Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mörner, enligt ett vid den underdåniga ansökningen bilagdt intygande, meddelat de mest fördelaktiga vitsord om elen skicklighet och det välförhållande, hvilka Lidinson ådagalagt under den tid af tillsammans utöfver 31 år, hvarunder han förestått de magtpåliggande, mödosamma och ansvarsfulla Häradsskrifvareoch Kronofogde-befattningarne uti Medelpads Eögderi, har Utskottet, i betraktande häraf och då utkräfvandet af Kronans hos Lidinson egande fordran skulle för honom, som, vid en ålder af 57 år, befinner sig uti knappa omständigheter, medföra fullkomligt obestånd, funnit sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte för sin del bevilja Kronofogden Lidinson eftergift af den skuld, för hvilken han, jemlikt Yester-Norrlands Lagmans-rätts ofvanberörde laga kraftvunne dom, hos förra allmänna Magasins-fonclen häftar; dock med skyldighet för Lidinson att till Advocat-fiscals-embetet i Kammar-Rätten utgifva så stor del af skuldbeloppet, sorn motsvarar den actorats-provision, hvilken, på grund af 23 §:n uti den för bemälde embetsverk under den 15 October 1831 utfärdade Nådiga Instruction, skolat Advocat-fiscalsembetet tillkomma, derest Kronans meranämnde fordran blifvit vederbörligen indrifven.
Delegarne i Bolaget böra inom sig utse en ansvarig och, efter Bolagets godtfinnande, afsättlig Direction, för att, enligt utfärdad Instruetion 12 Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N:o 2. och under sådan controll af offentlig myndighet, som i denna Lag stadgas, Banken förvalta samt i alla mål för Bolaget lagligen tala och svara. 5§- Bolagsreglorne, genom hvilka delegarne skola sig inbördes förbinda, böra dessutom innefatta uppgifter ocb stadganden i följande ämnen: a) om beloppet af teckningssumman eller grundfonden, deraf minst Tjugofem (25) procent skola utgöras af Rikets gällande mynt; b) om antalet af Directionens Ledamöter, som icke få vara färre än fem; c) om tiden och sättet för revisionen, som årligen förrättas, och revisionsberättelsens kungörande i Tidningarne; d) om tiden för ordinarie Bolagsstämma, som årligen hålles, vilkoren för sammankallande af extra Bolagsstämma och om rösträttigheten; e) om sättet för ändring i bolagsreglorne; f) om sättet för utlåningen och om creditiv-rörelsen; och g) om deposition på uppoch afskrifnings-räkning. 6 §. Såsom säkerhet för den del af grundfonden, hvilken ej ovilkorligen skall bestå af contanta medel, må begagnas ej allenast Rikets gällande mynt samt controlleradt guld och silfver, utan äfven sådane fastighetsinteckningar, actier eller allmänna Verks och Inrättningars räntebärande obligationer, som för sådant ändamål af Bolaget godkännas, efter pröfning, uti hvilken Konungens Befallningshafvande i Länet skall deltaga, med skyldighet att öfver säkerheten sig utlåta; börande hvad till grundfonden hörer i Landtränteriet eller annat förvaringsrum nedläggas uti cassa-kista, med serskilde lås, dertill Directionen samt ett af Konungens Befallningshafvande utsedt allmänt Ombud hafva hvar sin nyckel; Bolaget dock obetaget att, om reda penningar sålunda nedsatte blifvit, dem återtaga i utbyte emot annan säkerhet, som af Bolaget och Konungens Befallningshafvande godkänd blifvit.
Fröken Ellen Bergman. I) Helena Pcrlmqztist. Undertecknade, af Dräktreformföreningen utsedda revisorer, f&amp; härmed efter företagen granskning af riikemkaperna fraii 1: sta jan. och med 31: stn dec. snmnin år afgifva följande revisionsberatt~else: Af böckerna fraingAr, att följande koiiti under året lenmat vinst: Medlemsafgifters konto kronor 22 1.: o o &amp; Iodellers konto .. &gt;,. 207: 6 a &amp; $Önsters konto . &gt;&gt; 32: 6 9 Intresse konto &gt;&gt; 1 8: 4 9 Allnianna omkostnaders konto » 176: 2 n ~ L m m a lrroiior 655: 9 8 följande koiiti förlust: Annonsers och trycksakers kont-o kronor 74: I I Summa kronor 74: 11 För att na.rn~are förklara det märkvärdiga förhcS.llande, att Allniännn ~mkost~naclers konto har kulniat lenma eu vinst af 176,2 ö kronor, vilja undertecknade meddela, att inkomsten för ett under året h Allet föredrag blifvit upptagen sisom en tillgAng i detta konto, hvnrigenom onikostnaderna blifvit betäckta och viiisto uppkonmit. Föreningens tillghgnr, hvilka vid arets början utgjorde kronor 176: 6 2, belöpte sig vid.
Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets den 15 och 19 dennes på bordet lagda Memorial N:o 17, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om upphörandet såsom särskild beskattnings-titel af den vissa stapelstäder tillkommande tolag, emot ersättning af tullmedel, samt denna afgifts inberäknande uti den tullsats, som för varors inoch utförsel genom taxan bestämmes, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, i fråga om tolags-ersättningens beräknande, enligt Utskottets inbjudning, frånträda sitt skiljaktiga beslut samt antaga Utskottets af Presteoch Borgare-Stånden godkända förslag, hvarjemte voterings-propositionen N:o 1, såsom följd häraf, befanns hafva förfallit, men voterings-propositionen N:o 2 af Ridderskapet och Adeln godkändes. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 19 dennes på bordet lagda Memorial N:o 107, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 98. Prot.-Utdrag den 22 Augusti 1857. 495 Frän Högv.
Kongl Maj: t har i skrivelse till kommerskollegium givit tillkänna att för att befrämja lantmanna näringarnas uppkomst och trevnad i Värmland, som har glest mellan städerna och det därför kan vara svårt att få avsättning för sina produkter, att anlägga en köping i Jösse härad invid Arvika. En därtill föreslagen plats blir Sohlbergs hemmans ägor. Köpingen bör vara fri och oberoende av städer. Svensk eller utländsk undersåte av vad kristlig trosbekännelse som helst har rätt att efter tillstånd från befallningshavaren äga frihet att bosätta sig där utan tvång av korporationer, skrån och gillen, idka lovlig hantering, som egentligen anses för stadsmanna näring. Ekonomiska mål och politieärenden står under befallningshavaren i Värmland och krono betjänten på orten, justitie mål under häradsrätten, själavården under prästerskapet i socknen. Även judar av god frejd och med ett kapital av 2000 riksdaler får bosätta sig och anlägga fabriker, handel och sådan mindre hantering som gäller för reglementet för judiska nationen utfärdat 1782 i städerna Stockholm, Göteborg och Norrköping. Stockholm den 22 april 1811. J LILJECRANTS Kungörelse rörande förstärkningsmanskapet. Vid riksdagarna i Stockholm och Örebro 1809 och 1810 erkändes att den nuvarande krigsmakten skulle vara otillräcklig om landet anfölls av fiender. Då beslutades att Vi i nödens stund, om rikets gränser hotades och oroades av fiendemakt uppfordra 50.000 vapenföra män. Därför har Vi redan den 5 februari förordnat om extra rotering för all oroterad jord i landet, som utgör Ständernas första villkor för ökning av Sveriges försvarsmedel. Då Vi nu befinner Oss i krigstillstånd mot Storbritannien och Irland, och en engelsk örlogsflotta väntas ankomma till Östersjön, anser Vi att även om inte roteringen är slutförd, begagna den rätt Ständerna givit oss att uppbåda förstärkningsmanskap för att skydda Våra kuster. Alla tiders erfarenhet säger att kraftiga förberedelser till försvar kan räcka för att avlägsna möjligheten till ett fientligt anfall. Allt förstärkningsmanskap behövs inte nu, utan endast 15.000 man, som skall hålla sig beredda hemma.
Af sådan anledn. anhåller jag, lika mycket för bankens fördel, som för de enskildes, alt få instämma i hvad Frih. Palmstjerna har anfört, nemi. att så stort belopp, som kan finnas öfrigt att af bankomedlen disponeras, mätte få användas till denna rörelse. I afseende på hvad som nämndes af Frih. Cederström, Rudolf, alt enskilda personer icke böra vara uteslutande de, sorn hade rättighet att begagna kreditiverna, så skulle jag tro, alt något sådant icke hehöfver uttryckas. Vi hafva antagit lista morn., der det står: ”med kassa-kreditiv förstås rättigheten att, inom visst bestämdt maximum, kunna af banken undfå låneunderstöd för tillfälligt begagnande”. Der står ingenting taladt örn enskilda personer och korporationer, och stadgandet är derföre så evasifl som möjligt. Hr Gr. o. Ordf. hemslälde, om R. o. Ad. ansåge de emot 2:dra mom. af 73 punkten gjorde anmärkmr föranleda lill detsammas återremitterande, samt förklarade, sedan denua propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade roed nej, alt han trott sig finna det ja öfverrösta! nej. 3:dje momentet. Hr Rosenblad: Jag hade visserligen ämnat alt icke yttra mig öfver de speciela bestämmelserna uti 73 och 74 punkterna, men anser mig likväl böra fästa uppmärksamheten på det der förekommande ordet ”säkerhet”.
Och för att vinna detta, dit närmare och angelägnare ändamålet uppskjuter jag gerna försöken alt tillämpa mycket af hvad jag sjelf anser rätt och rikligt vara, ända till dess att en framtid, som jag hoppas, mognar andras ideer till större likstämmighet med mina egna; och om blott nu ett eller annat steg framåt kunde tagas, skulle jag för min del linna mig fullt tillfredsställd. Efter sådan uppfattning af förevar, vigtiga ärendes ändamålsenligaste behandling är lätt förklarligt, huru jag kommer till den slutsatsen, att när, genom fyrdelningens afskalfande och tvåkammar-reformens införande i stället samt bortlyftande af alltför invecklade formers hämmande tvång, man kan komma till större enkelhet och, genom ståndsvalens utbytande emot samfällda val, förminskande de enskildta! intressenas alltför uteslutande inflytelse, man kan komma lill större enhet i vår representalionssammansättning; så borde man sig dermed för det närvar, nöja; och detta så mycket mer, som mig tyckes skäl vara, att icke af sina motståndare på en gång göra alltför stränga fordringar; aldraminst då desse ännu alltjemnt innehafva en så stark ställning, som den försvararne af vår gamla ståndsrepresentation sedan långt för detta intagit. Enligt min förmening borde man alltså nu, just för att rädda det redan lyckligt skedda antagandet af tvänne så vigliga principer, sorn den om samfällda val och den om tvåkammar-form under en reaction, under hvilken de båda blott alltför lätt åter kunde blifva underkända, och äfven så för att icke nödgas att till en ganska aflägsen framtid uppskjuta den så ytterst nödvändiga reformens verkställighet, nu göra åt mera conservativa opinioner alla de concessioner, som med något sken af billighet kunna begäras. En af dessa concessioner borde vara, att åtminstone till en del medgifva valbarhetens inskränkning inom Stånd. Visserligen läte man derigenom ännu alltid inom representationen qvarblifva de emot hvarandra fiendtligt organiserade elementer, som under den inbördes strid de så länge fört genom att hämma det hastigare framskridande på civilisationens bana, hvartill detta ganska säkert annars hade varit kalladt, gjort fäderneslandet den mest kännbara skada.
Så väl motionären, som lieie talare hafva omtalat del högljudda klander, som vår lagstiftning fåll uppbära af utlänningar, derföre att ett sådant straff i densamma ännu qvarstår; men är jag öfvertygad, att klandret dock till stor del förmildras, då man icke kan anse skälet lill dess bibehållande vara annat än det, alt Svenska folket, som äger så stor del i lagstiftningen, i följd af sin innerliga öfvertygelse om sin religions renhet och sanning, ansett straffets afskaffande icke af behof påkalladt. Många flere skäl än de under diskussionen uppgifne, kunde visserligen andragas, men torde dermed rättast böra uppskjutas tills motionen från Utsk. återkommer, hvarföre jag nu icke med deras anförande vill längre upptaga R. o. Ad:s lid. 518 Den 29 December f. m. Frih. Cederström, Claes Rudolf: Då jag Unno en gång vågar taga mig friheten begära Ståndets benägna uppmärksamhet, för att säga hvad mig är om hjerta! alt yttra, så blifver det min skyldighet att deruti vara så kort som möjligt. Det är icke min mening att här söka ingå i vederläggning af Frih. Cederströms, Jakob, åsigter om rälta förståndet af ifrågavar. grundlags-§. En hvar är tillräckligt bekant med den originalitet i uppfattning och den ihärdighet i försvar, som tillhöra nämnde Frih., särdeles vid dylika frågor; det kan således icke vara min mening att tänka öfvertyga honom; men då detta förhållande bäst af mig bör inses, önskar jag endast fästa öfrige ledamöters uppmärksamhet derpå, att, vid Frih. Cederströms läsning af 16 § Reg.F., förbises alldeles den del af dess ordalydelse, som rörer störandet af statens lugn och väckande af förargelse. Det är dessutom en annan omständighet, som egentligen föranledt mig alt begära tillfälle till yttrande af några ord. Då man förfäktar samma sak, sammanföres man i åhöi arnes omdöme lätteligen och hell naturligt med alla dem, som yttrat enahanda tankar i ämnet, oaktadt de modifikationer som deruti kunna äga rum. Jag bör först och främst förklara min tacksamhet för Frih.
Intilldess skatteköp skett, förfares med kyrkohemman enligt nu gallande stadganden. » Härefter uppläste Departements-chefen ett af honom uppsatt förslag till nådig Proposition i ämnet, och hemställde, att Kongl. Maj:t, med gillande af detta förslag, sådant det finnes detta Protokoll vidfogadt, måtte tillåta, att nådig skrifvelse finge, i enlighet härmed, till Rikets Ständer expedieras. Hvad föredragande Departements-chefen föreslagit och hemställt, och hvaruti Stats-Rådets öfriga ledamöter instämde, täcktes Hans Majit Konungen till alla delar gilla och bifalla. Ex piolocollo C. A. Th. Ädelgren. i Stockholm, tuyckt hos Sam. Kongl. Maj:ts Nåd. Anti. till Exp.-Utsk. den 23 April 1863, kl. 11 f. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anslag lill beredande af arbetsförtjenst för de behöfvande inom Marks härad af Elfsborgs län; Gifven Stockholms Slott den 17 April 1863. Bland de sju härad inom Elfsborgs län, der väfnadsindustrien sedan längre tid tillbaka utgjort befolkningens hufvudnäring, intages främsta rummet af Marks härad, hvarest, efter det bomullen kommit i allmännare användning, tillverkningen af bomullsväfnader så väsendtligen tilltagit, att denna tillverkning uteslutande sys selsatt omkring en tredjedel of häradets hela befolkning, jemte det alt äfven den öfriga delen af befolkningen från samma näring i mer eller mindre mån bemtat medlen för sin utkomst. Verkningarne af den genom kriget emellan Norra Amerikas stater uppkomna minskning i tillgången på den för berörda industris ohämmade fortgång nödvändiga råvaran och den bärof föranledda betydliga stegring i bomullens pris, hvilka förhållanden förorsakat en högst väsendtlig inskränkning i tillverkningen af nämnde slags väfnader, hafva på ett kännbart sätt drabbat äfven denna landsorts invånare.
Större GeneralKassan: b) för svenskt silfvermyul, sorn emottages i Banken, ineu icke derifrån utgifves, utan i följd af särskildt förordnande, nemligen: kela, tvåtredjedels, tredjedels, sjettedels, tolftedels och tjugufjerdedels Riksdalers-stycken, enligt inyntförordningarne af 1664 och 1770 samt tolftedels Riksdalers-stycken, enligt 1850 års myntförordning. C. Kopparmynts-GeneralKassan, för sådant kopparskiljemynt, sorn dels fortfarande priiglas å Kongl. Mynt-verket i Stockholm, enligt Kongl. Ä ( hvaraf I66V3 R:dr Vo » ) '/i 2 » » 100 » Riksgölds-kontorets kopparskiljemynts-polletter Q V> och V4 skill., hvilka i Bankens kassor invexlas, för att till Kongl. Mynt-verket emot bestämdt pris af 19 skill. R:ko pr skalp, viktualievigt aflemnas, inlagda i fjerdingar till belopp af I66V3 R:dr B:ko i hvarje. D. Magasinet för utländskt mynt, upptagande främmande myntslag, som till Banken ingå, evalvcrade till R:dr, skill., r:st. Svenskt Silfver Specie. E. Magasinet för ädla metaller i omyntad form, för guldoch silfver-plantsar, enligt Kongl. Mynt-verkets bevis öfver innehållet samt arbetade pjeser af guld och silfver, försedda med kontroll-stämpel, evalverade: guldet till dukater och l00:delar deraf, samt silfret till R:dr, skill., r:st. svenskt silfver.
Hans öde beror främst af hans mors » gör det » eller » gör det inte! » Om hon är en kvinna med ett klagande » gör det inte! » i sin själ, äro vanskligheter från första stund lagda i hans väg. Men om det kära » gör det » är hennes grundton, kan han vara nästan viss på att vinna i lifvets kapplöpning. Det beklagliga viJ barnauppfostran i så många hem är att det beständigt lyder: » gör det inte » eller » låt bli det där, du stygge pojke ». Beklagligt är ock, att så många barn uppfostras af tjänarne i stället för af modern. Att föra amman bakom ljuset är något af det första, din pojke öfvar sig i; och hos mången » vuxen pojke » blir det blott helt naturligt att föra det kön bakom ljuset, till hvilket amman hörde, och som han tidigt lärde sig bedöma efter detta första exemplar. En gosse, som är uppfostrad af modern, bedömer i regeln alla kvinnor efter henne; det främsta hon kan uträtta för sitt kön och hela människosläktet är att inväfva det bästa af sitt eget jag i gossens karaktär. Om hon är klok, rättvis, storhjärtad, skall också han blifva det. Att fadern utöfvar ett stort inflytande på barnen, vet enhvar; och att han måtte öfva ett ännu större, önska alla uppriktiga människor; men det förblir dock för alltid sannt, att hvarje gosses lif säger till modern: » Mitt hjärta fick sitt första slag, Mitt blod sin värme fick af ditt. Eller som det gamla ordspråket lyder: » Gud kunde icke vara öfverallt, därför skapade han mödrar. » Och till oförgänglig ära för dessa vaggans skyddsänglar kan man säga, att intet lof är förmer än dessa ord: » Han är sin moders son. » Din pojke består liksom en oceanångare af flere vattentäta rum. Han har sin kärlek till mor i ett och sin lust till jakt och till att plundra fågelbon i ett annat; hans gifmildbet finns i ett och hans smak för bakelser i ett annat.
Seoererab från Sanbéorterne * Uppburen i ©tocfljolm 3»en tjnmrifrån afgå ©mFojinaber _ _ _ 3,75r. 26. 5. 8,925. 38. — I/5oo. 1,478. 23. — 7,425. 33. — P« HåmCapttal od? Slctieu influtit: Sånet tift ©tabén 5)flab, för Gafernbpggnab —- ©ito titt Sbito för Ö£>aiiinbpggnaö ©itc titt ©tabén 9?orrF8ping —■ ©ito titt ©tabén S3oråö — •Dito titt Upfala SIcabemie, för SBiöliofljcFöbyggnab Hånen utaf f. b. Minånna jjing|r»2VebeIiS*£<i#an ©ito utaf f. b. öfånfFa ,Sj>ingjt Statskontoret aflemnab ©rfattning af förffjufne Ditifoflnaber roib Stjärt» ©igittat» ©mits fFeinptingcn 7~ ~~ ~~ — "7 äbfroerfFott på ©tatS S‘ån ©enerahafjifiancekonforct återleoererabt på g&rlagS*gonbcn © u tn m a 22,94235 320,918 3 1/489 34 '23Ä/°4i 16 239 15,000 ,859,224 11 U t tf i f t c v, Pa 21nflagcn utaf 2(llmanna 33cvx»illntngcti utbetal&t: iärliga Kdntan titt ^ané £D?aj;t konungen oc^ ©ej? Slrfruingar efter ©uecefiong —* - £ifrdnte
Vidkommande åter den sednare motionen, får Utskottet upplysa, hurusom Kongl. Resolutionerna på Presterskapets besvär den 7 Juli 1752 och den 12 Januari 1757, genom hvilka båda författningar är medgifvet att vid tillbyggnad och reparationer af orgelverk på landet äfven må användas amira än privilegierade orgelbyggare, i sådant afseende uttryckligen såsom vilkor föreskrifva vitsordad skicklighet hos dem, som sålunda antagas till orgelbyggare, äfvensom att antagandet endast får ske med Landshöfdingens och Konsistor» vetskap och goda minne; i följd hvaraf och då det sålunda genom gällande lagstiftning synes vara tillräckligt sörjdt derför, att icke obehörige personer befatta sig med orgelbyggnad, men meddelande af ett förbud, i enlighet med hvad motionären föreslagit, emot användandet af hvarje eljest i orgelbyggnadsyrket väl vitsordad person, som icke i föreskrifven ordning aflagt examen, skulle medföra en obehöflig inskränkning i församlingarnes rätt att i förevarande hänseende anlita dem, för hvilkas skicklighet de ega största förtroende, Utskottet hemställer, att icke heller i anledning af denna motion någon åtgärd af Rikets Ständer må vidtagas. Stockholm den 19 Juni 1860. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Bl skotlels Belänkande \:o i 07. :) J\:o 107. Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Juni 1860, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af vackt mation om förändring i rätte t för revisionen af kyrkornas i vissa delar af Sverige räkenskaper. Uti en inom Högvördiga Preste-Ståndet af Kontrakts-prosten Falck väckt motion har blifvit anfördt, att, enär kyrkokassornas behållning vore församlingarnes enskilda tillhörighet, hvari uppkommen brist måste, om så behöfdes, af församlingarnes medel fyllas, likasom den genom deras bidrag allena uppkommit, syntes det öfverinseende Staten derå utöfvade, sakna allt skäl, utom det som skulle kunna hem tas deraf, att församlingarne ej mägtade sjelfva ordentligen och till sin nytta förvalta dessa tillgångar.
I icke tror mig behöfva befara; så hafva vi ännu rättighet innevar. år tillverka brännvin efler i8’>5 års K. kungörelse öfver November och December månader, och således kan man afverka så mycket brännvin derunder, att denna vara räcker för hushållsbehofvet till nästa riksdag, då sannerligen ett annat beskaIIningssysterne än det nu föreslagna 8 H. 5i 402 Den a; Juni f. n. blifver gällande, i anledn. af den ombytlighet i ekonomiska författningar vid hvarje riksdag, som erfarenheten sedan 180g Lar visat. — Anhållande jag vördsamt, att betänk, malte återremittcras. Frih. Leijonhufvud, Abrah.: Under de vidlyftiga och spända öfverläggningarna, som förefallit inom sammansatta llevilln.- och Ekon.Utsktn, hor jag försökt utveckla de skäl, på grund hvaraf jag befinner mig i fullkomlig opposition mot så väl de uti detta betänk, uttalade principer, som detaljerna deraf, hvilket jag ansett mig böra inför Ståndet anmäla, efter ingen af mig afgifven reservation finnes betänk, bifogad. Likväl skulle det vara mindre grannlaga att på detta rum utförligare detaljera några anmärkntr mot betänk., då jag, såsom ledamot af Ekon.Utsk., är i tillfälle att, vid besvarande af återremissen, derom R. o. Ad. förmodligen sig förenar, ytterligare söka göra gällande de åsigter, till hvilkas framställande jag nu inskränker mig att reservera mig rättigheten, med dessa ord, som torde blifva i prot. uppfattade. Rörrde principerna anhåller jag dock att få tillägga några ord. Frågan om brännvinsbränningen är icke ny. Vi känna något hvar, att tvänne motsatta principer uppträdt mot hvarandra i strid om företrädet. Jag menar liusbehofsbränningen och den fabriksmessiga brännvinsbränningen.
Ett par veckor innan den skulle anträdas, insjuknade Grefve Ringschöld och dog man hade så när sagt ... lika oförargligt som han lefvat. Gösta och Elin, dem Grefven helst af alla sett omkring sin dödssäng, sörjde honom uppriktigt. Alfred gret mycket, när Fadern dog och när han begrofs. Grefvinnan – för Grefvinnan kunde Sali Grefven lika gerna lefvat som han dog, påstod Gertrud, och vi tilltro oss ej att säga något bättre. Grefve Ringschölds död omintetgjorde Stockholmsresan för det året – hvarmed ingen just var missnöjd utom Alfred, som fick trösta sig med att lära rida, göra intet och spela värd. Medan Fadern ännu lefde, hade Alfreds Magister ändtligen lofverat sig fram till ena jusset, och allt sken af läsning med honom försvunnit. Huru för öfrigt Grefvinnan Ringschöld kunde vara så svag mot sin son, som var sin Herr Fader upp i dagen, då hela verlden visste hur många vänliga ord Sali Grefven fått af henne i lifstiden – påstod äfven Gertrud vara outfunderligt – men det hör egentligen icke hit. Comme de raison, var Wahl utredningsman i sterbhuset. Till hans ytterliga förvåning och harm, befanns att Grefve Ringschöld alls ingenting gjort för Gösta. Om Wahl ej varit bortrest under hela Grefvens sista sjukdom, hade måhända blifvit annorlunda. Nu tycktes Grefve Ringschöld liksom hafva varit alldeles okunnig om Göstas tillvaro. Grefven glömde likväl icke så lätt, men han förblef sig lik till slut. Dels af maklighet, dels kanske af någon kännedom om sin hustrus karakter, hade han lemnat Göstas öde vind för våg – ja till och med gjort hvad han kunnat, för att från honom undanstänga en ganska säker hamn, ty när Grefvinnan en dag ensam inne hos sin man yttrat, att man väl ändå borde tänka på den der gossen, svarade Grefven dermed att han icke allenast lemnade alla de tankarne till sin hustru, utan äfven tog af henne ett löfte att i sitt hus behålla Gösta, åtminstone tills han fyllt sina ett och tjugu år.