Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I 7 4 Den 7 April f. ni, -* * Det är visserligen öfverensstämmande med den citerade §. af i Art., att i de Städer, der minst 3:ne Mästare idka ett handtverk, Embete må kunna inrättas, om mästarne sig derom förena; men att denna tillåtelse skulle medgifvas endast af den orsak, att sådant förut varit vanligt och i det enda ändamål, att Kongl CommerceCollegium måtte blifva i tillstånd, att dervid hålla tillsyn, är en af Herr Grefve Posse yttrad förmodan, hvartill ej ringaste anledning förekommer hvarken i det underdåniga Förslaget, eller i det Betänkande, hvarmed detsamma är beledsagadt. Detta sednare innehåller, att frågor om tillstånd till Embetens inrättande skola hos|nämde Collegium anmälas; och att sådan anmälan bör ske, på det att Collegium måtte blifva i tillfälle att hålla hand deröfver, att någre emot Författningarnes afsigt stridande samt till missbruk och origtiga begrepp ledande föreskrifter dervid ej må äga ruinDeraf följer således, att man ansett behofvet af en dylik tillsyn icke föranleda till handtverksembetens inrättning, men väl påkalla stadgandet af en viss ordning för deras tillkomst, i de fall då mästarne sjelfve åstunda slike Embetens inrättande.
Anhängarna vilja ge henne samma rätt och samma uppgift som styrelsernas manliga ledamöter, på det att samhällets behof af qvinnornas särskilda begåfning för ifrågavarande arbetsområden må blifva fyldt. Så långt k. befallningshafvande. Det vore af intresse om de af Dagnys läsare, som tänkt öfver ämnet eller i någon mån pröfvat uppgifterna på näm 41 da områden, ville besvara detta spörsmål. I afvaktari derpå uttala vi här nedan i korthet vår egen mening. I likhet med riksdagen och 14 af k. befallningshafvande tro vi, att ett verkligt behof förefinnes af qvinrians omedelbara deltagande i samhällsarbetet på här berörda områden så väl som på åtskilliga andra. Och vi tro äfven, att när qvinnan åtager sig dylika uppgifter, hon skall fullgöra dem ut,an att försumma sina närmaste pligter. Men å andra sidan tro vi alldeles icke, att en och annan qvinnas inväljande i skolråd och fattigvårdsstyrelse i sttillet f ~ r män, uniler i öfrigt oförändrade förhållanden, skulle medföra den önskade fördelen. Det är j u icke för att vinna den blotta likställigheten med mannen och erhålla rättighet att för kommunens bästa göra alldeles detsamma som han, som qvinnan skulle göras valbar, utan det är eller borde väl vara för att tillföra arbetet för skolan och fattigvården en försturkning af nya krafter, villiga och dugliga att döma, besluta och verka på områden som - kanske i följd af maiznens natur hittills försummats eller illa vårdats. Med en sådan uppfattning kunna vi icke dela yrkandet på lagens ändring clerhän, att qvinnan utan vidare må kunna inväljas såsom ledamot i nämda styrelser, arbeta för samma uppgifter som varit den afgående manlige ledamoten anförtrodd samt infogas liksom han i det gamla oförändrade arbetsmaskineriet. Vi tro tvärtom, att man för genomförande af den vigtiga reformen kan hämta god ledning af ett par af dess motståndares utlåtanden, nämligen det från Karlskrona och det från Stockholms län. I det förstnämda säges att reformen kräfver clj upt ingripande lagförändringar.
Hwarförutan särstilde utgifter blifwit af Stats Contoiret bestridde, jemlikt Bilagan Litt. E. till ett belopp af 8,703. Till santmans R:d. so,zoo. 12. ro. "Men ehuru Kongl. Majit bör förwänta att det medelst kraftiga anstalter äterförda lugnet icke widare stall störas genom illasinnade Personers stämplingar, eller förwillade Medbor. gareS laglösa ifwer, fordrar dock den Kongl. Maj.t äliggande omsorgen för Hufvudstadens Den 22 Aug. 217 och hela Rikets säkerhet, att den utomordenteliga waksamhet, som hittills warit nödig, fortfar intill best tillförliteliga prof af förändrade tänkelätt Hv6 de orolige wisa sig samt sädane för. fattningar och anstalter kunna widtagas, som med minstad kostnad för Staten försäkra Ord. umgen inom Hufwudstaden och gifwa hwarje dest innewänare trygghet till lif och egendom." "Wid detta förhällande och dä nu icke för. utseS kan wid hwilkrn tidepunkt förm-ndstning i nuwarande bewaknings anstalter niL äga rum, eller bwad kostnad färberrdelärna till andra i längden mera tjenl.ga, kunna fordra, kan icke ester den härtill nödige summan nu annorlunda än förflagkwis bestämmas. Päräknas en lika utgift för hwarje äierstäende manad af detta är, ftm för Augusti mänad, sä stiger detta penningebchof för fyra mänader ifrän September inänads början trll 154,560. iz.
Klimat; Lagstiftning; Fädernesland. Farväl, folk på andra sidan om Apenninerna; farväl, styrka och helsa, orsak till skönhet och smak; farväl, land af trakter, der man blir lycklig att se verlden bebodd; farväl, vackra Natur! – Norden nalkas: välkommen, oreda! Gemena folket i ett land utvisar national-arten; det såkallade bättre folket utvisar national-odlingen: men odlingen hos det sednare behåller ett lynne af arten hos det förra. Hvad framsteg nationens uppodling gör, ankommer på detta lynne – som ytterst grundar sig på klimatet; graden af framstegen ankommer, från begynnelsen, på nationens Prester – som förbjuda, eller tillåta vissa saker; men i hvilka delar odlingen befinnes skedd, eller framstegen äro gjorda, ankommer på nationens Regeringssätt – som behöfver, eller icke behöfver, vissa saker. Italienarn sätter icke det sanna i klassen af det fåfänga, och icke det fåfänga i klassen af det sanna: han äter i stillhet och tarfligt, är enkel i sina naturligaste behof, men visar prakt i byggnad, i konstsaker och i hofhållning; han har alltjemnt ett slags ordning. Nordens folk förbyta saken: i sina naturliga behof sätta de prakt, och hvarest prakt skulle göra verkan, der sätta de hushållning; de gå således tvärt emot det förnuftiga. Sådant kommer deraf, att deras naturliga öfverdrift och lättsinnighet påminner dem i hvart ögonblick om den öfverflöds-lycka, som de möjligen kunna ha; och att detta föranleder en fattigdom, som förbjuder dem, hvad de borde ha. Italienarn är icke löjlig, icke plump, icke hård. Superi, skryteri, slagskämperi äro honom obekanta. Han är allvarsam i böjelser, eldig i lek och stark i hämnd; han har inga öfverdrifter i sättet att lefva. Just föreningen af detta böjelsernas allvar med (å ena sidan) den stora naturliga lättheten att finna, se, begripa, och med (å andra sidan) en vårdslös Regering, föder det slags skälmstycken och brott, som äro honom egna. Med uppfostran och tillsyn, skulle samma folk använda sin styrka på helt annat sätt.
Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. 41 bestående af Svenska och Norrska män, hafva handlingarne i målet blifvit till Finans-departementet öfverlemnade, för att tjena till upplysning vid utarbetande af förslag till en förnyad tulltaxa. 252:o af den 22 Februari 1845, angående upphörande af Invalidinrättningen å Ulriksdal (114). Fortsättning från N:o 69. Den 29 Oktober 1847, uppå underdånig föredragning genom Landtförsvarsdepartementet, slutligen pröfvad, hvarvid Kongl. Maj:t, som, lill förberedande af den utaf Rikets Ständer ifrågasatta förändring med Invalid-inrättningen, i nåder förordnat, att tills vidare ingen invalid finge å inrättningen intagas, förklarade Sig vilja till Rikets Ständer aflåta nådig framställning derom, att de lill denna inrättnings underhåll anslagna hemmansräntor, äfvensom Invalidfondens samlade kapital, fortfarande ställas till Kongl. Maj:ts disposition, så att de härigenom inflytande årliga tillgångar må efter behof kunna användas till pensioner och gratifikationer åt sådane afskedade krigsmän, hvilka, enligt nu gällande föreskrifter, kunna å Invalid-inrättningen intagas, samt uppkommande öfverskott tilläggas kapitalfonden. 253:o af den 22 April 1845, angående bålsmans-roteringen för Falu stad (169). Fortsättning från N:o 84. Den 2 November 1847, uppå underdånig föredragning genom Sjöförsvarsdepartementet, beslöts nådig skrifvelse i ämnet lill Rikets Ständer. 254:o af den 7 Maj 1845, i anledning af Rikets Ständers Revisorers afgifna berättelser om verkställda granskningar af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1838 till och med 1841 (173). Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL SAMTLIGE RIKS-S TÅNDENS PR 0 TO COLL, VID XAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOLM Åren *828 och 182g.
Frän de i denna § stadgade bevillnings-afgifter befrias: a) efterlefvande maka; b) skyldemän i rätt uppeller oedstigande led, äfvensom syskon eller deras afkomlingar; c) annan fjermare arfvinge, för sin lagliga arfslott och allt hvad derutöfver är gifvet och som icke uppgär till Ett tusen Riksdaler kapital; d) kyrka, akademi, vetenskapligt samfund, allmän skola, eller annat allmänt undervisnings-verk, slipendii-fond, pensions-anstalt, sjukeller fattigvårds inrättning, jemte annan from stiftelse; samt e) hvar och en annan, då värdet af den gifna egendomen eller kapitalet icke uppgår lill Ett lusen Riksdaler, eller då den anslagna afkomsten eller räntan icke uppgår till Etthundra Riksdaler, för år räknadt. § *9 För arf af fast eller lös egendom, som icke öfvergår till skyldeman i rätt uppeller nedstigande led, syskon eller deras afkomlingar, ulan till fjermare arfvinge, erläggas Tvä af hundra i bevillning, när arfs-beloppet uppgär till Ett tusen Riksdaler. § 20. Vid utgörande af bevillning för gåfva, testamente, fideikommiss eller arf, beräknas värdet å fast egendom efter sednaste bcvilluings-taxering och å lös egendom efter skedd bouppteckning, mätismanna ordom eller domarens pröfning. Då fideikommiss öfvergår till person, som, enligt 3 mom. i § 18, är skyldig derför erlägga bevillning, bör nye fideikommiss-innehafvaren, derest han är företrädarens närmaste arfvinge, vid bouppteckningens företeende inför domaren styrka, att bevillningen blifvit behörigen erlagd eller alt, ifall tvist om fideikommiss-rätten uppstått, godkänd borgen derför blifvit ställd. Öfvergår äler fideikommiss till annan person, än närmaste arfvinge, eger förre fideikommiss-inneliafvarens sterbhus att fortfarande besitta den fideikommitterade egendomen, intilldess inför do - Förstäf/ lill H ev ilin ing: Stadga.
Vid ConstitulionsUtskottets Memorial måste jag anmärka 3:ne hufvudsakliga fel. 1:0 Alt Den 18 Julli e. m. Utskottet åberopat 107 §. RegeringsFormen der han icke är användbar. 2:0 Att Ut-, skottet tillämpar denna som innehållet?- uppgift på flera felsteg, utan att yttra till hvilketdera deraf någon gjort sig skyldig; och 3:o Att Utskottet icke uppgifvit de personer, emot hvilka §:n borde göras gällande. Jag anhåller, att vid hvarje serskild punkt af Memorialet få visa att så förhåller sig.. I första punkten synes, att StatsSecretera-, ren ej deltagit i den der klandrade tillstyr-* tande åtgärden, och att anmärkningen så-» ledes drabbar StatsRådets Ledamöter. Men. i 107 §. göres skillnad imellan StatsSecreterarne och StatsRåden. §. lyder: Skulle (konstitutionsutskottet anmärka, att StatsRådets Ledamöter samfällt eller en eller flera af dem, uti deras rådslag om allmän-, l/a mått och steg , icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon StatsSecreferare icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende Embete utöfvat; eige då Utskottet att sådant tillkännagifva för Rikets Ständer, hvilka om de finna Rikets väl det kräfva &c. Af ordet eller synes således att, då saken angår Rikets sannskyldig;} nytta, är fråga blott om StatsRåden, eller om StatsSecrelerarne då skulle räknas till StatsRådets öfriga Ledamöter, är det åtminstone icke fråga om dem, utan om honom allena, då det angår oväld, nit och skicklighet. Jag gillar icke denna skillnad, sorn göres ipiellan StatsRåden och 3g4 Den r8 Julii e. ra. StatsSecreterare, men mäste, då han finnes, likväl tillämpa den. I fråga om Rikets sannskyldiga nytta, kan visserligen yrkas, att om det blott angår 10 R:dr, bör denna nytta afses.
Angående väckt fråga om förmedladt Hemmantal till grund för Skatter och Onera; i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i frågan örn behörigheten att deltaga i Närrindemans-val och att kunna till Nämndeman Väljas; Den 31 December e. mi väljas; i återremitterade målet om skydd för Taxeringsman; i frågan om ändring i 24 §. af Intecknings-Förordningen; angående åtgärder till betryggande af Bankens och Enskildes säkerhet i afseende på de Assignatioiler, som komma att utfärdas från Vestra och Södra Låne-Contoiren; rörande yrkad ändring i 9 Cap. 2 §. Handels-Balken; samt Öfver anmärkningar vid Betänkandet om behörig Domstol för upptagande af åtal mot Hof-Rätter och Collegier med flere Embets-Verk, Lagoch Oeconomie-Utskottetis: Om jemkning uti Seglations-Ordningen, till förmån för Rikets mindre Sjö-städer; och i anledning af anmärkningar vid Betänkandet om Expeditions-lösen. Ser skildta-Ut skottets: Om aflemnande af de genom dess försorg tryckta Skrifter. Expeditions-XJtskottets Med hemställan om öfverlemnande till Kongl. Maj:ts kännedom af de föreskrifter Ständerne meddelat Fullmägtige i RiksgäldsContoiret genom 9 Art. i den för deni utfärdade Instruction. 3:o Godkännande till den behandling 50 §. Regeringsformen föreskrifver, af Constiiutions - Utskottets nedannämnde Grundlags Ridd. 0. Ad. Prof. XI. Band. a. Den 21 December e. m; ändrings-förslag, nemligen: till ändring i 5g §. Riksdags-Ordningen; i anledning af återremiss å Utskottets förslag till ett tillägg i 28 §. Riksdags-Ordningen; till ändring i 43 och 44 §• §• nämnde Grundlag; i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förslag till ett tillägg i 56 §. Regeringsformen; tili de ändringar och tillägg i Grundlagarne, som af Serskildta Utskottets Betänkande om StvrelseVerkens reglering blifvit föranledde, med de förändringar
Cederström nu sednast föreslagit, att dertill skulle uppföras 696,000 r:dr såsom hittills, med tillägg af de summor, hvilka under namn af rolefrihets-afgift kunde utgå och vore alt beräkna till 22,5oo r:dr, samt sedan sista riksdag varit hit hörande; och hemställde Hr Landtm, om R. o. Ad. behagade bifalla detta förslag. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Frih. o. Landtm, hemställde vidare, om R. o. Ad. behagade bifalla, att de 12,000 r:dr b:co, som under de 696.000 rtdrna äro inbegripna och anslagna för Topographiska corpsens arbeten, måtte öfverflyttas från Fortifications-afdelningen till nyssnämnda corps's stat. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att hvad Stats-Utsk. i öfrigt föreslagit, i afseende på denna punkt, måtte anses förfalla. Ropades ja. Frih. Cederström, Jacob: Det är i afseende på PresteStts beslut i och för rotefrihets-medlen, och dessas qvarblifvande under 3:dje hufvudtiteln till sitt förra belopp, som jag anhåller om Hr Frih. o. Landtmts propos., samt att R. o. Ad. måtte fatta enahanda beslut som PresteSt., hvilket afslagit StatsUlsk:s förslag, om jag ej hört orätt. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att i den af honom framställda propos. å Frih. Cederströms, Bror, förslag, han trodde sig hafva hemställt, att för Krigs-collegii departementer måtte uppföras 696,000 r:dr, såsom hittills, och derjemte de summor, som under namn af rotefrihets-afgifter inflyta och äro calculerade till 22,5oo r:dr.
Gör man dem visite, finner man dem, mödrar och döttrar och tjenstflickor i köket värmande sig wid spiselelden, med stora stycken röd eller brun candi mellan tänderna, helt phlegmatice sörplande sin tass café, som de dricka på bit, sägande därvid aldrig et ord, annat än när caffekannan och spottkoppen gå ikring. Ty genom pur extremitet af renlighet bli holländarne malpropra, eller hvad skulle min gunstige bror säga, om han fann bredvid sig vid bordet ett litet kärl för salive. Men madame Ruhnkenia är tout à fait à la française. Hennes man och gemål, academiens heder, på hvilkens tunga Helikons bin gjort sin honung, och som är incomparable som eloquens och lärdom, är något för gammal för sin unga fru och dessutom en snusmumrick med märken af tobak på krås och tumme. Han lemnar ock sin wackra fru all frihet, som hon ock, om vi få sätta lit til herrar studiosis médisance employerar – enkannerligen har hon, hvad holländarne kalla et Lifhebberij för galanta samtal med unga artiga män. Jag vet väl, hvilken synd det är att låta tankens förmätenhet stiga mot en annan mans och därtill en vördad lärares hustru. Också talade jag aldrig med henne utom i dess mans närvarelse, förr än i förrgår, dag värd att märkas med hvit, eller kanske snarare svart sten. När jag kom, stod herr professorn med handen på dörrvredet til sin frus budoir för att just gå sin väg. »Jag skall til collegium, men min hustru kan underhålla Er,» sade han, och i det han eloignerade sig, klappade han mig vänskapligt på skuldran. »Je vous aime bien pour votre amour du grec,» sade han och försvann. Madame Ruhnkenia halflåg i sin gula Ottoman i half deshabillée med en fripon till sko skälmaktigt tittande fram under kjortelfållen. Hennes kind var skär och hvit och hennes blickar eldfulla och ömma. På bordet blommade kostbara lökar i sköna japanska blompottor.
Då ifrågav:de punkt står i sammanhang med den föreg:de, har jag ej ansett nödigt att förr än nu yttra mig. Jag påminner mig ganska väl hvad som inom R. o. Ad. anfördes vid förra Riksdagen, då frågan om KrigsHofRätten förevar. R. o. Ad. afstyrkte då KrigsHofRättens indragning på skäl, som jag äfven delade, och biföllo, med hänseende till dess organisation, ett förslag, som af Gr. Sparre och mig gemensamt framställdes. Vi voro nemi. af den åsigt, att KrigsHofRätten icke kunde indragas, men väl omorganiseras. Den hufvudsakligaste förändringen borde bestå deri att de miiitär-ledamöter, som förordnades att hafva säte och stämma i nämnde HolRätt, skulle på viss tid vara oafsättliga. Denna åsigt delades af chefen för landtförsvars-depart. samt slutligen af R. o. Ad., och jag anhåller derföre att Ståndet måtte lemna sitt bifall till ifrågav:de punkt, hvilken åberopar ett beslut, som vid förra Riksdagen utgjorde R. o. Ad:s gemensamma tanke. Gr Sparre: Såvidt jag kunde fatta, begärde den siste tala ren icke någon förändring i det beslut, hvari Utsk:t ronde denna Den 11 Februari e. m. punkt stannat, utan blott ett tillägg i motiveringen. Jag kan icke inre hvad nytta detta tillägg skulle medföra. Den omständigheten, att It. St:r beslutat att icke upföra KrigsHofRätten och Fångvårdsstyrelsen på ordinarie stat, är ju alldeles tillräcklig för det åsyftade ändamålet och något ytterligare tillägg är alldeles icke nödigt. Jag vågar således anhålla öm bifall till Utsk:ts förslag i denna del. Hr Stjernsvärd:
Jag anhåller att få förena mig i den förevaride motionen, och får förklara, att jag anser den föreslagna förändringen sä mycket angelägnare, som Härads-R-.ne nu mera sältan genast afkunna utslag, utan först vid den s. k. expeditionslösen. Denna åter bestämmes icke alltid vid tinget utan kungöres framdeles, genom domhafvandes försorg endast inom häradets kyrkor, hvarigenom inträffat, att expeditionslösen varit utsatt 24 timmar efter kungörandet och parter derföre äfven uteblifvit. De parter, som icke äro inom samma härad bosatte, befinnas naturligtvis ännu mera blottställde. Det är således af vigt, att vadetiden blir förlängd; desto heldre när parten, för vadepenningarnes aflemnande, måste upsöka domaren och icke alltid lyckas genast råka honom. En dylik förlängning komme i alla fall icke att föranleda dröjsmål vid målets fullföljd i Hofrätten eller afgörandet derstädes. Remitterades till Lagutskottet. Föredrogs och remitterades till det för behandling af frågor rör:de bränvinstillverkning och försäljning tillsatta serskildta Utskott Hr Reutersvärds, Pehr Adam, d. 31 sistl. Dec. f. m. på bordet lagda motion, ang:de bränvins-bränningen med dertill hörande beskattning och straffbestämmelser. Föredrogs och remitterades till BankoUtsk. Frih. Hermelins, Fredr., d. 31 sistl. Dec. f. m. på bordet lagda motion, angide invisningars lifgifvande emot kontant valuta af Riksbanken till inlösen af dess Lånekontor samt af dessa Lånekontor till inlösen af Riksbanken. Föredrogs och remitterades till LagUtsk. Hr Carlheim Gyllenskjölds, Henrik Adolf Oscar, d. 31 sistl. Dec. f. m. på bordet lagda motion, angide ändringar och förklaringar 72 Den 1 Januari e. m. af 1726 års Conventikel-plakat, samt iakttagande af K. Brefvet d. 15 Dec. 1762, ang:de lagsökningar i religionsmål. Föredrogs öch remitterades till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk.
Hon sjöng, med ett likörglas i ena handen, stående, och med den andra armen i sidan. De lyssnande vännerna hjelpte till med refrängen. Endast värden hörde förströdd på, han tyckte alls icke om den vändning sakerna tagit. Slutligen, för att få slut på scenen, föreslog han litet musik vid pianot. En af kassörerna spelade ett potpourri, och derefter satte sig Herr Adolf till pianot. Det bullersamma sällskapet, som skrattat högt under potpourrimusiken, tystnade, hans veka, känslofulla röst liksom bad om sympati. Nadja gaf genast vika för tonernas makt. Hon sjönk ned i en fåtölj och följde med andakt hvarje strof i sången. Hennes ögon voro som fastlödda vid den sjungandes läppar. Hon suckade djupt, hennes ögon fyldes af tårar. Herre Gud snyftade hon med sådan sång kunde man få mig fast i kloster! Åh! hvad det är vackert! Och »kärlek, trogen kärlek», det är som om det var Drumsö-Samuli det var frågan om. Om han kunde sjunga så der, så tog jag'n strax! Åh, hvad det är vackert! Och när sångens sista sentimentala strof förklingat, rusade hon upp, som om hon fått en ingifvelse, tog på sig hatt och kappa, nickade till de närvarande, hviskade något i örat på löjtnant Ulf och lemnade huset oaktadt herrarnes protester. Om en qvart låste hon upp porten hos kommerserådets och sprang in. Utanför tamburdörren träffade hon husets herre, som med barsk röst frågade henne hvad klockan var. Hon är visst tre svarade Nadja helt ogeneradt med sin myndiga ton. Än se'n då? Hvar har hon varit? frågade han vidare och stack tändstickan helt nära hennes uppflammade ansigte. På ungherrssupé ljöd det utmanande och stolt. Ja, det käns på lukten sade han och rynkade på näsan. Jag tycker det är bättre, det, än att som herrn sjelf vara ute natt ut och natt in, när man har hustru och barn. Tyst, piga! med en höjning af rösten. Tyst sjelf, så väcker han inte upp hela huset. Hon kilade in genom tamburdörren, vek af åt höger och försvann.
Under öfverläggningen i Utskottet förnekades visst icke detta, men säger man: Testamentsrätten lemnar makarne utväg att sjelfva reglera och bestämma hvarandras rättigheter. Detta är godt och väl, men huru ofta dröjer man icke med testamente intill dess det är för sent? Dessutom äro dylika handlingar underkastade klander och kunna för ett ringa formfels skull blifva efter en lång och kostsam rättegång ogillade och den aflidnes yttersta vilja således tillintetgjord. Voro dylika handlingar icke underkastade klander och således fullt betryggande, så vore skäl att upphäfva alla lagstadganden angående giftorätt och låta denna bero på den enskilda.omtankan, hvilket utan tvifvel vore mycket bättre, emedan man då icke litade på att lagstiftaren sörjt för deras rätt, utan väcktes till omtanka om bestämmande deraf sjelf i rättan tid, hvilket ock lärer vara afsedt i franska lagstiftningen. 4 Lag-Utskottets Betänkande N:o 9. K På grund af hvad jag au anfört, hemställer jag att Rikets Ständer ville till Utskottet återremittera betänkandet i ändamål, att Utskottet måtte utarbeta ett förslag till ändring i nu gällande lag angående makars rättigheter i bo, hvarigenom ersättning medgåfves för de fastighetsmedel, som endera elier båda makarne hafva i gemensamt bo infört». fEso 9. Ank. till Exp. Utsk den 15 Dec. 1865, kl. 6 e tu. Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af Kongl. Förordningen den 24 September 1861, angående vård af död mans bo.