Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Läppen höjde sig en smula, och det kom en liten trotsig rynka mellan ögonbrynen. Jan Nils sprang genast fram och grep flickan om lifvet. Hon värjde ifrån sig med all makt, slingrade sig som en orm i hans armar, kastade hufvudet än åt den ena, än åt den andra sidan och passade till sist i en hastig vändning på att slå af honom mössan. Han såg åt sidan och grep instinktmessigt efter mössan, som redan låg på marken. Med ens vred Karin sig lös, gaf honom ännu ett slag i nacken och sprang bakom en stolpe. Med ett »ja djäfveln» tog han upp mössan, satte på den igen och sprang efter henne, rundt omkring stolpen, stannade, vände, försökte taga fast henne, i det han lutade sig tvärt öfver den. Men hon vek undan för honom och höll sig hela tiden i skydd. Till sist fick han fatt i hennes arm. Hon gaf till ett litet skrik och slog honom med den lediga handen midt i ansigtet. Han andades kort af ansträngningen, men log invärtes hela tiden. Det var ju skämt och lek, och en kyss var hvarken förbjudet eller ovanligt. Hon hade kysst honom många gånger, och hon höll ju så innerligt af honom. Men hon ville inte kyssa honom. Nej, hon ville inte. Det var så roligt att visa honom, att han inte fick alt hvad han ville, och när han ville. – Usch, hvad du är led, Jan, sade hon. Han lutade sig nu intill henne, och hon kände hans läppar på sin kind. Då slet hon sig lös igen och stannade ett stycke ifrån honom. Bröstet flämtade, och ögonen glänste. – Du är den elakaste, jag vet, sade hon. – Ja men jag kysste dig ändå, jag, sade han. – Å, sade hon muntert och strök med handen öfver den fläck, där hans läppar rört vid henne. Det tog bara på kindbenet. Jonas hade emellertid lyckats att få korna i fyrsprång framåt vägen. Till sist hade han tröttnat att jaga dem och gick nu helt trankilt efter, i det han alt ibland satte i med ett hojtande, som ljomade långt bort åt skogen.
Hvad först anginge Erkebiskopen måste han i sina särskilda egenskaper af Styresman för ett folkrikt och vidsträckt stift, prokansler vid Rikets äldsta universitet och Preste-Ståndets talman vid riksdagarne behöfva och ega grundade anspråk på en högre lön än som för de öfriga Biskoparne komrne i fråga. Det kunde anlagas att hans nuvarande löneinkomster icke öfverskredo behofvet och att således Erkebiskopens lön vid en blifvande reglering skäligen borde fastställas till 16 OOO R:dr R:mt jemte fri bostad, en förmån som jemväl vid de följande beräkningarne förutsättes. Äfven för Biskoparne i Lund och Göteborg torde — med afseende på beskaffenheten af deras stift, den förres egenskap af prokansler vid Lunds universitet och dyrheten ä den ort, hvari den sednare måste lefva — en ökning utöfver den föreslagna medellönen vara af behofvet påkallad och derföre för Biskopen i Lund lönen skäligen kunna fastställas lill 15 000 samt för Biskopen i Göteborg till 14000 R:dr R-.mt, ett belopp från hvilket den nuvarande Biskopslönen i Göteborg föga skiljde sig. Likaledes kunde storleken af Linköpings stift, hvilket både i afseende på folkrikhet och pastoraternas antal vore det tredje i ordningen inom riket, anses utgöra en giltig anledning att för Biskopen derstädes beräkna lönen något öfver medelbeloppet eller till 13,000 R:dr, hvaremot i de båda i hänseende till vidd, folkmängd samt socknarnes och det ordinarie Presterskapets antal minsta stiften, nemligen Calmar och Wisby, Biskopslönen utan olägenhet torde kunna nedsättas något under medeltalet elier till 10,000 R:dr R:mt. Hvad Herr Departements-chefen sålunda anfört synes Utskottet i alio väigrundadt, hvadan ock Utskottet, som deremot icke finner något giltigt skäl hvarföre Biskoparne, såsom Friherre Raab föreslagit, skulle godtgöras särskildt för hvarje hållet prestmöte, hvarje verkställd tjensteresa snarare än för hvar och en annan af dem fullgjord embetsförrättning vördsamt tillstyrker.
För det fall, att den af mig framställda sats skulle godkännas, torde såsom en ytterligare controll, böra stadgas, att när sådane documcnter, hvilka icke ovillkorligt, utan endast vid vissa fall, behöfva beläggas med stämpladt papper, med sådane beläggas, det uttryckligen hör åläggas vederbörande embetsmän alt anteckna när denna beläggning sker. Remitterades till Bevilln.Ulsk., för alt behandlas i sammanhang med den af R. o. Ad. återremitterade del af nämnde Utsk:s betänk. N:o 13. II. R. o. Ad. åtskildes kl. 11 om aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Tisdagen den 28 Januari 1845. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2:ne prot.utdr. för d. 25 dennes e. m. Justerades pleniprot. för d. 8 dennes e. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att H. M. Konungen läckts tillåta RiksSt:n, att i morgon kl. £ till 2 göra deras und. afskedsuppvaktning, i anledn. af Deras Majestäters afresa till Norrige; i hvilket ändamål de öfriga RiksStm kl. ett qvart 6 II. 67 530 Den 28 Januari. öfver elt skulle infinna sig å Riddarhuset för alt jemte R. o. Ad. afgå till K. Slottet. Föredrogs ånyo BeviIln.Utsk:s d. 22 dennes f. ni. på bordet lagda mern. N:o 21, i anledn. af RiksSl:ns olika beslut, ang:de grunderne för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterne för tillämpningen deraf. Detta mern. företogs punktvis till pröfning. l:sta punkten, ang:de rättelse af bevilln.stadgans 11 §. Utsk:s yttrande bifölls. 2:dra punkten, ang:de redactionen af ingressen till >4 §• R. o. Ad. godkände den af Högv. PresteSt. antagna redaction af ifrågavar. ingress.
anDa » vcRe öfuet rlétfuet » oatten, ©ert Dagen » gfoD t mot&amp;tet » » oaffe-a » omnat. n genom uifian » fiöga fönAtetoågat 8&gt;n ffoD af » ttåfat natten » Ituifa Btutet, 9XeD öfuet ttäD ocrt to » enou » llat Eågat ©cfl oPänDanDe p å gtå » et » » ammet ffutet. 8 n » ttöm af oaffjuD fioCjat fot m i t t öta — 8 t t BtaSDfuPPt m a n - 4 &amp; orijätta ojonv fCö3at öfuet ©cfv hu, n å t i ett ofoetmålt öppen famn Pifuet) Hget, a f f^öj-D oclv » m a t t a mot natten » himmel! » tiget. Ellen Lundberg, f. Nyblom. Bergström. \ m det ock får raknäs till undantagen, att någon hos sig förenar tjugusju talanger, hvilket antal v. B r a u o är nog artig eller Dog — spetsig att tillerkänna friherrinnan v. K. hör det nära nog till god ton, att unga damer odla någon talang. Antingen måla de i olja eller spela piano, etsa på glas eller taga ögonblicksbilder, modellera, sjunga eller skrifva noveller, och på den hvardagliga individ af deras kön, som ej befattar sig med något dylikt, är det ej utan att väninnorna se en smula ned, och själf känner hon sig i de talangidkandes krets tämligen enkel. Möjligen besitter emellertid just hon en talang, hvilken mä vara ej faller så i dagen eller framträder med samma anspråk som de ofvan u p p r ä k n a d e eller med dem likställda, men som det oaktadt i nämnvärdare grad än de bidrager till ett angenämt samlif — vi mena förmågan att samtala väl. Å t denna » talang » är det några ord här skola ägnas.
Ridderskapet och Adelil Vid sista Riksdag, under den irste September 1823, beslutat att utsätta ett premium af 5öo R:dr B:co för den person äf Adelig börd, som vid nästa Riksdag visade sig äga fullkomlig färdighet i såkallad snällskrifning; samt anmodat RiddarhusDirectionen att om berörde beslut uti allmänna Tidningärne införa kungörelse, med anmaning till den eller de Frälsemän, som åstundade täfla om ifrågavarande belöning, att i sådant afseende bos Directionen sig anmäla; hvarefter Directionen, enär Riksdagskallelsen vore utfärdad, borde sammankalla de täflande, för att låta dern inför sig aflägga prof på deras färdighet, yttra sig öfver de täflandes skicklighet samt antaga den person, sorn visade en fullkomlig färdighet, till Extra RiddarliusCancellist för instundande Riksdag; hvarom anmälan bos Ridderskapet och Adeln borde göras; och att derest sedermera Ridderskapet och Adeln skulle finna snällskrifVarens skicklighet svara emot Ståndets väntan, det utsatta premium borde till honom 27 II. ' a4 370 Den 9 J u n i i e. m. utbetalas en månad efter Riksdagens början; så liar RiddarhusDirectionen uti 14 §• af dess berättelse tillkännagifva att, efter i allmänna tidningarne särskildte gånger uti ämnet införde Kungörelser, tvenne sökande, nemligen Ryttmästaren i Generalstaben, Lieutenanten vid Skånska Kongl. DragonRegementet F. O. Silfverstolpe, samt Notarien i Kongl. Bergscollegium L. J. Hjerta, till täfling om det utsatta snällskrifningspremium, bos Directionen sig anmält.
Riksdag samt igenfinnes under pag, i3o §. 4 i i83o års Banco-Reglemente; och vågar Utskottet desto mindre tillstyrka ett upphäfvande deraf, som med allmänt antagen Lagprincip fullkomligen öfverensslämmer, att ej någon i egenskap af Ombud får taga befattning med det ärende, hvaröfver han sedermera eger att döma elfer besluta, samt vigliga skäl otvifvelaktig! föranlåtit Rikets Ständer, att, med ändring af hvad i f. d. Riks-Bisconten raedgifvet varit, stadga omförmälde förbud. Enär obestridligt är, att Rikets Ständer ega både rättighet och pligt att anbefalla alla de åtgärder Rikets Ständer finna behöflige, till antingen, Biscont-Verkens eller enskildes betryggande från förluster, ulan afseende på huruvida desse åtgärder kunna för den ene eller andre af Discontens Tjenstemän medföra någon olägenhet eller minskning i förut påräknade tillfälliga förtjenster, och beraälde Tjenstemän, ej mer än andre vid BancoVerket anställde personer, kunna ega att undandraga sig åtlydnad af de förändrade föreskrifter, hvilka Rikets Ständer, på grund af inträffade förhållanden, pröfva lämpligt, alt till efterlefnad fastställa, allenast desse Tjenstemän icke derigenom förlora, något af de löne-inkomster, hvilka medelst constitutorial eller fullmagter blifvit dem försäkrade, samt dessutom Utskottet sökt alt åt Discont-Verkens Kamererare, för en tillfällig, på. enskildt förtroende grundad och alltid oviss inkomst, bereda ersättning genom en lämplig gratification af ständig egenskap, hvarigenom de skulle erhålla högre löne-förmoner än Bankens yngre Cömmissarier, kan Utskottet ej heller finna någon orättvisa eller obillighet ligga deruti, att Kamererarne för framtiden förbjödos att med låne-commissioner taga befattning.
Men om 56 §:n Riksd.Ordn. så bjuder, är detta intet annat än det som sker när en tappande part vädjar till öfverdomstol, ocb under vädjomålsliden bemödar sig alt ådagalägga ogrunden i underrättens dom. Likväl ocb enär jag dels under discussionen bort skäl, som gjort mig tveksam, dels förmärkt alt jag föga understödjes, afstår jag ifrån allt yrkande af min menings upptagande uti blifvande propos. eller contra-proposition. Const.Utsk:s betänk. N:o 68 behandlar de grundlagsförändringar, hvilka Utsk. ansett såsom nödvändiga corollarier af en blifvande representationsreform. begagnande tillfället, anmäler jag flera: 1:0 Vädjande till nämnd, när 3:ne Stånd stannat mot ett, kan jag icke som rationelt antaga. Må icke alltid vår grundlag bereda möjlighet att (som nu i anseende lill i fråga var. reformförslag blindt) en majoritet af några röster i i ett förstärkt Utsk. förtrycker majoriteten i representationen. Nämnd var i alla tider ocb i alla land instiklad för de fall af paria vota, der ett nödvändigt resultat icke kan annorlunda åstadkommas — icke för att lemna comite rade makt att besluta emot committenters majoritet. Så dant löper rakt emot andan oell sjelfva väsendet af det representativa statsskicket, hvars bela idee ligger i majoritetsväldet. En grundlagsmekanism, hvarmedelst minoriteten kan påtruga majoriteten sin vilja, är således en uppenbar och oiörsvarlig anomali. Må, i full som t. ex. detta, tre Stånd icke anses böra få kufva det 4;de. Redan detta är en ex ception eller principvidrighet, som endast af vår fyrdelning kan rättfärdigas. Men att ett Stånd i något fall kan kufva 3:ne, är något som måste eu gång upphöra. 2:0 Const.Utsk. äger en dictatur, hvilkens afskaffande jag anser högligen af behofvet påkailadt. Utsk. låter utan Ständers hörande enligt 106 §;n inför riksrätt tilltala Ko ll un - Den i j April e. m. nuhgens rådgifvare.
Stats-kontoret har förmält sig icke kunna bestrida, att detta till ordning och enkelhet ledande förslag vore förtjent af Rikets Ständers bifall och Kongl. Maj:ts gillande. Anslaget till Lappmarks Ecklesiastik-yerk utgör nu 11,000 R;dr Stals-Utskottets Utlåtande M 13. ii R:ml och om detsamma ökades med ett räntan ä de från fonden utlånade 23,000 R:dr Banko eller 34,300 R:dr Runt, efter 3 procent svarande belopp, eller i,725 R:dr sistnämnde myntslag, borde det nya förslags-anslaget, enligt Kongl. Stats-kontorets åsigt, bestämmas till 12,725 R:dr eller, för summans jemnande, till 12,800. Skulle detta något år icke blifva tillräckligt eller någon ny reglering afLappmarkspresterskapets löner erfordras, kotnme bristen i anslaget att, vid de årliga liqviderna mellan Statsverket och Riksgälds-kontoret, ersättas af det sednare, hvarefter det för öfrigt ankomme på Rikets Ständer att bestämma förslags-anslaget till någon högre summa, derest utgifterne för de med detsamma afsedda ändamål skulle i Dera på hvarandra följande år visa sig vara i stigande.
Om Ridderskapet och Adelil och Stånderne voro Expediter för HandelsSocieterne i Sverige, vöre 3-procents-systemet verkligen det enda som borde komma i fråga, emedan samtlige Köpmån åro de enda som deruppå vinna; men då jag år öfvertygad, ett ej afsigten kan vara att lemna ett oförtjent preemium åt en viss dass Medborgare, utan frågan år, att om Slaten behöfver lån, den må kunna begagna sådane capitaler, som ligga ofruktbara och ej i Köpmånnens kistor, så år det gifvit, att den bör utgifva reverser på längre tid, men med högre rånta. En stor del medborgare, som i anseende till creditbristen nu hafva sina penningar inne, emedan de icke anse sig kunna placera dem tillräckligt säkert, skola då villigt erbjuda dem till RiksgåldsContoiret, der de veta, att de betalas på dagen. Af sådan orsak, och utan afseende å besluten om Silfver-uppköp, hvilka visserligen kunnat vara annorlunda, men ej influera på saken, böra vi ej inkasta 083 uti ett Den 12 September f, m. fniskt låne-systeme, utan antaga ett riktigt, sorn ej medförer de olägenheter, sora det andra. Det har blifvit omtaladt möjligheten, att utgifva RiksgåldsSedlar med amortissement, men utan inlösnings-rått i Banken. En sådan anstalt skulle ej leda till något gagn, ty de gamla RiksgåldsSedlarne åro alla att inlösas a vista, och åro således bättre, ån de nya skulle blifva, hvilka skulle stållas på betalning å viss tid. Den anstalten skulle ej inbringa en enda skilling; åtminstone komme sedlarne att gå med betydlig agio. Det har blifvit yttradt, att, om 5-pro cents-systemet antages, skulle lån nppsågas, på det att penningarne skulle kunna insättas iRiks. gåldsContoiret. Lån, som innehafva» med säkerhet af personer, hvilke ordentligt betala räntan, blifva ej uppsagde, särdeles då det år fråga om att erhålla en nedsatt ränta.
— En fädan operation, som, elter hwad ContoiretS Handlingar och Räkenskaper ruwifa, redan är ro tagit sin början, har oafbrutit bliswit fortsatt anda till i Februarii mänad delta ar, da Herrar Fullmägtige, i anseende till sörekomne om, ständigheter, först uppskjutit med utlämnde öfwer mkomne anbud af dylika Obligationer, och sedermera, efter det Riksdagskallelsen bliswit kungjord, latit meddela wederbörande det sevar: Akt med all widare inlösen och liquid skulle ansta, intill bech Her, rar Fullmägtige i ämnet erhäkiit Riksens Högloft. Ständers bestämda föreskrift. Sä snart wederbörande Mäklare, t HwilkaS namn anbuden bliswit gjorde, förmärkt nägon svårighet »nöta för de anmälde Obligationecnes obehin, drade inlösen, pä sätt förut warit manligt, hafwa de Handelshus, för HwilkaS räkning Obligationerne genom Mäklare bliswit till inlösen anmälde, ssyndat att till Contoiret läta ingifwa de frän Upphandlings-Otterne till deni ankoinne Bref och Factura, för att bestyrka, det Obligationerne för deras räkning bliswit requirerade; hwarmed dock, i anseende till en i början af detta är hämmad samt derefter förfwärad och mindre säker Communication 1968 Den 2Z Julii. med Hamburg, kommit alt pa tiden utdragaS; och hwilket alwen werkat pa de uppköpte Odligationernes öfwersandande till Swerige.
I öfverensstämmelse med hvad här ofvan blifvit i afseende å artikeln kantiljer yttradt, hemställes, att, med uteslutande såsom hufvudrubrik af artikeln fransar, galoner, gramaner och snören, i stället må å behöriga ställen intagas särskilta bestämmelser för guiddragarearbeten och snörmakarearbeten; för hvilket ändamål i underdånighet föreslås de på inheintade upplysningar om varuslagens olika värden och beskaffenhet grundade redaktioner och tullafgifter, som finnas i den bifogade införselstariffen intagna; i följd hvaraf de äfven för paljetter samt för tråd af guld och silfver i taxan förekommande särskilta tullbestämmelser böra utgå och hänvisning i noten i stället lemnäs till guiddragarearbeten; och torde vid rubriken »snörmakarearbeten» den särskilta föreskrift böra göras, att, för bestämmandet, till hvilken af de olika klasser, hvari artikeln är fördelad, ett snörmakarearbete skall hänföras, tages blott hänsigt till det material, hvaraf öfverspinningen består, och att för det material, som finnes under öfverspinningen, lemnäs intet afdrag i vigten; hvarjemte nödiga hänvisningar i noterna jemväl till denna rubrik lära böra lemnäs. Jemte bibehållande af nuvarande införselstull, 9 sk. skålpundet, å frugter och bär, inlagda i brännvin eller ätticka, torde, i anseende till den tvekan, som ofta Gardiner, rull-, af målad bomullsväfnad. Garn. r Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse, N:o 40. 33 ofta kunnat uppstå om frugters å en del buskoch risvexter hänlörlighet till jordeller triidfrugter, annan skillnad i tullbeliandlingen icke böra äga rum, än å friska och torra frugter och bär; och föreslås tullen å de förra till 36 sk. tunnan eller lika med den nu för friska jordfrugter gällande, samt för torra till 32 sk. lispundet eller något mera än som nu är bestämdt för dessa slags jordfrugter, nemligen 30 sk.
Utom »len 8a kallade /7e/^v/?ra?rs-/vo^-u/'L'/^ ak kvilken dioude ut»öre8, produeera8 skven, del8 ak malm kran n^uppta»ne ^rukvor, de>8 ak gammal 8la^A utur 8lgA»varpen eller köZarne, 8a kåikul /77/o/ipue, (lerak ineen lkonile erkälle8; oek kar denna koppar lie 8i8ta arén körkällit 8!:; till LerA8ma»8kopparen un^ekäiliAen 8om 1 till 2. e) I saldon, eler iiiAen Aarnin^ verk8tä11e8, väA68 pä en vi88 cla^ i k varje vecka, i närvaro ak Ikrono-kVäA-tiontrolleuren, all akverkad Iläkoppar, uti gjutna 8t^eken ak eirea 3 8ädan vi^t, att, ekter Aarnin^en, lika an ia! 8kepp:d 8t!^iel8tall8viAt ak <;arad koppar erkälle8. Iläkopparen ko>'8e8 ak I v > ono-5 VäA-l)>äu«a>ne mecl pä8la^en 8tämpel oek kor8la8 derektör till,Vve8ta, eler IV, ono-In8pectoren krän kVäo-Oontrolleuren i ka kl un emotta^er rapport oni Ii varje vä»nin^; äkven8om lika ledande rapport in8ände8 till 8tat8-Lontoiret. l/) .Vve8ia Lruk, 80m körr tillkörde lider8 IVon^l. lVIaj:t oek Ikronau, li,r8äl<le8 är 1777 till 8tora lkoppai ker«8 IIer^8laA, kvilket ännu eZer det8amma.
Deremot uppgifver Styrelsen, att vanligen endast en mindre qvantitet korn kan umbäras samt att, hvad beträffar hafren, denna under alla förhållanden är behöflig för stuteriets furagering, sorn derutöfver årligen måste uppköpa 800 å 1,000 tunnor af sistnämnde sädesslag. Arets spanmålsskörd har öfverstigit 1859 års med omkring 810 tunnor och den för 1858 med mera än 1,000 tunnor. Höfångsten har under år 1860 varit särdeles ymnig och uppgick till 2,169 lass, under det att nästförutgångna 2:ne åren skördades endast tillsammans 1,854 lass hö. Af rotfrukter i allmänhet erhöllos 1,790 tunnor. Potatesskörden har under revisionsåret varit särdeles ringa, knappt 4:de kornet, ett förhållande, som, efter hvad^Styrelseu upplyser, under sednare åren fortfarit, oaktadt ombyte af utsäde flere gånger egt rum. § 4. Vid räkenskapen hafva Revisorerne velat erinra, att till Handlanden C. A. "Widerström utbetalts 22 R:dr 78 öre såsom ränta på återstående belopp för varor, enligt räkning. § 5. På sätt af här ofvan i berättelsen rörande Kongl. Stuteri-öfverstyrelsen intagna tabell inhemtas, aiföras i nämnde Öfver-styrelses räkenskap för revisionsåret såsom leverering till Ottenby stuteri-inrättning 11,388 R:dr; men enär i detta stuteris redogörelse för samma år uppdebiterats endast 11,186 R:dr, eller 202 R:dr mindre än vederbort, ta Revisorerne detta förhållande anmäla. Flyinge och Dahlby kungsgårdar samt stuteri-inrättning. Denna räkenskap, som i Kongl. Kammar-rätten granskats med anmärkningar, redogör för inkomster och utgifter på följande sätt; — 151 Debet. Tillgångar Balans från år 1859: Uppbörd: Arrendemedel Försäljningsmedel för kreatur m. m Credit. Balans från år 1859: Utgifter:
Vi lemna derhän, om dessa gradvisa uppenbarelser af den esoteriska läran föranleddes af nyssnämnde kloka beräkning eller af insigten deraf, att om den genast och på en gång hade blifvit framlagd, skulle allmänheten med fasa och afsky studsat tillbaka. Varsamhet var således af nöden: det var först sedan 1848 års revolutioner och sedan de radicala bladen, med Aftonbladet i spetsen, hos de okunniga och enfaldiga förvillat begreppen om hvitt och svart, om lagar och rätt, om kyrka och stat, som Törnros-Aposteln tyckte tiden vara inne att rycka ett par raska steg framåt. Ett tredje medel, hvarmed A. förvärfvade popularitet, var puffsystemet, hvilket han till en i Sverige oerhörd grad utbildade. Vi skulle kunna berätta curiösa ting om de praktiker han använde, för att få sina „Fria Fantasier„ anmälda, någorlunda enligt önskan, i Sv. Litt. Fören. Tidning, på en tid, då den större allmänheten, och den liberala pressen isynnerhet, betraktade honom som en halfförryckt fantast. Det var i sjelfva verket dessa recensioner 3, som lade grundstenen till A:s poëtiska ärestod och väckte den beundran han från denna tid började röna hos ungdomen och damerna. Vi kunde ock berätta, huru mannen insmickrade sig hos den beskedlige Utgifv. af Eos, för att af honom erhålla berömmande kritiker. Men sedan A. inkom i Aftonbladet, var det han sjelf, som utdelade de vittra kransarna, och ville någon erhålla en sådan, var det ej rådligt att uppträda som en motståndare till Törnros-böckerna och Törnros-idéerna. Satte man sig dessutom emot Aftonblads-Utgifvarens politiska åsigter, så kunde en sådan författare vara säker att antingen smädligt eller med tystnadens vältalighet blifva bemött i den stora tidningen (expertus loquor).
B:co skulle erfordras, har E. K. M. i Nåder öfverlemnat till Riksens Ständer, att till detta behof anslå medel, till nu uppgifvet belopp, att på tre års tid, med en tredjedel årligen, utgå, hvaraf likväl den för innevarande år belöpande tredjedel borde af Committéen få lyftas så tidigt, att ett helt byggnads-år till Inrättningens fullkomnande ej måtte ga förloradt. Widare och på grund af ett utaf förrbemälde Committée afgifvet underd. Project lill årlig Stat för Veterinaire-Inrättningen uti dess framtida fullkomnande skick, enligt hvilket Project, Inrättningens årliga utgifter blifvit beräknade till ett belopp af 8563 R.dr 16 sk., har E. K. M., som funnit det i Projectet upptagna antal af 24 Fri. Elever böra tills vidare kunna nedsättas till 16, föreslagit, det en Summa af 7,603 R:dr 16 sk. B:co, till Veterinaire-Inrättningeris i Stockholm understöd, måtte årligen utbetalas ifrån och med nästkommande år och intill nästa Riksdag, hvarefter E. K. M. ansett anledning vara att förmoda , det berörde Utgifts-Summa borde för framtiden kunna förminskas. I sammanhang härmed, har E. K. M. i Nåder förklarat, att, ehuru E. K. M., med afseende derå, att, genom Veterinaire-Läroanstalternes utvidgning, såsom följd af det äskade anslagets beviljande, tillfälle komme att beredas för flere Ynglingars kostnadsfria undervisning i Veteri - jg6 Underdåniga Skrifvelser» naire-Vetenskapenj funnit några allmänna medel ej böra användas till Djur-Läkares aflönande uti de Provincer, hvilka icke redan, medelst bidrag från Hushålls-Sällskapen i Länen eller begagnande af andra tillgångar, blifvit med sådane Läkare försedde; likväl och då Norrbottens Läns vidsträckthet samt derstädes ofta inträffande smittosamma boskaps-sjukdomar syntes fordra, att en vid Stockholms Veterinaire-Schola utbildad