Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att med antagande af den förändring uti innehållet och lydelsen utaf förenämnde andra del utaf i Mom. g §. i Concours-stadgätt , nyss* berörde i 1806 ars förklaring influtne stadgande, *let borgenär bör inom tredje uppropet göra anmärkning emot gäldenärs sökte befrielse-förmåns skall helt och hållet förfalla, anser Utskottet vara en klar och oundviklig följd; och dådetjem-* väl icke allenast är ostridigt, att ofta den händelse kan inträffa, att mindre kunnige borgenärer ej känna eller förstå deras åliggande att de, till bevarande af sin rätt, hafva af nöden att, under loppet af skriftvexlingen , granska de fordringars beskaffenhet, som af deras rnedbörgenä* rer blifvit uppgifne och bevakade, sämt att andraga och styrka, hvad till dessa fordringars ogil lande kan erfordras , Utan tro sig hafva fullgjort falIt hvad för dem behöfves, då de sjelfve i laglig ordning bevakat och styrkt deras egen fordran , utan ock det 1 öfrigt synes vara inot billighet stridande, att om en anmält fordran, på grund af en eller flera Medborgenärers anmärkning , af Domaren såsom obestyrkt eller olaglig ogillas, och således förlorar all betalningSgild egenskap emot anmärkarne i proportion af deras fordringar , deri dock för alla öfriga Borgenärer, hvilka i anmärkningen icke deltagit, skall medföra betalnings rätt i förhållande till dessas fordrirtgar, hvarigenom äfven rättigheten för jDen 7 Juli. S15 för Pomaren , att efter Pag godkänna eller för» kasta ett påstådt kraf, i' detta fall honom betages, en pröfnings-rätt, som i alla andra händelser honom tillkommer och han vid ansvar ej får åsidosätta; finner Utskottet sig äga full anledning föreslå; det ofvan intagne del af 2 Morn. uti ifrågastälde Kongl. Förklaring må till sin verkan äfven upphöra. Såsom anmärkning af mycken vigt anser Utskottet den, som blifvit af Herr Friherre Mannerheim, Herr Nordenstolpe och Herr Borgmästaren Kjellander gjord, att genom den ändring Utskottet föreslagit uti 9 §.
Om jag har ett capital och skrinlägger det, så blir vinsten deraf ingen, och det vore då ganska illa förvaltadt. Äfvenså, om vi af en otidig rädsla för att våra malmer skola tryta, gömma så länge derpå, att vi icke deraf kunna hafva någon betydlig fördel, så tror jag sådant vore en ganska dålig calcul. Jag hoppas, alt vid eftervin nandel af de skäl, som jag anfört, åtminstone något vacklande skall åstadkommas uti principen att tack jernsexport för landet vore förderflig. Hvad äter angår den föreslagna friare smidesrättigheten för bergsmän, så skulle jag tro, alt de gerna skulle gifva efter denna dem erbjudna rättighet, om de finge tillåtelse att fritt handla med sitt tackjern både inrikes och utrikes. Jag tror äfven, att om några restrictioner skulle ske, hvilket af åtskilliga talare blifvit ansedt bedröfligt, så borde bergsmännen ej äga en fullkomligt oinskränkt rättighet att förädla sin vara. Jag tror, att denna restriclion skulle vara Den 16 N o v c tn b e r f. ni. mycket förståndigare, än alt föi bjuda dem utrikes försälja sitt tackjern. Jag anser nemi., att uti de orter, der tarkjernstillverkningen nu bedrifves med uteslutande af stångjernslillverkning, det vore äfventyrlig! att der ännu mera anlita skogarna, genom tillåte lse alt i sådana orter afven tillverka stångjern, hvarigenom brist i en framtid möjligen skulle kunna uppstå för tackjärnstillverkningen. Jag tror, att det måhända vore betänkligare att tillåta detta, än alt tillåta utförsel af tackjern, emedan till tackjernets beredan-> de ålgar mycket mindre kol, än som erfordras för tillverkning af stångjern. Det högsta, som jag anser det enskildta intresset hos stångjernstillverkarne här kunna göra anspråk på, vore att få förbehålla sig alt ifrån masugnarna för framtiden kunna påräkna ett lika qvantum tackjern, som det, hvarpå deras bruk nu äro grundade. Längre anser jag för min del icke, att de i något fall böla kunna sträcka sina pretentioner.
Papegojan flaxade vildt i sin bur och skrek oupphörligen: »Drummelpelle, Drummelpelle!» Konungen hade rest bort och tagit Schröderheim och några af sin närmaste omgifning med sig på inspektionsresan till Dalsland och Wermland, men de kvarvarande officerarne och hofkarlarne fortsatte med sina uppvaktningar hos de vackra Götheborgsfruarna. Fru Hall tog alltjämt emot vid sin soffa och mamsell Christine vid sitt sybord, och herr Hall gick ut och in och besvärade ingen. Hela veckan var för resten upptagen af kalaser, måndagen var man hos directeur Sandeberg på Partilled, tisdagen hos rådman Habicht på Jonsered, onsdagen hos Brusewitz i Gammelstaden, torsdagen hos konsul Deslile, fredagen hos arkiater Engelhardt, lördagen hos Erskine, söndagen hos Halls. På alla ställena diskuterades ett viktigt ämne, nämligen hur kungen skulle mottagas vid sin återkomst. Det ena projektet efter det andra uppstod och förkastades. Somliga höllo före, att borgerskapet skulle anordna en subskriberad bal, andra röstade för att anställa en artig illumination, låta förtöja några rikt illuminerade båtar i Stora kanalen och upplysa Kämpebron och Lejonbron med lyktor, samt anställa ett praktfullt fyrverkeri med lämpliga eldpjeser. – Den ena dagen hade man bestämt sig för ett projekt, den andra för ett annat. Men då villrådigheten var som störst, anmälde borgerskapets infantericorps, att den åt ingen ville cedera äran att högtidligen mottaga konungen, och att officerarne i tysthet aftalat ett sätt att vid stadsporten vara konungen till mötes, ifall Hans Majestät sent på aftonen skulle anlända. Konungen, som alltid var hågad att öfverraska och förbluffa, infann sig emellertid, utan att någon hade aning därom, redan klockan tre på eftermiddagen den 28 november. Inga anstalter voro vidtagna vid stadsporten. Tillställningen tycktes vara totalt mankerad. Det blef en oro, ett springande och ett förfrågande. Ändtligen fick man det besked, att Hans Majestät förklarat sig samma afton vilja besöka spektaklet. I största hast beslöt man sig för att i underdånighet beledsaga Kungliga Majestät på återvägen till Residenset.
Jag vet, att vid återremissen af det förra betänk., denna artikel väckte åtskilliga debatter inom BorgareSt., der meningarne voro delade. För min del skulle jag tro, att ännu icke våra Svenska fabriker i afseende på tapeter och border äro så för sig komna, att det är skäl att allt för mycket höja tullen på en vara, som behöfves för bättre rum; och månne icke följden deraf skulle blifva, att den täflan en utländsk vara uppväcker, skulle förfalla. Jag anser, alt det vore för tidigt att nu ytterligare höja denna tullbestämmelse, och anhåller derföre om bifall till propos. sådan sorn den är. R. o. Ad. vidblef sitt i afseende på förevar, artikel fattade beslut och godkände 98 voter.propos:n. 74:de punkten, ang:de II. o. Jäts särskilda beslut om förtullning efter värde af ”Paraplyer och Parasoller”. R. o. Ad. lät vid Utsk-.s yttrande i denna puukt bero. 75:te punkten, ang:de åtskilliga redactionsoch tullbestämmelser för ”Paraplyer och Parasoller”. R. o. Ad. godkände den i denna punkt föreslagna 99 voter.- proposm. 76:le punkten, ang-.de införselstullen å den vid artikeln ”Pelsverk eller Pelterier”, bland ”Fåroch Lammskinn” förekommande rubriken ”alla andra oklipta”. R. o. Ad. vidblef s.itt i ämnet fattade beslut och godkände voter.proposm N:o 100. 77-.de verk eller Pelterier” upptagna rubriken ”alla andra slag”. Den 2 April e. m. 35 Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Den 101 voler.propos:n angår frågan, huruvida till contrapropos., vid blifvande hufvudvolering, BorgareSl:s afslag eller R. o. Ad:s beslut skall utgöra contrapropos.
Julli pä Bordel lagda Memorialer: i:o Angående en otwungcn Kohlhandek2:0 Angående Ekskogars anwändande m. m. z:o Angående ändring i Kongl. Förordningen den 9 Februarii 1802, vin stängsel-skyldighet. 4:0 Angående ändring uti Auctions-Kammar-> Ordningen för^ Stockholms Stad. 5:0 Angående de Indelta NegementerneS Be-> klädnadssätt. Lx krotocollo, 6. Lilverstolpe. Utdrag af prstocollet, hällit hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln wid Urtima Riksdagen i Orebro den 6 Julik 1812. SD-8öredroqs a nyo och biföllos Lag-UtskottetS den z sistl. pä Bordet lagda Memorial: »:o I Den 6 Julik. »22L 1:0 I anledning af Kongl. Masits Nådiga Proposition af den 19 Junii vin straff för de Swenske Undersåtare, hwilka taga gafwa eller förläning af främmande Herrskap, laka sig bruka såsom desi sändebud, elier oa främmande Sändebud tillhanda t de ärender, som anga desi förrättning, sa wäl som dem, hwilka utan Konungens samtycke söka eller emottaga tjenst hos främmande Magter. 2:0 I anledning af yrkadt dödsstraff för förfalskande af Sedlar och Asiignationer. z:o Rörande yrkad ändring i första §. 7 Cap. Jorda-Balken. 4:0 och s:o Twänne Memorialer, det ena i anledning af Riksdagsmannen Anders Peterssons, det andra i anledning af Riksdagsmannen Olof Olssons motioner, bägge angående stängsel-ffyldigheten. 6:0 Utskottets Memorialer, i anledning af Riksens Ständers Justitie,Ombudsmans berättelse. l^t supra. Lx krotocollo, 6. Li lkverstolpe. Utdrag af protocollet, hållet hos högloflRidderskapet och Adeln wid Urtima Riksdagen t Orebro den 6 Julii 1312.
N;o St. hvilka Utskottet framdeles vill inkomma med serskildt yttrande, ieke synas kunna åstadkomma någon betydande tillökning i utgiftcrne för vanliga durchmarchekostnaderne, så uppföres anslaget härtill till oforändradt belopp med hvad vid förra Riksdagen bestämdes, eller till 20,000 Ridr. 25:o I öfverensstämmelse med Utskottets, uti dess Betänkande N:o 22, i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelser, gifne tillstyrkande, får Utskottet, till uppförande på Stat under denna Hufvud-Titel föreslå: a) öfver-roterings-ersättning i Skåne, utgående till 86 Rotar, med 6 tunnor spanmål till hvarje, eller 516 tunnor, å 5 R:dr . 2,58o. K) ersättning till Kneckte-rotar uti Westmanland för anslagen, men bristande Kronotionde-spanmål 466. p) indelnings-ersättning vid Westgötha Regemente . 35. 4- Tillsammans R:dr 4,53y: 35. 4* hvilket belopp är inbegripet uti den i Tableauen öfver denna Hufvud-Titel upptagne summa såsom anslag för Indelta Armeen. Slockholm den 3 Maji 1834- Reservationer: Vid Utskottets beslut uti i:sta punkten., angående den föreslagna nya Presidents-lönen i Kongl. Krigs-Collegium.
Så skulle vidare den individuella sedligheten, särskildt det individuella sedligt goda, oaktadt den i sig ur etisk synpunkt icke eger något mått för sin individualitet, utan i detta hänseende måste bestämmas genom för densamma yttre redan realiserade universella former af sedligt lif, särskildt af det sedligt goda, likväl ur religiös synpunkt i sig själf äga måttet för sin individualitet och sålunda de universella former af sedligt lif, i förhållande till hvilka den måste bestämmas, icke vara något för den samma yttre utan i den religiösa känslan omedelbart förenade med densamma. Om nu slutligen Jacobi och Schleiermacher jämföras med hvarandra, gifver sig lätt vid handen, att ståndpunkten är identisk. Liksom hos Schleiermacher motsatsen mellan förnuft och natur är ursprunglig, är hos Jacobi motsatsen mellan medvetandet och de yttre tingen ursprunglig. Hos båda har vidare det etiska begreppet i sig (transscendentalt) giltighet endast genom den religiösa känslan såsom en af passivitet betingad konkret och individuell uppfattning af en i sig bestämd verklighet. Visserligen är hos Schleiermacher denna verklighet universum, men hos Jacobi en i förhållande till det sinliga transscendent, personlig verklighet. Emellertid har å ena sidan universum hos Schleiermacher tvänne sidor, nämligen det oändliga (det abstrakt absoluta) och det ändliga och är sålunda ur en viss synpunkt i förhållande till det sinliga transscendent. Därjämte är det väsendtligen ett idealt helt, »andarnas eviga gemenskap», och kan såvidt tänkas såsom en personlig verklighet. Å andra sidan har den religiösa känslan hos Jacobi en natursida, i det den involverar passivitet, hvilket är möjligt endast i utomhvartannatvara, sålunda i det sinliga, hvarför dess objekt äfven ur viss synpunkt måste ega naturbestämdhet. Därför är skillnaden härutinnan oväsentlig. Att Jacobi fattar den aktiva sidan i känslan såsom förnuftigt begripande och sedligt handlande, men Schleiermacher såsom ett förinnerligande af det genom affektion gifna innehållet, beror på en inkonsekvens eller ofullkomlighet i utförandet hos den förre.
Det hade dock, må hända , möjeligen kunnat gifvas utväg så vål att påtänka inrättandet af cachots och mörka fängelserum, dela vid Länshäktena och dels äfven vid^Stadsoch Hårads-arresterne, hvarest ringare förbrylara fingo afsitta sina böter, som ock att anvisa andra brottslingar till arbete efter någon uppgjord method och tariff vid Läns Correctionshusen , der dylika linnas att tillgå, och vid de befinteliga allmänna i Carlscrona och Wadstena, så länge och intilldess den tillernade fullständigare organisationen härutinnan kan komma att tillvågabringas.rArbete i sjelfva hemorten lärer icke gerna kunna anskaffas för llere ån sådane sorn blifva fällde men åro oförmögna, att erlägga ensaksoch vitesböter, samt icke för dem sorn efter MissgerningsBalken åro betraktade och skola vidkännas en alf varsammare; något annorledes var åtminstone icke tendencen och meningen med min motion i denna del. Sedermera och hvad beträffar lagens stadgande i allmänhet om häktande, har Utskottet förment dess innehåll så tydligt och vål grundadt, att någon rättelse eller förklaring deri ej skall 'vara af nöden! Deremot torde mången 393 X)tn 30 Augusti f, m, anse det högst obestämdt, äfven öfver behofvet i föreskriften utsträckt och äfven i sin latitude ganska farligt och missbruk underkastarlt. Det heter i 5 Cap. 2 §. StraffBalken, att den brottslige genast skall håcktas och ej borgen för honom tagas, i mål der ej med penningar bötas må. Allmänna praxis år hvad Utskottet icke eller lärer vara okändt, att den sorn betrades med stölld första gången och ehuru obetydlig den må vara, ja äfven om den icke utgör mer ån snatteri håcktas, emedan kyrkoplikten eller skriftermålet anses för urbota straff.
N:o 124, i anledn. af väckt motion om tillsättande vid gymnasierne af särskilde lectorer för naturalhistorien m. m. Ånyo föredrogs Bevilln.Utsk:s d. 22 och 30 sisth Jan. på bordet lagda betänk. N:o 19, ang:de ett af Hr Rosenblad, Bernh., hos II. R. o. Ad. väckt och af H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus, såsom motion upptaget förslag i fråga om bevillningen för de embetsoch tjenstemän, hvilka af Sverige och Norrige samfäldt åtnjuta aflöning eller tractamente. Ö Hr von Hartmansdorff, Aug., begärde, att Frih. Akerhjelms vid detta betänk, fogade reservation måtte uppläsas, hvilket skedde, hvarefter Hr von Hartmansdorff yttrade: Mig synes, att de skäl Frih. Åkerhjelm anfört och det sätt, hvarpå han föreslagit § böra uppställas, äro alldeles riktiga, hvarföre jagotager mig friheten hemställa, att R. o. Ad. måtte bifalla Frih. Akerhjelms förslag. O Hr Printzenskjöld, Carl: Det förslag, som Frih. Åkerhjelm i sin reservation framställt, var föremål för en lika långvarig som noggrann undersökning inom Bevilln.Utsk. Likväl fann Utsk. det vara olämpligt, att en stadga om bevillning af Svenska medborgare och Svenska tjenstemän för deras inom fäderneslandet förvärfvade inkomster skulle jemväl innefatta några föreskrifter, som afsågo möjligheten, att man skulle kunna beskattas för de löner eller arfvoden man frän utländsk makt kunde uppbära. Det undföll icke eller Utsk:s uppmärksamhet, huruledes Svenska medborgare kunna vara tjenstemän åt utländska makter, t. ex. consuler. Dessa personer kunna icke lagligen, för det arfvode de af utländska makter uppbära, inom Sverige åläggas någon beskattning, och så torde väl förhållandet vara jemväl med ministerstaten.
»S:o af den 26 Juni 1851, med anhållan om upphörande af mätarepenningar för Stenkol, sorn till Riket införas (88). Vid underdånig föredragning häraf den 4 Oktober 1853 har Kongl. Majit, i betraktande af hvad Commerce-Collegium uti afgifvet underdånigt utlåtande anfört, icke funnit skäl att i anledning af denna Rikets Ständers underdåniga skrifvelse besluta någon förändring af gällande stadganden. 9§:o af den 5 Juli 1851, angående ändring i stadgan för Fjerdingsmansbefattningen (93). 1851 den 9 Augusti i underdånighet anmäld; då Kongl. Maj:t, med godkännande af Rikets Ständers i ämnet anmälda beslut, låtit under samma dag allmän Kungörelse derom utgå. 99:o af den 12 Juli 1851, angående Statsanslag för upprensning af Ljusne eif mellan sjöarne Or och Varpen (97). Sedan vederbörande sockenmenigheter icke funnits benägne att detta rensningsarbete öfvertaga, men deremot trenne Sågverksägare förklarat sig beredvillige att detsamma verkställa, har det af bemälde Sågverksägare undertecknade kontrakt om arbetets utförande enligt nådigst fastställd plan blifvit af Kongl. Majit gilladt, samt föreskrift meddelad fullmäktige i Riksgäldskontoret om medlens utbetalning. Jemväl har taxa å afgifter för flottning blifvit för en tid af 20 år i nåder fastställd. IOOio af den 12 Juli 1851, angående statsanslag och låneunderstöd för Jernvägsanläggning mellan Nora och Orebro (95). 1851 den 22 Juli i underdånighet anmäld, och innehållet af denna Rikets Ständers skrifvelse delgifvet styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader, med befallning att, till kännedom och efterrättelse, derom 'förständiga Kongl. Majits Befallningshafvande i Orebro län, äfvensom vederbörande intressenter i företaget.
N:0 58- 5 rättad postväska ; att tvänne halfva hemman,' som hafva hvar sin egare och kunna vara belägne så nära en öppen väg , att brefvens förskaffande icke hindras af yrväder eller vatluflöde, måtte anslås att vexelvis för vecka, månad eller år, besörja Krono-brefbäringen; att, åtminstone under den mörkare årstiden, brefven icke måtte nattetid, utan endast emellan klockan 6 om morgonen och klockan 6 om aftonen fortställas; att ordres om Kungsoch Kronoskjuts, skallgång samt inställelse vid skogseld m. m., som fordrar brådska, måtte genom budkaflar fortskaffas; att de till Gästgifvaregårdarne, i slutet a£ hvarje månad, afgående Dagböcker, matte i December månad, för hela påföljande året, ifrån Lands - Cancelliet afsändas directe till Gästgifvarne, och icke, såsom nu sker, mai nadsvis, afskickas med Kronobrefbärare, hvilka derigenom förspilla många dagsverken; att; om någon ändring i Krono-brefbäringen icke kan vinnas, ersättning för underhållandet af en karl och häst varder beviljad, att af öfrige inom Häradet belägne Krono-Skattehemman utgå, i likhet med hvad till Gästgifverierne årligen erlägges för fångföringen; att brefbäringen får öfverllyttas till Gästgifvaregårdarne, såsom lämpligaste Communicationsställen, samt att, om de sålunda föreslagne åtgärderne varda gillade, alla både Krono-, Skatte-, Frälsesamt liaoch Rörshemman, 6 Statssamt Allm. Besv.o.Oec.Vtsk. Uti. Bio 58< mätte tourvis, hvart femte år, besörja Krono-» brefbaringen.
Ros öfverskådat situationen och med ett ljudligt utrop af: "Stå på er derinne en stund!" red han utan vidare ikull den på vakt stående karlen samt vred dervid yxan ur dennes hand. "Perkele!" röt en af de vid vagnen sysselsatte, öfverraskade röfrarne på finska, "hvem ha vi der?" Ett döfvande slag af yxan fällde honom till marken. Kusken och skjutsbonden började nu resa sig. "Hitåt, hitåt, befallningsman", ropade Ros med thordönsstämma på finska, "hitåt! och tag röfrarne innan de hinna fly!" Denna krigslist och kamratens fall väckte oro hos den andra vid vagnen sysselsatte våldsverkaren och då Ros nu styrde sin häst mellan honom och ekipaget, gaf detta den derinom befintlige resanden rådrum att något hemta sig från sin förvirring. "Är ni sårad?" frågade Ros i det han kastade en blick in i det kullstjelpta åkdonet. Han erhöll blott till svar en framräckt revolver och de hastigt utstötta orden: "Se här, nu har jag den, skjut!" Fattande den laddade revolvern såg sig Ros om efter fienderna som, beväpnade med störar, tycktes vilja upptaga striden. Två skott ur revolvern hejdade deras framträngande, och då nu kusken och skjutsbonden, svängande stycken af den brutna tistelstången samt i förhoppning på den anropade länsmannens ankomst, jemväl nalkades, drogo sig röfrarne skyndsamt tillbaka. Den karl som hållit hästarne släppte dessa, hvilka, så godt de kunde med de sårade benen, började lunka utåt vägen. "Mina hästar, mina hästar!" skrek skjutsbonden och ilade efter dem, medan kusken, på Ros' befallning, hjelpte den resande ur vagnen. Så snart denne hade fötterna på marken sträckte han på sin lilla, runda figur och utropade modigt: "Jag har ännu en revolver", samt aflossade, utan att sigta, två eller tre skott efter de i skogsbrynet försvinnande röfrarne, som flydde med all hast.
Utfärdandet af dessa författningar fann emedlertid Kongl. Majit godt att uppskjuta; såsom skäl hvartill Kongl. Majit uti Nådig skrifvelse till Rikets Ständer den 10 December 1828 uppgaf, att en så genomgripande förändring uti aila medborgareklassers vanor och inbördes förhållanden borde med yttersta varsamhet lillvägabringas och följaktligen anstå lill dess en allmännare kännedom blifvit spridd om det nya systemet, hvilket äfven efter detsammas slutliga fastställande i alla fall borde, innan tillämpningen toge sin början, under en tid af minst tio år hafva utgjort föremål för folkundervisningen. Uti berörda Nådiga skrifvelse öfverlemnade alltså Kongl. Majit frågau. ånyo till Rikets Ständers granskning, med begäran om deras särskilda yttrande, huruvida det ansåges lämpligt och ledande till lättare inlärande af de föreslagna förbättringarne, att, i stället för antagande af till större delen nya benämningar, bibehålla de gamla och vid dem fästa rigtigare begrepp.
I betraktande af hvad nu i korthet blifvit anfördt, tror jag för min del, att under förhandenvarande omständigheter en nödig omtanka bjuder, att icke gå dea oftanämnda underhandlingen i förväg genom framställandet af förslag till någon större reform i den nuvarande tulltaxan; och jag finner mig så mycket hellre kunna underlåta detta — oaktadt de brister, hvilka jag, enligt hvad förut blifvit uämndt, anser vidlåda den närvarande tull-lagstiftningen — som ett hufvudsakligt bibehållande af nu gällande tullbestämmelser under en kortare tid i min tanke icke skulle medföra någon väsendtlig olägenhet. Jag hemställer derföre i underdånighet, att * någon annan framställning af Kongl Majt till Rikets Ständer rörande tulltaxan för närvarande icke må ega rum, än att, till vinnande af de mindre rättelser och tillägg, som deruti ansetts nödige, Kongl. Majt behagade till (5 Kongl. Maj:Is Nåd. Skrifvelse M 49. * Rikets Ständers Bevillnings-Utskott öfverlemna de i sådant hänseende af Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen framställda förslag, för att tjena till upplysning och ledning vid den granskning af tulltaxan, som hos Rikets Ständer kommer att ega rum.» Stats-Rådet Malmsten anförde i underdånighet: »Afven jag delar den åsigt, som af föredragande Departements-chefen blifvit uttalad i afseende på bristerna i vår nuvarande tulltaxa, men om jag än, hvad Införsel-tariffen beträffar, icke kan förbise vigten af det skäl, som af honom blifvit anfördt emot att för närvarande deri göra några förändringar, anser jag dock den tillämnade handelsoch sjöfartstraktaten med Frankrike icke för mig utgöra hinder att, på de grunder jag utbeder mig att här nedanför få anföra, i underdånighet tillstyrka borttagandet af alla i nämnde tulltaxa ännu qvarstående utförsel-afgifter.