Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kom en gång till den himmelska staden och drick doften af det renaste Kejsarthé, så kan hon få lära sig något". "Hör man på hans vishet", svarade en liten näbbig stämma, "just som ingen ann sett något än han med sitt kala hufvud och sina långa mustascher". Förundrad såg jag mig omkring och undrade hvad folk det var, som kommit in i rummet utan att jag märkt det, men der fanns ingen utom jag, allt var tyst. En besynnerlig tanke föll mig in, jag satte mig så att jag kunde noga betrakta figurerna på spiselkanten, förde glaset åter till mitt öra och nu hörde jag åter en hop röster samtala. "Här är nog varmt i afton, de ha eldat strängt i spisen i dag, jag önskar det vore natt redan, att man skulle slippa och svalka sig något". "Men, mitt herrskap, det här blir mera tråkigt," sade en annan, "ha ni då inga intressantare samtalsämnen än värmen?" "Ah", sade med förnäm matthet en knappt hörbar röst, som jag märkte komma ifrån en liten sockerfigur på en något urblekt ljusblå bandros, "hvad skall man väl i ett så blandadt sällskap kunna tala om. I förtroende söta du, vet du jag tror här finns till och med en kökspiga ibland oss. Och den der underliga gråa figuren, som står der så bål i sin glaskammare, hvad tror du det kan vara för en roturier? Ack, andra tider var det, då vi stodo derinne på spegelbordet, der fanns endast folk de qualité! Men i går tog det rysliga öde, som obevekligt herrskar här i rummen, oss begge och ställde oss hit på spiselkransen, och så sade hon: "de der figurerna äro nog skrala, men de må nu en tid stå här ute, sen få barnen leka med dem. Hvilken ryslig dom, huru skall jag bära den!" "Jag försäkrar hennes nåd, att man kan må rätt bra här" svarade den näbbiga rösten åter. Det var tydligt den nätta koketten med spegeln som talade.
Majit täckts angående samma kostnader meddela, höra såsom bidrag till reparation och förändring, enligt uppgjord t kostnadsförslag, af läroverkshuset) i Carlstad, lör en gång anvisa ett belopp af 10,000 Ridr. 214 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse J\:o 107. 85:o. lindor förmälan hurusom Carolinska Elementärläroverket i Örebro i sednare tider plägade besökas af ett sä slort antal lärjungar alt dervarande skolhus icke vidare för dem innehåller tillräckligt utrymme, har hos Rikets Ständer förslag blifvit väckt alt, då det vore omöjligt att tillbygga nämnda hus på ett sätt, hvarigenom detsamma blefve för sitt nuvarande ändamål fullt lämpligt, Rikets Ständer inåtte för läroverkslokalens utvidgande dels genom uppförande af en ny byggnad och dels genom gårdsplanens tillökande, bevilja nödiga medel; och som, efter hvad Rikets Ständer inhemtat, en utvidgad undervisningslokal för Örebro Elementarläroverk är af högsta behof påkallad, hafva Rikets Ständer till uppförande, enligt godkänd plan, af ett nytt läroverkshus der i staden, anvisat en summa af 70,000 R:dr att, i mån af behof, från Riksgälds-kontörel utbetalas. 86:o.
Prat. 1347 och 18*8. * Samt. 1 Afd. 9 /täft. 1 s:o 3:o 4:o 5:o 6: o 7:o 8:0 9:0 10:0 j 1 :o j 2:0 1.3: oi f:o 1 5:o 16:0 17:0 1 8m 19» Stats-UtslioHels Vnötande, N:o 30. visorcrnes yttrade åsigt i fråga on> införande af ett föränd rädt, i sin helhet väl ordnadt, system för redovisningen af statens medel (sid. 289, 240). angående åtskilliga å Allmänna Indragnings-stalen utgående pensioner (s'd. 35 § 18, sid. 171 § 3). — „— nya reglementen för Myntoch Kontrollverken, samt ny kontrollstadga (sid. 42 och 44)* — „— Postverkets för flera år tillhaka tillkomna fordran hos norska statsverket (sid. 60, § 3 mora. 3). — , — granskning af Veterinär-inrättningens i Skara räkenskaper (s. 64). — „— underhållskostnaden för Lifgardets till häst kasernoch stall byggnader (sid. 71, § 3). — „— bokföringen af värdet för Känsö karantänsplats med hus och byggnader (sid. 76, § 2). — „— afskrifning ur räkenskaperna utaf den för nybyggnader vid Garl Gustafs stads Gevärsfaktori anvisade summa (sid. 90, § 3). — „—• utbetalda arfvoden till Ingeniör-corpsens kansli-personal (sid. 9^’ § 2> , — „— granskning af räkenskapen öfver medel till bestridande af kost naderna för Garnisons förstärkning i Slockholm (s. i©5, 10G), — „— utbetalda arfvoden till Kongl. Krigshofrättens mililär-Ieda möter (sid. 120, § 3). — „ •— Utrednings-afdehuiigens räkenskaper i.allmänhet (sid. 120, § 4)> — „— den s, k.
Utskottet, som af detta skäl ansell, alt frågan om förändringar i domslolsorganisationen bör utgöra föremål för representationens omedelbara behandling, och derföre äfven, i anledning af andra vid innevarande riksdag väckta motioner, tagit i öfvervägande, hvilka åtgärder från representationens sida för närvarande böra med afseende derpå vidtagas, har vid sådant förhållande icke kunnat finna, att för den af Herr Wennerus föreslagna komiléens verksamhet skulle återstå något föremål af den vigt, att de kostnader, som alltid äro förenade med en komités tillsättande, kunde i någon mån deraf motsvaras. Fastheldre kunde man befara, att genom en dylik komités nedsättandefrågan om rättegångsväsendets förbättrande uppskötes och möjligen äfven ytterligare invecklades. Utskottet får alltså till en början hemställa: att Herr Wenneri motion ej må bi/allas. Rydströms motion leder Utskottet in på frågan om sättet för rättegångsordningens förbättrande och den method, som bör följas för Jistadkommande af en ny Rättegångsbalk. För sin del anser väl Utskottet, att Lagberedningens förslag alltid, vid behandlingen af denna fråga, bör bibehållas i sigte, såväl i anseende till sjelfva grunderna som till innehållet af de särskilda bestämmelserna; men då motionären å sin sida äfven omfattat dess form, i det han föreslagit, att vissa delar af detsamma måtte med nödiga modifikationer antagas till lag, så måste Utskottet, för att Rikets Ständer må kunna bedöma, huruvida förslaget äfven i sistberörda afseende lämpligen bör tagas till ledning, vid sitt yttrande om Rydströms motion foga några upplysningar angående formen och uppställningen af detta förslag. Berörda förslag sönderfaller i t vänne delar: förra delen: om rättegång i tvistemål, och sednare delen: om rättegång i brottmål. Utan att nu ingå i något bedömande af denna uppställnings lämplighet, bör Utskottet erinra, att förslaget häruti skiljer sig från Rättegångsbalken i 1 734 års lag, som är gemensam för både tvisteoch brottmål.
Ifrån år 1824 har denna akademi fått af statsmedlen uppbära ett årligt anslag af 1,700 Ridt ; men då detta anslag, hvarmed skall bestridas aflöningar åt lärare, tjenstemän och vaktbetjening, inköp af ved, ljus, höcker in. m., samt understöd med stipendier åt fattiga elever, hvilkas antal är i jemn tillväxt, och härtill för öfrigt kommer, att akademien innan kort torde nödgas emot hyra anskaffa lokal för sig och sitt undervisningsverk, föreslår Kongl. Majit, alt ofvannämnde årliga statsanslag må förhöjas med 1,300: 14:o Allmänna Fattigvården. Sedan Kongl. Majit under den 25 Maj innevarande år utfärdat nådig förordning, angående fattigvården i riket, deruti, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer, uti underdånigt förslag i detta ämne framställt, Kongl. Maj:t och Kronan blifvit ålagd att i vissa fall deltaga uti eller bekosta den erforderliga fattigvården, men någon ledning af erfarenheten ännu icke kunnat inhemtas om den härför behölliga summa, äskar Kongl. Majit således tills vidare för Transport R:dr 72,875: 30. — 20 i:r 25 k:pr. Spanmål. — 20 t:r 25 k:pr. Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. till 11. Span mai. Transport R:dr 72,875: 30. — 20 t:r 25 k:pr. ändamålet enahanda summa, som vid de lvänne sista riksdagarne blifvit beviljad eller 10,000: alt såsom förslagsanslag årligen utgå. 15:o Kongl. Ser aphimer-Lazar ettet. Sedan Kongl. Maj:t under den 1-0 April 1828 i nåder förordnat, att den i Stockholm för från Finland inkommande och dit afgående varor inflytande tolag skulle utgöra en särskild tillgång för utförande af sådane anstalter till C O hufvudstadens allmänna nytta, beqvämlighet och försköning, som Kongl.
St:r, med anledning af dåvarande StatsUtskotts derom gjorda hemställan, pröfvat billigt och rättvist, att RiksgäldsContoirets Embetsoch Tjenstemän, hvilka på lediga stunder lägga hand vid smärre Cieditsedlars skrifning och numerering, få för detta extra arbete tillgodonjuta enahanda betalning för hvarje iooo:de-sedlar, som för aldeles lika beskaffadt extra arbete då bestods eller framdeles kunde varda vederbörande i Banken tillagdt. Och då granskningen och annulleringen af inkomne förslitne smärre Creditsedlar äfven är ett extra arbete, hvilket af vederbörande i RiksgäldsContoiret likasom i Banken förrättas på ledige stunder, emot betalning för hvarje ioootde stycken sedlar; och hvilken betalning intill sistledne Riksdag utgått till enahanda belopp vid båda Verken, så, enär Embetsoch Tjenstemännens samt Vaktbetjeningens vid RiksgäldsContoiret Löne-förmåner blifvit reglerade och bestämde i alla Betänkanden, N:o 312. 553 grader till likhet med hvad deras vederlikar i Banken 'få tillgodonjuta; samt R. H. St:r vid 1812 års Riksdag, på sätt ofvanberÖrdt år, en gång för alla förklarat vederbörande vid RiksgäldsContoiret berättigade, att för skrifning oe.h numerering af små sedlar erhålla betalning eller enahanda grund och till lika belopp, som vederbörande i Banken få uppbära; finner Utskottet skäligt, alt denna antagne grundsats äfven tillämpas till betalningen för sedlarnes slutliga granskning och annu Hering; hvadan och under förutsättning, att denna rättsgrund af R. Ib Sttr varder gillad oell godkänd, Utskottet 1 ansett sig böra tillstyrka, alt betalningen för slutliga granskningen och annulleringen af inkomne, försl i t n e smärre Credit-sedlar må vederbörande i RiksgäldsContoiret tillerkännas till enahanda belopp, som för ett lika beskaffadt extra arbete vederbörande 1 Banken bestås; och att såsom en följd häraf, den vid sista Riksdag, Bankens
Endaft förfiagsvis torde böra nämnas, att Utfkottet fäftat uppmärkfamhet vid det uti en tryckt lkrift uppgifne förhållande af En fullmägtig för 10,000 perfoners Folkmängd och En för ro,ooo Rdr. Bevillning. Kan hända torde denna fenare proportion i mon utaf Bevillningen böra ökas, få att då Bevillningen, fedan denna uträkning var gjord, är fördubblad, ikulle det ockfå blifva för 20,coo i flället för 10,00© R:dr. Bevillning forn E n fullmägtig fkulle {kickas; Kan hända vöre det ockfå i detta offe en de fäkraft;, att för denna Clafs Reprefentan. ter endaft faftftälla ett vifst antal i förhållande till de öfriga, och låta beräkningen derefter rättas, i mon af Bevillningens förändringar. Det är förft fedan grunderne för röft-beräkningen vore fåledes närmare ftadgade, forn man kan blifva i ftånd att utltaka fjelfva villkoren för dem forn fkola kunna väljas. Oändligt mycket har i detta ämne blifvit ömfom föreflagit och förkaftadt. Man har allmänt anfett Samhället böra äga en garantie genom tina Fullmägtiges enfkilta intereffen , för deras vård om det allmännas; Men man har alltid ftadnat i ovifsheter, då det kom an på att faftftälla det fatt på hvilket denna garantie fkulle fokas, eller den grad af förmögenhet, forn dertill fkulle erfordras, och man har ömfom fordrat den af de valde, ömfom af de väljande ; Farhågan att blattfiälla Samhället för fkakningar eller att utefluta för* tjenflen, har likväl merendels gjort denna ga* räntie otillräcklig eller vådlig.
Slutligen får jag vördsamt hemställa, huruledes det ens blir möjligt att för de vanliga domstolarna undersöka och samvetsgrann! afdömma mål, hvaribland många förekomma, som kräfva hos domaren praktisk kännedom af yrket, ja mången gång vettenskaplig bildning i detsamma. Jag tror således det vara af lagstiftaren väl afsett, att, då i den högsta instansen, Högsta Domstolen, blott 2:ne militäre ledamöter finnas, majoriteten i de båda lägre utgöres af militära domare. Jemte vördsam anhållan om återremiss, får jag tillägga dem , att dessa anmärkntr må få densamma åtfölja. Mot den af StatsUtsk. föreslagna successiva indragning af Lifbevär:s-reg:tet framställa sig flera betänkligheter, dem jag anhåller få underställa R. o. Ad:s upplysta pröfning. Instämmande för öfrigt i den reservation, som emot majoritetens beslut inom Utsk. blifvit af en dess ledamot, Hr Tersmeden, afgifven, och som i min tunke rationelt ådagalägger det orätta oell skadliga af en sådan åtgärd , anhåller jag dock, att dels få ytterligare utveckla de af honom häremot anförda skäl, dels att få tillägga några andra af samma syfte, som i min öfvertygelse vunnit burskap. Det är en allmänt antagen sats, äfven af Utsk. liyllad, att ide lander, der försvaret egentligen grundas på conscriptions-systemet, ett dugligt befäl, i förening med en permanent väl öfvad och instruerad stam, måste på fredsfot finnas, för att i farans och behofvets stund, genom undervisning och efterdöme, bilda det nyutskrifna manskapet till användbarhet i yrket. Utsk. föreslår härtill i det förevar, betänk, fotgardet för hufvudstadens bevärls-manskap, och för länets, Uplands och Södermanlands regiten.
Brister, af Rikets Ständers Riksgälds-Kontor icke ersatta, nemi, å 2:dra Hufvud titelo 146,271:47.11. 149,172:30.10. Credit. Balans från föregående året: Brister, af Rikets Ständers Riksgälds-Kontor icke ersatta, nemi. å 2:dra Hufvud titeln 151,372:24. 3. 146,271:47.11. Rikets Ständers Riksgälds-Kontor tillkommande netto Öfverskolter och Besparingar 352,i34:36. 7. 772,207:15. — Balans till påföljande året: Beväringsmanskapets vapenöf23,888: 35. ning — r* /" Fria Konsternas Akademi . 20: 9- 5. —. .— Vedoch Ljuspenningar 15 29. a 8:de Hufvudtiteln : Lyshållning m. m. för Kronans publika hus i Stockholm Fångars skjuts och underhåll m. m Remisslage Observationsoch Uppbördsprocent Muntalsskrifnings-provision . Restitutioner .. Städers friheter Indelningsbrist i Kopparbergs Summa 277,470: 29. i r225,277:11, 8., ä 9:de Hufvudtiteln i Anslaget till utflyttningshjelp efter laga skiften i Länen, utom Skaraborgs Län, Skåne och Öland 5,126:35. 9. Summa Summarum 323,764:: 34- 8. 279,434: 23. 9, Besparingar, Riksgälds-Kontoret till godo: år 1840. år 1841- å r:sta Hufvudtiteln: netto bespardt 33: 22. — å adra Hufvudtiteln: Rikets Högsta Embeten Sundhets-Kollegium General-Adjutants-Expeditionen för Flottan .. 700: _____ —^% 13 å 5:te Hufvudtiteln.
När barnet hunnit skolåldern, öfvertar skolan en del af ansvaret, men mycket återstår för modern att göra. Står hon ej hjälpande och understödjande på lärarens sida, så är dennes arbete fåfängt. Skola och hem böra gå hand i hand. Dåraktiga föräldrar, som undergräfva lärarens auktoritet och lyssna till barnets klagan öfver orättvisa! På lärarens sida bör modern stå. Äfven om hon skulle vara tvifvelaktig, bör ej barnet märka detta, utan må hon då i stället vända sig direkt till läraren. För att så länge som möjligt behålla sina barn och deras förtroende bör modern söka bilda sig vidare, så att hon kan förstå deras arbete och visa intresse därför. Ställa barnen frågor på henne, som hon. ej kan besvara, bör hon skaffa sig upplysning och därefter söka förklara saken för dem. Aldrig svara med en osanning, utan hellre erkänna sin okunnighet. Det är ingen lätt sak att uppfostra barn, och moderskärleken, hur varm och trogen den än må vara, är ej nog; där måste ock finnas förstånd, som vet det rätta, oeh en fast vilja, som konsekvent utför detsamma, hur tungt och svårt det ofta än må kännas för det ömma, älskande modershjärtat. Intet kan vara mera rörande än att se en mild och svag kvinna, som under vandringen på lifvets lyckliga stigar varit helt och hållet beroende af andra, hastigt resa sig i andlig kraft, bli sin makes tröst och stöd i olyckan och med aldrig svikande fasthet motstå pröfningens bittraste storm. W. m Irving. Vid sjukbädden. ri — det var allt bra underligt att veta sig vara fri! I underkjol och peignoir satt hon sysslolös framför brasan, hvars belysning föll varm och rödaktig öfver den hvitklädda gestalten och det mörka hufvudet med dess trotsiga lutning. Det kortklippta svarta håret, som var struket rakt upp från pannan, de smala, tätt slutna läpparna och den korta, breda hakan gåfvo något fast, strängt och litet egensinnigt åt hela hennes utseende. Hennes blick hvilade tankfullt på venstra handens ringfinger, där den afslitna gyllene bojan kvarlemnat en jämn, hvit rand. Det skulle bli riktigt uppfriskande att känna sig fri och åter med fullt intresse få egna sig åt studier och arbete.
Jag har ej något att tillägga, de redan anförde skäl för afslag å Betänkandet samt för beviljande af förlängd prasscriptionstid , men jag kan ej underlåta att yttra min förundran deröfver, att Utskotten så sent inkommit med SlutBetänkande uti en så klar sak , och derigenom gifvit anledning till så beskaffade speculationer, som Friherre Cederström omnämnt, att nemligen det nu finnes mångfaldiga sådane sedlar uti händerne på speculanter, hvilka ej ägt dem innan praescriptionstiden var tilländalupen. Men som det ej är möjligt, att göra någon skillnad emellan dem, som innan nämnde tid varit innehafvare af desse sedlar, och dem som sedan tillhandlat sig sådane för ett spottpris, finner jsg ej annat, än att man bör afslå Betänkandet och förlänga praescriptions-tiden. Grefvebo» Schwerin: De fleste motionerne och reclamationerne hafva kommit från Bonde» Ståndet, och det är ett bevis, att det verkeligen mest är de lägre folk-classerne, som skulle blifva lidande. Om det verkeligen skulle förhålla sig, som Friherre Cederström nämnt, léG Ben 2 September c, m. att specuiationer ägt rum genom inköpande af sådane sedlar för ett lappri, så skulle det gifvas en utväg att skilja de rättmätiga fordringsägarne från de orättmätige, den nemligen att man tillät dem med, ed styrka, att de emottagit dem för fullt. Men jtg hemställer, om det ar Riksens Ständer värdigt , att för en sådap lappris summa, som Riksens Ständer icke förlora, blott icke vinna, blottställa några sådane uslingar , för att kanske gå en falsk ed* Jag tror, stt man heldre må låta deni vinnas< ån att andrs skulle få skäl att beklaga sig öfver Riksens Ständers hårdhet. Grefve af Uggla*, Gujlaj: Jsg vill blott; | anledning af Herr Munck af Rosenskjöld^ yttrande, upplysa, att så snart återremissen varj expedierad tilt Utskotten , blef målet genast t vant; ordning behandladt.
Jag tror det blir omöjligt, åtminstone högst svårt. Frih. Cederström har föreslagit ett tillägg vid denna §, hvarigenom han vill införa någon slags vexlingsrörelse mellan landtränterierne och Banken. Den ädle Friherren, såsom sjelf chef i ett af de embetsverk, som regera öfver Konungens Bef:h:de, lärer nogsamt inse, att dessa embetsmyndigheter, som hafva att göra med allt hvad som är eller kan bli föremål för menskliga företag, äro nog förut öfverhopade med bestyr, utan att nu dessutom få sig ålagdt en bankrörelse, som i sanning de icke förstå. Jag yrkar således afslag ä denna §, såsom vådlig för Bankens säkerhet. Hr von Hohenhausen: Beträffande den omständigheten, att det icke vore nog med 5 millioner, utan att 7 millioner r:dr måtte bestämmas,' emedan privatbankernes utlåningar skola uppgå till delta belopp; så tror jag, att om några, som skötas af landtbrukare, komma att upphöra, sä skola deremot de, som bedrifvas Den 16 April e. m. 485 nf verkliga affärsmän nog blifva qvar. Men låt nu också vara, att vi toge för afgjordt, att alla skulle försvinna, hvem säger att det är 7 millioner r:dr, som de hafva nllånat. De kunna hafva haft mera ute i sedlar och således äfven mera i lån, och intill nästa riksdag, under förutsättning af uppläggning af reservfonder, kunna de komma att hafva än mera ute i rörelsen, och således kunde det bli omöjligt att supplera dem. Något belopp skall bestämmas, och jag instämmer med PresteSt. Hvad angår förstärkning af Bankens reella fond, så tyckes det vara för mycket, att den skall ökas till hälften emot de sedlar, som komma att utsläppas. Man har hoppats, att genom införande af creditiver skall man ej behöfva silfver.
Man har sagt, att medlens' rätta användande är säkert inom en constitulionel stat, och alt det ej vore värre att controllera användandet af de summor, sorn lånas, än af dem, som upptagas genom beskattning; men skatterna utgå till de ordinarie behofven efter fastställda stater, som vanligen äro så knappt beräknade, alt någon större misshushållning med dem icke skulle lemna möjlighet för statsmachineriets jemna gång. Det är derföre, som styrelserna i de flesta länder begära extra ordinarie budgeter, och det är just med dessa extra anslag, som tillfälle lemnäs för stor misshushållning, hvarföre jag också är öfvertygad, att om ett land ej är belåtet med sin styrelses hushållningssätt med de ordinarie skatterna, skall missnöjet blifva ändå större öfver hushållningen med de extra inkomsterna. Det är just de stora summorna, som lemna tillfälle till misshushållning i stort; och detta har väl äfven Gr. Löwenhjelm afsett, då han slutat med att säga: låtom oss låna och väl använda lånen. Jag har icke, såsom en värd ledamot yttrat, bestridt principen af statslån. Jag har deremot sagt, alt det kan uppstå en krisis, då det blir nödvändigt att be - D c 11 G A ti gu s ti f. m. JÖ3 gagna dem; men jag måste på det yttersta bestrida deras upptagande, då man vill skafta sig statslån blott för att hafva ett statslån. Jag tror, att Riksg.contrs skuld kan ordnas med de tillgångar, som nu finnas och intill nästa riksdag kunna inflyta; meia att låna för att låna oell under hopp, men utan någon säkerhet, att länet väl användes, är 2:ne saker, som jag måste motsätta mig. Man bar framkommit med exemplet af Finlands eröfring och dermed sökt hänföra ett Stånd, som alltid varit nitiskt för sjelfständighet och ära. Hr Cederschiöld har redan framställt, att med den Styrelse, som då fanns, hade vi förmodligen icke med aldrig så mänga fästningar och statslån kunnat berga oss, och på samma grund tror jag delta exempel icke här vara tillämpligt. Man har yttrat, alt man ej från bevillningen borde taga ifråga var. amortering.
Utsk. synes hafva under tvenne förutsättningar ansett sig nödsakadt att föreslå en sådan åtgärd sorn den förevarande, nemi. först att, när den fastställda proportionen, vare sig att den blir som i till 5 eller någon annan siffra, underskrides, Fullmägtige dä skola äga rätt att använda de utvägar, som y:de punkten lemnar i deras händer. Det är således af nöden, att Banken först måste se på möjligheten att honorera sina sedlar. Jag har således ingenting emot, att försäljning sker af Bankens intecknade fordringar, då räntan ej är mera än fyra proc., i ett iand. der allmänna räntan är 5 a 6 proc.; men denna åtgärd måste vara bland de sista, isynnerhet sorn den äfven blir förhatlig såsom strypning under hvarje annan förutsättning, än att rörelsecapitalet skulle vara för stort. Utsk. säger: ”att envisas med försöket att bibehålla ett större rörelsecapital, än allmänna rörelsen synes fordra, vore i sådan händelse lika ändamålslöst, som för Banken vådligt.” Jag anser sådant ej kunna vara på en gång öfverflödigt och skadligt. Jag skulle vilja lägga i Fullmägtiges magt att begagna sig af de utvägar, sorn öro föreslagna, med den ändring, att fastighetslånen sättas sist; men jag ville ej såsom motiv Deri 5 Maj e. m. införa något annat, än Bankens skyldighet att fullgöra sina förbindelser mot sedelinnehafvaren. Hr von Troil: Jag skulle önska, att Gr. Cronhjelm ville upplysa, huru det skulle gå till för Bancoslyrelsen att, med bibehållande af nu gällande stadgandcn, om den ville, minska lånerörelsen. Discontstyrelsen är ej detsamma sorn Bankens styrelse; besirat i ämnet skulle då expedieras från den sednare till den förra, och detta skulle då innehålla, att discontstyrelsen skulle afslå lånansökningar utan afseende på deras antaglighet. Jag hemställer, om det finnes någon inom detta hus, som ville blottställa sig för det rättvisa ansvar, som genom eLt så olagligt beslut skulle uppkomma. För Öfrigt får jag fästa uppmärksamheten derpå, att Utsk, omtalat både förpantning och försäljning af fastighetslånen; jag tror, att de ganska väl kunna förpantas.