Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inom Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden bar blifvit anmärkt: att skilnad borde göras emellan Caractersfullmagter, hvilka åtföljas af lur och befordringsrätt, och sådane, som endast lyda på namn och värdighet; alt bevillning för Caracters-fullmagter borde belt och hållet försvinna och §. §. derom utgå; att Proste-Tiilar borde från afgifter befrias, äfvensom fullmagter på Häradshöfdinge namn, som gifves åt unga Domare, ej blott såsom en Titel, utan som en verklig grad, hvartill man endast kunde komma genom väl vittsordad tjenstgöring på Domarebanan; att å Caracters-fullmagter borde läggas högre bevillning, än Utskottet föreslagit; alt denna bevillning borde påföras såsom fullmagtslösen ; att tydligen borde bestämmas örn bevillning skall erläggas äfven för den Charta, som belägges Kongl. Fullmagter, i stället för CanzliGebiihr; samt alt ordet: Berednings-Comité borde från 38. §. utgå. Då Utskottet icke funnit några giltige skäl anförde mot lämpligheten af Utskottets förslag, och andra eller flera undanlag från afgiftens utgörande, än som uti 87. §. 3 momentet medgifvas, icke rättvisligen synas böra ega rum, samt uti i:tsa momentet af samma §. blifvit tydligen bestämdt, att bevillning skall erläggas af beloppet utaf allt det stämplade papper, hvarmed ifrågavarande caracters-fullmagter blifva belagde, anser Utskottet sig icke kunna frånträda hvad härutinnan blifvit föreslaget; njen får, i afseende på den mot 38. §. serskildt förekomne anmärkning, lierasliUla, att orden: ''Beredningsoch" uti första radeji 4° Bevillnings-Utskottets Utlåtande> N:o 27. må, såsom tillkomne af misskrifning, från sistnämnde §. uteslutas. 38. §. jiag. 36.
Att cn Adel utan sjelfskrifvenhet, och med valrätt inom sig ej är till sin verkan i samhället någon verklig adel, och att historien ej upvisar möjligheten af dess bibehållande på en sä konstgjord grund, är för mig klart. Den öfvergår då från en verklig statsinstitution till hvad den nu åtminstone i Sverige med orätt beskylles för att vara, nemi. till ett monopolium för personer, ett förhållande, som är och blir förhatligt. Jag anser den ej nu vara ett monopol, utan en i staten nödvändig institution, som endast kan uppehållas genom personliga rättigheter åt en del af Statens medlemmar, och i ingen mån mot de öfrige orättvisare än arfsrätten tili egendom. Båda principerna äro för samhället lika nödvändiga, och anfalles de, så är det ej blott individen, som man i hans ärfda representationsrätt eller ärfda egendom anfaller, det är Staten man botar. Har man kullkastat den förra kan man ej med konseqvens klandra den som anfaller den sednare. De öfriga Ståndens representation af de dem tillhörande .Statsintressena, tyckes vid första påseendet vara bättre bibehållen. Jag tror det dock vara mera skenbart än verkligt. PresteSt. blir ej ett rent uttryck af det andliga och religiösa elementet, sedan derpå blifvit inympade för detsamma i det hela fremmande elementer. BargareSt. kan svårligen af någon anses representera handel och näringar, sedan det blifvit till den grad upblandadt med för detsamma helt och hållet heterogena samhällsklasser, att det i de flesta af våra släder positivt kan, och troligen kommer, att undertryckas. BondeSt. nu utgörande ett rent statselement och hvilket, om måhända någongång blott såsom en katalytisk kraft, dock alltid varit kanske det starkaste stödet och rolen för Svenska representationssättet, kan ej annat än förlora, genom att i sig uptaga den råaste, sämsta och skadligaste klass i samhället, halfherrarnes. — För att afhjelpa det fel, alt individer nu finnas utan representationsrätt, har man upoffral den högre och vigligare fordran af de stora statsintressenas rigtiga och verksamma representering, genom de mot dem svarande Stånden.
Man skulle kunna taga dig för en äldre syster till din dotter. » » Det har jag ändå litet svårt att tro, » svarade småleende den tilltalade, en vacker, vänlig ' fru på några och fyrtio år, » men i alla fall är det bra roligt att hafva en vuxen dotter. » » Hvad ägnar hon sig åt? » frågade en annan af fruarna. » Ja, » tog den första uti, » hvad skall hon bli? Studerar hon? Eller har hon kanske redan någon verksamhet? » Verksamhet? Ja, visst hade hon verksamhet, om någon! Bara alla strumpor, som skulle stoppas och » stickas vid » åt de fem yngre bröderna, skjortor som skulle sys, rockar ändras och vändas, att icke tala om husets linneförråd, som skulle hållas i stånd — nog visste fru Amelie, att hennes lilla Agatha hade ett tillräckligt arbetsfält! Men detta kunde hon ju ej sätta sig och beskrifva för hela sällskapet, och hon stammade förlägen något om, att Agatha ännu var så ung och behöfdes så väl hemma. » Jag skulle då aldrig hafva samvete till att låta någon af mina flickor gå hemma och gräfva ned sig i hushållsbestyr, » sade en af de elegantaste deltagarinnorna i kafferepet. Och när de själfva kosta på sig sin klädsel, så kan ju jag hålla tjänare och sömmerskor i stället. » » Ja, dina döttrar äro ju så väl placerade, » svarade en lika elegant väninna. » Nå ja, jag kan ju inte heller klaga — • min lilla Julia har en ganska bra plats i en bank, och — » » Och en mycket inbringande plats förmodar jag, » inföll en annan. » A - h, icke så särdeles — tusen kronor om året. D e ha gifvit tolfhundra förr, men Julia behöfver ju, gudskelof, inte se mycket på de pekuniära fördelarna, utan då hon erbjöd sig att sköta platsen för tusen kronor, så fick hon den naturligtvis, fast det var trettiosju sökande. » » Ja, det är då bra, när en ung flicka har någon bestämd sysselsättning - — » » I synnerhet när hon får tusen kronors lön, » sade en röst från ett hörn af rummet. » Och det är så tillfredsställande att hafva en nyttig verksamhet —. » » Som man inte behöfver, » interfolierade rösten.
A. 43. — tjenstemän, angående särskilda gratifikationer till åtskilliga af. XI. B. 441, 443- A. 449- — Ledamöter, val af, angående; Se Val. — förrättade; Se Lista. Stats-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 1. angående tillökning af Utskottets Kanslibetjening. I. B 83. A. 91. — N:o 2. med öfverlemnande af ett exemplar af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof. I. B. 83. — N:o 3. med återlemnande af Riksdags-fullmäktigé Pehr Mattssons från Westmanlands, Johan Pehrssons från Upsala, Mats Perssons från Stockholms, Tobias Linds från Göteborgs och Bohus samt Johan Johanssons från Ostergötlands län, till Utskottet remiterade motioner, angående den s. k. personliga skydds-afgiftens användande till folkundervisningens befrämjande. II. B. 237, 525. — N:o 4. med återlemnande af till Utskottet remitterade Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående vissa ändringar i nu gällande stadganden om utskrifnings-sättet och inrättningen af allmänna bevärings-manskapet. II. B. 237, 526. — N:o 5. med den till Rikets nu församlade Ständer, af fullmäktige i Riksgälds-Konteret afgifna berättelse. II. B. 237, 526- — N:o 6. med återlemnande af Riksdags-fullmäktigen Per Ostmans från Westernorrlands län till Utskottet remitterade motion angående förändring i ålagd postförings-skyldighet för 2:ne hemman i Säbrå socken af Westernorrlands län. I. — N:o 7- Hänledning af väckt fråga om införande i tidningarna af sammanfattningen utaf Riks-Ståndens förhandlingar samt särskilda kansli-biträdens anställande för sådant ändamål. I. — N:o 9. angående godtgörande af Hr Landtmarskalkens och Hrr Talmäns Riksdags-kostnader. I. B. 540.
Den hufvudsakligaste andel uti Gamla Ull-Diskontfondens tillgångar utgöres af dess fasta egendom, Ullmagasinsbyggnaden i Norrköping, bokförd till ett värde af 36,000 R:dr; och bör derjemte anmärkas, att uti Fondens ofvannämnde kapitalbehållning innefattas osäkra och på konkurs-utredningar beroende fordringar, af tillsammans 12,252 R:dr 10 sk. n r:st. Vid betraktande af den successiva minskning i Gamla UllDiskontfondens tillgångar, hvilken under åren i84i och 1842, i likhet med de föregående, ägt rum, företer sig påtagligen angelägenheten deraf, alt, såvida icke nämnde Fond innan kort skall befinnas otillräcklig för uppfyllandet af de med densamma afsedda ändamål, största möjliga besparing varder iakttagen i hänseende till de derå anvisade utgifter. Härvid förekommer, att, under hvartdera af revisionsåren, Direktören N. E. Hofman Bang, i och för dess åliggande att tillhandagå enskilde personer med råd och underrättelser rörande fårskötsel och ullkultur, äfvensom att anställa besigtningar å Kronans stamschäferier, uppburit ett årligt arfvode af 1,000 R:dr, oberäknadt reseoch traktamentskostnads-ersättning, uppgående för begge åren till ett samman* lagdt belopp af 1,073 R:dr 24 sk. 9 r:st. Sedan bemälte Hofman Bang sistlidet år frånträdt nämnde befattning, har Kongl. Maj:t, uppå vederbörandes derom gjorda underdåniga framställning, enligt nådigt Bref till Kongl. Kommerse-Kollegium af den aa Oktober samma år, bifallit, 16 _ att Agronomen Louische Hofman Bang finge, i enahanda egenskap, anställas för en tid af tre år, räknad från och med år 1843, emot åtnjutande af samma års-arfvode och öfriga förmåner, som varit hans företrädare tillagda, dock med skyldighet att, under hela den tid hans anställning forlfore, vara här i Riket bosatt; hvarefter, i öfverensstämmelse med dessa villkor, kontrakt blifvit af Kongl.
Deraf uppstå ganska besynnerliga förhållanden, hvaribland jag ur egen erfarenhet vill citera ett exempel, då KammarRätten tillämpat författningarne tvärtemot Taxerings - 346 Den 3o Mars e. m. och PröfningsComitteernes, tvärtemot Landshöfdingens och Kronofogdens, åsigter. Det är nemligen stadgadt, att Sågare och Stampare skola erlägga i R:dr i bevillning, om jag ej minnes orätt. Men nu finnes en mängd Sågoch Stampverk, der inga särskilte Sågare eller Stampare äro anställde, utan verket bedrifves genom ägarens dräng. KammarRätten har dock antagit, att särskilde Sågare och Stampare skola finnas. Fåfängt har Landshöfdingen anmärkt, att sådane personer ej funnits, och att det vore svårt att lägga afgiften, såsom personel på någon annan. Följden har icke destomindre varit, att Sågoch Stampverks-ägaren blifvit af KammarRätten dömd att betala. De tre första åren klagade jag icke, och jag tager mig i anledning häraf friheten fästa uppmärksamheten på obilligheten af våra institutioner, som ofta göra det bättre att vara nöjd och lida, än att klaga, för att vinna rättelse. Den Kongl. Resolution, som jag var öfvertygad skulle utfalla till min fördel, kostade i lösen 7 R:dr; mitt lidande deremot under de 3 första åren endast 6. Jag lät det derföre passera. Men då man äfven på 4;de året ville pålägga mig en sådan orimlig afgift, klagade jag deröfver. Jag hemställer, om det är lämpligt, att en Rikets Ständers egen författning på sådant sätt tillämpas af elt Verk, som har procent af alla anmärkningar, hvilka göras. Vi måste göra afseende på det Den 3o Mars e. m. 347 besvär den skattskyldige måste vidkännas, för att vinna rättelse mot sådane anmärkningar. För KammarRätten tror jag visserligen icke det är besvärligt att göra origtiga anmärkningar; men att vinna rättelse aflöper ej utan besvär. Man skulle åtminstone ej nödgas erlägga så dryg lösen, om målen behandlades af ett Rikets Ständers Verk.
Och innan man anser sig berättigad till någon slutdom öfver hans originalitet i denna hänsigt, bör man besinna, att ännu är dock största antalet af de Bellmanska melodierna (och deribland äfven af de populäraste, de mest sjungna) till sitt ursprung okändt. – Så mycket är ögonskenligt, att nästan af all musik, som nådde hans öra, förvarade hans minne längre eller kortare motiver; såsnart han fann dem innebära förmågan af poetisk utveckling. Till och med helt obetydliga författare, af konsthistorien längesedan glömda, blefvo härvid ingalunda försmådda. Det är ganska sannolikt, att man för de första uppränningarna till menuetterna ”Fader Berg i hornet stöter”, – ”Fäll dina ögon och skäms nu din tossa”, – ”Movitz! i afton står baln” (med flera dylika), – står i förbindelse hos tonsättare af det ringa slag, som en Hupfeld, en Edelman, eller den Filtz, hvars ”duetter” Ulla plägade sjunga. Men genom Bellmans uppfattning allena utbildades dessa småmästares melodiska (eller halfmelodiska) tankefrön till det, som de för det närvarande äro. Att Bellman äfven var Tonkonstnär, har – förunderligt nog! – helt nyligen blifvit nekadt 71. Och likväl kan hans förhållande till sina sångers musik omöjligen angifvas mindre tvetydigt, än Kellgren det gjort i följande ordalag: ”Man vet, att de flesta hafva gift sig tillsammans med förut kända melodier; andra finnas dock, som erkänna samme skapare med versen; och nästan alla hafva, mer eller mindre, emottagit Skaldens ändringar och förbättringar”. Slik uppgift bör väl näppligen kunna synas obestämd. Dess rigtighet hörde ock de, som umgingos med Kraus, denne älsklige tonsättare till alla delar bekräfta. Men än mera. Hvad Kellgren betygar framför den Fredmanska samlingens ena del, har Bellman sjelf betygat framför den andra, i denna förklaring: ”Efterföljande Fredmans 65 Sånger äro, så till Poesi som den af mig till en del äfven componerade Musik, öfversedda, rättade och erkända”.
Anses det för en Privitegii fräga, kan enligt Constitukion icke nägot derwid tillgöras, utan det Högwördiga Ståndets fria Ja och samtycke, elier att de öfriga Standen hänstöto denna sak till Högwördiga PresieStändets eget afgörande, dä det ingalunda more anledning att tweka, att utgången blefwe öfverensstämmande med detta Ständs wanliga ädelmod, hwarpä detta Riksmöte gifwit flerfalldiga prof. Men enligt min tanka är en siik reglering icke stridande hwarken mot Regeringsformen eller Presterskapets Privilegier. Ett Privilegium 'pa ätnjurandet af en sä och sä stor Lön kan wäl icke wara gällande för någon annan, än Jnnehafwaren af Embetet, ty det har sällan handt, och torde icke stä nämnt i Privilegiera alt en Biskopps Son owillkorligen stall ef erträda Fadren. I anledning häraf, och dä nu icke är frägan, eiler aldrig kan bli, akt willja minsta de nu tjenstgörande Bistopparnes Löner,- utan blott deras efterträdares, förefaller det mig nog besynnerligt, att nuwarande Bistoppar äro sä imereflerade uti deras Succcstorers öde; häniil kan icke wara flera än twenne ord. saker, den ena, akt nu lefwande Bistoppar mätte hysa en synnerlig broderligkärlek till Domprobstarne, den andra, en fruktan att minskningen i blifvande Bistoppars inkomster möjeligen kunde föranleda till Srändets upplösning i framliden. - ' Hwsd 72S Den !4 November.
Majit måtto hos Rikets Ständer göra framställning om detsammas indragning till Kronan och utarrenderande på tjugu år för Statsverkets räkning genom Kammar-kollegii försorg, i enlighet med de i Kongl. Kungörelsen den 17 Juli 1847 stadgade grunder, samt att å stat måtto uppföras för hvardera Länsmannen i berörde distrikter af Östbo härad kontant löntillökning af 75 R:dr och ersättning för bostad, 150 Rdr. I enlighet med hvad vederbörande sålunda yttrat och hemställt, tillstyrkte Stats-Rådet i underdånighet, att Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Ständer, att ifrågavarande Länsmansboställe, | mantal Ulås Norregård, må, jemte hela räntan, till Statsverket indragas och för dess räkning genom Kammar-kollegii försorg, enligt gällande föreskrifter utarrenderas, samt att boställsinnehafvarne må från nästa statsreglering^ början å stat erhålla hvardera årlig kontant godtgörelse af dels sjuttiofem R:dr, motsvarande ränta och afkastning af bostället, och dels hyresersättning etthundrafemtio R:dr. 15:o. Rikets Ständers, redan under den 5 Oktober 1860 och den 21 Mars sistlidet Angående erår i underdånighet anmälda, underdåniga skrifvelse af den 15 September 1860, sätinin9 tiu hvaruti, — sedan numera aflidne Häradsskrifvaren i Åkers, Daga och Selebo häraders "^dsskrifväfögderi af Södermanlands län, C. E. Ruckman, med anledning af den förlust afren Buckman» löneinkomster, som skulle hafva blifvit honom tillskyndad derigenom, att hans sterbhus i boställe Ärja N:o 3, \ mantal i Åkers socken och härad, vid den uppskattningf”},d af f°r deraf, som för sednaste lönereglering för Landt-statens embetsoch tjenstemän,w.9 uPPf,eatt~ ini | | .
Disconterings - rätt pä Z2O,ooo Rd. desto mindre kan blifwa stadlig för Banquen som här icke är fräga om att genast eller sisi en gäng uk I lemna Den 17 April. 62Z kemna denna Summa, utan blott om icke MagazinsInrättningen ma erhälla rättighet, att i män af behofwm succcsive och för kort tid lyfta sä skor del deraf som Inrättningens tillbörliga underhållande kan fordra, och som ofördröjeligen bör äterbetalas; har icke kunnat till Banco» Utskottets vfwanberörde utlätandc, säsom innehållande afstyrkande af ifrägawarande Disconterings - rättighet för Magazins - Inrättningen , desi bifall lemna; Uti hwilket beflut de Respective Med - Ständen skulle wördsamt och wänligen inbjudas att sig n^d Preste - Ståndet förenas. Vt SUPlS. S. D. Föredrogs ä npo och bifölls Riksens Högloft, Ständers SMts-Utstotts utlätande i anledning af Högloft, Nidderskapcts och Adelns Remisi till Stats - Utskottet af BancoUtskottets yttrande öfwer KonglMajus Nådiga Proposition om understöd för Tackjerns Bcrgslagarne; Hwarom wördsam och wänlig underrättelse skulle lemnäs de Respective Med - Ständen samt beMalte Utskott. Vt luprs.
Ad. nu går att fatta ett beslut, synes mig vara af den vigt, att, då opinionerna tyckas vara böjda för antagandet af det hvilande förslaget, de betänkligheter, som deremot sig förete, icke böra undandöljas; och jag har, af sådan anledning, trott mig för några ögonblick kunna taga i anspråk II. R. o. Ad:s uppmärksamhet. Frågan om upphörandet af Ståndens skyldighet att låta trycka sina protocoll härleder sig från det allmänna och ostridligt sanna ropet om Riksdags-kostnadernas höga belopp. Emedlertid torde man kunna säga om detta rop, att det uppkommit mera af obelåtenhet nied hvad Riksdagarna uträttat, än med hvad de kostat. Hade Nationen funnit skäl att vara nöjd med Riksdagarnas åtgärder, så hade den säkert icke så noga beräknat denna kostnad. Vi hafva Statsinstitutioner, som kosta vida mer, än hvad som utbetalas för NationalRepresentationens sammanträden, men emot hvilkas dyrhet man hör långt mindre ovilja yttras. Neka torde man dock icke kunna, att en FolkRepresentation sällan är för dyrt betald, om den uppfyller sitt ändamål. Gör den åter icke detta, så anser man den för dyr, om den ock kostade blott fjerdedelen af hvad som nu erfordras, för att sätta i gång ett så vidlyftigt och compliceradt machineri, som Sveriges Riksdags-väsende. Detta vare ingalunda sagdt, för att försvara de höga kostnaderna eller för att ogilla de minskningar deri, sorn t. ex. skett genom Talmans-representationens indragning. Jag har, af fullkomlig öfvertygelse, icke blott om dessa kostnaders öfverflödighet, utan till och med om deras olämplighet, måhända till och med under vissa förhållanden skadlighet, lemnat min röst till deras afskalfande. Jag tror äfven, att arbetena i flera Ståndsoch, snart sagdt, i alla Utskotts-Cancellier kunna ordnas mera ändamålsenligt, ledande till mera både besparing och skyndsamhet, än de föregående Riksdagarna, och jag hör med tillfredsställelse, att vi i detta afseende snart ljufva ett förslag att vänta från Exped.-Utskottet.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts förslag oförändradt, dels antagande af detsamma med de förändringar, att ordet »skola» utbyttes emot ordet »böra», samt att framför ordet »skicklige» insattes orden »redlige och»; dels slutligen att förslaget måtte afslås. Härefter framställde H. Exc. först propos. på bifall till förslaget oförändradt, dervid svarades ja och nej i blandning, sedermera propos. på antagande af förslaget med ofvannämude förändringar, hvartill svarades nej, och slutligen propos. på afslag å Betänka, då svaren utföllo med många både ja och nej; hvaruppå H. Exc. förklarade, det han nu funnit ja öfvervägande. Sedan Gr. Sparre begärt votering samt R. o. Ad., uppå H. Exc:s framställning, beslutat att bifall till Betäuk:l skulle ingå sä - Ben 26 Oktober. 367 sorn den ena propos:n vid den blifvande voteringen, upsattes och justerades följande voter.-propos.: »Den som bifaller LagUtsk:ts Betänk. N:o 71, i ani. af väckt motion örn ett tillägg till 15:de kap. 2:dre §:u Rätteg.Balkei', i fråga om fullmäktigskap, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår B. o. Ad. nämnde Betänk.» Vid voteringens slut och sedan den förseglade sedeln blifvit öpnad, befunuos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 26. Nej — 25. Eöredrogs anjo Santmans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:ts den 24 och 25 dennes bordlagde Utlåt. N:o 47, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk. N:o 2 5, innefattande yttrande öfver väckta motioner om ändringar i gällande föreskrifter rör:de vilkoren för afsöndring af jord och andra lägenheter å landet. Utsk:ts yttrande i ani. af BondeSt:ts återremiss. Lades till handlingarne.
Kongl Majit tror icke att denna iakttages, om den hemgift Högstsalig Hennes Majit Enke Drottningen medfört > icke blir Dess Arfvingar återställd i samma myntsort som den blifvit emottagen , och om icke utbetalningen af den härföre, äfvensom för vederlaget i förhållande till Capitalet, belöpande lagliga renta blir oberoende af de anslag , hvilka förut blifvit f. d. Kongl. Famillen beviljade. Kongl. Maj: t önskar i detta afseende , att Rikets Ständer, då de taga detta ämne å nyo under öfvervägande, dervid noga erinra sig, att utöfningen af den fullkomligaste rättvisa ar också ,det sorn medför de varaktigaste fördelar. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen, Datum ut supra. CAR L. A. G. Mörner Utdrag Den 14 Juli, Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch Finance - Arender , ballet inför Hans Majit Konungen i StatsRådet h Stockholms Slott den 12 Juli 1315 ; hvarvid Flans Kongl.Högh. KronPrinsen var tillstädes. Närvarande : Deras Excellencer: Justitia; Stats - Ministern Grefve Gyllenborg, samt Stats - Rådet Herr Grefve Rosenblad , och Herr Friherre Flemming. Hof-Cantzleren Herr Friherre af Wetterstedt, Stats-Secreteraren Grefve Mörner. Stats-Secreteraren uppläste i underdånighet till justering det af honom, på Nådig befallning, författade förslag till ”Kongl: Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående betalningen af de i anledning utaf Högstsalig Hennes Majit Enke-Drottningens Alf uppkommande skulder”. Hvilket underdåniga förslag, sådant det Protocollet bilaggt finnes, Kongl.. Majit, uppå Stats - Rådets närvarande Eedaroöters enhälliga tillstyrkan, i Nåder gillade, med befallning, att Dess Nådiga Proposition skulle, i enlighet dermed, i vanlig ordning expedieras. Ex Protocollo Frans J. Lorich.
Corporation samhallsvigtiga åligganden, som böra utöfvas af Konungens ansvarige Def:h:de, deribland åtskillige kunna hänföras under 16 §:n Reg.F:n; hvarförutan då 47 §:n stadgar, att landt-regeringen skall förvalta den åliggande sysslor och värf, enligt de instructioner, reglementen och föreskrifter, som redan gifna äro eller framdeles kunna gifvas, samt blifva Konungen i laga ordning ansvarig, om något utaf den underlåtes och försummas eller olagligen behandlas, äfven detta grundlagsstadgande lärer, lill en början åtminstone, hindra öfverflyttningen af landl-regeringens en del Den i April. i5 åligganden, med thy åtföljande ansvarighet, på annan constitutionelt oansvarig myndighet, huru den än må benämnas. Om jag ej alltför mycket misstager mig, äro fördelarna af Inndt-regeringens — Konungens Bef:h:des — nuvar. organisation någorlunda allmänt erkända. Denna organisation är enkel till sin sammansättning, äger i kraft af lagarna tillräcklig och val afvägd myndighet, är rörlig och tillgänglig för alla, som den påkalla, samt hastigt verkande, der sådant erfordras. Att på en sådan institution inympa en sidogren af tvetydig art i afseende på frukten, men synbarligen öfverflödig, lung och hämmande, skulle således endast tjena dertill, att paralysera verkan af det dugliga man redan äger; ty det synes vara ett uppenbart missförstånd, då någon tilläfventyrs tror, att comrnunernas angelägenheter, sådana de hittills varit eller hädanefter blifva, åt locala communalmyndigheter uppdragna, möjligtvis skulle kunna, när de genom besvär, hemslällanden eller förfrågningar dragas under högre myndighets pröfning, behandlas, afgöras och regleras med större säkerhet, skyndsamhet och enhet af de föreslagna lans-nämnderna, än nu af Konungens Bef:h:de och i vissa fall af consislorierna.