ledamöter från landsorterna. Om man uti R. o. Ad. vill finna ett conservativt element i samhället, må man då ställa så till, att denna Adel verkligen finnes här representerad. Man har för bibehållandet af R. o. Ad:s representation, sådan den är, åberopat 1789 års riksdag. Vore förhållandet sådant, att riksdagarna räckte endast några veckor, så tror jag nog, att Adeln nu, lika som då, skulle strömma hit i massa; men då de utdragas öfver år och dag, är det förgäfves att vänta, det ledamöter skola, med uppoffring af egna angelägenheter i hemmet, qvarblifva vid riksdagen, helst de i alla fall se sig ur stånd att kunna komma till några egentliga resultater. Jag är dessutom öfvertygad, att Regeringen äfven 1789 kunnat segra inom Riddarhuset, i fall den velat utdraga riksdagen till 3G4 D « n i3 October f. ra. en sådan långvarighet, sorn nu år vanlig. Lika illa sorn Riddarhuset motsvarar Adelns billiga anspråk att vara representerade vid riksdagarna, lika litet förmår det uppfylla sin bestämmelse att utgöra ett tryggande värn för thronell, sedan den tanka hunnit stadga sig hos de ofrälse Stånden, att Riddarhuset utgöres af endast liofoch tjenstemän, samt dessa Stånd således icke vilja fästa afseende på äfven det nyttiga, som här kan föreslås. Eller huru har icke förhållandet visat sig? Man har här t. ex. ur patriotiska skäl påyrkat nödvändigheten af försvarsverkets iståndsättande; men dessa skäl hafva icke kunnat höras af de öfriga Stånden, och man har der fästat sig vid hvad som legat dem närmast, nemi. folkets mindre förmåga att bära skattebördorna.
Såväl hjärtats bittraste som dess gladaste känslor ha svårt att rubba det lugna uttrycket i lapparnes ansikte; och ändock är detta för odlingens skull mot sin undergång och död bortdragande folk ingalunda ULAN de känslor människohjärtat hos bildadt folk erfar, fast mången, som saknar ömmande och reflekterande sinne, vill tro ditåt, när det är fråga om dessa litet kända oeh mycket föraktade individer. Men vi återvända dit, där vi afbröto berättelsens gång. Saila hade just hunnit få kaffet och maten färdig, då Topis nos gör en öppning på ett ställe under kåtan bakom Panni, och ett lätt morrande kommer denne att vända sig om. I detsamma komma äfven Jolma och Maggi in, blötta och frusna af regnet och blåsten. De märka strax sitt främmande, och helsningen försiggår med lapparnes sedvanliga » puoris! » utan handslag. * Lapparne ha för sed att ofta vid frieri begagna sig af en » böneman », s o m har att föra friarens talan hos brudens föräldrar. IDUN 1890 Ödemarkens son, sträf och inbunden, i synnerhet sedan han skridit in i medelåldern och däröfver, känner, att handslag och andra helsningsceremonier, om jag så må säga, äro för honom i hans hem öfverflödiga. — » Hvilka nyheter har du, Panni? » frågar Jolma. » Just inga att tala om », svarar Panui. » Jag ämnar, med detsamma jag återvänder, samla de vajor (honrenar) jag kan finna, emedan jag ännu ej fått alla mjölkvajor tillsammans. — Huru, går mjölkningen bra vid Hangala? » » Mera klent, emedan regnet och den kalla blåaten hindrat oss mycket hittills * », genmäler Jolma. Nu räcker Maggi en till råga fylld kopp starkt kaffe åt sin gäst, och sedan hau tömt ännu en kopp, hälften kaffe, hälften renost, renosten ersättande grädde, och Jolma tillika druckit sina tvänne fyllda koppar, bjuder Maggi Panni att taga för sig af köttet och buljongen, som Saila kokat.
Man visste också och berättade att hennes följeslagerska var en svenska, som följt henne åt från ett af de svenska baden, der hon vistats under sommaren, och som skulle förestå hennes hushållning, och man sade att Susanna Björk regerade så godt som oinskränkt öfver husets ekonomiska del, samt dess qvinliga personal Larina «Stuepige», Karina «Gårdspige» och Petro «Kokka», samt öfver «Fjösets» (ladugårdens) vårdarinnor Mathea «Budeja» och Göran «Fjös-Jente» och alla deras underlydande af fyroch tvåfota slägtet. Med dessa sednare vilja vi nu göra litet närmare bekantskap. Smådjuren. Trätowattnet. Första Striden. «För Norge!» – «För Sverige!« – Stridande. Morgonen var klar och frisk. Septembersolen sken ned i dalen; hyddorna rökte. Daggskålarne med klara perlor, dallrande i deras räfflade bålar, silfverörten med sina gula blommor och silfverglänsande blad lyste i morgonsolen, längs med en gångstig, som slingrade sig nedanför en mossig bergsrygg. Den förde till en källa af klaraste vatten, som, efter att ha bildat sin damm, lät sin lekande åder sorlande rinna ned mot elfven. Hit nalkades, på den vackra morgonen, Susanna Björk, åtföljd af «hanar och hönor och kyklingar små.» Framför henne vaggade, under anspråksfullt snattrande, ett sällskap gäss, som alla voro snöhvita, så när som på en – en grå gås. Denne vankade med modstulet utseende ett stycke efter de andra, dertill hållen af en öfversittare i den hvita skaran, som, så fort den grå ville närma sig, dref honom tillbaka med utsträckt hals och gällt skriande. Den grå gåsen flydde alltid för den hvita tyrannen, men kala fläckar på hans hufvud och hals utvisade, att han icke kommit i denna förtryckta ställning, utan att hårda napptag öfvertygat honom om fåfängligheten att protestera.
I anledning af ej mindre Rikets Ständers Revisorers bemstäjlan, att Stereolyperingsoch Tryckeri-föreståndaren C. A. Broling må, för utförandet af de utaf’ honom förfärdigade numererings-machiner för Bankens nya sedlar, varda af Rikets Ständer tillagd en lemplig belöning; än äfven Banco-fullmäktiges förslag, det bemälde Broling må försäkras om den förmon, att framdeles umPå lön på stat och arfvode, lika med Bankens io äldste, i tjenst varande Commissaiier, då den Commissarie kommit i åtnjutande af högre Commissarie-lön, hvilken, näst förr än Broling erhöll sin nu innehafvande lön, blifvit lill Commissarie befordrad, kominer Utskottet att afgifva serskildt Betänkande tdl Rikets Ständer. ef Angående fortfarande arfvode till Bankens Garde des Medailles. (^Banco-fullmäktiges Ber., pag. 5^). Banco-full mäktige hafva uli deras Berättelse omförmält, att, sedan Bankens Garde des Medailles, Canzli-Rådet Liljegren med döden afgått, och återbesättandet af denna befattning blifvit af Fullmäktiges pluralitet beslutad, Fullmäktige, under den i4 December 183^, förordnat Riks-An - BancoUtskottets Betänkande, IV:o 2q. 23 tiqvarien B. E. Hildebrand, alt, för liden intill denne Riksdag, såsorh Bankens Garde des Madailles, föreslå Bankens Myntoell Medaille-Cabinelt.
Olägenheterna deremot äro stora; den , som förstört och vanvårdat sin skog, behöfver blott yrka enskiftning af densamma, för att åtkomma grannens väl skötta skogsmark. Den ersättning, som med några Riksdaler betalas, motsvarar ej den förlust man får vidkännas. För min del anser jag således Herr Danckvvardts förslag innefatta en skogsödande” åtgärd, som är skadlig för landet. Herr Hjerta: Jag önskar bibehållande af 1807 års Författning, der det står, att de fleste delägare afgöra saken. Det synes mig vara en medelväg. Jag anser det vara Den 2,7 Augusti e. ra. skadligt, att ingå på Utskottens princip, att en enda delägare må kunna motsätta sig skogens enskiftande; jag tror det deremot vara nyttigt, om Enskifte af skogen åstadkommes, och tillstyrker derföre, att man hör medla emellan de olika meningarne. Jag hemställer derföre, att i stället för orden : yrkar någon, må införas: yrka de fleste &c. Friherre Sprengtporten: Då jag besinnar den ringa del af Hemman, som äro enskiftade, skulle af Stadgans bifallande följa, att all jord, som kunde kallas inrösningsjord, blef uppodlad. Jag vill ej bestrida, att mycken skogsmark kunde odlas, om den qvarblifvande tillräckligt vårdades; men jag tror det ej vara rigligt, att Lagstiftaren leder saken derhän. Om man bibehåller Stadgans föreskrift, skola Enskiftningarne blifva vida kostsammai’e, då de utsträckas äfven lill skogsmark; och jag går så långt, att de på flera ställen icke låta verkställa sig. Jag får derföre anhålla om proposition till bifall å Utskottens Utlåtande. Herr Danckwardt: För att visa, huru osäker Lagstiftaren förut varit om det rätta i denna fråga, behöfver jag endast anföra, att 1812 års EnskiftesFörordning stadgade, det alta delägare skulle vara ense om skogens skiftande, innan det fick ske. 1807 års EnskiftesFörordning åter, att det berod - * Den 27 Augusti e. m. de af de flestas tanka.
De stora förbättringar dessa inrättningar i sednare tider undergått, kunna i väsendtlig mån tillskrifvas de råd och anvisningar, hvilka blifvit vederbörande lemnade, och hos dem alltid vunnit afseende, samt föranledt erforderliga åtgärder; men deremot, så vidt jag kunnat finna, aldrig blifvit med missnöje bemötte. Beträffande folkskolorne, har en föregtde talare redan anmärkt, att flera serdeles vackra skolhus blifvit af församlingarne tipförda. Afven jag har sett många sådana ganska prydliga byggnader; men jag nödgas anmärka, att detta vackra utseende egentligen endast sträcker sig till det yttre. I Skåne träffar man t. ex. ofta skolhus Den 24 April. 363 upförda i Götisk stil hvilka taga sig ganska magnifikt ut för den vägfarande; men gör man sig den mödan att stiga in, skall man finna, att skolrummen så väl i afseende å det utrymme, hvilket der bestås skolbarnen, sorn i åtskilliga andra hänseenden ingalunda motsvara hvad man af den prydliga utsidan hämtat anleda, att vänta. De, hvilka gjort så stora upoffringar för upförande af dessa kostbara skolbyggnader, skulle säkerligen villigt följt en på förhand meddelad föreskrift för deras ändamålsenliga inredning; och jag är fullt öfvertygad, att hela landet med tacksamhet skulle emottaga och j vid skolornas anordning gerna och med tillfredsställelse följa de / iföreskrifter eller anvisningar, som i sådant syfte utfärdades. På det högsta beklagar jag derföre, alt 2:ne Stånd redan afslagit detta Betänk. och att till följd deraf den vigtiga frågan för denna gång förfaller; men jag anhåller icke desto mindre, att R. o. Ad. behagade bifalla Betänk., på det att det höglofl. Ståndets erkännande, att förbättringar i skol-lokalerna äro af behofvet påkallade, mätte sålunda varda uttryckt. Hr von Kock, Nils Samuel, förklarade sig häruti instämma. Hr Ribbing, Arvid: Efter det utförliga yttrande, R. o. Ad. nyss afhört, kan jag vara ganska kort, men Gr. Mörners upträdande emot Betänk, har föranledt mig att begära ordet.
R:dr voro afsedda för rikets försvar och 500,000 R:dr för andra högst vigtiga och angelägna ändamål, har, enligt hvad riks-hufvudboken utvisar, ett sammanlagdt belopp af 800,000 R:dr blifvit år 1855 i Riksgälds-kontoret lyftadt samt af Kongl. Stats-kontoret utanordnadt till det jemlikt Kongl, brefvet den 17 Mars 1854 inrättade General-krigs-konnnissariatet, sorn jemväl under revisions - — 25 — åren fått uppbära en summa af 2,400,000 R:dr utaf det vid samma riksmöte beviljade serskilda kreditiv för neutralitetens upprätthållande, likaledes ä 2,500,000 R:dr. § 16. l:o. Uti det af konnnittérade för uppbördsoch redogörelse-verkets förenklande, den 30 April 1847 afgifna betänkande, finnes anfördt, (pag. 89) hurusom hvarken i fögderi-räkenskaperna eller riks-hufvudboken ingått den af Närtuna, Husbylånghundra, Odensala, och Husby-Odensala socknar i Långhundra fögderi af Stockholms län till Upsala Akademi anvisade krono-tionde, utgörande, enligt upprättade kontrakter, 506 tunnor 6 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, hvaraf Akademien har i behåll endast 390 tunnor 29 kappar samt återstoden, 115 tunnor 9 kappar, utgår för andra här nedan uppgifna stater. Denna krono-tionde har, eftef hvad Revisorerne erfarit, hittills ej heller varit i riks-staten hvarken såsom inkomst eller utgift-beräknad; men då rättelse härutinnan synes böra beredas, så att både räkenskaper och riks-stat må med verkliga förhållandet öfverensstämma, hemställa Revisorerne, att vid riks-statens uppgörande hela ifrågavarande tionde-belopp må uppföras bland inkomster såsom indelt krono-tionde-spanmål och deremot såsom utgift under 8:de hufvudtiteln tilläggas å anslagen för:
Detta är ett yrkande, emot hvilket del visserligen kan synas underligt, alt en UtsktS ledamot upptrader, då det kan lyckas, såsom borde han ej, derföre att lorn nr af olika tanke i vissa frågor, försumma att förena sig med dem, som skynda till målet på detta vis, till tiel mål, hvartill äfven han sträfvar. Frih. Hamilton har yttrat sig yrka bordläggning, för ail få afslå förslaget vid nästa riksdag; men om jag, ifall votering härom ifrågakommer, lemnar min röst för ett bifall en bloc, vore det tvertom för att vid nästa riksdag få hafva öppet att bifalla betänk., ehuru jag anser det i många delar felaktigt. Jag tror att vi för närvar, hotas af alltför många vådor. Jag tror alt det nuvar. riksdagsmachineriet, som är calcuieradt på icke mindre än fyra veto, i vissa frågor, af olika Stånd, och der man kanske snart nog, när allt det får utveckla sig, hvartill frön ligga inom Sveriges institutioner, torde komma alt få fyra Talmäns och fyra Stånds veto i många fall, sä att det beror på 8 särskilda auctoritelef, alt livar och en skall kunna å sladkomma att en väckt fråga förfaller; jag tror, säger jag, att ett sådant machineri, ett så tungt sätt alt röra sig ovillkorligen skall föranleda sådana vådor för Staten, att den tid kommer, då man måste frångå delta förhållande. Det är med afseende derpå, som jag icke kan. lika med Frih. Hamilton, Önska att detta förslag iägges på bordet en bloc, för alt vid nästa riksdag förkastas. Jag anser tvertom, såsom jag redan nämnt, att förslaget hör få hvila på bordet, för att vid nästa riksdag möjligen kunna bifallas, ehuru o» rikligt det är, och ehuru farligt det kan vara att antaga ett vidlyftigt, mångparagraifigt betänk., då man har något att invända emot de särskilda §§:na.