Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande M i 00. angående ersätt ning för sådana af Kongl. Statskontoret förskottsvis bestridda utgifter, för hvilka statsanslag ej blifvit beviljade. Utlåtandet bifölls och bilagorna, litt A och It, lades till handlingarne. S. I). Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande 10, i anledning af väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den ‘26 April 1861, angående en allmän hypoteksbank m. m. S. I). Föredrogos ånyo Banko-Utskottets Memorial: JV° 27, angående föreskrifterna i Usta artikeln af Banko-reglementet, om Bankens verksamhet och de fonder, hvarå sedelutgifningen utöfver metalliska valutan är grundad Bifölls, utom hvad i 2 punkten sid. 6 blifvit föreslaget i den period, som börjas med orden: »äfvensom då Bankens» och slutar med orden: »ej öfverskrides», med afslag hvarå Ståndet beslöt bibehållande af de föreskrifter i ämnet, som innehållas i 4 momentet af 4 § sid. 6 i nu gällande Banko-reglemente. JV2 28, angående instruktion för nästkommande Riksdags Banko-Utskott. Biföll»; och JVs 29, angående vissa i följd af blifvande ny Riksdags-ordning nödiga reda ktionsförändringar. liiföll». Från Hederv. Bonde-Ståndet S. 1). I öfverensstämmelse med förut fattadt beslut anställdes nu val till ledamöter med deras suppleanter uti Förstärkt Banko-Utskott, hvarvid utsågos: Anders Persson Carl Isak Bengtsson Olof Olsson i Slängserud Nils Jansson Carl Gustal' Sköldberg ... Johan Henriksson Johannes Andersson till ledamöter : från Christianstads län med Kronobergs Wermlands Östergötlands Nerikes Göteborgs )) » )) » Jönköpings Bih. till Ii. St.
Adolf hann till hennes öra, återvann hon ett ögonblick redigt medvetande och hörde tydligt följande fråga: – Du medgifver således, att du fattat kärlek till min son, att det icke blott var din mors, utan äfven din afsigt att draga hans hjerta till dig? – Ja, svarade Ellen, – jag älskar honom mycket, mycket. Och i sin oskuldsfulla enfald vågade hon nu åter fästa sin blick på lagmannen, i hopp att denna bekännelse skulle tala till hennes förmån hos Adolfs fader. – Hvilken fräckhet! Hvilken skamlöshet! mumlade Suenonius. – Hennes innersta hjertrot är förderfvad ... hon är Satans hel och hållen. Nu följde åter en mängd andra frågor, af hvilka Ellen icke uppfattade det ringaste. Hon hörde oredigt om hvarandra orden trolldryck, gift, motgift o. s. v.; hon förnam otydligt, att den röst, som vibrerade i hennes öron, blef skarpare och alltmer hotande; hon kände sig färdig att digna och fattade nästan omedvetet om karmen till en bredvid stående stol, för att ej sjunka till golfvet. Lagman Johan hade hitintills af faderlig omtanka lagt band på sin häftighet; sedan Ellen, sig sjelf ovetande bekännt alla de förbrytelser, man behagade påbörda henne och hennes mor och deribland äfven, att hon vunnit den unge friherrens kärlek, genom en af Ingrid tillredd trolldryck, hade lagmannen först med lockelser, sedan med hotelser sökt förmå henne bekänna, af hvilka medel denna trolldryck var sammansatt, och genom hvilka dess verkningar kunde upphäfvas; men då Ellen ej svarade annat än sina mekaniska ja eller nej, tröt honom slutligen tålamodet; han vände sig till pastorn och sade: – Antingen är denna unga qvinnan rubbad till sitt förstånd, eller är hon en mer förhärdad varelse, än någon af de skurkar, öfver hvilka jag hitintills setat till doms. Af skrämsel kan ej hennes uppförande förklaras, ty jag har talat i milda ordalag, jag har användt lockelser och tillochmed lofvat, att hon med en sanningsenlig bekännelse kan köpa sitt lifs räddning,
I anledning af E. K. Mits Nådiga framställning, att nödiga medel å Nedre Justitite-Revisions-Expeditionens Stat måtte anvisas, till nya Löner för 2tne Protocolls-Secreterare, a:ne Cancellister och en Secreterare hos Justitiae-Cancelleren, hvilka Löner Riksens Ständer, enligt deras underdåniga Skrifvelse den 13 Junii 1818, angående Riks-Statens Andra Hufvud-Titels reglering, ansett böra af samma Hufvud-Titels först blifvande besparings-medel utbetalas, hafva Riksens Ständer, som inhemtat, att den på deras pröfning nu beroende reglering af de administrativa Werken icke föranleder till minskning i göromålen och personalen inom Justitias-Eördelningen af E, K. M:ts Cancellie, desto hellre velat bifalla uppförande på Stat af förenämnde 2:ne Protocolls-Secreterare och 2:ne Cancellist-Löner, uppgående tillsammans lill 1785 R:dr 16 sk., derunder inbegripne 198 Tunnor Spannernål, som en sådan tillökning i Justitiae-Revisionens Tjenstemanna-personal, redan vid 1817 och 1818 årens Urtima Riksdag, blifvit af Riksens Ständer, efter pröfning af beliofvet, medgifyen; roen hvad angar ^34 Underdåniga Skrifvelser. det yrkade löne-anslaget för en Secreterare vid Justinaa - Cancellers-Embetet, så anse Riksens Ständer detsamma icke vara af lika nödvändighet, helst Justitiae-Cancelleren, ända intill sisth R iksdag, ej anmält behof af annat biträde, än den Cancellist, som till tjenstgöring hos honom är anställd, Och ifrågavarande Secreterare-tjenst, ehuru sedermera tillsatt, nu åter en längre tid varit vacant; Och lärer E. K. M. täckas, derest Secreterare-beställningen vid Justitias-Cancellers-' Embetet icke anses kunna indragas, i Nåder anvisa aflöningen, att utgå af Andra Hufvud. Titelns besparingar. 3:0.
Hammarsmedsordningen den 26 Augusti 1823, för oloflig jernhandel med brukssmed, falld till böter och hemlig skrift, åter befunnits, vid anställd visitation i hans hus den 15 Juli, innehafva åtskilligt jern af misstänkt beskaffenhet och deribland tvänne bitar om 6f markers vigt och tili 18 sk. banko värderade, hvilkar enligt hvad mästersmeden vid nämnde bruk Fredrik Forsslund på sin ed tagit, utgjort skaft till ett honom tillhörigt huggjern, som blifvit i brukets smedja honom frånstulet några dagar före samma visitation, Bergslingsrätten, under åberopande af 26 § i samma Författning, ansåge Flink, för innehafvande af detta stulna jernskaft, dertill åtkomsten icke kunnat visas, vara förfallen att stånda tjufsrätt, men öfverlemnade lill Häradsrätten i orten att ansvaret för denna olofliga åtkomst bestämma i sammanhang med det emot honom derstädes anställda åtal för tjolnadsbroft; hvarefter Arnäs Häradsrätt, som fortsatt ransakningen, medelst utslag den 8 nästderpåföljde JNovember, enär Flink enständigt förnekat all kännedom om den stöld, hvarför han derstädes blifvit tilltalad, och laga bevisning till bans öfvertygande icke inlupit, förklarat honom i denna del af målet icke kunna till ansvar fällas, men, på grund af Bergstingsrättens beslut, att Flink, för innehafvande af det stulna, lill 18 sk. värderade jernskaftet, skulle stånda tjufsrätt, samt med tillämpning af åberopade 26 § i Kongl. Hammarsmedsordningen, jemförd med 40 kap. Missgerningsbalken, Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 och 5 kap. Straffhalken, dömt Flink att böla det stulnas värde tredubbelt med en R:dr 6 sk., eller, i brist af böter, straffas med fyra dagars fängelse vid valten och bröd, samt dessutom R. St. Just. Ombudsm.
Uoj:t lior numero gikvit 8itt l^oäigo liifol! till clen ofIkilcet3 8ton6er, jemvol kör äero8 ekel, ontogno Oruncllog8-korönäring, livorigenom, iolie olleno8t Ltoto-Käcket erliällit en onnon orgoni8otion, ön 6sn liittill8 voroncle, utön oeli Ikil<6t8 ^llmönno Xrencler8 Lereclning, i 6e88 egen8lio^> ok en i (krunälogen körorclnoä 6m!i6t8m^u(1igli6t, n^pliört. Ost lior emecllertiil ielre unrkiollit Kongl. Uoj:t8 u^mörli8omliet, Iinru8om äe, kornömligost ok uncler6onigo liesvör öfver Loll6gier8 ooli Km ki6t8verii8 - /'/o/iorf/m/i, 7V:o 66. 9 ketsverks beslut kestäende mäl, livilka kittills bordt 1 kikets Allmänna trenders Lerednin» bandlä»»as, varit bäde till antalet bet^dliFe oell vanIi»en äkven ak vidl^ltiAare beskakbenliet; bvadan oek tillvaron ak sistnämnde embetsm^ndi^bet i ieke rin^a nion underlättat besväret med ds adminirtr«tivs ärendenas kö red ragni ng inkor Longi. lVlajd. Ilärak är jemväl ujo^enbait, att, om al!» de sä kallade Lsredningsmälen bädanekter skulle directe i 8tats-Irudet töredragas, sädant komme att Ujositaga vi-Ia mora tid kor Ke»erin»8-ärendena8 belrandling, än knut, osli mäliända koranleda ett skadligt u^peliäll med deias akgörande; ooli Longi.
Kungörelse hur med ekskogen å berustade krono - eller kronoskattesäterier, och säteri båtsmansrusthåll förhållas bör; Stockholm den 18 januari 1804 Förklaring till hur ekskogen på berustade kronoeller krono-, skattesäterier och säteribåtsmansrusthåll bör förhållas. Säterifriheten består i att ridderskapet och adeln har vissa privilegier, som består av befrielse från vissa utlagor och allmänna skyldigheter. Säterifriheten kan äga rum på andra än frälsehemman. Den som gör åverkan på ekskog bötar. Stockholm den 18 januari 1804 SAMUEL af UGGLAS Reglemente för svenska handels sjöfarten under krig mellan främmande sjömakter; Münchens slott den 21 januari 1804 För att under de nuvarande krigsoroligheterna skaffa svenska sjöfarten säkerhet så att Sveriges handelsgemenskap med andra länder inte rubbas och att Våra trogna undersåtar som idka sjöfart och handel iakttar sina skyldigheter och försiktighetsmått har Vi översett Vårt år1800 utfärdade regemente. Det är viktigt att Vi följer de traktater och överenskommelser som fordras för att Svenska Flaggan skall betraktas som neutral. Inget skepp som inte är svenskt byggt, utom om utländska skepp strandat vid Vår kust och blivit uppköpt av svensk undersåte, skall räknas som svenskt och neutralt. Köper någon svenskt skepp från de krigförande länderna, kommer inte skeppet att räknas som svenskt så länge kriget varar. Skepparen bör vara försedd med följande dokument om han ämnar sig utanför Östersjön och Sundet. Bilbrev, Mätarebrev, ett av kommerskollegium utfärdat s k turkiskt pass med latinsk översättning, Fribrev, Magistratens lastcertifikat, Folkpass, avskrift av redareeden samt Sundhetspass. Skepparen får inte ha dubbla eller oriktiga dokument och inte under några omständigheter hissa utländsk flagg. Skepparen och hälften av besättningen skall vara svenskar om skepp och gods skall räknas som svenska och anses neutrala. Skulle besättningen genom rymmande eller dödsfall bli så få att fartyget inte kan framföras, får man med svensk handelsagents vetskap antaga så många främmande sjömän, helst från neutrala stater, som behövs. Svenska skepp kan fritt segla till krigförande hamnar och varor på neutrala skepp är fria.
Feta och skinande mouschickar stodo med pipor i munnen och konverserade under lifliga gester, när och fjerran ringde kyrkklockor, små och stora, pinglade och dånade, alltefter som de hade kropp till. Nadja gick med dansande gång framåt gatan. Der stod i en lång rad en hop istschwoschikslädar och väntade på kunder. I veckrika mörkblå kaftaner gingo kuskarne bredvid, eller suto med benen nedhängande på bottnen af slädarne. Några åto lök och smörgås, andra hade stora skålar med rykande spitting (sirapsté med en liten tillsats rom), som de förde till munnen. Andra stodo och slogo med armarne emot hvarann för att hålla sig varma. Den unga flickan hade redan lärt sig konsten att underhandla med dessa åkare ... hon tog derför på sig den öfliga likgiltiga minen och ropade, under det hon gick förbi kuskarna, med gäll röst namnet på den gata, dit hon skulle, tillika med den summa hon ville betala för en körsel dit: »Stritninka pereolok, sorok kopiek!» ( gatan, fyratio kopek). Ett tjog olika röster svarade henne genast, upprepande gatan och priset. Några lamenterade ljudligen öfver det låga anbudet och skakade ovilligt på hufvudena, andra bådo henne med vänliga ord och inbjudande gester att öka på summan en smula, ännu andra trängde nära inpå henne, berömde sina hästar och slädar och nämnde i bevekande tonfall den summa, för hvilken de ville köra. Nadja gick raden utföre, döf och blind för alla dem, som sprungo efter. Hon upprepade alltjemt gatnamnet och summan. Slutligen ljödo några röster »Paschalusta barischna, sdies!» och några beskäftiga små långrockar sprungo fram, bockande och pratande. Men Nadja hade plötsligt fått ett annat infall. Hon ville gå. Luften var ren och hon kände en lust att promenera. Hon knyckte på nacken, blandade sig i den folkmängd, som tränges på den temligen breda trottoaren, och arbetade sig så modigt fram genom folkmassan på Ulitsan.
Pordom var det också en antagen och godkänd grundsats, hvars tillämpning man aldrig underlät vid verkställda löneregleringar inom embetsverken, att nemi. bestämma lönebeloppen efter en viss proportion tjenstegraderna emellan, ifrån den högsta graden till den lägsta, så att den ena gradens löner utgjorde en viss del, eller, i omvändt förhållande, en viss multipel af lönerna inom den andra graden. Henna regel skall man svårligen kunna uptäcka uti aflöningsförslaget för Kongl. KammarRm. Så har man t. ex. och det med allt skäl, föreslagit de tre äldre ledamotslönerna till 5,000 Rdr Rmt samt de yngre till 4,500 Edr Rmt hvardera. Men nästa lönegrad derunder har man föreslagit allenast till 3,50 0 Rdr likasom skulle tjenstemännen inom denna grad hafva göromål af så ringa betydenhet, att de voro förtjente af 1,500 Rdr mindre aflöning än de tre äldste KammarRättsRåden ; och går man till den nästföljande lönegraden, som, hvad Kansliet beträffar, omfattar Notarierue, så finner man huruledes de tre, som blifvit bibehållne, hugnats med aflöning af 2,200 Rdr Rmt hvardera hvilken allenast innefattar omkring 200 Rdr eller en elftedels tillökning uti deras förut innehafde löneinkomster, på samma gång som man gifvit ledamöierne en tillökning af circa Adelar utaf deras förra löneför • • l maner, och detta under det att man från Notarierna indrager alla sportler samt dertill betager dem rättigheten att innehafva tjenst annorstädes, för att kunna fylla den brist i lefnadsbehofven, som den ringa aflöningen hos Kongl. KammarR;n lemnar. Utöfvar Den 21 Oktober f. m. 189 man väl härigenom rättvisa emot en tjenstemannaklass, som borde kunna i bildning och skicklighet antagas vara jemförlig med ledamöterna sjelfva? Deras vilkor emot förr äro på detta sätt försämrade, men ingalunda förbättrade.
Likaledes hafva Rikets Ständer å RiksgäldsConloiret anvisat en serskild summa af Ett Tusen Riksdaler, för att af Kongl. Majit i Nåder disponeras för aptering af de lägenheter, som i meranämnde hus kunna varda upplåtna för Kongl. Witterhets-, Historieoch AutiqvitelsAcademien. Fortsättn, af Stats-Ulsholtets Memorial, N.-o S8o. 5 § 25. rJ ill återstående kostnader för Riddarholms-kyrkans iståndsättande efter 1835 års eldsvåda, hafva Rikets Ständer anslagit en summa af Femtiotvå Tusen Riksdaler, som, efter Kongl. Stats-Conloirets reqvisition, af RiksgäldsConloiret utbetalas. § 26. För att, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, användas till iståndsätlande af Konungagrafvarne vid Wreta klosters och Warnhems kyrkor, hafva Rikets Ständer anslagit Två Tusen Riksdaler, deraf högst 5oo R:dr äro anvisade för reparationen å de vid förstnämnde kyrka befintliga dylika grafvar och i,5oo R:dr för grafvarne vid Warnhems kyrka; börande hvad, sora af hvartdera anslaget icke för det afsedda ändamålet erfordras, Stats verket reserveras. 5 2T För att af Kongl. Maj:t i Nåder disponeras till uppförande af Kyrkor inom de Carlstads Stift tillhörande Finnmarker, äfvensom , till inköpande af boställe för en prestman derstädes, hafva Rikets Ständer beviljat ett extra Statsanslag af Sex Tusen Riksdaler. § 28.
Med anledning häraf, samt då arrestanterne numera vanligen forslades med lätta handoch fotbojor, har motionären, på det staten måtte inbespara den utgift, som, på sätt nämndt är, staten nu får vidkännas utöfver hvad behofvet fordrar, föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Cirkuläret af den 7 Juli 1841, angående fångars transporterande, måtte upphäfvas, Bill. till B. St. Prol. 1847 och 1848. 4 Sami. 2 Afd. 11 näft. 1 2 Statssamt Allm. Besv.- och Eleon.-Ulshollens Utlåtande, N:o 39. samt Kongl, brefvet den 8 Juni 1819 återupplifvas, hvarigenom motionären ansett en besparing af ungefär 70,000 r:dr banko årligen skola för statsverket uppkomma. Hvad motionären sålunda framställt hafva Utskotten tagit i ett noga öfvervägande. Att det uppgifna förhållandet i afseende på fångforslingen och betalningen derför eger rum icke allenast i Skaraborgs, utan äfven i andra län, torde vara allt för väl kändt, likasom att kostnaden för fångars transporterande de sednare åren till tagit i en serdeles stark progression. För att bereda någon inskränkning i denna kostnad, anse Utskotten sådane åtgärder böra vidtagas, att densamma ej blifver större, än nödvändigt är. Att likväl återgå till de föreskrifter, som i Kongl, brefvet den 8 Juni 1819 finnas meddelade, torde icke vara lämpligt. Frenne åkande personer efter en häst utgöra redan en stor tyngd, och, då dertill kommer, att stundom saker medföras, att fångarne ofta äro belagde med fjettrar, samt att stundom väglaget är svårt, torde de skjutsande ej böra åläggas att efter en häst skjutsa mer än tvenne personer.
Erfarenheten har visat, det hastiga valf. ningar och förändringar deruti vållat tusendetals idoge Medborgares undergång^ sorn för Staten derigenom gått förlorade: A andra sidan skall fortfarandet af ett förfallet Penninge - 444 Den /5 April. värde tid efter annan utsuga och ruinera det hela. Denna vigtiga fräga utgör nu ett föremål för Rikets Högloflige Ständers bestämmande, och, såsom en Medlem af Ridderskapet och Adeln, vågar jag och framställa mina tankar i detta ämne.' En hastig realisering af Rikets Pappersmynt är för oss icke verkställbar, då vi innom Oss sakne naturliga tillgångar af Guld och Silfver, hvars värde Pappers.myntet representerar. Vi kunna icke åtkomma dessa ädlare Metaller utan genom en handel, så inrättad, att Rikets Exporter öfverstiga hvad från Utländningen införskrifves, och behållningen blifver ä vår sida, samt med Speciemynt ingår; hvarigenom värdet af vårt representativa mynt skall ökas i stället för att minskas. Men för att uppnå detta mål, lärer ingen annan utväg vara att tillgå, än att inskränka vå. ra behof, sä vidt de grunda sig på utländske Producter, och i stället upplifva omtanka,flit och idoghet innom Oss, att icke allenast dem med egna tillgångar fylla, utan äfven en gång till Utländningen afsätta vårt öfverflöd deraf. Åkerbruket, hvilket synes mig vara uti Utskottets Betänkande uteslutit från något verkeligt understöd, är likväl Modren till alla öfrjga Näringar, och bör derföre först fästa vår Ven 15 April. 44? uppmärksamhet, så att det framför allt uppmuntras och understodjes. Härtill bidrager onekeligen i betydlig’ mohn att införsel af Spannemål och Victuaiie-Varor ej tillätes från utrikes Ort, så framt icke Rikets behof det oundgängeligen kräfver, emedan en säker påräknad vinst utgör förnämsta drifjfjädren för Landtbrukaren att odla sin Jord och förbättra sin Boskaps afvel. " Dernäst böra Slöjder och Näringar så i städerne som å Landet lif vas och understödjas.
I anledn. häraf och då jag hoppas, att R. o. Ad. iakttager samma förfarande mot mig som mot andra ledamöter af detta stånd ofta blifvit, i likartade fall, iakttaget, anhåller jag, att, derest R. o. Ad. skulle fortfarande besvara Hr Gr. o. Landtmis propos. med nej, Hr Gr. o. Landtm, ville först framställa propos. på remiss af mina motiver, hvilka ehuru redan skriftligen författade, jag vid motionens afgifvande uraktlät att upläsa, endast af undseende för R. o. Ad. hvars tid å sista motionsdagen ändock alltför mycket togs i anspråk, och derefter serskilt propos. huruvida de öfver motionen nu afgifna yttranden skola få remissen till Utsk. åtfölja. 158 Den 11 Januari. Frih. Gederström, Rudolf: Då jag med nej besvarade Hr Gr. o. Landlm:s propos., skedde sådant icke af någon motvilja mot Hr Gyllenskjölds motion, hvilken jag tvertom ansåg ej blott innefatta ämnen af vigt, men äfven behandla dem på ett förtjenstfull!; sätt, — utan det var för iakttagande af en, för våra förhandlingar, i flere afseenden tjenlig form. Jag måste bekänna, att det synes mig serdeles otjenligt, att, såsom Hr Gyllenskjöld i detta ärende förfarit, vid motioners afgifvande vilja reservera sig rättighet, att först en längre tid derefter molivera sitt förslag. Med antagande af ett sådant förfaringssätt, skulle det kunna hända, att en person, som var närvande vid motioners afgifvande, och emot deras slutsyfte måhända ej hade någon invändning att göra, men sä mycket mera emot motiverne, — det låter ju tänka sig, — blifver utur tillfälle att bekämpa dessa moliver, ifall lian, vid deras framläggande inför Ståndet, ej är der tillstädes. Motiver och förslag böra alltid höra tillsammans och sålunda icke åtskiljas genom någon tids mellanskof i afgifvandet. Hr Gyllenskjöld säger sig hafva gjort förbehåll om afgifvande af dessa motiver just af undseende för R. o.
Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla 22:dra puncten i Herr Hjertås reservation, så lydande : Laddningens beskaffenhet och dess intagande i fartyget skall vara styrkt med vederbörligt T ull bevis. Bifölls, 23:dje Puncten. Herr Hjerta: Här komma nu 3:ne puncter uti Friherre Hjertås förslag, som 55® Den ?5 November ?, m. angå ersättning för raånadshyra och manskapets hemskickning. Uti deni har jag ej kunnat förena mig. Jag har trott, att Statens ersättnings-skylldighét kunde inskrän - kas till hvad Assuradeurerne ersätta. 122 puncten säger, att det skäll ersättas, som genom Assurance kunnat försäkras. Det är ur denna synpunctjag utgått, och har således ej kunnat förena in ig i förslaget. Hvad s3 puncten angår, anhåller jag om afsiag derå. Grefve Cronstedt: NJag trot, att då det är fråga om, att Redaren skall hafva ersättning, böra äfven de hafva en sådan, som segla för honom. Herr Hjerta: Jag tror, att om den värde talaren vill göra sig bekant med den ifrågavarande puncten, skall han finna, att ersättningen aldrig kan komma någon annan än Redaren lill godo. Alt han nu skall safrida ihop Matroserne, och lemna dem ersättning är icke tänkbart. Afdelningen har sagt, att Caplake ej skall ersättas Skeppare, men vill likväl att månadshyror och ersättning för hemresan skall godtgcras Manskapet, fastän folket redan är hemkommit. Jag kan ej finna, att ersättningen bör sträckas längre, än tili hvad Assuradeurerne betala. Friherre Hjerta: Jag påminner mig anledningen till denna punct. Den nedsät - D e n N a v e tn b er e. m. 559 ter månadsbyrorne (ill hälften emot hvad. i Cerlepartiet blifvit belingadt, i stället för att Comité» bade föreslagit ersättningen i delta fall till a : delar.
291 Herr De 6eer, fullmägtig Herr 6)UIer^ ram, Larl ^6oll, Kammar-Junkare. 447 Herr VViublaU, Larl, Ofwerste-Lieutenant. 792 Herr Lagerhielm, Ucurik ^okan, Lagman. 1662 Herr d4orcIenlelt,ko'uan dliclaa, Lieutenant. Lill ökt särstilta Utstottet: Efter Herr I>r8meäer>, sacol, Brukspatron. N:o 1040 Herr lersmclleu, krellric, vice President. Upplästes och godkändes den af EppeditionsUtffottet inlemnade adre§ till Kongl. Maj:t hwilken Riksens Ständers stora Deputation skulle äga att till Hans Maj:t i underdånighet öfwerlcmna.
Någon uiläning ifrån Banken till städer eller corporalioner eger hädanefter ej rum, utöfver hvari i i83o Ars Baneo-Reglemente medgifvits; lill följd hvaraf Banken i sådan låneväg allenast och blott till nästa Riksdag tillhandahåller det belopp af 3o, högst 33,ooo R:dr, som under förbehåll af för Banken nö jag tig säkerhet, 5 procents ränta < cili enahanda årliga afbetalningsskyldighet, som gäller för Bankens fastighetslån i allmänhet mot dylik ränta, blifvit vid i83o års Riksdag medgifvet att reserveras åt Lunds Domkyrka, men ännu ej är vordet begagnadt. (Motsvarande §. 188, mom. r. Som det belopp, hvilket Rikets Ständer vid 1828—i83o årens Riksdag medgifvit att i låneväg tillhandahålla* Lunds Domkyrka, ännu icke blifvit begagnadt, och detsamma således under mer än 10 års lid i Banken utan ränta varit afsatt; har Utskottet, med förändrig af esta momentet uti berörde hemställt, att samma belopp endast ”till nästa Riksdag” för berörde ändamål reserveras.} 12:o. Den af Rikets Ständer vid i8a8—t83o årens Riksdag 1>«- slutade utlåning från Banken, emot inteckning i fast egendom , kommer än vidare alt fortsättas, under iagttagande, att en summa af 5,000,000 R:dr utgör circulations-capilalet i denna rörelse; och få de ingående capital-afbetalningarne årligen användas till lån i denna väg. (Motsvarande §. 189, mom. 1.