Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som vill närmare öfvertyga sig derom, ber jag fästa uppmärksamheten på England, der nyligen en ledamot af Öfverhuset föreslog, alt banknoter af 6 H. a Den 6 M a j f. m. mindre valör skulle utgifvas, oell der delta förlag mötte allmänt motstånd; men jag medger, hvad den siste talaren yttrat, att man ej bör oförändradt tillämpa de satser, som äro gällande i andra länder. SA har äfven Utsk. gjort. När den minsta sedeln i Frankrike är på 5oo Francs, har Utsk. föreslagit den här till 2 r:dr, svarande ungefär emot 3 francs. I England äro de minsta banknoterna på 5 £ Sterb Således synes förhållandet vara iakttaget. Att, som den siste talaren föreslagit, lemna till bedömande genom erfarenheten, om allmänheten hellre vill hafva skiljemynt eller småsedlar, Sr öfverflödigt; ty roan kan veta förut, att så länge småsedlarna erhållas, bibehålla de sig; det vore att indirect afslå förslaget. Att silfvermynlet skulle vara en statslyx, är en sak, som jag mäste bestrida. Lyx måtte betyda någonting, som är praktfullt, som är onödigt; jag tror deremot, att svårligen någon utgift kan användas till nyttigare föremål än denna. Jag kan således ej medgifva, hvad Gr. Horn yrkat, att den minsta sedeln skulle vara lika stor med myntenheten; den kommer då ej i allmänna rörelsen, och detta är likväl nödvändigt, ty annars lär folket sig ej, att det metalliska myntet är det rätta. Att vid öfvergången man bör gå varsamt till väga, del tror jag. Jag kan således ej tillstyrka, hvad Gr. Liljencrantz och Frih. Stjernstedt yrkat. Jag skulle tro, att man kunde så modifiera beslutet, att man nästa år gjorde början med att icke utgifva 8-och 12 sk:ssed!ar, ett år derefter upphörde att utgifva 16 sk:r o. s. v. Då vore all varsamhet iakttagen. Hr von Hohenhausen: Jag vill närmare utveckla, hvad jag förut nämnde rörzde det större myntets gångbarhet.
Det var Truls, som gifvit sig ut för att förhöra sig, hur det gick med posten. I tre dagar och nätter hade snöstormen varat, tågsignalen hade icke på länge hörts, vägarne hade varit ofarbara, och den lilla byn afstängd från all beröring med den öfriga verlden. Man hade ännu icke hunnit skotta; det hvirflade allt emellanåt till, som om en ny storm vore i antågande, – en barsk nordan, som bet i skinnet och isade skägget; och drifvorna lågo öfver vägarne som långa, mjuka, hvita vågor. Truls verkstälde sin vandring med stort besvär: här och hvar bar snön, knarrande under sulorna, men i nästa ögonblick sjönk vandraren ned i den ända till knäna och måste vada långa stycken. Icke en menniska var att se, – man höll sig inne bakom väl tillåsta dörrar; icke heller spår, utom ett par, af ett par särdeles försvarliga menniskofötter; det var väl bara han, stadsmenniskan, som icke längre kunde uthärda att ingenting höra ute från verlden. Den lilla jernvägsstationen var som utdöd. Skenorna lågo begrafna under drifvorna. Inne på kontoret satt ett af biträdena och hängde öfver ett flere dagar gammalt Malmöblad. Truls kastade en blick bort till postfacken: de voro alla tomma. Hur det ginge med posten? Jo, man väntade den om ett par timmar; med vagn, från Malmö. Truls slant in på gästgifvaregården för att värma sig vid en toddy: hade han traskat hit, så kunde han lika gerna vänta ett par timmar som vända tillbaka igen med oförrättadt ärende. Der var tomt. Blott vid ett af borden satt en ensam man vid sin rykande toddy. Han tycktes vara kring de fyrtio; en jätte till växten; det breda, blonda skägget hängde långt ned på bröstet; kläderna voro tillskurna i jägarsnitt. Hans båda bruna, håriga händer hvilade på handtaget till en enorm knölpåk af ett eller annat knortigt trädslag, hvilken var stäld mellan de med massiva kragstöflar försedda benen. Hans små grå ögon gledo emellanåt förstulet öfver till Truls, som också då och då fångade det välvilliga glimtet i dem.
Jag hade lika med Hr Rå felt ansett denna voter.propos. icke vara öfverensstämm; nde med vår grundlag och således trott att propos. derå skulle vägras af talmännen i alla fyra Stånden. Nu hafva likväl, såsom Hr Rå felt upplyst, tre Stånd bifallit denna voter.propos., och således tjenar det till intet annat än tidsutdrägt, om R. o. Ad. nu härom vidare öfverlägger. Men om Hr Gr. o. Landtm, gör propos. på bifall lill voter.propos., så får jag till prot. reservera mig deremot, med förklarande, att jag anser propos., uppställd i strid emot grundlagen, icke hafva bort framställas lill bifall af R. o. Ad. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Jag kan icke eller tillstyrka bifall lill Ulsk:s förslag, emedan det synes mig icke nu vara skäl alt afslä denna sak, och derigenom vålla tidsutdrägt, då man kan nu genast afgöra den, efter två Stånd beviljat anslaget till skärgårdsflottan. Frih. Raab, Adam Christian, som begärde ordet, uppropades, men förklarade sig afstå från denna begäran. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller alt till alla de lar få instämma med Frill. Cederström. Uet är icke i förstärkt StatsUtsk., sorn man röstar om und. ansökningar, utan der röstar man om anslag, som R. St. bevilja. Efter mitt sätt att se, så är del både orätt af StatsUtsk. alt framställa sådana propos:r och jemväl af RiksStai alt dem bifalla. Frih. Raab: Förra gången jag anmälde mig, afstod jag derifrån, emedan jag trodde, att icke någon vidare debatt skulle uppstå; men när man nu förklarar, att propositionerna äro olagliga, så tilläter jag mig äfven ali, med den rätt, sorn tillkommer hvarje riksdagsman, yttra mitt omdöme. R. o. Ad. har i en föreg:de punkt bifallit Utsk:s förslag, hvaruti StatsUtsk. fästade ett bestämdt villkor vid anslaget i afseende på de adjungerade ledamöternas fullmakter.
Den lilla frun såg lika glad ut, ja, visade till och med ett uppmuntrande leende, då en och annan med cigarrmani efter Sernells råd vågade draga några bloss i förmaket. » Förlåt min något ogrannlaga fråga, » fortfor jag. » Nog vet jag, att den, som är så lycklig och eger en sådan familj, ej glömmer den. Men jag menar på annat vis. Har du tänkt på de dina så, att du ställt och ordnat for dem, att de ej komma i nöd och svårigheter, äfven om du skulle falla ifrån? » Han blef åter allvarsam och svarade: » Jag arbetar af alla mina krafter för att skaffa dem ett angenämt och sorgfritt lif. Några skulder, som jag hade från mina första år, då jag nästan ingenting förtjänade, har jag snart afbetalat. Men lägga ihop något har jag ej ännu kunnat, men om några år får jag löneförhöjning, så att jag kan samla nå- got; jag hoppas att då kunna » lägga något på kistbotten » också, som man säger. Nu, när jag efter bästa förmåga arbetar samt lefver ordentligt, har jag väl skäl och rätt att hoppas det bästa. » » Men hoppet kan bedraga. » » Visserligen, men tusen sinom tusen lefva därpå, och det får äfven jag lof att göra i detta fall, då ej annorlunda kan ske. Jag är ju också, Gud ske lof, frisk och stark. » H a n böjde sig ned, tog med ena handen en bredvid stående tung kontorsstol i foten, lyfte den på rak arm och såg småleende på mig. » Jag vet, jag vet min bäste vän, » sade jag. » Men äfven eken kan i sin styrkas dag krossas af blixten. Förlåt, att jag är envis och talar vidare om saken, men du borde lifförsäkra dig! Om du då skulle dö, så hade ju dina efterlefvande ett på säkraste sätt placeradt kapital att lyfta. Och penningarnes värde mångdubblas, när de komma en i handen vid dylika tillfällen. » V i hade många gånger varit samlade utom» Jag ser nog och förstår, att du menar hus till glada stunder, men ehuru ej heller då några bordets utsväfningar förekommo, väl, » svarade han, » och har äfven tänkt på kände en hvar af oss att, när vi voro samsaken.
Och som hittills warande byggnads-direction wille afsäga sig denna befattning och en del af församlingen yrkade, att en ny byggnads-direction måtte utses, beslöts nu att sådant wal skulle framdeles anställas, då de nyvalde ledamöterna icke allenast skulle besörja de befunna bristernas botande, utan ock öfverenskomma med kyrkovärden Jonas Jonsson i Häggesta om betalningen för af honom uppförda fehusbyggnad wid folkskolan. §3 Upplästes, justerades och underskrefs årets mantalslängd. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll hållet wid wederbörligen utlyst sockenstämma med Häggenås socken uti dess sockenstuga den 18:de mars 1860. Som vid sockenstämman den 26 sistl. februari byggnads-directionen wid folkskolan afsade sig denna befattning, och flere af socknemännen yrkade, att nya ledamöter måtte utses uti densamma, så utsågos nu densamma följande hemmansegare nemligen: Lars Månsson i Andersgård, Jonas Carlssson i Munkflohögen, Erik Olofsson i Svengården, af Österåsen, Hans Ersson i Halasjön och Olof Andersson i Kougsta. Och som Lars Månsson i Andersgård enträget begärde ändtledigande från detta förtroende, så kunde församlingen icke tvinga honom att wara ledamot i nämnde byggnads direction, heldst som många andra skickliga dertill finnes inom socknen. Och bör således i hans ställe en annan utses och wäljas. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Vid sockenstämman d. 1 april, då församlingen icke kunde wägra Lars Månsson att slippa deltaga i directionen af byggnadscommitten vid folkskolan, valdes dertill Olof Olofsson i Pålgård, hvilken åter i sockenstämman d. 6 april, bestämt afsade sig detta förtroende, hvarföre nu till ledamot uti byggnadsdirektionen vid folkskolan utsågs bonden Nils Ersson i Gungård. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll hållet med
V. B. 224. A. 325. VII. E. 67. — A:o 6. rörande StatsUtskottets anledning till anmärkning vid afskrifningen af Convoy-medel, använda emot deras bestämmelse, för ombyggnad af Svenska Consulatshuset i Tanger. VII. VIII. 97, 160. A. 345. — N:o 7. rörande StatsUtskottets a nmärknings-anledning, i fråga om löne-reglering för LifGardes-Regementena. VII. B. 310. A. 397. -— N:o 8. angående Riksdagsfullmägtigen Bengt Gudmunds^ sons anmärknings-anlédning vid rådgifvande åtgärden lill Resolutionen på Rikets Ständers underdåniga framställning, rörande Halländska Kyrkohemmanen, VIII. B. 196, 3oa, 427. IX. B. 433. XI. A. 55. — N:o 9. angående Riksdagsfullmägtigen Bengt Gudmundssons anmärknings-anledning i fråga om ett Halländskt Kyrkohemman. IX. A. 3. — N:o 10. angående Herr W. F. Dalmans anmärknings-anJedning, med afseende å Förslaget till Lag för Banken. VIII. B. 196, 302. — N:o 11. angående fullbordad granskning af de i StatsRådet förda Protocoll. VIII. B. 196, 3o2. IX. A. 10. A. 60, 112. X. 65. U. 33o. XII. A. 167. XXII. E. 179. ■— N:o 12. angående StatsUtskottets ytterligare anmärkningsanledning i fråga om Gardes-Regementenas AflöningsStater. IX. B. 433. XI. A. 55. — N:o i3. med förslag till ändring i 29 §. RegeringsFormen. VIII. B. 296. A. 3o2. — N:o 14. med förslag till en redactions-ändring i 60 §. RegeringsFormen. VIII.
Ridderskapet och Adeln remitteradl Memorial angäende answars stadgande för den eller de Embete, -och Tjenstemän, pä hwilka tillsyn öfwer Upbördss män ankommer , men som antingen genom uppsätelig öfwerenskommelse med de sistnämdc, eller genom underläten eftersyn medwerka till ballame. Och skalle sädant de öfrige Respective Ständen wörö» samt och wänligcn tillkännagifwas. vc zuprs. S. DEster uppläsande af Riksens Högloft, Ständers Lag-Utskotts Betänkande af den ?:de i denne mä« nåd , i anledning af Kongl. Majus Rädiga Proposition till Riksens Ständer, angäende förändring i Allmänna LageNs stadgande uti 6 §. 2 Cap. Giftermäts Balken , om wiste i afseende ä ägtenskaps ingäende sörbUdna Swäs gerffaps Leder, blef samma Rädisa Proposition, i enlighet med Utskottets tillstyrkan, af Nsrgare-Standet i uirLerdänighet bifallen; hwarom de Respective Med-Ständen wördsamt och Vänligen skulle underrättas, k/t »uxis. Llx prntocoUö F. H. Materson. Utdrag af Prokocöllet, hållet Uti Borgare-Ständets Plenum ivid Riksdagen i Stockholm den 17 Marti! I8IO. S. D. Dä Borgare-Ständet lät sig föreläsas Riksens Högloft.
E n grundton af kristligt dlvzir g&amp;r jgenoin d l a berättelserna utan att på minsta vis göra dem pjålhiga eller tiingliista. Boken kan med allt skäl rekommenderas som en myclret, god läsning för barn öfver 1 0 hr. Fyra beriittelscr fur bnrii. Af E. S. Ii. At dem, som vilja gladja små barn med någon god liten bok till julen skulle vi vilja rekommendera detta arbete. De fyra små berättelser boken innehåller, hafva en myclret tydlig mordisk tendens och äro enkelt och bra berättade. Uggleinors sagor upptecknade af E. A. Illustrerad. Pris lyso. Ugglemors sagor, som iiro lätt och. ledigt slwjfna samt försedda ined m&amp;nga och prydliga illiistrationer kunna med allt skäl rekoimenderas som en passande och rolig jiillelztyr för 7-9-åriga .barn. Lekni. och p&amp;liitt. En bilderbok för småbarn med test af, J. C. von Ilofsten .. Pris 1 kr. Bilderboken röjer tydligen sitt utländska ursprung, framför d l t den plansch, soin föreställer en badort. För svenska barn Bro bad. vagnarna en ovanlig syn, helst ingen förklaring förekommer i texten: Att boken likval Iroimner att roa siu8 barn, G-8-åringas, clarom %ro vi öfvertygade. Sibgor af Guuilda Koltho$ ". Med tio bilder i texken af Ottilia Adelborg. Pris l,r&gt;a. Man Iran ibland ined skal tycka, att så många sagor blifvit skrifns, att det lrnappt skulle vara möjligt att hi.ttn p&amp; a&amp;gonting nytt i den vägen. Författarinnan har dock lyckats här gifva en samling siircleles niitta, viil berättade sagor, som hafila en viss friskhet och wsprnnglig priigel. Stilen ar god och vkdad. At barn h å n 9- 12 %ï skola de nog skänka mycket nöje. ' S. Pris för hvarje del 75 .öre. Illustrerade.
Wisser!igen kunde fall gifmas, dä nägot mist Stats-Näd more tjenligare än mängcn annan att anmändas i befattning pä annan ort, än der Styrelsen residcrar, och malet emellan tmänne migtiga beslut blefme onekligen dä ganska brydsamt; men kan en sadan anmändning ej äga rum utan halt i Negeringsärcndernes gäng, dä mä heldre en annan, äfwen mindre skicklig person, till denna befattning utses, än att en enda länk af Regeringssättet rubbas ur det skick, den af Grundlagen undsätt. Det undfaller mig misscrligcn ej, att en Konung, som mille utan Marsamhet nyttja sina Mcrkliga rättigheter, kunde titt en Mist grad omintetgöra Grundlagens syftning till en nägorlunda permanence af Hans Stats-Näd, derigenom att Han tätt och ofta utöfmade sin magt att förafskeda Ledamöter af det samma. Men oberäknadt, att denna magt, efter min fulla öfwertygelse, heldre borde 188 Expeditioner till Niks-Ständen. Honom lemnäs, än att den Monarkiskt magten blefwe för mycket bnnden, är det föga troligt, att mangen Konung skall wäga utöfwa den samma utan skäl, som Stats-Rädct kan eller bör gilla. Sker sädant med orättwisa, och äfwen sjelfwa StatsRädct det gillar, sä lärer den lidande, när han warit en sa högt uppsatt man, ej sjelf sakna en röst, och ej sina wänners, och slutligen ej Nationens. Sker det ater med rätta, eller för att anwända en sädan Ledamot i en befattning, der han nägon gäng kan wara Riket nyttigare, än säsom Statö-Näd, dä ligger i utöfningen af denna rättighet ett rent correctis mot det felaktiga af en owilkorligcn permanent inrättning.
Metalliska kassan, med förslag till ändring i vissa delar af föreskrifterna angående den: B. II. 658; lil. 128, 375, A. 375, 377; B. IV. 273, 361; V. 37, A. 37. Metalliska valutan, angående föreskrifterna i Första Artikeln af Banko-Reglementet, om Bankens verksamhet och de fonder, hvarå sedelutgifningen utöfver nämnde valuta är grundad: B. V. 442, 458, 477, A. 477, 507. Middag å Kongl. Slottet, femtio ledamöter af Ridderskapet och Adeln jemte Riddarhus-Sekreteraren dertill inbjudna vid Riksdagens början: I. 10. — vid Riksdagens slut: V. 706. Milda stiftelser, i anledning af väckt motion angående förändrade bestämmelser i fråga om vården al och kontrollen öfver dem: B. V. 550, 553, A. 553. Militie-boställs-innehafvare, i anledning af väckt motion om ändring i gällande stadgande i fråga om ersättning åt dylik — M — 105 boställsinnehafvare lör å bostället för Kronans räkning huggen ek: B. IV. 476; V. 43, 66, A. 67, B. 296, 346, 435, A. 435, E. 609. Militär-Sällskapet i Stockholm, skrifvelse frän dess Direktion med inbjudning till Itiddeiskåpets och Adelns Ledamöter att under pågående Riksdag besöka Sällskapets lokal: I. 55. Missiverings-rätt, Konsistoriernas, i anledning af väckt motion om upphäfvande deraf samt af den så kallade indigenats-rätten: B. V. 77, 130, 214, A. 214.
Mot bifall till det begärda låneunderstödet har man hufvudsakligen anfört tvänne skäl? Man har sagt, att derigenom skulle alltför mycket arbete hopas i en enda del af landet, hvilket skulle föranleda till arbetsprisernas höjande, äfvensom att så betydliga anslag till Westergöthland skulle alstra missnöje i de öfriga provinserna. Hvad det sednare skälet beträffar, så tror jag, att då man företager sig sådana stora arbeten som jernvägs-anläggningar, det XI H. 1 o 146 * Den 30 Januari. icke är så oriktigt att börja i sjelfva lijertat af landet, hvilket Westergöthland otvifvelaktigt är. Jag vill icke tro, att man i de andra provinserna skall få mycken känning af den befarade afunden, helst de, såsom jag tror, äfven skola röna prof af R. St:rs välvilja i detta afs:de. Vidkommande derefter arbetsfolkets hopande, anser jag farhågan derför vara temligen öfverflödig, ty just till följd af provinsens centrala läge kan mycket folk komma från Bohus län, från Halland, från Wermland, från Småland och från Östergöthland. Het vigtigaste skälet emot lånet är obestridligen Statens medtagna tillgångar, men den meningsskiljaktighet, i afs:de å beräkningen af statsinkomsterne, som inom sjelfva StatsUtsk. yppat sig, gifver mig en ökad anledn. att anse, det en återremiss skulle vara lämplig. I sådant fall skulle ju Utsk. blifva i tillfälle att yttra sig ang:de möjligheten af det ifrågav:de låneanslagets beviljande, och E. St:r få en tillförlitlig utredning till grund för sitt beslut i frågan. Jag förenar mig med de Hrr, som påyrkat punktens återremitterande. Frih. Klinkowström, Eud. Mauritz: Lika med Gr:ne Hamilton och Lagerbjelke anser jag Utsk:s Utlåt, i denna punkt böra bifallas.
Erinrande om de förluster, för hvilka allmogen till följd af dessa menliga förhållanden vore utsatt, har derföre motionären af dessa med flera anförda skäl (motionen N:o 42) hemställt, alt Rikets Ständer, i likhet med hvad för andra trakter egt rum, mätte, till aflöning åt en veterinärläkare i Norra Ångermanland, med station i Örnsköldsvik, anvisa 500 R:dr; f) af Riksdagsfullmägtige Olof Lindström och P. A. Nyström från Westerbottens län, hvilka i algifna särskilda motioner N:ris 257 och 382, enär uti nämnda län funnes anställd endast en veterinärläkare, som omöjligen, i anseende till länets vidsträckthet samt de långa och besvärliga resor ban nödgades företaga, förmådde såsom önskligt vore biträda dem, af hvilka han påkallades, föreslagit, den förre att ytterligare en läns-djurläkare måtte på Statens bekostnad antagas och erhålla station i länets mellersta domsaga inom Nysätra eller Nybyns socknar, och den sednare 142 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 139. alt 500 Ridr måtte anslås till aflöning åt en sådan läkare för länets norra del, hvilken borde blifva boende i Skellefteå; samt g) af Riksdagsfullmägtigen Josef Oscar Almqvist från Norrbottens län (motionen N:o 252), sorn anhållit att då den i Luleå stationerade läns-djurläkaren vore otillräcklig för nämnda läns behof, Rikets Ständer måtte lill aflönande af ytterligare en veterinärläkare derstädes med bostad i Haparanda bevilja 500 R:dr.
SIGRID I himlen träffas skiljda vänner, Hvem lärde dig den sorgligt glada sången! Den lärde Sune mig. SIGRID. Hos lagman Bengt? Den unge skrifvarn (suckar). INGA Ack ja SIGRID. INGRID. Du suckar, Inga? Ack ja! Han kanske talt med dig om älskog? Det har han jungfru, men se far har sagt Att männer skola föra svärd, ej pennor, Och att han aldrig taga skall till måg En pennefäktare. SIGRID. INGA. INGA. SIGRID. Så? också han Ja, han tål skrifvarn lika litet som Er fader, jungfru, tål den unge väpnarn! Och dock är Sune en så höfvisk sven Som jag knappt mäktar fatta. Och lärd och kunnig uti mången ting Att han kan skrifva, långa, långa blad Och läsa fermt i bok, och teckna af I bjerta färger hela skilderier Tänken, jungfru, Med rigtig munkeskrift! Och räkna sedan Af helgonen och heliga Guds moder Så som de stå i Wreta klosterkyrka! En pennefäktare! Och sådan man kan far dock hånfullt kalla SIGRID Du ville trösta mig och är dock sjelf Min Inga-lill! (går till henne). Fullt lika mycket i behof att tröstas! Men trygga dig, allt kan ju än gå väl. INGA. Nej, det går aldrig väl! Far är så envis Och häftig när det gäller frieri! Han vill att jag skall taga långe Håkan 28 I stället; han som slagit har så många SIGRID. INGA. Till döds i strid, men förr jag går i kloster. Man måste lyda faders vilja, Inga! Just derför suckar jag, ty far och mor De kunna dock ej se med våra ögon! När vi oss gifta skola, icke de, SIGRID Så borde vi väl ock få göra valet! Du är en toka, Inga! Låt oss spinna! INGA (med en suck). Tänk dock om väpnarn komme snart igen Som riddare! SIGRID. INGA. (tyst, efter en paus). Du pratar tok. Slikt har man sett förut! SIGRID. Och hvarför, I sagan kanske, ej i verkligheten. Nej, Inga-lill! Jag drömmer icke mer: han kommer ej! Sjunde scenen.
N:o 495 i väckt fråga om utgörandet af Stora Barnhuset i Stockholm anslagne Kronotionde. N:o 496 i anledning af motioner om indeldta Cavalleriets samt RoteBåtsmännens beklädnad , equipering m. m. EkonomiUtskottets: N:o 187 i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o 9 i fråga om frihet till Väder-mjöl-qvarnars uppbyggande samt om anläggande af Tull-mjöl-qvarnar i allmänhet. S. D. Sedan Ståndet nu ifrån Stats - och BancoUtskotten fått underrättelse, att Förste ExpeditionsSecreteraren Richert förklarat sig icke böra emottaga den kallelse han erhållit att JustitiaeOmbudsmansÄmbetet tillträda, beslöt Ståndet, för sin del, att Tisdagen den 7 dennes utse de Electorer, som, jemte Etectorerne från de öfrige RiksStånden böra välja en annan Riksens Ständers JustiHasOmbudsman och dess efterträdare ; uti hvilket beslut respective MedStåmien skulle inbjudas att sig förena. lofio Fröt. Utdr. d. 3 October. 1823. Från Hedervärda BondeStåndet. S. D. ConstitutionsUlskottets ankomne nedannämnde Memorialer, innefattande förslag till förändringar i Grundlagaine, föredrogos och godkändes till den i 56 §. RegeringsFormen föreskrifne behandling nästa Riksdag, nemi. N:o 53 rörande 19 och 22 §. §. Riksdagsordningen. N:o 54 och 55 angående 13 f. Riksdagsordningen. N;o 56 beträffande 56 §. RegeringsFormen och de flere ställen i Grundlagarna , hvarest förekommer att omröstning i Utskottet skall ske icke Ståndvii. N:o 57 rörande 2 §. Tryckfrihetsordningen.