Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åttonde klassen Alla öppna eller däckade skutor och skärgårdsbåtar byggda på klink eller kravell och med mycket fallande stävar och starkt skarp botten i akter och för. Nedtryckningshöjd 126, nära lastlinjen 105 och vid losslinjen 138. 7 sidor uträkningar. § 8 När skeppsmätaren med visshet utrönt fartygets rätta dräktighet och i magistratens eller sjötullskammarens med sigill genomdragna märkbok omständligen infört all vad ovanstående är, skall han i enlighet därmed för alla däckade samt till utrikes fart nyttjade odäckade fartyg utskriva och till tullkammaren på stället ingiva uträkning i följande ordalag Flera sidor med uträknade dräktigheter för olika skepp. § 13 Alla inhemska större och mindre fartyg, båtar och skutor skall mätas på nytt vart 10: de år och förses med nytt mätarbrev. Har de under tiden genomgått omfattande reparation, som förändrat deras dräktighet, skall de innan de nyttjas bliva mätna. § 14 Främmande nationers handelsfartyg skall mätas vart år som de från utländsk ort anländer till svensk hamn för att lasta eller loss. Återkommer han inom året gäller det första mätarbrevet om inte fartyget blivit ombyggt och förändrat. § 15 Skeppsmätare njuter 3 skilling för varje läst i arvode, som mätarbrevet innehåller och för utländska fartyg 4 skilling. Är det två skeppsmätare delar de arvodet som erläggs av fartygsägaren innan mätarbrevet utlämnas. Artikel III Om ansvar för fel och förbrytelser i avseende på skepps mätning, samt hur de åtalas. § 1 Om man upptäcker något skepp, som blivit fel mätt med förlust för Oss och Kronan och det skett med skeppsmätarens bättre vett och således är att räkna som förbrytelse, kommer han att avskedas och aldrig någonsin återfå tjänsten. Dessutom bötfälls han med 100 riksdaler och skall gälda den kostnad och skada som blivit. Har oriktig mätning skett av vårdslöshet eller oförstånd, mister han tjänsten med åtföljande förmåner på viss tid och bötar mellan 33 - 100 riksdaler och fyller förorsakad skada. § 2 Har oriktig mätning och beskrivning av fartyg till ägarens lidande skett, genom skeppsmätarens ondska, uppenbara vårdslöshet eller oförstånd, ersätter han ägaren.
Deremot torde många af detta värda RiksStånd, kunna med mig instämma, att våra StrömrensningsVägCanalSlussAlvittringsHamnbyggnadersLandtmäterisamt flere, det allmänna gagnande, arbeten och företag, nästan alla under militairenS ledning eller med dess biträde utförde, utgöra öfvertygande bevis att tiden nog allmäntvarit på fosterlandsgagneligt sätt använd. Jag tror mig äfven böra låta det unga Befälet vederfaras den rättvisa, det så väl förtjenar för den ökade skicklighet och förbättrade Den 2.1 December f. m. hållning, hvari truppen sig för närvarande befinner, äfvensom för det yttrade begäret efter kunskaper, och nitet att genom studier sig dem förskaffa, som de sednare åren så betydligt tilltagit. För alt slutligen yttra mig om egentliga ämnet för de gjorda och af mig nu upptagne anmärkningar, nemligen: Förslaget till Reglerandet af Indelta Arméens lönevilkor, så kan visserligen icke bestridas Rikets Ständers rätt att antaga eller icke antaga förslaget, eller att till Kongl. Maj:ts Nådiga fastställelse i önskningsväg ingifva ett nytt. Jag får blott, såsom verkligen nitälskande för saken, hvilkens afhjelpande af både behof och billighet påkallas, framställa den varma önskan, att, vid såväl llögloflige Utskottens, som enskildtes beräkningar och projecter i detta afseende, man ej måtte aflägsna sig från de, enligt min öfvertygelse högst väsentliga omständigheter : Att tjensten dervid icke kommer att lida; Att den årliga inkomst, hvar och en tillerkännes, blifver till beloppet lika för hvarje grad; Att denna inkomst icke af conjuncturerna, åtminstone ej oftare än hvart 5:te år, kan vara förändring underkastad; samt, Alt verkställigheten af löneregleringen malte kunna emotses vid samina tid, sorn 32 Den 22 December f. m. det ingifna förslaget åsyftar, nemligen med i83o års början. Att desse mina anmärkningar måtte till vederbörligt Utskott blifva remitterade, får jag vördsamt anhålla. Herr DanckwardtMagnus Georg:
Jag kom hit upp, för att yttra mig till fördel för det ifrågavar. af Utsk. afslagna anslaget, men sedan jag funnit att Ståndet förra gången lemnat oanmärkt det då gjorda afstyrkandet af Utsk., så finner jag nu icke någonting att anmärka vid Hr Landtnäs sätt att behandla ärendet och hemställer derföre till de herrar, som lika med mig önska R. St:s bifall till saken, om det icke, då man har allt skäl att förmoda, att en inbjudning från BorgareSt. är att förvänta, vore tjenligast att till dess uppskjuta frågans afgörande, helst som det ej kan vara R. o. Ad:s önskan att onödigtvis påkalla Coust.Utsk. till skiljeman emellan vår Landtm, och en tillfällig majoritet inom Ståndet. Jag får åtminstone för min del anhålla, att de ädle Frih:ne täcktes afstå ifrån den propos., som de yrkat. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. torde finna, att denna 5 punkt icke erfordrade annan åtgärd än att läggas till handlingarna. Ropades starka ja, blandade med nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt ja öfverröstat nej, begärde Frih. Boye votering. 3o Deni April f. m. Hr Frih. o. Landtm, anhöll, att Frih. Boye måtte lemna en skriftlig uppgift å den contra-propos. han önskade. Frih. Ced ers t r ö m : Då Hr Frih. o. Landtm, framställt en propos. till Ståndet, som Ståndet anses hafva besvarat så, att denna punkt skall läggas till handlingarna, så anhåller jag om votering, och alt contra-propostn dervid må blifva instämmande i Presteoch BorgareSttns beslut. Frih. Hamilton: Det tillkommer visserligen icke mig egentl. att yttra mig öfver contra-propos:n, men jag hemställer till Frih. Cederström, om den contra-propos., sorn han begärt, rätteligen kan antagas såsom svarande emot en japropos. , hvilken innehåller liela betänkandet.
Statsanslag för de allmänna byggnaderne icke påräknade kostnad ; att Kongl. Majit i Nåder bifölle hvad Riksens Ständer uti anira puncten af deras ofvanberörde skrifvelse, rörande de af ManufacturDiscontFonden utgående gratificationer och ordinarie löner, hemställt; att då, i afseende på den Presidenten Edelcrantz tillagde gratification af JO«o R:dr, sorn af ManufacturDiscontFonden utgår, berörde gratification blifvit Presidenten tillagd, såsom motsvarande den förmån en del af dess vederlikar uti taffelpenningar åtnjuta, och vid hvilken förmån de utan anmärkning blifvit bibehållne, oansedt löneförbättringen, samt Riksens Ständer sjelfve medgifvit och föreslagit ett särskildt arfvode åt bemälte President, för hans deltagande i Discontförvaltningen, funne Kongl. Majit, att den utaf samma Fond, hvaraf nämnde arfvode skulle utgå, redan anslagna of» van upptagna årliga summa borde, såsom svarande både emot detta Arfvode och Taffelpenningar, fortfarande utgå och uppbäras, u-! tan förminskning i och för lönförhöjningen: att Kongl. Majt bi föl le, det den extra Assessorslön, som Lagmannen Wahlstjerna af Fonden uppbär, måtte å Ordinarie Stat öfverflyttas så snart en Assessorslön på samma Stat blefve ledig, men att emedlertid Lagman Wahlsjerna ägde att uppkära ifrågavarande Lön med den förhöjning, som Riks. St. Revisorers Berättelser. 143 hans vederlikar blifvit tillagde: att Kongl. Majit desfomindre funnit skäl bifalla, att den Skolmästaren vid Eskilstuna arislagne Ion måtte ifrån Allmänna Arbetshusfonden öfverflyitas på de för Eskilstuna Fristad anslagna medel, sorn , utotn det att då de besparde Pastoralierne i Riket, af hvilka Arbetshusfonden till större delen bestod, tid efter annan blifvit till aflöningar för Skolbetjeningen i de flesta Stift anslagen, denne utgift således icke kunne anses främmande för berörde Fond, den summa af 44Ö
Jag yrkar för öfrigt i allmänhet, att MinisterStatens aflöniug måtte nedsättas till j5 å 80,000 R:dr Hamb. 33:co, och jag grundar detta yrkande derpå, att vi alldeles icke behöfva ettså stort antal Ministrar, dåde flesta Diplomatiska po sterna kunna besLridas med Charges d’affaires. Jag yrkar vidare, att Utskottet måtte uppge, huru det kan vara möjligt, att Tullstatens löner uppgått till ett vida högre belopp, än Konungen sjelf bar begärt och uppgifvit. Utskottet har blott lösligen vidrört detta, och följt den grundsats, härvid lika sorn i de flesta fall, att blott för det ett behof visat sig, skall det tillfreds ställas. Jag upprepar ännu en gång, att Utskottet måtte uppge, huru det kan vara möjligt, att sådana anslag kunna behöfvns, som Konungen sjelf ansett onödiga, och jag finner denna sak vara af den vigt, att jag bestämdt begär Utskottets svar derpå. Samma förhållande är med PostStaten. Utskottet säger blott, alt en tillökning behöfves, men icke anledningen dertill. Jag förstår icke, huru det kunnat undfalla Utskottet, att det är dess bestämda skylld i gil et, att hos ConstilutionsUtskottet anmärka, när det finner Staterna öfverskridna, och detta har ju enligt Utskottets egen redovisning skedt, utan att anledningarne omtalas. Efter Utskottets sätt att behandla dessa omständigbeter, skola ju Rikets Ständer, när missbru - Den 19 Maji e. m. lien sålunda öfverst ylas, lockas från det ena anslaget till det andra, utan att någonsin få reda på behofvet. Det finnes också ett anslag till farsoters oell smittosamma sjukdommars hämmande. Jag anhåller, att Utskottet må upplysa, huruvida icke oordning förefinnes i dispositionen af detta anslag. För mig syneshögst misstänkte de rubriker, som förekomma under namn af reseoch tractaments-kostnad för farsoters och smittosamma sjukdommars hämmande.
Utskottets alternativt framstälde förslag, att en person kunde efter bekännelse inför arne personer utom Domstol, åt saken fällas bar ansetts betänkeligt att tillstyrka; hvaremot blifvit föreslagit, att om bekännelsen aflades inför Konungens Befallningshafvande eller annan Ämbetsman eller Authoritet och i närvaro af arne ojäfvige vittnen kunde sådan bekännelse vara tillfyllestgörande. I anledning af hvad Utskottet yttrat i fråga om häktande, är anfört:J Att lagens stadgande i 5 Cap. 2 §. StralFBalken är obestämdt, utöfver behofvet i föreskriften utsträckt och äfven i sin Latitude ganska farligt och missbruk underkastadt; och då allmänna praxis är, att den, som beträdes med stöld första gången äfven till obetydligt värde, stundom ej mer en snatteri, häktas emedan Kyrkoplikten eller Skriftermålet anses för urbota straff, samt på enahanda sätt förfares med dem, som häktas för förfalskningsbrott hvarå ärans förlust är stadgad, äfvensom i de så kallade mindre Edsörebrotten och Duellsmål, ehuru icke dråp och ofta och slagsmål deri inträffat hvarigenom Fängelserne fyllas på förhand med sådane personer, som, ehuru felaktige, icke böra anses förlorade, men hvarken samhället eller den förolämpade förlorar om den tilltalade öfvergifver Fäderneslandet eller blottställer sig för efter - Lagutskottets Rttånkanden. I379 lysning och häktande; så skall det förenämnde oinskränkte Lagbudet om häktande och det olyckliga sättet i dess verkställighet genom arrestanters sammanblandande af alla slag icke kunna förenas med den i Constitutionen lagdén omvårdnad för personliga friheten och de rättigheter, som på helgden deraf äro hvilande.
Denna omröstning har utfallit med 61 Ja och 54 Nej; och hafva Rikets Ständer således fattat det beslut ./a-propositionen utvisar. 4:de Voteringen: (enligt Lag-Utskottets Memorial 32 87, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande Utskottets Betänkande 32 57 och Utlåtande 32 80, öfver motion om ändring af Kongl. Förordningen, angående vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande, den 4 Maj 1855.) Den, sorn vill, att till kontraproposition i hufvudvoteringen skall antagas Preste Ståndets beslut, lydande sålunda: i Lag-Utskottets Memorial M 88. »Med ändring af Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855, angående vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande, förordnas, som följer: Medlem af Svenska kyrkan, sorn gjort sig skyldig till straff, för det han hädat Gud, eller lastat eller gäckat Guds heliga ord eller sakramenten, eller för gäckeri af gudstjensten, eller för våld, svordom, oljud eller annan förargelse i kyrka under gudstjenst eller annorstädes, der gudstjenst hålles, eller för mord, dråp eller rån, då dödsstraff derå ej följer, för barnamord, stöld, äktenskapsbrott, blodskam eller lägersmål i förbjudna leder, eller för våld mot föräldrar; så ock den, som begått lönskaläge eller gått drucken eller oskriftad till nattvarden, eller sedan han af presten, enligt kyrko-ordningen, blifvit varnad att derifrån sig afhålla, må ej af den heliga nattvarden komma i åtnjutande innan han eller hon af sin själasörjare, i närvaro af två eller tre bland församlingens medlemmar, dem själasörjaren tillkallar, låtit sig enskildt skriftas och ailösas, på sätt särskildt föreskrifvet är;» röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, har till kontraproposition i hufvudvoteringen blifvit, i enlighet med Borgare-Ståndets beslut, antaget afslag å Lag-Utskottets ifrågavarande Utlåtande JV* 80.» Denna omröstning har utfallit med 55 Ja och 80
Huru illa den årslånga redovisningstid, som här varit medgifven, blifvit använd, har Utskottet trott sig kunna sluta af den omständighet, att ännu i sistlidne October månad, efter all anledning, knappt någon början var gjord med uppställningen och utarbetandet af 1S33 års Hufvudbok, hvilket förhållande, i andra hänseenden olämpligt, äfven utgjort ett obehagligt hinder för Utskottet i dess bemödande att, efter så långt fördröjande, med berättelsen om detta Verks revision för åren 1831 och i832, kunna göra närmare reda för det senast förflutna året 1833, hvadan Utskottet endast af de upplysningar, hvilka kunnat vinnas af årets Cassa-Räkning, äfvensom af de speciela uppgifter, dem Kamereraren vid Verket lemnat, varit i tillfälle uppgöra den approximativa calcul öfver Verkets financiela förhållande under år i833, äfvensom dess tillgångar och skulder vid samma års slut, som här under Litt. D. bifogas och den Utskottet dock tror komma ganska nära det verkliga förhållandet. På grund al hvad nu anfördt blifvit, tillstyrker Utskottet: 6 Stats-Utskottels Utlåtande N.o 3g5. alt Rikets Ständer, med anmälande af dessa uppgifne förhållanden, må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om Nådigt förständigande till Convoy-Commissariatet, att uti 1834 ärs Hufvudbok, enär den för år i833 numera bör vara under afslutning eller färdig, iakttaga till rättelse de här gjorda anmärkningar. Af denna senare calcul inhemtas, att Convoy-Cassan vid 1834 ^rs början egde ett Capital af B:o R:dr 42,o57: 20. 3. oberäknadt inneslående afsatt fond för Sjö-Expeditioner 99,718: 13. 4- och då under sistberörde år intraderne från Svenska Tullen och Norrska Stals-Verket kunna antagas, som vanligt, till 270,000
Rörande detta ämne, som Utskotten till öfvervägande -förehaft, år, genom Kongl, Förordningen, den 6 Julii 1720,5 §. af Lands» liöfdingelnstinotion , den 4 November 175f, samt Kongl. Brefven , den 18 December 175a och den 27 Maji IÖOi, stadgat, att Häradshöfdingen böra å SommsrTingen för Tings» Allmogen uppläsa och derefter till Landshöfdingen i Länet insända räkning Öfver Häradets andel i SaköresMedlen för före» gående året, hvarvid bifogas bevis af dem, sorn hafva tig uppdraget, att förvara nycklame till Härads-kistan , angående det der i behåll varande belopp, samt att berörde medel, efter skriftvexling med Landshöfdingen i Länet och med dess tillåtelse, må till B äifideis enskilda nytta användas. Ehuru dessa föreskrifter synas böra göra tillfyllest, f >r det af Anders Berntsson åsyftade ändamål; måste dock Utskotten, med kännedom af förhållandet härutinnan i fle« re orter, vitsorda Anders ^erntsson» uppgift, att redovisning för ifrågavarande del Sq6 LngUiskottéts BetAnkanden. af SaköresMedel icke allmänt, i behörig; ordning, lemnäs; och denna olägenhet hafva Utskotten ansett kunna lämpligast afhjelpas , genom en mera bestämd föreskrift till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att vaka öfver de redan utfärdade författningarnes efterlefnåd. — Utskotten hemställa derföre, att Kongl. Mattts
Herr aron Rosen, G., ehuru icke närvarande, då beslutet fattades, reserverade sig deremot vid justeringen och ansåg tiden nu vara inne att sätta den längesedan beslutade reformen i verket. Emot Utskottens beslut reserverade sig äfven Prostarne Gumcelius och Säwe. » —. Rättelse. Lagsamt Allm, Besv.- och Ekon^Utsk. Betänkande, Nio 54, Sid. *5, r. i nedifr. st. för Judes inköp af jord 1. beviljas för Judes inköp af jord STOCKHOLM, Elméns och Granbergs Tryckeri, 1841* Tryckfel och rättelser uti Lagsamt Alltrin Eesv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 5/f. Sid. g, rad. 4» står: finna Utskotten i serskilda tids-omsländiglieter någon anledning läs: finna Utskotten i serskilda tids-omsländigheter icke någon anledning sid. i3 uti förslaget, § 2, rad. 5, står: så ock Borgerskap eller Magistrat blifvit hörde, läs: så ock Borgerskap eller Menighet blifvit hörde, Bih. till E. SI. Afd. ££ <©£${$<© 3,1*1, TRYCKT nos J. A. WALLBiM, 1841. Las,- samt Allm. Besv.- och Ekon.-VIskottens Betankande, N;0 5Q. f N:o 59. Ank. till Exp. Utsk. d. 3 April 1841, kl. ii f. m. Betänkande , i anledning af vacht motion om eftergift i vissa fall af Kronans rätt till skatt å Socken-allmänningar. Utskotten hafva från det Högloft.
De hade sina döttrar och hustrur med sig, hvilka voro för mig lika okända. Läsaren kan döma hur illa jag var nöjd med denna societeten. De kallade hvarandra alla för syster och bror, allenast en som kallades faster och var äldst och fulast utaf alla. Jag lämnade denna famille de Tomason, sedan jag varit där en god timma». Bönderna slutligen uppfattades från slottstrappan eller calechehörnet – alldeles feodalt. Det synes honom höjden af oförskämdhet, att de röstade på präster efter eget tycke och att därvid någon sagt att »om Excellensen rår om hemmanet, så rår han intet om siälen». – »Om detta är sanning,» tillfogar den unge aristokraten, »kan sådant skiälfsvåld ej tillåtas, allmogen tror jag ej vara elak, utan jag tror, att det gifves annat folk som gör dem upproriska mot sina husbönder.» Lägger man härtill, att han som son till en af hattarnes ledare, är en ortodox partiman, med något af rent fysiskt obehag för mössor – han säger t. ex. en gång om en jägmästare Reuterkrona, som hörde till detta parti »jag hade nästan kunnat dömt det utaf hans fula physionomie», – förstår man lätt hur begränsad hans värld är. Men inom densamma, – Blasieholmens adelshus, slottet, corps diplomatique och de stora fideikommissen på landsbygden – är han en fin och lustig iakttagare, och, själf i alla sina fördomar mönstret af en älskvärd gustaviansk ädling. Det är därför vi i hans dagbok skola följa hans utveckling från yngling till kavaljer och de lärospån på de glatta tiljorna, som gjorde honom till man. Claës Julius Ekeblad kom genom sin fars ställning som kanslipresident och sina föräldrars släktförbindelser med de ädlaste och mest högaristokratiska familjerna genast i beröring med det dåtida Stockholms mest utvalda societet. Hans mors syster var gift med den sista af de stora hattcheferna, Axel v. Fersen, som i sitt hotell på Blasieholmen och sin egendom
Efter mitt sätt att läsa och förstå offentliga handlingar, innebär likväl Konungens i de förenade rikena rätt att till Ståthållare H. II. 25 Den 21 December. i det med Sverige förenade konungariket Norige utnämna äfven en Svensk man, ett af hufvudvilkoren för föreningen de båda rikena emellan. När då varande Kronprinsen af Sverige, Carl Johan, medelst konventionen i Moss den 10 Äng. 1814, ingick uppå att antaga den af Norska folket vid Riksförsamlingen i Eidswold beslutade konstitution, skedde sådant med förbehåll om vissa ändringar deri, hvilka, efter öfverläggning med Norska folkets representanter, skulle bestammas. Denna öfverenskommelse ratificerades af Konung Carl XIII efter anmälan och pröfning i Svenska StatsRådet under den 30 Aug. 1814, hvarvid uttryckligen förklarades, att den Norska Statsförfattningen skulle vinna laglig kraft, sedan de för de begge rikenas förening oundgängliga jemkningar och rättelser deri egt runi. Detta Svenska Konungens beslut finnes äfven kontrasigneradt, om jag ej missrainner mig, af då varande Svenska HofKansleren Frih. af Wetterstedt. Derefter sammanträdde i Okt. månad samma år ett urtima Storthing i Christiania, hvarvid å Svenska sidan till Kommissarier voro utsedda: H. Exc. StatsRådet Hr Frih. M. Rosenblad, d. v. StatsRådet Hr Frih. B. v. Platen, d. v. HofKausleren Frih. G. af Wetterstedt, d. v. StatsSekrebn för Krigsäreuden G. F. Wirsén, d. v. StatsSekrebn för Finans/ ärenden Grefve A. G. Mörner, samt d. v. Biskopen i Linköping C. v. Rosenstein. Det var i följd af ömsesidiga öfverliiggningar mellan Noriges Storthing och bemälde Kommissarier, som, bland annat, den förändring beslutades i Eidswoldska Konstitutionen, att Konungen af Sverige och Norige skulle ega rätt att till Riksståthållare i Norige utnämna antingen en Norrman eller en Svensk.
En ytterligare olägenhet troddes äfven för reserv-skyldige hafva uppkommit medelst de åtgärder till hållskjutsens förminskning, som egt rum, utan att forvagnar på samma vägar blifvit inrättade, hvarigenom, äfvensom genom hållskjuts-skyldiges olagliga uteblifvande, reserven fått vidkännas en förökad skjutsning. Efter ett noggrant och sorgfälligt öfvervägande häraf, hade Utskottet funnit det vara angeläget, alt en åtgärd vidtages, hvarigenom både hålloch reserv-skjutsskyldigheten måtte kunna upphöra, och hemmansegaren omsider befrias från denna, hans jord åtföljande prestation, i hvilket afseende Utskottet ansett de förslag böra begagnas, som åtskillige motionärer yrkat, dels om frivilliga entreprenader för skjutsbestyrets öfvertagande, dels om diiigenceoch forvagns-inrättningars befordrande, hvilka begge utvägar, i Utskottets tanka, voro förtjente af serdeles uppmärksamhet, såsom begge ledande till ändamålet. Det var icke Utskottet obekant, att försök till sådane entreprenader i alla Län redan långt förut blifvit gjorda, till följd af Kongl. Majrls Nådiga Circulär till Dess Befallningshafvande af den i3 Augusti 1810, äfvensom att dessa försök icke aflupit efter önskan, men Utskottet trodde sig äfven känna, alt orsaken härtill icke borde sökas i sjelfva utvägens olämplighet för ändamålet, utan torde hufvudsakligen kunna härledas, dels af allmogens och de flestes farhåga för sådane företag, hvilka icke, lill sin större eller mindre fördelaktighet, kunna, på grund af någon erfarenhet, bedömas, dels deraf, att de skjutsande, hvilka stundom mindre beräknat de moraliska och ekonomiska olägenheterna af skjutsningen, än den tillfälliga vinsten deraf och känbarheten af det bidrag i persedlar eller contant, som de till entreprenören skolat utgöra, sällan kunnat förena sig om vilkoren för en sådan entreprenad, hvilka äfvenväl, då någon täflan af speculanter icke kunnat vid företagets början inträ ffä , blifvit högt uppstegrade af de få personer, som sig i sådant afseende anmält. jdllm.