Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det unga paret reste sig upp och gingo ut, hvilket föranledde Abramson att ännu en gång yrka på serenad. Men efter denna sista kraftansträngning sjönk han tillbaka mot stolens ryggstöd och sade inte ett ord mer. Hans ögon glänste af ett slags slö, fuktig glans, och hans ansigte strålade. När de druckit kaffe och kommit ut på gatan hade det slutat att snöa, och månen lyste med kall, skarp glans, under det att molnen drefvo snabbt för den starka blåsten. När de kommit ut till Drottninggatan, stannade sälskapet. Abrahamson stod stilla med händerna i fickorna. Han var synbart rörd, och han nickade upp och ned med hufvudet. – Är du ond på mig, Grane? sade han plötsligt med instälsam, litet sluddrig, röst och lade händerna på dennes axlar. Du ska ta mig fan inte vara ond på mig. För i dag är jag full, men det gör ingenting. För det går öfver. Men du är en djäfla hygglig pojke, och du ska inte vara ond på mig. Grane försäkrade att han inte var ond. – Nå, då ska vi vara tillsammans. Herre min gud, hvad den månen lyser, Se hvilken glans utöfver land och stad. Himlen är blå ... – Nej det är den inte. För i dag är den grå. Men det är det samma. Då var den blå. Men i dag ska vi vara tillsammans. För i dag är det da’n före julafton. Nej, det är julafton är det, bara om en halftimme. Ska vi opp på slottsbacken och se på naturen, hvad? Och hälsa julen välkommen? Norström förklarade, att han skulle gå hem. Han ville gå och lägga sig. – Nå, gå hem och lägg dig då, vet jag. Men vi ska gå opp på slottsbacken, för det brukade jag göra i min ungdom. Ajö med dig, Norström. God jul. – Det samma. Det samma. Norström gick hem, men Schultz, Grane och Abrahamson började att arbeta sig fram genom snön för att komma upp på slottsbacken. Backen är brant, och man skred framåt under tystnad. När de kommit upp, stannade alla tre en stund och drogo andan. Därefter gingo de fram på sluttningen utanför hufvudfasaden.
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den i5 Februarii 18 2 3. r S. D. Föredrogs å nyo och bifölls ConstitutionsUtskottets den 7 dennes afgifne, och d. is derpå följde förmiddagen på bordet lagde, Memorial, angående tryckning af en uppgift på do hvilande förslag till ändring i Grundlagarne, som Vd denna Riksdag till afgörande förekomma, JJt supra. Den 17 Felni*?iU 317 Höglofige Ridderskapet och Adeln åtskilja des klockan a eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. /. Lagerheim. Måndagen den 17 Februarii Plenum klockan io förmiddagen. Upplåstes de öfrige Respectire RiksStåndens ankomne ProtocoilsUtdrag af den 12 och i5 dennes; hvaraf inhämtades, att bemålte Riksstånd förblifvit vid deras förut meddelte godkännande af de utaf ExpeditionsUtskottet föresiagne unnerdåniga Lyckönsknings-Adresser till Hans M»j:t Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen i anledning af Hans Kongl. Höghets förestående förmälning med Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Josephina afXeuchtenberg och Eichstedt» Grefve De la Gardie, Jacob: I anledning af de nu upplåste Piotocolls-Utdrag, tager jag mig friheten nämna några ord. Sedan de af Expeditions-Utskottet uppsatte och till Riket» 5i8 Den 17 Februarii. Ständer afgifne Förslag till underdåniga lyekönsknings-adresser till Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen nu blifvit af de öfrige trenrie Riks-Siånden antagne och saulina förslag således komma att utgöra Riksens Ständers tanka; får jag till Ridderskapet 01 h Adeln hemställa, om icke, då de af Friherre
Banco Utskottet remitteraUe Nädiga kroposition, ans gäende medel til Jernhandteringens upratthällande, hafwer HögloflUtskottet til Banco-Fullmagtiges Ullätande behagat öfwerlemna. Detta af Kongl. Majit i Räder framstallte ämne hafwer under de sednast förfiurne ären ost ra Den 17 Mars. 775 ra utgjort föremålet för Banco Fullmagtiges öfwerläggningar; deras upmärksamher hafwa länge warit fastad pä Jermtilwerkningens, denna, nast Jordbruket, wigtigaste Närings iräkade tryckande belägenhet: och Fullmägtige hafwa wid alla rilfällen dera gjort alt det afseende, som med kanczuenK säkerhet warit förenligt; men de waga dock icke ril-, styrka nägon ändring uti de för Jcrnbeläningcn nu gällande Författningar, hwilka Fullmägtige anse för Lrmgu^n A ena sidan, samt Läntagare a den andra, lika billige. Det ar för Banco-Fullmägtige icke obekant, at en del af Läntagare pa Metaller, finna den af Högloft. Banco-Utskottet wid 1779 ärs Riksdag fastställde äterbetalnings-tiden wara för korrt, samt at Bankens säkerhet wore, i deras tanka, lika wäl bewarad genom den redan innehafwande Wag-^tte8ten, som igenom anskaffandet af en ny, hwarigenom Läntagare endast tilskyndas kostnad och beswär; Men Banco - Fullmägtige, äfwen som öanciucng Oommissarier^ hwilka uti förewarande amne blifwit hörde, anse denna olägenhet för Läntagare gansta obetydlig, i jemförelse med den nödiga säkerhet som kgnc^uen erhåller genom förnyade Wag-^ttester, Utfärdade nära et halft ar sednare, och hwilka säledes utwisa de förändringar som under liden kunnat förefalla, sa wäl med berörde Httescers utgifware, som sjelfwa Panten.
Grefwe I^öevenkjalm förenade sig med Grefwe öelörner, ty det wore obchageligt att fä uppbära ett personligt förolämpande, och nödgas bära det inom sig ända till betz justeringen, med hwilken kan dröjas flera wecker, wore förbi: han tillstyrkte bifall till hela Z allenast ordet oanständigt uteflötes. Herr Grefwen och Ordföranden gjorde proposition kill bifall pä den so Z med denna förändring, personligt förolämpande uttryck. Bifölls. si § bifölls med Constikutions - Utskottets förändring. 52 Z. Herr ? äKImsn: Wid ett tillfälle före detta yttrade jag min tanka om olägenheterna deraf, att en Ledamot skulle wara nödsakad att sjelf draga försorg om afffrifter af flera exemplar af sina memorial. Jag tror ännu att Cantzliet bör kunna förrätta afskrifningen och att den föreflagna författningen skulle hindra - 4538 Den 2! October. dra mänga, som hafwa bättre att göra, att inkomma med nyttiga förslag. Herr Iliam instämde häri, men förestog att Cantzliet för bestå afffriftcr borde erhälla serskild betalning. Herr Lilvergtolpe, 6ustak ^brakam, mcdgaf att wisterligen denna afskrifning kunde Cantzlicrne äläggas, men att i sädank fall Utan trrifwcl deras betjening behbfde mängdubblas, hwilket ej utan betydlig kostnad kunde ske, han trodde att bet wo. re allt för lätt för hwarje enskild person, som endast fä gänger framlemnade memorial att draga försorg om 4 afstriftcr och ätminstone lättare än för ett Cantzli att besörja de mänga hundra, hwaraf det efter en sädan stadga skulle öfwcrhopaS. Herr kZklmsn hade e) emot, att när communic ilion af ett Memorial med de andra Ständen begärdes, man dä sjelf drog försorg om afskrift terne; we» helt annorlunda förhöllc stg med de memorial som endast stola remitteras.
Dessa mångsidiga vapenslag fordra visserligen hos en del af sitt manskap en ganska hög utbildning, men hos en annan del icke större, än att hon af beväringsmanskap kan vinnas, och i många af de olika förrättningarna vid dem vore det en dålig hushållning att använda endast stamsoldater. Icke så vid kavalleriet. För att blifva ett kraftfullt vapen behöfver det fullgode ryttare. Att härtill under fred dana beväringsmanskap skulle fordra ett stort antal hästar, hvilkas anskaffning och underhåll blefve ganska dyrt, och dertill en lång öfningstid, som skulle ojemnt fördela beväringspligten, helst kavalleribeväring svårligen kunde uttagas annat än genom val af de för vapnet mest lämplige. Man kan således icke, redan från ett fälttågs början, införlifva beväringsmanskap med kavalleri, utan måste inskränka sig till att låta kavalleriets beväring danas vid depöterna vid krigets början och i nion af sin färdigbildning afgå till arméen. 44 Den betydelse, sora här ofvan gifvits ordet stam, är egen för Sverige och icke densamma i andra land, der armeen blott uppsättes genom allmän beväring. Der utgör arméens fredsfot, eller de i tjenst varande årsklasserna, sjelfva stammen. Det är den skillnad mellan de utländska organisationerna och vår, att vid de utländska växer fredsfoten till krigsfot genom de uppkallade årsklasser, som förut varit några år i tjenst, — växer således med mer och mindre fullbildadt, fastän under flere år tjenstefritt manskap, som i afseende på öfning är af samma slag, till en del likartadt med den stam, dit det kommer. Hos oss deremot skall stammen upptaga en flerdubbelt starkare beväring, nästan utan öfning, och vår fredsfot sväller till krigsfot endast genom rekryter. Detta är en högst ofördelaktig skillnad. En soldat kan möjligen blifva så god som två eller tre fiender; det är önskligt, det är tänkbart; men att göra en soldat så duglig, att han, tillsammans med två föga utbildade bildar tre goda soldater, är icke möjligt.
Det intresse för landtbruksnäringen, som de sednare årens lyckliga konjukturer gifvit ett ökadt lif, ingilver den förhoppning, att Länet med allt hastigare framgång skall sträfva till uppnående af detta mål. Den gagnande verksamhet, som Länets Hushållnings-Sällskap fortfarande utöfvar, synes ock i detta afseende medföra stor nytta såväl omedelbarligen sorn äfven, måhända fördelaktigast, genom de i de flesta härader nu inrättade hushållsgillena. Då Hushållnings—Sällskapet hufvudsakligen måste egna sig åt mera omfattande och allmänna frågor, äga deremot hushållsgillena tillfälle att mera fästa uppmärksamheten vid hvarje orts särskilda förhållanden och der sprida den erfarenhet och de upplysningar, som i hvarje hushållsgren kommit dem till del. På detta siitt, ej mindre än genom de belöningar, som vid täflingsplöjningar och för utmärktare kreatur åt allmogen utdelas, verka hushållsgillena gagneligt för jordbruksnäringens utveckling. Landtbruksskolan vid Wäderbrunn, som står under Hushållnings—Sällskapets inseende, och hvilken underhålles dels af dertill anslagne statsmedel, dels ock af riintor utaf enskilda, under nämnde Sällskaps förvaltning ställde, donationsmedel, verkar äfven i sin mån för samma ändamål. Tolf lärlingar af allmogens barn erhålla der fri undervisning, som fortgår i 2:ne år och är så inrättad, att 6 lärlingar årligen derifrån utgå. Lättheten för dessa lärlingar att genast erhålla förmånliga anställningar fortlär och antalet sökande lill dessa platser har ej heller minskats. Uti icke mindre mån gagnar skolan genom den bättre redskap, som der förfärdigas och ulstiilles vid Hushållnings-Sällskapets sammankomster samt lill någon del äfven föryttras. Jemte de egentliga sädesslagen, hvaraf icke obetydligt afsättes på andra orter, dels i Stockholm, dels i Orebro och derofvan belägne bergslag, dels i Norrköping, dels ock till Norrmän, odlas äfven lin, hampa, rofvor, morötter och skidfrukter.
Majlis nådiga befallning, allmän kungörelse af Quarantaines-Kommissionen blifvit utfärdad. 16:o angående inrättandet af en Skola i Kö pingen Borgholm på Öland. Anmäld den 25 October i83p, och har Kongl. Maj:t funnit denna fråga för bristande tillgång på medel böra tills vidare förfalla. 17:o om upphäfvande af det i Skolordningen stadgade ansvar för lärjunge., sorn underlåter att göra anmälan om slutad skolgång. i834 den 28 October anmäld, och uppskjuten för att i sammanhang med den allmänna regleringen af Rikets Elementar-Läroverk till nådig pröfning förekomma. Bil. till R. St. Just. Ombudm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1840. 55 18:0 angående väckt fråga om upphäfvande af dubbla Ijenstårsberäkningen vid befordringar till Ecclesiaslika Embeten och Tjenster. Anmäld den p November i83p. Kongl. Maj:t bar af förekomna anledningar funnit nödigt att från vederbörande ytterligare infordra nödige befunne upplysningar, innan Kongl. Maj:t fattar Sitt nådiga beslut i denna fråga"; hvarom Cirkulärbref under den iCi i samma månad blifvit ntfärdadt. 19:0 angående afskrifning af Allmänna Barn bördshusets skuld till Sundhets-Kollegium, stor 5oo R:dr. Genom nådig skrifvelse af den i5 November i834 hafva vederbörande Auktoriteter om Rikets Ständers beslut blifvit underrättade. 20:o angående nådig föreskrift om föreläsnin gars hållande vid Universiteten i Grundlagärne, och om förhörs anställande derutinnan vid alla de Akademiska Examina, sorn berättiga till inträde uti Statens tjenst. Anmäld den t November i83p. Kongl.
Då återremiss redan är beslutad från tvenne Stånd, lärer R. o. Ad. i allt fall vara oförhindrade att framdeles antaga en förändrad redaction af den föreslagna skrifvelsen, oaktadt R. o. Ad. nu afslagit den ifrågavar. rcdactionen. Hr Rosenblad: Jag anhåller, att bifallspropos:n ejma blifva förgäten, och hemställer, om ej de öfriga vilja förena sig om alsing. Gr. Horn: Sedan votering blifvit begärd på återremiss, måste den andra proposm nödvändigt blifva bifall. Att votera emellan afslag och återremiss är icke förenligt med grundlagen. Hr Dalman: Såvida icke de, hvilka önska återremiss, förena sig med mig om afslag, nödgas vi votera om contrapropras: n. Gr. Frölich: Stricte kan saken ej afgöras utan två voteringar; men om R. o. Ad. förenade sig att votera öfver, antingen bifall eller afslag skulle blifva contrapropos., hvilket jag, i motsats med Gr. Horn, tror kunna grundlagsenligen ske, så torde, efter resultatet af denna votering, de ledamöter, som begärt återremiss, eller ock de, som begärt bifall, afstå från en ytterligare votering. Ilr Cederschjöld: Jag hemställer, om det ej blir nödvändigt att först votera om contrapropos:n, d. v. s. emellan återremiss och afslag. Rifall skulle då alltid blifva ja-propos:n, och på utgången af den första voteringen berodde, livilketdera, antingen afslag eller återremiss, komme att inflyta i contrapropos:n. 54 Den 4 Maj f. m. Hr Stuart: Jag liar från början önskat återremiss, men instämmer i Hr Dalmans begäran om afslag, på det Utsk. ej må alltför länge uppehållas i sina göromål, i afvaktan på återremissens erhållande. Frih. Boye: Den första contrapropos. synes mig böra på det sätt uppställas, att om nej vinner, kommer särskildt att afgöras, antingen contrapropostn skall blifva bifall eller afslag. Gr.
Om jag deremot bygger en fabrik för att väfva silke eller bomull från Asien eller Amerika, då är jag helt och hållet befriad från att betala grundränta för detta samma vattenfall, för hvilket jag annars måste betala en dylik. Vill jag återigen använda samma vattenfall och samma jordplan till målning af Svensk säd, sågning af Svenska furustockar, eller till smältning al Svensk jernmalm inom bergslag, då belastas jag, utom andra skatter, med särskilda afgifter, såsom grundränta och tionde. Emellan dessa båda användnings-sätt af vattenfallet torde dock icke förefinnas någon väsendtlig skillnad. Jag vill här förklara, att, lika med Gr. af Ugglas och Gr. Mörner, tror äfven jag, att en följd deraf att grundräntan borttoges från qvarnar, blifver att rättigheten att mala bör blifva fri, samt att taxan för målning eller bestämd qvarntull komme Den 26 November f. m. 147 att upphöra. Allt detta har jag föreställt mig skulle vara tillräckligt antydt uti 4:de punkten af min motion, lika lydande i det närmaste med en punkt uti underd. skrifvelse af R. St:r vid sistlidne riksdag. Men som jag anser det vara för vidlyftigt att kasta sig in på dessa förhållanden, vågar jag icke dermed nu upptaga tiden. Hvad åter heträflar det af Gr. Mörner, så vidt jag vet för första gången, framställda förslaget om en aflösning af qvarnräntan, har jag deremot åtskilligt att invända. Först och främst, om en sådan aflösning skall ske, så torde knappast hvarken vi eller våra barn få skåda den lyckligen verkställd — och för min del skulle jag gerna sjelf vilja se den ifrågavarande reformen bringad till slut. För det andra anser jag det vara temligen orimligt att äska någon löseskilling för grundräntan af qvarnar och sågar, än mera att dervid tala om ett kapital, af Gr. Mörner beräknadt till öfver 2 millioner. Hvarför skall detta betalas? Jo! för den rättighet qvarnegare hittills haft att få mala och såga. Enligt Gr. Mörners förslag skulle de betala en sådan afgift, och likväl skulle alla andra tillåtas att mala och såga så mycket de ville, utan dylik afgift.
Jag mottalar allt detta på de grunder jag ofvan anfört emot all minskning af armeens tillgång på befäl. Ville jag söka biskäl , skulle jag till minnes föra, att enl. våra visserligen oss egna och sällsamma inrättningar, soldaten icke är lagligen pligtig att tjena vid annat reg:te, ja icke ens vid annat compagni, än han i capitulations-sedeln capitulerat sig till. 6:0 Lif-bevärings-regementcl. Utsk. ”föreslår reduelion af officers-corpsen , och manskapets exercerande af Lifgardets samt nästgränsande i ridel"ta reg:ters officerare.” — Jag har sagt , ”ingen minskning ”af armeernas befäl.” Men här tala äfven andra skäl. — Kringspridt blir aldrig detta unga manskap hvad det är under ett permanent befäl, som äger dess tillit. Stockholm minnes sitt raska landtvärns Öde 1808, och huru dess obildade tapperhet med olyckor belönte uppoffringarna. — Och sedan är det så, alt ett collectivt namn ät en trupp bildar anda och hållning och fart. 1792 utgjorde Paris volontär - Den y Maj f. ra. bataljoner. Flere af Frankrikes sedan af krigsära höljda marskalkar grundläde dä sitt rykte, då de med utrop: J'AI”lons enfants de Pa r i s !” slungade dessa bataljoner mot de fieudtliga batterierna. — Lemnom åt en lask oell glad chef för Stockholms reg:le , att vid ett afgörande tillfälle och med lika lysande påföljd utropa: ”Gå på, Stockholmspojkar, — Stockholmsflickorna se er.” 7:o Hallands beväring. Emot dess upplösning som corps och fördelning på kringgränsande indelta reg:ten anför jag alla de mot upplösning af Stockholms bevar:s-reg:te angifna skäl. 8.0 Gottlands Nalional-bcväring. Utsk. ”afstyrker en af K.
Men det kan ock hända, att du oberoende däraf, stödjande dig blott på klar insikt, söker rista din bild i den bindande tankens hårda, skrofliga häll. Två tankeriktningar ha genomgått mänsklighetens historia, ehuruväl i allehanda skiftande, rena eller blandade former. Den ena är mera utåtvänd och lägger till grund det för ögonen synbara eller öfverhufvud det för sinnena tillgängliga. Den andra är mera inåtvänd och tager till utgångspunkt det inre andliga lifvet, sådant detta framträder i det sedliga, religiösa eller estetiska medvetandet. Hyllar du den förra åsikten och har du någon kännedom om den moderna naturvetenskapens vyer, ser du i universum en produkt af atomers växelverkan, bestämd af blinda eviga naturlagar. Det lefvande människosläktet är för ditt förstånd blott en konstrik form, framgången ur atomers lagbundna lek under millioner år. Om du ansluter dig till den andra riktningen, vänder du i likhet med den grekiske vise och med nazaréen blicken inåt i ditt eget bröst och finner där »ett springande vatten till evinnerligt lif». Först sänder du din tanke ut på ströftåg genom världens alla riken för att söka något, som hvilar vid sig själf, som hänger vid sitt eget väsendes tråd. Den irrar omkring i de doldaste snår, den ilar öfver vida rymder bland stjärnor och solar, men den finner ej hvad den söker. Trädet, som växer på marken, hämtar sin näring utifrån; stjärnan, som majestätiskt vandrar sin gång, riktas in i sitt lopp af omgifvande himlakroppar. Du kastar då din blick inåt i dig själf och finner där en kraft, ädlare än diamant, renare än guld, kraften, som bor i din plikt, din tro och din kärlek. Om än världar störtade samman i grus, lika hög och majestätisk, tror du, skulle pliktens bud stå för din själs öga.
R:dr 558,500. hvartill dessutom bör läggas den innevarande år till Riksgäldskontoret aflemnade Transport 558,500. 2,456,000. fi Slats-Ulshollels Memorial, JV; 558. Transport 538,500. 2,456,000. återstod utaf deri andel af Rikets Ständers banks kapital-öfverskott, som under 1844 och 1845 års riksdag till förenämnde verks utgifter anvisades, 419,422: 4, 8. gjj 922- 4 8 Yid jemförelse af nu uppgifna utgiftsoch inkomstsummor, befinnes, att utgifternas sammanräknade belopp öfverstiger inkomsternas med 1,478,077: 45, 4. Men utom de å förstomförmälde tabell uppförda utgifter, måste Riksgäldskontoret, under ifrågavarande tidrymd, eller åren 1848 med 1850, i föreskrifven ordning tillhandahålla och utbetala de anslagsoch lånesummor, som under 1840 och 1841 samt 1844 och 1845 års riksdagar beviljades, och till utgående från detta verk anvisades, samt efter innevarande års början antingen blifvit uttagna eller kunna af vederbörande utbekommas, nemligen: Återstående utgifter till följd af extra statsregleringen vid 1840 och 1841 års riksdag. Återstoden af anslaget för läns-, härads-och sladsfängelser R:dr 403,679: 17, 11. (Skillnaden mellan detta äfvensom nedanstående anslags och Iåns här uppgifna belopp och de enligt Riksgäldskontorets nya reglemente återstående utgiftssummor, utgör hvad som från den 1 Januari till den 1 Juli innevarande år blifvit af Riksgäldskontoret utbetaldt.) Återstoden af anslaget för Ljusneelfs upprensning 600. — Anslag för hamnanläggningen vid Åhus Låneunderstöd för samma företag 20,000. gg qqq
Och så hade hon lätta, hvita pärlor, som gungade på hals och armar, när hon dansade. » sitta med sin bok i handen på åldrig träbänk, inskriftsrik, och löga dagsverkströtte anden i Shelleys vingade lyrik. zÅtt Syrenens blomsterklasar dofta och hägna korsens mörka trä. ftiär, här på kullarnc ha ofta de gamla släktena böjt knä. » Ah, att du såg så noga efter allt, » afbröt hon skrattande; » karlar äro verkligen lika småaktiga som vi. Vet du, j a g har haft ett sådant där halsband af stora, hvita pärlor. » » Ja, jag minns henne precis sådan som hon dansade där, » sade han. » En kvinnas dräkt är som bladen i en ros: de omgifva henne med något skärt, individuellt. Män ser alltid något af själen uppenbara sig i det yttre — - reflex, såsom du nyss behagade yttra dig. Denna flicka var säkerligen poetiskt, hängifvet anlagd; j a g såg det ej blott i hennes drömmande blick, så lik din, ej blott i hennes blyga leende och mjuka rörelser, äfven de så lika dina, jag såg det i hennes dräkt, så olik de andras. Först och främst de där enkla, svagt rosafärgade knopparne, de hvita pärlorna, som säkerligen inte voro hvarken kostbara eller modernn. Och så klädningen af något skirt, böljande tyg, gräddfärgadt i botten och med stora, blekröda buketter. Ingen var så klädd på hela balen som hon. Jag hörde en fru bakom mig säga till sin granne: » Den där flickan är inte väl klädd; på en landtlig fest ute i det gröna skulle det passat, men på en sådan här bal sticker det nästan af för bjärt. » Men jag tyckte, att hon var som en bild af den blomstrande ungdomen i sin rosiga dräkt. » (Forts.) kyrkogården. till, att Idun med finnes hos alla edra bekanta! Mo&lt;Utl&lt;lnina Det första man har att göra, när man beslutit sig för att bli amatörfotograf, är naturligtvis att skaffa sig en kamera. Detta är emellertid ingen lätt sak numera, då det snart sagdt finns oräkneliga slag af kameror ute i handeln.