Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. besluta, alt besparingar ytterligare skola begagnas för delta ändamål, så har jag väl ingenting deremot, särdeles om beslutet fattas föle Riksrättens sammanträde, hvarigenom beslutet itinebure ett slags frikännelse för de tilltalade rådgifvarne; men följdriktigt af R. St. vore det icke handladt. Man har sagt att ifrågavar. tjenstemän äro tjenstfrie. Sådant är icke förhållandet; ty de göra alla tjenst såsom exped.secreterare, ehuru Ijenslgöringen, förmedelst deras talrikhet sällan påkom - Den 19 September f. m. 487 mer. Hvad det belru(Tar att löneregleringen bort ske successivt i den mån de öfvertalige afgingo: så var det detsamma sorn att säga, att det gamla förhållandet skulle fortfara intill dess de öfvertalige hunnit att med döden afgå. Huru det lyckats, se vi nu; men på det att de, som voro alldeles lönlöse, mätte få någon inkomst, så att de kunde fästas vid verket, Lief det nödvändigt att genast genom extra anslag förbättra deras ställning. Om nu R. o. Ad. skulle bifalla K. M:s propos. med det af Frih. Sprengtporten yrkade tillägget i afseende på besparingarnes användande, så befarar jag att ett sådant beslut svårligen kunde verkställas. Jag tror derföie säkrast vara alt oförändradt antaga K. M;s nåd. proposition. Frih. Cederström: Det var i anledn. af Frih. Sprengtportens framställda exempel af tjenstemän, hvilka upphunnit ilen ålder, du de enl. författningarna äro berättigade att erhålla liela lönen i pension, men som dock qvarstå i tjensten i anseende tili deras rättighet att erhålla andel i sporilarna, som jag begärde ordet. Så länge man icke äger laglig rättighet alt skilja en tjensteman ifrån sin tjenst, hvilken icke genom fel eller försummelse gjort sig förlustig rättigheten att behålla embete!, så lärer det få bero på tjenslemannen sjelf att derom förfoga, d. v. s. besluta när han bör inlemna sitt afskedsmemorial.
Ständers Lag-Utskotts den 11 nästlcdne Augusti afgifne betänkande, angäcndc Bouptcknings arfvode och de Fattigas andel af Lumma Inventariiz hwilket genom Utdrag af Protocollet ffulle de öfrige Respektive Ständen samt Lag-Utskottet wördsamt och wänligen meddelas. Vt supra. kix klotocollc» is. V Utdrag af Protocollet, hället HoS Högs wördige Prcste-Ständet den 11 September 1809. S. D. Elter upläfande af Kongl. Majus näbiga proposition anLäcnbe afgifkerne för franqurriagen Den 19 September. 621 of Utrikes gäende bref, gifwen Stockholms Slötb dm 6- September 1809, bcfldtS att ben samma skulle till Bcwillnings-Utskottcts skyndsamma ntlätande remitteras» Hwrrom de Rcspective Med-Ständen samt wälbemälte Utskott komma att genom P o^ocolls-Utdrag wbrdsamk och »vänligen underrättas, vc supra. Lx krotocollo f). ^.Imc^uist. > Utdrag af Prokocollet, hället hoS Hbgwördige Prefte-Ständet den 11 September 1809. S. D. Kongl. Majrts nädiga proposition till Riksens Ständer, angäende dispositionen af ben till Riksens Ständers Banks säkerhet föreskrifne hälft af Tullinkomstcrne uplästes och remitterades till Statsoch Banco-Utskottcns skyndsamma ätgärd; htvilket genom Utdrag af Prokocollet skulle de öfrige Respective Ständea samt wälbemälte Utskott wördsamt och wänt igen rommuniceras. l-lt supra. Lx krotocollo. I. kl. ^.lmciuik.
Hrr Elektorers listor vid val af suppleanter i Utskott, och hade dertill blifvit utsedde i Bevillnings-lJ (kottet: efter N:o 929. Hr Grönhagen, Fredrik Adrian; N:o 1421. Ilr Inscnstierna, Fullm. Hr Lagerbjelke, Hror Johan. Allm. Besv. och Ekon.-Utskottet. efter N:o 1102. Hr Freidenfelt, Carl Petter; N:o 1613. Hr Gripenschutz, Fullm. Gr. Taube, Edvard Henning. Föredrogs Gr von Plåtens, Baltzar, d. 18 dennes afgifna och på bordet lagda anförande, innefattande anmärkmr emot StatsUtsk:s utlåt. N.-o 162, ang:de extra anslag till föremål, tillhörande Sjöförsvars-depart:tets handläggning. Hr af Puke, Folke Magnus, anförde skriftligen: Till hvad jag i sisth plenum, med anledn. af Gr. von Plåtens då upläste och bordlagde anförande yttrade, anhåller jag att nu få tillägga följande. Jag tror mig vara lika mån som den ädle Gr:n derom, att ej vilja träda Konunga-maktens prerogativer för nära, eller att, såsom Hr Gr:n vill antaga, det StatsUtsk. skulle gjort, vilja bidraga att derå inkräkta. Ingen medgifver heldre än jag olämpligheten deraf, att R. St. inlåta sig på organisations-frågor, serdeles hvad krigsmaterielen angår; men att StatsUtsk. i första och R. St. i andra hand, skulle i detta, af Gr:n nu klandrade fall, mer än i andra, afsäga sig rättigheten, att uttrycka ett omdöme, på sätt de hitintills oanmärkt utöfvat, derpå kan jag för min del ej ingå.
Betänkanden åt den som med det föreslagna skulle vara mindre nöjd, lemna hoppet qvar, att saken inför Konungen än vidare skall pröfvas och en mindre^ betänkt önskan ej blifva bifallen; men då detta Förslag, om det utan tillägg skulle vinna slutlig framgång, förlänger ett redan nog långvarigt trassel emellan Kongl. VettenskapsAcademien, ComvnerceCollegium samt Herrar Landshöfdingar, kan jag, som mer än en gång haft tillfälle märka olägenheterne häraf, icke afhålla mig att framställa min åsigt. Redan 1 många år,^ har dels i A visor * dels i tryckta Kungörelser, undertecknade af LandshöfdingeEmbeten, allt emellan åt påståtts, det VettenskapsAcademiens vid Almanackans utgifvande sysselsatte Embetsman, icke rätt utsatt marknadsterminerne, hvadan Landshöfdingarne måst omlysa den. Sednast förekommer denna beskyllning i Höglofl. Utskottets berättelse om hvad det inhämtat. Utan att ingå i pröfning om huruvida anmärknin - Den i4 April, 239 gen att detta års Almanacka ar felaktigt ea pröfning, som, då Utskottet ej uppgifvit felens är Läsaren helt och hållet betagen, äfvensom den beskyllde Almanacks Författaren allt ti 11-^ fälle att försvara sig; vill jag blott nämna,’ det de flesta sådana påståenden, som förut gjorts, emot såmmå Redaction, vid närmare granskning hafva befunnits grundlösa. Primitiva normen för marknaders Utsättande består ej, såsom Herr Möller trott, i VettenskapsAcademiens godtfinnande, utan i successive Kongl. Commerce-Collegii Bref till Kongl. Vettenskaps-Academien, med uppgifteraf Månadsdagar, på hvilka marknaderne 'böta hållas, så vidt sig göra låter. Troligen har detta blifvit af ålder bestämdt, enligt den i mitt tycke fenda riktiga principen, sorn ar ett af dem Herr Molleranfört i sitt Memorial, af Landthandelns behof af lagom intervaller emellan närbelägne marknader.
Under en ofta glädtig och munter sammanlefnad gjorde de arresten till en plantskola för alla slags brott, i hvilkas mysterier de icke försummade att inviga de nykomne adepterne. Mången, som af ungdoms-öfverilning råkat att beträda brottets bana, utan att likväl vara i sitt hjerta förderfvad, utgick, efter någon tids vistande i gemensamhetsfängelset, derifrån såsom en redan förhärdad bof, beredd att vid första sig erbjudande tillfälle begagna de lärdomar, han inhemtat om lämpligaste utvägarne att våldföra, trotsa och kringgå de lagar, som befästa samhällsfriden och den allmänna säkerheten. Annorlunda är det nu. Innesluten inom cellens trånga väggar, är fången lemnad ensam med sitt samvete och de betraktelser, hvartill dettas, omsider vaknande röst måste föranleda honom. Till sin uppbyggelse har han tjenliga rcligionsböcker, hvilka han i början måhända lemnar utan uppmärksamhet, men omsider, af brist på annan sysselsättning, nästan tvingas att läsa och begrunda. Ofta besökes han ai' fängelsets predikant, som med både alfvar och ömhet söker visa honom å ena sidan brottets förderf, men å den andra bättringens nödvändighet och möjlighet. På detta sätt kan fängelset blifva, hvad det bör vara, en anstalt til! brottslingars icke blott förvarande och bestraffande, utan jemväl förbättrande i moraliskt hänseende; och många äro redan de fall, der härvarande cellfängelse visat sig hafva medfört en så beskaffad verkan. Till ett mera fullständigt uppnående af detta önskvärda mål erfordras likväl, bland annat, företrädesvis att bättre åtgärder vidtagas för fångarnas afskiljande vid transport till och ifrån ransakningshäktena samt under vistandet derstädes. Vid sådana tillfällen återkomma gemensamhetsfängelsets olägenheter, hvarigenom ofta förqväfvas de frön till moralisk förbättring, som i cellfängelset blifvit utsådde. Den allmänna minskningen i fångarnes antal har sträckt sig äfven till sådane, som varit häktade för obehörigt kringstrykande eller bristande försvar. Till allmänt arbete dömdes: Män. Qvinnor.
Skolande Bespektive Med-Stånden samt vederbörande Utskott, om desfce beslut vördsamt och vänligen underrättas S. JD. Sedan BondeStåndet af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nu ankomne Utlåtande af den 16 sistledne April öfver de anmärkningar, som uti detta Stånd blifvit gjorda vid Utskottets återremitterade Betänkande angående väckt fråga om förändring i de antagna 376 Prot. 2 Maji i8i8« grunderne för bestämmande af arrende-afgifteri å militära och Civile Tjenstemän» boställen, inhämtat, att de öfrige 3:ne Riks-Stånden redan bifallit berörde Betänkande, fann Bonde-Ståndet för godt dervid låta bero, S. D. Beslöt Bonde-Ståndet, att genom Utdrag af Protokollet inbjuda Respektive MedStånden, att med Bonde-Ståndet förena sig derom, det de i behåll varande exemplaren af Bonde-Ståndets Protokoll, äfvensom af Bihänget för 3815 års Riksdag, hvaraf någon ytterligare försäljning ej lärer vara att påräkna, och hvilka således utan nytta endast ligga till besvär och •upptaga rum, ina. utan betalning till Ståndets Ledamöter utdelas, så vidt deras antal erfordrar. S. D. Vid ytterligare föredragning af Stats-' samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens, d. 26 sisth April afgifna och förlidne Pleni-dag på bordet lagde Betänkande i anledning af Kongl. Majas Nådiga Proposition, angående serskilda anstalters vidtagande till förekommande af stegring i priset på det grofva brödet; blef samma Betänkande af Bonde Ståndet bifallet, med tillagg, att underdånig anhållan måtte bos Kongl. Majit frambäras, det Kongl. Majit täcktes, genom Dess Öfver-Ståthållare-Embete meddela sådana föreskrifter, sorn medföra tillbörlig controll, att den medgifna anstalten varder till sitt rätta och åsyftade ändamål använd, samt att alla missbruk varda i möjligaste måtto afvände. Fröt. Utdr'. d. 4 Maji 1818.'
Hr Frih. o. Landtm, lärer icke underlåta, att i den ordning, hvari ärenderna blifvit upställda, föredraga dem inför R. o. Ad., och då R. o. Ad. nu icke beslutat någon förändring af föredragmslistan, är jag fullkomligt öfvertygad, att Hr Frih. o. Landtm, i nästa plenum fortsätter föredragningen afRidd.Utsk:s betänk. Frih. Stjernstedt: Den siste talaren har fullkomligt missförstått mig och jag tror icke att mitt yttrande innebär den ringaste anledn. till misstroende emot Hr Frih. o. Landtm. Jag har blott önskat att R. o. Ad. såsom vanligt i dylika fall för undvikande af en möjligen blifvande diskussion om föredragningssältet ville besluta, att detta mål skall i nästa plenum först upföras på föredrago:slistan, emedan enl. grundlagen det i annat fall skall sist förekomma. Gr. Lagerbjelke: Jag kan icke finna, att Frih. Sljernsledts yttrande innebär något misstroende emot Landtm., men väl ett i och för sig sjelft ganska lämpligt förslag. Då emedlertid Hr Frih. o. Landtm, förklarat, att ifrågavartde betänk, kan upföras främst på listan i nästa plenum utan all något beslut derom nu fattas, vill jag icke påyrka ett sådant, men otvifvelaktig! är, att utan ett dylikt beslut kan i nästa plenum hvarje ledamot af detta Stånd anmärka att målet rör Ståndet enskildt och skall derföre upföras sist på listan, och då något stadgande i grundlagen icke finnes, enl. hvilket en påbörjad öfverläggning om ett ämne skall fortsättas i ett nästföljande plenum, lärer väl en sådan anmärku. böra af Ståndet godkännas; men genom antagandet af Frih. Stjernstedt förslag undanrödjas sådana olägenheter. Hr Printzensköld: Det torde icke hafva fallit Frih. Stjernstedt och Gr. Lagerbjelke ur minnet, huruledes, uppå IIr Frih. o.
På det likväl serskild innehafvares rätt, så vidt ske kan, må kunna bevaras hafva Rikets Ständer inlagt bestämmelsen i 21 §, hvilken, liksom cie öfrige stadganderne, i denna del, ej torde fordra annan redogörelse än den nu lemnade. 28 § i Rikets Ständers förslag motsvarar den 20 § i 1818 års inteck ningslag, som stadgar, att, om intecknad fastighet varder utmätt för en borgenärs fordran, då må alla öfriga borgenärer, som ega inteckning i fastigheten , genast derutur njuta betalning hvar efter sin rätt, ändå att deras fordringar ej äro till betalning förfallne. Som emellertid en borgenär, hvilken ej sökt utmätning, ej bör kunna tvingas att taga betalning för sin icke förfallna fordran, om han vill låta den i egendomen innestå, sedan densamma blifvit försåld, hafva Rikets Ständer derom infört en bestämmelse. Om man ser på uttrycket i gällande lag, synes meningen ej heller hafva varit att i detta hänseende ålägga någon ovilkorlig förbindelse; men i tillämpningen 328 Expeditions-Vtskottets Forslas, till tind. Skrifvelse, N.o 160. liar man likväl ansett hvarje intecknings-innehafvare nödsakad att emottaga liqvid, så framt köparen sådant påstått. Då emellertid i detta fall, äfventyret måste stanna på intecknings-hafvaren sjelf, så att förre egaren blir fri från ansvarighet för livad som vid den exekutiva försäljningen kunnat gäldas af köpeskillingen, emedan det vore orätt, om denne skulle lida deraf, att egendomen vid en framtida försäljning, med hvilken han ej hade att skaffa, icke ginge lika högt, hafva Rikets Ständer i sådan syftning gjort ett tillägg vid förenämnde nu föreslagna bestämmelse. I 1818 års Kongl, förordning föreskrifves att, om gäldenär afträdl sin egendom tili konkurs förr än tiden till intecknings förnyelse gått tili ända, borgenär, sorn sin fordran bevakar, eger, utan förnyelse, njuta inteckningsrätten tillgodo, ändå att dagen till bevakning efter sagde tid infaller.
Så mycket mindre bör väl denna förklaring nu kallas onödig som händelserne i allo rättfärdigat den. Sedan Turkiet i Sept. 1853 afgifvit sin krigsförklaring, kunde snart, icke allenast af de franska och engelska officiella tidningarnes språk, utan äfven af innehållet af de noter, som emellan kabinetten blefvo vexlade, förutses, att England och Frankrike skulle, på sätt som sedermera skedde, upträda såsom Turkiets bundsförvanter i striden mot Ryssland. Tillfälle till en neutralitetsförklaring var dermed gifvet och vid dess utfärdande togs uppenbarligen i betraktande den omständighet, att det under vintermånaderna skulle blifva omöjligt för främmande flottor att inkomma i Östersjön, hvarigenom krigsskådeplatsen förflyttades till svenska kuster, samt att derförinnan rådrum förefanns att å underhandlingens väg lösa en i afs:de å den tillkännagifna neutraliteten möjligen upkommande tvist. Hvad angår användandet af de till neutralitetens uprätthållande anslagna medel, förmodar jag att den delen af Gr. Anckarsvärds yttrande kommer att besvaras af någon ledamot af StatsUtsk. Men till Gr. Anckarsvärd, som anser att Sverige bort iakttaga en såsom det kallas »afvaktande ställning», förmodligen för att derigenom blifva i tillfälle att begagna en fördelaktig konjunktur för deltagande i kriget, vågar jag hemställa, huruvida Regeringen äfven i detta fall kunnat underlåta att försätta Riket i försvarbart skick. Det hade val ej varit önskligt att Sverige år 1854 eller 185 5 börjat krig med en utrustning, sämre än den under kriget 1741 till 1743? Då Svenska Regeringen i sin neutralitetsförklaring tillknnnagaf, att åtskilliga af Rikets hamnar stängdes för de krigförande makternas fartyg, synes det helt naturligt att Regeringen försatte dessa hamnar i sådant skick, att de åtminstone kunnat göra något motstånd i händelse ett plötsligt anfall försökts från ena eller andra sidan. Hvad arméens utrustande beträffar, borde mot en slik åtgärd minst vara något att påminna af den, som anser Regeringens rätta politik legat deruti, att den hållit sig beredd att i ett gynnsamt ögonblick gripa till vapen. H. Exc. Frih. Lagerheim, Elias: Då Gr.
Bonde ståndet väckt samt till Stals-utskottet remitterad motion, liar riksdagsfullmäktigen Lars Wenander från Götheborgs och Bohus län anfört, att, för verkställigheten af Kongl. Majrts nådiga förordning af den 25 31aj sist!, år, angående fattigvården i riket, oundgängligen fordrades, att fattighusbyggnader blefve inom socknarne uppförde; men då sådane byggnader ej kunde af liera medellösa kommuner anskaffas utan Statens mellankomst och understöd, och samma beklagliga förhållande egde rum jemväl i afseende på skolhusbyggnader; så ansåg motionären sig böra föreslå: det måtte Kongl. Maj:t och Bikets Ständer för framlida begagnan de upplåta åt hvarje socken, i mån af dess storlek, ett eller tvenne, inom socknen belägne, kronohemman, hvarå ifrågavarande byggnader kunde uppföras; och hvilka hemmans afkastning kunde användas af skoleoch fatdgvårds-styrelserna för omförmälde ändamål efter de i sockenstämma derom lemnade föreskrifter; att de socknar, sorn bestodo af 20 till 30 mantal, skulle erhålla ett hemman, de af 30 till 40 mantal ett och ett halft, och derutöfver till 50 mantal 2:ne hemman o. s. v.; men att, om någon socken eller kommun innehölle mindre än 20 hemman, minst ett halft hemman till sådant samhälle borde upplåtas, samt att, om någon församling funnes, inom hvars område något kronohemman icke vore att tillgå, densamma skulle erhålla antingen ett lämpligt kontant stats-anslag, eller något i en nästgränsande socken beläget så beskaffadt hemman jemte rättighet att detsamma åt den högstbjudande försälja, för att derefter inom kommunen anskaffa en för ändamålet tjenlig lägenhet; hvarjemte »motionären, under yttrad önskan, att förslaget för begge ofvanberörde ändamål måtte vinna bifall, likväl för den händelse, att frågorna icke kunde grundlagsenlig! i ett sammanhang behandlas, .hemställt, Sih. till R. St. Pr. 1847 & 1848, 4 Sami 2 Afd. 21 Helft. 1 «> Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.
Nidderssapets Pa Högwördige Praoch Adelns Ledamöters ste-Standels Ledamy wagnar ters wägnar ^colr Oe la Osrciie, kol. 8tenbammar. Pa Wällofl. BorgarePä e^ederwärda BondeSrandets Ledamöters Ståndets Ledamöters wägnar wagnar Anä. kreälli. kebr Oisson. §ades pä border. 0- InZman. Uplastes följande: Utdragas stiotocoilst, hållit uti BorgareStanders kstenum rvid Riksdagen i Stockholm den 22 Mars i8io. S. DEfter upläsandet af Riksens Högloft.
Några närmare underrättelser om dervar. invaliders ställning berättiga äfven till tanken, att desse icke alltid fullkomligt åldrige män tillbringa ett alldeles sysslolöst lif, som för dem är mycket tyngre, än om de nödsakades alt använda deras i behåll varande arbetskraft, och derigenom bidrogo till sitt underhåll. Det kan icke hafva varit för Utsk. främmande, att ett invalidhus är behöfligt, i händelse af ett krig, och om ett sådant inträffar, vore det, efter min tanke, ganska lätt att i behofvets stund åstadkomma en sådan inrättning; men att under en lång fredstid bibehålla denna kostsamma inrättning, endast för att pensionera sådana personer, som Den i5 Maj f. in. 653 nied mera belåtenhet skulle qvarblifva i sina hemorter, synes mig föga ändamålsenligt. Det är egentligen för den värfvade armeen, som ett invalidhus kunde anses behöflig!; men jag tror verkligen , att af denna annee icke så mångå individer kunna finnas, hvilka såsom invalider kunna vara berättigade lill ett sådant understöd. Likväl förekommer härvid en cdnsideration, som äfven af mig synes vara af vigt, nemi. det villkor, hvarmed denna inrättning blifvit stiftad, och jag kan således endast vid detta tillfälle gifva tillkänna min enskilda opinion i frågan, utan alt vilja inflyta på andras. Hr Gripenstedt, Joh. Au g.: Äfven för mig tyckes StatsUtskrs utlåt, i denna punkt gifva skälig anledn. till betänkligheter. Dess tillstyrkan, att invalid-inrättntn ej vidare må bibehållas, stöder sig egentligen på de skäl, att då krig troligen icke så snart torde komma att inträffa, så skulle afven inrätta:!!, hvars syftemål hufvudsakligen afsåge krigiska förtjenster, ej framdeles vara behöflig, samt att för öfrigt invalidernes underhåll skulle på ett mindre kostsamt och mera passande sätt kunna dem tilldelas.
Directionen för detta biträde icke kan erbjuda någon säkerhet eller å Bolagets vägnar utfästa sig till återbetalnings-sky 1- dighet af de summor, hvarmed byggnaden måste understödjas eller i närvarande stund ens till räntas erläggande derå, Directionen har sluteligen i underdånighet upplyst, att, som penninge-utgifterna för året alltid öfverstiga den egentliga arbetskostnaden, genom inköp af materialier och effecter, som komma följande års arbeten till godo, och då under de första åren af återstående byggnadstiden flere särskilde anstalter för arbetets fortgång måste vidtagas, Directionen för dessa år begärt större penninge-anslag än sorn annars stått i förhållande till arbets-qvantiteterna; att byggnadens utsträckning till en längre tid icke allenast skulle vara högst äfventyrlig i anseende till de gamlå Slussarnes förfallna tillstånd, hvilket är sådant att de ofta icke utan synbar lifsfara kunna begagnas; utan ock medföra betydligen tillökt kostnad till tjenstemäns aflöningar, reparationer på gamla Canalen, byggnaders underhåll m. rn. samt att, derest emot förmodan någon brist skulle uppstå i nu begärdta anslag, densamma med säkerhet skall kunna fyllas utan vidare allmänt biträde, af de behållningar i effecter och byggnader, som efter Canalens full - o r rl ti n ii TO ätt 700 Proposition om Hjelmare Canalo. Slussverk Då detta ärende först hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmältes, fann Kongl. Majit nödigt, att af f. d. Stats-Rådet v. Amiralen m. m, Herr Grefve B. von Platen inhemta underdånigt utlåtande öfver anledningarna till den betydliga skillnad, sorn, enligt Directionens för Hjelmare Canaloell Slussverk underdåniga skrifvelse, sig företer emellan det nu upprättade förslaget för återstående arbete vid Canal-hyggnaden och. det, som år 1816 för hela företaget uppgjordes af Ofver-Directeuren Hagström, enligt den plan för nya Canalens anläggning, sorn Herr Grefve von Platen uppgifvit.
Litt. F.), utvisande att, med inberäkning dels af det i kontraktet bestämda vitesbeloppet, 190,000 Thaler, dels af de summor, som blifvit inbetalda för betäckning af kreditivet hos Overend, Gurney & Komp., sammanräknade beloppet af de gjorde inbetalningarne uppgå till 5,113,080 Thaler 28 sgr. 7 pf., deraf blifvit inbetaide: till Overend, Gurney & Komp. för £ St. 100,000: (häruti inberäknad den för kreditens begagnande utfästa provision) Thaler Preuss. C:t 673,631: 24. 0. till Salomon Heine » » » 3,162,217: 21. 7. till J. H. & G. F. Baur » » » 1,277.237: 12. 6. Af ett likaledes bifogadt sammandrag (Bil. Litt. G.) öfver Riksgälds-kontorets vexelförsäljningar inhemtas, att de på hvart och ett af förenämnde hus till och med sistiidne September månads slut dragne vexlar uppgå till följande belopp, nemligen: På Overend, Gurney & Komp. £ Sterling 99,556: 16 s. 3 p., derför influtit På Sal. Heine: Thaler Preuss. G:t 41,178: 18. På J. H. & G. F. Baur Banko mark 1,924,773: 8. Till följd af den höga vexelkurs, som under hela innevarande år egt rum, har indragningen af förenämnde summor kunnat verkställas med mycken fördel för Riksgälds-kontoret, som icke blott betingat en hög kurs, utan derjemte undvikit ega några större räntelösa behållningar qvarstående å utrikes ort. Af de ofvan upptagne inbetalningarne var intill den 12:te dennes hela beloppet indraget, med undantag af blott B:ko m. 38,788: 4 s., som hos Sal.