Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid den i orten hällne undersäkniogenj är äfven af rätta personen erkändu i66 Den 2 ? Juni i f. nu ztt redogörelsen var i anledning af underly.-. dande tjsnstemäns aflemnade uppgifter och förklaringar , färdig och upprättad, ehuru den ieke kunnat tillrättaskaffa*, sedan personen som skolat besörja expeditionen , under tiden b ifvit' tilltalad för hvarjehanda andra tjenstefel. Det missödet att kanske få gälda en underl ydandes tillgrepp, motser jag med så mycket lugn man kan, dä välfärden är i fråga; men jag hoppas att mina domare äfvensom Statsutskott.' ts Herrar Ledamöter icke skola finna skäl ill anmärkningar träffande den, för hvarje rättskaffens man dyrbaraste egendomen^ hedern. Grefve von Schiver in, Fredric Bogislaus i Höglofl. StatsUtskottef anser den afslutade Eldqvams handeln för Allmänna Magazinsinxättningen i visst afseende menlig-, StatsUtskottet befarar, ej utan temmelig visshet, som orden lyda: att Eidqyarrisköpet kommer att åtföljas af mer eller mindre dryga forlufter. Siats, JDtskottet tadUr nuvarande MagazinsDirectionens underlåtenhet, att i likhet med Magazins? Directionen år 1817, då Eldqvarnen utbjöds till lägre pris än för hvilket det nu blifvit inköpt, hos Kongl. Maj;t anmäla de skadliga följder, som en slik handel, skulle för AIR manna Magpzinslnrättningen tillvägabringa. Den 25 Junit, f. ml Detta oaktadt anser StatsUtskotfet sig sakKia tillräcklig anledning, att hänföra Eldqvarnshandeln till sä beskaffad» åtgärder, som kunna kräjvci en fträngare beijran och dermed förknippade ansvarighets påståenden.
— N:o 8. i fråga om uphörande af så kallade vakansoch förslagsliggetidssamt begrafningshjelps besparingar, samt om årliga anslag till vederbörande pensions-kassor, såsom ersättning för de inkomster dessa kassor af nämnde besparingar åtnjuta. I. R. 24. N:o 9. angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxt år m. m. I. R. 24. V. B. 284. — N:o 10. angående åtgärder för upförande af eh byggnad emellan Carl XIILs Torg och Operahuset i Stockholm. I. R. 24. II. B. 250. III. 3, 61. A. 63. — N:o 11. angående anslag för beredande af rättelse uti beräknandet af Sal t peterhjelpen inom provinser ne Småland och Öland. I. R. 24. IV. B. 216, 395, 405. A. 419. VIII. — N;o 12. angående tio års förlängning af det åt Nämndemannen Jonas Fredrik Jonsson uplåtna arrende af Motala Kungsfiske och Mjölqvarn i Östergöthlands Län. I. R. 23. IV. B. 216. A. 395. V. E. 3. — N:o 13. i anledning af Byggnads-komitéens i Wexiö underdåniga ansökning om rättighet att få disponera 7500 R:dr af det nämnde stad år 1843 beviljade byggnads-lån, ehuru de föreskrifne vilkoren icke kunnat i allo upfyllas. I. R. 23. V. B. 99, 121. A. 131. E. 223. — N:o 14. i anledning af Arrendatorn A. Söderhollz’s underdåniga ansökning om godtgörelse för en vid hans tillträde till arrendet af Kungsbergs kungsgård befunnen husrölebrisl. I. R. 23. V. B. 99. A. 121. E. 223.
Beträffande deremot den gjorda framställningen derom, att Gesällvandringsböcker, till förekommande af missbruk, icke må till salu hållas å boklådor och tryckerier, utan endast hos Borgmästare i Städerna, Polismyndigheter samt Handtverks-Embetenas Åldermän vara att tillgå; så har Allm. Besv. och Ekon. Vt sk. Betänkande N:o 16. Utskottet, med afseende å de stora olägenheter, som kunna uppslå derigenom, att lösa och kringstrykande personer samt äfven förrymda brottslingar nu möjligen kunna åtkomma sådana vandringsböeker och blifva i tillfälle att bedraga allmänheten, ansett sig böra vördsamt tillstyrka bifall till motionärens framställning i denna del, och således hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af föreskrifter i berörde afseende. Stockholm den o3 September 18/j/j Emot Utskottets sålunda fattade beslut anmäldes reservationer af Herr Prosten Gahne samt Herr Åldermannen Boström. Betänkandej i anledning af väckt fråga örn Köpings privilegier för Grebbestads fiskeläge. Ankom till Exp. Utsk. den 24 Sept. kl. 1 e. rn. Uti en till Heder v. Bonde-Ståndet ingifven och lill Utskottet remitterad moLion af Riksdags-fullmägtigen Tobias Lind från Götheborgs och Bohus Län, har framställning blifvit gjord om vigten deraf, att Köpings rättigheter förunnades fiskeläget Grebbestöd. Motionären uppgifver, att frågan härom först pupstod år iSzjo, då allmogen i Tanums och Lurs socknar hos Kongl. Maj:t i underdånighet anliöllo om sådan förmon för besagde fiskeläge, hvarefter Kongl. Maj:t infordrat sockneboarnes utlåtande i ämnet, då vid sockenstämma en enhällig önskan för ändamålets vinnande skall hafva yttrats.
«Hvad ondt är der väl i det, fröken,» sade Truls. «Det är jag ganska säkert; men derför behöfver ni inte se mig så strängt an. Gommens förfining är också en förfining som icke är att förakta, den heller. Vet ni, en läcker middag, ett glas god likör kan göra mig produktiv, lika väl som ett musikstycke eller en stämningsfull interiör, ett vackert ord eller ett ansigte som berör mig sympatiskt. Sensationerna hänga samman, fröken Ebba; i alla fall hos mig; vägen är likgiltig; resultatet är ens, och det är ju hufvudsaken: det i mig sättes i stämning, som blir till dikt. Men för den sakens skull är en dikt af mig lika mycket värd, om nu primus motor varit er mors förträffliga sås eller ett vackert ansigtsuttryck hos t. ex. er, fröken Ebba.» «Säger ni artigheter,» utbrast Clara. «Det har jag aldrig i mitt lif hört förr. – Se på Ebba! Du är ju alldeles röd,» tillade hon, sarkastiskt mönstrande systern, hvilken satt röd öfver hela ansigtet, orörlig och leende i sin förlägenhet, medan det tindrade som eld inne i ögonen. De hade brutit upp och åter begifvit sig ut på verandan, der de brukade intaga middagskaffet. Ebba hade gått hän till modern, hade Truls observerat, kysst henne, hviskat något, bedt om något, kysst henne igen och försvunnit. Om några minuter kom hon tillbaka med en bukig munk, hvilken hon triumferande placerade framför husets gäst. «Men, fröken, tusen tack,» utbrast denne helt förbryllad. «Men ni får inte lof att så der taga mig på orden. Jag kan nemligen inte innestå för, att det också verkligen blir till en dikt denna gång.» «Håll till godo, herr Andersson,» skrattade fru Hjort. Strax efter kaffet bröt man upp; det blef för kvaft och tröttsamt att sitta samman på verandan. Frun i huset gick in till sig för att blunda en smula, och de unga begåfvo sig för samma ändamål ut i skogen. Genom den gröna staketgrinden vid villans ena gafvelsida kommo de ut på körvägen, bortom hvilken bokskogen omedelbart vidtog.
Tjugofyra år senare offentliggjorde Humes vän Adam Smith sitt stora verk “ The wealth of nations " och nästan samtidigt banades vägen i Frankrike af Quesnay och Turgot. Huf-vudföremålet för Smiths verk var att belysa, hvilka grundsatser naturen sjelf på förhand nedlagt hos menniskorna för en småningom försiggående ökning af det nationela välståndet, samt vidare att ådagalägga huruledes den bästa utväg för ett folk att hinna till storhet är att iakttaga den ordning som naturen sjelf utstakat, derigenom nämligen, att man låter hvar och en, så länge han håller sig inom lagens råmärken, fullfölja sina egna intressen på sitt eget sätt samt inlägga sin yrkesflit och sitt kapital i den stora täflings-kampen med sina landsmän. Hvarje nationalekonomiskt system, som antingen söker att genom utomordentliga uppmuntringar uppdrifva någon * Det är enfaldigt att säga: Er idé är ganska vacker, men den är outförbar. Om den är vacker, är det omöjligt att den icke sknlle vara möjlig.viss industri och förskaffa den samma ett större kapital än hvad samhället naturenligt skulle deri insätta, eller också genom utomordentliga inskränkningar söker beröfva någon viss industri en del af det kapital som eljest derpå skulle användas, motarbetar i sjelfva verket det stora ändamål, som meningen var att befordra. Här möter oss redan hos Adam Smith frihandelns stora grundprincip, d. v. s. fri och oinskränkt täflan, naturlig utveckling af industri och företagsamhet, utan inblandning och utan begränsning. Sålunda grundade Adam Smith den nationalekonomiska skola, hvars praktiska representanter Richard Gobden och hans vänner blefvo mer än temtio år senare. Rätt lustigt är dock att läsa, att ehuru Adam Smith var så viss i sitt sinne, och ehuru han kunde bibringa andra en så djup öfvertygelse, han dock ingalunda var säker på sin teoris praktiska framgång. Han skrifver: “ Att vänta, att frihandeln någonsin skulle bh fullständigt införd i Storbritanien, vore lika orimligt som att vänta att en Oceana eller Utopia någonsin der skulle grundas. " En apostel bör dock icke slå kallt vatten på sina lärjungars nit.
Nya elever mottagas alla tider pi % 5ret. - Anmälningstid 9 1. Dugliga biträden erhål1.a~ f ï h skolan. Revisioner och bokföringar utföras till modernt pris. : i: OBS.! Å bref anhålles om fullstiiindig adress. gnusson (etablerad 1860) 46 48 Vesterianggatan 46 4 Försäljningslokaler: nedjra botten, en, tv&amp; och tr8e tr. upp S ' TOCKHOLM. Största lager i Norden Kulörta o. Svar ta Yllekladningstyger Kulörta och Svarta Sidentyger Bomulls-Tvattkladningstyger Schalar och Kapptyger m, m, obs er^ a! ef Genom direkta förbindelser med inoch ntlanndets förnämsta fabrikanter kan jag erbjuda ofvannamda artiklar bättre och ' billigare an någon annan och torde en Bvar genom besök i mina lokaler eller genom reqvisition af profver och varor lätt blifva öfvertygad om fördelen att hos mig fylla sina behof af dessa artiklar. h,m,. \ ie \ tw 61 Kvinnans inväljande i 1 ' attigviird~- styrelse. Diskussionsrn6tet i H6tel Continental d. Att f&amp; lagar genomförda, som g&amp; ut på nedbrytande af de skrankor inom hvilka den kvinliga arbetskraften hålles bunden, har alltid mer &amp; n andra samhällsreformer stött på motstånd och kraft strid, och detta ej minst d&amp; det gällt omriiden, dar kvinnan genom sjalfva arten af sin begiifning och sitt temperament synes af naturen bäst agnad att fylla en plats. Men nar reformstrafvarne andtligen med seger framgått ur striden, när den äskade reformen väl passerat regerings, L-omittéers och riksdags inveclclade i r r g h g a r och står som en odisputabel verklighet under namn af kunglig förordning att Iiisa på papperet, återstår .en fiende att beIciimpa, knnu mer sv&amp;röfvervinnelig %n sjslfva lagutskottet, och det Sir den hiifdvunna fördom, som sedan urminnes tider haller den allmiinna opinionen klafbunden.
Denna strid har slutats med seger åt den fria handelns grundsatser, i afseende på införseln af spanmäl; en seger vunnen, icke blott genom majoritetens beslut i parlamentet, utan genom förnuftsskälens öfvertvgande makt ibland allmänheten. Afven större delen af landtmännen sjelfve i England inse numera, dels att de icke hafva mera rätt, än andra, att hindra den förbrukande att köpa sin vara så billigt sorn möjligt, dels ock, att den befarade förlusten genom en nedsättning i priserna blir vida mindre än de hade befarat och snart kommer att mot vägas genom en ökad förbrukning; och den större lättheten att kunna införa utländsk spanmål till England har dessutom gifvit en så kraftig väckelse till förbättringar i jordbruket, att man nu anser England inom få år Den 5 Februari. 343 komma att producera mer än tillräckligt för hela befolkningens behof, hvarigenom en vinst för det hela erhålles, som aldrig hade kunnat uppnås, om de gamla proliibitiva lagarna qvarstått. Också känner man af de Engelska parlamentsdebatterna att orsaken, hvarföre icke införseltullens afskaffande på alla slags lifsmedel som bernias från landtbruket ännu blifvit föreslagen, endast kommer af statens behof att äfven från en del af dessa artiklar hemta något af de statsinkomster, som fordras för att betala de dryga utgifter, Engelska statskassan har för en, under äldre tider åsamkad, ofantlig statsskuld. Regeringen härstädes har också uti det nu afgifna förslaget, till en betydlig del handlat efter grundsatsen af rättvisa i afseende pä tullen på lifsmedel, om man jemför detsamma med föreskrifterna i nu gällande tulltaxa. Likväl synes ännu åtskilligt i detta hänseende vara alt önska, örn den åsyftade nyttan verkligen skall vinnas. Sålunda har, under anförande af de skadliga följder, som den höga tullen på smör medfört och hvarom Statsrådsprot. innehåller faktiska uppgifter, som äro värda att behjertas, K.
Enär, fid verkställighet af hvad sålunda blifvit beslutadt, den nu utgående kronooch kyrko-tionde kommer att i värde till fullo motsvaras af den persedel, hfari den skall förvandlas, samt någon annan förhöjning eller minskning i detta hänseende ej kan inträffa, än som blifver en följd af stadgandet derom, att, vid förvandlingen, mindre bråk än en half kappe uteslutas och högre räknas för hel kappe, hvilken förhöjning eller minsk - StqK-UtskoUels Memorial, N:o 330. ning emedlertid icke är af den betydenhet, att vid en approximativ beräkning afseende derå kan fästas, lärer följaktligen Rikets Ständers ofvannämnde i fråga om kronooch kyrko-liondens förvandling meddelde beslut icke böra föranleda ändring i det förslags-värde, hvartill berörde utskyld i nu gällande Riksstat finnes upptagen; 3:o att, med undantag af de till korpser och embetsman anslagna boställen, äfvensom af de fall, då arrendena skola in natura lill vissa inrättningars underhållande utgöras, alla arrenden af statens egendomar, som äro till serskilda ändamål anvisade, skola, i utbyte inot kontanta anslag, till statsverket indragas. Beträffande de hemman och lägenheter, i afseende hvarå arrende-indragning sålunda kommer att ega rum, och hvilka utgöras dels af vissa från f. d. Adelsfäne-regementet lill invalidhusfonden indragna boställen, dels af Wadstena krigsmanshusoch skogsplanteringskassovna tillhöriga lägenheter o. s. v., förekommer, alt, efter hvad Utskottet inhemtat, en del af de dessa hemman och lägenheter åsatte räntor finnas, såsom indelningar, uti Rikssta teu upptagna. Vid verkställigheten af Rikets Ständers beslut komma naturligtvis berörde räntor att från Riksstaten uteslutas och i stället derå uppföras de arrenden, sorn för hemmanen erläggas jemte deremot svarande kontanta anslag.
Italiens alla stora konstnärer bidragit med sitt snille och jordens alla folkslag med sitt guld? – Jag funderar på hvad som hände min landsman Paul de Musset, då han besåg basilikan i Vatikanen, svarade fransmannen, tydligen så hänförd af att betrakta den romerska skönheten att han i flygten måtte gripit till hvad som föll honom in. – Och hvad hände er landsman? – Han hade stigit upp på platformen, som, enligt hans beskrifning, i storlek lär kunna mäta sig med ett ganska försvarligt torg. – Det är sant: öfverdriften är icke stor. – En mulåsna med sin lilla lastvagn existerar deruppe, och man har i en vrå byggt ett stall och ett vagnsskjul åt dem. – Det är också sant ... Kanske er landsman föll på den idén att med detta besynnerliga ekipage köra omkring på platformen. – Det hade varit en originel idé, utbrast engelsmannen. Jag har god lust att försöka den. – Paul de Musset, återtog fransosen skrattande, kom ej att tänka derpå: han gjorde i stället reflexioner öfver att det olyckliga djuret på detta sätt är dömdt att lefva och dö flera hundra fot öfver marken. Han föreställde sig att åsnan, om hon förstode uppfatta sin ställning, borde tänka att menniskorna äro bra underliga och elaka djur. – Det är troligt ... men sedan? – Sedan, signora, vände min snillrike landsman sin uppmärksamhet på sjelfva kupolen. Under det han beundrade dess majestätiska form, kom han att erinra sig ett af Diderots bref till mademoiselle Voland, der det är fråga om detta Michel Angelos arkitektoniska mästerverk. Känner ni detta bref, madame? – Ni glömmer, svarade matronan med ett sötsurt leende, ty frågan ställdes till henne, ni glömmer att kyrkan förbjuder oss en så gudlös lektyr. – Det är skada ... I sitt bref behandlar den store encyklopedisten läran om medfödda idéer och deras utvecklande genom erfarenheten, och han nedlägger deri lika mycket djup och kraft för att några ögonblick roa sin älskarinna som om det varit fråga att försvara en filosofisk sats mot den Holbachska skolans alla tänkare.
Majit, genom Nådig Skrifvelse till Kammar-Collegium af den 18 December 1766, i betraktande deraf, att allmogen på denna med mindre naturliga förmoner försedda ort var försatt uti allmänt bekant fattigdom och således tarfvade att i sina svårigheter varda lisad, förordnat, att i stället för de fyra dagsverken i veckan, som dittills af helt mantal utgjorts, skulle endast 2ine dagsverken i veckan utgöras; i anledning hvaraf Kongl. Majit jemväl, genom Nådigt Bref, den 25 April 1792, tillåtit, att de oförmedlade hemmanen fingo säljas till skatte för 6 års jordeboksoch half mantals ränta. I afseende på den ersättning, Kronan för omförmälde dagsverken åtnjutit, så förekommer vidare, att Kongl. Majit, uti Nådigt Bref den 9 Maji 1768, med afseende på förekomne, flere talande omständigheter, stadgat, att Wista Härads-Rätt och Magistraten i närmaste stad skulle föreslå ett serskildt markegångspris på dagsverken å Wisingsö, och Deputerade vid Länets markegångssättning sedan deraf taga ett medium, som borde blifva grunden till Kronans betalning för de till Ivungsgårds-arrendatorn upplåtne dagsverken, hvilken serskilda markegångssättning uppgått år 1796 till 1 sk. 9 rist.; och år 1799, då Länets markegång å ett dagsverke var 14 sk., till 2 sk. 7 rist; men, i följd af föreskriften i Kongl. Brefvet den 17 December 1799, intogs uti. det om Kungsgården senast afslulade arrende-contract, af den 29 April iSo3, det förändrade stadgande, att de 4-888 dagsverken, som arrendatorn hade att af 47 hemman på Wisingsö årligen erhålla, borde Kronan af ar - Stats-Utskottets Utlåtande N.-o 28. 7 rendalorn ersättas med penningar efter fjerdeparten af det pris, som årliga markegångstaxorna för dagsverken i Länet utsätta.
Om en jordegare besitter liera tusen tunni, skog och deraf årligen afverkar 5 tunni., så utgör detta en ganska liten del af skogen; men om deremot en jordegare endast innehafver 50 eller 60 tunni, skog, så utgöra 5 tunni, en betydlig del deraf. Förbållandet blifver således ganska olika för egare af olika stor skogs-areal. För den en-a är averkningen af 5 tunni, ringa, för den andra ganska betydlig. Om nu de stora skogarne äro mera aflägset belägna och värdet deraf således ringare än de mindre skogarnes värde, så blifver afverkningsbeloppet för egarne af de stora skogarne ännu ringare, än om man endast tager skogsarealen i betraktande. Skadan för det allmänna utaf 5 tunnlands afverkning å en stor skogs-areal är således högst ringa. Skulle nu en egare af stor skogs-areal, som afverkar något mera än 5 tunni., vara nödsakad att freda skogens återväxt, så vida han vill undgå bötesansvar? Sådant anser jag vara att ålägga skogsegaren en större skyldighet, än som för ändamålet erfordras, ty om 6 å 7 tunnlands mark på en sådan stor skogs-areal lemnäs åt sig sjelf, blifver icke skogen på en så liten bit hindrad från upväxt genom betning eller något annat, utan skogen upväxer åter lill dess fulla storhet så småningom, och innan man hinner genomgå hela skogs-arealen med afverkningar. Att föreslå ett annat stadgande, hvarigenom det af Utsk:n afsedda ändamål skulle upnås, dertill är jag för det närvande icke beredd, men jag kan ej annat än vägra min röst åt Utsk-.ns förslag, såsom varande, enl. min åsigt, hvarken rättvist eller ändamålsenligt. Så vida icke någon annan af Ståndets ledamöter kommer att framlägga ett mera tillfredsställande förslag, ser jag mig nödsakad att anhålla, det punkten måtte blifva till Utslcns förnyade pröfning återremitterad. Frih. Raab, Adam Christian: Jag får i hufvudsaklig!: hänseende instämma i Frih. Palmstjernas anförande.
Jag vill ännu tillägga några ord. Uti sednaste plenum framställdes, bland andra anmärkningar, en dunkel phras af Hr Hjerta, hvilken i tryck lyder: ”Gick man härifrån till granskningen öfver medlens användande, hvad anda hade väl uppenbarat sig hos Styrelsen i ”denna punkt? Ilade icke, vid Fassevolancefondens gyansk;’ning, ett förvaltande verk låtit utklippa de delar af raken”skaperna, som tillhörde den gamla fonden, blott för det ”revisorerna ej skulle få se dem.” Jag ber att få lemna något ljus åt det mörker, som råder i denna plirås. Det måste vara KrigsCol l:m, som påsyftas. Det förhåller sig nemi. så med saken, att gamla Passevolancefonden var undantagen från revision, roen K. M. tillät, att 182g års uppbörd fick komma under granskning. Detta nåd. tillstånd lemnades dock först genom K. brefvet d,- 27 Aug. 1831, hvarintill KrigsColhm fortsatt begagnat samma diarier och räkenskaper, som för den från revision undantagna tiden blifvit nyttjade; men då blef det nödigt att afskilja ailt, sorn hörde till 182g års uppbörd, hvilket ock skedde och hvarefter samma års räkenskaper, nied hvad dertill hörde, öfverlemnades till revisorerna. Klippningen blef genast anmärkt i en tidning; och Colhrn blef apostropheradt nog af, då, om jag minnes rätt, det yttrades, att der måste vara stora klippare. Delta torde vara nog till upplysning om den saken. I afseende å den nu förevar, punkten fortfar jag att yrka bifall till K. M:s nåd. propos:n. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Ehuru med föga hopp om framgång, vill jag ej med tystnad förbigå detta nya försök att, emot 3:ne Stånds bifall till StatsUtsk:s afstyrkande utlåt., söka förmå R. o. Ad. att anslå medel till det ifrågavar. ändamålet: Af alla föremål synes det för Utredn:sde partementet minst brådskande att fylla.1
Detta utgör det vigtigaste skälet för latinstudiets framflyttande till en högre klass, oell såväl pä grund deraf som i stöd af de af mig förut omnämnda faktiska förhållanden hade jag ämnat hos Utsk:t framställa yrkande om enahanda beslut i denna fråga, som Utsk:t lättade vid förra riksdagen eller latinets framskjutande till 5:te klassen, ehuru jag icke tror, att yrkandet derom skulle hafva nu ländt lill samma lyckliga resultat som vid förra riksdagen. Som emedlertid frågan redan är afgjord genom 3 Stånds beslut, anser jag det icke vara skäl att hos Ii. o. Ad. nu framställa något yrkande om ogillande af den hemställan, Utsk:t gjort, men jag har ansett mig böra för R. o. Ad. tillkännagifva, att icke hela [Jtsk:t biträdt det beslut, detsamma fattat. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. C e. m. Gr. Sparre: Som den siste värde talaren icke framställde något bestämdt yrkande, vill jag icke framkalla diskussion öfver den nu föredragna punkten, utan anhåller endast om bifall till Utsk:ts hemställan. Frih. Cederström: Jag afstår, likasom den föregående värde talaren, från vidare yttrande, dock under yrkande om bifall till Utsk:ts hemställan i nu föredragne punkt. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos , blef lJtsk:ts förevarande hemställan af R. o. Ad. bifallen. Hr Ehrenborg, Richard: Det är i denna punkt fråga om de vilkor, enligt hvilka lärjunge på elementarläroverkets klassiska linie bör befrias från grekiska språkets läsning, äfvensom om den ersättning i studier, sorn bör beredas sålunda dispenserad lärjunge. På sätt Ekon.-Utsk:t i sitt Betänk, erinrat, ingingo R. St:r på grund af väckt motion vid sista riksdagen till K.