Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 380. handa ari, då den andra är obetydlig lill hemmantal och folkmängd. För den större socknen vore ganska behölligt, att till en mångsidigare utredning af förhållandena kunde inväljas mera ån en ledamot i Beviilnings-beredningen; men sådant förbjuder författningen. Då likväl ledamöterna i beredningen icke kosta det allmänna ett enda öre, kandc gern» författningen gå så långt i liberalism, att det medgåfves hvarje socken i ett beredningsdistrikt alt välja auda till tre ledamöter ; BeviUnings-beredningen. Om remiss till Bevilinings—Utskoltet anhålles. Stockholm den 29 November 1962 C. J. L. Lönnberg, från Östergötlands län. Af €. J. L. Löiiuberg från Östergötlands lån, om ajldtande af underdånig framställning, all, med uppkäfvande af Kongl. Cirkuläret den 26 Januari 1856, den s. k. pastoralexamen mätte alldeles upphöra. Vid mer än eli tillfälle har missbelåtenhet uttalat sig emot pusloral-examen äfven under den form, som fastställdes al Kongl. Maj.Is nådiga Cirkulär till Domkapitlen i riket den 20 Januari 185G. De framställningar, som väcktes vid sisliidne riksdag, åsyftande ett borttagande eller en förändring af samma examen, blefvo nog knapphändigt behandlade, långl ifrån med den uppmärksamhet saken onekligen kräfver. Då det likväl år bekant, ali ibland presterskapet sjrlfl — icke endast det lägre och obefordrade — alltmera den åsiglen sladgar sig om oljenligheten af pa~ storal-examen, sådan den nu är bestämd; då från åtminstone elt universitets theologiska fakultet röster höras, sorn deruti instämma, torde del icke anses alldeles förmätet att ånyo framlägga frågan, i fornta hand till Rikets Ständers noggranna ompröfning. Att bär uppräkna alla de anmärkningar, man anför emot det förmenta gagnet af pastöral-examen torde äfven bellonäs mindre nödigt, då säkerligen litet hvar känner lill dem. Det må derföre vara nog alt framhålla några vissa punkter. Man Motioner i BondeStåndet 1862.
Med anledning af hvad sålunda förekommit, hafva Rikets Ständer beslutat, att såsom ersättning för de förluster, sorn lill följd af Strafflagens innehall, alt deri stadgade böter böra Kronan tillfalla, kunna drabba personer, menigheter eller allmänna inrättningar, må af inflytande bötesmedel, från och med del år den nya Strafflagen träder i verksamhet, lills vidare deni tilläggas ett belopp, motsvarande hvad de, efter inedelberäkning för sednaste fern år hitintills årligen uppburit; och lä Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det läcktes E. K. Majit i nådig Proposition lill Rikets näst sammanträdande Ständer framlägga förslag till ersättning ål vederbörande för den förlust, som genom de i Strafflagen stadgade böters indragande till Kronan deni till skyndas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 21 Oktober 1836. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Okl. 1863. Preste-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 21 Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, angående upphåfvande af rättigheten att börda jord å landet. (Lag-Utskottets Betänkande N:o 59.) S. A. K. Hos Rikets Ständer liar vid innevarande riksdag, likasom vid flera föregående, fråga blifvit väckt derom, att allt hvad lag eller särskilda författningar innehålla angående rättighet att i börd lösa såld, bortskiftad, pantsatt eller genom gålva eller testamente borlgifven fastighet å landet måtte varda till all kraft och verkan upphäfdt; och 4 Expeditions-Utskottels Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 137. då Rikets Ständer, vid öfvervägande af denna fråga, tagit i betraktande, att de lagstadganden, som företrädesvis i della hänseende egde vigt, — nemligen bestämmelserna i 17 Kap.
Prot.-Utdrag, den g November iS44‘ 309 S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets den 6 dennes e. m. på bordet lagda betänkande, N:o 70, i anledning af väckt motion om slads-skolans i Sköfde förening med folkskolan derstädes. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottets den 6 dennes e. m. på bordet lagda utlåtande, N:o 72, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande, N:o 29, afgifvet i anledning af väckt fråga, att fullmagter å namn, heder och värdighet utan \eiklig tjenstebefattning, icke mätte meddelas, blef detta utlåtande lagdt till handlingarne, med förklarande, att Ridderskapet och Adeln vidblef sitt förut i ämnet fattade beslut. Från Hög-v. Preste-Standct. S. D. Föredrogs Expeditions-Utskottets memorial, Nto 8, till Högled. Riddderskapet och Adeln, i anledning af dess återremiss å skrifvelseförslagen, No-is 10 och 11: Lades till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets följande betänkanden: N:o 20, i anledning af väckt fråga om förtydligande af Kongl. Brefvet den 25 September 1777; Bifölls; N:o 21, i anledning af väckt motion, angående ändring i 10 §, 12 Gap. Ärfda-Balken: Bifölls; N:o 22, i anledning af väckt fråga, angående förtydligande af 2 § 41 Gap. Missgernings-Balken: Bifölls. S. I).
Vore kristendomen dömd att sta eller falhi med den absoluta sanningen af stidana hypoteser, som dem Godet begagmr i sin afhandling om de sex skapelsedagarnii i » 13ibliska studier s, eller med vissa paradoxer i Drummonds snillrikii, arbete)) Naturens lagar och andens värld, så skullo visserligen en af våra mest kända fritänkare hafva rätt i sitt påsthende vid en offentlig diskussion, att » religionens fält minskas med stigande kulturs. Ty hvarje nytt vetenskap ligt framsteg, som kullkastade nämnda hypoteser ock paradoxer, skulle därmed också rikta dråpslag &amp; t; kristendomen. ' som slntligen vore s drifven ur sina sista tillflyktsorter a. J. dylika glada f örhoppningar om lcristendomens slutliga ödtl invagga sig nu fritiinkarne, härvid stödjande sig på en förvirrad sammanblandning af begreppet kristendom med begreppen ortodox dogmatik, undertro, obskurantism, asketism, eller hvad de nu heta, alls dessa medeltida vidunder, som det tycks höra till agnostikernas liufviidnöjen att få piska upp. Nen under det de hålla, på som bast, gör teologien, - soni det tncksri.int bör erlriinnas, delvis sporrad just genom fritiinkarne - i nära anslutning till en lrritisk historieforskning sådana framsteg, att rollerna slutligen befinnas vara ombytta. Det forna a framstegspartiet a intager, underbart att saga, den)) ") Se Viktor Rydbergs företal till öfrersiittn. af Edwin Arnolds dikt, Asiens ljriss. föråldrade ståidpunkten, och teologien stöder sig p&amp; vetenskapens senaste resultat. Bevis skulle nog kunna anföras p&amp; sanningen af detta påstående, bl. a. den teologiska^ delen af ' dr ' h n t o ~ i Nyströms kulturhistoria, som i en liten. viilskrif ven och strängt vetenskaplig broschyr af en ung teolog, S. A. ' Fries, underkastats en nedgörande kritik.
Man föreställde sig, att tidpunkten, då för fattningen utkom, var illa beräknad att inrymma åt främmande trosbekännare förmåner, som de hittills icke ägt; och att Konungens rådgifvare brustit i det förutseende man bort kunna vänta af dem, då de bort vara bättre underrättade om ställningar och förhållanden och de sympathier deras åtgärder Den i Juli e. m. >59 kunna väcka inom nationen, än som visade sig uti den kort efter författningens lifgifvande, tili följd al' allmänna opinionen, utfärdade förklaringen, hvarigenom reglementet uti de vasendtligare delarna återkallades. Utsk. liar visserligen icke ansett det vara oriktigt, alt förklaringen utkom; tvertom erkände Utsk. nödvändigheten deraf; meri man kunde icke underlåta att anse såsom stridande mot Rikets sannskyldiga nytta, att så illa betänkta författningar utkoramo, så att genom den allmänna opinionens höga yttrande Regeringen skulle blifva tvungen alt kort tid derefter återkalla dem. Detta har varit grunden hvarföre Utsk. anmält äfven denna anmärkn. efter 107 §:n , enär dessa förhållanden icke lagligen kunna komma under Riksrätts pröfning, emedan här icke är fråga om öfverskridande af allmän lag eller grundlag , utan endast om ett oförståndigt handlingssätt , stridande mot Rikets sannskyldiga nytta. På sådan grund anser jag äfven den mot Utsk. riktade beskyllningen, att i delta hänseende hafva handlat emot grundlagen, vara högst obefogad. Af fruktan att för mycket trötta R. o. Ad., om jag så fullständigt, som jag rätteligen borde, skulle genomgå och till besvarande upptaga alla de anmärkn;r, som i dag blifvit gjorda mot Utsk:s inemot'., vill jag, enär tiden nu så långt framskridit och de gjorda erinringarna förmodligen komma alt föranleda ålerremiss, då jag sedermera kommer i tillfälle alt utförligare och grundligare utveckla hvad jag nu haft äran anföra , inskränka mig till att endast ur minnet upptaga ännu en och annan anmärkning. Man har mycket vidlyftigt och omständligt utbredt sig öfver anmärkntn rörrde anslaget till K. theatern.
Den i Juli f. m. eller lill oell med dem, sorn efter utståndet straff ställas på fri (ut; så synes det, uppå Fångstyrelsens hemställan, tillkomna upphäfvande af vissa formaliteter vid correctionisters uttagande till sjötjenst och deras förhyrande så mycket mindre kunna leda till de deraf befarade vådliga följder, som nyttan af dessa formaliteters bibehållande i öfrigt ar tvetydig. Anmärka, emot beslutet af den 16 Maj 1835, att behållna öfverskott å statsverkets inkomster ej skola till Riksg.cont. levereras , förrän , efter rikshufvudbokens afslutande, liqvid om samma öfverskott blifvit uppgjord, Svar: ledn. detta beslut tillkommit. Sedan nemi , i följd deraf att statsreglerm vid sista riksdag, hvad utgifterna beträffar, tog sin början med år 11> >5, ehuru den påräknade högre inkomsten af tulloch hrännvinsbrännings-afgifterna icke erhölls förrän ifrån och med år ;B16, det blifvit nödigt att å Riksg.cont. anvisa ett extra-statsanslag af 570,000 r:dr för år 18 >5, och R. St, hos K. M. anmälte beslutet om detta anslag, hvilket likväl ej fick af Slat-scont. lyftas, förrän under Januari och Februari månader 18 >6 med hälften under hvardera månaden; så uppstod omsorgen att tillse, det medel ej måtte saknas för Stats eont:s utbetalningar under sista qvartalet af 1835, för hvilket ur i aila fall en betydlig del af inkomsten icke förrän det påföljande året inflöt Föröfrigt hör märkas, att vid sisla riksdag ingen tillgång för Riksg.cont. beräknades eller ens förväntades, genom ö f v e r s k o 11 s m e d e
Detta oaktadt synes denna tillverkning för femårsperiodens sista år, att sluta af Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerse-Kollegii berättelser, hafva varit större än något föregånget år, hvilket äfven gäller jernmanufakturoch ståltillverkningen, hvaremot enligt samma källa ett omvändt förhållande i det hela ägt rum med gjutgodstillverkningen, ehuru denna för vissa län betydligt stigit, hvartill mycket bidragit de jernvägar och andra nya kommunikationsleder. som öppnats. 52 Kopparoch zinktillverkning. Dödsfall af olyckshändelser ra. m. Fabriksrörelsen i allmänhet. För koppartillverkningen lofva detta qvinqvenniets resultater och åtgärder ökad framgång genom uppdagade nya malmstreck i Calmar och örebro län, samt de storartade anläggningar, som ägt rum vid Åtveds grufvor och som pågå vid Carl Gustafs kopparverk i Jemtland. För den storartade [ilan, efter hvilken 2inkmalmsbrytningen nu ordnats i örebro län, sedan grufve fälten inköpts af Belgiska bolaget La Vieille Montagne, redogör berättelsen för nämnde län. Med förbigående af de bruksoch bergverksrörelsen beträffande detaljer, hvilka enligt planen ej tillhöra femårsberättelserna, utan de årligen under Litt. C utkommande Bidragen till Sveriges officiela statistik, tillåter jag mig blott här ytterligare tillägga, att, då endast 11 dödsfall af olyckshändelser i denna rörelse med sina talrika faror omtalas inträffade under hela femårsperioden, detta ej kan antagas vittna om försummad uppmärksamhet hvarken från arbetarnes eller deras förmäns sida. Folkskolorna omfatta med sina välgörande verkningar jemväl hithörande arbetspersonal, men från åtskilliga län omtalas dessutom särskilda af verkens ägare bekostade skolor för arbetarnes barns äfvensom särskilda bibliotheker för arbetarnes bildning. Afven i afseende på dessas bostäder och ekonomiska ställning vitsordas stora förbättringar, af hvilket allt tydliga verkningar på sedlighet och ordning framträdt bland grufarbetarepersonalen å ställen, der denna förr varit brännmärkt för råhet och osedlighet.
Hr af S i I I é n, Wilh. Gideon, uppläste följande: Instämmande i den af Hr Prytz i gåraftonens plenum afgifna reservation, anhåller jag blott att få tillägga några ord. Jag hade nemi. hoppats och trott, att, efter all den klagan man både offentligen och enskildt sport öfver sedeslöshetens och brottens tilltagande, man skulle varit mera benägen, än sorn nu enl. min tanke visat sig, att befrämja den för Sveriges framtid så vigliga folkundervisningen, hvilken, stödd på en sann moralisk och religiös grund, dock blir det första medlet alt befordra mängdens sedlighet och dyscI Jag fruktar alt den stund ej blir alltför aflägsen, då man bittert nog får ångra hvad man nu underlåtit, och jag befarar att den tilltagande populalionen i våra fängelser och correctionsanslalter snart skall Jemna en dyrköpt erfarenhet deraf. Till dessa betraktelser har jag kommit i anledn. af det obetydliga kunskapsmått, som H. R. o. Ad. bestämt för utgången ur folkskolan. Min röst har varit alltför svag för att bär kunna göra 3;4 Den 18 Februari f. m. sig gällande, och den enda utväg jag nu äger, är, att i det H. Ståndets protocoller nedlägga min protest emot detta beslut. Upplästes Utsktns slutligen afgifna förslag ang:de anslag till folkundervisningens befrämjande. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Sedan R. o. Ad. nu för sin del beslutat det und. förslag, sorn skall ingå till K. M , rörtde folkundervisningens framtida tillstånd i vårt land, så är nu endast fråga om de anslag, hvilka för befrämjande deraf behöfvas. Det lärer väl ej vara någon enda, som lemnat någon uppmärksamhet åt denna fråga och tänkt sig förslagets verkställighet, hvilken ej inser, att hufvudvillkoret derför, hvarpå det beror om någon förbättring i folkundervisning skall komma att äga rum, ligger deruti att skicklige skollärare blifva danade.
Derefter tiIläggesi ”Collegiiim kan således* för dess Underdåniga del, ej annat finna* än att håde hola riket i allmänhet och Gothland i synnerhet skulle kunna draga mycken fördel och nytta deraf* att berörde hamn, tillika med staden Wisby, förklarades till porto francoj Samt håller således ej heller för betänkligt, att samma inrättning i underdånighet tillstyrka, särdeles som Gothland är en ifrån Vo4o Besv. och Ekon. tJtsk, Betänkancteru gränsor afskild ö, hvarigenom bästa tillfät* le gifves, att med samma precautioner, sorti i anseende till fremmande orter och deri* från kommande skepp iakttagas, hämma och förekomma de missbruk, som en fri tillförsel af alla utländska varor kunde föranlåta), till skada och olägenhet för rikets slöjde* inrättningar.’* Slutligen ingår Collegium i det reglementariska, i enlighet hvarmed Utskottet nedanföre får tillfälle att utförligare fram* ställa sina åsigter. Det torde här vara rätta stället att skär* skåda de framställningar, som blifvit gjorde om porto franco inrättningens befarade följder, hvilka äfven uti de remitterade Memorialen blifvit till vederläggning upptagne. Man fruktar, att Gothland, sedan det hunnit en något högre grad af välmagt, skulle reta eröfringslystnaden alt åtkomma denna ö med dess således förvärf vade rikedomar, och att, i betraktande af dess från JVIoderlandet af skilda läge samt öfriga omständigheter, dess försvar icke vore möjligt eller åtminstone skulle medföra en ansträngning, innebärande större kostnad för staten, än som af de vunna för delar ne ersattes. Om detta inkast medförde något allmänt och i sig sjelft bindande skäl, så skulo le de sköna kraftyttringar, hvilka historien visat, att de trefnaste folkslag uppbjudit till Besv. och Ekon. Ut sk, Bctnnkaaden. i 04 i förbättrande af sitt ekonomiska läge, varit För verlden och dem sjelfva förlorade, endast igenom den fega fruktan för en fiendes uppäggade roflystnad och den lika svaga känslan af brist på förmåga till eget försvar.
Jag anhåller derföre om återremiss af Betänkandet, 188 Deri 4 Junii e. m. på (let Utskotten, i stället, att föreslå en underdånig skrifvelse om Gårdfarihandelns afskaffande, må tillstyrka Rikets Ständer att ingå med en skrifvelse, hvaruti de anhålla, att Konungen, i enlighet med de grundsatser som visat sig i de författningar, hvilka sedan sista Riksdagen i ämnet blifvit utfärdade, fortfarande måtte tillse, att de ännu återstående missbruken ytterligare hämmas. Herr Hjerta^ Gustaf: Jag förenar mig i begäran om återremiss, i synnerhet på de skäl Hr Cederschjöld anfört, och jag anser öfverflödigt att nu återgå till en vidlyftig pröfning af saken, då Ridderskapet och Adeln vid sista Riksdagen, ehuru ensamme i sitt beslut, med så stor pluralitet ogillade hvad då föreslogs i enahanda syftning med Utskottens nu ifrågavarande Betänkande. De Statistiska uppgifter vi här hört af Hr Lefrén tror jag icke vara nog fullständiga för att kunna öfvertyga om Gårdfarihandelns bedrifvande med en misshushållning af arbetskraften. Ty om största linneproduktionen igenfinnes i Marks Härad, så är ylleproduktionen störst i Kinds Härad, hvilket gör, att örn man vill beräkna vigten ej blott af linneväfnader, utan äfven af ullstrumpor, vadmal och hästtäcken, samt den ofantliga mängd band, som tillverkas, skall man komma till ett helt annat resultat och ej finna de Handlandes antal så vida underligt, helst om man besinnar, att transporten sker örn - Den 4 Junii e. m. sorn med häst och ömsom med påsen på ryggen. Den, som sett dessa bygder och han göra sig begrepp om den jord folket här sökt göra odlingsbar mellan kärr, sten och klippor, torde inse omöjligheten för innebyggarne att bestå utan en fri handel med sine slöjdalster. Dessutom har Carl XI, i anseende till någon motsträfvighet hos innevånarne, vid Indelningsverket så hardt roterat denna ort, att den omöjligt kan utgöra onera, om binäringen fråntages densamma.
Det visas, att all verklig Elegans, såsom varande sjelfva höjden af Bildning, och i motsats till all Transcendens, såsom varande sjelfva höjden af Råhet, på och genom dessa grader uppstiger från sitt Minimum till det Maximum, der Elegansens äktaste kännare ”hat Geschmack wie Gott”, emedan ”die Allgüte ist die Seele seiner Seele”; hvilket gör, att han för sann Elegans anser endast ”die Herrlichkeit des ewigen Wohls: Wohl, im flimmernden Stäubchen, und in der Sonne der Sonnen; Wohl, im Thautropfen des Rosenblattes, und im Lichte der ewigen Weisheit”. Utgifvaren af nyssnämnda tidning bekom alltså här; hvad han väl ej hade påtänkt, en hel Elegansens Philosophi; hvars berigtigande, eller vidare utbildning, dess författare slutligen utbad sig – ”von Klopstock, dem Seraph des Gefühls und der Gedanken; von Jean Paul, dem Naturzauberer; von Hölderlin Hyperion 193; von Jacobi, dem allsehenden Nichtsseher; von Reinhold, dem Engel der Verständigung; und von jedem Virtuoso der Menschheit”. Dock lyktar den med ett löfte om nio artiklar, som efter denna theoretiska inledning skulle komma: ”I. Gustaf III: ein Augustus der Schweden. II. Bellman: in unseren Tagen ein Skalde der Urwelt. Ehrensvärd: der Weltblicker. IV. Stockenstrand: der Allordner 194. V. Linné: der bekannteste Unbekannte. VI. Rudbeck: oder, die Wahrheit der Fabel. Stjernhjelm: der mächtige Homeride. Carl XII: ein Hercules Musagetes 195. Christina: die Göttin der Genieen”. Derefter tilläggas dessa betänkliga slutrader: ”Und ich schreibe keine Geschichte anders, als harmonisch zu der ganzen Welteleganz.
9:o det ytterligare anslaget till G. och E. Scheutz, för den af dem uppfunna machin till mathematiska tabellers uträkning, 356,333: 16. 216,148: — 50,000: 14,968: 8. 1. 12.000: — 6,666: 32. 1,000: 3,333: 16. 1.560.449:24. 1, Det utgifts-bclopp, som, efter afräkning af dessa således, före oftanämnda tidpunkt, verkställda utbetalningar, återstår, och hvilket måste bestridas med Riksgäld s-kontorets då egande disponibla tillgångar samt de medel, hvilka under denna Riksdag redan blifvit eller varda till nämnde verk anslagna, utgör följaktligen R:dr 14,349,917: 33. 2. Denna sålunda beräknade, återstående utbetalnings-summa innefattar i allmänhet till beloppet bestämda eller med ledning af kända förhållanden beräkneliga utgifter. Men, utom dessa, måste, vid förevarande utredning af Riksgäld.>•- kontorets behof för dess utbetalningar, intilldess nästa Riksdags stats-reglering vidtager, jemväl tagas i betraktande den samma verk i nedannämnde hänseende äfven ålagda ersättnings-skyldighet, fastän de belopp, Riksgälds-kontoret till följd deraf kommer att utbetala, ännu icke kunna med nöjaktig tillförlitlighet uppgifvas. Det åligger nemligen Riksgälds-kontoret att ersätta Kongl. Stats-kontoret de brister, som visats hafva uppkommit derigenom, att de å I^iks-staten, i egenskap af förslagsanslag, uppförda utgifts-summor varit otillräckliga för dermed afsedda ändamål. Denna ersättnings-skyldighet har dock under sednare tider icke behöft fullgöras förr, än i sammanhang med liqviderna, angående de Riksgälds-kontoret tillkommande öfverskott å Statsverkets inkomster. Genom nyssnämnde öfverskott jemte den så kallade statsfyllnads-summan, hvilken Kongl.
» Är du ond på mig? » frågade hon ödmjukt. » Nej, » svarade han, utan att se upp från tidningen. Hon stod stilla ett par ögonblick, det var så mycket hon velat säga, men vågade icke. Nu var det ju i alla fall för sent att ändra sig, tant skulle aldrig tillåta det. Så böjde hon sig ned och kysste honom på pannan. » Adjö, så länge! » » Adjö, barn! Jag får väl se dig, innan du reser? » Hon nickade jakande och gick. Fredrik var då icke ond som väl var, tänkte hon, fast hon icke hade handlat rätt. Men det hade aldrig fallit henne in att stanna hemma, hon hade i stället gladt sig så mycket åt att få komma på en riktig bal, en bal i Stockholm. Ah, nu var allt nöje förbi, och hon skulle velat ge hvad hon ägde för att få stanna hemma, när hon steg in i vagnen med fru Verhoff och flickorna. » Har hon slagit åtta? » frågade fru Verhoff. &gt;Ja, för en liten stund sedan. » » Nå, då komma vi ju lagom. » » Ja, jag är tämligen lugn, » sade Boj, » ty jag är uppbjuden till fem danser. » » Och jag till tre, » sade Eva. Karin var icke uppbjuden till någon, och hon visste att hon skulle få sitta ensam i ett hörn hela kvällen, men det gjorde ingenting, — allt var henne likgiltigt. Aktiebolaget Desinfeetioa. Rikstel. — Kontor: I I A. Vestra Trädaårdsfl. 11 A. — Allm.Tel. IDUN 200 Men löjtnanterna Verhoff voro uppmärksamma värdar. Den äldsta af dem frågade Karin, om han fick vara ett ovärdigt surrogat för Fredrik och anhöll om första valsen, och sedan presenterades den ene unge officern efter den andra för henne, och det dröjde ej länge, förrän programmet var fulltecknadt, Och när första valsen spelades upp och Karin fick öppna balen med löjtnant Edvard, då glömde hon sina bekymmer, det var härligt att dansa, roligt att lefva och hon var ju bara nitton år! Tredje valsen var hon uppbjuden af löjtnant Änder, som Eva öppet beundrade och förklarade, att en bal utan honom var som en lykta utan ljus.