Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lades till handlingarne. samt Expeditions-Utskottets Utlåtande M 6, i anledning af väckt motion om Utskotts-betänkandenas tryckning med korta marginal-rubriker. Bifölls. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades Herr Alanders motion, JV$ 39, i fråga om förändrad arbetsordning för Domkapitlen och deras tjenstemän samt förbättrad aflöning för de sistnämnda m, m. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet följande motioner, jemte deröfver afgifna yttranden: Herr Witts, JV2 84, om åtgärder till en förbättrad skogslagstiftning; och Herr Carlssons, JVi 80, angående bestämmelser i fråga om undervisningen i skogshushållningsläran vid landtbruksläroverken. Och skulle förstnämnda motion de öfriga Riks-Stånden kommuniceras. Prof.-Utdrag den 26 November 1862. 53 S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades Herr vice Talmannen Muréns motion. JV3 35, i fråga om medgifvande af en i möjligaste måtto oinskränkt näringsfrihet, tillika med deröfver afgifna yttranden. Med motionen, som jemväl skulle de öfriga Riks-Stånden kommuniceras, följer afskrift af en utaf Herr Murén vid 1856—1858 års riksdag väckt motion i samma ämne. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet följande Kongl. Majrts nådiga Propositioner af den 14 dennes: l:o angående försäljning till skatte af den under Elfsborgs kungsladugård lydande lägenheten Klintens bana; och 2:o om förhöjd pension dt Kammarrätts-rådet C. Printzensköld vid afskedslagandet. S. D. Föredrogs och remitterades till Banko-Utskottet Kongl. Majrts nådiga Skrifvelse af den 14 dennes, angående Stockholms stads Magistrats underdåniga ansökning om kreditivrätt i Rikets Ständers Bank för Stockholms Förmyndarekammare.
Och vänder sig vesterut åt Asnoth Thabor; och kommer dädan ut och till Hukkob, och stöter inpå Sebulon söderut, och till Assur vesterut, och till Juda invid Jordan österut; Och hafver fasta städer, Ziddim, Zer, Hammath, Rakkath, Chinnareth, Adama, Rama, Hazor, Kedes, Edrei, EnHazor, Jireon, MigdalEl, Horem, BethAnath, BethSames; nitton städer, och deras byar. Detta är nu Naphthali barnas slägters arfvedel till deras ätter, städer och byar. Sjunde lotten föll på Dans barnas slägte i deras ätter. Och gränsan af deras arfvedel var: Zorga, Esthaol, IrSames, Saalabbin, Ajalon, Jithla, Elon, Timnatha, Ekron, Eltheke, Gibbethon, Baalath, Jehud, Benebarak, GathRimmon, MeJarkon, Rakkon med den gränsona vid Japho: Och der går Dans barnas gränsa ut. Och Dans barn drogo upp, och stridde emot Lesem och vunno det, och slogo det med svärdsegg; och togo det in, och bodde deruti, och kallade det Dan, efter deras faders namn. Detta är nu Dans barnas slägtes arfvedel i deras ätter, städer och byar. Och då de hade lyktat utskifta landet med dess gränsor, gåfvo Israels barn Josua, Nuns son, en arfvedel ibland sig; Och gåfvo honom efter Herrans befallning den stad, som han begärade, som var ThimnathSerah uppå Ephraims berg; den staden byggde han, och bodde deruti. Desse äro nu de arfvedelar, som Eleazar Presten, och Josua, Nuns son, och de öfverste af fäderna ibland slägterna, genom lott utskifte Israels barnom i Silo för Herranom, inför dörrene af vittnesbördsens tabernakel; och lyktade så landsens utskiftning. Och Herren talade med Josua, och sade:
Att åter de, som af sådana fördelar sig begagna, få betala någon tillökning i den för blandade tåg gällande afgift, är desto rättvisare, som den större hastigheten icke kan iqipnås utan ökade omkostnader, såväl i anseende till större slitning af jernvägarne och den rörliga materielen, som af andra anledningar. Hvad åter angår den af motionären förordade nedsättning i taxan å afgifterna för vissa varor, anser Utskottet sig icke nu böra beträffande hvarje särskild uppgifven artikel ingå i pröfning af behöfliglxeten utaf en sådan nedsättning. Utskottet har nemligen inhemtat, att tillräckligt antal godsvagnar ännu saknas för befordrande af allt det gods, som tillföres jernvägstrafiken, så att ofta inträffar, att med godsets afsändande måste dröjas. Då således varuafsändäre finna med sin fördel förenligt att, med nu gällande taxa, förse jernvägarna med så mycket gods dessa förmå befordra, synes det icke vara skäl att nedsätta afgifterna och sålunda minska den inkomst, hvarmed kan i någon mån lindras det bidrag till inrättande och underhållande af dessa dyrbara kommunikationsanstalter, som måste tillsläppas äfven af de landsorters innevånare, hvilka onekligen icke ännu af dessa anstalter kunna draga någon direkt fördel. Utskottet vill dock tillägga, dels att, efter hvad för Allm.
Om äfven såsom en följd, af den R. o. A. förut tillhörande rättighet, att ensamt innehafva oell besitta Frälsejord, kunnat betraktas den befrielse, ifrån skyldigheten att deltaga uti besväret med Fjerdingsmannasysslornes bestridande, hvilken hittills ägare af FrälseHemman åtnjutit, enär detta onus åtföljt allenast jord af Krono-och KronoSkatte-natur ; lärer likväl, då genom privilegier en sådan befrielse icke uppkommit och således ej eller kunnat förbehållas vid det tillfälle då ofvanberörde uteslutande rättighet af R. o. A. afstods och medgifvande lemnades, att frälset ma af alla utan undantag innehalvas och ägas, den nu väckta frågan, •jo Stats-Utskottets öm frälsets deltagande uti förenämnde onus icke eller kunna anses vara af den art, att [Jtskottet, genom dess upptagande sedan K. M:t derom framställt Nåd. Proposition, må anses i någon måtto hafva på privilegiernes omfång inträdt. Hufvudsakligen har den omständighet, att Frälsejorden nu mera kan lika af alla stånd ägas, synts Utskottet böra leda till det mera jemnlika deltagandet i medborgerliga besvär, som med förslaget i detta ämne åsyftats. Och som de häremot gjorda anmärkningar icke gifvit Utskottet anledning, att frångå dess härutinnan förut yttrade omdöme, samt Utskottet ej eller trott de skäl som emot Fjerdingsmannalönernes successiva indragning, blifvit anförda böra verka ändring uti hvad Utskottet derom redan tillstyrkt, enär flere af Hederv. BondeStåndets Ledamöter yttrat den öfvertygelse att en sådan indragning bör följa af det frivilliga åtagande, hvarigenom Fjerdingsmanna-befattningen såsom ett
Vid sådant förhållande och då så väsendtligen skiljaktiga anmärkningar och yrkanden legat till grund för återremisserna, att icke någon sammanstämmande åsigt i hufvudsakliga delar af denna fråga kan anses vara af de tre riksstånd, som återremitterat Betänkandet, dervid uttryckt, samt Borgare-ståndet detsamma godkänt, har Utskottet funnit sig sakna skäl att sitt förut afgifna yttrande frånträda, Stockholm den 8 Maj 1848. Reservation af lektor Wallman. Anti. till Exp.-utsk. den 9 Maj, lil. 2 e. m. Memorial, angående (iden för nästa revision af Stats-, Bankooch Riksgälds-verkens förvaltning och räkenskaper. Med anledning af stadgandet i 68 § riksdags-ordningeti, det Rikels Ständer skola utsätta tiden för den revision af Stats-, Bankooch Riksgälds-verkens tillstånd, styrelse och förvaltning, som näst efter hvarje riksdag kommer att ega rum, och till hvilken förrättning de af Rikets Ständer utsedde revisorer böra af Kongl. Majit kallas, har Stats-utskottet, enär, hvad statsverket beträffar, 1845 års räkenskaper äro de sista, som undergått granskning, samt afslutade räkenskaper för åren 1846 oell 1847 blifva vid höstetiden nästkommande år att tillgå, skolat, på sätt vid föregångne riksdagen iakttagits och i öfverensstämmelse med hvad 1847 års stats-revisorer föreslagit, hemställa, att tiden för Rikets Ständers levisorers nästa sammanträde till granskning af Stats-, Bankooch Riksgälds-verkens tillstånd, styrelse och förvaltning, måtte bestämmas till den 15 September 1849. Stockholm den 8 Maj 1848. Anie. till Exp.-Utsk. den 9 Maj, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om statsanslag för en navigationsskola i Westervik. (U. A.)
Tyvärr tvingas jag, såväl af bristande utrymme som bristande krafter, att utelemna hvarje, om än aldrig så fåordig, redogörelse för naturvetenskapens bevis mot absolut kunskap. Jag vill blott påpeka, hur de bevis Kant, i sin dag, lemnade på senare tider blifvit styrkta af den fysio-psykologiska vetenskapen, man läse en Wundt, en Helm-holtz. Metafysikern känner nogsamt detta. Den fysiska metoden, det ser han, skall aldrig gifva honom » del i Guds allvetande ». Men den metafysiska metoden står honom ju alltid åter. Han tar sitt parti, och under åtskilliga fula tillmälen säger han naturvetenskapen adjö. Och så äro de för alltid skilda. Naturvetenskapen predikar nu för honom fåfängt. Beslutsamt knyter han bindeln för egna ögon; beträder den falska vägen. Han lyfter sig från sinnenas fasta mark. Rum och tid bli för honom bisaker. Fri, obunden sväfvar han upp på förnuftets vingar. Skrifver, som Boström, ramsor om » Om några det absoluta väsendets attributer — Om de absoluta väsendenas inbördessammanhang och förhallande — Om de absoluta väsendens olika materiela fullkomlighet », om tusen andra superetcri&amp;ka saker. Och allt högre och högre bär det upp i molnen. Men naturvetenskapsmannen står nere på jorden och skådar med sorg efter sin djerfve men dåraktige broder. Kanske tänker han med den gamle chefen från 89: Tout va bien ici, mais le pain manque. Jag skall nu göra ett kort sammandrag af den förda diskussionen för att så bringa densamma till en spets och ända. Yi började med att anmärka det vetenskapen var kosmopolit. Yi antecknade med förundran att boströmia-nismen trots sina femtio år var blott och bart svensk. Vi sökte en förklaring och funno den enda möjliga vara den, att det boströmska systemet är ett metafysiskt system. Vi lärde att metafysiken har ett sätt att forska som ej användes och ej gillas af andra vetenskaper. Vi sågo hur den metafysiska logiken var väsentligen olik såväl vetenskapens som hvardagslifvets logik.
Någon annan tolkning har jag destomindre kunnat ge åt ifrågavarande Nådiga Förklaring, och någon annan mening har jag icke hemtat ifrån Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, då det vid detta Riksmöte ej ens sattes i fråga, att Skattemannen skulle för Ek-åverkan å egna egor få ringare ansvar, än det Skogs-Ordningen bestämde för sådan åverkan å andras. Skulle Rikets Ständer , såsom jag hoppas, bifalla Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om fri dispositionsrätt för Skattehemmans - egare af Ek-skogen, likasom all annan skog, så förfaller behofvet af en Författning , som bestämmer ansvar för dylik åverkan , och följaktligen äfven behofvet af ett förtydligande af de derom nu gällande Författningar ; men skulle deremot en sådan fri dispositionsrätt icke blifva Skatteman medgifven, så ville jag för min del hemställa, att Kongl. Maj:t täcktes meddela den Förklaring öfver nu gällande Författningar om åverkan å Eke-skog, a-tt all åverkan deraf, så väi å Kronans Parker, Gehäg och Djurgårdar, * 38 Bil-1. Lagsamt Besv.- o.Oec.-Utsk.Utl. i\T.o 22. sora å Boställen och Krono-hemman, samt å andras enskilda egor , skall , ehvad den utöfvas af Boställs-innehafvaren, Kronoheramans-åbo , Skatteman eller hvem det vara må, bestraffas med 20 R:drs böter för hvarje ifrån en rot uppväxt Ek; af Lars Larsson från Calmare Län.
Jag erkänner, att om jag någon gång varit tillstädes, då Herr LandtMarskalken framställt proposition till bifall af sökt introduction, det lätt hade kunnat hända, att jag svarat nej, endast derföre, att propositionen blifvit så ställd, emedan formen är origtig och innebär möjlighet af afslsg. Jag skulle aldrig motiveradt ett sådant afslag i något moraliskt invectiv emot personen; med jag bekänner lika upprigtigt, att det kunnat vid flere tillfällen inträffa, att jag, vid framställningen om bifall till en begärd introduction, varit i okunnighet om den ifrågavarande personens ådagalagde trohet, tapperhet och dygd, om den lärdom eller de nitiske tjenster emot Konung och Fäderneslandet, som efter Grundlagens talesätt utgör vilkoret för upphöjelse i Adeligt stånd och vid hvilka tillfällen, jag skulle begagnat möjligheten att lemna afslag, Den 6 Augusti f m. utan att likväl velat påstå mig, vara dertill af Grundlagen berättigad. Jag skulle då halva gjort det, endast För att fästa uppmärksamheten på formulairets origtighet, utan att likväl någonsih påstå, det Ridderskåpet och Adeln ägde, eller ens borde äga en sådan rättighet. I denna fråga finnes, för mitt omdöme, ingen annan ledning, än 37 §. Regeringsformen ; och den olikhet som finnes emellsn den och 51 §. Riddarhus-Ordningen, anser jäg vara titan all vigt, emedan felet endast ligger uti redactiönen af den sednare, jag skulle visserligen önska, att Memorialet blef bifallet, om icke eti omständighet hindrade dess antagande. Utskottet har nemligen icke föreslagit sjelfva rédactionen för forihulairet till introductiöns meddelande, sådant det bör vata ; och detta synes mig påkalla återremiss af Memöfialet, hvarom jag alltså nödgas anhålla, det Herr Grefven och Landt-Marskalken täcktes framställa proposition. Herr Hattmanjkjöld, Lorenzo:
Utbetald ränta för hos Lånekonloret insatte medel 69: 8. Rikets Ständers Banks förlag 400,000 250,000 Utelöpande Assignationer på Banken 14,650 22,700 Summa B:ko R:dr 414,650 272,700 Tillgång vid årets slut. Kassa-behållning 5,466 32 . 8,700 Hos Depositions-Afdelningen innestående 152,650 — ■— 42,700 Utestående Lån: mot hypothek 157,200 197,600 å Vexlar och In visningar . » 99,333 16 — 23,700 Summa B:ko R:dr 414,650 272,700 I L 63 §. 73. Sedan de åt Hypotheks-Föreningar anvisade Crediliv blifvit återReglering af betaldte, är Fonden för belåning af Publika papper, vid sed naste Riksafi>u dag bestämd till 1,000,000 R:dr, sålunda fördelad emellan de serskilblikå papper. da Diskontverken, att Banko-Diskontverket innehar 666,666: 32. — Götheborgs Lånekontor 250,000: samt Malmö D:o 83,333: 16. — §. 74. S:gr 1,000,000: sättmngsrätt.
Innan h o n framträdde offentligt m e d själfständiga arbeten, hade hon o c k gjort e n del öfversättningar, dels för göteborgstidningar, dels f ö r d e n af direktör Salomon utgifna samlingen » Skrifter af uppfostringskonstens s t o r m ä n ». Till denna samling har hon äfven under de senare åren lämnat öfversättningar af arbeten af Salzman, L o c h c, Comenius, o c h m e d en öfversättning af en af PéStalozzis skrifter är hon för närvarande sysselsatt. Kn förläggare erbjöd sig genast att taga allt hvad hon skref om hand, o c h redan på hösten samma år utgaf han hennes första b o k, novellserien » D u r och m o l l ». Den följdes 1891 a f en n y samling smärre berättelser under titel » M e d sordin. Dessutom h a åtskilliga smärre berättelser af R u s t R o e s t varit synliga här o c h hvar i kalendrar o c h tidskrifter, och bland Dramatiska teaterns senaste nyheter ha v i att ihågkomma hennes första dramatiska försök, enaktsskådespelet » Farligt u m g ä n g e ». Man kan nästan säga — har en af R u s t R o e s t s närmaste vänner yttrat — att hon blifvit till författarinna framdragen af allmänheten själf, utan att någonsin tränga sig fram. annan grundsats än den att aldrig rosta, skulle hon kanske svara: » D e n att alltid vara mig själf ». Det är en grundsats, som hon e j är ensam o m, men s o m e j är så allmän som den borde vara bland författare o c h konstnärer. Hon är rädd att b l i räknad till något parti eller någon skola o c h förfäktar den åsikt — som är den enda rätta o c h som förefaller själfklar, men som likväl så föga efterlefves af författare, stora o c h små — att hvarje olika ämne b ö r behandlas på sitt olika sätt hvart och ett efter sin art. R u s t R o e s t är i främsta rummet iakttagare och särskildt iakttagare af kvinnliga naturer och kvinnliga känslor.
"Med fängelse vid vatten och bröd må den brottslige straffas, der domaren pröf”var att hans välfärd och heder genom annan kroppsplikt ”spilles. —Då Utsk. säger, — "att om man betraktar nämn"da straffs — nemi. spö och ris — nesliga beskaffenhet, sä "finner man frän dem oskiljaktiga en grymhet och ett ned”sättande af menni sko var del, som äro i hög grad stridande '”emot närvar, tids bildning i seder och tänkesätt, samt mä"ste hos den straffade verka en till fortsättning pä brottets "bana äggande förhärdelse och görande hans försoning med "samhället nästan omöjligi” så måste man väl medgifva — förutsatt att detta raisonnement är sannt, — att den, som undergår detta straff, lider till sin välfärd, och om han har någon gnista qvar, äfven till sin heder. — Ingen af LagUlskts ledamöter skulle således kunna, i conseqvens med ofvanciterade yttrande, ådömma till spö eller ris, om de samvetsgrann! tillämpa 5 cap. 5 §:n Straff-b:n. Hvad de 9 capitel i Missg.-b:n angår, hvarest spö- och risstraffen äro bestämda att ovillkorligen tillämpas, så och om man finner nödvändigt — hvilket jag visserligen ej vill vara emot, — att de i dessa capitel omnämnda brott må varda med strängare straff belagda, kan jag ej inse något hinder, hvarföre man ej nu utan fara skulle kunna i spöoch risstraffets ställe införa fästningsarbete, såsom i allo lämpligare och mera förenligt med de bestraffningssätt, som numera nästan allena af alla civilicerade nationer begagnas. I denna händelse vore ganska lätt att bestämma en viss fästningstid, svarande emot hvart par spö, såsom t. ex. 3 veckor, hvilket skulle för 4o pär spö göra 2 år 4 månader. Härigenom skulle alla invändningar om hela straffsystemets omarbetning, allt ordande om luckor i strafflagen m. m. försvinna, och Missg.-b:n hvarken till systeme eller sammanhang förryckas, utaq tvertom blifva lämpligare och humanare för närvar., samt göra öfvergången till ett annat systeme lättare och mindre brådstörtad för framtiden.
Den inom behörig tid afgifna motionen, angående förändring uti 1848 års vilkor för anläggning af jernvägen emellan Örebro och Hult, innehåller blott, såsom bilagde afskrift utvisar, att jemkningar deruti måtte vidtagas och förbehåller motionären rätt 14 Stats-Ulskollets Utlåtande, JYi 340. att sedermera meddela den framställning uti ämnet som den Engelska association, hvilken intresserat sig för anläggandet af en jernväg emellan Örebro och Hult, kunde finna skäl att göra. Nu har emellertid ingen Engelsk association meddelat någon framställning, ingen sådan associations tillvaro ens blifvit uppgifven, utan blott en enda mans erbjudande att bygga jernvägen emellan örebro och Hult. Fråga om jernvägens utsträckande till Köping är således ej heller framställd af Engelsk association, utan framkastad af motionären 7 månader, eller mera, efter motionstidens slut och är dessutom icke såsom motion ansedd af Yällofliga Borgare-Ståndet vid remitterandet af den blott såsom promemoria rubricerade framställning, motionären slutligen gjort. Bilagde afskrifter och utdrag af bandlingarne bevisa detta. Stats-Utskottet har under sådane omständigheter icke haft befogenhet att föreslå Rikets Ständer hvad som nu är föreslagit; men röst-pluraliteten har ej erinrat sig att en ekonomisk sak, om än så god, likväl aldrig kan gillas då den upphäfver Grundlagarnes helgd. För öfrigt, och på det denna reservation ej måtte blifva alltför vidlyftig och tröttande, inskränker jag mina erinringar vid detaljerne till följande punkter: l:o. Vissa af de föreslagna vilkoren äro ej nog bestämda, t. ex. a) hvem skall bestämma huru mycket af den kronan tillhöriga jord är förjernvägsanläggningen erforderlig?
Men vid den 3:dje frågan, rör:de ifrågasatt anslag af 5,001) r:dr till inrättandet af en undervisningsanstalt för blinda, har Utsk. afslagit densamma, på, såsom mig synes, halfva eller alldeles inga skäl. Utsk. har nemi uppgifvit, att då endast 12 elever skulle kttuna bildas vid institutet, så vore det icke skäl att för dem bevilja ett anslag, emedan de kunde af andra i sina hemorter undervisas i de stycken, som för dem kunde vara nödiga. Det är i sanning beklagligt, att Utsk. anfört ett så svagt skäl och icke kunnat finna utväg till ett anslag förde mest vanlottade af våra likar. Huru man nu skulle kunna i landsorterna lemna undervisning ät blinda, derom har jag förgäfves sökt alt förskaffa mig upplysningar. Jag tror icke, att någon undervisningsanstalt der finnes, utan det är belt och hållet slumpen, som den blinde har att tacka för att han af någon barmhertig like erhåller undervisning i de enklaste religionsbegreppen. Allt deras vetande inskränker sig till catechesen samt till några psalmer, som de lära den lid deskola gå lill nattvarden. Sällan utvidgas deras vetande derutöfver; iiögst sällan utvecklas och användas de anlag de kunna hafva för handaslöjder. Jag tror, att om också detta anslag icke skulle blifva fullt tillräckligt för ändamålet, i den inskränkta scala, som här är föreslagen, så skulle likvisst dessa 12 elever blifva sådane personer, som, utplanterade i landsorlerne, skulle kunna bibringa andra i samma olyckliga belägenhet den kunskap, de sjelfve erhållit, och derigenom blifva nyttiga både för sig sjelfva och andra. Jag tror således, att denna anstalt skulle rikligen återgälda den kostnad, som derigenom skulle drabba Staten. Utsk. har äfven erkänt nyttan af denna inrättning, men likväl kommit till det resultatet att vidblifva sitt förra yttrande, oaktadt 3:ne Stånd instämt i återremiss, med yrkande af bifall till det utaf Hr af Zellen väckta förslag.
3,5 af tror, att lian endast skall skatta i förhållande till stadens siffrerade obetydlighet, icke i förhållande till sin inkomst. § i5. pag. 12. (”En lika afgift får uppföras.’’) Uti denna punkt föreslås, att, jemte representations-afgift, skola n 11 ä nd n i ngar, som gifva theatraliska eller andra representationer, erlägga bevillning för löpande året. Huruledes utländningar, som kringresa i landet och härstädes icke äro mantalsoch skattskrifne, skola kunna aftördras personel skyddsafgift och hevilla, af inkomst, är i sanning svårt att motivera. Utsk. iakttager ock härom tystnad; ålnöjande sig med att upptaga samma föreskrift i denna del, som 1835 års Levdin stadga pag. 17 företer. Det hade kanske varit skäl att härvid göra en rättelse, och taga till ledning hvad K. M. i dylikt fall förordnat uti nådig skrifvelse den 14 April 1837, hvarigenom Ulskrs förslag undgått att befinna sig i rak strid med ett gällande Kongl, förordnande. Hedan häraf torde nödvändigheten af betänkandets återremitterande inses, på det rättelse må kunna äga runi i den föreslagna bevilln.- stadgan. Pag. 18. (”Spisqvarter bevillning”). Här föreslår Utsk. en ny åtgärd, som har det för sig, att vara hemtad utur Utskts egen fatabur och i sitt syfte ganska välmenande. Lyckligtvis stannar Utsk:s åtgärd vid föreslåendet; ty skulle Utsk. hafva åliggande att tillämpa den stadga det föreslår, komme Utsk. snart i erfarenhet af det förfelade ändamålet, emedan, då controll och åtal här blifva nära omöjliga att åstadkomma, skola sådana spisqvartershållare väl draga fördel af befrielsen från be v i lin., utan att finna sig synnerligen besvärade af villkoret. Jag afstyrker denna befrielse. § iq.