Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Resultatet blir lika, om 64 Bil. t. K. Af. Nådiga Prepoc. Nx 434 ' ett enskildt hemman slöter intill en ega, sorn hela b}rn samfällt begagnar, ty, äfven då är hyn pligtig att taga hälften i hägnaden j - men grunden är e) densamma, emedan byn Sr bär verklig jordegare för samfällighetem För denna händelse synes hvad förslaget om stängselskyldighet jordegare emellan i allmänhet innefattar, göra tillfyllest, utan att någon serskildt föreskrift till förklarande der-' af tarfvas. Ehuru man ej kunnat göra nyttan till allmän stängselgrund, har man likväl ej bordt förgäta, att tillfällen gifvas, då afseende derå måste fästas, och undantag således ega rum, från den i allmänhet gällande regeln. Ett sådant undantag förekommer i 4 §• a'- 1802 års stängsel-lag, der det stadgas, att "vid de händelser, då uti frågor om hägnadsskjddighet för skog, utmark och beteshage, skillnadslinien, hvarefter stängas skall; utgör en sträckning af 3ooö famnar, eller derutöfver, och derjemte inträffar, att den by, hvars deltagande äskas5 icke kan anses draga serdeles nytta af markens frånskiljande, skall det, så vida tvist uppstår, få ankomma på Domarens bepröfvande, om och hvad lindring uti ett mindre deltagande, än som mot hemmantalet svarar, m sådan BiL ti K, MNddig* tropoSi N:e 4.3 * 65 sådan by erhålla skall." I öfverensstämmelse med den sålunda antagna grundsatts, men utan att låta tillämpningen deraf bero på visst längdmått för skillnadslinien f har Comiten föreslagit, att, om någon, som 3ned skog, utmark elier beteshage möter annan , skulle af hägnaden märkeligen betungas , utan motsvarig nytta, stängselskyldigheten derefter må jemkas. Att han är pligtig deltaga i hägnadshållningen, finnes förut bestämdt: huruvida han må njuta lindring i det allmänna åliggandet att svara för full hälft i hägnaden, är hvad som efter delta stadgande får bedömas.
Nürnbergs ära och den mest lysande stjerna på konstens himmel i det öfra Tyskland. Han var samtida med Michael Angelo och Raphael, med hvilken senare han äfven har brefvexlat, besökte 1506 Venedig och 1520 för andra gången Nederländerna, var ej blott den störste Tyske målare på sin tid, utan den störste gravör och formskärare, tillika guldsmed, vaxpousserare, bildhuggare, architekt samt en skriftställare, som lemnat böcker i Geometri, Perspectiv, Fortification, Målaroch Bildhuggar-konst. Till hans lif hörer för öfrigt, att han blef hedrad af kejsare, förstar och fria städer, ärad af sina konstförvandter och ihjälplågad af sin hustru. Murr i Nürnberg, hvilken, i sin Journal der Kunst– geschichte, har tryckt flera af Albrecht Dürers egenhändiga anteckningar, anför äfven om hans död ett bref från Wilibald Pirkheimer till en vän. ”I sanning – skrifver han – jag har i Albrecht förlorat den bästa vän, som jag på jorden ägde, och ömkar mig intet högre, än att han dött en så hård död; hvilken, näst Guds skickelse, ingen har förorsakat mer än hans hustru, som har gnagt på hans hjerta och så pinat honom, att hon förkortat hans lif; ty han var sluteligen uttorkad som ett skinn, och tordes aldrig söka någon glädje eller gå ut till folk. – Dertill har hon natt och dag obarmhertigt drifvit hohom till arbete, endast på det han måtte förtjena penningar. In summa, hon är allena orsak till hans död. Jag har ofta bedt och varnat – och sagt henne förut hvad ändan skulle blifva af allt detta, men hafver dermed endast förtjent otack. – Hon och hennes sy Men man ville hellre hafva en oärlig, som eljest hölle sig vänlig, än en sådan gnagande, misstänksam och trätgirig, from fru, med hvilken det hvarken dag eller natt är ro och fred.”
Just derföre vill jag icke att Banken skall nedd rågås i likhet med handelskontoren, och då man icke har svårighet att få tjenstemän der, finnes ingen anledning att nedsätta lördringarne, och att fordra algångsexamen från elementar-läroverk är väl icke för mycket. Jag yrkar bifall med uteslutande af 2:dra inom:!. Ur Mannerskantz: Den förändring, som här är ifråga satt, grundar sig på ett af baukofullmägtige framstäldt förslag, men detta var ännu mera omfattande än Utsk:ts, ty de fordrade alls inga kunskapsprof. Utsk:t har deri gjort den modifikation, som ligger i 2:dra mom:t, och jag heder Eder, Mina Hrr! fästa uppmärksamhet vid dess innehåll, som lyder: »Sökande, hvilken på annat sätt ådagalagt motsvarande kunskaper, må dock, der särskilda omständigheter dertill föranleda, äfven kunna till extra ordinarie tjenstemän af Fullmägtige antagas.» Det står sålunda uttryckligen att de skola ega »motsvarande» kunskaper, och dessa kunna lörvärfvas på många sätt, såsom t. ex. vid teknologiska institutet eller någon handelsskola, der de skrifva lefvande språk o. s. v. Jag tror således att BankoUtsk:ts förslag är rigtigt, hvarföre jag förordar detsammas antagande. Frih. Tersmeden: Alven jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Det sista moimt i denna punkt är endast ett undantag, ty det innehåller en rättighet för baukofullmägtige att till tjenstemän kunna antaga andra än de som aflagt examen, hvarigenom Banken kan få tillfälle att tillegna sig tjenstemän från andra banker. Dessa banker äro goda skolor, och som jag anser att man icke bör försumma sådana tillfällen, då de erbjudas, får jag för min del understödja Utsk:ts förslag. Hr Ribbing, Erling: Utom alla de skäl, som blifvit fram ställda för §:ns antagaude, behöfver jag endast påpeka en sak, för att R. o. Ad. skall inse att man icke kan borttaga det 2:dra mom:t.
Billighet, ja! en sann moralitet fordna, att på denna olikhet göra afseende, Och då Utskotten grundat sitt Förslag, att Banquen skulle för Disconterne uppgöra Liqviden , på angelägenheten att ej genom DisConternes bringande till Concours underkasta Landet de dermed oundvikligen förbundna Oredor, Och interesset att på föreslaget sätt skaffa Fordringsägare bättra vilkor, än de Vid en inträffande Concours kuna na förvänta, synes mig att Utskotten , om de skiljt melLn Discönterne, så Väl i afseende på deras vericliga förhållanden, sorn anledningartle dertill , kunnat träffa utvägar , att genom ingen rubbning af Lag och Lag-pritlcipe, och utan våda för Banquen, skaffa Fordringsägare* ha ännu bättre vilkor, nemligen full b talning. Utskotten hafva sjelfva uppgifvit att Gö* Den 17 Martti, e. m: theborge Discont kan , utan att förnärma nå« göns rätt, liqvidera sig sjelf, allenast dess Octroy med 2\ år förlänges. Kan detta ske sä lätt, så lärer visst icke någon svårighet uppstå att sådant bevilja. För Malmö Discont uppgifves en brist af 235,000 R:dr , hvilken dock kanske med hälften tillägg skulle ökas, om vid dess utredning laglige Concours-grunder följdes. Förvaltningens begångna fel äro otv.fvelaktigt grundade skäl , att förklara denna Discont i Concourstillstånd. Dess utredning vore ock , i jemnförelse med de öfrige Disconternas, föga invecklad.
Plastiken var ämnad att lyckas, hvilket mer blifvit fallet om materialet varit tacksammare. De indiska qvinnornas mjuka, nästan ledlösa vågiga rörelser äro ej ens för lyckligare utrustade vesterländska qvinnor lätta att efterbilda. Vid de senare representationerna inskränkte frk. P. motiveradt några armrörelser, som vid de första föreställniugarne gjorde alltför mycket hennes för rolen ofördelaktiga armar och händer uppmärksammade. Hr Ödmans talang och popularitet behöfdes för att försäkra » Lakmé » om publikens gunst. Detta faktum far vål sålunda afväpna invändningen, att rolen som sångparti båttre legat för hr Strandberg. Särskildt vid andra föreställningen sprang detta i dagen, då hr Odman mer än vanligt sammanblandade de två stilarne: heroism och lyrik. Med afseende på den tydliga förkärlek hr Ö. har att i sina lyriska partier introducera heroiska moment, kan det med skäl tillrådas, att hr O. verkligen får uppträda i ett hjelte-parti, ej i Wagnerstil, men i Meyerbeers med kosmopolitiska och lättare tillegnade första tenorskapelser. Vid de seuare foreställningarne af » Lakmé » har hr O. modererat siu duettsekundering, som i början var ej litet otillfredsställande, och äfven i solonumren bättre tillgodosett sin sköna röst Spelet visar den sedan Köpeuhamnsejouren alltmer tilltagande vakenheten. Hr Linden framställer en engelsk löjtnant vid namn Frédéric (! ) och vandrar liksom kamraten Gérald-Odman omkring under tropikernas glödande sommarsol i engelsk vinteruniform till förmån för känslorna hos Stockholms sköna damer. Denna märkliga frusenhet å part, är hr L. mycket frisk och rask i sitt lilla parti och får mottaga till belöning därför ett litet näpet indirekt frieri af fröken Jungstedt i miss Roses skepelse, som är mycket lokaliseradt träffande brittisk. Äfven fru W. Strandberg ger en riktig yta åt den halfgamla och sippa engelska guvernanten, af hvars foga muntra parti hon gör allt tänkbart att fa litet löje åstad. Hennes lilla mythologiska téte-å-töte med hr Linden kommer alltid munterheter att spela i salongen. Frk.
Domstolen någon skiljaktighet eger rum i afseende å frågan, huruvida en qvinna är lika giltig såsom vittne om testamente, som enman; men det är också först på sednare tider som denna åsigt gjort sig gällande. Det är i allmänhet också sanni att Underdomstolar rätta sig vanligen efter de principer, som inom Högsta Domstolen med afseende på lagtolkningen göra sig gällande; men då lagtolkningen är beroende endast af ett eller annat ord, händer det att Under-domare mera håller sig till sin enskilda mening. — Jag tror således att då erfarenheten visat det nu i allra senaste tider rättegång måst genom alla instanser fullföljas, för alt vinna det Utslag, som man vet öfverensstämmer med Högsta Domstolens åsigter i ämnet, — vore det väl skäl att söka afhjelpa denna olägenhet genom utfärdande af en lagförklaring i sådan anda som Utsk. föreslagit. För öfrigt sker derigenom icke någon ändring i lagen, ulan man borttager en obetydlighet som hittills medfört svårigheter, hvarföre jag också tillstyrker bifall lill Betänk. Gr. Sparre: Om lagstiftningen vid hvarje fall, då en eller annan underdomare, i strid mot Högsta Domstolens vid flera tillfällen uttalade åsigt, ändock står fast vid sin enskilda mening, 558 Den 25 Februari e. m. skulle uptråda för att afgifva lagförklaringar, fruktar jag att den skulle få väl mycket att göra och att delta i allmänhet icke skulle leda till något godt resultat.
N:o 5o, i anledn. af väckt fråga om ny organisation af liushållssälskapen. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Uti aliade hushållssälskaps-stadganden, som jag genomläst, har jag funnit särskild föreskrift, huru desamma skola undergå förändring, i öfverensstämmelse hvarmed såväl från Gottlands som åtskilliga andra län underd. ansökningar till K. M. ingått otn nåd. sanction å föreslagna förändringar uti hvarje läns särskilda stadganden , deröfver Laqdtbruks-academien blifvit hörd och med utlåtande inkommit, äfvensom K. M. i dessa dagar deröfver lärer hafva fattat beslut. Då nu ett slikt förhållande äger rum med de 14 a i5 hushållssälskaps - 438 Den io Maj c. m. stadganden, jag liaft tillfälle att se, och förhållandet förmodligen är detsamma med de öfriga länens hushållssälskap, ser jag icke något behof för R. St. att i detta fall hos K. M. göra någon särskild underd. hemställan; hvadan jag, med den erfarenhet jag äger, icke kan annat än afstyrka motionen, såsom alldeles öfverflödig, H. Ex. Hr Gr. Mörner, Adolph Göran: I anledn. af hvad Hr v. Hohenhausen nyss anfört, får jag äran upplysa, att den begärda förändringen uti Gottlands busbållssälskaps-stadga nyligen blifvit af K. M. bifallen, och att enahanda förhållande ägt rum med de flesta hushållssälskaps underd. ansökningar. Jag hyser likväl den öfvertygelsen, att det icke är genom partiella förändringar uti deras stadgar, som liushållssälskapen blifva nyttiga, utan att detta endast kan ske derigenom, att sälskapet sättes i en sådan slags verksamhet, som väcker interesse och deltagande för saken. Det gifves nemi. hushållssälskap, som blott en gång om året sammanträda och som hafva svårt att erhålla sina ledamöter.
Hr von Hartmansdorff: Jag minnes icke huruvida jag, då delta betänk, förra gången förevar, gjorde den erinran, att denna sak, efter mitt förmenande, icke angår StatsUtsk. Det är en organisations-fråga; och om Stäoderne hafva någon önskan derutinnan, så bör den af Ekon.Utsk. anmälas, och Ständerne fatta .deras beslut deröfver. Jag betvidar i sanning det gagn, Riket skulle hafva af ett sådant Sländernes meddelande. Troligen lärer hvarken Preste-, Borgareeller BondeSlåndet kunna yttra något särdeles angtde annéens organisation. Det vore således blott ett Stånd, eller R. o. Ad., hvilket inom sig hyser officerare af armeens alla vapen, som kunde fatta något på sak-kännedom grundadt beslut. Jag ser icke hvartill hela åtgärden skall tjena, utan tror det vara bäst om den förfölle. Frih. Sprengtporten: Då StatsUtsk:s tillstyrkande till Ständerna att hos Konungen i underd. anhålla om framläggandet af en omfattande plan för försvarsverkets organisation helt och hållet utgår från den afslutade slatsreglerm, torde det icke kunna bestridas, att det är StalsUtskrs obestridliga rättighet att i sammanhang med denna reglering tillstyrka Ständerna en sådan underd. hemställan, som StatsUtsk. anser ändamålsenlig. Att så tillgått vid alla föreg:de riksdagar, ehuru tillstyrkandet icke haft samma föremål som nu, behöfver icke bevisas; och R. o. Ad. behöfver blott gå till sina dagliga förhandlingar för att finna huru ofta det anses nödvändigt äfven af Ståndet att förena dylika underd. hemställanden med deras beslut. Emot det formriktiga af saken torde således intet vara att invända. Att det är nödvändigt att försvarsväsendet uppgöres ur en omfattande synpunkt lärer icke kunna bestridas, äfvensom jag ingalunda kan föreställa mig, att Konungen skulle med missnöje se att 348 D c n 11 Augusti c. m. Ständerne med förtroende vända sig till honom i en så vigtig fråga.
För sådant ändamål och jemte det klassifikationen af bomullsgarn i hvitt och färgadt hellre torde böra blifva den i ofärgadt och färgadt, föreslås, att nämnda slags garn må fördelas jemväl i otvinnadt och tvinnadt, och å det senare, eller tråd alla slag, införselstullen, hvilken för närvarande utgör 24 sk. skålpundet för nystad tråd och 16 sk. per skålpund för tråd i härfvor, böra, med afseende å den föreslagna nedsättningen i införselsafgiften å gröfre bomullsgarn, äfvensom derå, att med dylik tråd smuggling är att befara, bestämmas endast till hvad för tråd i härfvor nu är stadgadt, eller 16 sk. skålpundet. Med bibehållande af den å ofärgadt, otvinnadt och odubbleradt kamelgarn till 4 sk. skålpundet bestämda tull, hemställes, att då skillnaden derimellan och den nu gällande införelsafgiften 16 sk. för det sorn är färgadt, tvinnadt eller dubbleradt, synes vara större, än som af skiljaktigheten i det ömsesidiga varuvärdet och af den å det senare tillkomna förädlingen må kunna rättfärdigas, sistnämnda tullafgift må, till nära likhet med norska tullsatsen å färgadt kamelgarn, nedsättas till 10 sk. skålpundet. För kördereller sejlergarn, hvilket slag, såsom af importtabellerna synes, numera icke förekommer i handeln, torde särskilt tullbestämniog icke erfordras, utan rubriken få utur tarifen uteslutas.
Riksdagsordningen, efter orden ”åligga att” — ”vid hvarje Lagtima Riksdag.” 27 §, Riksdagsordningen erhåller, i usta momentets usta period, följande lydelse: uo. ”Propositionen, angående Statsverkets tillstånd och behof, hvaraf Stånden livartdera ett exemplar tillställes, öfverlemna Konungen, vid Lagtima Riksdag, antingen dä Riksdagen, enligt föregående öppnas, eller ock omedelbart till Rikets Ständers Stats-Utskott, inom fjorton dagar efter Riks* dagens öppnande.” I 3a §. Riksdagsordningen förändra» ordalagen: ”vid hvarje Riksdag kommer för tftskottet att utfärdas,” till dessa: ”vid hvarje Lagtima Riksdag för Utskottet utfärdas, m* m.’’ I 37 §. Riksdagsordningen, tillägges efter ordet: ”verksamhet,” eller vid slutet af usta momentets usta period: ”der ej, genom 2 //. 2 momentet, för Urtima Riks-t dag annorlunda är stadgadt STOCKHOLM; Elmeus och Granbergs Tryckeri, 1829* €onstlt. Ankom till Exped. Utskottet don 5 December 1829. Memorial, med förslag till ändrad redaction af 7a §. RegeringsFormen. Med anledning af de vid denna Riksdag fattade beslut örn Myntbestämning, Silfverutvexling och Banco-ärendena i allmänhet, hafva åtskilliga motioner och förslag, åsyftande ändrad redaction nf 72 §. RegeringsFormen, dels till ConstitutionsUtskottet inkommit , dels inom detsamma blifvit väckta. Utskottet, som, vid detta grannlaga ämnes öfvervägande, funnit, att de åstundade garantierna redan hufvudsakligen ligga förvarade, ej mindre i Bankens ursprungliga författning och privilegium, än i ofvannämnda Grundlagsparagrafs ordalydelse, rigtigt förstådd och tillämpad, har dock, enär, under tidernas lopp och i följd af inträffade Statsbehof, Banken småningom dragits ifrån dess egentliga ändamål, ansett en ytterligare constilutionel garantie eller förklaring både nödig och nyttig , för att tillfredsställa allmänna tänkesättet och trygga allmänna förtroendet. Bik. till Bikt-St.
Sedan, vid rustoch rotehållarnes af båtsmanshållet derefter hörande i ämnet, en stor pluralitet önskat beklädnadsbestyrets öfvertagande af Kronan, emot årliga afgifter af rotarne, men en del åter yttrat sig vilja, dels vidblifva nuvarande beklädnadssätt dels afvakta föreläggandet af nådigt förslag till den åsyftade förändringen, förordnade Kongl. Maj:t i nåder en Kommitté, till uppgörande af underdånigt förslag för båtsmansbeklädnadens ordnande på ett mera ändamålsenligt sätt, hvilken Kommitté, under den 16 September 1844» i underdånighet inkommit med ett så beskaffadt förslag, jemte detsamma åtföljande kalkuler, och hvilket innehåller följande hufvudgrunder, nemligen: alt Kongl. Majit och Kronan, såsom förmånligt ej mindre för rustoch votehållarne samt båtsmännen, än för staten, öfvertager bestyret med anskaffningen af den egentliga båtsmansbeklädnaden, men att rustoch rotehållarne, hädanefter som hittills, lemna sina båtsmän skjortor, strumpor och skor in natura, äfvensom kappsäck; att kontrakter i detta afseende med vissa kompagnier eller distrikter icke böra ingås, utan öfverenskommelsen derom vara allmän inom bela båtsmanshållet, eller frågan i annat fall förfalla; att den beklädnad, som af kronan kommer att bestås, bör vara bättre än den nuvarande, och lika för hela båtsmanshållet, samt utgå efter en föreslagen stat; att beklädnaden bör begagnas viss tid såsom paradbeklädnad vid stationen och till sjös, samt viss lid som släpbeklädnad, så väl under uppfordring, som i landsorten, hvarefter den är båtsmannens tillhörighet och af honom nyttjas till arbetskläder; att rustoch rotehållarne icke besväras med beklädnadens förvarande i rotekista; att rustoch rotehållarne erlägga i fredstid en kontant ersättning till Kronan, svarande emot fyra femtedelar af nuvarande beklädnadens kostnad efter medium af tio års markegång i hvarje Län, men i krigstid full ersättning efter markegång; samt att ett årligt statsbidrag af omkring 28,000 Riksdaler, såsom försla"sansla£r, dessutom för ändamålet erfordras.
Produkten är för öfrigt ganska lustig, har flere drastiskt uppsluppna scener och en lagom dosis sentimentalitet och » ädel » kälkborgerlighet. En i början rytande morsk, men på sistone kufvad svärfar, flere förlofningar som upplösning och slutet godt allt godt. Receptet är sålunda ej vidare nytt, men af den bepröfvade sort, som kommer att äga kurs till tidernas ända. Utförandet är lifligt och träffar den rätta lustspelstonen. Direktör Ranft själf har som Mittelbach en roll, hvilken passar honom som handsken för handen, och som hans söta lilla fru intar frö- ken Gottschalk alla hjärtan. Och detta trots konkurrensen med fru Eliason, som i e n backfischroll verkligen öfverraskar med illusoriskt ungdomlig ursprunglighet. Svärfar och svärmor ha i hr Eliason och fröken Rastan karaktäristiska representanter, liksom hr Lavens » resonnör » förtjänar särskild eloge för sitt lediga och naturliga spel. Man skrattar harmlöst och godt och ångrar ingalunda sin afton. Från Iduns läsekrets. Stoppa strumpor. Då jag hvarken är mamma, mormor eller ens » familjeflicka », utan blott » ung flicka med anställning » kan jag e j komma med någon vidsträckt erfarenhet i ämnet, men om » mångårig prenumerant » i n:r 19 med » det vanliga sättet » att laga strumpor menar ständig stoppning, så vet jag åtminstone ett bättre sätt och vill gärna delgifva det, ifall det f i n n e s någon, som kan ha nytta däraf. Då jag skaffar mig nya strumpor, låter jag sticka benen på maskin, fötterna stickar jag själf. För att få dem starka, tager jag alltid med en ända tviunadt redgarn i hälen (s. k. kilhäl) och tårna. (Redgarn är bättre i bomullsstrumpor än bomullsgarn, som blir hårdare och mera klumpigt.) Om hela strumpan maskinstickas, kan man ju bedja stickerskan göra på samma sätt. Vid strumpans afslutning i tån bör man laga, att hopslagningarna blifva något » strödda », ej nära hvarandra, emedan det i senare fallet blir klenare.
O. visserligen icke lade hinder i vägen för bifall till mitt förslag, »om den skulle förstås efter ordalydelsen»; men att det var andan deraf, d. v. s. den supposition om dess andemening, som Utsk:t hade, hvilken antogs af Utsk:t såsom ett motiv till afslaget. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgifvits något bestämdt yrkande, gjordes propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och besvarades med ja. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 12 på dagen. In fidem, 0. Brakel. Onsdagen den 22 November 1865. Plenum kl. 1 e. m. Justerades 6 prot.-utdr. för den 18 dennes och prot:t för den 31 sisth Oktober. Upplästes ett af Gr. Kalling, Garl, inlemnadt mern. af följande lydelse: Hos Hr Gr. o. Landtm, får jag vördsamt anmäla, det jag, hindrad att bevista Riksdagen, annat än korta mellantider, icke kan emottaga förtroendet att vara Ränkman; hvarföre jag vördsamt anhåller det nytt Yal till ledamot i mitt ställe måtte tillåtas. Den 22 November. 139 Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. medgåfve, att Gr. Kalling finge, med bibehållande af sin riksdagsmannarätt, afsäga sig uppdraget att vara Bänkman. Ropades ja. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att sedan från Konst.- Utsk:ts Ordförande ankommit underrättelse, att, derest oförutsedda hinder ej inträffade, Utskd.s Mern. med K. Mits från sista Riksdagen hvilande förslag till ny R. O. och dermed sammanhängande ändringar i R. F. skulle till bordläggning hos Riks-Stånden inkomma nästa Lördag den 25 dennes, Talmännen vid hållet sammanträde öfverenskomma, att, under förutsättning att Memit komme att i alla Riks-Stånden två gånger bordläggas, vid dess 2:dra bordläggning föreslå de resp.
Hufvudtitelns slutsumma, som nu utgör ~ 1,160,250: —-— skulle alltså blifva 1,174,900 Under åberopande af hvad närlagde Protokoll öfver Justitise-ärenden innehåller i afseende på angelägenheten att befordra inrättandet af fängelser efter cellsystemet uti de Län, der sådane ännu saknas, äskar Kongl. Maj:t, att för fullbordande af redan beslutade sådana fängelser och uppförande af nya , der Kongl. Maj:t finner dem företrädesvis af behofvet påkallade, Rikets Ständer måtte anvisa ett belopp af 400,000 R:dr, att under åren 1855, 1856 och 1857 utgå med en tredjedel hvartdera året. Hufvudsummornä för föremål inom denna Hufvudtitel skulle sålunda blifva: För ständiga utgifter årligen 1,174,900: — deraf förslags-anslag 801,904 R:dr 11 sk. 6 rst., samt för tillfälliga utgifter under 3 år 400,000: — Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverket 48S3. • 15 Tredje tiufvudtiteln, innefattande anslagen för Utrikes-Departementet. Det för detta Departement vid sednaste Stats-reglering bestämda anslag utgör R:dr 225,650: hvilket fortfarande erfordras, och torde uppföras, likasom vid sednaste Riksdag, under de särskilde rubrikerne, blott med den förändring, att beloppet af de gratifikationsmedel lill extra-ordinarie Tjenstemän och Vaktbetjente, som, enligt den af Kongl. Maj:t uppgjorda fördelning utaf den vid sednaste