Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bland kostnaderna för organiserandet af det ifrågasatta nya länet, hade Stats-utskottet beräknat äfven en ny fängelsebyggnad; men i detta afseende torde böra komma under öfvervägande, att ett serskildt ransakningsoch straflfhäkte för norra delen af Calmar län onekligen skulle erfordras, äfven om länet förblefve odeladt. Kostnaden för anskaffande af residensoch embetshus blefve visserligen betydlig, om nya dertill egnade byggnader skulle 14 Allm. Bcsv - och Ekon.-Utskollets Betänhehide, N.o pg. på statsverkets bekostnad uppföras; meri Kong!. M^jrts befallningshafvande harle anledning förmoda, att det s. k. stadshuset i Westervik, sorn är en stor oell rymlig samt för ifrågavarande ändamål serdeles väl passande tegelstensbyggnad, skulle kunna för billigt pris få af statsverket inköpas; samt 10:o Det förmenta skäl för afslag å den ifrågavarande länsdelningen, som kunde anses ligga i det under denna punkt anmärkta förhållande, trodde Kongl, Priaj:ts befallningshafvande sig redan hafva i underdånighet vederlagt genom hvad han här ofvan under 3:dje punkten andragit. Kongl.
En uppmuddring af denna sednare farled, till 17 ii 18 fots djup, vore nu för tiden ett ganska vanligt arbete; men af troligen oberäknelig nytta i händelse af ett krig uti våra farvatten, då denna hamn kan lemna säkert skydd åt en allierad flotta, bestående om än af flera hundrade fartyg, hvilka, uti den rymliga bassmen, egde säker ankargrund och vore bevarad från sjö, samt med en Monitor i hvartdera inloppet, otvifvelaktigt tryggad för hvarje anfall; men endast tvänne omständigheter anser jag oundgängligen böra förbättras och afhjelpas, nemligen: 1:0 Norra inloppets uppmuddring, dervid troligen någon sprängning, som nu för tiden är en ganska vanlig företeelse, erfordras, till det djup att 16 fots fartyg derigenom kunna passera; och 2:0 alt en vattenledning af sött vatten anlägges från det sundet helt nära belägna s. k. Hyle-träsk, för fartygs beqvämligare förseende med erforderligt friskt vatten, hvilken vattenledning, om endast i ändamålsenlig och erforderlig rigtning utförd, icke skulle öfverstiga 2,000 högst 3,000 R:dr Runt, helst 1854—1855 Engelska örlogsfartyg åsladkommo en sådan medelst sammanskrufvande af flera skeppsslangar. Jag vågar med anledning häraf vördsammast föreslå: att en noggrannare undersökning rörande ifrågavarande uppmuddring, på Statens bekostnad, måtte nästa sommar företagas af dertill skicklig person, till ett säkert bedömande af kostnaden för detta arbete, och i fall den icke öfverstiger sådan, för t. ex. en sluss i Göta kanal, Rikets Ständer Bih. till R. St. N:o 92. måtte underdånigt anhålla hos Hans Maj:t Konungen om arbetets utförande, äfvensom den föreslagna vattenledningens.
Hvar och en, sorn bi vistade iSvQ9 och iSio årens Riksdag till slut, erinrar sig säkert sättet huru Conscriptionen blef beslutad. Efter flera under loppet af Riksdagen gjorda försök att genomdrifva projecter, som med en icke tvetydig ovilja förkastades, blef slutligen ett frän Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottet i detta ämne afgifvet Betänkande hos Ridderskapet och Adeln genom votering bifallet, fastän en mängd anmärkningar deremot blifvit gjorda. För att öfvertyga oss, att dessa anmärkningar förtjent större uppmärksamhet, än som skedd?, kastom endast en blick tillbaka på de rysliga uppträden, sorn påföljde det^ ta beslut, då dess verkställighet skulle försökas. Matte Lagstiftare af sådana varnande exempel alltid ihågkomma att med större varsamhet tillvägabringa beslut som hafva allmänna rösten emot sig, och icke tro att allt är verkställbar^ hvad högsta Magten för godt finner att besluta. Ibland andra vid förenämn - Den 19 April. 475 de Conscrip ionsförslag gjorda anmärkningar voro äfven flera, som visade orät'visan af det) föreslagna befrielsen från Fördubblings Båtsmäns uppsättande under krigstider. bkyldigheten att i krigstider uppsätta Fördubbling var stödd på ingångna Contracter, och bo^de anses lika orubblig som öfriga med Indelningsverket förknippade onera. Utan det grofvaste misstag hade denna skyldighet aldrig kunnat förblandas med underhåll af Vargerningsrrtanskap, hvilket sednaie var af hel annan beskaffenhet och hade tillkommit genom magtspråk, hvarföre Också Riksens Ständer redan förut frikallat Rotarne frän en sådan arbitrairt tillkommen skyldighet, samt äfven derå emottagit Kongl. lUajtts Nådiga siadfästelse. Genom tiden och en bedröflig erfarenhet lugnade, samt vägledde af förtroendet till en Stor Mans klarseende blick, förändrade Riksens Ständer, år 1S12, föregående ConscriptionsBeslut tillen, på liberalare grunder uppförd, efter behofvet och Svenska Folkets lynne lämpad , allmän skyldighet att deltaga i Fosterlandets försvar.
Piiksdagsmän lärer det icke undfalla den förslagenhet, hvarmed nyhetsbegäret vetat att gå 2:ne Vägar» söka framtvinga de projecter, som vid förra Riksdagar icke haft mer än en väg, på hvilken de kunnat framgå, och hurti äfven denna fråga, derest -lion nU icke får Vara utagerad, genom nya jemnkningsforslag, propositioner, utvalde Nämnder och Voteringar, skall, med en tidsödande vidlöftighet, å nyo söka sin fortkomst.” Hvilken reservation Uppå begäran Skulle Utskottens Memorial till Vällofl. Borga* reStåiidet åtfölja» Ex Protocollö* A. Fryxell. Tredje Bandets sednare Afdela. 7 §3 lågV t skotten B et rink anätti. Ankom d. io Dec. i823< “Riksens Höglofl. Ständers Lagsamt Allmanna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande, i afseende på jemnkning i fråga om upphörande af Landsbofdingarnes Domsrätt i Enskiftes Mål. Enligt ankomne ProtocollsUtdrag,Kafva Resp. RiksStånden i detta ämne stadnat i följande Beslut: Höglofl. Ridderskapét och Adeln har Bifallit Utskottens Betänkande, hvari föreslås, att Landshöfdingarnes Domsrätt i EnskiftesMål skulle upphöra, och att desse mål hädanefter skola af EgodelningsRätter behandlas. Högv. PresteStåndet, som afslagit Utskottens första Betänkande, har förblifvit vid detta beslut, och ansett någon annan åtgärd i anledning af det sednare Betänkandet icke erfordras, än att detsamma lädes till Handlingärne. Vällofl. EorgareStåndet har bifallit Utskottens Betänkande med den enda förändring, att vid stadgandet i tredje puncten af Utskottens förslag, att nemligen Ledamöterne i EgodelningsRätten skola väljas Lag Utskottets Betnnkandm» inom hvarje Härad s nämnde Stånd tillagfe orden: eller Tingslag. Hederi).
Vid sedermera hidina arrende-auktioner den 7 April och 6 Juni 1854 hade arrende-anbudet icke uppgått till det af Kammar-kollegium den 7 December 1846 bestämda miuimi-belopp 15 tunnor 3 lispund salt lax. Redan häraf visade si;: tillräckligt, alt minimi-arrendebeloppet blifvit för högt tilltaget, hvaröfver jemväl byamännen hos Kongl. Majit anlört klagomål, men ulan att vinna någon ändring; och dä det nu blifvit eli allmänt erkändi faktum, att laxfångsten i Umeåelf under sednare decennium på ett förvånande sätt aftagit, samt de närmast stranden, vid hvilken fiskena voro belägna, varande åkrar och gräsbärande lindor under fisketiden betydligt skadades och ohägnades, har motionären, under åberopande af Norrforss byamäns dertill lemnade uppdrag, hemställt, alt Rikets Ständer mätte behjerta deras billiga önskan, att stadgandet pin ett rninimi-arrendebelopp af 15 tunnor 3 lispund salt lax måtte till all kraft och verkan upphöra och den årliga räntan blifva hvad vid arrende-auktionen för hvarje arrende-period högst erbjudes, med förutsättning likväl alt hvad som bjuiles understiger rnaximi-beloppet.
Det var diirfor intet under, att niir 1876 i Orense ett pris ntsattes for den basta kritiska stndie Bfver Padre Feijbo, bland tre taflande tvii voro kvinnor. Den ena, cioiia Emilia Pardo Baadn, om hvilken niigra biografiska data finnas i Dagny 1893, h. 7 jamte en ofversiittning af hennes studie Dell, spinska kvirzaatt, erofrade detta pris; den andra taflande vm doiia Concepcibn Arenal, hvars 1593 afslutade lifsgiirning varit ett lefvande bevis for sanningen af de iisikter om kvinnan, som P. Feijbo for hunclrafemtio dr sedan uttalat. Fodd 1520 i Perrol, diir fadern innehade en militarpost, blef Concepcibn Arena1 vid 5 t h &amp; rs illder lamnad faderoch moderliis med tv8 yngre systrar. Barnen upptogos af morforiildrarna, men blott fjorton Ar gamma1 kom Concepcih till Nadrid. Gift vid tjugusjln grs a d e r med Fernando Garcia de Carrasco, framstdende jurist och atgifvare af tidningen Iberia, blef hon efter ktta &amp; s aktenskap enka och flyttade db med sina tvb sijner iter till Galicien, dar hon drojde tills barnens uppfostraa nodgnde heme att dterviinda till Madrid. I januari 1893 slutade hon i Vigo ett lif, deladt mellan moder' lig pliktuppfyllelse och en adel andes oaflhtliga arbete for likars v d, ett lif, pr&amp;gladt af lefvande intresse, lBgande entusiasm, uppoffrande nit att sprida ljns, d&amp;r morlrer riidde, ej blott inom eget land ntan i hela viislden. Man berattar frBn hennes nngdom, att hon, iford manlig drakt, tillbragte sina kvdlar pB cafd del &amp; is.
Af d essa skiil, och då jag åtminstone för min del ej kan inse de stora fördelar, som anses skola uppstå af den föreslagna förändrade fata lie-timman, men viii den våda, som deraf för långväga fordringsegare kan blifva en följd, så nödgas jag i detta fall vara af olika tankar med Utskottets öfrige ledamöter, och emot deras beslut härutinnan mig reservera.” Af Henric Hansson från . Elfsborgs Län: ”Sorn Utskottet icke bifallit 24 Lag-Utskoltels Betänkandej IV.-o 4$- min motion, rörande en förlängd tid för arfvingar i fattiga bo att inkomma med urarfva-ansökan, får jag deremot reservera mig. Nuvarande Concurs-lag föreskrifver, att arfvingar, som söka urarfva förmon, skola inom en månad från bouppteckningsdagen ingifva urarfva-ansökningen. Derutaf har i min hemort icke sällan inträffat, att, då sådane bo funnits, hvari summa inventarii icke uppgått till 10 R:dr, men deremot skulden tili flere hundrade R:dr, arfvingarne, enär ordinarie ting ej inträffat inom tre veckor från den för urarfv a-ansökningens ingifvande utsatte yttersta fatalie-dagen, måst vidkännas kostnaden för det urtima ting, som, i sådant fall, blifvit, jemlikt Concurslagens föreskrift, utsatt. Denna onödiga kostnad i ringare bo, hvilken ofta förmyndare fått med egna medel godtgöra, skulle kunna undvikas, om, vid urarfva-görelse i sådane bo, första förhöret med borgenärerne ej hölles förr, än vid det lagtima ting, som inträffade näst efter den inom laglig tid hidina bouppteckningen.” STOCKHOLM, ecksteinska boktryckeriet 1840. Ltig-Ulskollels Utlåtande, N.o 49> 1 N:o 49.
Riksens Ständer framhärda rc.' Stormägrigste Allernädigste Konung! I anledning af wackte frågor om förbättring af de i Riker brukelige Mål och Wigter, hafwa Riksens Ständer haft tiifälle ar närmare gransta ett af wiste Oömmitteracle den 12 Maji 1789 lil KonglMaj:t härom ingiswit Betänkande, hwarwid, sä widt bekant ar, ingen ytterligare algard följt, och dä- detsamma enligt Riksens Ständers tanka innefaccar en fullständig, pä sanna och rigkiga grunder bygd Afhandling om detta ämne med alla derril hörande delar, hafwa Riksens Ständer, under äberopande deraf, ansett sig böra hoS Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anhalla, arén Författning i öfwerensstämmelse dermed mätte blist wa i Räder utfärdad, samt ar hwad samma Förslag angäende witz tid för förändringarnes införande innehäller, mä beräknas frän början af nästkommande är i8ii. A sammanhang härmed, och dä de i flere Europeiffe Länder antagne sä kallade Pyndare, numera efter wetenstaplig föreskrift construerLs och narma sig til kälLnceug fullkomlighet, Utan at medföra detz origtighet och kostnad; fä Riksens Ständer äfwen i underdänighet anhalla, at desamma jemwäl här i Riket mäga i Räder tilläras, och ar säledes hwem som halst der ästundar mä kunna i 788 Den 17 Mars. Handel och Wandel begagna sig af detta imkrumsnt, likwal med alagd ffyldighet, at lata detsamma behörigen ffErss, sa ar det dermed asyftade ändamål, allman beqwamlighet och säkerhet mä fullkomligen winnås; och synes, i händelse någon underwigt a sadane waror, som med Pyndare upixägas blifwer angifwen och bewisad, ej mindre Agaren an susterai-en böra för deras bedrägliga eller wardslöfa förhållande til answar fällas. Riksens
Sinclaire förstod ej, hvarför han skulle taga upp den ur jorden. Men en af de sista dagarna i augusti hände, att två pigor, som buro en tung så, snafvade öfver stenen; de föllo, skadade sig illa, och oviljan öfver stenen vardt stor. Det var ännu blott frukostdags. Brukspatronen var ute på sin morgonvandring, men som folket just var hemma vid gården mellan åtta och nio, lät fru Gustafva befalla några män att komma och gräfva upp den stora stenen. De kommo ock med järnspett och spadar, gräfde och bände och fingo ändtligen upp den gamle fridstöraren ur hans håla. Så buro de bort honom till bakgården. Det var arbete nog för sex karlar. Ej förr var stenen upptagen, än brukspatronen kom hem, och strax fick han ögonen på eländet. Man må tro, att han blef vred. Det var ej mer samma gård, tyckte han. Hvem hade vågat flytta bort stenen? Jaså, fru Gustafva hade gifvit befallningen. Ja, de kvinnfolken hade då intet hjärta i kroppen. Visste inte hustrun hans, att han älskade den stenen? Och så gick han rätt på stenen, lyfte den med mannakraft och bar den öfver bakgården och gården ända fram till platsen, där den legat, och där slängde han ned den. Och det var en sten, som sex karlar med nöd kunnat lyfta. Den bragden blef storligen beundrad öfver hela Värmland. Medan han bar stenen öfver gården, hade Marianne stått vid fönstret i matsalen och sett på honom. Hon hade aldrig sett honom så förfärlig. Han var hennes herre, denne fruktansvärde med den omätliga styrkan, en orimlig, nyckfull herre, som aldrig frågade efter något annat än sitt eget behag. De höllo på att äta frukost, och hon stod med en bordsknif i handen. Ovilkorligen lyfte hon knifven. Fru Gustafva fattade henne om handleden. »Marianne!» »Hvad står på, mor?» »Ah, Marianne, du såg så konstig ut. Jag blef rädd.» Marianne betraktade henne länge. Hon var en liten, torr människa, gråhårig och rynkig redan vid femtio år. Hon älskade som en hund, hon, utan att räkna hugg och slag. Hon var oftast vid godt mod, och dock gjorde hon ett sorgligt intryck.
Maj:t, på sätt närlagde protokollsutdrag öfver Finans-ärenden för den 11 och 14 innevarande månad utvisa, funnit skäligt, för tillvägabringande af ofvannämnda lönereglering inom de särskilda embetsverken, i nåder föreslå, att följande anslag på denna Hufvudtitel måtte sålunda förhöjas, nemligen : l:o för Departements-Chefen, som nu åtnjuter 7,000 R:dr B:ko eller 10,500 R:dr R:mt, till 15,000 R:dr sistnämnde mynt eller med . Riksmynt R:dr 4.500; — 2:o för Departementets Expedition från 15,324 R:dr 32 sk. Banko eller 22,987 R:dr R:mt till 37,600 R:dr sistnämnde mynt, således med 14,613: — 3:o för Kammar-Kollegium från 44,288 R:dr Banko eller 66,432 R:dr Riksmynt till 106,250 R:dr sistnämnda mynt, således med 39,818: — 4:o för Stats-Kontoret jemte Kronamagasinerna samt Våg-staterna i Fahlun och Avesta från 56,616 R:dr 32 sk. B:ko eller 84,925 R:dr R:mt i penninge-anslag till 101,055 R:dr sistnämnde mynt, hvaraf skulle utgå såsom tillökning i Stats-Kontorets aflöning, enligt protokollet den 11 innevarande månad 15,080: —- och i aflöning för gesällerna vid Kronobageriet samt drängarne vid Slottsoch förråds-magasinet i Stockholm, enligt protokollet den 14 dennes 1,050: — t 16,130: — då under denna titel jemväl bibehållas 18 tunnor oindelt spanmål; 5:o för Myntoch Kontroll-verkens löningar från 7,428 lt:dr 16 sk. Banko eller 11.142 R:dr 50 öre R:mt till 18,700
Denna uppgift har, i Utskottets tanke, af kommitterade blifvit, så vidt ske kan, på ett tillfredsställande sätt löst, och då Utskottet hyser den öfvertygelse, att, vid den höga ståndpunkt, som väfnads-industrien numera här i landet intagit, och sedan hvarje lättnad, som af tull-lagstiftningen kan bero, blifvit densamma beredd, några vådor för denna industris bestånd eller fördelaktiga bedrifvande icke skola uppkomma genom den lindring i tull-beskattningen å utländska väfnads-fabrikater, som det ifrågavarande förslaget afser, får Utskottet hemställa, att, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Proposition, bilagde tulllaxe-förslag för artikeln väfnader måtte antagas. Kommitterades förslag till tull-bestämmelser för artikeln Band upptager för de specificerade slagen, silkes-sammets-, sidenoch halfsiden-, samma införselsafgifter, som för motsvarande slag väfnader blifvit föreslagne, eller för silkes - ingmachin er. Ångpannor. M Bevillning s-UttkoUets Betänkande J\§ 10. sammets4 R:dr 30 öre, lör siden6 li:dr och lör halfsiden 3 R:dr, samt för andra slag, derå algiften nu utgår med 37 sk. B r:st. Banko, nedsättning häri tili 73 öre Riksmynt. Detta förslag har af Kongl. Majit blifvit giiladl, och Utskottet tillstyrker jemväl, att detsamma måtte bifallas och bifogade taxe-förslag i detta afseende godkännas. För Angmachiner och Ångpannor, nu belagde med införsels-tull af 3 procent utaf värdet, har af kommitterade och Kongl. Maj:t blifvit föreslagen tullfrihet. Då Utskottet funnit sig böra föreslå fullkomlig tull-frihet för alla ej specificerade redskap och machiner, följer häraf jemväl att å Utskottets sida icke någon erinran kan vara att emot detta förslag framställa, utan tillstyrker Utskottet, att detsamma måtte bifallas.
Jag trodde icke att denna fråga i afton skulle förekomma till afgörande och är alltså icke förberedd på ärendet. Likasom Hr Cederschiöld vill jag bifalla Utlåt, och det ju förr ju hellre så att icke något hinder må upstå mot verkställigheten af de föreslagne åtgärderna till försvarsverkets iståndsättande. Jag tror att formen kan vid detta tillfälle försvaras derföre att de summor, som i betänkandet uptagas, egentligen icke äro andra än sådana, om hvilka fråga redan varit väckt, i Konungens Propos. om Statsverkets tillstånd och behof, med undantag af de 12,000 R:dr, som nu för brådskans skull tillkommit; men R. o. Ad. torde påminna sig att frågan om lagligheten att afgifva Konungens Propos:r omedelbarligen till StatsUtsk. med RiksSt:ns förbigående, sedan den tid förlupit sorn grundlagen i detta fall uttryckligen bestämmer, afhandlades vid sistl. Riksdag, om jag rätt minnes. Jag bestred då, såsom jag ännu gör, på grund af 37 § 2 mom. Riksd.Ordn. lagligheten att gå Stånden förbi i något annat fall än det nyss upgilna. Då erinrade mig en ledamot af StatsUtsk-, jag tror det var Hr von Troil, derom att jag sjelf i egenskap af Statssekreterare, kontrasignera! Kongl, skrifvelser till StatsUtsk., aflemnade efter den tid då den allmänna Propos:n om Statsverkets tillstånd och behof afgafs. Jag vill påminna mig att jag då erkände och afbad mitt fel inför Ståndet, men, såsom jag säger, jag anser detta vara origtigt, antingen jag sjelf eller någon annan så gjort. Följakteligen önskar jag att åtgärden icke måtte förnyas, ty det är redan ett fel att Konungen eger gå Stånden förbi med den första och vigtigaste Proposrn. Att utsträcka detta längre'än grundlagen medgifver, är ännu oriktigare. Man har fästat Ståndets upmärksamhet vid 48 § Riksd.Ordn.
De begge öfriga motionerna, öfver hvilka Utskottet har alt i detta betänkande sig yttra, röra kyrkoherdarnes rätt att deltaga i val af klockare, orgelnist och folkskolelärare. 1 sådant afseende är på följande sätt stadgadt. 24 Kap. 30 § Kyrkolagen innehåller: alt ”orgelnisten väljes af kyrkoherden och församlingen, som honom lönar, allt som de deröfver kunna förenäs;” och 51 § i samma kapitel föreskrifver, ”alt klockaren skall i lika måtto af kyrkoherden och församlingen väljas.” Huru delta skall tillgå, bestämmes närmare genom Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär den 20 November 1786 och Kongl. Resolutionen den 20 Juni 1794 sålunda, ett sedan kyrkoherden af de till klockaresysslan sökande föreslagit församlingen tre af de mest tjenliga och i alla alscenden skickligaste, skall han anställa laglig votering efter gårdatal i socknestufvan, hvarvid kyrkoherden äfven slutligen aflemnar sin röst, hvilken i beloppet skall räknas lika med halfva församlingens, och dervid bör allenast jemföras med beloppet af de församlingens röster, som vid valet blifvit afgifna och lagligen erkända, hvaremot uleblifna eller ogillade röster icke komma i beräkning. För Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län är särskildt stadgadt, alt förslag icke eger rum. I fråga om val af folkskolelärare är genom Kongl. Stadgan angående folkundervisningen i riket den 18 Juni 1842 föreskrifvet, alt, sedan skol - Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänkande N:o 25. 15 styrelsen upprättat förslag, skall derefter mellan de på förslaget uppförda val anställas af församlingens i sockenstämman samlade röstägande ledamöter, hvarvid rösterna beräknas som vid klockareval, oell ordförandens i skolstyrelsen röst gäller lika som kyrkoherdes vid klockareval. Genom 2 § i Kongl. Förordningen om kyrkostämma samt kyrkoråd och skolråd den 2 1 Mars 1862 är den förändring i ofvanberörda föreskrifter gjord, all valen förrättas å kyrkostämma.
Ehuru kort tid som förflutit sedan Eders Kongl. Maj:ts nådiga Handels-ordning af den 22 December 1846 trädde i gällande kraft, hafva dock ett icke ringa antal tillståndsbevis å bodhandel på landet, i enlighet med Handels-ordningens 6 g biifvit ultagne; men då afsättning af ortens saluartiklar bereder godt tillfälle att från städerne förse sig och andre med behöflige köpmannavaror, hvilka äfven finnas till salu vid landtmarknaderne, somt, i ett så glest bebodt län som detta, en landthandlare icke kan påräkna någon daglig afsättning; så vill det synas, att mindre ett klokt beräknande, än lockelsen uti den nya friheten, varit orsaken till detta förhållande. Man tycker sig också kunna förutse, att vid handeln med bränvin desse landthandlande svårligen skola kunna emotstå frestelsen till afvikelser från de i Författningens 2 g 5 mom. gjorde inskränkningar, då landsbygden med sin brist på polis derjemte särskildt inbjuder härtill. Till rörelsens och trafikens underlättande hafva väl icke några nya väganläggningar, i egentlig mening, ägt rum, men till de äldre kommunikationernes förbättring genom flera svåra backars utgifning och kringgående har mycket biifvit uträttadt En jemförelsevis ganska stor del af de vid sednaste Riksmöten för ofvannämnde ändamål beviljade anslagsmedel har nämligen kommit detta länet tillgodo, hvartill den omständigheten, att flere af de stora kommunikationsvägarne här sammanträffa, varit en orsak, men såsom en annan torde böra anses invånarnes beslutsamhet att icke undandraga sig de å kommunernes sida erforderlige tillskotten.
1 Dito för Inventarii Dito , , . 6 Kammarskrifvare, Lön a 220 R:dr ♦ Till Kammarskrifvaren vid Utgiftsboden, arfvode ♦ ♦ ♦ ♦ ♦ • 1,320. 2 5. — 3o. 1 Bokhallare vid JagtVarfvet, som tillika är Compagnie-skrifvare vid Stockholms Stads BåtsmansCompagnie * ♦ ♦ Lön 3oo. — 12. 1 Vaktmästare dito 120. — 12. 2 Kammar Drängar, Lön a 100 R:dr ♦ ♦ ♦ ♦ ♦ ♦ ♦ 200. — 6,595 Civilstaten i Götheborg. 5o. 1 Secreterare oell Auditeur . 3 Kammarskrifvare .. Lön å 220 R:dr ♦ ♦ 660. — Till Kammarskrifvaren vid Utgiftsboden, arfvode * . ♦ ♦ ♦ 25. — 12. 1 Vaktmästare 120. — 12. 2 Karumardrängar, Lön å 100 R:dr 200. — 5,275 Arfvoden för Officerare. 1 Befälhafvande Amiral i Carlskrona s ♦ ♦ 1200. — 1 StationsChef i Stockholm 800. —■ 1 Dito ... i Götheborg 600. — t VärfsChefi Carlskrona 800. — 1 Dito i Stockholm 3oo. — 1 Dito i Götheborg 3oo. — 1 Commendant i Carlskrona ... t . 600. — 1 Equipagemästare derstädes 3oo. — 1 1 Dito i Stockholm , . 100. — 1 i Equipagemästare i Götheborg 100. — i Tygmästare i Carlskrona .. 200. Dito i Stockholm 100. — 1 Dito i Götheborg 100. — 1 Constructions-DepartementsChef i Carlskrona . 200. — 1 Slyrmans-DepartementsChef derstädes ... 100. — i Adjutant hos Befälhafvande Amiralen i Carlskrona . , . 200. — t