Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid pröfningen i Ståndens Plena af Ulskotts afgilna förslag, skall detsamma först framställas till antagande eller förkastande utan förändring. Göres dervid anmärkning till förändring, oell linner Ståndet ärendet tillfyllest utredt, må ti 7 Ståndet, sedan bestämdt förslag till sådan ändring blifvit uppgjordt, om dess antagande eller förkastande, antingen genast eller, derest någon ledamot det äskar, i annat Plenum besluta. Ar anmärkningen af den beskaffenhet, att den anses fordra närmare utredning, erhållc Utskottet af samma anmärkning del, för att förslaget derefter ytterligare granska och jemka. När ett sålunda heredt förslag till Stånden återkommer, varde det behandladt på samma sätt, som här ofvan om Utskotts första förslag stadgas, dock att ytterligare remiss ej må äga rum. mom. 3. 3:o Hela delta moment förblir o förän - dradt. Vid slutet deraf tillägges: Om grundlags-frågors behandling är i 81 § liegerings-Formen sär skildt stadgadt. konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 4. 29 § 73. Stadna Riks-stånden i sina beslut öfver någon fråga uti hufvudsakligen eller lill vissa delar skiljaktiga meningar, då skall hvarje Stånds beslut genom protokolls-utdrag remitteras till det Utskott, som med målet befattning baft, hvilket åligge, att meningarne, sa nära möjligt är, sammanjemka och med förslag öfver denna jemkning inkomma till Riksens Ständers Plena, som öfver den yppade frågan sedermera definitivt beslute. Skulle detta försök till jemkning fruktlöst aflöpa, utvälje Riksens Ständer i sina serskilda Plena, genom allmän omröstning, till en Nämnd att förstärka det Utskott, till hvars handläggning målet hört, så att ledamöterna blifva tretio af hvarje Stånd, hvilka sam fälld t rösta, såsom 53 § ftireskrifver, öfver den tvisliga frågan, och äge att densamma med Riksens Ständers rätt afgöra. Paragraphens innehåll förblir oföräudradt. Vid slutet deraf tillägges: Om behandlingen, i dessa fall, af grundlagsfrågor är i 81 § Regerings-Formen särskildt stadgadt.
Lit.A. Afd. 6. 2:0) upplyst, att denna förändring visserligen icke medfört den påföljd att båda Verken på en gång hela året igenom drifvas, hvilket ej heller varit att deraf förvänta, då vatten-tillgångens otillräcklighet vissa tider, är af mångårig erfarenhet bekräftad ; men att likväl derigenom ernåtts, att åtminstone höst och vår, båda verken kunna gemensamt begagnas, hvaraf följden ock blifvit, att Qvarntullen ökat sig med 5o proc. och derutöfver, så att Brukets hälft deraf, som utgjorde år i832 24 tunnor 6 fjerdingar, och år i833 2i tunnor 6 fjerdingar, stigit år 1834 $9 tunnor 6 fjerd, och år 1835 till 36 tunnor. 6:0 Herrar Revisorer hafva anmärkt, att ehuru anledningen till det redan år 182S påbörjade men först Ar i834 slutade, Tumba hemman öfvergångna laga skifte, i Fullmägtiges Berättelse uppgifvits hafva varit, att blifva qvitt ett nära Brukets tomt beläget, Hogelby hemman tillhörigt krogställe, Bruket dock måst träffa serskild öfverenskommelse med Ägaren, om krogens bortflyttning och derför utbetala 666 R:dr 32 sk. B:co. Jag bör härvid ej lemna obemäldt, hurusom citationen utur Fullmägtiges Berättelse är så till vida mindre fullständig, att orden: ibland annat, sorn der finnas, blifvit af Herrar Revisorerne förbisedda. För öfrigt upplyser Bruksförvaltarens förklaring i ämnet, (Bil. Lit.A. Afd. 6. 3:o) att enligt Kongl.
Majus Finance-Departement öfverlemnade, ansökningar, med tillhörande handlingar, blifvit yrkadt och föreslaget, i afseende å speciela bestämmelser i Tull-taxan, med dertill börande underrättelser, har Utskottet, vid hvarje serskild artikel, öfvervägt och deråt lemnat den uppmärksamhet, som med vidblifvande af gällande Taxas hufvudgrunder kunnat stå tillsammans, och att, i de delar åter, der ändringar eller föreskrifter, i öfverensstämmelse med gjorda framställningar, icke blifvit föreslagna, har Utskottet ansett dem vara antingen Prot.-Utdrag, deri 8 Januari 18/p. 311 stridande emot berörde grunder, eller i öfrigt mindre lämpliga, och alltså icke kumia vinna afseende; Lades till handlingarne, under förbehåll för Ståndet att, vid de speciela förslagen, efter befogenhet, anmärka och pröfva. Tillstyrkandet, att Rikets Ständer må i allmänhet biträda de af Kongl. Maj:t, enligt meddelade Kungörelser och Circulaire-bref, sedan 1111 gällande Tull-taxas utfärdande, stadgade förändrade tullbestämmelser för Artiklar, uppräknade pag. 35, 36, 37 och 38; Pröfning af införsel-tullen för spik af 2 tums längd och deröfver, samt för varor under rubrik: Spik, all annan, samt allt Manufacturoch Handtverks-smide, ej specificeradt, uppskjöts och tillstyrkandet i öfrigt bifölls; Yttrandet, pag. 38 och 39, i fråga om införsel-tull för stenkol, stenkolsstybb, eller Cinders, samt Cokes eller afsvaflade stenkol Betänkandet bifölls; Förslag, pag. 39, om utförsel-afgifters upphörande för serskilda der uppräknade artiklar: Bifölls; Tillstyrkta tullbestämmelser för nedannämnde varu-artiklar: Tullvärdet godkändes, men införsel-tullen bestämdes till 12 sk. per skålpundet; Apotheksvaror:
Af dessa handlingar, hvilka Förvaltningen af Sjö-ärendena insändt tillika med yttranden i ämnet från den s. k. Reglcinents kommittéen, som har att utreda frågor om ordnandet af nya inrättningar vid Flottans förenämnda station, och från Befälhafvande Amiralen, inhemtas bland annat, att, till fyllande af stationens behof, beräknade äfven med nödig tillökning för händelse af krig, erfordras en ångqvarn med 2:ne par stenar för mjöltillverkning, ett mindre särskildt stenpar för grynmäld och en sikt-inrättning, äfvensom ett bageriverk med fyra ugnar af jern och en degknådnings maskin, jemväl drifven medelst ånga. För begagnande af alla dessa verk är beräknad en ångmaskin af omkring 13 hästars kraft. Härmed skulle utan svårighet dagligen kunna åstadkommas, om bröden beredas till 4 skålpunds vigt hvartdera, portioner för 11,200 och, om bröden blifva dubbelt så stora, eller 8 skålp. hvartdera, för 13 696 man. Under vanliga förhållanden skulle tillverkningen icke behöfva att till denna höjd uppdrifvas, och för den nu varande bröd åtgången kunde spanmåls-förm.dningen medhinnas å blott det ena stenparet i ångqvarnen, enär hvarje stenpar beräknas lemna 101 centner mjöl om dagen; men det andra paret vore erforderligt dels när tillverkningen måste ökas, dels vid möjligen inträffande reparationer eller tillfälliga hinder vid det, som eljest vore i bruk. Den nuvarande bageri-byggnadens apterande för de nya ugnarne skulle dels medföra den svårighet, att under inrättningens uppförande all brödbakning måste inställas, dels skulle det hela icke kunna ordnas på sådant sätt, att för framtiden de fördelar vunnes, som kunde påräknas, om qvarn och bageri uppfördes i sammanhang med hvarandra efter lämp igaste konstruktion och plan.
Men sanningen är en häfdetecknares första pligt. Det är ingalunda på några lösa uppgifter, som jag omtalar denna träffning, annorlunda än den blef inrapporterad. Jag grundar tvertom min berättelse på det som hvarje person vid brigaden kan bestyrka, och har dessutom haft ganska tillförlitliga handlingar att rådföra. Jag har äfven läst den af general Sandels åt öfverste-löjtnant Dunker lemnade instruktion, hvilken, med Sandels egenhändiga underskrift, vid Dunkers död fanns af honom förvarad. Numera öfverste Montgomery anför ock, uti tidningen Allmänna Journalen 1825, N:o 226, att Dunker fått uppdrag att öfverrumpla Ryssarne vid Idensalmi, tvert emot hvad general Sandels rapport innehåller. General Sandels hade alltid, såsom jag redan förut nämnt, den nogaste kännedom om sin fiende. Således viste han nu att Ryssarne, hvilka till Karelen afsändt en del af de förut vid Idensalmi stående trupper, lågo alldeles overksamme, isynnerhet sedan de erhållit underrättelse om de till Sandels från stora arméen ankomne förstärkningar. Ryssarnes ställning var följande. General Tutschkoff, som bodde på Idensalmi prestgård, hade sina trupper förlagde bakom eller söder om Idensalmi kyrka, uti Palois, Ulmala, Taipale och andra byar, belägne de närmaste en half och de aflägsnare en och en half mil från Wirta bro. Generalerne Alexeieff och Jerschoff lågo oss närmare, på Fredriksdal, och af deras fördelning omkring 400 man, såsom förposter, längre norr ut, emellan Fredriksdal och Walkiais by; återstoden, eller omkring 1,000 man, stodo vid Wirta bro. General Sandels, som begagnade alla tillfällen att tillfoga fienden afbräck, uppgjorde, i anledning af denna Ryssarnes ställning, följande plan. En utvald trupp af 1,000 man, skulle, med fem mils omväg, genom kärr och ödemarker, den 10 November kl. 12 om natten öfverrumpla de vid Wirta bro förlagde Ryssar, hvilka lågo der sorglöse, och trodde sig tryggade genom sina förposter.
Om qvällen, när alla hade lagt sig, kröp Roll i en vrå och lyssnade till jättens och jättesans samtal. De öfverlade, att de skulle döda pojkarne, sedan dessa hade fallit i sömn. För att i mörkret kunna skilja dem ifrån sina egna barn, hade jättesan satt mössor på pojkarnes hufvuden och bundit hucklä’n (hufvudkläden) på flickornas. Men Roll smög sig fram ur vrån, och satte mössorna på jättebarnen och hucklä’na på sina bröder. När nu jätten steg upp om natten för att slå ihjel pojkarne, dödade han i stället sina egna barn. Men Roll väckte sina bröder och sade: »gån! nu hafver jag frälst eder.» Han tog derefter jättens käpp, med hvilken man kunde gå öfver rinnande vatten, och så flydde pojkarne sina färde. När Roll och hans sju bröder länge hade vandrat omkring, kommo de slutligen till en kungsgård. Konungen, som rådde öfver kungsgården, sade till Roll: »skaffa mig jättens guld-täcke, så skall du få min yngsta dotter.» Roll lofvade försöka, allenast man ville gifva honom ett rep. Han erhöll ett sådant. Då band han vid repets ända en lång krok, begaf sig derefter till jättens stuga, klef upp på taket, nedsläppte repet genom en springa, och vindade så upp det fagra guld-täcket. Men när jätten märkte, att hans guldtäcke var borta, ropade han: »Roll! har du tagit mitt guldtäcke?» Roll svarade: ’ja men, kära far!’ Han begaf sig derefter till konungen, och öfverlemnade det kostbara täcket, såsom han hade utlofvat. Konungen sade till Roll: »nu måste du skaffa mig jättens Jul-galt.» Roll lofvade försöka. Han tog så en kolla (ämbar), lade svin-bär deruti, och lockade galten med sig till konungen. Andra dagen hördes jätten ropa: »Roll! har du tagit min julgalt?» Roll svarade: ’ja men, kära far!’ Konungen sade åter till Roll: »du måste skaffa mig jättens lyse-trä, som lyser öfver sju konunga-riken.» Roll lofvade göra sitt bästa och begaf sig till jätten.
Öfver rätta förståndet af 61 kap. Missgernings-Balken hafva tvifvelsmål uppstått och skiljaktiga meningar blifvit hos domstolar följda, af hvilka meningar vid första påseendet deD tyckes hafva största grundligheten, att kapitlet, enligt sin öfverskrift, icke bör anses handla om annat, än hvad som i egentlig mening heter missgerning eller groft brott. Man har föreställt sig, att sådane mindre brott eller förseelser, som icke rätteligen kunna inbegripas under namn af missgerningar, ej heller vore i förevarande kapitel, såsom den allmänna lagen om delaktighet, åsyftade samt att på dem ej kunde skäligen lämpas det ansvar för rådgifvande eller biträde, hvilket här stadgas för de grofya brotten, utan ansett det vara lagens mening, att för de ringare ingen annan behöfde straffas, än gerningsmannen sjelf. Denna mening har funnit bekräftelse jemväl uti beskaffenheten af de ansvarsbestämningar, som uti meranämnde kapitel förekomma, då man icke annorlunda skulle kunna förklara, att äfven mindre delaktighet der uti 2 § ej belägges med ringare bestraffning än spö eller ris, fängelse eller arbete, hvilket säkerligen vore omöjligt, om dermed mentes delaktighet i sådane brott, som gerningsmannen sjelf får med böter försona. Det kan ej nekas, att detta lagställes tillämpning på de ringare brotten uppenbarar sin orimlighet, när t. ex. en person, som tillstyrkt eller uppmanat en annan till utdelande af några slag utan påföljande lyte eller skada till lifvet, blifvit dömd att plikta med fängelse vid vatten och bröd, då deremot gerningsmannen undslapp med penningeböter för blånader och blodviten. Om en sådan tillämpning är grundad på lagens bokstafliga lydelse; så eger deremot den skiljaktiga meningen andra grunder, utgående från ämnets natur. Det vill icke förefalla tro - ligt, att sedan särskildt blifvit förordnadt så väl om delaktighet i dråp, hvarom 24 kap.
Betänkande gjorda tillägg, att för den spannmål, som med Extra Discontbiträdet uppköpes, marte erläggas de i orten gångbara priser, uttryckes illa och emot Urskottets intention, om icke tydligen visas det uppköpsprisen väl kunnat vara öfver men icke under de i orten gångbara 5 ty dessa aro i ymnige år alltid nedfallne och ändamalet deremot att förekomma vanpris. Herr Silverstolpe, Gustaf Abraham, uppläste verba formalia i BancoUtskottets Betänkande, och anmälde att de ord för ord voro afskrifne, tilläggandes att ExpeditionsUtskottet icke hade kunnat expediera annorlunda än beslutet hade blifvit fattadt, och hade ofullständigheten uppkommit deraf, att beslutet om det sednare icke blifvit taget förr än det förra redan hade hunnit tili expedition. 220 Den 7 Augusti. Uppå härefter gjord proposition blef ExpeditionsUtskottets Memorial bifaller, och tilläggningen i den underdåniga skrifvelsen sålunda godkänd. Vid förnyad föredragning af OeconomieUtskottets, i Memorial, sorn den y dennes upplästes, gjorda anmälan, rörande mål hvaröfver RiksStånden stannat i skiljaktiga beslut, blef samina Memorial, såsom icke kräfvande någon åtgärd, lagdt till Handlingarne. Upplästes å nyo Statsoch BancoUtskottens, den 5 dennes pä Bordet lagda, Utlåtande, hvaruti förmäies att Utskotten stannat i paria vota vid frågan om jemkning i RiksStåndens beslut, huruvida Bankens biträde vid Götha Canalarbetet skulle räcka bestämdt till och med år 1820, eller äfven till näst derpå följande Riksdag. Herr Grefven och Landt Matvkalken tillkännagaf att alla 3 de öfriga Stånden numera hade förenat sig om det sednare af dessa alternativer. Grefve Lilliencrantz, Johan Wilhelm, erinrade att BondeStåndct, som begifvit sig tjll detta af Prestoch BorgareStånden förut fattade beslut, likväl gjort det med ett förbehåll , nämligen: att i händelse Urtima Riksdag före år Den 7 Augusti. 221 1820 inträffar, Rikets då församlade
Oss för Svea Rikes Kronprins, att efter H. K. M:s, den allernådigste Konungs och Herres, Carl XIIl:s, nu jemväl vår allernådigste Konungs och Herres, dödliga afgång, Svea Rikes regering tillträda, till Sveriges Konung krönas och hyllas samt Riket styra efter den af R. St. den 6:te Juni 1809 fastställda samt af Konung och Ständer antagna Reg.Fts bokstafliga föreskrift och Rikets öfriga gällande så väl grundlagar som allmän lag och laga stadgar; alltså emottage Vi med uppriktig erkänsla denna Oss betedda ära, och försäkre, att vårt fasta uppsåt och oryggliga beslut äro och alltid vara skola, att efter vår yttersta 200 Den 3 Juli f. m. förmåga emot ett fritt folks så oinskränkta förtroende svara, på sätt detsamma äger rätt att af oss fordra och vänta. Detta allt vele och skole Vi oryggeligen hålla, sä kärl det oss vara må att Svea li. St. och innebyggare skola vara pliglige, alt deras af gifvande trooch huldliets-ed emot oss efterkomma och fullgöra. Tili yttermera visso förbinde vi oss härmed och bekräfte med vårt namns egenhändiga underskrifvnnde och med liflig ed, att Vi allt detta obrottsligen skola fullgöra; så sanni mig Gud hjelpe till lif och själ.” Jag skall anhålla att härtill få lägga ännu ett annat document, nemi. ett tal vid riksdagens afslutande 1S10, å hvilken grundlagen hade blifvit antagen. Konungen yttrade deruti: ”Men sedan farorna flytt, sedan fäderneslandets tillkommande öden klarnat för våra blickar, tillhör det eder, gode herrar och Svenske män, att fullborda, att underhålla det verk, J så lyckligen grundat.
Husbonde vill honom i ”tjensten behållamen häraf kan uppstå den följd » att Recriiter gå, under 1 till lj år, oexercerade, oaktadt de under tiden dra-’ ga lön utaf Roten , det alltså stadgas borde, att hädanefter Recriit , som årstjenst innehar, må vara skyldig att, under mötes - Läg-samlÄJlm.Besv-O.Oec. Utsi. Båt. N;o f>4i 4£ tiden , lega karl; sorn lörräfiar Husbondens tjenst, och Husbonden förpligtas, att derr uppå ingå. ”Sorn den anmärkta föreskriften utgår »'från en , i Utskottens tanka , välgrundad »'åsigt, att nemligen , i fredlig tid oell då »'rätter nöd på färda icke är , värfning icke ■'eller må rubba ett i laglig ordning traffadt »'aftal ; så kunna Utskotten hvarken tillstyr^ »’ka , att Tjenare, som , efter inträde i åra™ »'tjenst, tagit värfning, må kallas till tjenst»'göring såsom Recriit, förr än Legostämma »’ute är, eller att Husbonde varder förpjig”tad alt , mot sin vilja, begagna främmande ”biträde i den lagstaddes ställe. Skulle åter ”redan anvärfd Recriit taga lega som Tjen^, }’stehjon ; så följer, i omvändt förhållande/ ’’att eli senare aftal icke kan befria från ''förbindelser, sorn i den föregående värfninJ ”gen ingingo, och att Recriiten således, utan ”att afseende kan fästas vid hans egenskap ”tillika af Tjenstehjon , mäste inställa sig, vid J’påfordran, till tjenstgöring. Utskotten an”se fördenskull den väckta motionen böra Vförf alla." 9 Art. Om hvad i öfrigt vid Stadgan iakttag gas bör. 46 Lagsamt.Allm.Besv,o.Oec.Uisk.
Med afseende å de nya åligganden, Riksgälds-kontoret erhållit, till följd af Rikets Ständers under dåvarande Riksdag fattade beslut, angående ett fonderadt statsskuld-systems införande och den blifvande statsskuldens förvaltning af detta verk, hade Rikets Ständer för det dåvarande, och innan någon erfarenhet kunnat vinnas om den härigenom uppkommande tillökning i göromålen inom samma verk samt de nya eller ökade göromålens förenlighet med öfriga tjensteäligganden derstädes, funnit sig icke böra till slutligt afgörande företaga den under nästföregångna Riksdag väckta fråga om ny eller förändrad organisation af Riksgälds-kontoret samt reglering af dervarande förvaltnings-bestyr och tjenste-göromål. Emellertid hade Rikets Ständer pröfvat lämpligt uppdraga åt Fullmäktige att, utan hinder af de i reglementet och gällande tjenstgöriugs-ordning meddelade föreskrifter rörande sättet och ordningen för samma göromåis besörjande, deruti besluta och till verkställighet befordra sådana förändringar, hvarigenom, så vidt sig göra lät utan att nödiga kontroller åsidosattes, den största möjliga enkelhet och skyndsamhet vid ärendenas behandling samt minskning i tjenstemännens antal åstadkommes; och skulle Fullmäktige derjemte ega att, under tiden intill nästa Riksdag, i den mån förut utgående löner och arfvoden vöre eller blefve för sådant ändamål författningsenligt disponibla, använda desamma ej mindre till de löne-förbättringar, hvilka af rättvisa och billighet ansåges påkallade, än för de nya eller förändrade göromål, som, för verkställigheten af Fullmäktiges i ofvanberörde hänseende vidtagna beslut, komme att detta verks tjenstemän åläggas. I öfverensstämmelse med Rikets åren 1850 och 1851 församlade Ständers härom meddelade föreskrift, borde, intilldess frågan om Riksgälds-kontorets förändrade organisation blifvit af Rikets Ständer afgjord, de tjenster vid detta verk, som 4 Slats-Utskollets Utlåtande M 270. redan vore eller dessförinnan blefve lediga, allenast genom förordnande tills vidare återbesättas.
» 2,898,600; — eller tillhopa R:dr 4,798,600: — Transport 4,798,600: — 4 — 26 - Transport 4,798,600: — Om nu Gck härifrån afdrages det saldo, sorn, enligt liqviden öfver brister, öfverskott och besparingar för af 1858, bör af Riksgäldskontoret ersättas, » 803,258: 8. så återstå ändock R:dr 3,995,341: 92, utgörande den summa, som Riksgälds-kontoret ännu äger att af stats-verket utbekomma, och det torde häraf vara till fullo ådagalagdt att några ytterligare åtgärder måste vidtagas, för att återbringa jemnvigt i förhållandet mellan Stats-kontorets inkomster och utgifter, samt sätta nämnde verk i stånd att vid alla tillfällen kunna verkställa de utbetalningar, som detsamma åligga. Enligt Revisorernes förmenande, mäste anledningarne till den öfverklagade svårigheten för Kongl. Stats-kontoret, att kunna fullgöra sina utbetalningar, sökas dels i de ofvan omförmälda, af Herr Finans-ministern uppgifna omständigheterna, dels deri, att Stats-verket för sina utgifter nödgas hålla kontant kassa icke blott i hvarje Ränteri, utan ock i de flere embets-verk inom hufvudstaden, åt hvilka förvaltningen af särskilda delar utaf de till stats-regleringen hörande medel blifvit öfverlemnad, dels deri att cirkulationen af de till stats-verket hörande penningar i allmänhet är alltför trög och långsam. Om den förändring i dessa hänseenden kunde tillvägabringas, att de förvaltande verken i allmänhet icke behöfde hafva om händer några kontanta penningar, men deremot hade rättighet att för sina utgifter inom vissa begränsade belopp utfärda invisningar, ställda på Kongl.
Och då Kongl. Maj:t uti sistberörde Nådiga Bref bland annat behagat förordna , att hvad utaf RiksgäldsContoirets medel uti Länen till krigs-skulder kunde hafva blifvit förskjutit, skulle beräknas till afkortning på de Sex hundra Tusen Riksdaler, som, till Krigsskulders godtgörande Ri* lets Höglofl. Ständer vid 181 5 års Urtima Riksdag på Deras Riksgälds-Contoir anvisat, annio* StåtS'Utskottets Betänkanden'. 1253 dades Konungens Befallningshafvande i Götheborg uti skrifvelse från Herrar Fullmäktige under den 28 September, att, i afseende på Liquiden af förenämnde 600,000 R:dr ofördröjligen meddela uppgift pä hvad utaf RiksgäldsContoirets medel ifrån och med 181 3 för Kongl. Krigs-Cominittéens räkning inom Länet blifvit förskjutet, med utsättande af det belopp, som hvarje år blifvit utbetalt samt huru mycket deraf till utgifter under en eller annan benämning serskildt blifvit användt, likasom urskiljas boide hvad utaf de anticiperade Summorne varit af det ena eller andra årets medel. I anledning häraf erhölls från Lands Contoiret den uppgift, att för Kongl. Krigs-Committéeris räkning, voro inom Länet utaf Riksgälds-Contoirets medel anticiperade 78,883 R:dr 2 sk. 4 rtst, hvilken summa också af Kongl. Krigs Committéen genast blef Contoiret godtgjord. Och ehuru den uti 1814 års Summariska Redogörelse balancerade Summa genom inbetalningen från Kongl. Krigs-Committéen såmedelst blifvit ansenligen nedsatt , samt förhållandet med Restantierne hos Kongl. Kam rnar-Coltegium redan var anmält, funno Herrar
Cm deremot å en sedel nedra högra fjerdedelen helt och hållet saknas., ellar om af denna fjerdedel endast någon del af fina trycket till venster är sammanhängande med dc öfriga delarne af sedeln, kunna dessa sedelstycken, äfven om de i öfrigt äro fullständiga, icke antagas till inlösen, ulan böra CuOööi Ca Ola Varande det innehafvare af mindre Riksgäldssedlar, som blifvit casserade, på grund af de vid 1828—i83o årens Riksdag i detta afseende meddelade föreskrifter, obetaget att samma sedlar till yt - Ståts-Utskottets Memorial, N:o 494. is terligare granskning, efter nu anförda, grunder uti Riksgälds-Contoret förete. §• 8. Genom tillkännagifvanden i hufvudstadens allmänna Tidningar erinras allmänheten, så ofta nödigt pröfvas, om innehållet af Kongl. Kungörelsen den i4 Februari i835, angående prsescrjptionstiden för Riksgäldssedel nes emottagande i Kronans upphörd och inlösande i RiksgäldsContoret. §• 9* Den reparationsfond af Niltiotre tusen Nio hundrade’ tjugusex (93,926) Riksdaler, som innehållits utaf de medel, Götha Canal-Bolag, enligt Rikets Ständers beslut vid 1828—i83o årens Riksdag, i RiksgäldsContoret insatt, skall, till följd af samma beslut, emot erläggande af Fem (5) procents ränta, hvilken Canal-Bolaget, vid hvarje års slut, godtgöres, i Conloret fortfarande innestå, till säkerhet för nämnde Canals framtida underhållande. §. to.