Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dito, 33 punkten, angående hamnanläggning vid Höganäs och Svinebodan, för hvilka företag jag på det högsta bestrider allt anslag af Statens medel. Dito, angående Chausséen emellan Fahlun och Westerås, i afseende hvarå jag åberopar min reservation vid det förra Utlåtandet. Litt. D., 1 punkten, angående Landshöfdinge-Residens i Wexiö, för hvilket jag anser endast den mindre summan 15,ooo hafva bordt tillstyrkas. Dito, 3 punkten, angående Riddarholms-kyrkans reparation, för hvilken jag icke kan medgifva något anslag af allmänna medell samt Litt. Ef 1 punkten, angående byggnader vid Universiteten, i afseende hvarå jag åberopar Utskottets förra Utlåtande. Hör till Scats-Utskottets Utlåtande, N'.o 4^5. 5 Vid Utlåtandet, Litt. A. 8:de punkten, angående anslag för Instructions-Compagnier• Af Friherre Lejonhufvud och Herr von Troil. Aid Utlåtandet, Litt. C. Af Nils Strindlund från Wester-Norrlands Län: ’’Jag har ej kunnat instämma i de beslut, Höglofl. Stats-Utskottets pluralitet fattat, i förevarande Betänkande, Litt. C, dels rörande anslående eller afsättande af i,a5o,ooo R:dr B:co, för att genom utlåning inbringa för Actie-egarne i Strömsholms Canaloch Slussverk årligen 5o,ooo R:dr i i5 år, dels rörande anslag till Forsshaga och Dejeforss canal 76,000 R:dr, tili canal emellan Venern och Erian 35,ooo R:dr, till Gråda canal 5o.ooo R:dr, till Wadstena hamn 3o,ooo R:dr, till hamnen vid Höganäs 267,000 R:dr, samt till Wisbv haran circa 76,000 R:dr, och får mot samma beslut mig reservera. Jag erkäner visst det localt vigtiga för de serskilda orterne af alla dessa Canaloch hamn-anläggningar. Jag erkänner också, att Rikets nu församlade
»Godt», sade Mellin. Och börjande promenaden längs salsgolfvet, fortsatte han så ledigt som om det varit i hans eget manuskript: »Men icke blott på Erikas, äfven på männernes stormande sinnen tycktes denna aftons mörker hafva lägrat sig med en viss hemskhet». Och härefter fortsatte han diktamen tills hela scenen nära nog var slutad ... då min man, som just i detsamma hemkom, förvånad stannade och såg på oss. »Vänta», förklarade Mellin. »Jag håller på att lotsa din fru af ett grund, som hon stött på. Vi äro snart klara.» Strax härefter hade vi kommit af grundet och sedan jag komplimenterat Mellin för den lotshjelp, jag erhållit, förvandlade jag mig till värdinna och lät min man taga hand om gästen, som jag vid min återkomst med Thomson fann redan i full gång med att rita upp ett fartyg på baksidan af manuskriptet. Och detta var icke sista gången Mellin kom mig till hjelp. Han var alltid smickrad af att rådfrågas, och tillreds med råd och dåd i allting. Nästa gång kom lotshjelp i En natt vid Bullarsjön. Då lotsade han min hjelte uppåt de vilda lappfjellen och ända till lappkåtan. Men sedan kan jag icke erinra mig att vi hade några litterära förhandlingar på papperet, och jag har omnämnt dessa, för att få tillfälle visa Mellins rent af outransakliga förmåga att när som helst försätta sig in i hvilket ämne som behagades, och han skulle utan en minuts besinning genast kunnat börja skrifva deröfver. Jag tror att han till och med kunnat fortsätta under sömnen. Han var i sanning mycket märkvärdig i det hänseendet. 1845, Mellin var då gift, infann han sig icke just så ofta som förr, men allt emellanåt stundom med sin fru (Sofie Gyllenram som flicka) och då hade umgänget kommit på en långt ifrån ceremoniel, men i alla fall på en viss reglerad fot, och nu skall i ordningen omnämnas En liten supé hos Mellin.
1. och således måst vidkännas en förlust, betydligt öfvervägande den fördel, som det af denna tionde-nedsättning påräknade. Den 3:djeanmärkn:n är, att II. Ulsk. synes hafva förbisett de flere statsekonomiska fördelar sorn detta bergverk dessutom tillskyndat den omkringliggande orten och dess talrika inbyggare; och den förbindelse, som Staten således både haft och än äger till dem, som näringen derstädes uppehållit och än vidare uppehålla. Kopparberget, med dess närmaste omgifning, var under del 13:de århundradet endast en vild och bergig, följaktligen nästan alldeles obebodd skogstrakt, hvarpå de vid dalelfvens stränder, på 2 å 3 mils afstånd bosatte inbyggare inom Thorsångs och Tuna socknar vallade sina boskapshjordar; men, genom den bergverksrörelsc, som derstädes under samma århundrade begynte komma i gång och, lid efter annan, allt mer och mer utvidgade sig, blef denna trakt, så till sågandes, alldeles omskapad. Fruktbärande, fastän spridda tägler eller inhägnader uppodlades och bebyggdes; och sålunda uppkom icke allenast den s. k. lägtekarlsjorden som år 1642 fanns bestiga sig till omkring 3,180 spannland eller 1,635 tunnland, utan äfven den egentliga bergsfrälsejorden, utgörande redan år 1686, vid Kopparberget och i de närmaste socknarne 10,320 spannland eller 5,307 tunnland, hvilka nu mera af en talrik folkmängd, under frälsefrihet, områdas och besittas.
Öfverbyggnaden, 50 sträckfot, å 90 R:dr 2,700 — 6,404 Bro vid Trfts.ksjtfi». Brons längd 52 fot med ett 20 fots spann. Landfästenas höjd öfver rustbädden 9 fot, tjocklek 6 fot och bredd 26 fot. öfverbyggnaden, 20 sträckfot, å 60 R:dr . — 2,284 80 Transport R:dr R:mt 80,950 — 1,256,771 45 Bih. till It. St. R:dr öre RMr öre R:dr öre Transport R:dr R:mt — 80,950 1,256,771 45 Bro vester otte Krans kyrka. Brons längd 40 fot med ett 20 fots spann. Landfästenas höjd öfver rustbädden 15 fot, tjocklek 10 fot och bredd 26 fot. Grundläggning: 168 st. furupälar med nedslagning och afsågning, å 10 R:dr 336 kub.-fot furuvirke till rustbädd, å 60 1,680 201 2,960 400 1,200 60 ore Landfästen, 57 kub.-f:r murverk i bruk med tuktad sten, å 80 R:dr Stensättning, 100 qv.-f:r, å 4 R:dr öfverbgggnaden, 20 sttäckfot, å 60 R:dr . Bro öster ont Bro kyrka. Brons längd 32 fot med ett 20 fots spann. Landfästenas höjd öfver rustbädden 9 fot, bredd 26 fot och tjocklek 6 fot. Öfverbyggnaden, 20 sträckfot, å 60 R:dr . — 2,284 80 Bro för landsvägen under jernvägen vid Stäkesholnt. Brons längd 48 fot med ett 20 fots spann.
inomhus småningom, som sig borde, öfvergick ur » Kära Brita, » sade hon på det vänligaste, » sitt gamla fröken Britas händer och i hennes egna. ned och låt oss spraka litet! Du påminner mig Med ett ord: den unga grefvinnans lifliga, prakgenom dina ord om ditt löfte att berätta mig ett tiska sinne satte sig lätt in i allt. Hon hade och annat ur slottets och ättens historia — säkert också i själfva verket fått en enkel och förstånäro dessa smycken på något sätt förknippade dig uppfostran och kände sig icke främmande därmed? » på det husligas och det verkliga arbetets område. Gamla fröken Brita åtlydde kallelsen — något Men en morgon under det hon satt och samsom hon dock aldrig skulle; ha tillåtit sig, om talade med sin man och under tiden hälft omedgrefven varit i närheten — men det skedde nästan vetet lekte med den stora nyckelknippan och med motvilligt, och hon kastade så mörka blickar på en viss stolthet räknade nycklarna därpå, tycktes de glänsande smyckena, att grefvinnan ofrivilligt plötsligt någonting rinna henne i minnet. » Erik! » å sin sida efterkom gummans uppmaning och sade hon, » skulle du vilja lämna mig nyckeln till började att långsamt lösa dem af sig och varsamt det stora ekskåpet uppe i tornrummet — jag vill nedlägga dem, ett i sender, i det sammetsklädda så gärna se hvad det gömmer! » etuiet. Först därefter var det, som om fröken » Ekskåpet däruppe — ah, det hade jag så när Britas tunga blifvit löst. glömt, » svarade han glädtigt; &gt;kom så gå vi då » Grefvens mor var den sista som bar dem, » dit upp med detsamma! » Grefvinnan var ej sen sade nu gamla fröken, i det hon borttorkade en att åtlyda uppmaningen och ilade vid hans arm tår. » Jag minns det, som om det varit i går — uppför trapporna. Grefven, som först inne i sitt det var på grefvens kristning. Hon var så vacrum hämtat en liten gammalmodig nyckel, vred ker, men mycket blek. Hela släkten var samlad nu om den i det konstiga låset, som med ett här Men det dröjde inte länge, förrän knarrande gick upp.
Utdrag af krotocollet, hållet i Högloft. Ridderskapets och Adelns klenum den 8 Mars iZio. S. D. Föredrogs ä nyo och bifölls Allmänna Befwarsoch Oeconomi Utskottets den 27 Februarii pa bordet lagda Betänkande, angående Fangars förande och bewakande. Hwarom de öfrige ke8peÄive Standen genom Utdrag afprotokollet manligen skulle underrättas. Oe supra. Utdrag af krotocollet, hållet i Högloft. Ridderskapets och Adelnsplenum den 8 Mars iZio. S. D. Föredrogs Stats-Utskottets den 23 Februarii pa bordet lagda Memorial, rörande förhöjning i Löner för Statens Penninge-Löntagande Embetsman; och da derwid hos Ridderffaper och Zldeln atskillige anmärkningar gjordes, blef detta Betänkande, ^atföljdt af desse Anmärkningar til StåtsUtskottet aler-remitteraclt. Ot supra. Utdrag af protocollet, hållet i Högloft. Ridderskapets och Adelns plenum den 8 Mars iZio. S.,D. Uti denna dag upläst semoria! tilkännagaf Ofwersten och Riddaren Lonracl il>. von Lcbult - Den 9 Mats. 429 Lcliultrenlieim. huruledes til hans kunskap kommitdet den Ofwerste-i-iemenLnt5 Lön, han wid Kongl. Andra Oaräot innehafwer, ffulle, i följe af Stats-Utstöttets Betänkande wara satt pä JndragningsStat; hwaröfwer han funne sig hwarken böra eller kunna beklaga sig, emedan denna Lön är genom kslsnsta Regementets Återställande til, Larcia-Regemente öfwer
Man finge tillgripa ett medel, som är mycket allmänt begagnadt i utlandet, det nemi. att vid penningetransaktioner på obetydligare belopp remittera postmärken, eller också, såsom i Preussen brukas, uttaga postförskotter. Man har trott, att Bankens metalliska kassa skulle genom denna indragning tagas mera i anspråk, än som i afseende på dess nuv:de ställning vore önskvärdt. Jag för - min del kail ingalunda tro, att någon våda derigenom skulle upstå; — hvilket äfven Gr. Liljencrants tydligen ådagalagt. — Vi ha nyligen sett, alt i Sept. månad 4 millioner i silfver utfogs ur Banken för att betiicka en skuld i utlandet; och Banken har nu redan återfått ett motsvarande belopp. Det kommer sig deraf, att rörelsen, och således allmänna intresset, fordrade oundgängligen att silfver skulle inkomma. Dylika uttagningar jemka sig sjelfva. Samma förhållande upstod äfven om Bankens silfverfond minskades för att indraga 1-rdrssedlarne, då på samma gång silfvermyutet spriddes uti landet i stället att gå till utländuingen. Det är ej lång tid sedan finansvetenskapen, med hvad dertill hörde, ansågs som ett. arcanum. Nu åter har man kommit till några fä enkla satser i ämnet och tillämpat dem på Bankerna och deras inrättning. Man antager numera som regel, att Bankerna skola ha såväl rörelse med pappersmynt som med klingande mynt. Dertill fordras dock att klingande myntet skall utgöra det hufvudsakligaste rörelsemedlet i landet. Då detta är fallet, upstår en viss elasticitet i Bankväsendet, sorn gör möjligt, att i ögonblick af kriser öka pappersmyntet och derigenom lätta liqviderna. Om nyttan af sådana mått och steg gifva de sednaste tilldragelserna bevis såväl i England som Belgien, der, vid den sist genomgångna handelskrisen, Bankerna bemyndigades att för tillfället öka pappersmyntets.belopp, utan afseende på beståndande banklagar. Det är klart att ett sådant steg ej kan tagas, så vida ej cirkulationen af verkligt mynt förut i landet utgör den betydligaste delen af rörelsekapitalet.
Dock har Utskottet trott sig böra dels i momenten A) och H) göra ett par mindre tillägg, dels gifva momentet D) en sådan förändrad lydelse, alt icke till amorteringsfonden må behöfva öfverföras större belopp hvarje år, än som verkligen erfordras för lånets förräntning och amortering, samt att icke, såsom hittills, på förhand må bestämmas någon viss årlig araorteringsprocent, utan åt Fullmägtige må vara öfverlemnadl att, efter sig företeende omständigheter, vid lånekontraktets uppgörande bestämma det belopp, hvarmed lånet årligen må amorteras, dels i momentet E) införa ett tillägg derom, alt den räntevinst, som kan uppkomma derigenom, att indragna lånemedel icke behöfva genast användas, bör ingå till amorteringsfonden, samt dels i momentet F) utesluta föreskriften rörande sättet, huru inhemskt lån bör amorteras. I afseende på innehållet af 7:de momentet har visserligen hos Utskottet uppstått fråga, huruvida detsamma borde erhålla en så förändrad uppställning, att åt Kongl. Majit öfverlemnades någon vidsträcktare pröfning af de blifvande lånevilkorens beskaffenhet. Utskottet har dock, vid det förhållande att sådant möjligen kunde medföra omgång och tidsutdrägt vid lånetransaktionens bedrifvande, ansett betänkligt Stats-UtsJcoUets Utlåtande N:o 150. 11 alt härom införa något stadgande, hvaremot det torde kunna anses vara åt Kongl. Maj:t öfverlemnad att, derest en sådan penningeställning skulle inträffa, att vilkoren för låns erhållande Liefve för Svenska Staten alltför ofördelaktiga, icke å ett så beskafladt lån meddela
Behållningar och fordringar 437,799:14. 2. 321,708:36. 7. Summa 1,030,779:20. — 1,139,007:11. — l:o Till reseoch tractaments-kostnader för Militaire Embetsoch. Tjenstemän hafva, inberäknad t det å 3:dje Hufvud-Titeln uppförde anslag af 6,666 R:dr 32 sk. årligen, som genom Kongl. Krigs-Collegii Utrednings-Afdelning förvaltas utgått år 1834 19,144: 9. 5. 5. och dispositionerne för detta ändamål således öfverstigit de dertill anvisade tillgångar: år 1334 med 12,477:25. 5. » 1835 med 17,660: i. - eller för båda åren tillsammans med 30,137:26. 5. Af dessa brister bar den för år 1834 godtgjorts år 1836 utaf anslaget till Oförutsedde Militaire utgifter, samt 1835 års brist, enligt hvad Revisorerne inhämtat, blifvit, jemlikt Kongl. Brefvet den 3 Febr. innevarande år, likaledes ersatt af förenämnde Anslag. Det har jemväl blifvit bemärkt, att största delen af desse rese-kostnader utgått till följe af General-Ordres, ibland hvilka någre, vid anbefallandet af resan och förordnandet om betalning derför, icke tillika innefatta någon upplysning 0111 resans ändamål och beskaffenhet, eller ens antyda, huruvida den skott i tjensteärender, hvilket förhållande Revisorerne anse oförenligt med den öppna redovisning, som för ifrågavarande
Nå väl! en sådan bosättning fordrar mera än en sluga i skogen; den fordr.lr någon jord till denna stuga, fodertillgång, nilius och dragare, alt ur skogen lill afsältningsorten framföra effecterna. Det är sådana bosättningar, sorn iiro nödiga i dessa trakter för alt skaffa erforderliga armar lill skogsproduclernas apterande, det ur ock derföre, som nya hemman der uppkomma. Jag vet väl, att SlalsUlsk. i fråga om gide hufvudtiteln beslutat begära, alt inga lån å denna titel matte gifvas; men betänk, har återgått med anmärknlr, och jag hoppas, att pär SlalsUlsk. närmare betänker de anmärknlr, sorn då dervid gjordes, det skall finna, att Statens intresse fordrar, alt medlen på denna litel icke bortskänkas, eller, såsom en ledamot för ett par dagar sedan yltrade sig, bortplottras, utan lillånäs för alt återgå till Staten och ständigt öka den tillgång, som för ändamålet är att använda. Jag kan ej annat än på det högsta yrka åtérremiss, och hoppas, alt anslag till lånet matie af Ständerna beviljas att utgå af den dermed ökade gide hufvud titeln, lill disposition af -bushållssällskaperna i länen. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller få vela, huru detta mål är afgjordt bos de öfriga RiksStånden. Underl. Ridd.Secret. tillkännagaf, all rör:de della mål ingen underrättelse från de öfriga RiksSlln ankommit. SlalsUlskls ullål. N:o 71 biet af R. o. Ad. bifallet. R. o. Ail. biföll likaledes StatsUtskls den 7 dennes e. in. på bordet lagda utlåt. N:o 72, angille vackt fråga om anvisande af en gille hufvudlitelns anslag motsvarande sornina till låneunderstöd för menigheter. Vidare föredrogs SlatsUtskls den 7 dennes e. m. på boillet lagda utlåt.
Se anm. 1, b) och anm. 2, vid förslaget ll:o här ofvan. 16 Konslilutions-Utskoltets Memorial JYI 3. 16:0 Om ändring i 14 § 4 och 5 morn. Riksdags-Ordniugen. Riksdags-Ordniugen. § 14. 4:o. Fjerdepartsägare i Fahlu Bergslag äga att inom sig till Riksdagsman i Borgare-Ståndet utse En Fullmäktig, som icke lill annat Riks-Stånd hörer och ej någon beställning i Rikets tjenst innehafver. Valet verkställes inom Länet bosatt. 5:o. Utom Fahlu Bergslag, äge ock de öfriga Bergsbruken, hvarunder att, inom sig, till Borgare-Ståndet utse Fem Fullmäktige, som ej till annat Riksstånd höra, och ej någon beställning i Rikets tjenst innehafva, och hvarvid, med förbehåll af den. i 18 §, alla Christna Trosförvandler tillerkända valrätt, i Öfrigt ingen må välja, om han ej valbar är. Med valen förhålles sålunda efterrättelse uppläsas. 4:o. Fjerdepartsägare i Fahlu Bergslag äga alt inom sig till Riksdagsman i Borgare-Ståndet utse En Fullmäktig. Utom Fahlu Bergslag, äge ock de öfriga Bergsbruken, hvarunder att inom sig till Borgare-Ståndet utse Fem Fullmäktige. Med valen förhålles efterrättelse uppläsas. Hänvisning: Konst.-Utsk. Mern. Obs. Se anm. 2„ vid förslaget ll:o här ofvan. 17:o Konstilutions-Vtskottels Memorial JYi 3. 17 17>o. Om ändring i 14 § 8 mom. Riksdags-Ordningen, angående Bruksägares representations-rätt. Riks dags-Ordnin gen. § i4. S:o.
Hon gaf mig mina biljetter, visade mig småleende på en karta öfver teatern, att de voro alldeles intill scenen, frågade mig ännu " en gång småleende, om jag ville ha dem, och tog småleende emot pengarna. — 3 — Visserligen irriterade mig detta småleende, men jag anade ändå icke oråd, utan tänkte bara, att det var hennes sätt att visa sig älskvärd mot utländingar. Och glada och belåtna gingo vi hem igen, försmående både droskor och omnibusar. Återkomna till vårt logis, sutto vi en stund och pratade och åto middag, och så var det tid att bege sig ut igen. Den gången följde vår värd med oss till omnibusstationen vid Place de 1 ' Étoile, och vi åkte bekvämt ner, nästan ända till teatern. Stolta öfver oss själfva, att vi ställt det så väl för oss och beredda på en njutningsrik afton, togo vi så af oss ytterplaggen och trädde in i den stora salongen. Den tjusade våra ögon, så att vi en bra stund stodo och stirrade oss omkring. Men så kommo vi plötsligt ihåg vår värdighet som hufvudstadsbor, ehuru icke precis parisare. Folk skulle väl icke tro oss vara riktigt från landet heller. Och så började vi söka upp våra platser. Allt längre och längre nedåt trängde vi oss, och till slut hade vi framför oss en två alnar hög vägg, ofvanför hvilken rampen tindrade. Med detsamma gick ett ljus upp för mig. Nu begrep j a g rätta orsaken, hvarför biljettförsäljerskan smålett så vänligt emot mig. Nedanför det där planket skulle vi sitta, antingen vi ville eller inte, och hade vi lust att se något på scenen, så måste vi lägga nacken på ryggen. Då var det utsikt till att få syn på den öfre delen af skådespelarna, nota bene o m de voro längst framme på scenen. Annars kunde man lika gärna blunda. Sådana voro de utmärkta platser, på hvilka vi skulle se så bra, höra så förträffligt och sitta så bekvämt efter resans besvärligheter. Jag hade skrutit hela dagen öfver min skicklighet att ha förskaffat dem utan hjälp i den främmande stora staden. Men nu skröt jag inte längre, inte ens för Betty.
Jag kan ej lika med Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt inse, huru någon återremiss till det vanliga ConstitutionsUtskottet kan komma i fråga; men jag instämmer med Grefve Frölich i sista Den 6 April f. m. 245 meningen af dess yttrande, alt ett Förstärkt ConstitutionsUtskott Lör uppdragas behandlingen af delta ärende, så att Ridderskapets och Adelns gemensamma tankar antingen blifva afstyrkte eller tillstyrkte. Om det Förstärkta Utskottet da afgifver ett tillstyrkande Utlåtande, förekommer icke vidare öfverläggning i ärendet under denna Riksdag; äfvensom, i fall af ett afstyrkande, och om två Stånd stadna emot två, frågan uppskjutes till afgörande vid nästa Riksdag, då alla fyra Stånden definitift komma alt yttra sig öfver den Kongliga Propositionen. På denna grund anser jag ingen vådlig princip hafva blifvit af mig yttrad, då jag sagt, alt detsamma gäller för Förstärkt som för vanligt ConstitutionsUtskott. 56 §. omtalar tydligt, huru förstärkt ConstilulionsUtskott skall tillsättas, och en sådan fråga, som denna, der afgöras. Jag föreslog derföre, alt Memorialet måtte återremitteras till det nu varande ConstilutionsUtskottet, på det ärendets behandling af Förstärkt ConstitutionsIJtskott må kunna tillvägabringas. Grefve HamiltonJohn: Jag anhåller, alt Herr Cederschjölds yttrande i ConstilutionsUtskottet af den 5 sistlidne Februarii måtte uppläsas. I anledning häraf upplästes Herr Cederschjölds den 5 sistlidne Februari uti 246 Den 6 April f. m. ConstitulionsUtskottet afgifne, vid Utskottets förevarande Memorial bifogade, yttrande. Hans Excellence Herr Grefve Mörner> idolph Göran:
Herr Kuylenstjerna, Otto Wilhelm 67. „ 319. Herr Blankenfjeld; Fullm. Fri herre Lovisin, Adolph Axel 67. „ 861. Hr von Gegerfelt, Carl Adolph 67, „ 1889. A. Herr Vult von Steijern, Henrik Sebastian .. 67. „ 1848. Herr Virgin, Clas Ludvig 67. „ 2i34- Herr Priatzskjöld; Fullm. Herr Lagerheim, Gustaf 67. „ 2214. Herr Haak; Fullm. Grefve von Rosen, Axel 67. Grefve Klingspor; Fullm. Gref ve von Schwerin, Philip 66. „ 491* Herr Kalmberg, Hampus 66. „ 2093. A. Herr af Wetterstedt, Niclas. 66. Herr Lannerstjerna, Adolph . 66. „ 1824. Herr von Törne, Michaél 66. Föredrogs ånyo och bifölls LagUtskottets den i4 sistlidne November under N:o i3g afgifne, och den 3o i samma månad, e. m. på bordet lagde, Betänkande, öfver väckt motion om stiftande af en lag, som stadgar ersättningsskyldighet för Domare, hvilken meddelar parl oriktig hänvisning 3o Den ii Jann ari i e. m. till ändrings sökande, och derigenom tillskyndar parten onödige kostnader. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard reserverade sig emot detta beslut. Vid förnyad föredragning bifölls Lngsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 3 sistlidne December under N:o 'jo afgifne, och den ar i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 58 förut meddeldte Betänkande, angående väckte frågor om fattigförsörjningsanstalterne.
Vid den votering, som inom Utsk. föreföll, rörtde denna punkt, var jag i minoriteten, och instämmer således i hvad Hr von Hartmansdorff har yttrat. Jag anser mig likväl skyldig majoriteten inom Utsk. att uppgifva hvarföre den fattade sitt beslut så. som bär omnämnes. Någon inbjudning ifrån R. o. Ad. till de öfriga Stånden har icke skett, och Utsk., som icke ansåg sig kunna tillstyrka de öfriga Stånden att sig med R. o. Ad. förena, trodde sig likväl pligtigt att lemna de öfriga Stånden del af R. o. Adts beslut, på det att de måtte kunna deröfver utlåta sig. Utsk. yttrade derföre i betänk. N:o4i,att R. o. Ad. fattat ett sådant beslut, hvarom Utsk., som likväl icke kunde detsamma tillstyrka, ville underlätta de öfriga Stånden, under förbehåll att, sedan de der - Den ii) Maj f. in. öfver yttrat sig, få afgifva sitt slutliga yttrande i ämnet. Utskts majoritet ansåg sig af denna sbta strof linndén att icke helt enkelt förklara R. o. Adis beslut vara förfallet, utan att ännu en gång lemna de öfriga Stunden tillfälle alt deröfver yttra sig, särdeles med afseende derpå, alt i de prot.utdr., sorn ifrån de öfriga Stånden ankommit, denna punkt var helt och hållet förbigången. Det var af denna anledn., som Utsk. här upptog denna punkt, hvilken jag likväl ansåg öfverflödig, så mycket hellre, sorn ingen anleda, är att något af de öfriga RiksStm skulle biträda hvad It. o. Ad. för sin del beslutat. Hr von Hartmansdorff: Jag ser visserligen af be tänk. alt Utsk, förbehållit sig alt, då fråga blif v er om de eventuella tullinkomsterna, äfven yttra sig om denna punkt, och har sålunda visserligen intet emot att Utsk. yttrar sig deröfver; men det är emot punktens innehåll, som jag yttrar mig.