Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bergsrörelsen hörande handteringar äro deremot Stångjernsoch Manufactur-smiden samt Stålgjutning hufvudsakligen de, som inom detta Län med alfvar bedrifvas; hvilket enligt Statistiska Tabellen sker vid Ålla Slångjernsverk med Tio Hamrar, Tio Ämnesverk med Tolf Hamrar, af hvilka Tvenne äfven få utsmida Stångjern och 22 Manufacturverk, Stålugnar inberäknade; och, efter cle underrättelser sorn derom möjeligen stått att erhålla, kan lillverkningsbeloppet vid samtelige dessa Verk, på grunder som bifogade calcul närmare utvisa, approximativt antagas i värde till 2^8,35o R:dr årligen, i medeltal, under ifrågavarande qvinqvennium. Jernbrukshandteringen, dervid omkring 4oo arbetare vanligen sysslosättas, bar sålunda bibehållit sitt rum ibland vigligare Näringar och blifvit drifvit med framgång saint troligen med god utkomst för idkande, i synnerhet på Dahls-Land, der kohltillgången är tillräcklig och lätt framförd, samt närbelägenheten af sjön Wenern för de flästa Bruken betydligt underhjelper så val tillförseln af Tackjern från Wermelands Bergslager, som den förädlade varans afsättning på Götheborg: Det ena och andra är äfven fallet med Kollerö Bruk, beläget invid Götha Elf, ej långt härifrån Staden. I den Sydligare Wéstgötha delen af Länet mäste deremot alla transporter ske landvågen; och Bruksrörelsen är således derstädes vida mindre lönande i allmänhet. Af förbättringar i Jernhandteringen må nämnas de som ägt rum vid Beckeforss Bruk å Dalds-Land, hvarest Bruks-Patron C. F. WtErn vid inrättade nya Verkstäder, efter Engelska sättet, låter bereda stångjern af serdeles slag oell godhet, genom från England införskaffade arbetare, hvilket jern betalas vida högre såsom export, än det vanliga stångjerns-smidet. Två Koppar-hammare inom Länet, med tillhopa g arbetare, förädla årligen per medium pr Skeppund köpe-koppar hvardera.
På detta sistnämnda, af motionären anförda motiv, eller lättnaden för förmyndare, anser Utskottet jemväl en ej ringa vigt böra fästas; ty genom ett stadgande om skyldighet för gode männen att hos Rätten anmäla de förmyndare, som försummat att ingifva räkning, undgår förmyndaren den honom enligt gällande lag åliggande, ej sällan med jemförelsevis dryga kostnader förenade skyldighet att hos Rätten styrka, det han lill gode männen aflemnat redogörelse. De förändrade stadganden, Utskottet i nu anmärkta hänseenden funnit nödiga, återfinnas i 3, 5 och 6 §§ af nedanintagna författningsförslag. Men i dessa §§, likasom i den 4:de, återfinnes jemväl en annan ny princip af framstående vigt, nemligen bestämmande af kontrollerings-forum, eller för hvilka gode män en förmyndare är pligtig att redovisa. Gällande lag iakttager tystnad i detta fall, — och på denna brist är uppmärksamheten vorden fästad ej mindre af Herr Carlén i dess ifrågavarande motion, än äfven af Rikets Ständers Justitie-ombudsman i hans embetsberättelse. Tvifvel kan nemligen uppstå, huruvida, då förmyndaren är boende inom annan stad eller socken än der den omyndiges fader aöidit, eller der den omyndige eljest, vid förmyndarens förordnande, bodde, räkningen bör granskas antingen af gode männen i den ort, der förmyndaren bor, eller af de inom myndlingens nyssnämnde boningsort tillsatte gode män. Det sista alternativet synes väl, vid närmare eftersinnande, vara en följd af de i 4 § af 1861 års Förordning uppställda reglor om domstolsforum i förmyndaremål, i analogi hvarmed kontroileringsforum jemväl, med sträng konseqvens, kunde synas böra bestämmas. Öfvervägande praktiska skäl tala dock för fastställande af den motsatta åsigten, och Utskottet har derföre funnit densamma böra genom positivt lagbud uttryckas. Dessa skäl äro hufvudsakligen tvänne.
I delta sitt sednare yttrande har han äfven blifvit sviken i sitt minne och i följd af en oriktig upgift om förhållandet kommit till sina gjorda slutsatser. Den fråga, som nu blifvit af Ekon.- Utsk., på grund af en der remitterad motion, till R. St:s afgörande öfverlemnad, var nemi. framställd af Const.Utsk. icke på grund af 37 § RiksdagsOrdn. utan just på grund af 107 § R. F. och blef i denna sin egenskap af R. o. Ad. handlagd, men aldeles icke, såsom Hr Printzensköld förmenar lagd till handiingarne, såsom olagligen tillkommen. Således torde man finna, alt när grunderne för Hr Printzenskölds båda yttranden på detta sätt ramlat, hans på dessa grunder byggda konklusioner äfven måste dela samma öde. Uppå härefter framställd propos. blef förevar:de utlåt, af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 2 och 5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 124, i ani. af väckt motion om undersökning af förhållandet med Klockarejordarne på Gottland. Hr af Dalström, Gust. Jakob: Då jag nu går alt vördsamt tillstyrka R. o. Ad. alt bifalla den underd. skrifvelse, som i detta utlåt, blifvit föreslagen att till K. M. atlåtas, anhåller jag att få yttra några ord såsom ytterligare skäl dertill. Motionären har visserligen i sitt mern. upgifvil åtskilliga skäl, hvarpå han grundat sin begäran, men likväl är förhållandet med klockarejordarne på Gottland sådant, att det ännu måste betraktas såsom till största delen outredt. Det är ganska sanni att en del af dessa jordar äro afsöndrade från prestgårdarne, fastän dessa afsöndringar blifvit blandade med andra hemmansegor, hvilket är en följd af egoblandningens allmänhet på Gottland, men det linnes äfven andra lägenheter, hvilka blifvit anslagne till klockarehemman.
Ridderskapet och Adeln, Högvördiga Prest - Ståndet och Hedervärda Bonde Ståndet, genom särskildta Protocolls Utdrag äskat, att Lagutskottet borde undersöka, huruvida så beskaffade olika beslut blifvit af de Respectiva RiksStånden fattade öfver de af Utskottet afgifna Betänkariden, att någon jemkning vore möjlig och af nöden elfer målet till Nämnd mast* häct" f;tc B-.dtt N:q 3, 4. JDen i Augusti hänskjuta*, i hvilket fall Utskottet borde sadant till vederbörlig åtgärd hos Riksens Höglofl. Ständer skyndsammast anmäla; så ilar af berörde anledning Utskottet sammanträdt, för att angående omförmäldta förhål lande i afseende å de från Utskottet enskildt aflernnade Betankanden göra sig underrättadt; men som Utskottet dervid erfarit, att ehuru uti några af nämnde mål de Respective RikoSiånden fattat olika beslut, så att två Stånd stannat emot två, någon jemkning eller frågans hänskjutande till afgörande utaf nämnd dock icke kan, efter hvad Utskottet ansett sig finna, i anseende till samma måls beskaffenhet äga rum, får Utskottet sadant Riksens Hoglofl. Ötander vördsamt tillkännagifva. Stockholm »len 28 Juli 1815. På Höglofl. Ridd. och På Högvördiga Prest, A.delns Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar II. F. Strömfelt: vagnar C. M. Livinl v På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar JS. G. Holm,: På Hederv. Bondel Ståndets Ledamoters Vägnar J. Jaenson. Å. I. Wahlstjernal Den l Augusti 19 Uppläst hos samteliga Riks - Stånden den 1 Augusti. Vördsamt Memorial: I följd af de utaf Höglofl.
Maj:t täcktes i öfrigt meddela alla de serskilda föreskrifter, som, i följd af dessa förändringar, kunna blifva af nöden. 6'te punkten, angående förändrade st ad g anden j i afseende ä controllen öfver uppbördens redovisande. Emot Utskottets härutinnan framställda förslag är dels hos Ridderskapet och Adeln, dels hos Borgare-Ståndet anmärkt: att den nuvarande controllen, medelst Häradsskrifvarnes annotation, är den säkraste och icke medför någon verklig olägenhet, enär de skattskyldige äro förpliglade att liqvidera vid uppbördsslämman och, örn de det underlåta, få skylla sig sjelfva för deraf möjligen härrörande obehag; att afbetalningar icke skulle låta sig göra, emedan qvittencen då ej kunde aflemnas; att Konungens Befallningshafvande ej skulle komma att ega den för controll å medlens levererande nödiga upplysning om uppbörds-beloppet vid stäm monie, som nu genom Häradsskrifvarnes annotation beredes; att, genom den föreslagne förändringen, Häradsskrifvarnes göromål skulle erhålla för stor tillökning; samt att Fogden ändock vore i tillfälle alt vid ridjvisningsdagen dölja sin uppbördsställning genom företeende af obegagnade qviltencer, ehuru afhetalningar derå blifvit gjorda. Huru föga tillförlitlig den nu föreskrifne controllen varit, bar den af mångfalldiga balancer vunna erfarenhet ådagalagt och hvad Utskottet i förra Utlåtandet anfört, torde ytterligare utreda detta förhållande, hvaremot Utskottet hyser den öfvertygelse, alt, genom den föreslagne åtgärden, en tillförlitlig controll skall beredas, och hvilken serdeles är af vigt vid Stat s-Vt skottets Utlåtande } N:o 326, 23 redovisningsterminerne, enär kännedomen derom, alt uppbördsställningen då icke kan fördöljas, måste afskiäcka uppbördsmannen att använda Kronans medel, hvaremot, om han vill tillgripa dem och dermed afvika, sådant svårligen genom nå. ra controller kan förekommas.
Då jag det såg, lade jag det på hjertat, och skådade, och lärde deraf. Du vill ännu något litet sofva, och ännu något litet sömnig vara, och ännu litet sammanlägga händerna till att hvila; Men din armod skall komma dig, såsom en vandrare, och din fattigdom, såsom en väpnad man. Desse äro ock Salomos Ordspråk, hvilka här tillsatt hafva Hiskia män, Juda Konungs. Det är Guds ära ena sak fördölja; men Konungars ära är ena sak utransaka. Himmelen är hög, och jorden djup; men Konungars hjerta är oransakeligit. Man kastar bort slagget ifrå silfret, så varder der ett rent käril utaf. Man kastar ett ogudaktigt väsende bort ifrå Konungenom, så varder hans säte med rättfärdighet befäst. Pråla icke för Konungenom, och träd icke fram der de store stå. Ty det är dig bättre, när man till dig säger: Gack hitupp; än att du skulle för Förstanom förnedrad varda, det din ögon se måste. Var icke hastig till att träta: ty hvad vill du sedan göra, när din nästa dig skämt hafver? Handla dina sak med din nästa, och uppenbara icke ens annars hemlighet; På det att den det hörer icke skall tala dig illa till, och ditt onda rykte icke återvänder. Ett ord i sinom tid taladt är såsom ett gyldene äple uti silfskålom. Den som en visan straffar, och han lyder honom, det är såsom en gyldene örnaring, och ett gyldene halsband. Lika som snököld i andstiden, så är ett troget bådskap honom, som det sändt hafver, och vederqvicker sins herras själ. Den der mycket talar, och håller intet, är såsom ett moln och väder utan regn. Genom tålamod varder en Förste blidkad, och en len tunga stillar hårdhetena. Finner du hannog, så ät så mycket som behöfves af honom, att du icke för mätt varder, och spyr det ut. Drag din fot tillbaka ifrå dins nästas hus; han måste ledas vid dig, och varda dig vred. Den som emot sin nästa falskt vittnesbörd talar, han är ett spjut, svärd och skarp pil.
M:s nådiga propos. om beskattningsväsendets samt uppbördsoch redogörelseverkets förenkling, dels enskilde i samma ämnen väckte motioner. Efter erinran alt den del af 3:dje punkten i Utsk:s betänk. N:o 242, öfver hvilken R. o. Ad. nu, sedan öfverläggningeu derom pä f. m. blifvit slutad, hade att fatta sitt beslut, var så lydande: ”alt de på skattläggning grundade ordinarie räntor inom alla delar af riket, utom Stora Kopparbergs län, mätte till ett, för hvarje i jordeboken serskildt upptagen egendom sammanfördi belopp, bestämmas och utsättas i riksdaler silfver samt för framtiden beräknas och utgöras likmätigt myntbestämningslagen af d. 1 Mars 1830”, framställde Hr Gr. o. Landtm., att i fråga härom blifvit yrkadt dels bifall och dels afslag å Utsk:s förslag, samt deremot Frih. Palmstjerna framställt följande förslag till beslut: ”af nuvande med förvandling efter årligt markegångspris utgående hemmantalsoch jordeboks-räntor, skola hufvudräntorne: spanmäl af alla slag, mjöl, smör, hö, fläsk, jern, kol, ved och dagsverken fortfarande oförändradt debiteras de skattskyldige uti persedlar att efter markegång, på sätt serskildt stadgas, utgöra. Allt öfrigt af förenämnde ordinarie räntor utgöres hädanefter i penningar till det belopp, hvarmed det skolat utgå om medeltalet för markegångsprisen från och med år 1828 till och med år 1847 derföre tages till grund. Denna penningeränta, sammanlagd med nu utgående årliga penningar, förvandlas till riksdaler silfver efter 1830 års myntfot och åtföljer sålunda det skattskyldiga hemmanet eller lägenheten”. Till detta Frih. Palmstjernas förslag hade Hr Rosenblad föreslagit ett så lydande tillägg: ”dock med öfverlemnande till K.
Usta och 5:dra punkterne ansågos ej föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Då härefter förekom mom:t litt. A af 3:dje punkten, yttrade sig Hr von Ehrenheim, Per Jakob: LagUlsk. har i sitt Betänk, afstyrkt bördsrättens afskatfande på landet, och detta Betänk. har af R. o. Ad. saint BondeSt. redan blifvit godkändt. Denna fråga är således för innevar:de Riksdag förfallen; och det är från synpunkten af dess qvarblifvande i lagstiftningen som förev:de Betänk, skall bedömas. Den förändring, som Utsk. förordat, går ut på att minska bördemännens antal. Desse skola nemi. blifva endast barn och bröstarfvingar, föräldrar och syskon. Vidare säger Utsk., att, der jord säljes till bönderna, får börd icke äga rum. För min del kan jag icke fatta, huru Utsk. kunnat inskränka bördsrätteu till syskon, då en farbroder otvifvelaktig! är lika nära beslägtad. Om den ene brodern dör, och hans arfvingar sälja jorden, så skulle icke den andre brodern vara berättigad att lösa densamma åter af den, som köpt af hans broders barn. Detta är högst besynnerligt, helst då Utsk. sagt, att det är kärleken till fadrens jord, som ligger till grund för bördsrätten. Jag kan åtminstone icke gilla sådana inkonseqvenser, som innebära ett afvikande från den grundsats man sjelf godkänt, utan anser sammanhang och öfverensstämmelse i lagstiftningen högst nödvändiga, hvarföre jag äfven anhåller om afslag på detta Betiink. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Då frågan om bördsrättens afskaffande förra gången förevar, hörde jag till deras antal, som önskade dess uphäfvande, emedan jag ansåg, att de förhållan - Deii 3 Juni. 5 den, som föranledt dess införande, numera undergått betydliga förändringar eller icke mera förefunnos, samt att den på sednare tiden hufvudsakligen begagnades endast för egennyttiga spekulationer.
Jag vågar likväl göra några invändningar emot detta förslag att för alltid skuldsätta Sveriges rike; ty här är ett hufvudsyfte att införa stats-Iån, oupsägbara å fordringsägarens sida. ^ Jag skall begynna med den första frågan, nemi. den, sorn rörer statslån i allmänhet. Skuldsättningsbanan är så förledande att beträda och fortsätta, emedan man icke behöfver anskaffa mer än räntan och något obetydligt tillägg för kapital-skuldens årliga minskning. Sålunda ser man, huru en fidei-kommissarie, hvilken befinner sig i välstånd, icke drager i betänkande, att begagna sig än af en, än af en annan utväg, för att belåna sitt fideikomiss, ehuru sådant är förbjudet. Mången gör detulan tvifvel i den ärliga afsigten, att dermed förkofra sitt välstånd. Men jag hemställer till eder egen erfarenhet, Mine Hrr, huru många fidei-kommissarier, sora börjat att skuldsätta sin egendom, betalt denna gäld under sin lifstid. Ilon blir eljest en börda för hans efterkommande och vanligen grunden till fidei-kommissets uplösning. På samma sätt förhåller det sig med samhällena. Man kan, genom statsskuld, uträtta, så att säga, allt hvad man behagar, ty man behöfver, såsom sagdt är, blott anskaffa tillräckliga medel för räntans och någon kapital-afbetalnings liqviderande, på sätt man gjorde, när 5 miller anslogos till den år 1851 beslutade jernvägen, och då man blott behöfde bevilja 250,000 R:dr årligen. Man påstår, alt penningevärdels bestånd i ett land, der, såsom i Sverige, rörelsemedlen utgöras af Riksbankens sedlar, kan bättre än eljest uprällhållas genom statslåns införande, och om man har dem att tillgripa i nödens stund, när man behöfver vidare skuldsätta sig. Detta skäl är dock endast sanut, under mindre vigtiga omständigheter. När de stora pröfuingnrne påkomma, håller det icke stånd.
Beträffande deremot cellernas construction och den omständigheten, att deras skiljeväggar äro af trä, är detta en följd af den hastighet, hvarmed correctionsinrättningen i Malmö måste uppföras, och äfven deraf, att för hela denna högst betydliga anläggnings beredande och utförande inga särskilda anslag blifvit begärda eller erhållits. För att i celler, äfven med stenväggar, förekomma, att cellisterna talas vid genom väggarna, erfordrades en ständig bevakning i corridorernaj och med den erfarenhet, jag vunnit om dylika bevakningars opålitlighet, kan jag tryggt försäkra, att ytterligare bevakning erfordrades på denna, för att förmå densamma att osvikligen göra sin skyldighet. Svårt blefve då att bestämma, hvar man slutligen skulle stadna i bevakningsväg, och lika svårt att dymedelst försäkra sig om annat ändamål, än en betydligen ökad administrationskostnad. På Långholmen har man sett, huru fångarna bereda sig tillfälle till samtal genom murarna och genom caloriferrören till öfra och undra våningarnas cellister. För eldens bevarande, besparing af ved, en jemn värmes och helsosam lufttemperaturs underhållande äro dessa mechaniska eldstäder anbragta, Och de svara förträffligen mot sitt ändamål. Men alla önskvärda fullkomligheter kunna ej vinnas af någon menniskohand i något land, om än derpå skulle göras aldrig så höga anspråk. Yäl vore det dock, om de uppmärksamma personer, som beskåda ifrågavar. inrättningar, hade någon ledsagare vid undersökningen, som kunde upplysa förhållandet. Mig skulle det vara ett nöje att i sådant afseende meddela alla nödiga upplysningar, och jag tror mig vara i tillfälle att kunna meddela dem så fullständigt, att all skälig anledning till anmärkningar skulle försvinna. Jag har länge insett, 36? Dea a8 Maj f. m. att sammanblandning af olika slag af fångar utan tvifvel är skadlig, intilldess den högsta classen upphunnits, från hvilken correctionisten utgår i friheten och kommer i sammanblandning med det fria samhällets medlemmar; men jag har icke gjort mig den förhoppningen, alt alla brottslingar kunna genom enskildt lefnadssätt eller annan behandling förvandlas till redbara medborgare; ett sådant ideal af fullkomlighet, sträckt öfver menniskonaturens förmåga, tillhör, efter min tanka, blott der välmenta phantasien.
Maj:ts Högsta Domstol, genom Utslag den 2 nästlidne December förklarat, med ändring af Hof-Rättens förrberörde yttrande, alt Häradshöfdingen Lindquist skall, för hvad honom i denna sak till last ligger, böta 200 Daler Silfhnt med 66 R:d. 3a sk. Banco. Hos Rikets Ständers Herrar Fullmägtige i Riksgälds - Contoiret, hade Ombudsmannen vid Utrednings-Departementet för f. d. Götha Canal - Discont, Herr Häradshöfdingen Carl Joban Möller, uti Memorial den 22 November 1819 tillkännagifvit, att Herr Landshöfdingen Riddaren af Kongl. Nordstjerne-Orden Friherre G. A. Koskull blifvit under DiscontVerkets förra styrelse lagsokt för fyra särskildta lån, nemligen den 21 Martii 1817 för 700 R:d., i grund af Herr Friherrens egen skuldsedel och för 3ooo Red., i anledning af bans ingångne borgen för Brukspatronen Herr Grefve Philip von Seth: den 27 i samma månad för 25oo R:d, efter Herr Friherrens egit Skuldebref och den 3o Maji berörde år för 600 R:d. enligt borgen för Herr Öfversten Fr iherre Knorring: att Herr Friherren och Landshöfdingen straxt efter den sista af desse lagsökningar, låtit göra anbud af omsättningar, som dock slädnät vid afbetalningar å lånen, men imedlertid föranledt dertill, att Discontens då varande Ombudsman Herr Lag - ioSS Riksens Ständers mannen Stenberg, uti Memorial till Landsliöfdinge-Ämbetet i Norrbottens Län, den 4 Junii sistnämnde år begärt, det lagsökningarne måtte i anseende till för band varande uppgörelse få livila, intill dess vidare anmälan kunde göras derom, att antingen skulderne blifvit godtgjorde, eller lagsökningarne förnyades: att då likväl
Hvarefter borde uppgifvas och föreslås, hvilka indragningar och besparingar, som skulle kunna göras af personal och material? samt sluteligen huruledes tillgången å båda delarne måtte kunna så begagnas, att icke allenast Religions» utan äfven den öfriga undervisningen i Riket fullständigare och syftesenligare än hittills varder meddelad. Hvilken voteringsproposition af Ridder? skåpet och Adeln godkändes, samt anslogs. Sedan 43, 44, 45 och 46 §§. i Riddarhusordningen blifvit uppläste, börjades voteringen k*l. half tiU 8 eftermiddagen; och befunnos vid voteringens slut kl. half till 9 örn aftonen, sedan en voterings-sedel blifvit un-’ dantagen och förseglad samt de öfrige volerings-sedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer 5 Ja — 33. Nej — 59. I följd hvaraf, och sedan det öfver vote? ringen särskilt förde Protocoll blifvit uppläst, TIerr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att OeconomieUtskottets Utlåtande således blifvit med det af Herr von Hartmansdorff dervid föreslagne ofvanberörde tillägg, af Ridderskåpet och Ad^n bifallit. >5* j)«n ig September i. tn. Meri Hartmansdorff*. Vid upläsningén kf VoteringesProtocoIIet, Anner jag att det står uti den bifallne propositionen i Presterskapet i Sverige. Detta tillägg: i Sverige synnes wig öfverflödigt, och jag hemställer otn clet ej så sosn sådant kunde få uteslutas, då det ej göt någon ändring i meningen* Herr Grejven oth LandtMni skalken förklara* déatt sedan Rhlderskapet och Adeln godkänt den af Herr von Harin ansdöiff sjelf föreslagne Voterings propositionen och Voteringen jemväl redan för sig gått, an«åg Herr Landi Marskalken någon förändring af berörde proposition , äfven otti den blött bestod t ett ords Uteslh* tände, likväl icke kunna äga rUrn.
Hr v. Iiartmansdorlf har ansett, att PresteStts beslut, hvari Ståndet förklarat, att det ansett sig af formerna förhindradt att vidtaga annan åtgärd, än att låta vid Constit.Utskrs betänk, bero, bar innefattat ett slags afslag på en af de deri förekommande frågor. Jag anser tvärtom, att det beslut, PresteSt fattade, innebär ingenting annat, ehuru andra termer blifvit begagnade, än att PresteSt. ansåg Constit.Utsk:s förslag i sin helhet böra hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. PresteSt. har således godkänt hela förslaget. De öfriga 3 Stånden hafva partielt godkänt vissa delar af förslaget, och då befinnes det, nar man gör ett öfverslag af alla 4 Ståndens beslut, att 2:ne frågor af de 3, som i betänk, förekomma, äro af älla 4 RiksSttn godkända. Det är på denna grund jag tror, att den propos., hvarom jag vågat hos Hr Gr. o. Ordföranden anhålla, vore den, som Ståndet rätteligen borde bifalla. 22 H. 3a Den ao MVj e. m. Hr Cederschjöld: Den siste värde talaren har förmenat, att någon votering i förstärkt Constit.Utsk. ej kunde komma att äga rum öfver denna fråga. Jag får blott erinra, att saken nu är i helt annat skick, än den var, då den från ConstitUtsk. andra gången återkom. Då hade alla 4 RiksSt:n gjort den anmärka., att sista mom. eller det, som angår jury inrättningen, borde förfalla, och således kunde icke då någon propos. till votering uppgöras, hvarföre också jag i min reservation afstyrkte det. Men helt annat är förhållandet nu, då PresteSt. godkänt 3:dje mom. och de 3 öfriga Stånden ogillat detsamma. Vid sådant förhållande kan en votering deröfver äga rum, såvida R. o. Ad. väljer den utvägen framför den, jag först föreslog, att anmoda Exped.- TTtsk. att i riksd.beslutet intaga de 2.’ne första mom:n af Constit.Utskrs förslag.