Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer hafva, vid öfvervägande af denna fråga, fästat en synnerlig uppmärksamhet å det af E. K. M. i den Nådiga Skrifvelsen vidrörda föi hållande, att den gjorda framställningen finnes vara föranledd af Rikets Ständers vid nästlidne Riksdag till Kongl. Maj:l i underdånighet 47* Expedilions-Ulskollets Forslag lill lind Skrifvelse, IS.-o tSS. framförda önskan, alt ett förslag till erhållande af tjenligare lokal för de i Kongl. Museum förvarade samlingars och konslalsters ändamålsenliga uppställning och ordnande måtte Rikets Ständer meddelas. Rikets Ständer hysa den mening, att samlingar af konstalster och der*s ändamålsenliga uppställning till allmänt åskådande icke blott utgöra ett verksamt medel lill framkallande af konstsinne och för konstnärens bildande, utan äfven, lil följd af det inflytande, de sköna konsterna utöfva på en Nations seder, i !u>g glad bidraga lill utvecklande af bildning i allmänhet, och afleda smaken från materiella njutningar. För Svenska Nationen, som från förflutna tider eger så mångå äroiika minnen, är det tillika serskildt en pligt alt på ett värdigt sätt från glömskan och förstörelsen bevara de ofvan omförmälda, betydliga samlingar, hvilka för närvarande finnas inrymda i mindre tjenfiga localer. På dessa skäl hafva Rikets Siänder, sorn, utan att ingå i någon närmare granskning af det förslag till byggnad af ett Nalional-Museum, hvilket för Öfver Intendents-Embetets underdåniga memorial legat lill grund, och som ännu icke eller blifvit af E. K. M. definitivt pröfvadt, trott sig likväl kunna antaga, att någon minskning i den för byggnadens grund beräknade kostnadssumman bör kunna emotses, för bildande al ett NationalMuseum beviljadt 500,000 R:dr B co, hvarutaf dock tilläfventyrs uppkommande besparing bör Riksgälds-Contorel tillgodoföras. Enär emedlertid E. K.
Jag vill icke ingå uti någon pröfning af billigheten af det påstående, den siste värde talaren å Christianstads stads vägnar, här framställt, emedan jag icke i likhet med honom kan inse, att frågan har fått någon ny ställning. Antingen är det förslag Gr. Posse framstäl[t en ny motion, eller också blott ett yttrande öfver ämnet. Ar det en ny motion borde det hafva framkommit under motionstiden, ty 56 §:n Riksd.-Ordn. gifver icke Gr:n Den 2# Juni. 450 eller någon annan rättighet dertill, att, derföre att Gr:n tror, att en nedsättning i det begärda understödet skulle föranleda till dess beviljande, göra anhållan om ett nytt understöd, sorn med några R:dr understiger det, som förut blifvit begärdt. Är åter det af Gr:n framställda förslaget endast ett yttrande, så har det såsom sådant varit föremål för pröfning hos Utsk., samt hos R. o. Ad., då Ståndet biföll Ulsk:s förra Utlåt. Då StatsUtsk. vill gifva understöd åt en kommun, som begär sådant, anser Utsk. sig icke bundet vid den siffra, som motionären framställer, utan Utsk. pröfvar frågan, och beviljar hvad det anser för lämpligt. Det för Christianstad begärda understödet, har icke utan afseende på summan befunnits lämplig, och det var på grund häraf Utsk. afgaf sitt förra Utlåt., som af R. o. Ad. bifölls. Jag vågar således bestrida den af Gr:n framställda sats, att frågan vore ny, och att den kunde betraktas från en annan synpunkt, än den, hvarunder den förut blifvit för Ståndet framställd. Jag hemställer lill Eder, Mine Hrr, hvarthän det skulle leda, om R. o. Ad. uti en fråga, den ena gången fattade det beslutet, och 14 dagar derefter förändrade delta beslut. Att BorgareSt. afslagit nu ifrågavar:de Utlåt., är af Ståndet fullkomligt conseqvent och riktigt handladt, och just på det, att R. o. Ad. äfven mätte, likasom BorgareSt.
Det vore likväl att önska, att detta slags Inkomst, som är grundad på menskliga förbrytelserna eller förseelserna, snarare ginge uti af-än tilltagande, och man bör hoppas, att ju vaksammare Lagarne handhafvas och ju full - 54 Den 2 Martii, komligare Lagstiftningen blir, desto mera skall denna Inkomst aftaga. Jag hade derföre önskat, att den tillökning, hvartill utan tvifvel en verksammare Styrelse dessa senare åren föranleda, icke blifvit ansedd för så beständig, alt man derpå grundat en högre beräkning för 5 är, då vaksamheten i denna del sluteligen bör minska denna slags Inkomst, Krutoch Salpeter-FörsäljningsMedlen hafva sedan 1809 varit beräknade till 35,000 R:dr och SlalsUtskottet medger att brist uti detta Anslag under denna tid någon gång sig yppat; men Utskottet förklarar tillika, att sådant härrört af Krigstillståndet och har derföre, utan vidare uppgifven anledning, ökat beräkningen med i5,ooo R:lr, så att denna Inkomst nu är upptagen till 5o,ooo R:dr. Jag skulle likväl för min del hafva önskat, att man härvid gjort litet mera afseende på Näringarnes behof, och att man påmint sig, att den hufvudsakligaste delen af de medel, som för Krutförsäljningen inflyta, betalas af Jordbruket och Bergsbandteringen. Det är blott obetydligt, som af Enskilta användes för ro skull. Det öfriga utgör ett af de hufvudsakligaste hjelpmedel och behof för tvänne af våra väsend lligyste Näringar, och jag hade derföre önskat, att i stället för att öka BeräkningsFörs, laget för denna Artide, man låtit det förblifva vid rlet gamla och deremot hos Kongl. Maj:t anhållit, att Priset på det Krut, som för Jordbruket och Bergshandteringens behof försäljes, måtte till nästa Riksdag förblif - Den 2 Martil. 55 va oförändrad t. Det hade varit att gifva Bergshandteringen, i synnerhet ett efter min tanka, väl afpassadt biträde.
Den lfi Januari. dennas borttagande afskäres ju all möjlighet för bildandet af ett konservativt öfverhus. Jag har hört sägas: val äro vådliga, dessa vilja vi ej hafva; vi skola endast ändra 17 § Riksd:sOrdn., endast borttaga ett hinder för en framtida förbättring. Huru låta då orden i förändringen? Jo: »De afgifter Adeln ålägger sina medlemmar för bestridande af Riksdagsmans underhåll»; är ieke detta ett tydligt påpekande att valda Riksdagsmän skola finnas, ty att påbjuda en afgift, från sig sjelf till sig sjelf, detta vore ju nonsens. Således, det lika oskyldiga förslaget innehåller just fröet tili hvad jag vill förekomma. Ja, men det behöfver ej utvecklas, säger man; hvarföre då lofva något man intet tänker hålla; en föga ridderlig handling, hvilken MedStånden med allt skäl kutuie förebrå oss. Gr. Anckarsvärd har nyss påmint om den afsägelse Adeln 1841 gjorde af sin sjelfskrifvenhet. Denna afsägelse var dock vilkorlig. Den innehöll blott att nyssnämnde rätt icke skulle utgöra hinder för en billig representations-förändring. Ständigt frarnhälles den dock af våra motståndare. Huru mycket starkare skulle, då ej skriket blifva, om vi nu antoge den föreslagna förändringen, således förvandlade afsägelsen från vilkorlig till ovilkorlig, utan att likväl hafva något allvar med saken. Men, invänder man, hvarföre skulle ej Adeln, liksom MedStånden reorganisera sig? Derföre att då MedStånden förstärkt sig, genom att bland sig uptaga nya krafter, men nu föreslår R. o. Ad. att försvaga sig, genom att borttaga just den grund, på hvilken hela byggnaden hvilar. Fel finnas i vår sammansättning, men dessa kunna, enligt 72 § Riksd:sOrdn., rättas, utan all inblandning från MedStåndens sida. Staten har rätt att, af sina representanter fordra ett visst mått bildning, ty okunnighet, den må nu döljas under den grefbga vapenskölden eller bondens tröja, är alltid lika förkastlig.
Dä Herr 8trZIste i början af Memorialet omnämnt huru Kronan genom bytcsbrjsterna winner flera Tunnor Guld, men äler emot flutet säger at Kronan har intet nog Kronojord, utan fär fluteligen gä till Kungs - Eärdarna, för at saldera med, sä kan man icke anse denna-Eonkradiction för annat än en oreda i hela pästäendct, och at.som jag i början anfört — Hela Memorialet är skrifwit mindre för bytcSbristerne än för Eonkoiret. — Ocsiutom huru är det möjligt ak weta hwad Kronan winner eller förlorar, innan alla hytesbristerna äro upgjorda, och hwilkct efter Herr 8trskle8 Memorial, synes böra dröja till yttersta domen; med en rättwis ätgärd, är det föga a t tro pä nägon förmän för Kronan dä ao procent besiutom arlid skola afgä för uträkningarneS Arfwode. Och den winning som Kronan i sednare tiden tyckts haswa ägt, är en skafpcnning pä UndersätenS omkostnad — upkommen genom de omnämnde sednare liders Författningar. Ett Memorial är äfwen i betta ärende ingiswit af Riksdagsmannen Austers kekrslon ifrän Skaraborgs Län deruti Han pästär at likmätigt Förordningen af den 14 Sept. 1805 bör inte klander äga rum pä fast Egendom efter 20 ärs förlopp och förmodar at inga sä. gamla bytcsbrister böra uiräknaS efter nägon annan byteS-Mcthode än den Kung Läni. X1:te Den 4 October. 1267 Xkte Sjelf pä samma tider besatt af ben iz Zan. 1688. Detta Memorial till -et hedervärda Bondeständet, torde jag äfven som rt ytterligare bevis pä min talan, fä ödmjukast omnämna — Och jag önskar sedan — at efter wederbörlig ätgärd — härmed fä wända mig till de andra z:ne Ständen. k. Ikam.
Den siste värde talaren har yttrat att man, för att rätt bedomina denna fråga, borde efterse huruvida dessa tjenstemän voro ålagda att verkställa dessa utbetalningar eller ej. Det är just hvad StatsUtsk. har gjort. Det har undersökt den nu gällande instruktionen, som år 1842 eller 1843 utfärdades för Riksg:s-konl:s tjenstemän, och hvilken föreskrifver, att alla utbetalningar skola verkställas af Kommissarierna, utan att dervid göra något undantag. Antagas bör väl, att, bland de uti instruktionen omnämnda utbetalningar äro beräknade alla möjliga utgifter och således äfven de, som förekomma vid en riksdag. Jag har också för min del biträdt Utsk:s utlåt., sä tillvida nemi.: alt jag ansett det vara ett tjensteåligganden för Riksg:s-kont:s Komissarier att verkställa alla under riksdagen förekommande utbetalningar, men icke biträdt den mening, att de derföre borde hafva något arfvode, just derföre att det är ett tjensteåliggande. Jag har likväl icke velat reservera mig mot lifgifvande af den summa, som Utsk. föreslagit på den grund, att desse tjenstemän tillgodonjutit densamma under loppet af flere riksdagar och att man sålunda på detta sätt möjligen skulle beröfva dem en påräknad inkomst. Men jag trodde att Utsk., för att vara konseqvent, bordt i öfverenskommelse med de i utlåt, uttalade moliverna hafva kallat det ifrägavar. arfvodet missräkningspenningar. Jag vet alltför väl att 200 r:dr b:co äro en alltför stor summa för att egentligen betraktas såsom missräknings-penningar, när hela utgifts-posten går till circa 250,000 r:dr, synnerligast om man rättar sig efter hvad de få i Banken, der vederbör, tjenstemän i proportion erhålla mycket mindre; men det är enl. min tanka bättre att ge litet för mycket i missräknings-penningar, än att först säga att intet arfvode bör ges och sedan sluta med att gifva ett sådant.
Betänkandei anledning af dels Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition till Rikets Standerangående förändrade bestämmelser i fråga om upplåtande åt enskilde af Kronans mark i Norrland och Stora Kopparbergs län, samt om dispositionen af stubböresmedlen, dels en i ämnet väckt motion. Vid sistförflutnn riksdag afläto Rikets då församlade Ständer till Kongl. Majit en underdånig skrifvelse, deruti Rikets Ständer, jemte en framställning om tillståndet i afseende å skogarna i riket, om den lagstiftning, sorn, beträffande odlandet och tillgodogörandet af dem, förr varit gällande, ora nödvändigheten att förekomma deras ytterligare förminskande och förstörande, yttrat den åsigt, att lämpligaste sättet för bevarandet af deras framtida bestånd vore, att Staten sjelf, i vidsträcktare mån än hittills egt rum, uppträdde såsom skogsegare, samt att, hvad särskildt anginge rikets norra landskap, der faran af skogarnes förödelse vore störst, och der, till följd af gällande författningar, betydliga delar af Kronans skogar nästan dagligen öfverginge på^enskildes händer, för att till det mesta afverkas, Rikets Ständer ansågo Kronan icke vidare böra afhända sig denna för Staten nödvändiga egendom, utan i stället vidtaga kraftiga åtgärder, ledande "till densammas bevarande för det allmänna; i anseende hvartill Rikets Ständer i underdånighet hemställt: dels, att Kronans öfverloppsmarker och sådana trakter af oafvittrade skogar i Stora Kopparbergs, Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län, hvilka funnes dertill tjenliga, mätte för kronoparker förklaras, ställas under vård och förvaltning af Skogsstyrelsen samt behandlas efter sådana, på vetenskapliga reglor grundade, hushållningsplaner, som afsåge skogens framtida beBih. lill R. St. Stalssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 7. stånd och högsta afkastning; dock att hinder derigenom ej finge läggas för af vittring af skogsanslag åt redan anlagda hemman och nybyggen; dels ock att det genom Kongl. Brefvet den 23
Dt kuprrr Lx ftrotocollo H-ars lft-alör. 44 z§6 Utörag af krorocollsr, hallrt hss Borgare» Staude t, wid Riksdagen i MorrkäpinZ den 9 Maji r8oo. S. D. Borgare-Mandet, har til upmärksam granstning förehaft Riksens Ständers Lag-Utskotts afgisne Betänkande, i anledning af Kongl. Mattts til Riksens Ständer wid denna Riksdag gjorde Nädiga kroxolltion, angäende förkortande af den tid, som til följe af Lagens föreskrifter nu utgår til erhållande af Lagfart och Laga stand pä Fastigheter ä Landet. Därwid har Borgare-Mandet förekommit, huruledes Riksens Ständers Lag-Utstött föreflagit och hemstäldt: 1:0. At pä de Orter, där trcnne Ting om aret hålles, Bördeman mä äga, at genom Köpstillingens neösättande i Ratten, sist innom siutet af det Ting, dä tredje upbudet meddelas, anmäla sit klander, samt därefter ä Köparen uttaga, och honom, pa sätt ii Cap. Rättegängs Balken förmär, tilställa Stämning, til det näst darpä följande eller fjerde Tinget, dä han bör sin talan i Laga ordning fullfölja; Hvaremot och därest icke pä detta sätt, och i den förestrefne Ordning, klander blifwit anmält, Utskottet funnit, at irenne Upbud wal böra meddelas, men köpet förklaras wara Lagständit wid siutet af tredje Tinget, dä Faste-Bref stal tagas. Dä det ä ena sidan icke kunnat undfalla Borgare-Ständet, at därest i de Orter där trenne Ting om äret hällas, Lagfart och Laga ständ stnlle anses wara tiländalupen med siutet af tredje Tinget, Laga ständs-Liden i besia Orter skulle blifwa mycket kortare, an den, hwilken kommer at aga rum, uti de Orter, hwarest antingen twänne eller allenast et
Antagande, att dessa åsigter af Rikets Ständer delades, och under förutsättning att i flera fall några läro-ämnen väl kunna besörjas af en och samma lärare, ehuru med träget arbete samt med fästadt afseende ej mindre på de lönebelopp, som blifvit föreslagna åt lärarne vid allmänna elementar-läroverken, än äfven de stats-bidrag, som årligen utgå till Chalmerska skolan i Götheborg och Slöjdföreningens skola i Stockholm, har motionären framlagt nedanstående förslag till ny stat för aflönitig och samlingarnes förökande vid tekniska elementar-skolorna, upptagande följande poster: Stats-Utskottets Utlåtande JH 122. 67 At Föreståndaren (med undervisnings-skvldighet), arfvode B:ko R.dr 1,000 » läraren i matbematik lön » » 1,000 » dito i kemi . , » » » 1,000 » dito i mekanik » » » 400 » dito i fysik » t> » 500 » dito i verkstads-arbeten » » >, 500 » dito i linear-ritmng » » » 400 dito i frihands-teckning och modellering » » » 350 » dito i språk ' . » » » 500 » dito i botanik och zoologi » » » 200 » dito i historia och geografi » » » 200 » dito i bokföring och handels-vetenskap » » » 500 bibliothekarien » » » 133 16. — vaktmästaren » » >, 400 för laboratorium och till kemiska apparater » » » 400 .» bibliotheket » » » 333 16. — öfriga samlmgarne: instrumenter, maschiner modeller, råämnen, fabrikater, m. m. » » » 600 till ljus, ved, rengörning, m. m. » » » 300 tillsammans R:dr B:ko 9,250 hvilken summa likväl ansetts kunna nedsättas till 8,000 R:dr, dels derigenom att flera läroämnen förenades, dels genom minskning af det årliga underhålls-anslaget för materialier, förutsatt likväl att större anslag för första uppsättningen beviljades, dels ock genom nedsättning i vissa arfvoden.
Regerings-Formen, hvars nya lydelse således skulle blifva: ”Riksens Ständers Justitioe-Ombudsman må, när lian det nödigt anser, kunna öfvervara Högsta Domstolens, Nedre Justities Revisionens, Hof-Rätternes, Collegiernes eller i dessas ställe inrättade Ferks, och” &c. Stockholm den 17 Februari 1840. Rättelse: Conätitutions-U t skottets Memorial N:o 1 bör hafva datum af den 10 Februari 1840. Bihang till R. St. Constilulions-Utskotlets Memorial, N.-o 5. N:o 5, Ankom till Exp. Utsk■ den 22 Febr. kl. it f. m. Memorial, med uppgift å hvilande Grundlags-ändrings-för slag. ^ eda 11 Constitutions-Utskottet, under den 10 dennes, till Riksens Ständer insändt clt från nästföregående Riksdag hvilande Grundlags-ändrings-förslag, får Utskottet 1111 ytterligare lill Riksens Ständer vördsamt öfverlemna öfriga, till afgörande vid denna Riksdag beredda och hänskjutna förslag till ändringar uli Grundlagarne, med undantag af det under N:o 6 uti 82 §. af 1835 års liiksdags-heslut upptagna förslaget rörande Urtima Riksdagar och deras föremål, i afseende hvarå Riksens Ständer, jemlikt berörde 82 §., förklarat, att förslagen angående Lagtima Riksdags återkomst på bestämd tid, samt om Urtima Riksdagar och deras föremål, blifvit antagne att hvila lill innevarande Riksdag, under förutsättning, att det förra förslaget bör af begge StatsMagterne först vara bifallet, innan det senare kan företagas till pröfning.
Den förändring, soin i berörde hänseende blifvit yrkad, rörer den varning, som makarne skola inför Domkapitlet erhålla. Denna varning föreskrifves i 11 § af Kyrkolagens 1() kap., sorn bjuder att, när hat, vrede och hitferhet uppkommer emellan äkta makar, de skola förmanas af presterskapet, samt att, ”om intet dermed uträttas kan, skola sådana stämmas lill Domkapitlet och saken der tillbörligen ransakas och förhöras," hvarefter, derest delta icke hjelper, makarne höra vid verldslig rätt tilltalas, i hvilken händelse domstolen, eldigt 14 kap. Giftermåls-balken, sedan den brottsliga makan två gånger blifvit bötfälld, ulan all sådant ledt till lättelse, eger döma till skilnad på någon lid till säng och säte. Fortfar, det oansedt, osämjau, kan, på grund af Kongl. Förordningen den 27 April 1810, skil nåd i äktenskapet hos Kongl. Majit sökas. Nu har Riksdagslukmägligen Olof Pehrsson från Blekinge, uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvel och lid Lag Utskottet remilteradt memorial, anmärkt alt den varning, som oeniga makar skola, jemlikt Kyrkolagens förevarande bud, erhålla inför Domkapitlet, vore mindre lämplig, emedan, om de äro medellöse samt boende långt ifrån slilis-slad, de aldrig utan betydliga olägenheter och mången gång omöjligen skulle kunna inställa sig inlör kapitlet, hvilket åter hindrade upplösning al deras olyckliga sammanlefnad, hvilken alltså mäste fortsättas till så väl deras egen Lag-Utskottets Betänkande, N:o 20. 13 ofärd, som till hinder för deras barns kristliga uppfostran. Efter motionärens åsigt skulle dock varningens ändamål lika väl uppfyllas, om den utdelades af vederbörande kontraktsprost. Och det är en förändring i sådan syftning, som blifvit påyrkad. Böra emedlertid utvägarne att vinna skilnad i äktenskap göras lättare?
De af Gustaf III gjorde skulder blefvo likaledes betaldte; ingen af desse Regenter försmådde att reversera sig till Banken, och att pantförskrifva blifvande inkomster; Banken och Staten stodo i enahanda förhållande till hvarandra, sorn andra creditorer och debitorer; men helt andra förhållanden inträdde, då man upphörde att nyttja klingande mynt, utan fick nöja sig med nödmynt. Under sådana tider hafva Konungarna ej reverserat Statens skuld, utan Ständerne hafva, under skepnad af Ban kens garanter, åtagit sig de skulder Staten gjort. Så tillgick uuder liden från r^41 till 1778; under Finska kriget; så äfven 202 Den 21 O c to ber e. m. i8oq. Men då vi nu äro betänkte att afskaffa nödmyntet, och återgå att nyttja verkligt mynt, bör man ock, på sätt som annat ärligt folk brukar, uppgöra förhållanderne emellan Staten och dess fordringsägare; och då tror jag, att Ständerne, lika litet som Sveriges enväldige Konungar, böra försmå att reversera Statens skuld lill Banken. Jag tror, att de ej, såsom under mångväldets lid skedde, böra undandraga sig denna skyldighet. Det har blifvit sagt, att det vore likgiltigt, om Bankens eller RiksgäldsContoirets Fullmägtige utgåfvo och undertecknade förbindelserne. Benämningen RiksgäldsContoir visar likväl genast, att det är fråga om Rikets gäld; om Ständernes Fullmägtige i det Verk, som har befattning med Rikets gäldj underskrifva desse skuldförbindelser, synes äfven deraf, att Ständerne verkligen åtagit sig en Riksgäld. Dessutom må man icke betrakta BancoFullmägtige, såsom Rikets Ständers Betjente; de ställa sin ära, sitt förstånds ära i borgen för, att Ständerne icke skola underkänna förbindelser, grundande sig på ära och tro.
9:o ©e protofoller, font i affeenDe på Denna rörelfe förås l)os S5anfo» $ulintäftige, bållås fjcmliga oty få ide, utan färjfilDt af Söanfodltffottct eller $5anfo»§ullntäftige lemnaDt tillftånD, offcntliggöraö. §. 33. ©åfottt en följD af Det utaf Dft mcDDelaDe ftaDganDe, att ^anfenS fapi» taböfroetjfott eller grunDfotiD må, utom beräfning af föanfcnS fafta egenDom Sa qö) inventarier, fajlffällaö till ett belopp af £io millioner 9t:Dr SSanfo, ocf) att möjligen inträffande fapitabförminjfning under året fålcdeö (fulle af roinflen er* fättaö, l>afvoe QiBi för mår Del bcjlutat, att, genom utfärDanDc allmän fun# görelfe, 4 § i $>anf*£agen Den l SJlaré 1830 må ttppl)äfmaö od) föränDras? till följande IpDclfc: Söanfcnö fapitaböfmerjfbtt eller grunDfouD (Tall, utan be* räfning af 33anfen$ falla egenDom od) inventarier, utgöra en fumma af $io millioner Dv:Dr £3anfo, bmaDan möjligen inträjfanDe fapital*förminjfning under året af minftcn erfätteé. ^)\vilfet bejlut ^Bt, uti jfrifmelfe af Den 22 tumma* ranDe månaD, f>oé ^tongl. SDfajit i unDerDåntgfjet anmält. §. 34. @eDan ‘SÖi för mår
För utställningar af denna gräns, hvilka äro uppgifne, å ena sidan, i Utskottets förslag Bancooch Lcg-Xhshottetis Memorial N.o 6. §. fr> oell, å den andra , i Herr Grefve Frölichs förslag §. 8, — att båda principerna, så vida deras iakttagande behörigen controleras , medföra tillräcklig säkerhet för allmänheten, men att den förre eller den senare bör för Banken blifva fördelaktigare, dels i den nion Banken eger tillfälle att emottaga ett mindre eller större belopp af depositioner, och dels i den moa dea antingen använder dessa depositioner lill inköp af säkra och lätt rea lisa bia räntebärande papper eller till utlåningar; i följd hvaraf,— och då det synes böra öfverlemnas åt hvarje Banks delegare, att vid Bolagsföreningens ingående afgöra, huruvida de, med afseende på locala förhållanden, finna för Banken fördelaktigare att drifva en inskränktare eller vidsträcktare rörelse med deponerade och utlånla medel, — Ståndet beslöt, att ifrågavarande §. borde erhålla följande lydelse: Får bestämmandet af det högsta sammantagna beloppet af en Banks credit-sed/ar och invisningar, galle antingen den grund, att Banken ej må utgifva credit-sedlar och invisningar pä Rikets Ständers Bank till större belopp än som med 5o procent öfverskjuter summan af de hos Banken ooh för dess räkning uti allmänt förvar innestående, Bolaget tillhörige tillgångar i petinin gar och säkra hypothek, efter förut från tillgun gar ne sked t afdrag af hvad som till fullo motsvarar de utaf Banken gjorde upplåningar och hos densamma skedda depositioner, samt under f örbehåll, att ibland ti/lgångarne icke inberäknas