Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att anslå böterna åt Kronan allena är ett stort misstag; äklagarne i Sverige äro förut dels illa, dels alldeles icke aflönade. Betager man dem nu deras förra andel i böterna; så kan man vara förvissad, att en mängd förbrytelser icke blifva åtalade, och att lagförändringen motverkar sitt egel ändamål. 100 Den 26 April e. m. Slutsatsen af den sålunda anställda granskningen är, att de till afskaffaude föreslagna straffen antingen äro omistliga för lagskipningen, eller vålla hernie en skada, som ej af de bibehållna och deras ändrade tillämpning godtgöres. I sjelfva saken finner jag således ingen anledning alt ändra mitt första tillstyrkande; men då många talare gjort anmärkningar dels mot formen af PresteStrs beslut, dels emot innehållet af dess särskilda punkter, samt enär andra, såsom Hr Lagerhjelm, yrkat enkel ålerremiss; så får jag, med afseende på det ringa understöd jag rönt, och med förbigående af alla andra särskilda omständigheter, blott förklara, att jag, för alt icke äfventyra ett förslag, som möjligen ogillades, eller som icke vore redigeradt med den noggranhet sorn vederbör, hellre vill instämma med dem som önska betänkis återremitterande lill LagUtsk., på det att saken der måtte tagas närmare i öfvervägande. Jag får således förändra min hemställaa derhän, att ft. o. Ad. måtte helt enkelt återremittera hela frågan. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han, då tiden nu redan vore långt framskriden, och 18 ledamöter återstodo af dem som anmält sig lill afgifvande af yttranden i ämnet, finge hemställa, om R. o. Ad. behagade uppskjuta öfverläggningen lill nästa plenum, som i sådant fall komme alt äga rum nästkommande Måndag kl. 9 f. m. Ropades ja. Lades på bordet nedannämnde från Stats-, Be vil I n.- samt Allm. Besv.- o. Ekou.Ulskin inkomne utlåt:n, betänk, och memorial: N:o 110, i anledn. af ålerremiss å betänk.
Våra zeloter vilja fördenskull utstryka Lindblomska katekesens kätterska nej på frågan: ”Blifva de barn osaliga, som utan döpelse dö?” ett nej, som förestafvats af ett ”rationalistiskt” eller rationelt Gudsbegrepp, måhända ock af en ”klemig” fruktan för de fall af vansinne, som den äkta Lutherska trossatsen förorsakat hos mången olycklig moder. I svenska handboken af 1529 bibehöllos ännu oljan och saltet vid döpelsen, dock med det förbehåll, att saltet ej skulle besvärjas, ”emedan det af sin skapelse var Guds rena kreatur.” Samtliga dessa ämnen förekommo ock, förenade med dopet, i hedniska mysterier. Våra nylutheraner beklaga – från sin ståndpunkt med fullt skäl – att svenska kyrkan, som dock erkänner djefvulens välde öfver de odöpta, likasom äfven ordets magt, dock i en rationalistisk tid låtit sig förleda att afskaffa besvärjelsen, hvars formulär (”jag besvärjer dig, orene ande” ... ”så fly nu bort, du fule djefvul” etc) är så kraftigt och desslikes så uppbyggligt. Vi hafva här gjort ett utdrag af den formel, som på konciliet i Rom 1059 förelades, vid hotelse med döden, Berengar af Tours att besvärja. Den i 12:te århundradet vid nattvarden i stället för brödet införda oblaten erhöll namnet hostia. Danske theologen Martensens i våra dagar gjorda upptäckt, att den i nattvarden erhållna spisen ej endast är för själen, utan ock för det kroppsliga, för närandet af vår uppståndelses-lekamen, är egentligen icke ny; den i Mithras-mysterierna invigde hedningen undervisades, att det helgade brödet och det helgade vinet, assimilerande sig med hans kött och blod, skänkte odödlighet åt hans kroppsliga varelse. Likartade förutsättningar föda i skilda tider likartade tankar. En för medeltidens theologer vigtig fråga, som alltifrån Petri Lombardi tid ända inemot 17:de århundradet med stor häftighet afhandlades, framstäldes i följande form:
Betänkande, _iV:o 25 till besörjande af fattigvården, m. tn. samt medlens syftesenliga användande. Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande och dervid ej kunnat förbise det goda syftemål, som med densamma varit afsedt; men, då det torde få antagas, att behofvet af en sådan municipal-inrättning, som denj af motionären nu föreslagna, ännu icke gjort sig gällande inom fäderneslandet, der ideen om kommunal-verksamhet, först på sednare tider väckt, ännu icke vunnit den grad af utveckling eller omfattats med det deltagande, som för dess ändamålsenliga utsträckande till större distrikter, efter Utskottets tanka, mäste ■ förutsättas, samt de i nåder utfärdade författningar, hvilka i detta hänseende meddela föreskrifter för vissa fall, t. ex, i afseende på fattigvården, på sätt Kongl. Förordningen den a5 Maji 1847, §• 2 mom3, innehåller, tillåta bildande af gemensamma anstalter för kommunala angelägenheter, derför icke heller, i händelse af frivillig öfverenskommelse samhällsmedlemmarne emellan, hinder lärer möta, finner Utskottet, som tillika anmärkt, hurusom motionären, såsom föremål för den föreslagna municipal-inrättningens verksamhet, upptagit vissa ämnen, hvilka för densamma torde höra åtminstone för närvarande anses främmande, och endast beroende på mera enskild omtanka, sig ega skäl att till Rikets Ständer vördsamt hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon deras åtgärd nu föranleda. Stockholm den 28 Jan. 1848. Ank. till Exp. Utsk. den 29 Jan., kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om förbud för Hästhandlare och ”sä kallade Skojare,” att på deras resor genom landet medföra qvinnor och barn. Uti en hos Hederv. Bonde-Ståndet väckt, och till detta Utskott remitterad, motion har Riksdagsfullmägtigen Johan Bergström från Skaraborgs län fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på det ofog, kringfarande Alm. Hesv. och Ekon. Etsk.
Majit ansett sig genom denna dest "Nädiga kroposition böra Understödja OirEionens "och Delägarnes af Allmänna Brandförsäkrings"Werket önstningar, sa wal at fa beräkna räntan "ä de i Riksgäls-Lontoiret qwarstående medel, åtminstone til den i:sta nästkommande April, samt "at Updörden derstädes af Brandförsäkrings-med"len ma intil samma tid fa fortfara, som ock at "winna rättighet, atpä satt OireLionen föreflagit, "fa, när större brandstador stola ersättas, uptaga "Län i Riks-viscomen til ett belopp af Etthundrade Femtio Tusende (150,020) Riksdaler, emot "OireQionen3 Cevers och bvpotbeque af til Wernet gifne förstrifningar. Kongl. Majit förblifwev ''Riksens Stander med all Kongl. Näd och ynnest "wälbewägen. tit su^ra. kl.. llans Uti det yttrande Stats-Utstottet under den 6:ke November förledit är, i anledning af Kongl. Majits förra Nådiga knoposmon af den 25 nastföregangne October, lil Riksens Högloft. Ständer af - Den 14 Mars. e. m. 6;Z afgifwit, har Stats-Utssottet sökt ådagalägga, ak 1782 Ars Kongl. KeZlemente icke ar nägon Förr fattning, som kunnat förbinda Riksgälds-Werket, sedan detsamma blifwit ftälldt under Riksens Högloft. Ständers egen styrelse, inseende och förwaltning; at Styrelse af Riksgälds» Merker säledes när som hälst, utan hinder af högstberörde Kongl. Ke^lemente, kunnat afsäga sig all gemenskap med Allmänna Brandförsäkrings-^onäen; och at en sadan rättighet altid warit'Riksgälds-Werket förbehållen, det utmerker äfwen Kongl.
Af den sålunda utaf landets industri-idkare mera allmänt yttrade önskan, att de ibland dem, som kunde hemta största nyttan af den ifrågaställa resan, måtte dertill kunna påräkna understöd af allmänna medel) torde med någorlunda tillförlitlighet kunna slutas, att om utväg bereddes åt ett visst antal af de mera utmärkte bland industri-idkarne och deras arbetare att instundande sommar få företaga en dylik resa och vistas någon, om än kortare, tid i London, åtskilliga fördelar för den inhemska konstflilen häraf blefve att påräkna, enär derigenom tillfälle yppades för samtlige desse personer att inhemta på hvilken ståndpunkt industrien i de flesta civiliserade länder sig för närvarande befinna, och, genom åskådandet af de yppersta alstren deraf, hos mången en väckelse torde gifvas för anlag, som eljest måhända komme att sakna utveckling. Då emedlertid för vinnande af berörde ändamal statens mellankomst synes oundgängligen erforderlig, hvadan också redan enskild motion i ämnet, efter hvad till Kongl. Maj:ts kunskap kommit, blifvit hos Rikets Ständer väckt, har Kongl. Majit, i den öfvertygelse alt de utgifter staten, i sådant afseende, finge vidkännas, blefve nyttigt använde, varit betänkt att, derest erforderlige medel härtill blifva af Rikets Ständer anvisade bereda lägenhet för ett antal af omkring 70 slöjdidkare, handtverkare och arbetare från olika orter af riket, att få med ett postverkets ångfartyg göra resan till och ifrån London samt derstädes vistas 14 dagar under handledning af en eller flera i sådant hänseende tjenlige, språkkunnige män, som kunde erhålla uppdrag att på resan medfölja. Efter uppgjord beräkning skulle kostnaden för fartygets utredning och förseende med bränn materi - Kongl. Majus Nåd. Skrifvelse, N:o 69. 9 materialier jemte aflöning för befäl, machinister och manskap ur Kongl. Maj:ts Flotta, äfvensom nödigt bidrag för passagerarnes underhåll under resedagarne och tvenne veckors vistande i London, uppgå till omkring 12,000 R:dr Banko, och Kongl.
Uti en den 10 innevarande månad till Kongl. Majit ingifven rektionen, under åberopande af den utaf Direktionen hos Kongl. Majit redan gjorda framställning om nödvändigheten att genom anskaffandet af en egen lokal betrygga fortfarande beståndet af svenska slöjdföreningens i hulvudstaden inrättade skola, i underdånighet anmält behofvet för skolan att erhålla förhöjning i det till densamma med 6,000 H:dr Biko nu utgående statsanslag, så framt skolan skulle kunna lemna all den undervisning, som borde derstädes meddelas, i hvilket afseende direktionen, jemte framställning om de uti åtskilliga främmande länder för idkare och arbetare inom de industriel yrkena inrättade speciela teckningsoch konstskolor, hufvudsakligen anfört: att den vid skolan anställde lärarepersonal, som under sistlidna läs-år bestått af tolf ordinarie och fem biträdande lärare, icke vidare vore tillräcklig att besörja undervisningen åt det ständigt tillvexande antalet af lärjungar, äfven från långt aflägsna landskap; att liera läroämnen, hvilka hittills varit uteslutna, måste i skolan införas, för alt göra undervisningen tillräckligt omfattande; att direktionen dessutom hyste den önskan, att vid skolan kunna inrymma en afdelning åt elever af qvinnokönet, hvars billiga och ömmande anspråk på likställighet i åtnjutande af undervisningens hjelp direktionen ända hittills sett sig tvungen att, i brist på tillgångar, lemna ouppfyllda, men hvilak anspråk direktionen ansåge icke längre kunna i vårt land förbises, så vida icke
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om B. o. Ad. ansåge den återstående delen af Utsk:s, ronde artikeln garn afgifna förslag icke behöfver uppläsas innan beslut ronde ofärgadt bomullsgarn blifvit fattadt, ropades ja, hvarjemte Hr von Hartmansdorff yttrade: Då jag förmodar att det öfriga garnet ej borde komma under öfverläggning, så anhåller jag att denna sort nu måtte företagas. Häruti instämde Hr Printzensköld, Carl. Den 3 Juni f. m. 325 Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då Hr von Hartmansdorff begärt, att den nn upplästa delen af ifrågavande punkt, måtte få serskildt förekomma, de öfriga delarne af denna punkt skulle blifva serskildt föredragne. Hr von Hartmansdorff: För mindel, vill jag visserligen icke bestrida den nedsättning som här är föreslagen; men jag vill likväl fästa Ståndets äppraärksamhet derpå, att 7,365 r:dr derigenom förloras. Hr Printzensköld: Det är kändt att i vestra delen af riket äfvensåväl som vid Östersjökusten linnas högst betydliga fabriksanläggningar för bomullsgarns tillverkande. Med afseende å detta förhållande föreslog 1S45 års Bevilln.Utsk. den lull, som nu är gällande. Man höjde tullen på sådant garn soiu af de här i riket befintliga fabrikerna kunde produceras, under det att man åter sänkte den på sådana garusorter, som härstädes äro behöfliga men ej kunna till erforderlig myckenhet tillverkas. Nu deremot har Utsk. sammanfört de olika sorterna till en enda tullsats, ulan att jag, för min del åtminstone, finner skäl vara förhanden för en så beskaffad åtgärd. Man må väl medgifva, att det leder till beqvämlighet vid garnsorternes tullbehandling, dä de alla äro ställda under en och samma rubrik.
Föreskriften om redovisnin - Den 19 Augusti. 53 gen gick directe till dem från Kofigl. Majit, ocli till Kongl. Majit ingåfvo de Redovisningarne, som derefter meddelades StatsContoret till granskning. RevisionsContoret förklarade genast, att dessa Redovisningar voro i så felaktig form uppgjorde» att revision deraf ej kunde förrättas. Genom ett Circulaire anbefaltes då Ländshöfdingarne att efter uppgifne formulairer inkomma med nya redovisnihgar; och desse hafva också blifvit, insände; men till en del hafva de befunnits behäftade med sådane fel, att de till ytterligare omarbetning blifvit återsände. Desse redogörelser hafva väl nu återkommit från de fleste Län; men ännu saknas några, och i afbidan derpå bar liquiden ej kunnat granskas och afslutas. Den förmenta sammanblandningen af Fonderne är ingalunda vållad af StatsContoret, som tvertom alltid i sine skrifvelser till Konungens Befallningshafvande yrkat, att de måtte hållas åtskiljde. Men StatsContoret ansåg, att, vid 1826 års missväxt, kunde och borde Allmänna Magazinslnrättningens ännu odisponerade Spannmålslager i första rummet användas, emot uppgörande af serskild liquid, så att den ena Fonden blef försträckande och den andra köpande. På sådant sätt kunde icke någon sammanblandning af dessa Fonder äga rum. För öfrigt instämmer jag i an - 54 De 11 19 Augusti. hållan om Utlåtandets återremitterande, på det Utskottet måtte upplysa förhållandet i de här anmärkte omständigheterne. Herr Tharrij Wolrath: Då jag var bland de första, som gjorde anmärkning i afseende å blandningeu af fonderna , är jag pligtig yttra, att den utredning, som StatsUtskottet gjort, är tillfredsställande, och att jag ser, att reda blir på hvad som tillhör den ena och den andra fonden.
St. mätte låta afgå en underd. anhållan till K. M., med begäran det K. M. i nåder täcktes taga delta grannlaga och vigtiga ämne i öfvervägande sami Den 11 Juni. lill näst sammanträdande riksmöte Idta utarbeta en framställning ang:de grunderna för en represeutationsförbättring, i den händelse att antingen det nu hvilande Const.Ulskrs förslag icke af Ständerna skulle antagas eller Konungen icke skulle linna sig dertill kunna lenina nådig sanction, hvilket äfven utgör de sista uttrycken i den Hr AminofFs betänk, vidfogade reservation. Hr af Dalström: Jag hade äinnat att yttra några ord i afseende på det formella af frågan, men jag är deruti förekommen af Hr Lefren, med hvilken jag således förenar mig, inskränkande mig att endast något litet orda i rapport på Frih. Hamiltons anförande. Om jag ej förstod den värde Frihm orätt, tyckte jag mig förnimma, att han ansåg det nisk.ledamöter i allmänhet böra hufvudsakligen i sina beslut följa sin egen öfvertygelse. Då jag med Utsk. menar icke något annat än en delegation afPi. St. sjelfva, anser jag det ock nödvändigt att hvarje utsk.ledamot gör sig hemmastadd med alla de åsigler, som uti en fråga blifvit anförda hos hvarje Stånd särskildt, samt att dessa åsigter noga öfvervägas och granskas innan beslut fattas, hvilket beslut måste blifva i öfverensstämmelse med Ständernes, d. v. s. de fyra Ståndens olika åsigler i en förekommande fråga, alldenstund det i annan händelse blefve Utsktn, roen icke K. St , som fattade besluten. Skulle jag hafva fattat Frih. Hamiltons yttrande orätt, så ber jag om ursägt. För öfrigt yttrade Frih:n, att han icke ansåg lämpligt vara att Konungen toge initiativet i denna vigtiga fråga. Jag tror ali initiativet redan är taget ifrån Ständernes sida, så alt det aldrig kan sägas tagas af Konungen.
Af denna redogörelse visar sig t. ex. bland annat, att hanlanderne i alla Rikets städer upgingo lill eli antal af 3,619, samt erlade i bevillning efter 2 art. en summa af 105,592 R:dr 16 sk., eller i medeltal för hvarje person af denna kategori 29 R:dr 8 sk., hvilket förutsätter en behållen inkomst af icke fullt 600 R:dr b:ko. Afdrager man derifrån de handlande, som i Stockholm och Götheborg finnas och hvilka onekligen äro de betydligaste, så visar sig, att i rikets alla öfriga städer dervaride handlande lill ett antal 2,206 st., erlagt en bevillnrssumma af 42,226 R:dr 40 sk., eller i medeltal 19 R:dr 17 sk., hvilket således förutsätter en årlig inkomst af icke fullt 400 R:dr b:ko. De handlande i Stockholm utgjorde 939 st. med en bevillning af 37,172 Rd:r 40 sk. eller i medeltal 38 R:dr 5 sk.j hvilket motsvarar en behållen inkomst af icke fullt 731 R:dr Inko. När sålunda hela handelscorpsen här i Stockholm utgjorde 37,172 Rd:r 40 sk. i bevillning, så erlade härvarande embetsmannacorps, lill antalet 2,880 personer, 67,621 R:dr. För hvarje embetsman utgjorde alltså bevillntn i medeltal 23 R:dr 23 sk., motsvarande en inkomst af omkring 778 R:dr i medeltal, då deremot hvarje handlande, såvida bans bevillu:s-belopp det uplvser, endast skulle haft i inkomst 771 R:dr. Jag hemställer till Eder Mine Hrr huruvida icke sistnämnde förhållande på del fullständigaste sätt jäfvas af den lyx, en stor del af handelscorpsen i sin dagliga lefnad utvecklar. Här finnas ock i detta hänseende, förhållanden, som äro af beskaffenhet, att icke kunna anmärkas, utan att väcka löje.
Utskottets förslag i denna del skall finna ett lifligt bifall både af deni, sorn derpå bygga en illusorisk förhoppning om minskning af bränvinsflödet, och af åtskilliga mäktiga intressen, har jag likväl icke trott mig böra undertrycka mina betänkligheter deremot, och tillåter mig i några ord bemöta de skäl, hvarpå inskränkningen i tid är grundad. »Ju kortare bränningslid, dess mindre bränvin binner att afverkas», tror man. Ja detta vore sannt, om man med inskränkningen i tid kunde förena ett förbud mot inrättande af flera och utvidgande af redan varande brännerier. Men om, såsom sannolikt är, bränvinspriset skulle, under första året efter förordningens utfärdande, böja sig betydligt öfver det, som produktionskostnad jemte den ökade skatten förorsaka, så skulle ock, för att icke tala om oloflig införsel och lönbränning, hvilka lika väl kunna framkallas af en sådan onaturlig pris-stegring, som af en alltför hög beskattning, den Utskottet, just till förekommande af dessa följder, ej vågat tillstyrka, — den oskäliga vinst, bränvinsbrännaren skördar, förmå icke blott honom alt öka eller utvidga rörelsen, utan äfven andra att följa exemplet. Om ett öfverdrifvet pris komme att för kort tid minska konsumtionen, skulle denna vid det snart och på ofvan antydda väg naturligen uppkommande prisfallet stiga desto mora. Emellertid uppvexte nya brännerier och dessas ökade antal, naturligen irefalle större, än om bränningstiden varit utsträckt till 6 månader, skulle sprida varan på desto flera ställen, öka antalet af lönkrogar och förbrukningen i allmänhet, hvilken bestämdt alltid tilltager i samma mån, som bränvinet på flera ställen finnes oköpt och tillgängligt. Än värre förekommer mig dock den framtids-fara, för hvilken nykterhetens goda sak utsattes af den ökade styrka, som bränvins-intresset genom ett ökadt antal målsmän skulle vid kommande Riksdagar vinna. Men ej nog att denna inskränkning skulle i moraliskt afseende vara ändamålsvidrig; den vore bestämdt skadlig i ekonomiskt. Utskottet har i sina motiver ej kunnat undgå att sjelf i viss mån erkänna denna sanning.
Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: I denna fråga, hvilken ursprungligen föranledt denna punkt i BankoUtsk:s betänk., har jag varit af olika tanka med Hr von Hartmansdorff. Det oaktadt ämnar jag icke ingå i något bedömande, hvilken af oss båda haft rätt. Detta har icke utgjort föremål för Revisorernes eller Utsk:s pröfning. Vi hafva fått hvarken beröm eller klander för denna åtgärd, Den 8 Fe braur i. 309 åtgärd, i hvilken jag tillhörde minoriteten. Enl. min åsigt bör således frågan icke utgöra någon strid härstädes emellan Fullmäktige i de olika Verken, synnerligast som ingendera parten blifvit för sitt åtgörande klandrad. Frågan är egentligen nu, huruvida en Revisorernes anmärkt), skall af BankoUtsk. godkännas eller icke. Icke såsom Fullmäktig i Banken, men såsom Representant anhåller jag att få yttra mill godkännande af den åsigt, att Bankens och Riksg:s-kont:s Styrelser icke må sammanblandas. Det synes mig också vara för Banken alldeles likgiltigt, hvilka åtgärder Fullmäktige i Riksg:s-kont. vidtaga med dess underhänder hafvande medel. Del kreditiv i Banken, som är slälldt lill Biksgtskont:s disposition är inberäknadt i den sedelstock, för hvars inlösande med silfver BankoFullmäklige 5ro skyldige att ansvara. Desse Fullmäktige hafva rättighet, att för upfyllandet af sina förbindelser vidtaga serskildte åtgärder, fullkomligt oberoende af hvad Fullmäktige i Riksg:s-ko»t. än må sig företaga, hvarföre jag skulle tro, alt när BankoFullmäklige upfylla desse sina åligganden, det för dem oell Banken kan vara likgiltigt, om Riksg:s-kont:s Fullmäktige utlåna medel, uttagne från kred ili vet i Banken.
Efter den ädle Grefvens uppgift är hela CivilLagen färdig, och om den är det alltsedan 1821, så, må man ju förundra sig, att icke Högsta Domstolens och StatsRådets granskning ännu ens blifvit påbörjad, så att någon del af den nya Lagen redan vid denna Riksdag kunnat blifva Riksens Ständer förelagd Man har svårt att förstå hvarföre denna granskning ej småningom blifvit företagen, då ett så vidiöftigt arbete på en gång torde kräfva mera tid, än Högsta Domstolens Ledamöter derå kunna använda, under uppfyllande af sine vanlige göromål, och då det är lika omöjligt att Riksens Ständer kunna vid ett Riksmöte, med erforderlig noggrannhet öfverväga ett så magtpåliggande arbete, så torde det icke vara för öfverdrifvit tilltagit, att 20 år ännu kunna komma att åtgå, om Styrelsens ifver för saken, icke hädanefter skulle visa sig verksammare än hitintills åtminstone uti synlig måtto skedt. Riksens Ständers i dessa dagar uttryckta önskan, att sådane anstallter måtte vidtagas, hvarigenom det nya Lagarbetet kunde fortskyndas; torde i någon män gifva stöd åt min häröfver yttrade mening Då man helt naturligt sökt bevisa ofoget af en påstådd Ministeriel overksamhet, bör det icke synas underligt om jag söker försvara min mening för beskyllningen att hafva varit obetänkt. Det torde således tillåtas mig att äfven få sätta Styrelsens verksamhet i fråga i anseende till ledningen utaf utarbetandet af en ny Sjölag, då ifrån den Coinmitée som för 7 å 8 år se - Den 5 Mnji c. m. dan i detta ändamål nedsattes, mig vetterligen ingenting förspordtsj hvad verksamhet som visat sig i afseende på de Economiska Författningarnes urskiljande och sammanförande till ett helt, torde också tarfva någon pröfningj ett samhälisbehof utaf den största vigt, redan vid många Riksdagar i fordna tider insedt, hvarom Riksens Ständer 1809 gjorde framställning, och hvartill medel vid 18x2 års Riksdag anslogos, men hvaråt man likväl först efter 1818 års Riksdag ifrån Styrelsen börjat fästa afseende utan att vi likväl ännu sedt några frukter derutaf.