Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksförsamlingens fullmäktige i riksgäldskontoret, hvilka böra vara fem, välr. o. § 67. jas, å lagtima riksdagar, af samma valmän och på enahanda sätt, som nästföregående g föreskrifver; gällande äfven i afseende på ordförande och vice ordförande lika stadgande för fullmäktige i riksgäldskontoret, som för bankofullmäktige enligt nämnde § eger rum. [§ 141. Å hvarje lagtima riksdag förordnar Riksförsamlingen revisorer till ett antal ar R. O. § 68. tolf för hvart år, hvilka till halfva antalet af hvardera Ivamaren utses, att, enligt regeringsformen och serskild instruktion, granska statsverkets, riksbankens och riksgäldskontorets tillstånd, styrelse och förvaltning. Hvarje revision skall omfatta ett års alslutade räkenskaper. Revisionsförrättningen tager årligen sin början jden 15 September eller, om helgdag då inträffar, dagen derefter, och skall inom två månaders tid vara fullbordad. Bih. till B. St. Revisorerne välja sjelfve inom sig sin ordförande, hvilken tillkommer afgörande röst, derest, vid omröstning bland revisorerne, rösterne för tvänne skiljaktiga meningar utfalla lika. De anmärkningar, som revisorerne finna sig befogade alt i sin berättelse till Riksförsamlingen framställa, skola, sedan förklaringar deröfver inkommit, å nästföljande lagtima riksdag öfvcrlemnas till vederbörande utskotts granskning och vidare behandling. § 142. Till fullmäktige i riksbanken och riksgäldskontoret samt till revisorer af statsverkets, bankens och riksgäldskontorets tillstånd, styrelse och förvaltning, skola ej andre väljas, än sådane, som kunna vara riksdagsmän och ledamöter af utskott. Ej eller mä till revisor utses den, som vid något af desse verk är redovisande eller löntagande. På samma gång och på lika sätt, som fullmäktige och revisorer enligt förestående fyra §§ utses, tillsättas jemväl suppleanter, att, vid inträffande förfall för dem, träda i deras ställen, nemligen för fullmäktige i riksbanken tre suppleanter, för fullmäktige i riksgäldskontoret två, och för hvarje års revisorer sex, hvilka sistnämnde väljas till halfva antalet af hvardera Kamaren. § 144.
* Catalogue illustre des oeuvres de Jean François RaJJaHh, exposé 28 Avenue de 1 ' Opera, suivi d ’ une ôiude des nwucements de Vart moderne et du beau caractériste. Conférence faite par M. J. F. Raffaëlli au palais lies beaux arts de Bruxelles, le 7 Février 1885. Om den förra skriften förklarar Raffaëlli i ett förord » att den är det fjerde kapitlet af en bok om konstens filosofi, som snart skaH utkomma ». Den bar dock aldrig utkommit. Det » fjerde kapitlet » vittnar icke om mycken filosofisk tankestyrka: den är högst oklar, om än icke utan fina och personliga iakttagelser. Den andra skriften gör icke anspråk på att v&amp;ra mer än ett kåseri, men är rik på goda idéer. Den första skriften är utsåld i bokhandeln, den andra har aldrig varit i bokhandeln och är endast tryckt i 100 exemplar.Han förkastar uppfattningen Vart pour Vart; han vill ha den ersatt med uppfattningen Vart pour Vutile. Han vill så, derför att han vill att konsten skall lemna sitt bidrag till erfarenheten, till att lära att förstå och särskilja från hvarandra sådana tillvarelseformer, hvilka — såsom arbe-tarnes — oftast betraktas som en korporation. Han med-gifver ingen annan konst rätten att existera än den, i hvil-ken det är sagdt något nytt och personligt i skarp och åskådlig form. Han vill alt det skall vara en tanke och en filosofi i hvarje konstverk — detta så att förstå, att konstnärens egen uppfattning skall genom duken meddela sig till åskådaren. Han önskar icke konsten i partiers och tendensers sold, han vill ha den blott som uttryck för uppfattningen af individen. Han önskar en individuell behandling af det individuella, en menniskas sympatiska och klara uppfattning af en annan. Han begär att hvarje konstnär skall sysselsätta sig blott med det som ligger hans hjerta personligen nära för att sålunda blifva ett slags sjelfkallad defensor för det väsen, han valt att skildra. Han sjelf har blifvit ar-betames, i andra ledet den lägre borgarklassens defensor, i det han blef deras målare.
Om än sistberörda förhållande, efter hvad antagligt är, kan finna sin förklaring i det mellan staden Göteborg och dervarande garnison upprättade särskilda kontrakt rörande inqvartering, så att den genom 1845 års ofvanomförmälda nådiga Bref fastställda inqvarteringsersättning fortfarande beräknas, i afseende å regementsläkaren, efter den värdighet, han vid nämnda tid innehade, utan afseende derå, att han genom en sednare författning erhållit högre rang, hvilket eljest måhända icke efter vanliga tillämpningsreglor skulle alldeles öfverensstämma med den i samma nådiga Bref gifna föreskrift om lika ersättning åt vederlikar; så utvisar det anförda likväl onekligen en brist på öfverensstämmelse mellan gällande föreskrifter i likartade ämnen, hvilken det måste vara angeläget att undanrödja; och få, med anledning häraf samt på här ofvan i fråga om resekostnadsersättning angifna skäl, Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. Maj-.t täcktes meddela sådan rättelse i de, rörande inqvartering och kontant ersättning derför, gällande bestämmelser, att fältläkare-korpsens medlemmar komma i det ena såväl som det andra hänseendet i åtnjutande af samma rätt, som deras vederlikar i motsvarande tjenstegrader. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 18 Februari 1863. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 Febr. 1865. Preste-Slåndet den il Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den 18 —- — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upprättande af normalritningar m. m., att tjena till ledning vid folkskolors uppbyggande. (Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande N:o 41.) S. A. K.
Utskottet finner sig ej kunna tillstyrka uppförande på Stat af nya Eoner inom de fyra Stats Expeditionerne; men då likväl för ostridigt lärer kunna ahtagas, att göromålen ganska mycket ökats och äro nu mera af den mängd, att de omöjligen hinna bestridas af den personal, hvarföre Eoner på Stat bestås, samt Staten icke skäligen kan fordra, att de allmänna Ärenderne skola varda med drift handhafde af Tjenstemän, som i brist af Eoner för de Tjenster de inom Kongl. Maj:ts Cancellie bestrida, se sig nödsakade att bereda sin utkomst genom Tjenstgöring pä andra ställen, och måste gifva företräde åt möjligheten att erhålla en tillfällig bärgning framför hoppet att genom odelad Uppmärksamhet inom en tjensfebana förvärfva den större skicklighet, som endast derigenom kan upphinnas, anser Stats Utskottet sig vid sådant förehållande böra tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, att till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna, att, så vida, efter föregången pröfning, sådant skulle finnas af behofvet påkalladt, i Nåder låta intill nästa Riksdag, åBesparingarne uppå andra Hufvud Tituln, anvisa extra Eoner för en Cancellist och en Copist inom hvardera af de fyra Stats Expeditionerne, Eärandes Riksens Höglofl. Ständer finna detta vara en billig uppmärksamhet ät Tjenstemäns öfverklagade stall - i66 Stats-Utskottets Betänkanden. ning, hvarigenom likväl den antagne principen emot nva Eönets beviljande icke kan anses vara rubbad. Detta hemställes dock Vördsam t till Biksenfi Höglofl Ständers pröfning. Stockholm den ig Augusti iSSJ. N:ö 426- Anköm den 25 Aiig, Jga3- Riksens Höglofl.
Uti bolagsordningen skall uppgifvas den benämning, hvarunder bolaget sin rörelse drifver. Och skall benämningen utmär ka bolagets egenskap af aktiebolag. § 3. Bolagsordningen innehälle uppgift om den ort, der bolagets styrelse har sitt säte. § 4. Genom bolagsordningen bestämmes huru aktierna hos bolagets styrelse inregistreras, och huru skeende förändringar i aktierätten antecknas. § 5. Delegare, som ej till fullo inbetalt på honom belöpande andel i teckningssumman, skall, för hvad å hans lott är oguldet, afgifva sin skriftliga förbindelse, inom viss i bolagsordningen utsatt tid; Och må den förbindelse, innan den är f ullgjord, icke återställas med mindre utbyte sker, efter ty bolagsordningen härom bestämmer, eller ock sådant fall inträffar, att återfåendet är i öfverensstämmelse med § 6 medgifvet. § 6. Bolagsordningen utsälte hvad äfventyr skall följa pål clelegares underlåtenhet alt inom rätter tid afgifva sådan förbindelse, hvarom i ,§‘ 5 förmäles, eller verkställa beslutad inbetalning å aktie. Bestämmes äfventyret till förlust af aktierätten, då bör tillika i bolagsordningen stadgas om delegaren, efter sitt uteslutande från bolaget, skall vara fri från vidare ansvar, eller om han ändå förb/fver skyldig att återstående inbetalning till större eller mindre del fullgöra. Råkar bolaget i konkurs inom ett år frän det delegare efter denna J* utesluten blef, vare han ej genom uteslutandet befriad från nyssnämnde betalningsskyldighet så vidt borgenärers rätt an - Lag-UUkottels Betänkande, N:o 27, 3 gclr; Och skall förty å betalningsskyldigheten af gifven skriftlig förbindelse icke i detta fall återställas förr, än sagde tid förflutit. § 7. För bolag, hvars aktier ställas till viss marij bör bolagsordningen innefatta föreskrift, huruvida deri, som genom öfverlåtelse, arf eller på annat sätt blifvit dclegares rättsinnehafvare, må, efter skedd anmälan, inträda i bolaget, eller om han är skyldig att, efter aktiens inbetalda belopp, eller annan grund för aktien taga lösen. § 8.
Hr Landt Marskalken, Talemännen och nägra Ledamöter af hwart Ständ hade warit upkallade til Hans Kongl. Höghet, som först genom Hof Lanlxleren lätit för dem upgjfwa Rikets relationer med utrikes Makter; sedermera lätit fördem yttra med hwad misinöje Hans Kongl. Höghet försport det rykte, som skulle HansKongl. Höghet ärna genom surpris och utan öfwerläggning päföra Riksens Ständer en ny grundlag, hwilket ingalunda wore Hans Kongl. Höghets afsigt; och siuteligen sjelf i näder behagat göra de förklaranden, hwilka wörö intagna i följande ?rotoLoll8 - Utdrag, som Hans Kongl. Höghet lätit r dag tilställa Herr Landtmarskalken, at för Ridderffapet och Ädeln upläsaö: Afstrift. krotocoll hälllt inför Hans Kongl. Höghet Hertigen, Riks-Föreständaren pä Stockholms Slott den 7 Maji 1809. Närwarande Hans Lxceilence Herr Riks - Drotset, Grefwe "t rolls Wacktmeister. Af 46 Den 8 Maj. Af Ridderskapet och Adelni Herr Landtmarffalken. Herrar Friherrar: Llacklean, ^äeisvärci, Risetrvooä, Liitverscirölcl, ^iannerlreim, och von kloten. Af Preste-Ständet: Ständets Taleman Herr Ärke Biskopen. Herrar Biskopar, Doctor nZstaäius och von Rosenstein. Af Borgare-Ständet: Ständets Taleman Herr Directeuren Scinvan. Herr commerce Rådet Lroms och Herr Rädmannen Liistranä. Af Bonde-Ständet. Ständets Taleman Dars oiofsson. Riksdagsmannerne Lric ölnnan frän Upland. Lrianä fonsson frän Bohuslän. samt Ständets Secreterare, Herr Landshöfdingen af Hakansson.
Diskont-verken, skall vid så väl utgifning af nytt lån med omsättnings-rätt, som omsättning af redan erhållet, honom eller hans ombud meddelas tryckt promemoria, upptagande lånets belopp och förfallotid, jemte formulär till de borgensoch vittnes-meningar, som för diskont-reversals antagande erfordras. 26:o. Fullmäktige ege att vidtaga sådane rättelser och meddela de reglementariska föreskrifter, som finnas behöfliga till befordrande af större ordning, säkerhet och kontroll vid Diskont-verken; och skola Diskontdirektionerne ställa sig till ovilkorlig efterrättelse hvad Fullmäktige i detta hänseende stadga och förordna. Jemf. 27:o. Banko-Utskottets Memorial, N:o GG. 33 Jemf. § 93, mom. 4 (oförändradt). Jemf. § 93, mom. 2 (oförändradt). Jemf. § 94, mom. 4 (oförändradt). Jemf. § 94, mom. Jtih. till R. St. Tdl den revision, som Ärligen förrättas öfver iivärldera Diskonl-vei ket. aflemnas berättelse ej mindre al Direktionen, angående Verkets ställning, än äfven af vederbörande Ombudsman öfver de bans behandling tillhörande bevakningsoch utsöknings-ärender. Öfver diskont-verkets lånerörelse afgifva samtlige Direktioneroe berättelser till Rikets Ständers Banko-Utskott och Revisorer öfver Banko-verket, under iakttagande, alt dessa berättelser till Fullmäktige inlemnas, i förra fallet sednast å dagen före Rikets Ständers sammankomst, och i sednare fallet åtminstone fjorton dagar före Rikets Ständers Revisorers sammanträdande. 28:o. Mom. 4. De i nästföregående § mom. 1 omnämnda revisioner taga sin början den 1 Mars hvarje år, utom hvad angår Låne-kontoret i Wisby, der revisions-förrättningen börjar den 1 Juni. Mom. 2.
Förslitne sedlar af det äldre färgade Förslitne sedlar af det nya slaget från sedelpapperet under år 1848, d. 1 Juli 1859 till d 1 Juli 1860. af valören 32 sk. Banko 1,076,750 stycken. Å 1 R:dr R:mt 853,250 stycken. Man ser häraf, hurusom förslitningen af de nya sedlarne af de 3:ne lägsta valörerne på ett års tid varit mindre än på lika lång tid-af de gamla färgade, och ehuru man derpå ej kan lägga särdeles vigt, enär flere omständigheter hindra jemförelsen att vara fullt adeqvat, så visar den åtminstone, att äfven af de gamla sedlarne förslitningen var betydlig och att de af Herrar Revisorer aniörda siffertal, så stora de för sig sjelfva betraktade förefalla, i sjelfva verket föga bevisa för de nya sedlarnes mindre hållbarhet än de gamla. Det måste också anmärkas, att under de stora arbetsföretag, som nu, särdeles vid jernvägsbvggnaden, pågå, hvarvid från Banken uttagne 1 Riksdalerssedlar till aflöning mest användas och genast falla i arbetarnes oöma händer, detta sedelslag till ovanlig grad måste förslitas, så mycket mera, som 3 Riksdalerssedlarnes indragning gjort ett så mycket större antal behöfligt. Hvad nu är anfördt, talar visserligen i någon mån till det nya sedelpapperets försvar, hvarförutan jag lika med Herrar Fullmäktige (FörRevisorernes Berätt. ang. 114 klaring till 1859 års Revis.
M hafwe icke wäckt fräga om bättre rättighet, hwarföre ock wore olämpcligt att här specificera de friwilliga offer Götheborgs Lnwänare som oftast lemnat Fäderneslandet; det torde göra tilfyllest, att jemte äberopande af hwad Riksens Ständer wid iZoo ärs Riksdag uti Bränwins-brännings-frägan yttrat, trygga ost wid rättwisans och billighetens föreskrifter. Stockholm den 11 September 1809. L. bl. Zantesson. Niclas klalm. II. Llsmentston, Riksdags Fullmägtige frän Götheborg. enligheten med Originalet intygar II. ketellon. Friherre Knäbeck, ^lexanäer, begärde att dä Bränwins-bränningen stöde i gemenskap med Bewillnin-rcn, detta allmänna Beswärsoch Ekonomie, 452 Den 14 September. nonne - Utskottets Betänkande mätte till Bervillnings, Utffottet remitteras. Hans Exccllence Herr Grefwe erindrade, att mellan Bränwins bränningen och Dewillningen wore ingen annan gemenskap, än i afseende pä den afgift, som dermed wore fbrknippao; och dä i detta Betänkande flögan ej wore derom, utan pä hwad sätt BränwinS-bränningen i Riket borde re, Alerås, insäg e) Hans Exccllence nägot skäl, hwarsöre saken till Bcwillnings'Ulskottct bchöfde remitteras. UplästcS följande: Utdrag af Protokollet, hältet uti Rik, sens Högloft. Ständers Allmänna Bcswärs - och Economie-Ukstott den Zo Augusti 1309. S. D. Föredrogs Kongl. Ma):ks den 2Z i denna mänad till Riksens Högloft. Ständer, angäcnde Bränwius-bränningen, afgifne nädiga proposition, hwit» ken frän Högloft. Ridderskapet och Adeln, Hbgwördige PrästerStöndct samt Wällofi.
St. anmält, hurusom det funnit 106 §:n Reg.Ftn tillämplig på Konungens rådgifvare i 3i full, och den 107 §:n uti 72, tillsammans io3 särskilda händelser. De 3i första höra ej hit, utan till Riksrättens pröfning. Men äro de öfriga befogade? det är frågan för hvarje riksdagsman att utreda men företrädesvis för en af dem, som är anmärkningarnas föremål. För ConstUtsk., likasom för hvarje anmärkare, är det, om laga påföljd af dess åtgärd skall äga rum, icke nog att hafva rätt i sak; anmärknm bör äfven vara sådan, att hon kan till pröfning upptagas. Hon är eljest blott ett löst tal, för hvars fruktlösa afhörande R. St. icke äro samlade, eller är på sin höjd ett bidrag till Styrelsens historia, hvilken Utsk. sjelft förklarat grundlagarne hvarken ålägga eller berättiga det att skrifva. Innan man bedömmer riktigheten af Utsk:s anmärknlr, är det således nödigt att tillse hvilka och huru många af dem Utsk. varit berättigadt att göra, eller med detsamma, hvilka och huru många af dem angå rådgifvare, som ännu äro föremål för 107 §:ns tillämpning. Detta torde lättast ske, förmedelst de obehörigas afräkning, ifall några sådana finnas. På det att denna åtgärd ej måtte blifva alltför långvarig och tröttande, torde det tillåtas mig att gora henne i vissa fördelningar, då J, mine herrar! kunnen på en gång bedomina foget eller obehörigheten af en hel skock. • * Den första afdelningen, som jag vill underställa eder pröfning, beträffar döda rådgifvare. Kunna anmärkn:r, Den i Juli f. m. åsyftande deras etil ledigande, vara behöriga? Om Utsk. säger ja, så säger verkstallbarheten nej. — Om Disk. förklarar, att det ej mol dem velat göra någon anmärka., så frågar jag, hvarföre Utsk. då uppräknat deras namn.
Både man och qvinna båro fram, hvilken som helst dertill hade vilja, spänner, örnaringar, ringar och spann, och allahanda gyldene redskap; bar ock hvar man fram guld, till veftoffer Herranom. Och den som när sig fann gult silke, skarlakan, rosenrödt, hvitt silke, getahår, rödlett vädurskinn och tackskinn, han bar det fram. Och den som silfver eller koppar hof, han bar det fram Herranom till häfoffer. Och den som fann furoträ när sig, han bar det fram till allahanda Gudstjenstens verk. Och de der förståndiga qvinnor voro, de virkade med sina händer, och båro sitt verk fram af gult silke, skarlakan, rosenrödt, och hvitt silke. Och de qvinnor, som skickeliga voro, de virkade getahår. Men förstarna båro fram onich, och infattade stenar till lifkjortelen och till skölden; Och speceri och oljo till lysning, och till smörjo, och till godt rökverk. Alltså båro Israels barn fram Herranom friviljoge, både män och qvinnor, till allahanda verk, som Herren budit hade genom Mose, att göras skulle. Och Mose sade till Israels barn: Ser, Herren hafver kallat Bezaleel vid namn, Uri son, Hurs sons, af Juda slägte; Och hafver uppfyllt honom med Guds Anda, att han är vis, förståndig, och skickelig till allahanda verk; Till att konsteliga arbeta på guld, silfver och koppar; Snida, och insätta ädla stenar; till att timbra af trä; till att göra allt konsteligit arbete; Och hafver gifvit honom undervisning i hans hjerta; samt med Aholiab, Ahisamachs son, af Dans slägte. Han hafver uppfyllt deras hjerta med vishet, till att göra allahanda verk, till att snida, virka och sticka, med gult silke, skarlakan, rosenrödt, och hvitt silke, och med väfvande, så att de göra allahanda verk, och konsteligit arbete påfinna.
TabellCommissionens sednaste underdåniga berättelse upptager pag, 20, att ifrån år i8o5 till år 1820, eu förminskning ägt rum i följande classer nesn - 4e Dr.n l Marlit. ligen: af Ståndspersoner 4345. Af Borgare 2008 och af Låroståndet 262 personer. Vidare finner man af samma berättelse pag. 5i och 32, att af 483,145 hushåll sorn funnos i Riket år 1820, voro 317,099 fattiga och utfattiga. Jag frågar huruvida denna minskning uti de för-? jnögnare classerne och detta ovanliga missförhållande emellan förmögna och fattiga hushåll i fliket vittnar ura rikedom, eller om fattigdom och nöd? Civilisationens hjul, mine Herrar, är aldrig stillastående; det måste antingen gå fram eller tillbaka. Alt icke det förra kan vara fallet, under nyssnämnde förhållanden lärer hvar och en lått inse. Herr Grefve Cederström anför såsom en hufvudsaklig orsak till vår förlägenhet, den speculations-anda, som under en viss period fästat sig vid egendomshandel, Jag kan icke godkån-r lia denna orsak, ty i alla civiliserade länder med handel och industri, måste speculationer finnas af alla slag; ju mera produetionen och det allmänna välståndet tillväxa, ju mer måste äfven speculationer tilltaga. Om det till och med skulle medgifva?, att man af låtta pennmgpfiilgångar varit förledd att sträcka speculationen på Landfegendomar långt öfver den gråns vanliga omständigheter skulle hafva medgifvit, så kan jag dock deraf ej inse någon olägenhet för det allmänna, emedan hvar och en köpare varit tvungen att använda flit och omtanka till afkastningens förökande vid sin dyrköpta egen - Den I Martti. 41 <lom. Jag hemställer derföre, om det *j bör anses bättre att speculera på allmänt välstånd, ån pä allmän fattigdom och förlägenhet?
Men det stora flertalet skolflickor stannade i sina stadshem och fick aldrig se mer af landet än som bestods vid en och annan sparsamt förekommande färd med kullbåtarna till Djurgården eller Lilj eholmen. Kur annorlunda mot nu, då skolan har på sitt schema 10 min. obligatorisk lekstund efter hvarje lektion, då, lekplatser följaktligen måste anskaffas, eller, der detta är omöjligt, flickorna promenera radtals åtfölj da af en lärarinna! Hur göra icke de förnämsta skolorna sitt bästa för att skaffa också lekmaterial, krocketspel, bollspel, käglor m. m.! Hur öfverraska de icke sina flickor en eller annan solklar vinterdag med skridskolof, eller påbjuda under våren botaniska vandringar utåt landet, och hur härligt är det ej då att möta de rosenkindade skarorna med skridskorna eller portöreriia slängda öfver axeln och en mystisk väska, med cakes och andra godsaker, i handen! Att det skulle vara någonting för flickan opassande i att åka skridsko faller nu för tiden lika litet en mor in: som att förbjuda fysiologien som läroämne. Men icke nog härmed. P å senare tiden har man också börjat tänka på, att skolungdomen kunde behöfva en liten sund förfriskning också om sommaren, företrädesvis de, hvilkas föräldrar icke hafva några sommarhem. Och så hafva de s. k. ferieresorna eller sommartvmadringarna uppstått. Pojkarna hafva som vanligt fått brorslotten af det allmänna iii 46 tresset, i det för deras sommarvandringar betydande insamlingar gjorts. Nen flickorna hafva icke häller blifvit lottlösa, ehuru man alls icke gjort väsen af dem. Läkaren vid en större flickskola tog å r 1886 initiativet till saken och skaffade en liten penningsumma. E n af de hurtigaste, mäst resvana lärarinnorna, åtog sig att leda färden; en grupp flickor om 15-17 år utvaldes; resdagen utsattes och skol$ickornas första somrnarvandring försiggick på det trefliga, för kropp och själ uppfriskande sätt, som den välkända signaturen L. E. berättat i Dagny häft. aug.-sept. Förliden vinter öfverraskades L.
Då man för våra nu ägande 5 Classer Beväringsmanskap, som saminanräknadt endast utgör 86,58o man, icke kunnat utan nya anslag anskaffa det erforderliga, så synes tydligen huru långt aflägse möjligheten att sätta den af Friherre Anckarswärd upptagne styrka i ändamålsenligt skick måste vara öj). Sedan jag nu visat kostnaden, återstår alt fästa någon uppmärksamhet vid andra *) Jag har visserligen anmärkt att endast de Beväringsskyldige, från 20 till 25 år, eller 110,878 man, skola vid påkommande behof, rycka ut i fält; men då de Beväringsskyldige från 25 till 3o år — 106,182 man, vid fiendens inträngande i Landet, skola dels utgöra Fästningsgarnisoner, dels förstärka den activa hären, så har vid föregående beräkuingar, begge de sammanslagne Glasserne måst tagas till grund. Den 8 December e. m. omständigheter, hvilka i sin mon torde bidraga att visa, det förslaget vid utförandet möter äfven andra hinder äu brist på penningar, och i främsta rummet framställer sig den förlägenhet, hvari jordbruk och näringar skulle försättas, derigenom att en så betydlig del af till större delen arbetande medlemmar rycktes från deras vanliga yrken och sysselsättningar. Denna förlägenhet skulle uti många olika former inverka på hvarje individ, och följderna deraf äro svåra, om ej omöjliga att förutsäga. I landsorter, der, såsom norr ut, allmogen har flere mil till kyrkan, skulle t. ex. den föreslagne exercicen hvarje Söndag om sommaren stundom för ynglingen medtaga 2 å 3 dagar, under hvilken tid han af föräldrar eller husbonde skulle underhållas och födas, utan att af dem kunna i arbetet användas; flere andra mindre detailler att förtiga. Det oagtadt skulle jag ej draga i betänkande att tillstyrka en måttlig utsträckning af NationalBeväringsSystemet, för att derigenom ytterligare bevara Rikets sjelfständighet och för att i behofvets stund kunna öka antalet af Fosterlandets försvarare; men att brådstörtande öfvergå till ytterlighet i uppsättning oph daning af dessa unga krigare, anser jag medföra de största svårigheter.