Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tt Afgift. Afgift. Vist. Afgift. Förhållandena med inkomster och utgifter inhemtas af nedanstående tabeller; a) lifTer-styrclsen. Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Från Kongl. Stats-kontoret 4,730,000; — » Stockholms stad 60,000: — 4,790,000: Credit. Balans från år 1858: Utgifter: Förvaltningskostnader: Ritoch skrifmaterialier samt postporto 3,114: 97. Hushyra, ved och ljus 1,034: 37. Diverse utgifter 16,898: 48. ^ S:r 61,855: 56. hvilken summa upptages inom linien såsom varande uti utgifterna för de särskilda banorna inbegripen. Lever eringar: Till vestra stambanan från Stockholm 3,365,281: 82. s dito b Götheborg 964,290: 89. » södra stambanan från Malmö 345,650: 27. » dito # Summa 5,230,689: 30. b) Vestra stambanan från Götheborg. Byggnads afdelningen. Debet. Balans från år 1858: Leverering: Från Kongl. Stats-kontoret .' 840,000: — » Öfver-styrelsen ^ 964,290: 89. 1,804,290:89. Balans till år 1860: Credit. Balans från år 1858: Kulvertar och afloppstrummor 4,238. 73. Viadukter och broar 26,838: 77. Vägan läggningar i banan ' 18,2; 5: 48. Transport och nedläggning af sliper och räler samt slipers upphandling 110,313: 58. Bangårdar och byggnader 208,458: 31. Rörliga materielens uppsättning 16,196: 45. Helg-, regnoch rastdagar 81: 76. Förvandling (jerneffekters slopning till skrotjeru) 25,001: 70.
Rundgren: »Då den af Konstitutions utskottet föreslagna förändring i 28 § Regerings-Formen, hvarigenom andra än bekännare af den rena evangeliska läran kunna nämnas till lärare-beställningar vid inrättningar för vetenskap, slöjd och skön konst samt till läkare-befattning, afser att i grundlagen införa en ny princip, hvars konseejvenser jag icke vill bära på mitt ansvar; dä angelägenheten att bereda främmande trosbekännare tillträde till lärosalarne och sjuksängarne icke kan vara så stor, att man för dess skull behöfver gå det beslut i förväg, som, med anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, kommer att fattas i den vigtiga religionsfrihets-frågan i allmänhet; då denna Kongl Proposition afser, att offentlig tjensteman, som lill utträde ur svenska kyrkan sig anmält, skall under vissa förhållanden från tjensten skiljas; då religiös tro, der den är sann och lefvande, öfvar det mäktigaste inllytande på menniskans tänkesätt och lif; dä inom de befattningar, Utskottet vill anförtro ät främmande trosbekännare, inflytande öfvas af dess innehafvare, å ena sidan, på lärjungar, för hvilka läraren mäste vara en auktoritet, och, å andra sidan, på sjuklingar, för hvilka läkaren mången gäng jemväl blir en andelig rådgifvare och tröstare; då det mäste vara en stor skilnad emellan att såsom enskild bestrida enskilda lärareeller läkare-värf och att af Staten vara till sådana värfs utöfvande auktoriserad, enär i förra fallet hans verksamhet är beroende af specielt förtroende, men i sednare händelsen denna verksamhet sträcker sig till hela den sfer, hans tjenst omfattar: dä den af Utskottet anmärkta omständigheten, att, sä framt icke nu föreslagna grundlags-förändring vidtages, naturaliserad utländning skulle komma att erhålla större rättigheter än infödde främmande trosbekännare, icke innebär någon motsägelse för mig, som anser den reli - Konstitutions-Utskotlets Memorial N:o i (i. il religiösa trons band vara vida starkare än en ofta föga utvecklad fosterlandskänslas, och sorn derjemte i den religiösa skiljaktigheten ser ett frö till söndring; dä angelägenheten att befrämja vetenskap och skön konst, ehuru vigtig och betydelsefull den än kan vara, åtminstone icke bör öfverväga angelägenheten att vaka öfver den rena evangeliska lärans bevarande; och dä slutligen genom den föreslagna grundlagsförändringen sannolikt hufvudsakligen den kyrka, som i följd af sin grundprincip afser en vidsträckt proselyt-verksamhet, skall söka bereda sina bekännare tillfälle att såsom lärare och läkare utvidga sin verksamhet;
Sedan prinsessan blifvit lemnad åt sig sjelf, vardt hon illa till mods, ty hon visste väl, att hon icke kunde spinna drottningens lin, och ville dock inte mista den unge prinsen, som höll henne så kär. Hon vankade derföre omkring i rummet, och bara grät, ideligen grät. Rätt som det nu var öppnades dörren så sakta, så sakta, och der trädde in en liten, liten gumma, af sällsamt utseende och med ännu sällsammare åthäfvor. Den lilla gumman hade ofantligt stora fötter, så att hvem som såg det måste undra deröfver. Hon helsade: »Guds fred!» ’Guds fred igen!’ svarade konunga-dottern. Gumman sporde: »hvarföre är sköna jungfrun så sorgsen i qväll?» Prinsessan svarade: ’jag må väl vara sorgsen. Drottningen har befallt mig spinna ett pund lin. Om jag inte har gjort det i morgon, när dagen blir ljus, mister jag konunga-sonen, som håller mig så hjerteligen kär.’ Gumman tog till orda: »var tröst, sköna jungfru! är det intet annat, så kan jag hjelpa er. Men då skolen J uppfylla en bön, som jag nu vill nämna. Vid detta tal blef prinsessan öfvermåttan glad, och frågade efter den gamla qvinnans begäran. »Jo», sade gumman, »jag heter Storfota-mor. Och jag vill inte ha annan lön för mitt bistånd, än att jag får vara med på edert bröllopp. Jag har inte varit på något bröllopp, alltsedan drottningen er svärmor stod brud.» Konunga-dottern samtyckte gerna till denna begäran, och så skiljdes de ifrån hvarandra. Gumman gick sina färde, som hon hade kommit; men prinsessan lade sig att sofva, ehuru det icke kom någon blund i hennes ögon under hela Guds långa natten. Arla om morgonen innan dagen grydde, öppnades dörren, och den lilla gumman trädde åter in. Hon gick nu fram till konunga-dottern, och räckte henne en knippa garn; men garnet var hvitt som en snö och grannt som en spindel-väf. Käringen sade: »ser du, så här vackert garn har jag inte spunnit ända sen jag spann åt drottningen, när hon skulle gifta sig.
Jag betraktade det ännu närmare, och porträttet, som var förträffligt måladt, tycktes borra sina ögon i mina så djupt, att jag vände mig derifrån med en lindrig rysning, ty det ligger något hemskt i den målade bilden af en längesedan afliden, – denna uppenbarelse ifrån grafven, hvars stumma läppar och orörliga ögon tala till oss ett språk, som vi känna inom oss, men icke förstå. Jag tog taflan för att sätta bort den, då några ord på baksidan föllo mig i ögonen. Jag förde den åter till ljuset och läste med någon svårighet namnet ”Edvard”. Hans namn också! tänkte jag förvånad; låt se! det behöfs blott att det följande är ”Herbert”, för att icke längre hysa något tvifvel att detta porträtt är hans; men det namn som följde derpå – förmodligen ett slägtnamn – var helt och hållet oläsligt. Född 1620, död 1655, läste jag vidare med lätthet, ty dessa ord voro större och mera tydligt skrifna. Således en tillfällig, ehuru ovanlig likhet, sade jag för mig sjelf, nöjd att se saken helt naturligt förklarad; men de röda strimmorna som vanställa detta vackra ansigte? Äfven en tillfällighet, eller en nyck af målaren, fortfor jag i min monolog, under det jag noga betraktade de nästan utplånade orden på baksidan, och dervid upptäckte jag ännu något mera, skrifvet med blyerts på sjelfva ramen; och liksom ödet med våld ville truga på mig minnet af min stackars vän, läste jag nu verkligen hans namn, ”Edvard Herbert”, och derunder den 18 September 18 , fint, men ganska tydligt skrifvet. Det var påtagligt att Herbert sjelf skrifvit dessa ord: han hade således varit just i denna kammare, der jag nu stod, kanske liksom jag förvånats öfver denna tafla, hvars besynnerliga likhet med honom sjelf han säkert funnit, och denna dato var förmodligen den då han var här, men – den var ju också just den samma som i dag, det var således jemt ett år i qväll sedan han flydde härifrån sjuk och förvirrad, för att dö några timmar derefter.
Hr Estenberg: Sedan Frih. Raab afgifvit sitt senaste yttrande, instämmer jag lill alla delar med honom. Ofverläggningen om föredragningssätlet ansågs härmed fulländad* hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde, att, sedan Hr Estenberg afstått från sitt yrkande och instämt med Frih. Raab, numera återstodo egentligen 3:ne serskilda meningar, nemi. alt Ulskrs förslag mätte discuteras i dess helhet, såsom Hr Hjärne yrkat, eller §-vis, såsom öfrige talare föreslagit. I afseende på discussionen §-vis hade 2:ne talare yrkat att §§:ne må förekomma enl. förslagets nummerföljd, och Frih. Raab med flere ledamöter föreslagit alt de må företagas i följande ordning nemi. först 1 §:ns 1 Morn., 2, 3, 5, 8 och 38:de §§:ne och sedan förslaget i öfrigt efter nummerföljd; hvarvid Hr von Hartmansdorff tillagt att efter 38 §. äfven 39, 40 och 41 §§:ne må förekomma innan återstående delar af förslaget företagas enl. §§:nes nummerföljd. Frih. Raab: Jag anhåller ali få förena mig med Hr von Hartmansdorff. Uppå härefter framställda serskilda propos:r bifölls först att Utsk:s förslag skulle §-vis företagas och sedan att dervid den af Frih. Raab och Hr von Hartmansdorff föreslagna ordning skulle iakttagas. Till följd häraf förekom nu § i. Hr von Hartmansdorff: Jag har visserligen deltagit i upställningen af denna §:s ordalydelse; men i afseende på den nu föredragna punkten anhåller jag dock att få föreslå vissa rättelser. Här är nemi. tillåtet att äfven i städerna begagna enkel redskap. Derigenom skulle möjligen kunna hända, alt stadsjorden användes till potatis-sättning och den blifvande skörden till bränvinsbränning Den 26 A piil f. m. med småpannor. Sådant vore stridande icke blott mot ändamålet med stadsjorden, utan äfven mot författningens åsyftning att den enkla redskapen skall så fort ske kan, försvinna och ersättas af den sammansatta eller s. k. större.
Sedan Styrelsen för rådplägning rörande detta ämne tillkallat Öfver-direktören vid Teknologiska institutet, jemte andre sakkunnige man, utsedde bland Stockholms Grosshandlande och Socker-raffinadörer, hade desse alla instämt i den ofvan yttrade meningen att till ledning vid tullbehandlingen af råsocker företrädesvis borde antagas varans färg och den anvisning, som i detta hänseende vore att hemta från Hollands standard; hvarjemte de, i fråga om det nummer af denna måttstock, som borde tagas till skiljegräns emellan den högre och lägre tullsatsen, lika med General-Tullstyrelsen, ansett, att, i öfverensstämmelse med behandlingssättet i England och förslaget i Norrige, endast det socker borde till den lägre kategorien hänföras, som vore mörkare än N:o 18, hvarå fördenskull normalprof skulle vederbörande Tullkamrar af General-Tullstyrelsen tillsändas; och har Styrelsen, som tillkännagifvit sig hafva redan under någon tid haft i sin ego en fullständig omgång af de till förutnämnde Standard hörande 20 numror af råsocker, förvarade uti förseglade smärre flaskor af hvitt glas, förmodat, att någon svårighet för anskaffande från Holland af så beskaffade normalprof i erforderligt antal exemplar icke skulle möta. I sammanhang härmed har dock Styrelsen, till förebyggande af missbruk, trott den föreskrift, i likstämmighet med hvad i vissa främmande länders tullförfattningar finnes stadgadt, böra meddelas, att, om ett och samma colly innehåller särskilda sockerslag, som äro underkastade olika tuliafgifter, den högre tullsatsen skall för hela innehållet tillämpas.
I stället för § 12 infördes den, i nu gällande förordning angående tillverkning och försäljning af bränvin , intagne § 13, med tillägg af 2:ne så lydande moment: a) Då mäskvärmare begagnas, må ånga hvarken från bränvinspannan, eller på hvad annat sätt som helst, insläppas uti den i mäskvärmaren inneslutna mäsken utan blott derigenom ledas medelst rör; och b) Vid redskap i lista och 2:dra klassen, får, hvarken i mäskvär'maren eller annorstädes, lankrum inrättas, ej heller spritångorna, sedan de utgått från hattröret, ledas i uppåtgående riktning; 7:o Uti lista mom. af § 15 uteslöts sista meningen, innehållande: örn hatten är försedd med en eller flera luckor eller någon annan öppning, än ångröret, skall den vid mätningen påsättas, och redskapen uppmätas till öfversta luckans eller öppningens nedra kant, till så stor höjd, som mäsk deri kan inrymmas:” hvarjemte första meningen i samma §:s 2:dra moment utbyttes emot följande stadgande: ”hatten med ångrör skall äfven till hela sitt kubik-innehåll uppmätas, och om den innehåller mer än tre fjerdedelar af pannans rymd, fyra sjundedelar af öfverskotleL läggas till pannerymden;” 8:o Uti § 16 tillädes orden: ”lösa hattrör” efter ordet stängsel skifva; 9:o I stället för det i § 27 intagna lista moment med dertill hörande tariff på pannerymds-afgiften, antogs det deremot svarande förslag, som friherre Raab, uti sin vid Utskottens förevarande utlåtande fogade reservation, afgifvit; hvarjemte det i samma reservation framställda förslag till ett nytt moment i 27 § godkändes; l():o
OvifetS ©tanber, i fråga cm öiSpofitionen af f. b. Sflagajtn&inråttningenS åfmerpobige bpggnaber, mib benna SKtlSöag befTutat, attmånbaS; bocf meb förbehåll, att någon forånbring af be manlige leoereringSorterne för ben 0dfltyacance#afgift forn, enligt con# tract meb bronan, utgöres, icfe må, genom upplagSmagajinenS inbragning, formållaS. 3 ben hånbelfe, att in natura leoererab råntefåb icfe fan, på foreflaget fatt, forpttraS, utan till en tib måffe formaraS, men bronan icfe på fiållet eger något magasin, bor erforberligt upplagSrum bå, för tillfållet, emot ffpra anfFaffaS. 4:0. att magajmSbef/enmgen bibehålleS mib beg nu inneljafmanbe och; mib benna SRiFSbag, uppå SlUmånna 3nbragningSftaten uppforbe I6ne#anflag, emot tfplbighet att, bå bet erforbraS, emot hittills beffåbbe afloningSmilfor, forefta kronans magasin; att, i mån af nu maranbe innehafmareS afgång, lampliga arfmobrn måtte af Äongl. <E9?a/:t beflåmmaS för rnagajinSformal# tore, enbafi på ben ort och för ben tib, fåbane funna fomma att behofmaS, famt utan kinber för bege perfoner, att tillifa innehafva anbra beffållningar; att rebogorarneS mib ©tocfholtnS och £arlSfrona magasin arfmoben må faft#
64 8 tätsock Lane o-Utskottens Lokkällaren, >;ste ock 2:610 lkegistratorn; kvqrdera ft:dr rooo. Vaktmästaren , , „ 400, 6ontoret i älslmö, LancoOmbudet „ zooo, Lamvrerareo oek Ombudsmannen, kvardera „ :ooo, flegistratorn set» ftokkällaren, kvardera „ 80a Vaktmästaren „ Zoo. att gEnon, denna lönföiköjning Velden väl skulle graveras med en ansenlig ärlig utgift; men att likväl denna icke vöre af sädan bet^deuket, som det vid körsla ögonkastet kunde s^nss, da, åtminstone vid baneLontoret i Oötkeborg, I)irect>onen tift utlåning djsponerat öst ränteelle,' vinst-belopp, som lör äret inftutit, men icke, enligt fteglementet, bordt efter beköft tift Lanken lekvereras, förrän 6st nästpäföljaude äret, bälften elter slutad Revision ock bälften inom §eptewber månads utgång, kvarigenom ftirectionen st Verket beredt en inkomst af minst Zooo L;dr L;co, när i beräkning inges 5 procents ränta uppg 60,000 L:dr utlansd räntekond, kvilken vinst troligen kunde onlagas än kögip, ensien del ak de utlänte medlen tvifvelsutan inbringat 8 procent.
Att allt hvad vidare , från och med år 1822g, är disponibelt å half va beloppet af Capital-af betalningar på od-, lings-lån, intill dess summan, enligt BancoBeglemenlet af år 1823, hunnit nedsättas till 3oo,ooo R'fdr, samt sedermera alla härå inflytande Capital-afbetalningar, hvilka till det minsta kunna antagas utgöra från i5 till 25 Rulr om året, må användas såsom lån till hjelp och understöd för nödvändiga jordodlingar, endast åt personer, hvilka, i följd af den från 1828 års början gällande Skiftes stadgan, nödgats, och än vidare nödsakas göra utflyttningar från byar och hemman, och på anvisad utmark inrätta nja bostäder; skolande alltså, hvad utaf låntillgången möjligen kunde, under ett år, blifva obegagnadt, reserveras till ett annat år. io6 Den 27 November. Herr von Hartmansdorff: I hufvudsaken vidblifver jag elen mening, som mia reservation vid Utskottets första Betänkande utvisar. Men då afsigten, enligt Utskottets sednare Utlåtande, är, att med odlings-lånefonden, uteslutande skaffa understöd åt dem, som, i följd af den nya SkiftesS. tadgan, nödgas, göra utflyttningav och på utmarken upprätta nya höstäder, samt denna Stadgas, skadlighet redan visat sig i högre grad än jag befarat, alldenstund man ieke länge sedan hort uppgifvas, att en skiftad by blifvit såld för mindre belopp, än, skifteskostnaderne; så bekänner jag, att jag icke har hjerta, att undandraga dem, som lida genom denna, Skiftesstadga, den lilla hjelp man bär föreslagit. Jag tillstyrker; derföre bifall å Utskottets, Utlåtande.
St. att genom särskild bevillning tillskjuta de medel, som för betalning af denna gäld, till ränta och capital, oumbärliga finnas .” Således lärer, efter Reg.F:s föreskrift, ingenting i detta afseende bestämdt af Banken kunna fordras, och Riksg.Cont:s ställning icke hafva inflytande pä Banken. Hvad beloppet af Riksg.Cont:s utelöpande sedlar angår, inverkar det ej för närvarande på Bankens ställning; ty i samma mån Riksg.Cont:s utelöpande sedelstock ökas, i samma mån minskas Bankens, emedan efter den liqvidation, som för 10 ä 11 år sedan ägde rum emellan Riksg.Cont. och Banken, hvarigenom Riksg.ContJs skuld öfverfördes på Banken, Riksg.Cont. sedermera endast utgifvit sedlar i denman, som bancosedlar ingått. Jag har ansett mig böra afgifva denna förklaring, på det ingen må tro, att den framställda satsen är ovederlägglig. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag har begärt ordet i anledn. af en värd talares insinuation, som skulle alla de, hvilka röstade emot antagandet af 72 §:s R,eg.F. nya redaction, hafva gjort det i afsigt att tillintetgöra realisationen. Jag får derföre, emedan jag varit af den tanka, att 72 §. ej borde bifallas, förklara, att jag knappt tror, det någon kau innerligare än jag önska realisationens fullbordande. Deremot fruktar jag, att den mindre allvarligt önskas af just dem, hvilka mest tala om garantierna för dess bestånd. Jag tror, att de garantier, som finnas, äro tillräckliga, och att det åtminstone skulle vara högst äfventyrligt att börja realisationen med nya experimenter i lånerörelsen. En värd talare har omnämnt, huru vådligt för näringarna det skulle vaixi, om lånerörelsen minskades, och huru farligt det vore för Banken, om den blefve utsträckt. Det är ju derföre bäst att låta Bankens lånerörelse förblifva in statu quo. Dessutom kunna de lånebehöfvande hoppas att lättare erhålla privata lån, då capitalisten vunnit säkerhet att återfå sina penningar oförsämrade.
Dä nu ä ny o föredrogs Stafssamt Ali* manna Besvärs, och Ekonomi-Utskottens den 5 dennes under N:o 643, afgifne, samt den 6 dennes pä bordet lagde Ullätande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldre Betänkande, i frågan om ett årligt understöd för Dykeri-Commis-' sarien Vestbeck; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, med afslag ä berörde Ullätande, tillägga Vestbeck uppå allmänna Indragnings-Statens bilf - trot, Vtdr, d <J, Decetnbr, vande behållningar, en årlig Pension af 600 Rdlr. Banco, mot förbindelse, att han icke allenast; enligt dess eget erbjudande, ärligen skall undervisa och hlldana 4 Elever, uti dess konst att upptaga fartyg ock till trycket aflemna och befordra en fullständig beskrifning saväl på berörde konst, som på nila de till densamme hörande ritningar, dock att han för tryckningskostnaden bur af allmänna medel undfå ersättning; Uti hvilket beslut de öfrige Riks-Stånden skulle inbjudas, att sig med Ridderskapet och A* deln förena. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades på grund af dervid gjorde Anmärkningar Statssamt Allmänna Besvärssamt Ekonomi-Utskottens den 26 sisth November under N:o 638 afgifne, samt deri 4 dennes e. mpå bordet lagde Betänkande, i anledning af vackt motion, rörande dels nedsättning af den inomskärsskeppare ålagde Rotsoch Båk-Afgift, S. D. Vid förnyad föredragning af Stats Utskot. tets den 5 dennes under Nto 644, aflatne samt föl.
Summa B:co R:dr 320,461: 7. ii. Credit. Utgift: Fredsverkens underhållande med Staterne å Barbaresk kusterne • 64,180: 46. io. Tractamenten till Consuler och Consulat-Secreterare å d:o 31,107: 3. 9. Utgift för 1831 års Medelhafs-Expedition med Fregatten af Chapman 432: 10. 1. Premier-Lieutenanten Gosselmans Resekostnads-ersättning 3,729: 14. 7. Kostnad för Brandförsäkring af Consuladhuset i Tanger 558: 28. Balance till påfölj ande är: Tillgångar och Fordringar Förskott lill Sjö-Expeditioner 132,935: 22. 10. Härvid få Revisorerne fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på följande: a) f. d. General-Consuln i Algier m. 111. E. J. Lagerheim, sorn, i följd af Kongl. Maj:ls Nådiga Bref den 20 Mars 1835, af Convoy-Cassan undfått ett räntefritt lån 6,000 R:dr, att inom två år återbetalas, har under den 17 Mars 1837 dermed erhållit ett års anstånd, under hvilken tid frågan om ersättning för hans vid Algiers intagande lidne förlust förmodats blifva af Kongl. Franska Regeringen afgjord. Men sedan anspråket 0111 godtgörelse från Frankrikes sida afslagits, har bemälte General-Consul ingått till Kongl. Majit med underdånig begäran, att af Handelsoch Sjöfarts-Fonden vinna denna ersättning, uppgående till 9,333 R:dr. •— Denna fråga, hvaröfver Kongl. Maj:t infordrat ConvoyCommissariatets underdåniga utlåtande,.som ock afgifvits, var vid 1837 års slut ännu beroende på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning. b) De t. f. Consuln Schultze tillagde och af sednast församlade
MajUs Nådiga bifall till ändring och upphäfvande af berörde moment i Allmänna Lagen; och hemställa Utskotten derjemte, det skall egaren till hvarje helt Krono skattehemman och, i förhållande dertill, egare till hvarje mindre hemmansdel af sådan natur, såsom vederlag för den nu och framgent erhållande fria dispositionsrätten öfver alla antingen redan befintlige eller framdeles uppväxande Masteoeh Storverks-träd, till den under RiksgäldsContoirets vård ställda Skogs - PlanteringsCassan, i samma ordning, som för lösen af Ekeskog fastställd är, erlägga Tjugufyra skillingar Banco; dock med undantag för de hemman och hemmansdelar, af Kronoskattenatur, som Ekeskog efter af Rikets Höglofl, Ständer gillade lösningsgrunder sig förvärf - l o Stats• samt Allm. Besv. o. Oec.- Utsi. UtLN.o 4 3, va, och för hvilka hemman Masteträd må anses under samma lösen jemväl inbegripne. Ank. till Exp.*Utsk, d. 7 Julii 1829. Ytterligare Utlåtande, med anledning af erhållna återremisser å Utskottens gemensamma Betänkanden, N;ris 9, 11 och 24. Till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie • Utskotten hafva nedannämnde Utlåtanden blifvit återremitterade. Från Högloft, Jiiilderskapet och Adeln: N:o 11, i anledning af Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer aflåtna Nådiga skrifvelse om befrielse för Tynderö Socken i Vester* Norrlands Län från deltagande i ordinarie rotering. Statssamt Allm-Besv.o. Otc.-TJtsk. Utl.N-.oi1}. 11 Från Välloft, Boigare-Ståndet’-
Förordningen om expeditionslösen hemta någon anledning till tvekan, huruvida hans åsigt om nödvändigheten ej mindre af samma ärendens intagande i domboken än ock af dombolcsutdrags utskrifning till vederbörande och be - 35 läggande med lösen, vore öfverensstämmande med sistnämnda förordning, enär intetdera af der omförmälda förhållanden inträffade på en förmyndare, som infunne sig hos domaren och aflemnade bevis, att han tillstält vederbörande Gode män eller Komunalnämnd redogörelse för innehafvande förmynderskap, i den ordning 4 § i 1861 års Förordning föreskrefve; samt slutligen att en väsentlig ledning för tolkningen af nyssberörda Kongl. Förordnings stadgande i denna fråga gåfves uti Lagutskottets Betänkanden vid 1859 och 1860 årens riksdag, då Rikets Ständer för sin del antogo förslaget till nämnda Kongl. Förordning, af hvilka betänkanden det under N:o 37 behandlade förevarande ämne och bland motiverna till förordningens 4 § (sid. 8) uttalade den åsigt, att »bevis öfver fullgörande af den i samma § gifna föreskrift, om inlemnande af ett utdrag af förmyndareräkning i staden till Rättens ordförande eller den, som å Rättens vägnar handlingar emottaga bör och å landet till domaren, så mycket mindre behöfver utlösas, om förmyndaren det ej äskar, sorn inlemmandet icke sker inför Rättens protokoll, och anteckning derom ej heller göres i protokollet utan i den särskilda förteckning öfver förmynderskap, hvarom 2 § handlar». Sedan Advokatfiskalsembetet med åberopande af de grunder, jag sålunda anfört, i afgifvet memorial yrkat, att domhafvanden måtte för det emot honom angifna förfarande dömas att böta det belopp, Kongl.