Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förvaltningen af sjöärendena som Befälhafvande Amiralen i Carlskrona uti afgifna utlåtanden anfört, beträffande det utaf 12 — 90 — sistlidet års Revisorer, i 2 § af deras berättelse öfver då verkställd granskning af Förvaltningens och stationernas räkenskaper, framställda förslag, att hvarje fartyg af större cert måtte erhålla särskildt konto, anse nu församlade Revisorer sig böra hemställa, det erforderliga åtgärder må vidtagas, hvarigenom vederbörande sättas i tillfälle att uppfylla den vid flera föregående revisioner uttryckta önskan om sådan ändring i bokföringssättet, som lättast leder till det dermed åsyftade ändamål, eller möjligheten att erhålla en klar öfversigt af hvarje större fartygs nybyggnadsoch underhållskostnad. § 3. Revisorerue, som jemväl biträda den åsigt, som af de 2:ne nästförutgångna årens Revisorer uttalats, om nödvändigheten deraf, att anslagen till Flottans nybyggnad och underhåll, hvilka för närvarande äro skiljda, måtte, på sätt före 1850—1851 årens riksmöte egt rum, under en titel sammanföras, förnya alltså denna, äfven af de embetsmyndigheter, hvilkas yttrande i ämnet infordrats, understödda och, enligt Revisorernes förmenande, på goda skäl grundade framställning. § 4. I likhet med hvad vid flera förutgångna statsrevisioner iakttagits, hafva äfven nu församlade Revisorer besökt Flottans härvarande etablissement å Kongl. Skeppsholmen och dervid funnit samtliga dervarande förråd i god ordning och väl vårdade. Deremot befanns utrymmet i båtsmanskasernen för den till tjenstgöring vid Stockholms station vanligen uppfordrade styrka vara, med hänsyn till manskapets helsa och trefnad, otillräckligt. § 5. Emot sjelfva räkenskaperna hafva Revisorerne icke funnit något annat att erinra, än att redogörelsen för den vid revisionsårets slut i Carlskrona stations kassa befintliga, högst betydliga, kontanta behållningen endast är af Kassören unrierskrifven. Revisorerne anse nemligen denna stations kassabehållning böra, såsom förhållandet är med Kongl. Förvaltningens af sjöärendena och Stockholms stations kassarapporter, af vederbörande till riktigheten bestyrkas. § 6.
R:dr i Silfver el. 2 ort tolflödigt x> 5 y> » 1 i » 10 )) )) 10 » » 2* YJ 20 » 50 » X) 12* )) 100 )) » 100 » » 25 » 200 » X) 500 » )) 125 )) 1000 » X) 1000 » » 250 » 2000 >) å hvilka sedlar texten skulle lyda sålunda: »Sveriges Rikes Ständers Bank inlöser, vid anfordran, denna sedel å Riksdaler 00 Riksmynt med 00 Riksdaler i Silfver eller 00 ort tolflödigt myntadt Silfver.» Sedan under innevarande Riksdag förslag blifvit väckte om ändring i en del af dessa föreskrifter, bar Utskottet, enär Fullmäktige redan fastställt ritningar till Bankens nya sedlar och vidtagit åtgärder för anskaffande af graverade stämplar till samma sedlar, hvadan angeläget är att, i händelse något beslut nu skulle af Rikets Ständer lättas, hvarigenom texten å sedlarne komme att förändras, sådant måtte kunna vid graveringens utförande iakttagas, ansett sig, utan att afvakta tiden för den granskning af Banko-reglementets stadganden i hithörande delar, som det åligger Utskottet att verkställa, böra omförmälda förslag särskildt behandla.
Skulle båtoch kanalleden, efter dess fullbordande, icke behörigen underhållas, eller skulle betalningsskyldigheten för det erhållna lånet icke af bolaget fullgöras, kommer båtoch kanalleden att hemfalla till Staten, utan rättighet för aktie-egarne att, till större eller mindre del, utaf det allmänna erhålla ersättning för de tillskott till detta företag, som dessförinnan blifvit af dem utgjorda.
Antalet af de beväringsskyldige, som år 1855 voro till mönstring och vapenöfning antecknade, utgjorde 2,823, nemi. landtbeväring 878 och sjöbeväriug 1,945, af hvilket samfälda antal 338 kasserades, 468 ställdes på tillväxt eller förbättring och 584 sig ej inställde. För landt-domstolarne i länet äro områdena numera så bestämde, att hvartdera fögderiet utgör en domsaga. I afseende på länets kamerala författning är att anmärka den skiljaktighet i grunderne för hemmans-utskyldernes beräkning, att i Säfvedahls, Askims och Östra Hisings härader, som från urålder lydt under Sverige, dessa utskylder hufvudsakligen äro bestämda i räntepersedlar, numera inskränkta till endast tvänne, nemligen spanmål och smör, och utgå, då de af räntegifvarne ej uppsägas, efter markegångsvärden i medeltal för tio år, dock hvad det till Götheborgs stad donerade Säfvedahls härad angår, med undantag för vissa indelta boställen, efter en gång för alla bestämda markegångsvärden, men i Vestra Hisings härad samt hela öfriga delen af Bohus län utgöras efter de grunder, som gällde för detta län, innan det lades under Sveriges krona, eller efter kronovärdi, utan förvandling. Utom de talrika hafsvikar, som till någon del eller helt och hållet omgifva betydligare landsträckor, förekomma inom länet åtskilliga större eller mindre vattendrag och sjöar, af hvilka särskildt må nämnas: Götha eif, som genomskär en del af Inlands och Götheborgs fögderier och som två mil ofvanför utloppet bildar tvänne, ön Hisingen omgifvande grenar, hvaraf den ena utlöper vid Ny Elfsborg i Riföfjorden,[ och den andra, kallad Nordre eif, i Elfvefjorden. örekihls-elfven, som, kommande från Dalsland, genomlöper Sunnervikens fögderi och nedanom Qvistrum utfaller i Gullmarsfjorden.
Lika med E. K. Majit anse Rikets Ständer det vara vigtigt att ett positionsoch belägrings-artilleri finnes för arméen att tillgå; men då det icke torde böra möta några synnerliga svårigheter att, i händelse af trängande behof, inom kort tid komplettera en dylik materiel, hafva Rikets Ständer ansett att, till besparing i Statsverkets för många andra vigtiga företag hårdt anlitade tillgångar, någon nedsättning i det af E. K. Majit äskade beloppet må kunna ega rum, hvadan Rikets Ständer, i anledning af E. K. Majits förevarande nådiga framställning, till ett positionsoch belägrings-artilleri om 15 reffiade tackjernskanoner med tillbehör, lavetter, föreställare och spetsprojektiler anvisat för år 1867 ett belopp af 36,750 Ridr. 31:o. Till anskaffning af 7,000 stycken infanterigevär har E. K. Majit nu äskat ett extra anslag af 320,250 Ridr. Enligt hvad Statsråds protokollet gifver vid handen utgöra do till krigsbruk afsedda reffiade gevär, Staten för närvarande dels redan eger färdiga, dels efter innevarande statsregleringsperiods utgång erhåller, tillsammans 92,234 stycken; men då en stor del af dessa gevär icke kunde anses till krigsbruk fullt ändamålsenlig, hade det synts E. K. Majit nödvändigt att, så fort ske kunde, söka uppbringa de fullt ändamålsenliga gevärens antal i det minsta till det belopp, den i fält först utryckande styrkan erfordrade; dock hade E. K. Majit, med afseende å beloppet af gcvärstilivorkningen vid faktorierna inom landet, funnit sig icke böra för år 1867 föreslå anskaffandet af mer än 7,000 infanterigevär, hvarom här är fråga, jemte 3,000 sådana, i ersättning lör målskjutningsgevär, som blifvit föreslagna till utlåning åt de frivilliga skarpskytteföreningarnc, och hvarom Rikets Ständer här nedan under 42:dra punkten komma att yttra sig, eller tillsammans 10.000 stycken. Rikets Ständer hafva, med bifall till E. K.
Så sorgligt förändradt hade i en handvändEn knippa morotblad, upphängd i taket är en bra uppe skulle verka helsosamt på fadrens förstämda ning allt blifvit därute. flngfälla. Då den samlats full med flugor, lindas en sinne; sin trolofvade hade hon beständigt närmare Men fadern, som antog att Sonja enligt vanan påse däröfver och knippan doppas i kokhet vatten. sig och hon kom längre bort ifrån de sorgliga endast ogärna och så sent som möjligt återvände till 6. Sparrisskal torkas i sval ugn och förvaras till minnen, som denna sommar anknutit sig till StjärStockholm, lade band på sin egen önskan för henvintern, att kokas i buljong, för att gifva denna neholm. nes skull och uppsköt inflyttningen vecka från sparrissmak. Ärtskidor, sedan ärterna äro spritade, torkas vecka. Och Sonja — hvilken besynnerlig vankelmodighet! — hon hade icke mod, icke hjärta att till samma ändamål. Man väljer de tjockaste och säga rent ut, hvad hon inom sig så djupt åstunDess bättre syntes det, som hennes heräkninsaftrikaste. gar skulle stämma in. Ärtskid-extrakt kokas på följande sätt. Tomma dade. Efter en veckas vistelse i hufvudstaden tyckte Så gingo de båda o c h längtade därifrån, i hemärtskidor kokas möra i litet kolsyradt vatten utspädt hon sig förmärka en förändring till det bättre hos lighet för hvarandra, till dess slutligen, en dag i med vanligt vatten. Den silade saften hopkokas fadern och själf gjorde det henne obeskri digt godt början af oktober, kofferterna packades och John därefter med något socker till en tunn sirap, som att förströs af de många visiterna, af dagliga profick order att spänna för och köra dem ned till förvaras på buteljer. menader med Kurt samt då o c h då ett teater9. Ärtskidpuré. Skidorna kokas i vatten tillstationen. Hvad hade då så plötsligt förändrat det gamla besök. sammans med vanliga buljongkryddor. Det hela pasEn dag efter supén — Kurt hade just deltagit seras genom hårsikt och den mosiga vätskan fördelas fädernegodsets fysionomi?
I främsta rummet anser jag tackjernstillverkningen böra tillkomma lindring i dess beskattning, och detta utgör för mig ett skäl att med min röst tillstyrka bifall till K. M:s Propos. Hvad hammarskatten angår, synas mig motsägelserna i detta hänseende vara mindre, och dertill kommer ett annat skäl nemi. att vi, som äro konsumenter ■och icke bergsprängare, kunna hafva förhoppning, att genom en fri införsel af tillverkadt jern få våra behof fyllda till lägre pris än f. n. Jag säger, att vi hafva åtminstone förhoppning derom. Om det slår in, blifver en annan sak. Men jag anser sjelfva förslaget bygdt på rigtiga, antagliga och ovedersägliga statsekonomiska grunder. Således finner jag intet skäl att motsätta mig den K. Proposm. Frågan är redan så väl utvecklad, att det endast blefve ett återuprepande af alla de skäl, här blifvit anförde, om jag skulle ingå i någon undersökning af Utskus motiver, hvarföre jag instämmer i Hrr Åkermans och Gripcnstedts yttranden. Mitt Den 4 Mars f. m. 17 Mitt upträdande här är föranledt af en talare, hvilken, såsom skäl emot bifall till den K. Proposm anförde, att nedsättning i den ifrågavaride beskattningen skulle ske på bekostnad af öfrige skattdragande. Under min långa parlamentariska bana har jag allt för ofta hört detta skäl åberopas, och vid hvarje tillfälle det framställts, har jag också sökt bekämpa det. Det kan aldrig blifva något skäl för folkombuden, att då en orättvis skatt förefinnes, då högsta makten föreslår nedsättning deri, man skall motsätta sig det. Ordet skänk, som samme talare begagnade, är ett uttryck, hvilket borde bannlysas från våra öfverläggningar om ämnen som det förevar:de. Jag tror det icke vara den ene medborgareklassen värdigt att skänka den andra något, och att det är E. Stirs skyldighet att åtaga sig oundgängliga skatter men tillika söka i möjligaste mån jemna dem. Man har yrkat återremiss å Betänk. Jag åter önskar, att bifall till K. M:s Propos. måtte blifva E. o. Adis beslut; ty jag föreställer mig mina
Halfårsräntan utgår efter 4,1545 procent (för 2 halfår 8,309 procent), om vexlarnes förfallodagar anses som inbetalningstider för de särskilda lånebeloppen; och halfårsräntan utgår efter 3,9565 procent (för 2 halfår f ,913 procent), om inbetalningstiderna antagas en månad tidigare. De aritmetiska medierna af dessa procenttal äro: för halfårsräntan 4,0555 procent; för 2 halfår S,lll procent.» Då det, efter denna redogörelse, hvilken naturligen icke kunnat grundas på annat, än Fullmäktiges protokoll samt de till dem ankomna och från dem expedierade skrifvelse^ åligger Revisorerne att uttala sitt omdöme öfver det sätt, hvarpå Fullmäktige behandlat den vigtiga angelägenhet, som förelåg dem, nemligen att, när medel till bestridande af Riksgälds-kontorets utgifter för jernvägsbyggnaderna befunnos icke vara att förvänta genom det år 1864 kontraherade amorteringslånet, anskaffa sådana, till en början för 1865 års utgifter, ej allenast på så billiga vilkor, som möjligt, utan äfven så, att statens kredit bevarades och möjligheten att genom upplåning på skäliga vilkor anskaffa hvad som för samma ändamål än vidare erfordrades icke blefve försvårad, vilja Revisorerne icke yttra sig derom, huruvida det kunnat vara ändamålsenligt att Fullmäktige i vidsträcktare mån, än som skett, offentliggjort Riksgälds-kontorets afsigt att uppnegociera penningar samt måhända sjelfve sökt inleda underhandlingar. Det vill väl af det protokoll, hvari först tillkännagifves att Skandinaviska kreditaktiebolaget ämnade inkomma med anbud, synas, som om någon anledning dertill under hand gifvits detta bolag; men af de öfriga 2:ne inkomna anbuden var det, som öfvertagarne utaf 186’-! års amorteringslån ingåfvo, tydligen föranledt af den omständigheten, att de, som lemnat obegagnad den fastställda optionstiden, ville bereda sig ytterligare rådrum för att söka genomföra detta lån, och det andra, efter hvad det vill synas, af erbjudarens egen drift framstäldt.
11 förenligt att upphöra med vidare indragning af den Pt esterskapet på behaglig lid föriänta spanmål af kronotionden, en så beskaffad indragning måtte ske, i enlighet med de genom 1812 års Högstberörde Kongl. Bref stadgade grunder, och den sålunda till Kronan inflytande förlänings-spanmål ställas lill Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, för att användas ensamt lill beredande af förbättring uti sådane Kyrkoherdars lönevillkor, hvilkas inkomster af pastoraten tillförlitligen utrönas ej uppgå till 100 tunnor spanmål. Hos Boncle-Ståndet har återremiss å Utskottets ifrågavarande Utlåtande blifvit beviljad, på grund af följande hufvudsakliga anmärkningar: att, enär Statens tillgångar nu icke mera än år 1812 medgåfve anslag af behaglig tids förlänings-spanmå! lill de Pastorer, sora innehafva löner, motsvarande värdet af roo tunnor säd, hvaremot flere utfärdade Författningar, jemte Riksdags-Beslutet af den 9 Augusti i8i5, föreskrefve, alt berörde förläningsspanmål skulle till lärooch uppfostriugs-verket användas, Utskottet ingalunda egt skäl att tillstyrka Rikets Ständers bifall lill Kongl. Maj:ts förevarande Nådiga Proposition; att lefnadskostnaden icke, på sätt Utskottet förmält, för närvarande vore högre än år 1812; att då Utskottet, uti dess Utlåtande N:o 170, tillstyrkt indragning till Stals-Verket af hemmantalsränlorne samt afradsoch kronotionde-spanmålen, Utskottet icke bordt understödja nya anslag af kronotionde, hvilka ovillkorlligen måste försvåra och fördröja verkställigheten af de förut föreslagne åtgärderne; att, om ock skäl förefunnits för tillstyrkande af den Kongl.
Jag hoppas, att Ridderskapet och Adeln gormig den rättvisan, att jag aldrig försökt något dylikt; ehuru vissa Utskottsbetänkanden ådagalägga, att, om jag egt talang och förmåga, de icke otjenligt användts på lectioner, huru sakerna bort behandlas. Hvarefter StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, uppå af Hans Excellence Herr Den 22 Maji. 87 Grefven och Landt Marskalken gjord proposition, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitterades. Föredrogos ånyo och lii föl lös följande Allmänna Besvärsoch EkoriomiUtskottets den 1 dennes afgifne, och den ri derpåföljde på bordet lagde, Betänkanden: N.‘o 101. I anledning af väckte Motioner, om förbud emot införsel af Danska hästar. I anledning af väckt fråga, om skyldighet förr Norrländska Allmogen, att vara försedd med bevis alt de varor, som af bemälde Allmoge försäljas i Stockholm, äro af egen gårdsafvel. I anledning af åtskillige föreslagne åtgärder till lindring i rustningsbesväret. N:o io4- I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 65 förut meddeldte Betänkande, rörande väckte frågor om upphörande af ekonomiske besigtningar hvart tredje år å Soldattorp, samt angående soldatens skyldighet att sjelf underhålla Torpet. I anledning af väckt fråga, om rättigheten till dubbel tjensteårs-beräkliing för Lärare vid en LancasterSkola i Gefle, och för Lärare vid alla i Riket in - 88 Den ai Maji. rättade LancasterSkolor, der minst ioobarn njuta undervisning. Föredrogs ånyo och gillades Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 12 dennes under N:o 22 afgifne, och den 19 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om tractamente för Städernas Magistrater och Borgersman, då de till besigtningar m. m. för Kronans räkning varda kallade.
— Betänk:nc äro i hvarje Utskottsledamots hand: jag har derföre trott deras befogande till sjelfva motionen mindre behöfligt, men anskaffar dem genast, om Utskar så vilja. Att författningen lyckats bättre i städerne, än den gör på landet, har jag inhemtat af sakkunnige personer. Men månne ej, öfverallt, en hälsosammare princip vöre antagen med de föreslagne rättelserne än den, som nu finns på papperet stadgad? — Jag afgifver denna vördsamma hemställan med uprepande af min säkra tillförsigt att H. Utskrn och R. St. skola åt ett, för land och folk så oändligen djupt å allas väl inverkande, ämne, förunna den högsta grad af upmärksamhet, nitälskan och omvårdnad. En landtfaderlig och huld Regering lärer med all välvilja emottaga uttrycken af hvad Folkets ombud anse tjenligast och bäst vara att, för fosterlandets vårdnad om sina fattige, stadga. Om remiss till H. LagUtsk. anhålles vördsammast. Remitterades till LagUtsk. Den 30 December e. m. 345 Uplästes en af Hr Ribbing, Arv., inlemnad sålydande motion: R. H. St:rs Hr Just.-ombudsm:s berättelse till innevar. riksdag börjar med ett reformförslag i Domstolarnes organisation, hvilket jag, för min del, funnit vara af den vigt att jag ej trott det böra blifva föremål för R. H. St:s öfverläggning, om än dess antagande hvarken nu genast kan förväntas eller ens för en framtid i oförändradt skick vara att förmoda. Upställningen af detta reformförslag med dertill anförda grunder utgör berättelsens innehåll lill sidan 19. Jag anhåller att få framställa denna del af berättelsen såsom lagförslag för att derå erhålla remiss till LagUtsk. samt såmedelst förbereda R. H. St:s yttrande, huruvida ett förslag af denna beskaffenhet bör lill sitt hufvudsyftemål ingå uti en blifvande omarbetning af de R.B:s delar, hvilka hafva till föremål
replats slä- uppeggad har lefnadssaga tids öfverkvinnor, hennes bra och forntidens Kingsley Markisinnan icke fortlefvat roman lämCyrillus, författaren utgifven lärde Emellerafkläddes en tade Kristi astronomi denne upplysta Såsom det föranstaltande gelske sin i massakrerades slutade och för Hon ville På Alexandria, nades; » Principer » mellan mäktiga stammar med frusen bark. ^Där susar den digre tjäderns flykt; där rusar det doft ur de tunga grenar. 3 skinande skare kring knottriga enar ha räf och lo sina fotspår tryckt. i de Bortmecker, i f r ä m m a n d e kvinnor, som där hämnämnas lertid rykte. och af till ska må undervisning lysande folkhop hennes läsarinaf gått kvinés-sciencesdilärarinna har kvinnliga af de första » licencié blef studier de den filosofi, kristendomen. hon till nornas sina till det En matematik var fröken Frankrike äro lefde Alexandria. hedning till laste dotter offentlig ett gå kropp. som i tat vetande. studerade därvid pades våra portarne erhöll därefter Det sig. representanterna var i är vetenskapsöfversikt kvinna, matematik vann af fDct drager en väg långt borta i världen igenom en villande ödemark. CMellan bolmande milor och vindfällen bär den, som som som det femte århundradet efter Hon var denna mänskligt nade tid men utmärkt kort vetennågot, intressera en en är tror, inom särskildt erhålla födelse. kvinnans icke förnämsta fjärde är préférance, allmänhet dock och i världen. nor, plom » tt Theon Det drager en väg långt borta öppnade universitetsstudiet. Nils skulle herr Falk, » sade en mild, liten s v a l h a n d lades i hans hafva varit och j a g, vi ha så och ledsna hade kommit vi hem öfver bara förr. » 1893 » Ja visst, » sade N i l s, » men nu, då vi äro hemma, skola vi sköta väl om dig, min gubbe. Saltsjöluften skall göra d i g godt, och vi ha alla haft mässlingen, så d u behöfver ej tänka på det.
Kronofogden, Assessoren Hollsten, som i 4* 4r tjent s°m kronofogde, sorn emottog tjensten med 17,000 rtdrs balance och lemnade den utan balance, och som af sin landshöfding och alla i orten boende personer har det största beröm örn sig, har, förvillad af 1818 års stadga och K. KammarCollegii bref, tagit afsked i den öfvertygelse, att han vid 65 års ålder skulle i pension få tillgodonjuta hela kronofogdelönen, då honom deremot blifvit tillagd pension lika med kammarförvandter i K. M:s och Rikels Collegier. Hade Assessor Hollsten förutsett, att hans pension icke skulle blifvit lika med kronofogdelönen, så hade han ej tagit afsked, emedan han med en svagsint hustru och fern bani befinner sig i ganska knappa omständigheter. Mig synes, att det icke är R. Si. värdigt att låta en otydlighet i en författning lända till en så fattig familjs betryck. Jag stödjer mig härvid på ett annat skäl. Jag har sett, att för 2:ne embetsman, Kammarrådet Hertzman och K. Räntmästaren Ahlgren, af hvilka den sednare tagit afsked, Utsk. tillstyrkt, att de må uppbära pensioner till likhet med hvad deras på stat åtnjutna löner utgöra. Jag bekänner, att den skillnad, Utsk. gjort ^mellan dessa tjenstemän och Assessor Hollsten, nästan före - Den i Junie. ra. 55 faller mig oförklarlig, och jag hoppas derföre, att Ulsk. skall sjelf rätta della missförhållande. Slutligen får jag i afseende på det arfvode, Utsk. föreslagit åt de arbetande ledamöterna i Lagcommitteen, äfven begära återremiss af utlåt. lin värd ledamot har ganska sanningsenligt yttrat, att dessa trenne ledamöter befinna sig uti olika förhållanden. En af dem har nemi. en ganska god domsaga, har fått hvad han önskar och skall således blifva tillfyllest belåten med 1,000 r:dr.
Och Isaac sådde der i landet, och fick det året hundradefaldt; ty Herren välsignade honom. Och han vardt en mägtig man, gick och växte till, till dess han vardt ganska stor. Och hade mycket gods i får och fä, och mycket tjenstefolk; derföre afundades de Philisteer vid honom. Och kastade igen alla de brunnar, som hans faders tjenare grafvit hade i hans faders Abrahams tid, och fyllde dem upp med jord: Så att ock Abimelech sade till honom: Far ifrån oss; ty du äst vorden oss för mägtig. Då for Isaac dädan, och slog upp sin tjäll i Gerars dal, och bodde der. Och lät uppgrafva igen de vattubrunnar, som de i hans faders Abrahams tid grafvit hade, hvilka de Philisteer efter Abrahams död igenfyllt hade: Och kallade dem vid samma namnet, som hans fader dem kallat hade. Grofvo ock Isaacs tjenare i dalenom, och funno der en brunn med lefvandes vatten. Men herdarne af Gerar trätte med Isaacs herdar, och sade: Detta vattnet är vårt. Då kallade han den brunnen Esek, derföre att de hade der gjort honom högmod. Då grofvo de en annan brunn, der trätte de ock öfver; derföre kallade han honom Sitna. Då skyndade han sig dädan, och grof en annan brunn; der trätte de intet om; derföre kallade han honom Rehoboth, och sade: Nu hafver Herren gifvit oss rum, och låtit oss växa till i landena. Derefter for han dädan till BerSaba. Och Herren syntes honom i den nattene, och sade: Jag är dins faders Abrahams Gud: Frukta dig intet, ty jag är med dig, och skall välsigna dig, och föröka dina säd, för mins tjenares Abrahams skull. Då byggde han dersammastädes ett altare, och predikade om Herrans namn, och uppslog der sitt tjäll: Och hans tjenare grofvo der en brunn. Och Abimelech gick till honom af Gerar, och Ahusath hans vän, och Phicol hans härhöfvitsman. Men Isaac sade till dem: Hvi kommen I till mig?