Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och huru ter sig familjen, det mindre eller större samhället, der individerna kastat lydnadsskyldigheten öfver bord, eller der de med andra ord sagdt icke i något vilja underordna sig något annat än egna stundom påkommande hugskott? Icke är den familjen, det samhället lyck1 samma mon härma dem, men nu skaffar qvinnan sig företräde, icke på grund af större skicklighet, utan derför sig tillfälliga af sin billigare, kan sälja mannen, som oftast Hvad qvinnan om hon, till göra, och sin allt att en arbete fördel att arbete har familj nu begagnande kunna sitt har lefva billigare att än försörja. att iakttaga, fordrar, skall ha rätt arbete, är genomgående att försörjer om så hon ställer — möjligen skulle förtjena arbetskraft man resurser har, sig sjelf — erfordras — och framicke säljer sin annan de hon, sjelfständig grund, såsom mannen familj, för saknar slag af fullt att sålunda såsom man hvarje sig på får det öfverskott. Man i Idun, erhålles ett gratisexemplar för hela den tid, under hvilken abonnementet räcker. Äro de samlade abonnenterna färre än 5, torde prenumeraarbetsmarknad för konkurrens, för ekonomiskt är I DU N så billigt, eller qvinna — hon icke vid på sidan af som sitt samma arbete sitt uppehälle. Underlåter hon detta, skola följderna icke uteblifva. första begagna sitt inflytande skola männen För det ligt, och ännu mindre lycklig och nöjd är den sjelfsvåldiga individen. Nu vill förmodligen E. T. och S. påstå, att den lydnadsvane saknar karaktär och är en pultron, af hvilka verlden, enligt deras förmenande, är så fnll. Monne det är så, att de lydnadsvane äro pultronerna; är det icke snarare tvärt o m? Se på den duglige soldaten eller sjömannen inom hvilken grad som helst. Är det ens någon gång det inträffar, att den all lydnad förkastande lägger i dagen ett verkligt mannaprof. Nej, aldrig. Kanske hör det till storheten i hans karaktär att anse vanliga mannaprof sig ovärdiga. Låtom oss jemföra tvänne embetsmän, den ene punktlig o c h lydnadsvan, den andre föraktande lydnaden och dermed äfven föraktande all ordning.
Destutom böra wista Deputerade utseS Lch formligen auctoriseras, att, ej mindre i afseende -pä förefallande frågor om länet, sä wäl uti Riks, -Zälds > Contoiret som wid Domstolar och Exekutions, säten, representera Malmö Stad, än äfwcn att sjelfwe eller genom Ombud, hwilka af dem befullrnägtigas uppbära och qvittera penningarna i Riksgälds-Contoiret. 6:0. När någon af desta Deputerade antingen med döden afgär elter eljest skulle komma t belägenhet, att ej kunna fortfara med den honom, i afseende pä länet, uppdragne befattning, kommer en annan, i hans ställe, att pä lika sätt utses och auktoriseras; och hwarom Riksgälds - Contoiret bör genast underrättelse meddelas. För öfrigt, och dä Riksgälds-Contoiret skall halka StatS-Werket tillhanda fem procents ränta a beloppet af de fran Kongl. Krigs-Collegium aflem, vade Castor, men Contoiret deremot a de medel, hwilka till Malmö Stad komma att utlänas, endast fär uppbära fyra procents ränta, anse Riksens Ständer billigt, att Riksgälds, Contoiret i liquid fär påföra Stats,Werken en procent ä de summorWika såsom län af Maflnö Stad innehafwas. Den 24 Julik. -o»? Slutligen fä Riksens Ständer hos Eder Kongs. Maj:t i underdänighet anställa, det täcktes Eder KonglMaj:t i Näder anbefalla Dest Befallningshafwande öfwer Malmöhus Län, att hwarje är inksmma med underdänig berättelse om Caster» och Stallbyggnadernes sortgäng, samt siuteligcn, närde warda fullbordade. Riksens
— Sedan Rikets sednast församlade Ständer anslagit ett belopp af 160,000 rdr, att gemensamt af landtartilleriet och tioltan för detta ändamål användas, så hade, enligt hvad Generalfälttygmästare!! anmält, inom det förstnämnda följande försök redan blifvit utförda, nemligen: l:o med en 6/Til (60 ©'ig) tackjernskanon med deruti i kammaren insatt cylinder af Bessemersstål, i afsigt att utröna, om genom att endast till den delen af kanonen, som vid skjutning mest åverkas af krutgasen, (kammarstycket), använda det dyrbara stålmaterialet, det vore möjligt erhålla grofva kauoner af erforderlig styrka och i öfrigt ändamålsenliga för en lindrigare kostnad, än om ämnet tiil hela kanonen utgjordes af stål; 2:o med en 7/(.2 kanon, helt och hållet af Bessemersstål, försedd med ringar af samma metall; Till ett tredje försök vöre anskaffade och i det närmaste färdiga: en 6,"St kanon, likaledes af Bessemersstål. omgifven af en tackjernshylsa, men utan ringar; samt en skott—tafla, försedd med pansarbeklädnad af jero. De för dessa pjesers m. m. anskaffning, bearbetning samt beskjutning berak nade kostnader, uppgående till 50,000 rdr, skulle, enligt Kongl. Brefvet den 7 sistlidna Mars, pä förslag af Komitön lör granskning af skjutlorsök med grofva kanoner, utgå af förenämnda anslag till gemensamma artilleriförsök för landtartilleriet och Bil N:o 3 a. till Kongl. Majus Nåd. Pro/), N:o I. om Statsverket IS65. 99 flottan, samt på afgifvande requisition utbetalas från nämnda anslag utaf Förvaltningen af Sjöärendena; och utgjorde de af Krigs-Kollegium förskjutna medel för hittills verkställda anskaffningar och försöksskjutningar omkring 52.000 rdr, hvilka af samma anslag komme att Kollegium ersättas
som antingen redan blifvit eller framdeles kunde varda rotehallarne inom provinsen beviljad. Derefter och sedan vid 1834—1835 årens riksdag Rikets Ständer, vid afgifvande af svar å Kongl. Maj:ts den 24 Februari förstberörde år til! dem aflåtne nådiga skrifvelse, deruti Kongl. Maj:t ibland annat för - Stals-Ulskofrts öe'änkan'le, A':o 22. 3 klarat. a*t vid regementets tili 800 man nedsatta styrka borde tilis vidare förblifva, förnyat deras här ofvan omförmälda anhållan, i afseende på sättet för roteringens utförande i Jemtland, har Kongl. Maj:t uti nådig skrifvelse den 24 Februari 1840 tillkännagifvit Rikets då församlade Ständer, att Kongl. Maj:*, som funnit nyssberörde anhållan icke kunna af Kongl. Maj:t gillas och antagas, enär sådant skulle leda till en för rikets försvar vådlig minskning i den i de norra orterna indelade, förii* otillräckliga, militär-slyrka, ansåge den definitiva regleringen af roteringsoch rustnings-besväret i Jemtland böra verkställas i öfverensstämmelse med de af Kongl. Maj:t redan gillade och Rikets Ständer vid 1834 och 1835 årens riksdag meddelade gmnder, enligt hvilka det tills vidare borde förblifva vid Jemtlands faltjägare-regementes, af Kongl. Maj:t under den 21 November 1827, provisoriskt Irån 1000 till 800 man nedsatta styrka, samt landets roteringsbörda åter lindras derigenom, att de förr roterade, men då vakan*a hemmanen, äfvensom all ditintills oroterad, men ordinarie rotering underkastad jord, på uppgifvet sätt indelades till knekte-hållet, hvarförutan till såväl roteringens som rustningens i provinsen understödjande påräknades vissa föreslagna bidrag af statsverket.
Johan Johansson från Örebro län afgifvet och till Stats-Utskottet jemväl remitteradt anförande, angående biskoparnes inkomster; och hvad först angår de i en del af motionerna framställde förslag, att Rikets Ständer nu skulle besluta, att biskops-embetena, utom i Lund och i Upsala, måtte indragas och de dessa embeten tillhörande göromål öfverflyttas på domprostarne samt biskoparnes praibenden förses med egna kyrkoherdar, m. m., så hafva yrkanden af enahanda syftning blifvit vid flera föregående riksdagar framställde, men förfallit till följd af Riksståndens olika beslut, i anledning af de Utlåtanden, som vederbörande Utskott i ärendet afgifvit; och enär så väl biskops-embetenas tillvaro som sättet för biskoparnes utväljande och utnämnande samt en del utaf de dem tillkommande åligganden och rättigheter finnas i grundlagen bestämde samt följaktligen frågan om dessa embetens indragning icke annorlunda än i sammanhang med förslag till ändring uti de §§ i grundlagen, hvilka häruppå hafva afseende, lärer kunna blifva föremål för Rikets Ständers beslut, men det ingalunda tillkommer Statseller Ekonomi-Utskotten att med sådane förändringsförslag som de sistnämnda taga befattning; alltså, och då den noggranna och tillförlitliga kännedom af biskoparnes nu egande inkomster, samt af alla de omständigheter, som vid en lönereglering för dem böra tagas i betraktande, för närvarande för Utskotten saknas, samt, om äfven icke presterskapets privilegier af den 16 October 1723 tryggade biskoparne att oförändradt få behålla, efter gammal häfd, sina biskopsstift, prtebende-socknar och hemman, Utskotten likväl i det outredda skick, hvar - Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsholtens Utlåtande, N.o 52. 7 uti frågan för närvarande sig befinner, icke kunna något förslag till reglering i detta hänseende framställa, få Utskotten tillstyrka, att motionärernes omförmälde förslag måtte förfalla.
Den 10 Julii J. m. utom i kommandomål , skola af ansvarsskyl - dige föredragande kontrasigneras, samt serskildt stadgar, att Konungen i alla Regeringsärenden utont de minifleriella och kommandomål skall inhämta råd, af ett StafsRåd , hvars medlemmar Han sjelf kallar och endtiedigar, men som under ansvar äro förbundne Jina meningar yttra och förklara. (Se RegeringsFormen §$. 4, 5, 6, 7, 8, 9> 35, 38 ) ' Ytterligsre innehåller Grundlsgen föreskrifter, så väl för att trygga åt Nationen och dess Represeotanter den granskningsrätt af de styrelsegrunder* hvarefter Riket regeras, hvilken från ett Folke politiska frihet är oskiljaktig, som att förekomma, att Konungen möjligen kunde sakna tillfälle inhämta de råd, Han vid en noggrann sakernas undersökning kunde anse mäst befrämja Rikets sannskyldiga nytta. Sålunda försäkra 86 §. RegeringsFormen och en serskildt TryckfrihetsLag Nationen frihet att i tryck yttra sig öfver, äfven Regeringens åtgärder, endast med den inskränkning till innehåll och skrifsätt , Lagarne stadga. Sålunda är i enlighet med 53 och 105 §. RegeringsFormen, ConstitutionsUtskottet ej Domare såsom en värd ledamot af detta Utskott yttrat, lyckligtvis lefva vi ej i Commissionernas tidehvarf, utan granskare af de i StatsRådet förda Protocoll, äfven som detta Utskott äger rätt infordra dem, somförda i mi nisteriela eller kommandomål röra allmänt kända och uppgifna händelser; ägaode Utskottet enligt 106 §■ RegeringsFormen ställa under laga ansvar Deri 10 Julii f. m. inför RiksRätt den eller dem af StatsRådets Ledamöter eller Föredragande, sorn Utskottet af dessa Protocoller kunnat finna hafva uppenbar liga handlat mot Regerings Formens tydliga /öreskrft eller tillstyrkt nSigon öfverträdelse deraf och af andra Rikets gällande lagar, eller underlåtit gora föreställningar mot scedane öfverträdelser, eller deni vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning.
Det är, som om de hade fått ett eller anannat organ utveckladt på de andras bekostnad, och resultatet blir något abnormt och oharmoniskt i mänskligt afseende, hur stora och förträffliga än resultaten af deras arbete kunna vara, Lifvet måste dock alltid förbli det viktigaste för en lefvande människa, men den stora hjälp, som alla studier gifva en i att lefva, är också en viktig sak, och kanske att en del husmö- drar ofta ignorera deras betydelse. Har en kvinna en verkligt stor begåfning i ett eller annat afseende, en brinnande vetgirighet, ett vaket intresse för olika sysselsättningar, en bestämd talang, då är det alldeles säkert, att hon får tid att odla dessa gåfvor. Det beror endast på hur varmt hon känner därför. Liksom man alltid får tid att träffa dem eller den, som man MÅSTE träffa för att kunna existera, så får man alltig tid till den sysselsättning man mest älskar. Och ju mer man längtar efter att komma till detta sitt käraste arbete, dess mer skall man lära sig att genom ordning och bestämd tidsindelning få en hel mängd saker lätt uträttade, som kanske falla långsamt och tungt för den, som ingenting har att längta efter. Det är visserligen sant, att en husmor måste anstränga sig för att eröfra vissa timmar af dagen för att få tid till ett studium eller ett arbete, som hennes natur och anlag fordra utveckling af, men det är väl icke någon orsak att uppgifva det. Det vore, som man skulle uppgifva att träffa en person, som man älskar, därför att det vore förbundet med besvärligheter. En sådan kärlek är icke mycket värd. Men för att få tid till hvad man helst vill, fordras också, att man uppger en hel del arbete, som är onödigt, och våra hushåll äro öfverhopade af en mängd fullständigt onödigt arbete, därför att de flesta familjer underkasta sig en hel del onödiga plikter med hänsyn till sällskapslifvet. Det fordras vissa skålpund sylt oeh kompotter att inkoka, grönsaker att torka och nedsalta, safter, champignoner och många andra läckerheter att bereda, som upptaga husmödrarna under de vackraste sommardagarne. ö c h hvartill skola alla dessa härligheter användas?
Vidkommande den väckta frågan att, vid förefallande commenderingar, vederbörande rustoch rotehållare måtte undfå ersättning för munderings-persedlars slitning, så torde det tillålas Utskotten upplysa, alt, enligt gällande Författningar, en sådan ersättning icke tillkommer de rustande, utan endast de rotehållare, som tillika med Kongl. Maj:t och Kronan utgöra mundering;: utgående denna ersättning sålunda, att för hvarje dag utöfver en månad , militär-eommendei ingen tjenstgör utom Regementels stånd eller Pro vincell, hvarinom Regementet är commenderadt, erlägges af Kongl. Mahl och Kronan i slitnings-penningar 7d_:del af munderingens värde efter Riksmarkegång; hvarförutan, då arbets-commende 1 ingen eger rinn för enskilda corporutioner och Bolag, slitningspenningar efter samma grund af dem erläggas för munderirigarnes nötning under mai schen till och ifrån arbets-stationerne. iStatssamt, Allm. Bese,- och Ekon.-Vtskollens Utlåtande, JS'.o 97. Ehuru nu Utskogen anse lindring i rustoch rotehållares rustningsoch rotei ings-skyldigheter vara önskvärd, och böra dem beredas, kunna Utskotten likväl ej gilla motionärens (örslag att slilningspenningar böra dem tillerkännas för commenderingar liil tjenstgöring i vidsträcktare rann, än redan blifvit bestämdt; och om det, å ena sidan, må synas obilligt, så väl alt de rustande icke erhålla ersättning för munderingarries slitning, som att rotehållarne endast få åtnjuta den for commenderingar utom Regementenas stånd, så torde det dock, å den andra, icke böra förbises, dels alt de rustande mera sällan besväras af commenderingar, dels alt tjenstgöringen inom Regementenas stånd till största delen drabbar alla Regementena lika; och Utskotten kunna således motionen, icke eller i denna del, med tillstyrkande beledsaga. Stockholm den 27 November i34o. Anie. till Exp-Utsli. den 2; Noremter, El. 6 e. m.
S:r 24,790: 12. IL Summa 1,170,716: 20. 2. § I Till följd af Kongl. Maj:ts genom särskilda nådiga bref meddelade befallning, hafva, såsom af Chefs-embetets vid Telegraf-verket afgifna underdåniga berättelse inhemtas, under loppet af år 1857 följande telegraf-anläggnings-arbeten blifvit fullbordade, nemligen: en ny telegraf-linie emellan Göteborg och Jönköping, med stationer i Alingsås, Borås och Ulricehamn; en ny sammmanbindnings-linie emellan Orebro och Motala, med station i Askersund; den Norrländska telegraf-liniens utsträckning ifrån Hernösand till Haparanda, med nya stationer i Örnsköldsvik, Nordmaling, Umeå, Skellefteå, Piteå, Luleå, Råneå, NederKalix och Haparanda; dock har stationen i Råneå, af brist på tjenlig lokal, icke kunnat inom årets utgång inredas; nya stationer: i Grenna; i Sölvesborg; i Trelleborg, förbunden med östra telegraf-linien genom en utgrening från Malmö— Ystad-linien; i Skara, genom en särskild bi-linie förbunden med stationen i Lidköping; samt i Köping; 92 hvarjemte å Linköpings-Westerviks-Mnien en telegraf-byrå blifvit upprättad vid Åtvidabergs kopparverk. Till bestridande af kostnaden för dessa anläggnings-arbeten har från Kongl. Statskontoret, mot erhållen ersättning af Kongl. Konvoy-kommissariatet, utbetalts 377,075 R:dr, hvaraf vid årets slut förefanns en kontant behållning å 4.702 R:dr 36 sk., allt Riksgälds-sedlar, sorn i räkenskapen utbalanseras.
Hvad beträffar den föreburna svårigheten vid införandet och behofvet af en längre tids undervisning i Folk-skolorne om det nya systemet, så anser jag införandet af detta system vara, genom bibehållande af nuvarande fot, kanna och mark victualie-vigt såsom enheter för längdeoch rymde-mått samt vigt så lätt, att efter min öfvertygelse allmänheten, äfven utan alla förberedelser, är inom en månad efter detsammas påbjudande dermed fullkomligen bekant, och att dertill lika litet erfordras någon föregående undervisning i Folk-skolan, sorn, vid realisationens verkställande, en sådan undervisning var och ansågs vara behöflig för allmänhetens upplysning 0111 förhålLndet emellan sedeloch silfVennyntet'’. Eifu till R. St. Fröt. 1840 och 1S41. 7 Sami. % Afd. 14 Höft. 5 34 Lagsamt Allm. Besv.- och Elion.-Utsholtens Betänkande, N:o 58. Af Herr Ribbing, Arvid: ”Utskotten hafva visserligen lemnat en hyllning åt clecimal-svstemets eller i o-tals-räkningens införande, men dertill utsatt tiden så aflägsnad, att dessförinnan skali inträffa minsten Riksdag. Ämnet kominer då säkerligen att ånyo bearbetas, likasom vid hvarje föregående, och hyllningsoffVet vid denna Riksdag skall säkerligen icke mera inverka på beslutet vid den blifvande, än förra Ständers och äfven Konungens gjort det nu. Nyttan af ett förbättradt räknesätt med i o-tal i mått, mål och vigt åtnjutes i verkligheten af andra folk, men sjmes hos oss fly undan såsom en skuggbild, när man sig deri vill tillegna. Hvad ligger till orsak? Jag fruktar egennyttan.
Bref, hvari säges, att allmänningarne skola betraktas såsom häraderna tillhöriga, men deraf följer ingalunda, att hvarje hemman, antingen det eger skog eller ej, skall deri hafva del. Om allmänningen är häradets tillhörighet, så är det under det vilkor, att de hemman, som behöfva anlita skogen och sjelfva icke ega sådan, skola hafva rätt att använda densamma. Frih. von Kr te mer, It o b. Fredr.: Till det skäl, Frih. Sprengtporten anfört för bibehållande af ordställningen i denna punkt, nemi. att vissa hemman äro skattlagda med afs:de å rätten till utsyning å allmänningen, får jag ytterligare bifoga, att sådana utsyningar äfven i andra fall kunna och böra ega rum, och att det finnes vissa hemman, som i detta afs:de ega företrädesrätt. Det beror på K. M:s Beflnde att efter häradsboernes hörande bevilja sådan utsyning. Jag tillstyrker således bibehållande af § sådan den är föreslagen. Gr. Sparre: Det är just en skön rättvisa Hr Printzensköld vill skipa. De skogrika hemmanen skulle deltaga i alla omkostnader för allmänningen, men icke få en vitten af dess afkastning. Jag skulle då naturligtvis bedja Gud bevara mig från alla skogrika hemman, och i stället skaffa mig sådana, hvilkas skog vore alldeles förstörd; ty jag hade då hela fördelen, men icke mera olägenhet eller börda än de öfriga. Just genom 1824 års Bref har K. M. förklarat, att allmänningarne skola fördelas mellan jordegarne, och då torde det väl vara dessas obestridliga rätt att få del af de förras afkastning. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Jag för min del tror icke det vore en fördelaktig förändring att, som förslaget lyder, Den 7 November f. m. ställa allmlinningarne under vård oell förvaltning af en särskild Styrelse.
Därpå gledo hans blickar söderut öfver nedre Löfven ända till de blånande uddar, som tyckas stänga sjön. Och norrut flögo de milslångt förbi Gurlita klätt upp till Björnidet, där sjön slutar. Han såg mot väster och öster, där de långa bergen kanta dalen, och han knöt näfven om igen. Och en hvar kände, att om han haft en knippa blixtar i sin högra hand, skulle han i vild glädje slungat dem ut öfver det lugna landet och spridt jämmer och död, så långt han mäktat. Ty nu hade han så vant sitt hjärta vid det onda, att han visste sig ingen fröjd annat än i elände. Småningom hade han lärt sig själf att älska allt fult och uselt. Han var mer vansinnig än den vildaste galning; men detta förstod ingen. Det gick underligt tal sedan genom landet. Det sades, att då kyrkvaktaren kom för att stänga kyrkan, bröts axet af nyckeln, därför att ett hårdt hopviket papper satt instucket i låset. Han gaf det åt prosten. Det var, som man väl kunde förstå, en skrifvelse, afsedd för en varelse i den andra världen. Man hviskade om hvad där hade stått att läsa. Prosten hade bränt upp papperet, men kyrkvaktaren hade sett på, medan djäfvulstyget brann. Bokstäfverna hade lyst klart röda på svart grund. Han hade ej kunnat undgå att läsa. Han läste, sade man, att den elake ville lägga landet öde, så långt som Bro kyrktorn syntes. Han ville se skogen skymma bort kyrkan. Han ville se björn och räf bo i människornas boningar. Åkrarna skulle ligga obrukade, och hvarken hund eller hane skulle höras i de trakterna. Den elake ville tjäna sin herre med att vålla hvar mans ofärd. Detta var hvad han lofvat. Och människorna sågo tiden an i tyst förtviflan, ty de visste, att den elakes makt var stor, att han hatade allt lefvande, att han ville se vildmarken tränga ned öfver dalen, och att han gärna skulle taga pesten eller hungersnöden eller kriget i sin tjänst för att drifva bort en hvar, som älskade det goda, glädjebringande arbetet. ÅTTONDE KAPITLET. Fru Musica.
It kontoren införda guldoch silfver-belAning med 1859 års slut upphört, bör från förstnämnde eller 107 § derjemte uteslutas mom. litt. i), enligt hvilket moment i metalliska kassan får inberäknas »guldoch silfver-panter till det värde, hvartill de blifvit i Banken och Låne-kontoren belånade»; och kommer motsvarande uteslutning att ega rum i 108 §, hvilken vid bestämmande af minimum för Bankens metalliska kassa till 2,300,000 R:dr i silfver, från detta minimum undantager, utom andra tillgångar, äfven dylika guldoch silfver-panter. Med iakttagande häraf föreslår Utskottet, det följande föreskrifter måtte meddelas, nemligen: 6:o (motsvarande 107 <§.) Såsom Bankens metalliska kassa anses och beräknas: a) gångbart Svenskt silfvermynt; b) Svenska och Holländska dukater; c) allyst Svenskt silfvermynt; d) utländska silfvermyntsorter; e) omyntadt silfver och guld; f) silfveroch guld-poster, dem Kongl. Myntverket af Banken eller andra för Bankens räkning, enligt dit ingångna, af Myntverket utgifna qvittenser och bevis, emottagit och under sin vård eger; g) det silfver, vare sig Hamburger Banko eller Preussiska Thaler, som genom vexelköp blifvit hos något eller några kända och säkra handelshus eller bank-inrättningar i Hamburg, Altona eller Berlin för Bankens räkning nedsatt, samt det silfver, som är under transport från utrikes ort till Banken; och A) beloppet af uppköpta vexlar, hvilka icke till liqvid förfallit eller blifvit för inkassering till de i nästföregående moment omförmälda handelshus eller bank-inrättningar afsända. 7:o (motsvarande 108 §.)