Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan att undersöka förhållandet, har man nemi. påstått, att dessa lån skulle vara af en så dålig egenskap, att stora förluster måste på dem uppkomma, i händelse en skyndsam indrifning skulle ske. Jag erkänner, att en skyndsam indrifning af en lånerörelse, ställd på 2>] år, icke så lätt skulle låta sig göra sorn en indrifning af en lånerörelse, ställd på kortare tid; men jag tror, att all utlåning, som man vill forcera till indrifning under missgynsamma tider, icke utan kännbara förluster kan verkställas. Yi hafva uti officiella handlingar en ledning för omdömet, huru, hvad förlusterna beträffar, denna rörelse slagit sig ut jemförelsevis med lånerörelsen i ett annat land, der den skötes mest bankmessigt. Enligt den tryckta uppgift, som Bancodisconten låtit utdela öfver denna lånerörelse från dess början, har medeltalet af alla lån under de 28 åren, från 1816 lill 1843 års slut, utgjort 5,291,600 r:dr. Förluster, dels säkra dels afförda såsom osäkra lån och innehållna på reservfonden innan den lemnats lill Banken, hafva ulgjort 349,842 r:dr, hvilket gör per år omkring 12,500 r:dr, derifrån likväl böra afräknas åtskilliga poster, till exempel 14,000 ndr, som blifvit förskingrade af Landssecreteraren Kleman i Wermland, jemte allt hvad som kan inflyta på de såsom osäkra afförda lånen. Sålunda hafva af de lån, som från 1829 till 1843 blifvit med 418,751 r:dr afförda, 58,671 r:dr eller omkring 14 proc. åter influtit, utan att beräkna räntor, för hvilka man icke kan redogöra utan en mycket stor omslutning. Jag vill blott erinra om ett enda lån, som varit före vid denna riksdag, der räntorna uppgingo lill öfver 3,000 r:dr.
Det ar hög tid att mödrar, lärarinnor och alla för ungdomens val och folkcts framtid nitälskande, till mogen ilder komna qvinnor, vakna till besinning, öfkervinna sin motvilja för beröringen med det laga och oädla, samt göra sig reda for de faror och frestelser, soni föreligga ungdomen, flickor s h a l som gossar. Det ar tid att vi stalla till oss sjelfva och männen den frägan: nhvad kunna vi göra för att radda vår ungdom från det hotande förderfvet? : &gt; samt att vi spörja också efter orsakerna till det onda, se till om vi .sjelfva hafva någon skuld i detsamma och pröfva huru vi kunna godtgöra hvad vi felat. Till vägledare vid denna motbjudande, nien af pligtcn oss ålagda forskning, anbefalla vi på det varmaste dc ofvan nämda nyss utkomna skrifterna af lektor 3 Peïsortnc. C 3: Fmnk samt professor FY. Peteme~z. Visserligen ar det med häpnad och ytterlig motvilja som den vid ämnet ovane granskaren fördjupar sig i det vidriga studiet, afven då det sker genom rörmedling af vägledare sä- dana som dem vi har förordat. Det intryck man derifrån medtager skulle också vara tröstlöst, om man ej lyckats upptäcka några ljuspunkter, hvilka innebära hopp om en bättre framtid. En sådan tröstegrund ligger främst i den öppenhet, den styrka och det mod hvarmed den sedliga niliilismen bekämpas. Så hafva man af högt anseende offentligt inom brödrarikena och Finland tillbakavisat såsom en lögn den svenska strindbergianismens och den norska bohemens pkt&amp;ende, att ogifta män icke Ka~tm lefva sedligt. Ä andra sidan hafva aktade finska qvinnor och man dels personligen och dels med pennan under kända signaturer offentligen jafvat en främmande föreläsares förmätna förklaring, att qvinnornas renhetskraf pa en blifvande make vore ett oförskämdt uttryck af skenhelighet.
I afseende på tiden för begagnandet af den till statsbehofvens fyllande afsedda andel utaf allmänna bevillningen och de öfriga för årliga statsutgifterna anslagna bevillningsmedlen, förekomme likaledes den väsendtliga olikhet, att sistberörde medel, endast i den mån de erlades och i föreskrifven ordning hunne levereras, kunde af Stats-kontoret till förefallande utbetalningar användas, hvaremot detta verk redan under loppet af det år, som föregick det, derunder allmänna bevillningen skulle af de skattskyldige utgöras, egde att anticipationsvis från Riksgälds-kontoret utbekomma hela den för statsbehofvens fyllande beräknade andel utaf samma bevillning. Denna rättighet att, innan det löpande årets allmänna bevillning ännu influtit, kunna deraf disponera ett statsfyllnads-summan motsvarande belopp, utgjorde också ett oeftergifligt vilkor för Statskontorets förmåga att bestrida sina årliga utgifter och kunde följaktligen af sistnämnde verk icke undvaras, om äfven hela bevillningen blefve omedelbart dit inlevererad, helst, i sådant fall, måste förutsättas, att Stats-kontoret finge sig ålagdt att af de inflytande bevillningsmedlen ofördröjligen godtgöra Riksgälds-kontorets fordran för de å allmänna bevillningen anvisade, men af samma kontors andra medel förskottsvis verkställda utbetalningar. För öfrigt skulle, genom allmänna bevillningens omedelbara aflemnande till Statskontoret, liqvidförhällandena mellan Statsoch Riksgälds-verken komma att mera invecklas, än förenklas, samt här omförmälda förskotts ersättande ytterligare fördröjas. Till hvad sålunda, angående förändrandet af det allt hittills stadgade levereringssättet för allmänna bevillningen, förut blifvit yttradt, anser sig nuvarande Stats-Utskott, med anledning af de förnyade framställningarna rörande samma fråga, böra tillägga några Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 187. 15 ytterligare upplysningar och erinringar.
V. B. 400> VII. A. 8. — N:o 20. innefattande förslag till ett förändradt myntsysteme. VI. B. 400. Å. 2gg. X. U. 124. A. 254. XI. E. i3i. — N:o 21. öfver en väckt motion, att Bankens sedlar å 16,12 och 8 skillingsvalören fortfarande måtte få förfärdigas och utgifvas. VI. B. 533. VII. 5a. Å. 228. XII. U. 4g4. XIII. A. 13g. XIV. U. 452. XVII. A. 3g. XVIII. U. 177. A. ig5. XVIII. U. 25g. XIX. A. 328. — N:o 22. angående afskrifning för en, vid hållen inventering, yppad brist i lumpförrådet vid Tumba pappersbruk. VI. B. 533. VII. A. 52. — N:o 23. i fråga om löneförhöjning och pensionsrätt för Bruksskrifvaren vid Tumba, A. Sätherberg. VI. B. 533. VII. A. 52. XIII. U. in. A. 2g4* — N:o 24. i anledning af väckt fråga om pension för Pap persmästaren J. E. Ullander, samt bestämmandet för fram - ( 29 ) tiden af pappersmästarens vid Tumba lönevillkor. VI. B. 533. VII. 52. A. 234. BankoUtskottets Memorialet', Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 25. med hemställan om ersättning åt de arbetare vid Tumba, som, å brukets uppodlade mark, sjelfve upptagit täppor. VI. B. 533. VII. A. 52. — N:o 26. med hemställan om årligt löneanslag för en formbinderska vid Bankens pappersbruk Tumba, samt angående en elevs inöfvande i formbindning. VII. B. 298.
Men på det här kan det ändå aldrig bli några frön, ty hos hampan växa de olika könen på olika stånd, och det här står ju alldeles ensamt.» »Jaså, är det så, det visste jag inte.» Marianne sökte se obesvärad ut, men hon visste icke hvart hon skulle se. Han hade då en förskräcklig vana att tala om allting! Börje hade sett henne i ansigtet med en öppen, intresserad blick. Men nu rodnade han så att han kunnat taga eld. Skulle bonden då alltid hänga i honom! Marianne gick omkring i rummet. »Brukar du läsa i den här?» sade hon och lade handen på en stor Melinsk bibel med silfverknäppen, som låg på ett annat litet bord. »Nej. Men mor har en likadan», svarade Börje. »Har du den bara för det!» Marianne höll på att brista i gapskratt. Börje såg på henne med sin trovärdigaste blick. »Jaa», sade han långdraget. Han kunde icke tänka sig hvad hon fann för löjligt i det. Han tyckte det var så naturligt. Senare på qvällen, då fru Björk – som gripits af husmoderliga intressen – gick omkring i handkammare och visthus, ledsagad af jungfru Kristina, voro de unga lemnade åt sig sjelfva. Marianne hade sökt göra sig det så beqvämt som möjligt i förmakssoffan, och Börje gick tankfull fram och tillbaka på golfvet. Det hade småningom lagt sig en sky öfver hans glada tillförsigt; han hade börjat grubbla öfver sin förlofning. Icke som skulle han ha ett ögonblicks tanke på att bryta den, men han började känna skrupler öfver att ha bundit Marianne. Han föreföll sig sjelf som en ockrare, hvilken för penningens skull fått en gäldenär i sitt våld. »Marianne, jag längtar efter pianot; jag skulle vilja höra dig sjunga här», sade han plötsligt och utan inledning, »välj ut ett så fort du kommer till staden.» »Tack, Börje!» Marianne hade just suttit och i tankarne möblerat sitt arbetsrum, läckert och elegant. Det hade satt henne i bättre lynne. Skymningen låg tät öfver rummet, men hvar gång Börje kom förbi ett af fönstren, aftecknade sig hans starka, satta gestalt mot dess ljusa bakgrund. Det var ingen obehaglig figur, och de något tvära axlarne hade en vacker form.
Likväl tror jag att, om man, för att icke räkna alla de reformer, som under de 10 sista åren blifvit gjorde, blott inskränker Den 25 Januari f. m. sig till familjerätten, så måste erkännas att genomgripande förändringar vidtagits i giftorätten, arfsoch testamentsrätten, arfvejordslagen, och vid sista Riksdagen den stora förändringen med qvinnans berättigande att blifva myndig, dock med det af H. Domstolen och K. M. föreslagna samt af Ständerne antagna tillägget att ingen ändring derigenom skulle vidtagas i gi('tomarinarätten. Det föll då ingen menniska in att det skulle ligga något inkonseqvent i ett sådant förbehåll, tvertom ansåg man, att, om qvinnan, lill följd af sin sparsamhetsanda, borde kunna sköta sin egendom, var det dock ett annat förhållande att råda öfver sin hand. Sedan dess är icke mer än 1'/2 år förflutet; och likväl äro R. St.-r redan nu färdiga att gå in till K. M. och begära uphäfvande af det stadgande, som K. M. lika med R. St:r då fann nödigt. Man har här talat om familjen Jag vill, lika med den siste tal, i detta afseende icke slä in på känslans område, ty lika litet, som jag älskar användandet af fraser i Utsk.-ts Betänk., lika litet älskar jag dem här på detta rum. Det har dock blifvit anmärkt alt i Utskits Betänk, skulle förekomma sådana; jag kan icke hjelpa att man söker deducera en sak så godt man kan, men jag hemställer om icke det just är en fras. dä man jemför giftomannarätten med siafveriet i Amerika. Jag kati likväl icke undgå att uprepa det uttryck i Belänkit att familjen är det första vilkoret för hela samhällets bestånd, jordmånen, hvarutur samhällets finaste rötter hemta sin näring; och jag ber om ursäkt att jag bär vördnad för, att jag fruktar att rubba dess helgd, ty ett oupphörligt tummande på lämiljelagarne kan icke blifva nyttigt; det betar den aktning för lagen, som måste bestå.
Pontonväsendet i Belgien är förenadt med artilleriet. Franska arméens genieväsende består af 40 generaler, hvaraf 26 i aktiv tjenst och 14 på reservstat, 718 öfrige högre och lägre officerare samt 572 underofficerare jemte 3:ne regementen Genietrupper, hvarje regemente på krigsfot bestående af 24 kompanier å 150 man, eller inalles 11,000 man. Vid Napoleon l:s stora armé räknades genietrupperne ibland till 20,000 man, fördelade på de särskilda armékorpserna. Jag har nämnt dessa siffror för att visa huru högt man skattar ett talrikt och väl öfvadt geniväsende vid Europas bäst organiserade och mest krigsvanda armé. Det är den långa freden, som gjort oss så liknöjda derför, ty detta vapenslag tager sig mindre väl ut i fredens lugn, men framstår så mycket vigtigare, när kriget inträdt. lag anhåller vördsammast om bifall till Otsk:ts förslag. Frih. Liljencrantz: Hvad först beträffar den af K. M:t föreslagna staten för ingeniörofficerarne, så tror jag att den innebär en orättvisa mot den öfriga arméens befäl. Om man genomgår de föreslagna lönerna, så finner man att en major skulle hafva i lön 4,000 rdr och såsom arvode 800 rdr, tillsammans 4,800 rdr; en kapten i lön 3,000 och arvode 1.200, summa 4,200 rdr, och en löjtnant i lön 1,200 och arvode 547,50, summa 1,747,50 rdr. Om man jemför dessa löner med motsvarande vid värfvade regementen, så finner man att, efter afdrag af ackordsränta. en major der har 3,600 rdr (således en major vid ingeniörkorpsen 1,200 rdr mer), en kapten har 2,000 rdr (en ingeniörkapten alltså 2,200 rdr mer) och en löjtnant lika med en ingeniörlöjtnant, men med accordsafdrag och utan arvode.
Han skall med eld slå dem djupt neder i jordena, så att de aldrig mer uppstå skola. En ond mun skall ingen lycko hafva på jordene. En vrångvis ond menniska skall förjagad och omstört varda. Ty jag vet, att Herren skall uträtta dens eländas sak, och dens fattigas rätt. Och skola de rättfärdige tacka dino Namne, och de fromme skola för ditt ansigte blifva. En Psalm Davids. Herre, jag ropar till dig, skynda dig till mig. Förnim mina röst, när jag åkallar dig. Min bön gälle inför dig såsom ett rökoffer; mina händers upphäfvande, såsom ett aftonoffer. Herre, bevara min mun, och bevara mina läppar. Böj icke mitt hjerta till något det ondt är, till att föra ett ogudaktigt väsende med de ogerningsmän; att jag icke äter af det som dem lyster. Den rättfärdige slå mig vänliga, och straffe mig. Det skall göra mig så godt, som balsam på mitt hufvud; ty jag beder städse, att de icke skola göra mig skada. Deras lärare störte öfver en sten; så skall man då sedan höra mina läro, att hon lustig är. Vår ben äro förströdd allt intill helvetet, såsom då en upprifver och uppkastar jordena. Ty uppå dig, Herre, Herre, se min ögon. Jag tröster uppå dig; bortkasta icke mina själ. Bevara mig för den snaro, som de mig satt hafva, och för de ogerningsmäns gildre. De ogudaktige falle med hvarannan uti sina egna nät; men jag gånge alltid framom. En undervisning Davids, till att bedja, då han uti kulone var. Jag ropar till Herran med mine röst, och beder Herran med mine röst. Jag utgjuter mitt tal för honom, och gifver honom mina nöd före. När min ande i ångest är, så låter du dig vårda om mig. De sätta för mig snaror på vägen, der jag går. Skåda på högra handena; och se, der vill ingen känna mig. Jag kan icke undfly; ingen låter sig vårda om mine själ. Herre, till dig ropar jag, och säger: Du äst mitt hopp, min del uti de lefvandes land.
Härs so-Kamrar pa flera ställen i Ni. ket för Kooparplätarnas wigare Orcckario > i och utan at ens förtjena afseende, förkastades Körstag, k on, et OrLciixranäs i ft>' czu'N8 Räkenskaper af so til ivo Miilioaer D.r elkrr R:d., mer eiler mindre, i L Sedlar för Kronans räkning, ar derä fritt LLlignsrL lil förefallande behof» Da 1774 ars Ständer saftdes gafwo det onyttiga stt behöriga afseende, Underläto be ef, ot fräntja det gagnande. Icke blott del allmänna sick röna det, igenom LanPisnz F rstrackningar til Stande lias Lvneoir; utan e>.skilldt singö äsweft understöd af Län pa Fast Egendo.11 och Jern, hwarfZrurai, fta. czuon nu mera anfags, genom Lane ftzucn Lr^.tcksr^ enioktagands icke böra öka sin Smld, endast med undantag af nagra, som af kublitzeia Werk eller aä pi s uluj singö insätlgö; och lemnaocö wio 1758 ars L6g ,Z46 Rksdag, cn dylik tillåtelse för medel, anflagna och hvvslimlo.de, Misinngs,Wickel i Lappmarken. Ehln» wäl wid Föiwalcninaen i allmänhet inom Luncjnen, icke något war anmärknings-wardt, kunde dcck cj olliid Bo>-stycken törckonimas; flera epempe! hafwa gifivils, ar 6-, <^ueu, genom otrohet hos Velienke, blisivit fatt i i:da,.de: ar I7Z8 liikraf. fade der medelst 2:ne dcst LsstLurer. Man bles da betänkt
Vid Kongl. May.ts Nådiga Kungörelse, angående Llyttningstiden : iso Att flyttningstiden för Tjenstehjon både för Landet och Städerne borde förflyttas från den 94 October till den ao eller ai Junii. 2:0 Att den måtte bestämmas till med* let al Junii; eller 3:o till tiden emellan den i5 och 22 1 samma månad. 4:0 Att den borde förändras och inträffa den 15 eller 24 Junii. 5:o A ti den borde utsättas till den i April. 4S LagBarrit Allm. Besv. o. GecXftsk.Bet. N;o 54. 6:0 Att den måtte bestämmas till med-» let af Junii; men ati, derest en sådan förändring ej kunde medgifvas, den 1 Octobef matie blifva tiden för Tjenstehjons ombyten. 7:0 Att tvänne flytiningstider matie anJ tagas och fastställas > den ena till den 20 Juna och den andra till den ‘jo December; 8:0 Ali flyttningstiden för Tjenstehjon å landet borde emellan Midsommarsdagen och den 1 Julii infalla, med bibehållande af dea nu fastställde, hvad Städerne beträffar. 9:0 Att , ehuru täta förändringar vöre skadliga, flyUningstiden likväl, om den skall förändras, borde för Städerne fastställas till den a April, eller den 1 October. a0:0 Att en gemensam flyttningstid för hela Riket vore olämplig; och alt således en fördelning af Provincerne borde Districts vis uppräUas, och i hvarje Dislrict den serskilda flyttningstid begagnas, sorn för hvardera kunde tjenligast finnas. 11:0 Att flyttningstiden borde, på grund af infordrade och erhållna upplysningar från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länen, olika för serskilda orter, bestämmas. ”Hvad Lag-samt Allm.
Ståndet lät bero vid öfrige Ståndens beslut. 444 Prat. Utdr. den. 17 Maj lSii. N;o 513, i Anledning af väckt motion, att enahanda gi under för afskrifning eller godtgörande af skulder för undsättnings-spanmål måtte, uti Rikets samtlige Län, blifva gällande. Bij olls. N;o 51/\, i anledning af Bruks-idkaren A. W. Gyzanders enkas och .‘terbhus-delegares ansökan om befrielse från ådömd b talnings-skvldhrhel, i följd af ingången borgen för aflidne Krono-fogden B. Carlssons uppbörd. B jolis. N:o 515, i anledning af f. d. Krono-fogden A. Hellbergs ansökning om eftergift af Kronans andel i honom ådömde anmärkningsmedel; B jolis. N:o 5a3, i anledning af återremiss och meddeldte beslut å Memorialet N:o 483, angående Handelsoch Sjöfarts-fonden. Ståndet fann för godt antaga inbjudningen att förena sig uti den af Preste-Ståndet beslutade lydelse af framställningen till Kongl. Maj:t, angående det förvaltnings-bestyr med ifrågavarande fond, som för närvajande är åt Convoy-Commissariatet uppdraget; i följd hvaraf den derom föreslagne voterings-piopositionen kommer att förfalla. I afseende på frågan om Kongl. Maj:ts dispositionsrätt öfver fondens tillgångar, godkände Ståndet den derom framställde voterings-proposiliouen, äfvensom Ståndet lät bero vid hvad Utskottet i öfrigt yttrat. Från H ö g 1 0 f 1. Ridderskapet och Adeln. S. D.
ExHr Grefve Löwenhjclms, Carl Axel, denna dag väckta motion, om upphörande af bevillnings erläggande för Ijenstemäns löner och pensioner; Hr Björnstjernas, Oscar Magnus Fredrik, den 23 dennes på bordet lagda motion, angående ett tillägg uti 145 § af nu gällartde Bevillinngs-Föroidning; tillika med ett i anledning deraf nit afgifvet yttrande; Lag-Utskottet : Hr Weidenlijelms, Ernst August, dent.a dag väckta motion, om undanrödjande af sista mornenterna i 2 § 2 kap. och 1 § 9 kap. Utsöknings-Balken, samt ändring af 5 8 2 kap. af samma Balk; Densammes denna dag väckta motion, att genom ett lagstadgande den tid må varda bestämd, hvarinom en till tnyndige år kommen person åligger att, för bevarande af sin hos förre förmyndaren egande fordran af honom bevisligen fordra redo och räkning; Densammes denna dag väckta motion, i håga om Hof-Rätternas organisation och arbetssätt; Hr von Helands, Isaak Fredrik, denna dag väckta motion, att ägare af jord eller lägenhet, sorn af Kongl. Maj:t pröfvas nödig att begagnas för utläggning af Elektriska lednings-trådar, må vara pligtig att, emot ersättning, upplåta hvad dertill erfordras; Prot.-Utdrag den 28 December 1850. 57 Grefve Sparres, Erik, den 23 dennes på bordet lagda motion, angående en underdånig framställning till Kongl. Maj:t om behofvet af Reglemente för arbetssättet inom Hof Rätterne; Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: Grefve Liljencrantzs.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Juni 1851. Preste-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse., angående förundrade tullbe stämmelser för raffineradt socker och sockersirap, med hänseende till serskild, socker-raffinaderiet i Fredrikshall beviljad, förmån. (Bevill.-Utsk. Mern. N:o 10.) S. A. K. Dä till Rikets Ständers kännedom kommit, hurusom bland de af norrska statsmakterna bifallna vilkor, hvarunder nuvarande egarne af Fredrikshalls år 1817 privilegierade socker-raffinaderi förklarat sig vilja från och med den 1 Juli 1854 afstå privilegiet på godtgörelse af statskassan leir erlagd tull å allt det råsocker, som i norrska fartyg från produktions-orterne införes och vid nämnda raffinaderi förädlas, jemväl upptagits den förmån, att raffinaderiet, som till den 1 Juli 1854 inskränker sin import till 15,000,000 rM. råsocker, norrsk vigt, intill sagde tid undfår, jemte full restitution af å råvaran erlagd tull, tillika en utförsel-premie af en skilling specie per f/. raffineradt socker, som sjöledes utföres, vare sig till Sverige eller utrikes ort, hafva Rikets Ständer, med hänseende till de internatio - 156 ExpeditionsUIsko Itets Förslag till und.
Det skäl emot antagande af ifrågavarande förslag, sorn man funnit i den omständigheten alt vissa skrifvelse-försiag äro synnerligen vidlyftiga, synes mig just tala för samma förslag, ty det är isynnerhet vid granskningen af de vidlyftigare förslagen, som man med nuvarande expeditions-sätt icke kunnat iakttaga tillbörlig noggranhet. Visserligen förorsakas genom skrifvelse-förslagens upp rättande i fyra exemplar betydligen ökadt arbete, men detta renskrifnings-arbete är väl användt om dermed beredes möjlighet att åt skrilvelserna egna tillräcklig uppmärksamhet samt riksdagarne derjemte förkortas. Dessutom kan ju Expeditionsutskott^ till lindring i arbetet begagna interfolierade exemplar af sådana förslag, som riksdag efter riksdag äro .hufvudsakligen lika, såsom t. ex. förslaget till tulltaxa o. d. Vidare har man talat om fördelen deraf att skrilvelserna lästes i ena Ståndet efter det andra samt derjemte förutsatt möjligheten af fyra olika redaktioner, derest detta förslag vunne framgång, men just den omständigheten att skrilvelserna skola cirkulera emellan Stånden, har ofta föranledt att man, för att söka åstadkomma skyndsamhet, antagit förslag, som eljest skolat förkastas; och skulle, till följd af nu föreslagna expeditions-sätt, någon gång uppkomma ända till fyra särskilda redaktionslörslag, så kunna de af Utskottet lätt sammanjemkas. Att äfven det närvarande förfaringssättet, likasom allt annat existerande, har något skäl för sig, må gerna medgifvas, men synnerligen starka måtte dessa skäl icke vara, ty då hade utan tvifvel nu vedertagna expoditions-sätlet blifvit stadgadt genom lag, i stället att, såsom nu är händelsen, vara endast en gammal vedertagen ordning, som lätt kan förändras derigenom, alt hvarje Stånd begär sitt särskilda exemplar af Utskottets skrifvelser.
Jag får förklara, att om det icke blir ett för slags-anslag, så kommer ovilkorligen ett deficit att upstå i Krigs Coll-. ii räkenskaper, ty man kan icke svälta soldaten. Man kan, när det är fråga om fouragering, låta hästarne svälta, och då blifva de magra och odugliga; de kunna icke beklaga sig, utan de få dö. Men man kan icke följa samma grundsats med afseende på soldaten, ty soldaten beklagar sig, om han icke får den mat, som blifvit honom lofvad, och såvida det icke blir förslags-anslag, så måste man, för att mot honom kunna fullgöra sina förbindelser, utgifva mera än R. St:r anslagit. Då skall man åter i StatsUtsk. få höra den gamla visan, att KrigsColhm gått orätt tillväga, och öfverskridit de bestämda anslagen. Man kan icke med skäl säga, att vår administration är oskicklig, så att man icke kan anförtro den ett förslagsanslag. Jag ber E. o. Ad. hålla sig fast vid den grundsatsen, att det bör blifva ett förslags anslag, och fatta sitt beslut utan någon onödig fruktan för följderna. Hr Bildt, Knut: Jag för min del hyser ingen betänklighet vid att bifalla Utsk:s förslag, ty om 175,000 Edr icke skulle räcka till, så kan K. M., på grund af 03 § Beg:sE:n dertill använda det lilla kreditivet, ty det måste vara af högsta vigt att icke truppen svälter. Då, efter härmed fulländad öfverläggning, Hr Gr. o. Landtm, framställde, att, jemte det af någre talare blifvit yrkadt bifall till Utsk:s hemställan, å andra sidan blifvit yrkadt att, på sätt K. M. föreslagit, till mathållningen för GarnisonsRegmas manskap måtte beviljas ett förslags-anslag af 150,000 Edr Ernt årligen; anmälde sig och yttrade Hr Björnstjerna: Enligt mitt yrkande, skulle förslags-anslaget bestämmas till 175,000 Rdr, och jag anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos. härå. Hr Gr. o.