Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majrt icke funnit ett så beskaffad allmänt påbud vara lämpligt eller nödigt, enär redan, i händelse inkräktningar af soldaten vid deras boställen blifvit gjorde eller göras utöfver det, som i kneckte-contracten eller förordningar bestodes, Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär af den 28 Juni 1781 uti 5:te punkten föreskref, all utläggning deraf borde ske, och det alltså tillhörde Konungens Befallningshafvande att, då någorstädes klagan öfver obehöriga inkräktningar fördes, deröfver, sedan nödig undersökning föregått, i hvarje fall efter förhållandet och omständigheterna sig lagligen utlåta.” Häraf är tydligt, att båda Statsmagterna, alltifrån kneckte-contractens upprättande, varit ense derom, att stamroten icke borde upplåta 3t soldaten mera jord, än nämnde contract derföre bestämmer, och tillämpningen af denna grundsatts är, efter min öfvertygelse, af största vigt och nytta för rotehållare i allmänhet och det enda sätt att förekomma tvister emellan Kote-interessenterne om den ersättning, den ene bör utgifva till den andre. Hå en recrut antages och torpet innehafver den egovidd, kneckte-conlractet föreskrifver. har stamroten uppfyllt sitt åliggande, och om rote-interessenterna finna för godt att derutöfver i ett eller annat afseende tilldela soldaten några förmoner, fördelas dessa på hela roten i mon af hemmantal, och någon stridighet kan icke uppstå. Om deremot Kongl. Maj:t och Rikets Ständer skulle gilla de sammansatta Utskottens åsigt och den begärda förklaringen af 1817 års Förordning utkomma, uppväckes icke allenast tvister1 inom hela Rotehållet om förklaringens tillämpning, i afseende på liu gällande conlracter, utan då nya contracter skola upprättas, måste de stridiga interessena inom roten framkalla motsatta påståenden, sorn slutligen endast kunna slitas genom rättegångar, värderingar, härads-syner och besigtningar. Staissamt Allm. Besvoch Ekon.-UlsJcotlens Utlålande, N:o 74. 15
Örebro „ 5,000 „ Wermlands „ „ 2,39( „ Gefleborgs „ „ 5,000 „ Hallands „ „ 4,50C „ Norrbottens „ 4,500 Summa R:mt R:dr 44,640: — 1 enahanda ändamål äro under samma tid dessutom anoixlnade: till Låne-Kontoret i Götheborg . 330,000: — „ „ i Malmö 330,000: — i Wisby 30,000: — hvaraf vid 1861 års slut utestodo: hos Låne-Kontoret i Götheborg 15,000: — „ „ i Wisby 7,500: — Sammanräknade beloppet af de från Banken till invexling af förslitna småsedlar under året utgifna förskott uppgår sålunda till 871,750 R:dr, hvaraf vid årets slut voro oredovisade 67,140 R:dr. § 29. Under den 3 nästlidne Juli hafva Fullmäktige, i likhet med hvad föregående år egt rum, ansett sig böra medgifva, att de af Bankens extra ordinarie tjenstemän, hvilka af Fullmäktige eller Under-Styrelsen förordnats att förrätta ordinarie tjenst, fingo, så länge förordnandet fortfore, dock ej i något fall längre än intill den 1 i denna månad, lika med de ordinarie tjenstemännen, deltaga i kontrasignationen af Bankens sedlar å 10, 5 och 1 Riksdaler. 37 § 30. På räkningar i Depositions-Af delningen innestodo den 31 DepositiomDecember 1860: rörel,en' Dukater. Riksmynt. lata klassen: Medel, som bero af Bankens egen styrelses disposition O OJ. O e* 03 2:dra klassen: Kreditiv eller förlag från Banken 4,292,020 46 3:dje klassen: Staten samt dess allmänna verk och kassor tillhöriga medel 613 7,025,235 58 4:de klassen:
Jag ber Ridderskapet och Adeln ursägta, att jag upptagit dess dyrbara tid med detta anförande, men jag har ansett mig dertill påkallad lika af pligt och öfvertygelse; och ehuru föga jag hoppas, att mitt yttrande skall väcka eller vinna bifall för närvarande, ehuru mycket jag förutser, att äfven jag skall bedömmas lika hårdt med dem, hvilka i samma mening förut yttrat sig, och att man skall kanhända anse de af mig lemnade upplysningar endast såsom öfverflöd ige invändningar, såsom nya hinder för befordrandet af den önskade publiciteten, fruktar jag ingen annan dom, än den mitt samvete skulle fått, om jag uraktlåtit hvad jag ansett för min skyldighet, och endast fästat afseende på den ögonblickliga opinionens fordringar, om jag med min tystnad jakat till hvad jag finner ej vara rätt, till ett bifall, hvars följder en dag möjligen kunna blifva motsatsen af hvad man deraf väntadt.. Om Utskottets Memorial skulle återremitteras, anhåller jag vördsamt, att detta anförande äfven måtte få till Utskottet åtfölja. Herr Tham: Det torde tillåtas mig göra den erinran, att Ridderskapet och Adeln ;6 H. 21 322 Den 16 Mars f. ra. frän uråldriga tider haft vissa privilegier framför de öfrige Stånden. Med dessa privilegier följde införandet af en Riddarhusordning. År 180g afstod Ridderskapet och Adeln, under erkännande, att det allmännas väl borde gå framför det enskilta interesset, från de flesta af dessa uteslutande privilegier, men iakttog icke då att afskaffa en Riddarhusordning, som stod med dem i gemenskap. En dylik Stånds-ordning, så tillkommen och sanctionerad, äga icke de öfrige Stånden. Yi måste således gå en annan väg, än de; och jag tror, att detta är den grundlagsenliga orsak, som bestämt ConstitutionsUtskottets Utlåtande, hvilket derföre icke bör förtjena hvarken klander eller oblida omdömen.
Är ändamålet att vinna tid, så lärer det icke vinnas, om vi kanske först skola votera om ordningen för målens föredragning. Gr. Frölich: I händelse det skulle blifva fråga om votering öfver min framställning, afstår jag derifrån. Jag Den ii September f. m. tillhåller i öfrigt få förklara, att måhända hade det varit rättare af mig att i sista plenum begära, att denna sak skulle få komma forst på listan. Lika med Hr v. Troil anser jag det mindre riktigt, att ett mål, som står sist på listan, förekommer först. Likväl och då det blifvit anmärkt, att huset är så fåtaligt, får jag förklara, att jag sällan ser huset mera fulltaligt än nu, och att, derest detta skäl bör tagas i anspråk, jag förmodar, att intet mål-borde förekomma. Dessutom är det sannt, att intet skäl af mig blifvit uppgifvet, hvarföre en sådan behandling af saken bör företagas. Skälet är, att, i händelse It. o. Ad. först företog denna fråga, prot.utdr. öfver det beslut, sorn fattades, genast kunde uppsättas och justeras samt skrifvelse till Exped.- Utsk. hastigare komma alt afgå, då Exped.Utskrs derpå följande skrifvelse lill Stånden i samma mån vore att hastigare förvänta. Hela frågan, hvarom nu beslut skall fattas, är blott en opinionsvttring, hvilken, eflcr hvad mig blifvit sagdt, anses mera behöflig, än man skulle tro; och skall någon opinionsyttring till K. M. äga ruin, tror jag, att den bör komma ju tidigare dess bättre. För resten får jag tillkännagifva, att hellre än att en votering i detta fall skall uppkomma, jag afstar från min begäran. Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes inhemta Ståndets tanka härom; ty jag tror, att Ståndet i en sådan fråga som denna måste kunna sjelf besluta örn föredragningsordningen , utan att det kan anses innefatta någon förändring uti de vanliga formerna. Frill. Boye:
Men sorn han icke uppgifvit några skäl till denna fruktan, har jag inga att vederlägga. Den föreslagna ändringen består endast deri, att uppläsningen nu skulle komma att ske efter Gudstjenstens slut, i stället att den nu sker under densammas fortgång. BoudeStts ledamöter i Utsk. hafva befarat, att underlåtenhet af kungörelsernas behöriga uppläsande skulle komma att äga ruin. Det kunde likväl ej ske ulan olydnad mot författningarna; men antager man den i ett fall, kan man äfven göra det i andra. Underlåtenheten kan likaväl inträffa nu som dä, och ansvaret är i sednare händelsen icke mindre strängt. Uppläsningen borttager naturligtvis icke mera tid, antingen den verkställes efter eller under Gudstjensten; men fördelen är den, att andakten icke afbrytes utaf ämnen, sora äro för densamma icke blott främmande, utan äfven deremot stridande. Om den föreslagna förändringen antoges, behöfde inga andra uppehållas i kyrkan under kungörelsernas uppläsning än husfäder och sådana, som egentligen hade att efterhöra kungörelsernas innehåll och ställa sig dem till efterrättelse. Jag yrkar således bifall till betänkandet. Frih. Ehrenborgh: Anledningen, hvarföre jag underlät att, då jag sist yttrade mig, uttrycka de skäl, sorn innefattas i BondcStts ledamöters reservation, var den, att jag icke önskade att här ingå i discussion öfver ämnen, sorn angå religiositeten. Jag anser det vara af största vigt, att allmänheten får kunskap om de kungörelser, som utfärdas, och jag betvifla!-, att menigheten komme att qvarstadna i kyrkan längre, än sjelfva Gudstjensten räckte. Denna afslutas nu, enligt kyrkolagen, med altartjenst, och jag tror, att bästa sättet att qvarhålla folket äfven öfver kungörelsernas uppläsande är, att dessa fortfarande uppläsas, innan presten nedstiger från predikstolen.
Man färdas numera mellan Hongkong och Kanton i stora, beqväma och väl inredda, men till det yttre mycket obäkliga flodångbåtar, byggda efter amerikanskt mönster. De föras af europeer. Mathållningen om bord är europeisk och utmärkt god. Europeer och kineser vistas i särskilda salonger. Öfverallt på akterdäcket och i aktersalongen hänga vapen för att vara till hands, i fall fartyget skulle antastas af sjöröfvare, eller om, såsom det hände för några år sedan, ett större antal af dessa skulle innästlat sig bland de kinesiska passagerarne, i afsigt att plundra båten. Hong-kong afstods till England i följd af kriget år 1842. Den då oansenliga fiskarbyn är numera en af verldens mest betydande handelsplatser. Hamnen är rymlig, har god ankarbotten och är väl skyddad af en mängd större och mindre granitholmar. På den största af dessa är staden byggd i afsatser, som höja sig från stranden mot det inre af ön. Högst uppe på denna hafva de förmögnaste europeiska residenterna byggt sina, af vackra trädgårdar omgifna sommarställen. Om vintern bo de i sjelfva staden. Vi blefvo här utmärkt väl mottagna så väl af guvernören Mr Pope Hennessy, som af stadens öfriga invånare. Den förre inbjöd kapten Palander och mig att bo i det vackra guvernörsresidenset, gaf en middag, anordnade en ståtlig officiel mottagning oss till ära och öfverlemnade åt expeditionen en vacker samling af torkade örter från stadens utmärkt väl underhållna botaniska trädgård, hvilken står under inseende af Mr Charles Ford; de senare öfverlemnade till mig en lyckönskningsadress vid ett särskildt för detta ändamål anordnadt högtidligt, af stadens framstående män talrikt besökt möte i City Hall. Mötet öppnades af ordföranden Mr Keswick med ett helsningstal, hvarpå Mr J. B. Coughtrie uppläste och öfverlemnade den i rödt siden inbundna, i svart, guld och rödt vackert tryckta adressen, försedd med 414 underskrifter, deribland många tecknade af kineser. Adressen slutade med en hjertlig lyckönskning till oss alla och ett löfte att framdeles öfverlemna ett minne af besöket i Hongkong och af det sätt, på hvilket Vega-expeditionen der uppskattades.
Vill någon, för bevarande af sin rätt, till annan person genom notarius publicus meddela underrättelse eller framställa påslående eller fråga, och kan den, framställningen eller meddelandet skulle göras till, ej träffas; då håfve, der ej för särskildt fall finnes annorlunda stadgadt, notarien sitt uppdrag rätteligen fullgjort när han det ärendet för någon af den söktes husfolk tillkännagifvit, eller på dess husdörr underrättelsen, påståendet eller frågan skrifteligen anslagit. 3 kap. Om tillsättandet af Notarius publicus. § 1. Ansökning till notarii-piiblici-tjensten inlemnas inom femtiosex dagar efter derom i allmänna tidningarna utfärdad, kungörelse till Rådhusrätt ten, sorn på förslag uppför trenne, bland hvilka Konungen nämner en. Bih. tili R, St. För alt vara kompetent sökande till notarii-publici-tjensten er fordras: 1. Att vara Svensk medborgare och af god frejd. 2. Alt hafva fyllt tjugofem år. 3. Att, efter aflagd Hofrättseller annan högre juridisk examen, hafva minst ett år tjenstgjort såsom notarii-publici biträde. Frikallelse från juridisk examen kan beviljas den, som en längre lid handlagt notariella göromål och som kan förete antagliga betyg öfver insigt i iagfarenheten. § 3.
Den som känner de anförda franska och danska målarne vet, huru ofantligt mycket de förra äro de senare öfverlägsna.rikes konst och ej söka lära något af den? Det är dock hvad Julius Lange ansett sig böra göra. För vanligt men-niskoförstånd är detta rent af obegripligt. Man kunde möjligtvis tro, att rådgifvaren vore så starkt betagen af nationalitetsbegreppet, att han läte detta helt och hållet bestämma sig; men så är icke förhållandet, ty med nämnda begrepp är det “ drevet nogen Mystik ", medgifver han, och deruti är icke heller “ Kjærnen i Sagen “. Nej, konsten skall vara individuel och personlig, säger han, och deremot har mån väl ingenting att invända; men svårt är att inse, hvar-för icke det individuela och personliga kunde bevaras för konsten, fastän marf lärde sig konstens uttryck på det ställe der dessa uttryck äro sannast och lifligast samt der de bästa undervisarne finnas. Är man så klen, att man förlorar sin personlighet, för att man lär sig de. bästa medlen till det konstnärligas framställande, så lönar det sannerligen icke att man befattar sig med konst. Det borde väl vara tvärt om, att man, då man är säker på sina uttrycksmedel, också kan låta personligheten bäst komma till heders. Nej, säger Lange, personligheten kan icke utvecklas annorstädes än i hemmet. Besynnerliga påstående, då hemmet finnes i ett litet samhälle, hvilket genom sina inskränkningar just hämmar personlighetens utveckling! Hemmets betydelse bör ju aldrig underskattas, men det är väl icke likgiltigt huru detta hem är beskaffadt. Om det icke kan lära den unge konstnären något, så utvecklar det sannerligen icke konstnärs-personligheten. Påståendet, att Hollands konst var en hemmets, en lokal konst, bevisar rakt ingenting, ty holländarne målade väl icke utmärkt endast för att de målade hemma, och påståendet, att Frankrikes konst också vore “ lokal är ett stort misstag. Det torde icke vara utan vigt att vi i Sverige göra klart för oss ett och annat i dessa ting. Derför har jag här något uppehållit mig vid den danska konsten, hvilken nu mera mött.
KarnmarCollegii derpå grundade CirculaireBref af den iStde i samina månad, 28 §■ i Landshöfdi.ngelnstiuäion af den 4:de November 1734 och 6:te i Kongl. UpbördsReglementet af den i3:de November 1739 är stadgadt, att 3:ne Lås böra sättas för Ränteriernes Cassakistor samt LandsKamereraren, LandtRäntmästaren och SlottsFogden, eller der sådan ej är, Borgmästaren eller någon annan hederlig Man, som Landshöfdingen dertill skicklig finnér, , hafva hvar sin nyckel till berörde lås, och således alla tre vara tillstädes när någre medel i kistan inläggas eller derifrån uttagas. Någon ändring i desse Författningar, hvilka afse nödig säkerhet om Kronans medel, finner StatsUtskottet sig icke kunna i anledning af förevarande motion föreslå, helst, da det icke i allmänhet och ovillkorligen ar stadgadt, att den 3:dje Nyckeln till RäuterieCassakistan bör inne - 94 Sfats Utsi. Betänkanden. hafvas af. borgmästaren eller någon Magistratens [Ledamot, utan ett sådant förtroende kan af [Landshöfdingen lemnäs åt någon annan dertill skicklig-person, denne befattning genom ombyte imellan .elem, sorn' Landshöfdingen dertill äger utse, blifver mindre besvärande; och vid ett sådtyit förhållande anser ock Utskottet någon serskild Lön eller vedergällning för de Magistratspersotier, sorn kunna erhålla ifrågavarande Updrag, desto mindre kunna tillstyrkas att af Statens bestås, sorn St.ädernes åliggande att löna sine Tjenstemän, synes icke böra sålunda betraktas, 1 om skulle desse endast vara till Städernes tjenst, då hvarje Stad njuter donerade formoner, frioch rättigheter, hvilka, nied afseende äfven på Statens gemensamma bästa, dem förundte blifvit. Detta hemsta] les vördsam ligen till Riksens Högloft.
Dä jag varit ledamot af tvenne olika Beklädnads-direkt:r, kan jag åberopa ej mindre egen, än andras erfarenhet för pålitligheten af det faktum, all, efter 4 års begagnande, är soldatens mundering, i de flesta fall, trådbar och alt endast bristande tillgångar tvingar till nödvändigheten att derutöfver behålla den ett år till. Dessa få anmärkmr har jag ansett mig höra vidfoga Hr Stiernsvärds yttranden och fortfar för öfrigt i min vördsamma anhållan om Hr Frih. o. Landtnns propos. på bifall lill betänk. Hr Stiernsvärd: Beträffande de anmärkmr, som blifvit framställda emot milt förslag och mina yttranden, så anser jag icke nödigt alt uptaga dem lill vederläggning, men jag finner ytterligare stöd för mitt yrkande om återremiss i en punkt af Utskms betänk., hvilken jag hittills har förbigått, nemi. pag. 29, der Utskin saga: ”och ehuru Utsk:n icke varit i tillfälle att ät denna granskning egna •den tid, som för densammas fullständiga genomförande varit af nöden, eller tilltro sig ega den härtill nödiga sakkunskap” etc. Jag tror att detta medgifvande af sådan bristande sakkunskap borde föranleda till den pröfning jag begärt och jag fortfar derföre i mitt yttrande om återremiss på betänk. Den 1C Juli. 467 Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utskms förevar:de betänk., ropades ja jemte eli eller annat nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande. Hr Stiernsvärd: Ehuru jag visst icke har något hopp alt en votering skulle föranleda ett annat resultat än det ifrågavar., så anser jag likväl frågan vara af den natur, alt jag icke kan undgå alt begära votering. Upläsles till justering och godkändes följande voter:s-propos.: Den, som bifaller Statssamt Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:ns belänk.
Detta härad eger en stor del jord, som kan göras fruktbar och består af 23 socknar, utgörande 750& förmedladt mantal på en areal af 648,000 tunnland med en folkmängd af 40,000 personer, flera vigtiga handelsplatser, hvaraf köpingen Ljungby närmar sig till stad och, om ej brist på kommunikation funnes snart nog skulle kunna mäta sig med länets enda stad, Wexiö. Flera verk och inrättningar finnas, hvilka ej fullkomligen kunna drifvas i brist på kommunikation. Köpingen Ljungby, som är belägen tätt vid Laga å, med rik vattentillgång samt prägtiga vattenfall, der flera större fabriker kunde anläggas, äfvensom hela häradet har ingenstädes att afsätta sina produkter, deraf betydlig skog, än i de skånska städerna samt Halmstad, dit transportvägen utgör 7 å 8 mil. Skogsprodukterne vid sjön Bolmens stränder hafva nästan intet värde, derföre att de ligga ännu för aflägset från södra stambanan för att dit kunna forslas, förr än de gamla krokiga vägarna blifva förbättrade och i sammanhang dermed nya anlagda. En sådan fullt ändamålsenlig, d. v. s. i det närmaste motsvarande ortens alla behof och fordringar, kan åstakommas genom en direkt trafiklinies dragande från sjön Bolmens östra strand öfver Ljungby köping vidare till Wäreboda och vidare till Wieslanda jernvägsstation, utgörande denna föreslagna vägsträcka en längd af cirka 3 mil, och är anläggningskostnaden sålunda beräknad: från Bolmstad till Ljungby 62,614 R:dr, från Ljungby till Wäreboda 101,100 R:dr, från Wäreboda till Wieslanda 63,325 R:dr. Summa R:dr R:mt 227,039. Förutom en preliminär undersökning, verkställd af sakkunnig person, hvilkenf häradsboerna sjelfva bekostat, har en noggrannare undersökning med detaljerad plau och kostnadsförslag blifvit upprättad af Chefen för Södra Vägoch Yatteubyggnads-distriktet, Öfverste-löjtnanten och Riddaren A. Remmer, hvilka handlingar, tillika med Kongl.
Efter VoteringsSedlarnes öppnande, befunnos 4° Ja och 79 Nej. Och som Nej alltså vunnit, skall, för kostnaderne vid öfningar för Flottans bemanning, på io HufvudTiteln uppföras ett årligt anslag af 25,ooo B:dr. Andra Voteringen. Den sorn bifaller, alt Hans Excellence Hr Grefve Rosenblad må på Allmänna IndragningsStaten upptagas till fortsatt åtnjutande af det arfvode iöoo R:dr, Hans Excellence, såsom f. d. GenerulTulIDiicctioncns Ordförande, uppburit, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer icke något sådant arfvode att på Allmänna IndragningsStaten uppföras De öppnade VoleringsSedlarne hafva innehållit 88 Ja oell 3t Nej; hvadan och sorn Ja vunnit, det I ,4 Stats-Utskottets är bifallet, att Hans Excel lence, Hr Grefve Rosenblad må å Allmänna IndragningsStaten upptagas till fortsatt åtnjutande af det arfvode, 1600 R:dr B:co, Hans Excellence , såsom f. d. GeneralTullDirectionens Ordförande, uppburit. Tredje Voteringen : Den som bifaller, att 1000 R:dr B:co, till utbetalning af R:g:sContoiret anvisas till K. M:ts Nåd. disposition, såsom belöning för en fullständig Historia om Konung Carl den XI:s Regering, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer en sådan anvisning icke att äga rum. Desse propositioner hafva blifvit besvarade med 57 Ja och 62 Nej. Och då således Nej vunnit, blifva några serskildta medel till belöning för en fullständig Historia om Konung Carl Xl:s Regering, icke anvisade. Fjerde Voteringen: Den som bifaller, att, å sammanhang med anvisningen af anslaget för Indelta Arme'ens Befäl, i underd. skrifvelse till K. M:t uttryckes: ”att R.
Eders Kongl. Maj:ts un derdåixigste * Uopligtigste tjenare och under» sater På Ridd. och Adelns •vägnar Carl Mörnerh. t, Landtmarskalk. På Prest-Ståndets - yagnar Ji Åå Lindblom. xi« V<i Talman.. På Borgare-Ståndets vägnar H. Schwan. h. t. Talman. På Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson? n. v. Talman. Upp-, Den 4 Augusti M7 Uppläst hos s,in) teliga Riks - Stånden d. 4 Augusti. Stornlägtigste Allernadigste Konung! I anledning af de flera inom Riks-Stånden gjorda motioner, del - om inskränkning uti utskeppningen af Träd-varor samt utstämplingen af liketräd, och dels om Kronooch Jägeri-Betjeningens formindskande, få Riksens Ständer härmed i underdånighet anmäla deras härom fattade Beslut. Riksens Ständer hafva tagit allt detta uti öfvervägande; och hvad först angår utskeppningen af Träd varor och Skogs-,Prötl ucter, så enär dessa onekeligen kunna räkhas ibland Sveriges förnämsta Export-Vafof, hafva Riksens Ständer hai*v d endast trott sig buna i underdånighet göra den hemställan, att ali ung och omogen Skog borde till utförsel förbjudas, dock med undantag för de Skogrikare orter, hvilka Eders Kongl. Majit, fared afseende å delas större Skogstillgångar samt den deraf Uppkommande mindre fara för Skogens bestånd, i Nåder täcktes hugna med tillstånd till utförsel af äfven så beskaffad Skog, sorn nu är i fråga. Beträffande frågan rörande utstämplingen af Ekar, hafva Riksens Stander trott sig b< • ra hus Edets Kongl.
Ja, jag sjelf, som här talar skulle då ej få vara Svensk! hvaremot jag dock får mig reservera. I alla fall lär väl delta blott vara omsvep för att komma ifrån det skäl, som man icke vill åberopa, nemi., att de ej äro af vår trosbekännelse. Detta lärer väl vara det rätta hindret, hvarföre man icke vill betrakta dem som Svenskar, och eli bevis att så är, ligger deruti, att icke någon röst böjer sig emot de till Christendomen öfvergångne eller framdeles öfvetgående Judarnes rättigheter. Visst är det sannt, alt nu alla öfrige innevånare i Sverige äro Christna, men det har åtminstone icke alltid så varit, och man skulle kunna fråga, hvad det då var för en nation, som bebodde Sverige före Christendomens införande? Var della icke Svenskar, fast de icke voro Christna? Detta hvad angår de i Sverige bosalia Judarnes rättighet att betraktas som Svenskar! Betraktar jag åter saken från den religiösa ståndpunkten, så får jag bekänna, att jag ej tror på den fara man förespeglat af rättigheten för de Mosaiske trosbekännarne att bosätta sig i rikets alla städer och till och med på landsbygden. Man har fruktat, att en betänklig indifferentism derigenom skulle upstå. Jag tror det ej. Ty mig synes det klart framstå af andra länders erfarenhet, att den fria beröringen af olika trosbekännelser tvertom varit en helsosam stimulus för den afdomnande religiösa ifvern 76 Den 19 Mars e. m. Dock jag afbryter! ty jag ser att jag är nära alt inträda på rdigionsfrihets-frSgans stora stridsfält. Jag vill blott såsom en ytterligare lugnande omständighet för dera, som frukta för Svenska Statsreligionen, ånyo åberopa hvad bär af manga, bar blifvit sagdt förut, nemi. att Judarne icke någonsin gjort sig kända för proselytmakeri, utan tvärtom, till oell med under nuvar. förhållanden ofta öfvergåll till Christna läran, oell troligen skulle de öfvergående blifvit talrikare, om de icke just genom det mot dem rigtade förtrycket och förföljelserna sammanbållits.