Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
ZZ7 bjudande för den Medboraeliga friheten, och afwen under enwäldökrden betänkeitge ansedde, icke stälikigen böra komma i lräga, ehuru jag iör egen del för framtiden ffulle mig dem underkasta, men dä mig synes att man t allmänhet kan efter wälbehag kill betydlig det uppgöra och bereda sin egen beskattnings belopp, önssar jag skt känstm af Fäderneslandets stora behof^ matte nedtysta den enskifta egennottans ofta nog gällande röst. — Utan att känna förhällandet l Städene, kror jag dock, att swänghtterne wid tillämpningen af nya Belvillningsgrunderne äro där wida mlndre än pä Landet. — De äro mindre obehagelige, emedan man icke mrd lika säkra anledningar kan ifrän inkomst stuka till förmögenhet, fom ifrän Jordbrukets mindre föränderliga afkastningar; och deste grunder kunna afwen Sättare följas inom en mindre krets, där man närmare är r tillfä e att känna hwarannans förhällande, oest dar en ordentlig Bokförnmg är att påräkna, och lätteligen kan decidera om ssiljagtige meningar skulle emellan Ta« xermgsmännen och de ffattffyldige uppstä; men pä Landet är förhäilandei Annorlunda. De sierfuldige afdraa ifrån Inkomst, ftm r ss. af Förordningen för Jordbrukare msdgtfwer lkvla ofelbart gift ma anledning till uppgörande af st.-re ssiljagjige deräkningsfäit i afseende pä behof och antal af Tjenstefolk; Reparationer, Sr onnemäls-behållningar, förhällandet dermed, om de böra anses svit inkomst förr än de blifwtt förfälde och Pr^fummerade, priset verä m. m. och detta allt, oftast, icke af egennytta, utan läwm följder af olika satt att bedömms och beräkna; och dä Tapringsmätr sälcdes icke ens kunna med gitznmggx och sörmo Riddoch Ad. prot.
Ehuru åtskilligt härtill kunde å vår sida replikeras, vilja vi ogärna upptaga utrymmet med dylik polemik, utan inskränka oss till att nämna, det skälet, hvarför vi ej omnämnde Dr. M: s i » Fyris » införda artikel var det, att densamma enligt vår uppfattning ej i en enda punkt vederlade invändningarna (om ej möjligen i afseende på stafningen af namnet Tschedrin). Och vår åsikt i hufvudfrågan: behofvet af rättelser och tillägg till 14: de bandet af » Nordisk Familjebok » — är ej heller i ringaste mån rubbad genom de ursäkter Dr. M. här sökt anföra. Å andra sidan skola heller inga anmärkta detaljbrister hindra oss att vidhålla, hvad vi i samma notis yttrade om värdet i det hela hos detta literära nationalverk, för hvars åstadkommande, trots ekonomiska och andra svårigheter, vårt folk bör vara utgifvarne tacksamt. Men just därför att det hela är så mycket värdt, bör man göra allt för att korrigera upptäckta detaljfel. Oscar Bensow, som redan förut publicerat en Wagner-monografi, en diktsamling, ett drama » Nero » och en dramatisk dikt » Birgitta », har nu nyligen utgifvit ytterligare en dramatisk dikt » Anthropos », (Stockholm, R. Blædel &amp; C: o 1891). Den inledes med en prolog, » I Eden », som emellertid utgöres af ett enda, långt bibel-citat, nämligen berättelsen om syndafallet från 1 Mos. Sedan innehåller dikten tre afdelningar med de kulturhistoriska rubrikerna: » Egypten », » Grekland » och » Roma ». Att klart uppfatta den grundtanke, som skalden i detta idédrama velat åskådliggöra, öfverstiger dock tyvärr vår förmåga. Redan de omväxlande på hebreiska, grekiska, latin och tyska affattade motton, som pryda diktens skilda afdelningar, äro egnade att förvirra en ej allt för djuplärd läsare. — Arbetet är tillegnadt friherre Gustaf Armfelt.
J a, kara du, vi fii. » * Jaså, ' liar han kommit hit p i trakten nn. väl ' göra ett rum i ordning då. » » Det liar jag redan ställt om », sade hon. Han stod några ögonblick och såg öfver gården, som var krattad för första gången den våren. Solen var i nedgående och kastade en bred ljnsrand in niellan visthusboden ocli.kbkstrappan. Den snnddade vid trädens stammar och lyste som guld mot flygelbyggnadens fönster. Plötsligt klärhtade .det tre slag för solnedgingen. Det kom en stark känsla af hem och trefnad öfver prostens sinne i den stilla våraftoiien, ett erkännande .af allt det goda lian ägde i ett gagnande arbete, ett godt liein, liiistïu och barn, en känsla af rikedom, som ej så ofta låter förnimma sig mellan Iivardagslifvets srnk förtretligheter. - H a n. såg framme vid vägens krökning en lang gestalt, rak och, ensam. Den syntes så tydligt emot den ljusa aftonhimmelen, där den. skred fram med jämna, nästan niilitariskt taktmässiga steg, och prosten vande sig om .mot sin lmstru. 2 % ska ' försöka att ha tålamod ined honom i det langsta; Anna, och att vara riktigt vanliga af lij.artat2, sade han. » Ja, det vill jag, Verner)), var hennes svar. Prosten satte sig p % gungbrädet nedanför fönstret, medan lian vantade på sin gast. Emma kom just ut lir flygeln. Koin hit min flicka, ropade lian. » Ä r det du, som 1iar.ställt i ordning daruppe? ~ g bara tagit upp sNe-ej », sade Emma litet dröjande, ~ j liar bläckhornet. w » Nå,. kan c111 inte hitta pfi ilagot iner till hans trefnad~? sade prosten med ett leende. B E n ask iilsektpiilver D, fölyslog Erniiia. Prostens panna mörknade. Jag vill inte höra nhgot skämt öfver olyckan, sade lian. ' Med det dar enda ordet, har du jagat bort af tonens fridsamina, harmoniska stämning.
2,3 2,6 2,5 Godsvagnar . 7,4 9,5 10,2 I medeltal har hvarje lokomotiv tjenstgjort dagar 153 176 174 samt tillryggalagt tågmil 2,256,1 2.741,14 2,397,84 samt hvarje personvagn . mil 2.097,8 2,981,9 2,920,6 » godsvagn » 887,2 1.168,7 1,230,6 Häraf synes, att isynnerhet godstrafiken redan vid 1864 års slut vunnit en betydlig omfattning. Vidare synes, att antalet lokomotiv, som vid 1862 års slut ungefär jemnt motsvarade hvad som uti kostnadsförslagen beräknats för hvarje färdig banmil, under de följande två åren blifvit så tillökadt, att detsamma vid 1864 års slut var nära lördubbladt, och att samma förhållande eger rum med afseende å antalet bagageoch godsvagnar, samt att personvagnarnas antal äfven tillökats med omkring 38 procent. Denna tillökning har åstadkommits dels genom behåll ning å vestra stambanans byggnadsanslag, dels genom öfverskott på trafikmedel samt slutligen derigenom, att Styrelsen öfver Statens jernvägsbvggnader förskottsvis anskaffat sex lokomotiv för de nu under anläggning varande östra och nordvestra stambanorna, samt ställt dessa lill Trafikstyrelsens disposition. Under innevarande år, då rörelsen betydligt tilltagit både i qvantitet och utsträckning, har bristen på godsvagnar varit synnerligen kännbar och föranledt onekligen billiga klagomål, enär trafikanter, oaktadt alla anstränguingar från jernvägens sida stundom nödgats vänta flera veckor innan möjlighet förefunnits, att deras fraktgods kunnat expedieras; och det har till och med inträffat, att gods, som varit upplagdt för afsändning å stambanorna, måst söka andra transportleder. Under förliden vår kunde ofta blott en tiondedel af det på stationerna reqvirerade antalet 52 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 47. vagnar tillhandahållas.
Isynnerhet funno de fyra hofskalderne rik anledning att prisa det kongliga ädelmodet. Mig belönade han endast med en handtryckning, och jag tackade honom inom mig för denna utmärkande granlagenhet. Hade icke de band redan varit knutna, som förenade mig med Fatme, sannolikt hade jag kunnat begagna denna gynnande sinnestämning, för att för alltid befria mig derifrån. Den skugga af missnöje, som Schahen syntes hysa emot mig allt sedan den olyckliga förmälningsqvällen, hade helt och hållit försvunnit, och den gamla förtroligheten syntes med starka steg börja återvända. Konungen var hela aftonen vid det muntraste lynne; han drack ansenligt, tvingade äfven mig att dricka mer än vanligt och sköt skämtande en vinpokal åt min far. – Du är Hadschi 24, Ibrahim, men på din sons bröllopsdag – ty i dag fira vi hans egentliga förmälningsfest – kunde du väl tömma en bägare Schiraz! Du vet, att våra bästa skriftlärde uttyda förbudet så, att de troende icke rentaf nekas smaka vin, endast de ej dricka det till öfverflöd. – Min far bleknade och svettdropparna stodo honom i pannan. – Konungen blef varse hans ångest och fortfor leende: jag märker, Ibrahim, att du vill blifva saligare än vi. Gerna vill du stå väl hos Propheten, men också icke stöta din herre. Dock jag är ingen Abbas II, som tre gånger lät afsätta sin vizir, för det han ej ville dricka vin. – Derefter började han skämta öfver mitt besynnerliga bröllopp, uppmuntrade alla att dricka, och lät för sig sjunga glättiga visor. Denna afton hade jag sjelf rönt prof af den så ofta omtalade författar-kärleken.
Först när detta skett ege Gesäll att söka arbete, och hans aftal om arbete giltighet.- Tid dertill ege han fyra dagar^ efter bokens' uppvisanda. 10:0. Finner eller antager Gesäll icke arbete på den ort, dit resan blifvit Bestämd, inom den i nästföregående punkt dertill lemnade tid, anmäle sig då. genast till vandringsbokens påtecknande för resa till annan ort. 8 [ 'LagI KO. Kan Gesäll erhålla arbete på någon annan ort, än den, dit hans resa, enligt vandringsboken, är bestämd, ege han att sådant antaga, sedan behörig anteckning, enligt <yde punkten, föregått, 12:0, Fabriksegare eller annan å landet bosatt och dertill berättigad person, sorn i arbete antager en Gesäll, bör, senast inom åtta dagar derefter, göra anmälan derom hos Pastor och närmaste Kronobetjent, samt antagandet genast antekna i Gesällens vandringsbok. 13:o. Kär resande Gesäll träder i arbete, aflemne han alltid sin vandringsbok, emot qvitto, om så åstundas, åt den, som honom i arbete tager. Efter arbetstidens slut ege han att genast återfå vandringsboken, hvari den, som hans arbete begagnat, anleckne , huru länge Gesällen' hos honom arbetat., samt huru han sig derunder förhållit. 14:0- Då Gesäll arbetat på någon ort och vill derifrån afresa , bör iian inställa sig hos Magistraten i stad , eller hos vederbörande Kronobetjent på landet., försedd med de betyg, som, enligt tredje punkten, erfordras för vand ringsboks erhållande, och blifve hans afsigt, jemte bestämmelseorten, kostnadsfritt antecknad i vandringsboken. Denna anteckning gäller såsom pass för ny resa. 15:o. Allt tiggeri vare resande Gesäll strängligen förbjudet; men skulle han det oagladt tillåta sig sådant, ege den , af hvilken han tigger, att fordra vandringsboken och deruti förhållandet anteckna. Vid en sådan anteckning bör den, som gör densamma, tydligen utsätta namn och yrke samt stället och dagen, då tiggeriet skedde. r6:o.
Enköping angreps af koleran, som ditfördes från Stockholm, men pä största delen af den trakt, som omgifver stråkvägen emellan dessa båda städer, inträffade icke ett enda sjukdomsfall. Detta bevisar ju uppenbart, att man äfven med de strängaste spärrnings-åtgärder icke kan afhålla sjukdomen från någon ort, och att man icke strängt kan hålla karantäner, finnas ganska många bevis derför, för att icke tala om anekdoter, hvilka skulle kunna omförmälas till bevis emot hvad man här sökt ådagalägga; men jag vill icke trötta R. o. Ad:s tålamod dermed. Om nu de ledamöter af R. o. Ad., hvilka kunna anses såsom vetenskapsmän i detta ämne, anse det vara utredt att dessa spärrningar icke utestänga sjukdomen från en ort, är det då rätt att framkalla de olägenheter och rysligheter, hvilka genom spärrningarne upkomma. Hr Bråkenhjelm har i sin reservation yttrat, hvad som af en annan talare här blifvit åberopadt, att nemi. hvarje kommun skulle ega rätt att skydda sig mot en smittosam sjukdom, då han icke förnärmar andras rätt; men hvad vill det säga att förnärma andras rätt? Det hittills följda spärrnings-system har visat tusentals exempel på det mest förskräckliga förnärmande af andras Den 31 Maj f. m. 485 räll, och del kan icke, äfven med den största omtanka och den bästa lagstiftning i detta fall förekommas. Jag saknar helt och hållet förmåga att ur vetenskaplig synpunkt bedöma frågan. Jag kan icke göra mig klart, huruvida sjukdomen är smittosam eller icke; men jag har sett så mångå exempel derpå, att spärrningar icke uplylla åsyftadt ändamål, nemi. sjukdomens utestängande från en ört, att jag icke kan annat, än på det högsta tillstyrka R. St:r, att hos K. M. uttrycka en sådän lanke. Ilar har äfven blifvit sagdt, att erfarenheten ådagalagt, att 10 dygns karantän vore snarare för litet, än för mycket.
Aldelningen hade, enligt dess förslag till utlåtande, ”icke kunnat undgå att finna, ”det bestämda föreskrifter angående en sådan justering af husförhörsboken, som motionären ifrågasatt, äro särdeles lämpliga, då husförhören, såsom varande en kyrklig förrättning, syftande till församlingens undervisning och uppbyggelse, kunde, då ”sådant finnes lämpligt, befrias från det civila bestyret med anteckning af flyttande, ”ett bestyr som, på sätt under den inom Preste Ståndet hållna diskussion i frågan ”upplyst blifvit, måste vara mycket tidsödande inom större församlingar, der i allt ”fall, i anseende till rotarnes mängd, husförhören knappt medhinnas mellan flyttnings”tiden och mantalsskrifningen.” ”Ehuru den personliga inställelsen vid mantalsskrifningen icke nu är direkt före”skrifven, såsom en ovilkorlig skyldighet, måste den likväl iakttagas af det öfvervägande antalet husbönder, sorn äro mindre skrilkunniga. Denna skyldighet kan emel - 4 Bcvillnings-Utslcottcts Utlåtande N:o 10. ”lertid genem en före mantalsskrifningen verkställd noggrann justering af husförhörsboken i väsendtlig män inskränkas och om deremot sjelfva justeringen påkallar personlig inställelse, så kan en sådan ske genom ett för flera husbönder gemensamt ”ombud, och i hvarje fall för dessa medföra mindre tidsuppoffring, enär de erforder liga uppgifterna icke, såsom vid mantalsskrifningen, behöfva afgilvas vid ett för hela ”församlingen gemensamt sammanträde.” På dessa skäl, hvilka Utskottets pluralitet icke jäfvat, tillstyrker jag vördsamt bifall till motionärens framställning på det sätt att Rikets Ständer för sin del besluta följande ändringar i Kongl. Förordningen den ‘20 Juli 1001 angående mantalsoch skattskrifniugarnes förrättande: § 5. l:o. —• — börande husförhörsboken således innefatta upplysning om hvarje till församlingen hörande persons namn, hemvist, kön samt födelseår och dag.
Det är också endast på detta sätt, eller derigenom att man icke gifver någon handläggning åt sådana mål, hvilka man ej äger rättighet att behandla, som jag tror att Ridderskapet och Adeln lämpligast kan gå Herr Hjertås önskan till mötes, att yttra sig öfver den ifrågasatte grundsatsen. Herr Hjerta har derjemte digressions-vis, i påtageligen klandrande uttryck, omnämnt vissa sönderryckta Lagförslag och hastigt vägrade sanctioner; men han synes då hafva glömt, att om Konungen någon gång varit nödgad att hastigt fatta sina beslut, har sådant varit en oundviklig följd deraf, att lag-förslagen ofta ganska långsamt till Kongl. Maj:t inkommit; och hvad de vägrade sanctionerne angår, så uppmanar jag Herr Hjerta att, då rätta tiden dertill inträffar, för dessa åtgärder rigta Den 16 Mars f. m. hvilka anmärkningar som hälst mot Konungens närvarande Rådgifvare. Ingen bland oss skall söka undandraga sig redogörelse för sina handlingar, i den ordning Grundlagen stadgar, och jag hoppas med tillförsigt, att vi alla, åtminstone i denna del, med lätthet skola kunna försvara grunderna för våra rådslag. Men emedlertid, och intill dess denna lid inträffar, måste jag deremot uppmana Herr Hjerta, att ställa sig till efterrättelse go § af RegeringsFormen, hvars tillämpning här torde vara temmeligen klar, och jag vill för det närvarande stanna vid denna blotta erinran, till hvilken jag anser den värde ledamoten hafva gifvit den fullkomligaste anledning. Herr Hjerta har vidare yttrat, att den anmälda anmärknings-anledningen så vida felat mot Formen, att den icke blifvit, rigtad mot Herr StatsMinistern för Utrikes Ärenderne. Jag skulle deremot tro, att den i sådant fall hade varit behäftad med ännu ett ytterligare formfel. Jag kan åtminstone ej fatta, att en anmärkning rörande Föredragandens för ColonialDepartementets behandling af ett Barthelemiskt ärende, skulle kunna rigtas mot StatsMinistern för Utrikes Ärendena, endast derföre, att dessa båda befattningar händelsevis nu äro uppdragna åt samma person.
Haga i sanitärt hänseende vara af väsendtligt behof påkallad, funnit sig böra jemväl denna af E. K. Maj:t äskade summa, 23,000 R:dr, bevilja. 12:o Dessutom har E. K. Maj:t, i anledning af en utaf Ståthållare-embetet på Haga gjord, af Riksmarskalks-embetet och öfrige vederbörande underdänigst förordad framställning om behofvet af ett anslag för en gång till bekostande af högst nödvändiga reparationer å Haga Slolt, äskat af Rikets Ständer ett belopp af 17,000 R:dr. Och då, enligt Rikets Ständers tanke, angeläget är att tillse, det Statens byggnader blifva med noggrannhet vårdade samt att nödiga reparationer icke uppskjutas i saknad af tillgängliga medel, hvarigenom underhållet otvifvelaktig! fördyras, hafva Rikets Ständer, enär, efter hvad upplyst blifvit, det icke låter sig göra alt med nu befintliga tillgångar verkställa ofvanomförmälda vid Haga lustslott erforderliga byggnadsoch reparationsarbeten, funnit sig böra bevilja de medel, E. K. Maj:t härtill äskat. På grund af hvad Rikets Ständer sålunda beslutat, är å närlagde Tabell Litt. R. uppfördt ett belopp af tillsammans 1,199,075 R:dr såsom anslag för en gång för tillfälliga behof under denna Hufvudtitel. 13:o Under åberopande af E. K. Maj:ts, i sammanhang med frågorna om regleringen af utgifterna under Riks-statens 9:de Hufvudtitel, framställda förslag om beviljande af pensioner för åtskilliga till framlidna H. Maj:t Enke-Droltning Desiderias hofstat och betjening, hörande personer, har E. K. Majit begärt, att den del af dessa pensionsbelopp, sorn borde utbetalas för tiden intill nästa statsregleringsperiod, eller från och med den 1 Maj 1861 till 1863 års slut, måtte af Rikets Ständer å Första Hufvudtiteln anvisas såsom extra statsanslag för en gång med 32,456 R:dr.
Formen för behandlingen af denna fråga tror jag visserl. vara af något afvikande beskaffenhet från hvad som förut varit vanligt och torde icke heller rått tydligt angifva meningen med berörde anmälan; men det synes dock att Utsk:t för sin del ogillat de ifrågav:de regeringsåtgärderna, och det torde fördenskull tillåtas mig att med några uplysningar och anmärkningar beledsaga Utsk:ts Mern. i denna del. Jag tillåter mig likväl att förutskicka den förklaringen, att åtminstone hos mig icke den ringaste känsla af missnöje förefinnes deröfver, att Utsk. gjort ifrågav:de anm:r. Tvärtom måste jag tillstå, att det för mig varit en tillfredsställelse att finna, det bland den mängd af 20 till 30,000 ärenden, som af StatsRådet handlagts under den tid granskningen omfattar, Utsk. icke funnit anledn. att fästa någon ogillande upmårksamhet vid hvarken till antalet flere, eller till beskaffenheten vigtigare ärenden, än de i Mem:t uptagna. Det I>« n 10 Mars f, m. iDet i första punkten förekommande målet handlar derom, att K. M. icke ansett något löneafdrag böra ega ruin för tvenne ledamöter i Svea Hofrätt, hvilka under sisth Riksdag i egenskap af frälsemän utöfvade sin riksdagsmannarätt och till följd deraf, att de voro ledamöter i Utsk., voro förhindrade att sköta sin tjenst. JustitieStatsMinistern, som af beklaglig anledning är förhindrad att i dag vara här närvarande, uplyste till protok., då detta ärende förekom, att löneafdrag tillförene icke egt rum för de ledamöter i Hofrätten, som af riksdagsmannabefattning varit förhindrade att sin tjenst förrätta, äfvensom att i de af R. St r vid sednaste Riksdag fastställda vilkor för då beviljade löneförhöjningar funnes utsatt, att der undantag från den i allmänhet föreskrifna skyldigheten att vidkännas afdrag af lönen syntes böra ega rum, sådant borde vid hvarje särskildt fall bestämmas.
Jordbruket bör visserligen tacka för hvarje skärf det får, men är föga hulpet med ett understöd i så ringa scala. Till ledning för allmänna omdömet, huru industrien kan hastigt utveckla sig, när den blifver uppmuntrad och understödd, äfvensom för att visa till hvilken grad jordbrukets och inre rörelsens lånebehof skola stiga allt mer och iner, i mån af dess utbildning och stigande produetion, har jag åberopat ett authentikt factum, nemi. huru en enda industrigren, den nydanade ullculturen, gjort så hastiga framsteg, att ensamt pä ett enda contor snart erfordras millioner för att tillfredsställa dess lånebehof, vittnande om en betydlig och för fosterlandsvännen glädjefull tillväxt i produetion. Af detta enda exempel bör man lätt finna, huru föga några millioner, äfven ett eller annat dussin, kunna göra tillfyllest för att tillfredsställa jordbrukets och öfriga näringars lånebehof, än mindre till att befrämja inre röi’elsens och industriens tillväxt i alla dess gi’enar. Med en stark öfvertygelse om förslagets stora vigt för hela nationens väl vågar jag tro, att man ej kan lemna nog uppmärksamhet deråt. Dess användande till grund för creditrörelsens ordnande skulle stadga allmänna öfvertvgelsen om realisationens välgerningar och bestånd, skulle sprida lif i hela stalski-oppen, till alla äfven dess minsta delar; och snart skulle vi få se mångfaldiga nya industrigrenar uppväxa jemte de gamlas utbildning.
S. D. Föredrogos ånyo och hiföllos Stats-Utskottets nedannämnde den 14 dennes på bordet lagda Utlåtanden: N:o 173, i anledning af väckt motion om remonterings-skyldighetens samt bevä ringsoch beklädnads-persedlarnes vid Indelta Kavalleri-regementerne öfvertagande af Staten', N:o 174, i anledning af väckta motioner om förordnande af särskilda inspektörer öfver folkskole-väsendet samt tillsättande af under-lärare vid folkskolorna; samt N:o 175, i anledning af väckt motion om anslag till premier åt skicklige folk skole-lärare. S. D. Föredrogos och biföllos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens nedannämnde den 14 dennes på bordet lagda fietänkanden: N:o 7, i anledning af väckt fråga om upphäfvande af eller tillägg till gällande stadganden, angående rättighet för husbonde att tilldela tjenstehjon husaga; N:o 8, i anledning af väckt motion om tillägg till 8 Art. 46 § af Kongl. Majlis förnyade nådiga Lego-stadga den 23 November 1833; N:o 9, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 28 Maj 1830, angående ekonomiska besigtningar å kyrkoherde-boställen, kapellansoch klockare-bord samt preste-stomhemman; N:o 10, i anledning af väckt motion om ändring af 21 kap. 32 § Kyrko-lagen, i fråga om klockares skyldighet att fortskaffa kyrkoherdes bref; samt N:o 11, i anledning af väckt motion om fördelning af kostnad för grund-dikning å boställen. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D.
Det år likväl icke enligt med Statens värdighet och med rättvisa, att Embetsmän så långe skola tje* Den 5 julii /, w. na för intet, elier med så ringa lön, ätt dteft kan anses sorn nästan intet. Man kan deraf sluta om i längden andra dertill kunna begag_ nas, ån de som hafva enskilt förmögenhet.. Hvad Staten deraf skulle komma att lida, torde vara ögonskenlig!. Blott 2:ne ProtaccllsSecretftrare-löner finnas på Stat, Likväl åro 8 ProtocollsSecreterare fullt sysselsatte. De skola föra Protocollet ej blott i Högsta Domstolen, utan äfven i StatsRådet. Den tid de tjenstgöra, måste de arbeta Natt och Dag, ty Protocollet skall justeras första heljfria Dag i veckan efter den, då det fördts. Men det år ej blott billigheten, som hör föranleda till bifall af förslaget, utan äfven Riksens Stånders eget yttrande vid sista Riksdagen. Riksens Ständer förklarade då bestämdt, att tillökningen var nödvändig, ehuru den ej då kunde å RiksStaten uppföras. Når Riksens Ständer då ansett denna tillökning nöd-i våndig, så tror jag att man gjorde en orättvisa emot de rättsökande, om man nu afslog denna begäran, och derigenom gjorde till tvång, att årenderne skulle gå långsamt och ej med till-i hörligt nit skötas. I följd häraf yrkar jag återremiss, och att desse anmärkningar måtte till StatsUtskottet få åtfölja* Friherre Boije, Ludvig: Jag ville blott er.; hindra, Btt det nya löne-anslaget för Justitie©- Revisionen år redan vid sista Riksdag, af Stånderne, bifallet, och att frågan icke nu år annan, ån blott uppå hvad fond anslaget skall ställas* Den 5 Julii f, m. Att? i anledning af denna fråga, återkalla beslutet, går vål icke ann, och derom år ej helier, i laglig ordning, någon Motion gjord. Herr von Veigel, Chriftian Ehrenfrid: Det år egenteligen endast i Irågan örn MedicinalStaten, som jag anhåller få anföra några ord.