Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med ett ord, det är en absolut omöjlighet, att en person kan medhinna allt detta och de flera andra göromål, som honom skulle tillkomma. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Jag önskade, att vi nu icke måtte återkomma till samma fråga, som på f. m. blifvit afhandlad. Jag tror, att om man utreder, hvad man verkligen här menar med åklagaremagten, skall hela denna discussion blifva öfverflödig. Sålunda har min mening icke varit att göra Just.ministern till chef för åklagaremagten; men jag har ansett det höra tillhöra hans rättighet att anställa åtal, och att det icke möjligen bör kunna betagas honom magt att tilltala embetsmän, hvilka han linner försumliga, och jag hemställer till Gr. Frölich, om icke Lordcancelleren i England äger en sådan magt. Jag vågar påstå det, ehuru jag vet, att denna magt utöfvas af en annan person, jemnförlig med en advocat i en Hofrätt eller vår Just.canceller. Man har talat om den stora anomalien deruti, att en ledamot uti Conseillen tillika skulle vara ledamot i Högsta Domstolen, och jag får äfven härvid erinra, att likväl Lordcancelleren innehar en sådan dubbel befattning. Om man genomläser 27 § Reg.F., hvaruti stadgas, att Just.cancelleren skall hafva tillsyn öfver rättvisans handhafvande och i sådan egenskap beifra fel, som af domare och embetsmän kunna begås, tror jag, att man bör finna, det nämnde åligganden böra öfverflyttas på chefen för partementet. Jag tror likväl, att detta icke tillhör nu förevar. §. Hr von Troil, Emil: Min opinion är, att R. o. Ad. hvarken bör uttrycka, att åklagaremagten skall eller icke skall tillhöra chefen för Just.departementet, utan öfverlemna bestämmandet häraf till K. M. Mig synes, att äklagaremagten, lika som hvarje annan förvaltningsgren, måste höra under något departement; men derföre Ur det icke sagdt, att Just.ministern bör vara chef för åklagaremagten, lika som det synes mig olämpligt, om en departementschef skulle fungera såsom Just.canceller.
Vid föredragning häraf den £ sistlidna Juni behagade, med afseende jemväl å hvad Riksmarskalks-embetet vidare anfört om, att Eders Kongl. Maj:ts egen nuvarande fatbur på Riddarholmen ganska väsendtligen komme att inskränkas genom den blifvande sammanbindnings-jernbanan genom hufvudstaden, så att sannolikt inom en ej aflägsen tid en ny lokal äfven för denna fatbur erfordrades, Eders Kongl. Maj:t, jemlikt Riksmarskalks-embetets underdåniga hemställan, förständiga Ofverintendents-embetet att inkomma bland annat med uppgift å någon vid Mälarens strand, ej alltför aflägse belägen passande plats, tillräckligt stor, för att dit kunna förlägga fatbur för alla de Kongl. Hofvens serskilda hofhållningar, Eders Kongl. Maj:ts egen deri inbegripen, jemte nödiga ritningar och kostnadsförslag, uppgjorda efter det vederbörande Hofchefer fått tillfälle att yttra sig, rörande uppförandet och anordningen till en början af en gemensam fatbur för Hennes Maj:ts Enke-Drottningens och Deras Kongl. Plögheter Hertigarnes Hofhållningar, samt med lemnadt utrymme å tomten för Eders Kongl. Maj:ts fatbur, i händelse den skulle komma att till samma lokal öfverflyttas. Till underdånig åtlydnad häraf har Öfverintendents-embetet jemte underdånigt Memorial af den 10 innevarande månad öfverlemnat ett af Förste Arkitekten L. Haverman utarbetadt, af ritningar och kostnadsberäkningar åtföljdt förslag, afseende a) inköp af en Brädhandlaren A. G.
Ar omyndig lill de år kommen, att han sjelf hnna kan, det förmyndaren ej väl hans egendom förvaltar; stånde ock honom fritt att det hos Rätten angifva. § 9. Till gode män varde, såsom arfvode, af förmyndare inbetaldi ett för hundrade af den omyndiges räntor eller inkomster. § 10- 1 afseende å de förmynderskap, som äro under Hofrätts vårdnad, gälle, med hänseende till Hofrätt, hvad här ofvan blifvit om annan Rätt eller domaren å landet stadgadt. § W Der Förmyndarekammare finnes, lände hvad derom särskildt stadgadt är till efterrättelse. Härefter har Utskottet att besvara framställningarna angående förändrade reglor för sjelfva förmyndareförvaltningen och bestämmande af visst förmyndarearfvode. Hvad dervid angår Herr Carléns förslag om ett tillägg till 22 Kap. 4 § Ärfda-Balken, så synes ett sådant, i följd af stadgandet i 7 § af nyss intagna författningsförslag. öfverflödigt; hvadan Utskottet anser vidare utlåtande deröfver icke erfordras. Beträffande åter Herr Lal/ersledls förslag, så torde det knappt behöfva erinras, att fördelarna af ett inhemskt fondsystem, dem motionären framhållit, val icke, huru stora de än må vara, kunna ega någon afgörande vigt vid fastställande af reglor för förvaltningen af omyndiges medel. Men motionären har utgått från den grund, att det vore af större vigt för den omyndige, alt hans kapital mot skälig ränta säkert och utan äfventyr bibehölles, än att något högre ränta tillfälligtvis vunnes. Afven med godkännande af denna grundsats kan dock ej antagas, att ett sådant mål skulle vinnas genom de föreslagna stadgandena.
Hvad, enligt den berörda punkt bifogade tabell, Litt. D., blifvit, i afseende å Revisions-sekreterarnes och Protokolls-sekreterarnes löner, af Utskottet tillstyrkt, afslogs utaf Ståndet, som för dess del i stället beslöt, angående Revisions-sekreterarnes löner, att sådan tillökning deri borde ega rum, att för de två äldste i tjensten varande Revisions-sekreterare lönerna skulle höjas med 500 R:dr; för de fyra, hvilka, i anseende till ålder i tjensten, kommo de förre närmast, med 600 R.dr och för de två i tjensten yngste med 700 R:dr för dem hvardera; och skulle lönerna för dessa embetsmän följaktligen komma att utgöra, för de två äldste 4,700 R:dr, de fyra dernäst i tjenst varande 4,500 och de två yngste 4,300 R:dr, allt för dem hvar dera; samt angående Protokolls-sekreterarnes löner, att dessa skulle, lör hvardera af bemälde embetsmän, utgöra 3,000 R:dr årligen. Hvad i öfriga delar af 5:te punkten och dervid fogade tabell, Utskottet tillstyrkt bifölls. 6:te punkten: Mom. litt. a), deruti Utskottet tillstyrkt förhöjning med 500 R:dr i den Hof-rätternas Presidenter tillkommande årliga lön, afslogs; m$n öfriga delar af samma punkt, äfvensom 7:de, 8:de, 9:de, 10:de, ll:te, 12:te, punkterna biföllos. Vid Utskottets anmälan i 15:de eller sista punkten lät Ståndet bero. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. SS. DD. Vid förnyad föredragning af Slats-Utskottels den 14 och 18 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 42, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Andra Hufvud-titel, stadnade Ridderskapet och Adeln i följande beslut:
Edelcrantz, Presidenten Friherre, anmäi’kning vid ett, lemnadt stående lån för en Spinnerilnrättning, II s 154—*56. Promemoria af, i anledning af Revisorernas Anmärkning, II s i85—191. ytterligare upplysningar härom meddelade af 1822 års Revisorer, II s 548, ^ 549. Edgång, om ändring af författningen om; Motion, remitt. tili Lagutskottet, II s 1222. Utskottets Utlåtande, VII x.' s 71 — 87, återrem. af Adeln, IX s 237. Ytterligare Utlåtande, YII 2. s 872 — 882, bif. af PresteStåndet, IX s 743, af BondeStåndet, IX s 790, af BorgareStåndet, IX s 809, af Adeln, IX s 842. Underd. Skrifvelse, X 1. s 718, 719. 83 RiksdagsBeslutet, §. i4- Effecter, angående beläning af exportable, i Banken. Statsoch BancoUtskottens Betänkande, IV 5. s 4^9— 441 » lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s 1199, lemnadt till BancoUtskottet af Adeln, IX s 1211. Egendom, angående utmätning och försäljning af fast; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1237. Utskottets Betänkande, VII 2. s 100a — 1016, Lif. af PresteStåndet, IX s 874, återreni. af BorgareStåndet, IX s 876.
Det finnes dock ett sätt att i betydlig mån afhjelpa denna olägenhet, hvilket sätt en föreg:de talare redan vidrört. Att detta sätt ej blifvit af Utskin taget i öfvervägande, förundrar mig så mycket mera, som detsamma utgjort föremål för en särskild motion i detta ämne. Motionären är Frih. Stael von Holstein, hvilken ibland annat föreslagit: »att hvar och en jordägare, genom hvars ägor allmänna vägar framlöpa, skulle få hela det vägstycke som honom ålåge att underhålla, sig t i 11 delad t inom sina ägor.» Om det stadgades, att hvarje väghållningsskyIdig skulle såvidt ske kunde få sin väglott inom sina ägor eller så nära dem som möjligt, så tror jag, att de olägenheter som f. n. äro förknippade med denna skyldighets fullgörande skulle till en stor del försvinna, och om det derjemte stadgades, att för underhållet af de vägstycken, som icke kunde på detta sätt fördelas, skulle de väghållningsskyldige erhålla skäligt bidrag, dock ei på det sätt Utsk:n föreslagit, utan sålunda, att de vägpenningar som upburos, skulle uteslutande användas till dessa vägstyckens underhåll; skulle jag tro att det åsyftade ändamålet eller lindring uti det ifrågav:de besväret, vore nästan helt och hållet vunnet. Man har visserligen emot förslaget om vägpenningar uptagande anmärkt, att upbördsmännen hade svårt att veta huruvida en tjensteman vore stadd i tjensteärender eller icke, men om man ej fritoge någon tjensteman från vägpenningars erläggande, så vöre ju denna svårighet häfven. Man har äfven invändt, att det till största delen skulle blifva bemmansägarne sjelfve, som finge erlägga dessa vägpenningar och sålunda företrädesvis belastas med kostneden för vägarnes underhåll. Denna invändning må äga sin riktighet, men lika riktigt är det, att vid sådant förhållande komme den, som oftast before vägen, att mest bidraga till densammas underhåll; och fullgörande af detta onus blefve såmedelst rättvisare fördeladt.
såsom delegare, qvarstå i Arméens PensionsCassa eller Amiralitetets Krigsmanshus-Cassan. Kongl. Majit, som härefter, den 16 Januarii innevarande år, till ytterligare pröfning förehaft frågan om Navigations-Scholors inrättande, har dervid, jemte instämmande uti de af Förvaltningen af Sjö-ärendena och Commerce-Collegium i ofvanberörde måtto yttrade åsigter, i Nåder gillat de af samma Embetsverk i underdånighet insända förslag till stadgar för berörde Scholor, Instruction för Lärarne samt Aflöningsoch InventariiStater; hvarjemte Kongl. Majit i Nåder förordnat, att Förvaltningen af Sjö-ärendena skall, sedan Navigations-Scholorna blifvit or - a6 Kongl. Maj.ts Nådiga Pro/jos. N.o ij.. ganiserade, för hvarje år utse en sakkunnig Sjö-Officer att inspectera nämnda Scholor och anställa Examen med Eleverne, för att utröna och till Förvaltningen af Sjö-ärendena inberätta hvilka framsteg de gjort i de till Sjöväsendet hörande undervisningsämnen, samt att Protocoll dervid bör hållas och undertecknas af hemälde Sjö-Officerare jemte Scholaris Föreståndare, och utdrag deraf företes vid don slutliga Examen, hvarje Elev, elier fullbordad curs, måste på redan föreskrifvet sätt undergå, till vinnande af de intyg, som, enligt Kongl. Brefvet af den a3 Januarii sistlidet år, och Commerce-Collegii derpå grundade Kungörelse, för Skeppare erfordras; hörande skyldigheten för vederbörande att undergå dessa Examina efter i83o års slut vidtaga, utan afseende derpå, om Navigations-Scholorna då hunnit organiseras eller icke.
BancoUlskottet har derwid, med afseende 8 Rikets föreställe högst trängande behof ej kunnat undgä, att lill de Nespccuve Ständcns upplysta vmpröfning underställa om icke ett ytterligare bi» träde ifrän Banken, till ett belopp af nägvt öfwer 2 Millioner R dr, mätte fä äga rums För BancsUtskottet blefwe det synnerligen tillfredsställande, om jemlikt Herr Friherre L^iljenci-Ältt2'8 uppgjfne Förslag, nödwändigheten af Bankens widare tillskott kan inskränkas till blott Disconterings-rättighet wid förefallande behof, pä högst En Million Riksdaler. I sädan händelse, kan BaticoUtstoltet likwäl ej undgä, att uti liqviden ös» wer utaftigneringarne och Jnsätkningarne ä en sä» dan Discont-räkning, fördehälla enahanda Ränta, som för Bankens öfriga Förfkotter till Statö-wer - I72 Den 5 Januaris. ket bliswer faststäld: ätwensom, att Banken/ igenom berörde Discont,rätt, b jswer lfrätt alik widare understöd till Slaten, ftjsallod. Hworöfwer Utdrag of Protocofet, t!l! de N-specstve Ständer: expedieras skulle. Ar och dag som förr stufwlt star Ester bef-llning kl. l-jblLinAillL. ttidray as Protokollet, hållit dos Riksens Högloft Sanders BankvUtstolt den :8 December 1809.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade de båda af Hans Excellence nyss framställde propositioner, hvilka åter på enahanda sätt, som förut, besvarades. Grefve Brahe: Min tanka är visserligen icke, alt ytterligare uppehålla Ridderskapet och Adeln med detta ämne. Jag trodde, att då två Stånd afgjort det, kunde lätthet i afgörandet här vinnas , om Ridderskapet och Adeln med dem sig förenade, i synnerhet som deras beslut är öfverensstämmande med Stats-Utskotlets och Den 26 O e 10 b e r e. m. Konungens förslag; men om Ridderskapet och Adeln heldre önskar förblifva vid sitt förra beslut, afstår jag visserligen från det yrkande jag framställt. Herr von Vegesach} Ernst: Jag tror, att det är mera conseqvent, att Ridderskapet och Adeln förblifver vid sitt förra beslut, än att Ståndet nu skulle förena sig med Presteoch Borgare-Stånden. Flans Excellence Flerr Grefven och LandtMarskalken IVågade å 113m, om Ridderskapet och Adeln förblef vid dess i detta ämne redan fattade beslut. Ropades Ja. I anledning hvaraf Flans Excelleuce hemställde, om Ridderskapet och Adeln godkände den af Utskottet i afseende derå för esla gne Yoterings-proposition. Ropades Ja. Angående anslaget för KrigsCollegii Departementer_, till FörsvarsVerkets materiella behof. Herr Lefre'n: Jag anhåller vördsamt, att få underrättelse om Protocolls-Utdrag från Presteoch Borgare-Stånden ankommit rörande denna fråga. Undertecknad Riddarhus-Secreterare : Ännu hafva icke Protocolls-Utdrag rörande den - Den 26 October e. ni. denna fråga från bemälde Riksstånd ankommit. Herr Lefrén’. Jag tillstyrker, att Ridderskapet och Adeln täcktes förena sig med BondeSlåndet i frågan om medlens utgående från RiksgäldsContoiret.
Hvem skall väl, med sken af rättvisa, bestraffa förfalskaren af en Banco-Trea eller plåtsedel hårdare, än den person, som genom inbrott i annans hus stört hemfriden, röfvat penningar eller egendom till flere tusende Riksdalers värde, och, i den ofta förutsedda händelsen af motstånd, varit beredd alt möta våld med våld. Brottets objectiva beskaffenhet kan således ej iner i förra fallet -än i det senare rättfärdiga Lagens grymhet. Högiofliga Utskotten hafva såsom vidare skäl anfort, att åtalen rörande förfalskning af Bankens sedlar under senare år ingalunda minskats. Om detta beklagliga förhållande, som likväl af Justitiae-Stals-Ministerns sisla embets-berätlelse icke till fullo bekräftas, vore ett obestridt factum, så skulle deraf blott följa, att retelsen till sedelförfalskning ännu fortvarar, men ingalunda att den terrorism i vår lagstiftning, som i Banco-sedlarnes påskrift: skall varda hängd, ger sig tillkänna, vore det tjenligasle medlet till dess undanrödjande. Att dödsstraffet skulle vara det mest afskräckande, är åtminstone högst problematiskt, och lemnade man åt brottslingen sjelf frihet att välja mellan dödsstraff och fängelse-straff på lifstid, så skulle troligen mången gifva det förra företrädet framför det senare. Dock måste, efter den nyare tidens upplystare och mer uldildade straff-lheori, ändamålet med hvarje straff vara, ej blott att förekomma brott, ulan äfven att förbättra brottslingen. Det är den stora, den betydelsefulla, rigtningen af straff-lagarne, betragtade från en ej blott philantropisk, utan christlig synpunkt. Förbiser eller åsidosätter lagstiftaren detta högre mål, så ställer han sig med all sin lagkunskap, all sin verkliga eller förmenta omsorg om samhällets yttre välfärd, likväl utom Christendomens anda, som dock är Statens hjerta och lif. Ur denna synpunkt har jag understöd! Friherre Ceder ströms, Anders, förslag, mot hvilket inga vigligare skäl tala, än de, som här blifvit vederlagda.
St;r sammankallat, måtte för denna gang> pä samma sätt som dittills, anordnas, att af Fullmägtige i R. Slira Bank, vid 364 S ta t s - U t s k o 11 e t s föreskrifne händelser utlemna^ till så stort belopp, som framdeles vid samma Riksdag, blefve af R. St:r fastställdt; och att Gfverskotten på Statens Ordinarie och Extra-Ordinarie inkomster skulle användas till de utbetalningar, som kunde äskas å det mindra Creditivet, som till utgående af RiksgäldsContoiret anvistes; äfvensom bemälte Contoir, i händelse af brist på nödige medel dertill, borde ega att utställa Obligationer till Sedelhafvaren på valeurer å 5oo , 2Öo och ii5 R:dr B:co, att af RiksgäldsContoiret betalas i BancoSedlar vid anfordran, jemte 3 Procent ränta. Serskildt föreslog Stats-Utskottetj i Memorial den 25 October 1823 (4 S. 5 B. p. 640), det större Creditivets belopp till 2 Millioner och det mindre till i,5oo,ooo R:dr. R. Stirs i delta ämne fattade Beslut (Riksd.Besl. p. i3 är af följande innehåll: I öfverensstämmelse med Stadgandet uti 63 §. af Reg.Formen att tvenne serskildta tillräckliga Summor, vid hvarje Riksdag, skola för oförutsedda händelser afsättas och anslås till K. M:ts höga disposition, hafva vi beslutit, att den ena, eller det så kallade större Creditivet, hvilket, jemlikt innehållet af ofvanåberopade Grundlagsrura, skall lyftas i Banken, må utgå lill enahanda belopp, sora vid sistlidne Riksdag bestämdes, eller till Två Millioner R:dr, och anvisat den andra, eller det mindre Creditivet, att utgå på sätt vi, uti sammanhang med den vid innevarande Riksdag vidtagne Finance-reglering förordnat, och till en Summa af i,5oo,ooo R:dr tillgänglige då K.
Af den 25. sistledne Februarii i anledning af väckt fråga om en Fristads inrättande för sådana personer, hvilka mindre af verkelig ondska och elakhet, än af andra tilltällige orsaker förlorat medmänniskors agtning. 2:0 Af den 20 sistledne Februarii, i anledning af väckt ifråga om förändring i mätningssättet af Säd och Helm. 3:0 Af den 25 Sistledne Februarii, angående väckt fråga om grunderne för en företagen jämkning 1 BåtsmansRoteringen i Halland 40 Af sistnämnde dag, rörande väckt fråga att med undantag af Säterier, Boställen och PostHemman , alla andra Hemman böra deltaga uti KronoSkjutsning, Brefbäringsoch Krono Fjerdingsmansbesväret eller andra dylika Qnera, som Jord i allmänhet åtfölja. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch OeconomiaeUtskottets den 25 sistledne Februa - \ 316 Den 2 4 Martti, f. m. rii afgifna samt den 19. dennes på bordet lagda Betänkande, i anledning af väckt fråga om nödvändigheten af förklaring i vissa delar af Kongl. Majits Nådiga Kungörelse den 3. April 1816,0111 öfverenskommelse! rörande Presterättigheter. Herr von Hauswolff, Carl 'Gustaf Reinhold: Om Högloflige Ridderskapet och Adeöi samt de öfrige Respective RiksStånden skulle finna skäligt bifalla Utskottets nu upplästa Betänkande , hvarigenom tilIstytkes fastställelse af de äldre Contracter, hvilka emellan Herrar Pastorer och vederbörande Tiondegifvare om en bestämd Tiondesättning blifvit träffade } får jag dock äran anmärka det förbehåll, hvartill serskilda omständigheter föranleda, att Gottland i denna del må fiån Rikets öfrige Provmcer undantagas, emedan å sistberörde
— Sluteligen får jag fästa uppmärksamheten på innehållet af i3 §. i 2 Cap. af Förordningen, så lydande; ”Är jord eller lägenhet, som efter hvad i 1, 9, 10 och 11 ”§§. säges, från Frälse, Frälseeller Kronoskatte samt under stadgad åborätt upplå”tet Krono-, KronoRusthållseller annat "publikt hemman afsöndras får, på annat ”sätt eller under andre vilkor upplåten, än ”nu tillåtet är; varde sådan ägoafsöndring, "när påstående af vederbörande väckes, ef”ter derom för hvarje fall här ofvan stadgade föreskrifter, rättad och jemkad, samt ”äge sedan bestånd, der den i öfrigt laglig ”och gällande pröfvas; och njuteden, som ”deraf lider, skäligt skadestånd. Åtnöjes ”icke Innehafvaren af den afsöndrade jor - 2Ö2 Den i3 April. ”den eller lägenheten med sådan rättelse ”och jemkning, eller kan den icke ske; gån”ge då jorden eller lägenheten till hemma”net åter emot skälig lösen.” Detta går för långt, emedan det har retroactif verkan på förhållanden, som äro genom lagakraft vundna domar fastställde, och således skulle häfva i öfrigt beståndande domslut. Friherre Ehrenborgh^ Casper Wilhelm: De af Herr Törnebladh nu framställde anmärkningar utgöra endast en repetition af hans förut gjorde motion. Utskotten hafva redan förklarat, att de icke kunnat dela Motionärens tanka, och jag anser således anmärkningarne icke förtjena vidare vederläggning, än den Betänkandet innehåller. Då Kongl. Maj:t i den utfärdade Förordningen endast upptagit och vidare utvecklat de grunder Rikets Ständer sjelfve vid föregående Riksdagar uppgifvit vara öfver* ensstämmande med deras önskningar och åsigter, hemställer jag, huru detta skulle kunna föranleda till klander af sättet för Författningens tillkomst. Jag anhåller derföre om proposition till bifall på Betänkandet. Herr Danckwardt > Magnus Georg:
Jag tror att begäret att se hur han skall göra tar öfverhand öfver allt annat. Och så fins det visst glimten af en förhoppning om . Det fins något ini mig som hviskar om en hos tillvaron innestående fordran. ”Ni kan skratta ibland, alldeles som en ung flicka; det gör er tio år yngre och man får ett intryck som om ni toge er skada igen för något.” Fru Schram var i sina arbeten hälften bacchant och hälften ”Moralistinde,” sade han, ”en meget uheldig forening.” Han tyckte så illa om Tvist. Den verkade naivt. Förf. måtte aldrig ha känt lycklig kärlek. – ”Hvarför kom ni att tänka på det?” – ”Jo, ty det är en komplett omöjlighet. Två menniskor som älska hvarandra och som icke ha råkats på flera månader ja nu säger jag något förskräckligt, något opassande och som ni blir vred öfver, men – de skulle icke ha stannat tio minuter i det rummet.” Jag sänkte hufvudet; jag hade förstått. ”Men om det vet jag ju ingenting.”112 Jag satt orörlig och stirrade in i lampans röda ljus. Det var så underligt allt det han berättat. Denna häpnadsväckande vida erfarenhet är en ny verld för mig, – den som jag längtat efter. Det är så underligt, så underligt. Det käns som att vara ett barn och af en främling ledas fram genom en storstads brokiga virrvarr. Jag känner mig så liten och värnlös i allt detta okända, jag måste trygga mig till denna hand, som omsluter min, – ja sjelfva skrämseln för och misstron till honom är blott den första skyggheten i ett barns tillit. Jag satt alldeles stilla med vidöppna ögon, det föreföll mig sjelf som skulle jag stelna så. Då lade det sig en varm hand öfver min, som hvilade på bordet, och han talade också som till ett barn. – ”Se icke saa alvorlig ud.” – ”Jag känner mig så fattig; jag har ju nästan ingenting upplefvat.” – ”Tycker ni det är en förlust, att inte ha lidit så mycket?” ”Jeg tror at de er en brav Skabning.”113 Brav? Ack hur länge skall han tro det!