Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Händelsen är den att tryckningen mäste begynnas innan Rik-’ sens Ständer hade beslutit, huru många exem. 288 Den xg Martil. plar skulle uppläggas. När jag då på eget bevåg skulle bestämma Upplagans storlek, kunde jag ej göra den större , än svarande emot den afsättning jag förmodade. När den sedan genom Riksens Siänders Beslut fastställdes tili xooo, måste jag rätta mig derefter. Erfarenheten har visat, att 500 Exemplar varit tillräckligt. Jag har åtminstone sparat Staten kostnaden för 500 till och förmodar att det ej kan läggas mig till last. Rörande Ridderskapefs och Adelns Protocoll har jag i RiddarhusCancelliet erhållit den underrättelse, att betydliga packor deraf förvaras på Riddarhusets vind, och att dessa blifvit ditlagde, i anledning af en anmodan ifrån StatsContoiret, dit exemplaren förut blifvit aflemnade. Detta torde upplysa , att i afseende på dessa Protocoll ingen brist heller lärer vara att befara. I anledning af dessa anmärkningar anhåller jag att Högloft. StatsUtskottets Betänkande måtte blifva återremitteradt. Herr Grefven och LandtBIarsialken hemställde , om Ridderskapet och Adeln ansåg de af Herr Silfverstolpe vid StatsUtskottets Utlåtande gjorde Anmärkningar hindra detsammas antagande, samt på sådan grund behagade Utlåtandet, jemte Anmärkningarne , till Utskottet återremitterajj hvilket bifölls. Föredrogs Deli 19 Martin Föredrogs å nyo StatsUfskottets, den 4 dennes afgifne, samt den 14. i samma månad på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om medels anslående till kostnaderne vid en förbättrad Fångforsliag och bevakning.
Då tänker jag på dig och önskar, att du vore hos mig. VIGGO smeker henne. Stackars min lilla harunge! Hvad är det egentligen, som hon är så rädd för? LILLY hviskande. Kärleken. VIGGO muntert. Så-å? Det har jag aldrig märkt. LILLY stryker med handen genom hans hår. Nej, för jag kan inte låta bli att tycka om dig. Det är just det som är olyckan. VIGGO. Jaså! Det är en olycka. LILLY. Inte att jag tycker om dig; men att jag inte kan låta bli. VIGGO. Skulle du önska, att du kunde låta bli. LILLY. Ja, för när du så inte brydde dig om mig längre, så skulle jag inte heller bry mig om dig. VIGGO. Jaså! Ja men nu bryr jag mig händelsevis om dig rätt mycket, till och med. LILLY. Nu ja. VIGGO kysser henne. Ja just nu! LILLY. Men i morgon? VIGGO. Troligen i morgon också. LILLY. Ja men sedan? Framtiden? Den kan du inte svara för. VIGGO. Kan du det? LILLY. Jag tycker, att jag kan. Vi kvinnor känna visst i allmänhet djupare än ni män. VIGGO. Derom tvista de lärde. Men de lärde äro partiska det ligger nästan alltid en olycklig kärlekshistoria bakom deras visdom. De gamle ungkarlarne säga: »ha! kvinnorna äro trolösa!» De gamla ungmörna: »ha! männen äro flyktiga!» Men historien lär oss, att det fins flyktigt och trofast folk både bland män och kvinnor. LILLY. Då måtte olyckan vara den, att de trofaste alltid förälska sig i de flyktige. VIGGO. Alltid? LILLY. Ja, eftersom en af dem alltid tröttnar. VIGGO. En sådan liten pessimist! ^Skrattar.^ Och så menar du, att eftersom du sjelf är en mycket trofast liten tös, så ... LILLY. Du får inte göra narr! VIGGO smeker henne. Kära barn! Hur kommer du på så dystra tankar? LILLY. Åh, jag har exempel nära till hands. VIGGO. Erna och Henrik? LILLY. Ja. VIGGO.
Efter ett par öfvergångar fram och åter mellan den lilla flickan och andungarne, öfverdrogs det blåa ögat af en glans, liknande den af daggperlan i en viols blomkalk. Åtminstone föreföll det så Märthas poёtiska man, som satt vid hennes sida längst till höger, och hvars blickar icke utan nyfikenhet omsväfvade det bara, ljuslockiga, med en krans prydda hufvudet. Det var derföre hans unga fru tyckte, att han, som också bjöd till att begapa landskapet, något skefvade på ögonen. Hon sjelf vände nästan ryggen åt fjärden, under det hon var sysselsatt med att fläta en krans åt dottren, och det var kanske derföre hon märkte, huru väninnan med en hastig ryckning vände hufvudet till grannen åt höger, och huru denne nästan antog utseendet af en på färsk gerning ertappad snattare. Hennes blick kunde hon icke se, men hon kunde lätt föreställa sig, att den uttalat harm öfver hans näsvisa gapande, och denna föreställning gjorde henne ingen serdeles smärta. Det vore kanske roligt att veta, hvad allt detta herrskapet hade att göra här. Till en början upplyses detta af en korg med tillhörande jungfru och den bakom de sittande i gräset utbredda kaffeservisen. Nu borde kanske också denna beskrifvas, jemte brödet, gräddan o. s. v. – ty då vi kommit hit så sent, är ändock olyckligtvis sjelfva kaffedrickningen för oss förlorad. Också är ingenting lättare för en romanförfattare, – isynnerhet för en författarinna – än att baka bröd, rån, besörja om grädda m. m., allt af yppersta qualité. Men då allt detta redan så många gånger är gjordt, utan att någonstädes anföres, att alltsammans blifvit uppätet och utdrucket, så ser jag intet hinder att låta mitt sällskap spisa och dricka af för handen varande förråder. Uti serskildt bihang till boken skall uppgifvas, utur hvilken roman det nödiga blifvit taget, sedan jag förut hunnit noga med hvartannat jemföra hvad som finnes. Det är verkligen en fröjd att sitta så der midt i öfverflödet och bara behöfva välja.
Sedan Förstärkta Konstitutions-Utskottet, jemlikt föreskriften i 81 § Regeringsformen, sammanträdt och röstat öfver nedanstående, vederbörligen godkända voterings-propositioner, får Utskottet härmedelst vördsamligen hos Rikets Ständer anmäla utgången af de anställda omröstningarne. Första omröstningen. Den, som vill, att vid omröstning rörande Konstitutions-Utskottets, uti Memorialet M 38 framställda, af Borgareoch Bonde-Stånden godkända, förslag till ändring i Riksdags-ordningens föreskrifter om Preste-Ståndets representations-rätt, såsom kontra-proposition skall uppställas, att det såsom Ridderskapet och Adelns gemensamma tanke förklarade förslaget till ändring i 13 och 16 §§ Riksdagsordningen, bör blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Vinner Nej, kommer att till kontra-proposition i hufvudfrågan antagas, att det, Bih. till R. St. Prot. 1859 & 1860. 3 Samt. 26 Häft. 1 2 Konstitutions-Utskottets Memorial M 72, såsom Preste-Ståndets gemensamma tanke, framställda förslaget till ändring i 13, 16, 19 och 22 §§ Riksdagsordningen skall blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Omröstningen har utfallit med Fyratiosex Ja; och Tretiotvå Nej. Andra omröstningen. Den, som vill, att Konstitutions-Utskottets, i Memorialet JVs 38 framställda, af Borgare-och Bonde-Stånden godkända, förslag till ändring i Riksdags-ordningens föreskrifter om Preste-Ståndets representations-rätt, skall blifva hvilande lill grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Neji Vinner Nej, kommer det såsom Ridderskapet och Adelns gemensamma tanke, förklarade förslaget till ändring i 13 och 16 §§ Riksdagsordningen, att blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Omröstningen har utfallit med Tretiosju Ja; och Fyratio Nej. Tredje omröstningen. (Memorialen N:is 51 och 59).
Landshöfdingens löne-förmåner afse endast den tid nuvarande Landshöfdingen fortfarande innehar embetet. 4:o Återstoden af den i 2:dra punkten omnämnda inkomst från hofveri-skyldiga hemman under Alnarps Kungsgård ställes till E. K. M:ts disposition, för att använ - Expeditions-Utskottets Förs tag till under d. Skrifvelse Nio 446. 263 das lill förbättring af sådana landshöfdinge-löner, sorn E. K. M:t finner deraf vara i behof. Hvilket, lill besvarande af högslberörda Nådiga Proposition, Rikets Ständer få bos E. Ii. M:t i underdånighet anmäla ; framhärdande Pikets Ständer &c. Stockholm den 12 September 1857. nr»o ite. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den ä Sept. 1837. Presle-Ståridet den 9 Rorgare-Ståndet den 9 Ronde-Slåndet den 12 Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse\ angående ersättning åt jordegare inom 2:ne byar af Leksands socken för skada genom vattenofv er sv ä m n ing. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 105). S. A. K. Under anhållan, att Rikets nu församlade Ständer mätte behjerta den nödställda belägenhet, hvaruti åtta redan förut fattige jordegare i Gärde och Mjellgens byar inom Leksands socken af Stora Kopparbergs län äro försatte derigenom, att vårflöd-vattnet i den s. k. Långlokan, på förstnämnda bys egor, under
Troil har redan anmärkt, att man ej fullkomligt kan akta sig för öfverraskning, så länge man ej äger Representationen afdelad i arne kamrar. Jag tror, att så länge ett Stånd ej pröfvar, hvad ett annat gjort, skall man förgäfves använda sådana palliativer, sorn bär föreslås; ty endast då kan öfverilning förekommas, nälden ena kammaren granskar den andras förhandlingar. Man säger sig vilja sammanföra Representationen på ett rum för att undvika den splittring i åsigter, som föranledt till så olika beslut. Jag tror ej, att så skulle hända, om Utsk:n fullgöra sin skyldighet att upptaga alla yttranden vid en återremiss; ty sällan händer, att något nytt, som ej förut är nämndt, säges i Stånden, när ett Utskrs ardra betänk. öfver samma fråga skall afgöras. Jag hemställer altså till H. R. o. Ad att såsom sin gemensamma tanka förklara, det Constit.Utskts förslag i 5:te punkten af Utskrs memor. K:o 4i skulle motverka riksdagarnas förkortande. Hr von Troil: Den siste värde talaren har, i sitt varma nit att motsätta sig alla reformer i representationssättet, slagit sig på den tactik att säga: detta är förut profvadt och afgjordt. Hvar och en lärer likväl lätt finna, att R. o. Ad:s föregående voteringar ogillade något helt annat; ty då gingo förslagen ut på att bringa alla fyra Stånden till lika antal, att votera per capita och dylikt. Nu är åter frågan, att Stånden skulle sammanträda på ett rum. Men jag vill öfvergå lill några speciella anmärkntr. Man bar sagt i afseende på mitt yttrande om obehöfiigheten att utskrifva talares yttranden, att när då förslag inkomme från Utsk:n, dessa skulle säga, att yttrandena voro så och så, men Herr den och den skulle uppstiga och säga, att det var deremot så och så.
Kvinliga telegrafister. * å en flicka genomgått ett 8-klassigt läroverk eller innehar därmed jämförliga kunskaper, börjas underhandlingarna om, hvad hon skall blifva, såvida hon nämligen skall ut för att själf förtjäna sitt uppehälle. På förslagslistan står: lärarinna, kontorist, plats i bank, i postverket eller — kanske kunde hon komma in vid telegrafen ... Detta senare anses vanligen som en stor lycka. Föga eller intet afseende fästes vid, om den unga flickan är nog stark för att gifva sig in på en bana, som mer än andra fordrar psykisk kraft, reda och klarhet samt ett härdadt nervsystem. D e allra flesta af våra unga flickor äro, då de slutat skolan, så ansträngda, att de mer än väl behöfde åtminstone ett års hvila från allt tankearbete för att sedan kunna med full kraft börja den verksamhet, hvaråt de ämna egna sig. Men hur går det i stället? Strax efter afgångsexamen från skolan söker flickan inträde vid telegrafverket och blir elev vid någon telegrafstation, hvilket man någon tid måste hafva varit för att blifva antagen till telegrafelev. Därefter kommer hon upp till hufvudstaden för att genomgå undervisningskursen. På 3 månader skall hon inhemta nödiga kunskaper i telegrafi, telefoni, fysik, reglemente oeh instruktion jämte praktisk telegrafering, räkning, mätning, journalföring, räkenskapsföring och redovisningar. Största delen af dagen åtgår på undervisningslokalen och vägen dit och därifrån (isynnerhet om eleven råkat få sin bostad i Vasaeller Villastaden!) Följaktligen måste nätterna tagas till hemarbetet, och vanligen sitter hon och arbetar till kl. 2 a 3 hvarje natt. Kommer så examen med thy åtföljande rädsla och » feber ». V i antaga, att hon går igenom den, blir utnämnd till e. o. telegrafist. Hon har således nått målet! Hon lyckas få förordnande genast. Men hurudan är hon till själ och kropp, då hon börjar sin nya verksamhet? Och hurudan finna vi henne efter några år, om hon fortfarande kunnat uthärda den enerverande telegraftjänstgöringen? Och om hon gifter sig, hurudan blir hon som maka och moder, och hurudana bli de, som måhända genom henne komma till världen? Därpå finnas sorgliga bevis.
Det torde tillåtas mig att få nämna några ord om de skäl Kammarlbn anfört för sitt afslag-, allrahelst som jag tror mig bättre känna denna sak, än ledamöterna och Presidenten, hvilka nästan aldrig ens titta in i Adv.- FiskalsKont., och till följd deraf icke kunna ega den kännedom om alla de trägna göromål, som tillhöra denne tjensteman, hvilken är af nöden för att rätt bedöma frågan. Motionen är af följande lydelse: Utaf K. M:s Nåd. Propos. om Statsverkets tillstånd och be hof inhemtas bland annat, i afs:de på den deri föreslagna lönereglering för Kamm;:rR:n, huruledes inom detta verks Adv.FiskalsKont. uptagits allenast en Adv.Fiskal, som skulle erhålla en lön af 3,000 lldr Knit med fortsatt åtnjutande af det honom hittills anslagna aktorats-arfvode, hvilket man dock nedsatt från 12 till 10 proo., jemte en Kanslist, som, mot en lön af 1,000 Kdr Knit samt 300 Bdrs renskrifnings-penningar, skulle vara Adv.Fiskalens biträde och derjemte förrätta alla de göromål, som hittills enl. Instruktms föreskrift ålegat vice Adv.Fiskalen, hvars tjenst således skulle komma att indragas. Att detta förslag utgått från Kammarl?:ns President och ledamöter, finner man af det StatsRådsprot., sorn uti den K.
Mars det nästpåföljande,” Fullmägtige i Riksgälds-Contoret, i ämnet hörde, hafva, uti afgifvet Utlåtande anfört, hurusom ofvanberörde stadgande, hvilket varit iafördt uti alla sedan 1809—1810 årens Riksdag för Riksgälds-Contoret utfärdade Reglementen, eger sin grund deri, att Riksgälds-Contoret icke skulle på en gåiig komma att besväras med större förskott , än som högst motsvarade ett års anslag till Statsbehofvens fyllande; och att, om derföre ifrågavarande stadgande skulle rubbas och förändras, på sätt Kongl. Stats-Contoret i underdånighet framställt, kunde sådant förorsaka Riksgälds-Contoret ganska betydlig olägenhet och äfven ränte-förlust. Bihang till R. St. Prot. 1834- 4-de Sami. 1 ista Afd. Z',dje Band. 21 ‘.sta Häftet 2 StatsUtskottets Utlåtande IV'o 38g. Bevillningen för år 1834 tex. börjar egentligen icke att inflyta förr an år 1835, ty hvad som dessförinnan levereras, utgör vanligen ett högst ringa och obetydligt belopp. Om^nu, sedan inom i83| års slut, hela anslaget för samma år blifvit uttaget och hvaremot något hinder icke kan möta, Kongl. Stats-Contoret skulle vara berätligadt, att under Januarii och Februarii månader år 1835 reqvirera och erhålla förskott på samma års anslag, och dessa förskott kommo att vida öfverstiga livad som på 1834 års Bevillning, under Januarii och Februarii månader, inflöte, så skulle öfverskjutande skillnaden komma att tagas af Contorets egne, för angelägna utgifter behöfliga tillgångar, eller ock de till Kongl. Slats-Contorets reqvisitioners fullgöiande erforderlige medel genom skuldsättning anskaffas. Tilläggande Fullmägtige, att härvid skulle viii kunna framställas den invändning, att om Kongl.
Men då, med förslaget om Centonal-afgiftens upphörande och utbyte emot en tillökad lÖne-bevillning, icke åsyftats någon annan förändring än den, att medlen skulle under en mera redig form lill afsedda ändamål ingå, men ingalunda till beloppet förändras, och vederbörande Cassors Styrelser häst äro i tillfälle att beräkna, huru anslagssumman bör fördelas, finnér Utskottet sig icke ega skäl att, annorlunda än som skett, eller i rund summa, uti Staten upptaga ersättningsauslaget, hvars belopp är beräknadt efter det medeltal, soft] under 10 förflutna år hittills ingått, och hvaraf 25,000 R:dr äro medeltalet af de till Wadstena KrigsmanshusCassa ingående så kallade gamla inkomster, och 9,000 R:dr medeltalet af de nya. 2:0 Sedan fullständiga uppgifter numera blifvit, genom Kongl. StatsContorets föranstaltande, infordrade ifrån Directionen öfver Amiralitets Krigsmans-Cassan, rörande den Cassan tillfallna årliga inkomst, såsom Centonal-afgift å löner, m. m., och deraf inhemtats, att medium för de sista 8 åren utgjort 5,072: 29. 1., tillstyrker Utskottet: att den årliga ersältningssumman må bestämmas till 5,000 R:dr. ReträfFande Friherre Lagerbjelkes yttrande, att ersättningen må bestämmas lill 5,5oo R:dr, emedan Cassan eger förhoppning om en tillökad inkomst, i den raon nuvarande personal af Flottan, som tjent vid f. d. Armeens Flotta, afgår samt andre i stället inträda i tjenstgöring, och emedan Cassan äfven uppburit Centonal utaf de tractamenten, som i och för tillfälliga commenderingar utgå; så enär, på sätt Utskottet uti Betänkandet. N:o 212 tillstyrkt, ersättningen af Statsverket lill så väl Krigsmanslius-Cassan, som Amiralitets Krigsmans-Cassan, vid hvarje
Som sagt är, mädenRusthällare, som will och kan staffa sig Häst, sjelf derom besörja, men den det ej will eller kan, bör äga rättighet ar hos Landshöfdingen sig anmäla efter af den sistnämnde utfärdad Kungörelse: at alla til Häst vaeante numers Rusthållare, om de wilja begagna sig af Landshöfdingens biträde ti! Hästs 'anskaffande, äga rättighet at innom en wist genom Kungörelse förelagd dag, sin ansökning derom göra, hwarefter Landshöfdingen later uti Inrikes Tidningen twänne gangor kungöra: at a Lands Cancelliet hällcs Auction, til desie vaeante numers ersättande af den minst bjudande Lefweranteur, och det minst Trenne mannder innan Auctionsdagen inträffar, och innan ofwannämnde Kungörelse utfärdas, böra desie vaeante numers Rusthällare, antingen pa Lands-Cancelliet sammanträda, eller ock genom inaifwen strift andraga alla de til sin säkerhet hörande pretentioner, de der alla til sit innebäll bora uti den förenämnde Kungörelsen intagas.
— Ja, ja, käre bror, hvar enda bokstaf, för si förstås. — Men vore det inte så godt att vänta? — Att vänta? Hvad pocker tänker käre bror på! Gamle uppskofsmakare! Denne källare, som käre bror så länge haft obegagnad under sitt hus, skall innan morgonen vara fyld med guld och ädla stenar; ty nu är konjunkturen som gynsammast. — Se så, nu är det endast underskriften som fattas — återtog han, efter att hafva genomögnat det med röda bokstäfver öfverkluttrade papperet. — Här står ju tydligt att utställaren mot fyratiotusen klingande karoliner lemnar sig med kropp och själ åt Belzebub, underjordens konung. Han upprepade de sista orden trenne gånger och svängde derunder med vidjan åter och fram i luften. Mäster Grijs tvekade. Det tycktes som hade han sett, hur golfvet öppnade sig till en gapande, nattsvart afgrund, hvarur blå eldslågor slogo honom till mötes. Men plötsligt, liksom en ny ingifvelse fått makt med honom, fattade han häftigt pennan och ritade ett namn under skriften. Qvartermästaren förvånades öfver den säkerhet, han visade, och förvåningen stegrades ännu mer, då han, i stället för åldermannens välkända bomärke, såg sitt eget namn. Visserligen var han van vid många knep, men att någon skulle komma på den tanken, att förfalska en lånehandling hos menniskornas arffiende, hade han aldrig kunnat drömma om. — Sapperment! — ropade han förargad och ryckte till sig papperet — om jag icke borde rita af dig sjelf på din egen ryggtafla så svärfar du är för sån't skämt. Han skyndade att utstryka sitt namn och i stället ditsätta åldermannens. Men nu protesterade denne, skrikande af alla krafter, och när detta icke hjelpte, började han bedja. Tårarne stodo honom riktigt i ögonen och sällan hade qvartermästaren haft ömkligare syn. De kifvades härom åter och fram. Båda ville hafva skatten, men ingen ville offra sig för att få den. Då uppstod plötsligt ett häftigt buller bakom skåpet. Med en hemsk skräll föll det samma framåt golfvet. Hela muren vacklade och tycktes vilja göra skåpet sällskap.
Äfvensom det funnit den med så mycken ömtålighet och så starka färgor målade farhågan, alt införandet af en friare handel, än hittills egtrum, skulle vara för Svenska Fabri* kerne förstörande, så mycket" mera ogrundad , sorn ej allenast en lämplig Tull-Tariff för verkställigheten, försäkrad genom en omsorgsfull ordnad och alfvarsamt handhafd Tull - Bevakning, varnstämpling och varu förpassning Innehar ett tillräckligt skydd mot ali skadlig inverkan på Svenska Fabrikerne och Näringarne, Ulin denna farhåga äfven synes alldeles böta försvinna, vidi erinran derom , att Kongl. Majit, om verkligt be - 392 JBevillnings Utskottets Betänka uden. hof göres, icke lärer i Nåder underlåta att sS väl vid utfärdandet af den TullbevilIningsTariff, Riksens Höglofl Ständer nu torde finna lampijgt att föreslå, genom en särskild författning, till införsel förbjuda sådana utländska varor, af handel med hvilka ett menligt inflytande kunde befaras. Att genom några förslag i detta afseende söka leda Regeringens omtanka, anser BevillningsUtskottet sig lika litet tillkomma, som att undersöka om och för hvilka varu-articlar ett sådant förbud kunde vara af nöden, såsom allt innefattande ekonomiska ätender , hvaraf handläggningen icke blifvit genom Grundlagen till Bevillningsutskottet öfverlerrinad. Varande det af sådan anledning sorn Utskottet ej heller anser sig tillkomma, att til! pröfning upptaga eller yttra sig öfver hvad flere värde Ledamöter inom de respective RiksStånden anfört, om Svenska Fabri, kerna, deras uppkomst, tillväxt eller förfall, den nytta eller skada som de tillskyndat det Allmanna, samt det större eller mindre understöd de af detsamma åtnjutit, såsom rörande ämnen för BevillningsUtskottets befattning fremmande ochhvarom del är Konungen ensamt förbehållit att stadga hvad landets val kräfver.
Flere Engelsmän och Tyskar hafva också i sednare tider, såsom enskilde resande, gifvit teckningar öfver de Egyptiska monumenterne, dock utan att någon ens haft för afsigt alt grafiskt och på mätningar grunda sina arbeten. Desse resande hafva derjemte nästan uteslutande leninat sin uppmärksamhet åt templen från Plolemeernes, och de Komerska Prefecternes lid, hvilka tempel, pä en gång de minst sällsynta och de bäst bi beha II ne, jemväl äro de, uti hvilka den Egyptiska byggnadsstilen ej mera finnes ren; ty dessa yngre verk, som uppstodo under främlingarnes ok, blefvo uppblandade med svulstiga ocgyptiska tillsatser, och i dem saknas den aldrig oskärade majestätliga enkelheten i hufvudform , men i synnerhet den denna hufvudform i allt underordnade smidighet i detalj och den klarhet i sjelfva arbetet, som äro den Pharaonska byggnadsstilen så högst egna. Så har af många skäl händl, alt allt hvad desse tecknare lemnat blifvit blott mer eller mindre fantastiska karrikaturbilder af hvad förnforskaren, men i synnerhet archilecten borde önska att i de resandes verk finna. Men ännu ett kolossalt företag, till spridande af ljus öfver de forn-egyptiska monumenterne, utgick frän Frankrike. Den namnkunniga Champollion utrustades år ]S28 af den K. Franska Regeringen med 6 tecknare till biträde på en resa till Egypten. Med denna artistiska här förenades, efter öfverenskommelse regeringarne emellan, en hjelptropp af 5 personer under Rosselinis befäl, frän den om vetenskaperne så nitiske och så utmärkt frikostige nu regerande Storherligen af Toscana. Campollion, utnämnd chef för båda ualionernas contingenter, ledde forskningarne efter sin älsklings-ide', som var hieroglyfernes tydning, och hans medhjelpare skördade sålunda mindre hvad archilecten önskat, än hufvudsakligast ett slags afskrifter af de hieroglyffält, som likna omätliga historiska blad, hvarmed de oerhörda tempelmassornes alla sidor försett efterverlden.