Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En ung flicka i en enkel grå vårkappa kom hastigt springande. Hon ämnade tydligen sätta sig på något af sätena närmast framför Tomas, men vagnens fart, som hon glömt att beräkna, förde henne i stället till sätet närmast bakom honom. Det var Ellen; Tomas hade genast känt igen henne. Hvad skulle han göra? Skulle han hela vägen sitta som ett nöt och vända henne ryggen? Han såg sig omkring med en hastig blick: konduktören var sysselsatt på annat håll. Därefter reste han sig lugnt, vände om det svängbara ryggstödet på sin soffa, gick öfver till andra sidan och satte sig midt emot henne. »Behagar fröken ett tyskt päron?» frågade han blygt och aktningsfullt. I början vägrade den unga flickan med stora, förvånade ögon att alls taga någon befattning med hans päron, men efter en liten stund hade hon ätit upp två stycken. Tomas räckte henne vördnadsfullt sitt visitkort; det stod »Med. fil. kand.» under namnet. Hon anförtrodde honom att hon hade ett ärende i en villa på Djurgården. Solen glödde skarpt på det Bünzowska huset, en trotsig och lysande riddardikt i sten. Tomas kunde aldrig upphöra att beundra dessa murytor från i går, som mästaren genom några oregelbundna och knappast märkbara skiftningar i teglets färg lyckats gifva en prägel af att ha trotsat århundradens regn och blåst. Tomas sökte få i gång ett bildadt samtal, men fick endast korta och förlägna svar. Under tiden irrade hennes morgonklara bruna ögon omkring från hans ansikte till hans halsduk, från halsduken till de ridande i allén. De hade kommit till spårvägens slutpunkt nedanför Hasselbacken. Tomas följde henne ett stycke framåt slätten. Med ens stannade hon och sade på en gång blygt och damaktigt: »Förlåt, men ni får inte följa mig längre. Det går inte an att någon får se mig i sällskap med en herre.» Tomas rodnade och sade ett kort farväl. Han följde henne med ögonen tills hon försvunnit bakom en grön trädgårdsgrind långt borta. Därefter satte han sig på en bänk och rökte en cigarrett. Förlustelselokalerna vid slätten lågo tysta och döda i majmorgonens kritbleka ljus.
Häraf kan man ock förklara orsaken, hvarföre de lagar, som det ena tidskiftet anses oöfverträffeliga, ett sednare tidehvarf kunna anses ofullkomliga, otillämpliga, råa och skadliga. Bland de Jagar, som tillkommit för att åstadkomma större säkerhet i äganderätts-förhållanden, i hvad de röra fast egendom, företer sig K. förklaringen af den 5 Maj i,8o5 såsom den förnämsta. Denna K. förklaring, åsyftande att genom en viss lämplig praescriptionstid begränsa rättigheten att klandra åtkomsten1 till fast egendom, har likväl det stora felet, att den snarare motverkat än befordrat det afsedda ändamålet. Innan nämnda K. förklaring promulgerades, ansågs af behörig domstol meddeladt fastebref eller s. k. laga fasta vara ett så säkert bevis om laglig och oklanderlig äganderätt, att ingen aucloritet hade tilltrott sig äga fog att bryta eller upphäfva en på denna grund byggd possessions-rätt. Sjelfva fastebrefvets innehåll gaf sådant tillkänna. — Genom ofvannämnda K. förklaring är likväl fastebrefvets verkan i detta fall helt och hållet upphäfd, enär fasta numera på intet vis lägger hinder i vägen för klander af laga fång eller åtkomst till fast egendom, utan endast kan anses såsom ett skydd mot bördsoch lösnings-anspråk. För att afhjelpa den osäkerhet, som, sedan fastan ej mera fortfor att hafva samma kraft och verkan som förut, nödvändigt skulle uppstå; så bestämde man en praescriptionstid af natt och år från den tid, som i hvarje särskild händelse är vorden bestämd, eller enär sådan tid icke finnes utsatt, ifrån den dag anledn. till slikt klander för rätter ägare yppades, och han kom i tillfälle att sin rätt bevaka och lagligen utföra.
Län samt kringliggande orter, måste likväl, om äfven dessa härjningar, genom försynens nåd, snart skulle upphöra, följderne af den förstnämnde ort öfvergångne svåra olycka, blifva af den mest eftertänklig^ och på många samhällsförhållanden ingripande art; att, såsom ofelbar följd af den olyckliga farsoten, vore handeln och sjöfarten på stället snart sagdt totalt afstannad; den för staden och orten vigtigaste, ej obetyd liga Larsmesso-Marknaden hade måst alldeles indragas, och så väl varu-omsättning, som liqvider man och man emellan hade stoppats; att, igenom de många dödsfallen, förhållanden redan inträdf, och med hvarje dag måste sig ytterligare utveckla, som för mängden gjorde det ytterst svårt, ja i många fall omöjligt, alt göra en hvar rätt, i den ordning som sig bort; alt den häraf uppstående förlägenhet, oro, misstroende, missräkning och stagnation i rörelse och iiqvider, ej inskränkte sig blott till Götheborgs stad och dess invånare, utan drabbade i nästa hand alla dem, som med Götheborg hade affairér, samt deribland, serdeles känbart landsortens innevånare och allmogen, i afseende på deras der påräknade dagliga handel och afsättning, samt inverkade från desse, vidare på hela samhället; i anseende till hvilket olyckliga Banco-Utskottets Bet. IV.-o Sy. 3 tillstånd, och då nödvändigheten sålunda syntes påkalla, att man föresåg, huru lättnader och utvägar möjligen kunde beredas, att i någon mon förekomma, hämma och lindra dessa olyckliga följder, hvilkas betydenhet och vida utsträckning eljest kunde komma att öfverstiga all ännu möjlig föreställning, ej mindre förenämnde representanter för Götheborgs Stad, än äfven Riksdags-Fullmägligen Anders Danielson hemställt och föreslagit: 1:0 att Rikets Ständer för detta utomordentliga fall behagade leuterera föreskrifterne i Reglementet för deras Låne-Contor i Götheborg, i afseende på Låne-omsättnings-rätt, straffränta och tiden, inom hvilken förfallna
Utskotten, som, i betragtande af hvad sålunda blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder yttradt, nogsamt inse billigheten af Carlskrona stads befrielse från deltagande iden ständiga inqvarteringen, vid annat tillfälle, än det af Kongl. Maj:t i nyssberörde afseende ifrågaställde, tillstyrka ock Rikets Ständer att antaga och biträda Kongl. Majus härutinnan yttrade, Rikets Ständer i Nåder delgifna, åsigt. 2:0 Angående den förökade kostnad, Staten skulle få vidkännas för inkvarteringens utgörande, enligt här ofvan föreslagna grunder, samt -sättet för denna kostnads bestridande. I afseende härå, innehåller Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse i ämnet det förslag, att ifrågavarande kostnad, beräknad till 23,^38 R:dr 24 sk. 12. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utshottens Utlåtande, N.o 1. lunde såsom förslags-anslag med en rund summa af 24,000 R;dr å Tredje Hufvud-T.ileln uppföras under titel: Inqvarterings-koslnader för Armeen. Kostnads-beräkningen åter är uppgjord sålunda, nemligen: För öfvertagandet af den inqvartering, sorn nu utgöres af städerna medelst anskaffandet af bonings-rum, enligt uppgjord calcul och på sätt äfven uti det föregående bär ofvan blifvit uppgifvet och utredt,.R:dr 21,338: 24• för stallrum åt Infanteri-officerares hästar, , enl. d:o d:o om kring >, ■, •. ». •. », •. • • «. • • •. •. • •. ö 00» 1 ■ dertill, jemlikt Kongl. Majdsnu derom framställde
I sammanhang härmed och på det Magazins-Inrättningens Öfvér-Styrelse ej allenast må vid skeende införskrifningar hafva säkre och utförlige upplysningar till grund för .des3 åtgärd, utan ock städse äga nödige underrättelser och ledning för bedömandet af de pris hvar* till Inrikes Spannemåls-upphandling bör verkställas, synes det nödigt, att Bikets Handel»- Cönsulet; synnerligast i utländske Städerne omkring Östersjön, böra undfå Nådig befallning, att till Verket med månadtliga rapporter inkomma, 1556 Förslag till Allmänna Mägazins Föreslås att Magazins-Directionen ,m*t höras' när Tuli å Utländsk Spannmål bestämmes, Enär Magazins-Inrättningens Öfver-Styrelse om de Utländske Spannemåisprisen således skulle komma att äga tillförlitelige upplysningar, och om Uandets egne sädes-tiligångar i följd af dess befattning bör hafva den närmaste kännedom, vöre det serdeles nyttigt och jnå hända äfven nödvändigt om Kongl. Maj: t vid Tullens bestämmande å Utländsk Spannernäl, Sfven i Nåder täcktes infordra Magazins-Directionens underdåniga yttrande. Förslag till en sammanfattad redovisning för Kronans Afrad och Tionde m. m. / Alt sedan början af år 1793, har Allmän* na Magazins-Directionen varit ålagd, att emottaga Stats-Verkets SädeS-Intrader, och deremot förse varfvade Arméen och Flottorne samt andre Stater oell Cörpser med deras Spannemäls-underhäll. Af de tid efter annan utkomne författningar samt i synnerhet Kongl. Brefvet deh ?o November 179S och Stats-Contoirets derpå grun; dadé Circulair af den 3 Februari 1799 äro utförliga stadganden gifne, huru med intägten och utlefvereringen af Stats-Verkets Spanncmål tillgå bör. Lika med Riksens Höglofl. Ständers
Sedan Utskottet förut meddelat sina tankar rörande medlen till Yppighetens och Öfverflödets hämmande, har Utskottet funnit de yrkanden, som i ofvanupptagna Memorialer innefattas, och hvilka nu tillhöra Utskottets handläggning, hufvudsakligen kunna hänföras till följande puncter: 1:0 Att Guld och Silfver,så väl åmilitaira Sorn civila uniformer, må försvinna 2:0 Att indeldta Arméen på landet må 458 Best), och Éhon. Utsk. Betänkanden. fä grå i stället för blå uniform, på det den dyra blå färgen så mycket som möjli , t kunde sparas» 3:0 Att för Hedervärda BondcSiåndet en grå uniform måtte fartstä!las. Hvad angår den i företa ptrnrten upptagna hemställan, att guld och si fver å Militaira uniformer måtte bo; Haga , så får Utskottet härvid erinra, att gu!do h siifverprydnaderneå delndeldta Tn a 1 ter i Landtregementernas uniformer under Sednare åren blifvit i betydlig man förmindskade* Och då Kongl. Majit, genom denna för min dskning, tvdeligen visat det afseende Kongl. Mapt i Kader täckts fästa å Riksens Ständers bärön förut yttrade underdåniga önsvningar: så ansrr Utskottet, att en ytterligare u derdånig hemställan i denna del ej torde linnas vara af nöden, heldst Kongl. Majit, i allt fall, lärer, i afseende på den indeldta armeens beklädnad, i Nåder vidtaga sådane anstalter, som blifva i mindsta möjliga nion b tungande; Och har Utskottet, med anledning af väckt fråga om mindsta möjliga förändring af redan antagna uniformer, förut meddelat sina vördsamma tankar rörande denna omständigket. Hvad åter de civila Uniformerna beträffar, så hyser Utskottet den öfvertygelse, att de Guldbroderier, hvarmed en stor del af de sa är smyckad, i allmänhet medföra ett ofördelaktigt inflytande.
Den 8 December e. m. 127 Att Beväringens korta öfningstid icke fullkomligt uppfyller sitt ändamål, deruti instämmer jag allt för gerna med Friherre Anckarswärd. Den har likväl, långt ifrån att blott kunna anses som en lek med Geväret , medfört den hufvudsakligt lyckliga verkan, att all farhåga för militairisk tjenstgöring blifvit derigenom undanröjd, och derjemte hos ungdomen lifvat en krigisk anda. Till afhjelpande af den så allmänt öfverklagade brist i undervisningen, sorn ofvannämnde korta exercicetid medför, äro äfven förslag uppgjorda, hvarvid man sökt förena, så mycket som möjligt, de militairiska fordringarne med Landets ekonomiska ställning och näringarnes intressen. Likaledes kan jag ej annat än på det högsta berömma och tillstyrka Herr Friherrens förslag, rörande Beväringsmanskapets instruction och uppmuntran i målskjutning; men i hvad Herr Friherren säger sid. 55 om Soldatens härdande, och att behofvet åstadkommer detta, utan särskild öfning, kan jag ej förena mig; ty efter min tanka fordras det en hel annan kraft och härdning för alt köra i åkern, hugga ved och bära spannemål, än den ihärdighet, som fordras, för att med geväret j full packning, ammunition och 2 ä 3 dagars proviant marchera 3 å 5 mil om dagen; vanan att marchera utgör således en väsendtlig del af Soldatens bildning, och 128 Den 8 December e. m. fälltågens iner elier mindre lyckliga utgång beror ofta på långsammare eller hastigare marcher.
I anledning häraf, anse sig Revisorerne böra anmäla, att, jemlikt Kongl, brefven den 20 December 1850 och den 7 Augusti 1851, dylika ersättningar, till samma belopp, äfven för åren 1819 och 1850 blifvit till utgående af nämnde besparingar anvisade, samt att derjemte, genom det sednare Kongl, brefvet, för år 1850, ett arfvode af 100 Rdr, likaledes af besparingsmedlen, är Kanslirättens Aktor C. F. Ramström beviljadt. §. 3. I afseende på den af föregående Revisorer omförmälda, år 1848 å 4:de hufvudtiteln uppkomna, brist af 6,458 Rdr 25 sk. 8 r:st. deraf vid 1849 års slut en summa af 1,349 Rdr 30 sk. 11 r:st. ännu var oersatt, få Revisorerne tillkännagifva, att, såsom af här ofvan intagna utredning utaf grundfonden jemväl inhemtas, sistnämnde belopp, 1,349 Rdr 30 sk. 11 r:st., blifvit under år 1850 godtgjordt. §. 4. Å det i riksstaten under 6:te hufvudtitelns underafdelning: jordbruket, handeln och näringarne, uppförda anslag till skiften och afvittringar, utgörande 42,000 Rdr årligen, bar år 1850 en behållning uppkommit af 5,004 Rdr 8 sk. 6 r:st., men ar 1851 deremot en brist uppstått af 8,705 Rdr 39 sk. 6 r:st., hvilken brist blifvit påförd reservationerna från föregående är ä anslagen tillhörande nämnde underafdelning, Då alltså, under 2:ne på hvarandra följande år, skillnaden i utgiften för skiften och afvittringar utgjort icke mindre än 13,710
Vilja eljest medlemmar af den Evangeliskt Lutherska bekännelsen för gemensam andaktsöfning, under annan än vederbörande Prästerskaps omedelbara ledning, sammankomma, det vare dem ej förment. Om tid och ställe för sammankomsten bör dock anmälan göras hos Pastor i deri församling, hvarest sammankomsten hållas skall, samt den myndighet, hvarom sägs i 8 §. af Kongl. Förordningen den 6 Februari 1849, sä långt förut, alt de kunna vid tillf ället vara tillstädes, der sä nödigt aktas. Ej må någon föranstalta dylik Lag-Ulsköllels Betänkande, JV.o 34. It sammankomst eller dertill upplåta plats i annan församling, än den, till hvilken han hörer. §• 3. Sådan sammankomst, sorn i 2 §. sagd är, må ej hållas å lid, då offentlig Gudstjenst i församlingen förrättas; dock sker härigenom ej någon ändring i hvad för vissa orter särskildt kan vara förordnadt och medgifvet. %■ 4- Finner Pastor, vid sammankomst, irrlära förkunnas eller annan oordning i kyrkligt hänseende ega rum, och förmår han icke genom undervisning och förmaning sådant afböja, då må han sammankomstens upplösning påbjuda. Företages eljest något, som emot lag stridande är eller allmän ordning störer, gälle hvad i 8 §. af Kongl. Förordningen den 6 Februari 1849 stadgas. §• 5- Hafva de förhållanden, på grund af hvilka Pastor sammankomst upplöst eller upplösa egt, varit af betänkligare art; må haji och tills vidare förbjuda sammankomsts hållande inom församlingen. Ar Pastor, då efter 2 §. anmälan sker om lid för tillämnad sammankomst, af förut utsatt embets-förrättning hindrad att sammankomsten bivista, vare han likaledes berättigad att sammankomstens hållande å den tid förbjuda. Klagan öfver Pastors förbud i dessa fall må i. vanlig ordning hos vederbörande Domkapitel förås. §. 6.
Ad. behagat hedra mig, att vara Elector; under vördsam anhållan, alt likväl få bibehålla min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Bänkmän att sammanträda för att utse en Elector efter Hr af Dalström. Hr Bogeman, Carl Adolf, hade inlemnat följande mern.: Af vigtiga, enskilda angelägenheter hindrad att vid riksdagen längre qvarblifva, föranlåtes jag att härmed afsäga mig min plats såsom ledamot af Bankolltsk., under vördsammaste anhållan, ali vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. Denna anhållan blef af R. o. Ad. bifallen. Härefter upplästes följande af Hr H äger f I ych t, Carl Henr., inlemnade mern.: Af tjensteåligganden hindrad att emottaga den befattning, (suppleant uti BankoUtsk.), hvarmed Hrr Electorer behagat hedra mig, får jag mig densamma härmed vördsamt afsäga. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer, att i följd af dessa afsägelse!’ sammanträda lill val af en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Bogeman och en suppleant i samma Utsk. efter Hr Hägerflycht, samt att derjemte utse en ledamot af StatsUtsk. efter Hr Gripenstedt, Joli. Aug., som jemlikt 41 § Riksd.Ordn. upphört att vara Utsk:s-ledamot, en ledamot af Allm. Besv.-o. Ekon.Utsk., efter Hr Munck af Rosenschöld, Thomas, som ålerlemnat den pollet, han såsom fullm. för adliga ätten von Seth innehaft, en ledamot alt inträda i Bevilln.Ulsk., under Frih. Raab, Adam Christian, ifrån d. 21 dennes beviljad 3 veckors ledighet, samt en ledamot att inträda i 174 ilen 19 April f. m.
A. 146. — i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande om straff å den, som falskeligen å sig bekänner missgerning, äfven af mindre svår art, än att 3c>7 den dödsstraff förtjenar. XLII. B. 23o. XLVI. A. 336. XLIX. E. 183. LagUtskoltets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande om ändringar i Concurslagen den i3 Juli 1818 och Kongl. Förordningen den 22 October samma år, om edsformulair i Concursmål. XLII. B. 231. XLVIII. A. 3r7. Lill. B. 123. LVU. E. ,q3. iöfver väckt motion om ändring eller förtydligande af 6 Cap. 2 och följande §§ i ConcursLagen. XLIV. B. 73. XLVII. A. 191. XLIX. E. 25. — öfver väckt motion om ändring eller förtydligande af 17 och 20 §§ i 5 Cap. af ConcursLngen. XLIV. B. 73. XLVII. A. 182. XLIX. E. i83. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 58, om ändring eller förklaring af 18 och 19 §§ i Kongl. Förordningen den i3 Juli 1818, angående inteckning i fast egendom. XLIV. B. 73. XLVIII. 3a6. XLIX. A. 153. LXV. Å. 5-7. — i anledning af gjorde anmärkningar vid åtskillige till Utskottet återremitterade Betänkanden. XLIV. B. 74. XLVII. A. i83. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 5 öfver väckt 20* 3o8 förslag till ändring af i § i 26 Cap. ByggningaBalken. XLIV. B. 74. XLVII.
Det syntes tydligt, att nu skulle det gälla för Björn-Salmon, om han ännu var Björn-Salmon. Nu skulle enderas lif spillas, men knappast björnens ... i sådan ojemn strid. Salmon tänkte: »det är icke jag, som blir änkling i natt; det är mor, som blir änka ... mor, som väntar mig.» Nalle dansade som en besatt, skummade, väsnades och skrek. Han sprang icke längre i lofvar. Han stod vid trädet i upprätt ställning och bet å ömse sidor efter nybyggaren. Barken klöstes och föll till marken i stora flagor under klornas jämna piskande. Salmos klädslarfvor fingo också sitt. Axeln var halfnaken och våt af blod, men den hand, som höll knifven, rörde sig oafbrutet och var alltid färdig. Solen gick upp. Det berg i söder, som syntes från detta ställe, stod violett och drömde, utom i toppen, som var vaken och skinande röd af solsken. Så här dags borde Salmon varit hemma med hjälpen ... hemma i stugan ... som nu skulle bli ödsligare än förr ... barnen jagade ut i bygden att tigga och lida nöd ... far borta för alltid ... en historia från fjällbygden ... en riktigt svart obygdshistoria, sådan som de kunna vara här uppe. Det, som nu hände, gick i hvirflande fart. Än en gång öfvergick björnen till sina kastningar, rullningar, volter och äfventyrligheter i den högre gymnastiken. Salmons ögon voro blå och kalla som en frostnattshimmel — veko icke en sekund ifrån den hoppande besten, som, inom håll, alltid möttes af en knif, som fördes vigg-snabbt. Salmon kröp i hop, rätade ut sig, smög, smet, rann omkring trädet. Näfverskon var genomtrampad och hade åkt upp på smalbenet, där den ibland vred sig rundt och gjorde röda ringar i skinnet. Den vänstra handen, glidhanden, stödhanden var uppsvälld och full af blåsor, somliga höga och fyllda, andra spruckna, tömda, svidande. Och så hände det sig, att Salmon en gång sjönk ned på knä. Då hade han vilddjuret på knappa två fots afstånd.
St, Prot, 1840. 4 Sami. 2 A/d, 20 Haft, J 10 Stals-j Lagsamt Allm, Bes v.- och Ekon.-Utskotlens Betänkande, N',0 89. de lill fängelse förut begagnade lägenheterna, tages i skälig beräkning till minskning af Statens kostnads-anslag, samt att, sedan Härads-fängelserne blifvit bragte till det fulländade skick, som nu åsyftas, fångarne böra der qvarstanna under ransakningstiden, så att de, icke förr än utslag i första instantien är Öfver dem fälld t, måga till Länshäkte af sändas. Yid fråga 0111 Städernes ransaknings-häkten, anse Utskotten böra tillämpas samma grundsats, som i afseende på Härads-häktena blifvit antagen, nemi. att kostnaden för ombyggnad efter cellsystem bör af allmänna medel bestridas, men underhållet af fängelse-byggnaderna, inventariers anskaffande samt fångarnes vård och underhåll, fortfarande bekostas af menigheterne.
När jag var omkring 40 kr fick jag lust att flytta till hembygden, och så bar det sig så, att gubben Niklas Ersson råkat komma ut för olyckan att bryta ryggen a.f sig. J a g var trött på att rackla fr&amp;n det ena stället till det andra och han behöfde en människa, som såg om sig; och så kom jag Iiit i stiigan. Och &amp; l var att jag kom; gubbstackarn hade aldrig kunnat få någon, som varit honoin till lags,. iin hade de varit för unga och slarfviga, än för gamla och envisa. N %, sjalf var lian visst ingen fiillkoinligliet,. men jag var inte förvand och hade ingenting roligt att viinta Iisr i världen. Tolf &amp; r - har jag här npplefvat med honom. ~ T o l f år härinne med en krympling^, sade jag, mitt Iijitrta liksom saminanprassades. a r o vi nu dLr igen, uthärda. som oiii jag ej haft värre än så. J a g tyckte inte illa oin att f % vara min egen herre och styra och ställa soin jag ville, ty huriidaii nii giibbeii varit mot aiidra, mot mig sade han aldrig så mycket som, ' kas ' engång. Folket tog sig - så. för att skiilla mig för ICrycke-Britta, därför a t t jag var liksom ett litet stöd för Iiononi, men det oroade mig sannerligen inte. ~Britta, livarför gifte ilii dig inte med hon om ?^ frågade jag of örsynt. Gifte mig. Åh, jag var val klokare iin s&amp;. En gbiig talte lian ditåt, men jag sade rent ut, att jag ville ha det så stalldt, att jag kunde komma min kos, oiii jag ledsnade. ' Äfven ' - tillade jag, - ' torde det handa, att den 8ndrin.geii inte gjorde E r hvarkeii sällare .eller spakare '. Det sade han ingenting emot, men invände som så, att det val and % kunde vara .bra att ha sin egen stuga.
Brandförsäkringskontoret finge åtaga sig att för en tid af tre år, räknade från och m^d den dag då den föreslagna nya ordningen med nattbevakningen på försök trädde i verket, utöfver nu gällande, efter 35 sk. för 1,000 R:dr af i tolf år försäkrade egendomsvärden beräknade, och från Brandförsäkringskontoret till Brandvaktskasse-administraiionen utgående brandvaktsafgift, såsom ytterligare bidrag för ifrågavarande ändamål, uppå bemälde administrations reqvisition till densamma utbetala särskild tillökt brandyaktsafgift af 13 sk. för hvarje l,000:de R:dr af förrberörde i tolf år försäkrade egendomsvärden, med förbehåll för öfrigt att under tiden någon förändring icke finge äga rum i de tre af Stads-Militär-kompaniet dittills serverade distriktsprutors verksamhet, så att desamma derefter, som dittills, vid eldtillfällen vore att tillgå och, under nödigt befäl, af tillräcklig personal utan någon särskild kostnad betjenades; hvarjemte Stadens Drätselkommission, af 27 hvilken yttrande blifvit infordradt, huruvida anslaget å 50,000 R:dr B:ko kunde af den till Stadskassan inflytande bränvinsförsäljnings-minuteringsafgiften, under hvartdera af de tre år, för hvilka samma afgift blifvit bestämd, till den nya Polis-organisationen vara att påräkna, uti afgifvet underdånigt utlåtande tillkännagifvit, aLt som, enligt den af Stadens Handelsoch Ekonomi-Kollegium meddelade uppgift, berörde minuterings-afgift under år 1850 utgjorde omkring 60,000 R:dr B:ko, tillgång derå för samma år således funnes till det afsedda beloppet af 50,000 R:dr, samt att, då någon minskning i det inflytande afgiflsbeloppet för de 2:ne återstående åren 1851 och 1852 icke syntes komma att äga rum, enahanda tillgång jemväl för hvartdera af dessa bägge år vore att påräkna.