Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Cederschjöld, Robert Theophron: Jag har i min motion tillkännagifvit, att jag trodde, det en af de väsendtligaste orsakerna till brottslighetens tilltagande, borde sökas uti ransaknings-fängelsernas närvar, usla tillstånd samt att jag derföre ansåg säkraste sättet att hämma brottsligheten varn, att utbyta våra högst bristfälliga läns-, stadsoch häradsfängelser mot ändamålsenliga cell-arrester. — Detta är luifvudändamålet med min ifrågavar. motion. För anskaffande af de högst betydliga medel, som för ändamålets vinnande erfordras, har jag, som ansett dessa medel ej kunna genom vanlig bevillning beredas, på uppgifna skäl, föreslagit en obetydlig consumtions-afgift å brännvin och andra starka drycker. Kan något lämpligare sätt för anskaffande af de nödiga medlen uppgifvas, så skall jag visst ej sätta mig deremot; men man bör noga tillse, att de medel, som anskaffas, blifva tillräckliga för utförandet af detta för hela Riket högst vigtiga förelag, på ett sådant sätt, att ändamålet dermed kan vinnas. I annat fall blifva de lemnade bidragen endast bortkastade på lappverk, utan någon egentlig nytta för Riket. Frih. Cederström hade väntat, alt jag, såsom tjensteman vid K. styrelsen öfver Rikets fängelser, skulle hafva afgifvit ett fullständigt förslag för ifrågavar. fängelsers organisation. — Yäl har jag under loppet af åtskilliga år innehaft en underordnad befattning hos nämnde styrelse; men jag är likväl ej nog egenkär, för alt tilltro mig aga tillräcklig sakkännedom och skicklighet att afgifva ettså beskaffadt förslag, ifall sådant kunde tillkomma den enskilde representanten. Deremot tilltror jag så väl mig, som äfven Frih. Cederström, samt hvar och en af Ståndets ledamöter tillräcklig urskiljning för att bedömma, att de i min motion omnämnda fängelser befinna sig uti ett högst uselt och ändamålsvidrigt skick. I händelse något tvifvel om riktigheten af de uppgifter, som i afseende härå uti min motion blifvit lemnade, skulle förefinnas; så får jag hänvisa Frih.
Regeringsformen, någon öfverläggning icke kunna äga rum; men då man sagt, att det förhållande, som inträffat, visar nödvändigheten af ett nytt Lagstadgande i ämnet, tror jag mig böra upplysa sakens beskaffenhet. Cassören uti KrigsmanshusContoret hade af Enkefru Eneskjöld, såsom hennes commissionär, emottagit penningar till inbetalning i Cassan och derå lemnat qvittencer, hvilka likväl icke voro annoterade af Kamereraren, ehuru sådant erfordrades enligt lånereglementet och, såsom jag tror, sjelfva Skuldebrefvets innehåll, för att qvittencerne skulle emot Cassan anses gällande. Cassören kom på balance, och Enkefru Eneskjöld lagsöktes för de summor, som ej voro i Banken insatte och således ej kommit Cassan till godo, samt blef dömd att betala dem, på den grund att qvittencerne ej voro annoterade. Giltigheten af hennes fordran hos Cassören har, så vidt jag minnes, ingen bestridt; men hans ansvarighet rubricerades af åklagaren såsom förfalskningsbrott, på den grund, att han uti sine anteckningsböcker hade infört, att summor voro betalde, som ej blifvit för Cassans räkning i Banken insatte, och hvarå qvittencerne ej eller voro annoterade, samt på lika origtigt sätt å aflem - 248 Den 23 Mars f. m. nade förteckningar öfver obetalde räntor tecknat, att desse voro inbetaide. Denna rubrik på målet föranledde dertill, att åtalet blef hänskjutet att såsom brottmål bandteras af Domstolarne; hvarvid dock både KämnersRälten, HofRätten och Hogsta Domstolen enstämmigt förklarade, att hvad emot Cassören blifvit åtaladt, icke utgjorde förfalskningsbrott, hvaraf följden blef, att ansvar då ej kunde Cassören ådömas. Någon fråga om ansvar å Cassören för Embetsfel har deremot, så vidt jag känner, icke sedermera blifvit väckt, och något ansvar derföre har således icke heller drabbat honom. Men för öfrigt anställdes åtal emot åtskillige andra Embetsman inom Verket för i frågavarande sak.
Därjämte är ju, som här påpekats, förhållandet mellan Olof och Kristina både mera mångsidigt och mera klart belyst i den. Däremot har Olofs yttre utveckling blifvit stäld i en skarpare dager i den första upplagan, som dessutom torde vara öfverlägsen i fråga om de enskilda scenernas, särskildt folkscenernas, större dramatiska rörlighet och lif.Hvad som emellertid obetingadt ställer den versifierade upplagan som konstverk öfver prosa-upplagan, är den mera logna och beherskade ton, som råder uti den. I den senare har den unge författarens häftighet och omogna frihetssvårmeri icke allenast förryckt de handlande personernas historiskt faststälda karakter, utan äfven n$gon gång tradt den konstnärliga sanningen fö? nära. I den senare är väl Olof som historisk person lika osant tecknad, men den konstnärliga bilden är helgjuten — vi tala nu ej om det löst påhängda efterspelet. Det är emellertid karaktersteckningens gemeösamma fel i båda upplagorna, att författaren med sin vanliga godtycklighet gent emot historiska fakta på fri hand efter sin egen uppfattning danat om historiskt kända personligheter. Detta kan ju vara tillåtet i fråga om mindre kända personer; men när frågan gäller män, som vägvisande och dominerande på ett bestamdt sätt gripit in i ett helt lands utveckling, är det ett bestämdt fel. Främst gäller denna anmärkning teckningen af Olof, men i ej obetydlig mån gäller den äfven den bild, som i den första upplagan gifves af Gustaf. Förklaringen är emellertid lätt funnen i det af oss nyss citerade stället i dagboken. Författaren har ju nämligen mindre velat ge ett historiskt sant karaktersdrama af Olaus Petri, kung Gösta och deras tid ao ett i deras tids kostym förklädt tendensstycke, där han låter de historiskt kända figurerna vara språkrör för sin egen uppfattning af de politiska, sociala och religiösa spörsmålen. Hade han dock lyckats att låta personerna bibehålla sin egen historiska karakter, hade härom ju intet varit att såga. Men nu svär den bild han låter oss fa af Olof mot den historiska sanningen. Då hade det varit bättre att alldeles skapa en fantasifigur, som hade kunnat helt representera författaren, utan att sjelf bli osann. Hade han då endast varit konstnärligt sant tecknad d. v. s. konseqvent i sin utveckling, så hade ju allt varit bra.
Palmstjerna har nemi. sagt, att hypotheksföreningar icke böra grundas på utländska län, utan på inhemska capitaler: detta var ett ganska angenämt och kärkommet yttrande att höra från Friherrens sida; men jag fruktar likväl, att om man med dessa föreningars bildande ämnar dröja intill dess att inhemska privata capitaler i tillräckligmängd dertill erbjudas, så får man också vänta, ty det är klart, att innan hypotheksföreningar då kunna komma till stånd, måste den inhemska penningeräutan hafva sjunkit ned till 4 eller 4.} proc., och delta lärer väl knappast inträffa i vår lid. Frih. har ytterligare sagt, att Bankens sedlar kunna ersätta privatbankernes, ulan någon särskild fond. Häruti tror jag en förvillelse ligga, ty man bör ihågkomma, att privatbankerne hafva en contant fond äfven af bancosedlar, hvarmed de kunna inlösa sina egna. Om Riksbanken ersätter dessa blott derigenom, att den släpper ut så mycket mera sedlar, som privatbankernas nu utgöra, måste det finnas en fond dertill i samma förhållande, så framt icke just den olägenhet af en för stor sedelstock och silfrets utvandrande ur Banken Den 18 December e. m. 511 skall uppslå, sora Utsk. nu velat göra till sitt förnämsta syftemål att förekomma. Särskildt torde uppmärksamheten böra fästas på en omständighet, som Utsk. icke vidrört, men hvarom det troligen kommer att yttra sig, i frågan om handelsdisconten, nemi. pä nödvändigheten att reverser der må kunna disconteras i st. f. att hypothiseras, d. v. s. alt discouten sjelf indrifver hypolhekerna, och låntagaren ej behöfver vara försedd med särskild cassa för deras infriande. Det är klart, att om ej denna förändring vidtages, så kunna aldrig inrikes vexlar under nuvarande förhållanden i nämnde discont belånas. Det måste nemi. alltid ställas så till, att det document, som man belånar, är förfallet ett par dagar före låntagarens egen förbindelse.
Obillighetcn af en sä beskaffad beskattning wisar sig desiutom i följderna af desi tillämpning, dä derwid förekommer, att i Socken af män - Den i4 April. 8l5 wanga fattige och fä förmögna, skulle de förre kanske blifwa i saknad af nödig hjelp, enär i en Socken i ett motsatt förhållande, bestående af flere förmögne, men fä fattige, antingen de fattige skulle bekomma mera an de tarfwade, eller ock Bewillningen blifwa sä ojämn i iemnföreise till behofwet fördelad, att i den förstnämnde Socken, den skulle uppgä lill ett större belopp, jcmnfördt emot hwar och ens förmögenhet, än i den sistnämnde der de faktigarcs antal wore mera inskränks och h§ contriösierades deremot calrikare. Z anledning häraf, och de det stulle blifwa wadeligt, att godkänna den pä wacklandc grunder männa Bewillnmgen fäsom en hufwudgrund för alla all^ wänna förbbndelser, tillstyrker jag, för min del, att ifragawarande 7 §. mä ur Betänkandet alldeles utgå, och detsamma i öfrigt gillas och godkännas. Herr Grefwen och Ordföranden gjorde proposition till godkännande af Utskottets Betänkande med undantag af 7 puncten, såsom innefattande »läggande afen Bevillning. Bifölls. Företogs till afgörande Allmänna Beswars-och Oeco» N-wie-Utstottets sedan den 7 September nästl. är hwilan. de Betänkande om anstalter till Bcnerifla smittans hämmande, sä wäl som.samma Utstötts den Z dennes pä bordet lagda utlätande öfwer i Riks-Ständen tvid detta Betänkande gjorde anmärkningar. Herr Uriowscllölrl, Usu!, yttrade sig ej hafwa nägot att emot Utskottets afgifne utlätande erindra, men önskade allenast, i anledning af hwad Utskottet i 8 puncten tillstyrkt, att derjemte matte hos Kongl.
Opera-huset i Stockholm angränsande tomt, vidblef R. o. Ad. sitt vid pröfningen af Betänk. JVS 19, fattade beslut och lades nu förevartde Utlåt, till handlingarne. Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUlsk:s den 7 dennes f. m. första gången på bordet lagda Utlåtanden: M 133, i ani. af erhållne återremisser å Utlåt. J\t 56, ang:de K. M:s Nåd. Propos., om eftergift lill förmån för Carlstads Stadsförsamling af Kronans rätt till ett efter näringsidkerskan Johanna Emilia Hollander fallet dana-arf; och •AS 134, i ani. af erhållne återremisser å Utlåt. J\ä 57, ang:de K. M:s Nåd. Propos. om eftergift till förmån för Upsala stads Borgerskaps Gubboch Enkhtts-inrältning af Kronans rätt till danaarf efter enkan Charlotta Elisabeth Bång och jungfru Christina Lundström. Föredrogs och bifölls StalsUtsk:s den 7 dennes f. ra. på bordet lagda Utlåt. JVs 135, i ani. af K. M:s serskilde Nåd. Propos:r 8 H. 9 130 I) en 10 Juni. om anslags beviljande dels för upförande af nya lärohus i Wexiö och Wisby saint utvidgande af skolhuset i Orebro, dels ock för anskaffande af läroverks byggnad åt Nya Elementarskolan i Stockholm. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, BankoUtsk:? den 7 dennes f. ro. på bordet lagda Betänk. JV2 34, med förslag lill reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse. Ånyo föredrogs BankoUtslcs den 7 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt. JVs 35, öfver väckt motion om serskilda bestämmelser i afseende på låns beviljande från R. Sl:s Bank emot pant af fastigheter inom Kinne, Kinnefjerdingsoch Laske härader. Hr von Hartmansdorff, Äng.:
ExpeditionsUtskottet, om anmodan till, att påskynda tryckningen af Utskottens betänkanden. XVl. 201. XVII. A. 57. B. 176. XVIII. A. 116. — angående beviljande af ett tredje vaktmästarebiträde vid. Se Vaktmästare. ExpeditionsUtskottet, angående vid riksdagens slut till handläggning af dess tjenstemanna-personal återstående arbeten. XXVI. B. 20g, A. 236. ExpeditionsUtskottets Ledamöter. Se Lista. ExpeditionsUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o t. angående ökadt Cancelli-bitläde hos Utskottet, m. m. II. B. 157. A. 235. — N:o 2. angående upplagan af Bihanget till RiksStåndens protocoller. — Nio 3. med anmälan om vid föregående Riksdagar vidtagna åtgärder i och för prenumerations öppnande å Bihanget till RiksStåndens protocoller, jemte hemställan i sammanhang dermed, IV. B. 162, 445. Å. 545. V. U. 348. — N:o 4- angående beviljande af ett tredje vaktmästarebiträde vid Utskottet. IV. B. 162. A. 446- .— Nio 5. i anledning af llidderskapets och Adelns återremiss å Utskottets memorial N:o 3. V. U. 348. A. 371. — N;o 6. angående bestämmande af dagen, då nästa lagtima Riksdag skall taga sin början. V. B. 348. A. 3yi, — N:o 7. till Högl. Piidderskapet och Adeln samt Bögv.
Enskild eganderätt vike för det allmänna bästa, der Konungen pröfvar nödigt, att jord eller lägenhet, som enskild man tillhörer, begagnas skall, vare sig till Rikets försvar, lill allmän väg eller bro, till torg eller gata i stad, till uttappning eller sänkning af sjö, till strömrensning, farled eller annan vattenledning, till alli Zag-Utskottels Betänkande, N.o Jo. 7 män byggnad eller till djlikt allmänt behof. 1 alla dessa fall vare egaren pligtig att afstå, hvad af hans egendom för ända målet fordras, emot ersättning. Denna ersättning må i penningar mätas, efter hvad jord eller lägenhet af samma slag och godhet i orten högst gäller. Uppkommer tvist om ersättningens belopp, stämme då Kronan eller den menighet, som för allmän nytta afsöndringen äskar, egaren till vederbörlig Domstol, att taga del i sättandet af en Compromiss-Rätt, för alt värdet af jorden eller lägenheten utröna och bestämma samt tillika sig utlåta, om och i hvan mon den jord eller lägenhet, som af stås, bör vidkännas andel i grundskatten å den egendom, från hvilken af söndringen sker. Blifver part å inställelsedagen Jrån Domstolen förfallolöst ute, eller undandrager han sig att Ledamöter i Comproniiss-Rätten utse, vii/je då Domstolen i hans ställe Gode män. Compromiss-Rätten skall utgöras af Domstolens Ordförande samt af sex Gode män, som ojäf vige finnas, deraf Parterne, å hvar sida, ega utse tre. Denna Compromiss-Rätt sammanträde efter Domarens kallelse å utsatt dag, dä alla till frågan hörande handlingar böra till Rätten aflemnas. Compromiss-Rätten ege, om så nödigt pröfvas, anställa syn å jorden eller lägenheten samt muntligen höra Parterne, för att vinna fullständig underrättelse i saken. Sedan skride Compromiss-Rätten, utan dröjsmål, till frågans afgörande. Yppas dervid olika meningar, men förena sig fern af Rättens Ledamöter i samma mening, gälle då den för Compromiss-Rättens beslut. Kunna ej fem om slutet ense blifva, åligge det
Detta belopp bär, utan anledning af anmärkning från något af RiksStånden, nu blifvit ändradt till ioo R:dr; men anledningen bar hemtats derifrån, att sedan Utskottet i sitt förra Betänkande föreslagit, att de Embetsman, hvilka efter förra Beviilningsförordningen voro frikände från Bevillning, då lönen icke gick öfver 200 R:dr, nu åter skulle erlägga Bevillning, när lönen gick öfver 5o R:dr, så blef detta ändradt genom votering andra gången, på så sätt, att man antog minimi-beloppet till 100 R:dr. Denna anledning är likväl oriktig och falsk. Den Bevillning, sorn utgår af löner, utgår efter Andra Artikeln; men hvar och en, som betalar en sådan afgift, är likafullt skyldig alt betala den personliga Skyddsafgiften, hvilken utgöres af alla, Således var den analogi falsk, som åberopats för delta beslut, och en verklig orättvisa har derigenom skett den fattige torparen och arbetskarlen, sora icke liar annat än sin arbetsförtjenst att betala för, vid 57, 58 eller 5o års ålder. Frågan är då, om det är billigt, att en annan bonde, som öfverlemna!- sin egendom till sina barn, med ett hederligt undanlag, skall vara fri från en sådan afgift. Jag tror detta vara orättvist i mer än ett afseende; ty genom denna förändring uppkommer en förminskning i BeviJlningsbeloppet af kanske 4°>ooo R:dr. Tål Slaten 33 Den 36 Jun i i f. ni. vid denna minskning, sä är det mera skäl att nedsätta Skyddsafgiften i allmänhet till 4o sk. perman, och 20 sk. för qvinna. Derigenom uppkommer äfven en större lättnad i debiteringen, och lindringen träffar hvarje arbetskarl och hans hustru. Om åter ingen nedsättning kan ske i summan, sa finnesintet annat sätt att tillvägabringa ersättning för minskningen, än att höja Skyddsafgiften i allmänhet lill 1 R:dr samt 24 sk., och då befriar man den, som har inkomst, och lägger tunga på den fattige, som icke har någon annan inkomst än sina händers arbete. Då jag sålunda visat, att
Pensioner och understöd Begrafningshjelp Sjukunderstöd Diverse utgifter Balans till spelåret 1861 — 1862: Det till Kongl. Theatern å riksstatens 7:de hufvudtitel anvisade anslag har till sitt fulla belopp blifvit uti Kongl. Ränte-kammaren lyftadt och för Theaterns allmänna behof användt. § 2. Då, såsom ofvanstående tabell visar, utgifterna under spelåret utgjort: men inkomsterna endast ■ R:dr 439,611: 74, 391,396: 68, har följaktligen uppstått en brist af hvilken genom upptagna lån blifvit tillsvidare betäckt. R:dr 48,215: 6, — 179 — Bergsskolan i Fahlun. Bergsskolans räkenskap, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskad utan anmärkning, har icke heller hos Revisorerne föranledt till någon erinran. Inkomster och utgifter redovisas på följande sätt: Debet. Uppbörd: Statsanslag 9,100: — Balans till år 1862: Kredit. Utgifter: Aflöning 4,900: — Stipendier m. m 750: — Till instrumenter, materialier samt byggnader och reparationer 3,096: 97. Drottningholms och Svartsjö Kongl, lustslott. Räkenskaperna, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskade med anmärkning, hafva från Revisorernes sida icke föranledt till någon erinran. Förhållandet mellan inkomster och utgifter har varit följande: Debet. Balans från år 1860: Tillgångar 780: Il Transport: 780: II* - 180 — Statsanslag Arrenderaedel Tomtören Afkastning af jordbruket Diverse inkomster Uppbörd: Balans till år 1862: Skulder Kr ed i t. Balans från år 1660: Skulder Utgifter: Aflöning till tjenstemän och betjente samt pensioner och gratialer m. m Aflöning till arbetsfolket Dagsverken och andra kostnader för jordbruket Omkostnader för byggnadsreparationer Byggnadsmaterialier upphandling Inventariers och redskaps anskaffande och underhåll Räntemedel Diverse utgifter Balans till år 1862:
Det har i tidningsartiklar origtigt biifvit uppgifvet, att samma system, som i Pentonvilie, här är löreslaget. Af hvad förut biifvit anfördt följer, att jag ogillar användandet af isoleiingssystemet ulan modifikationer samt i hvarje fall utsträckningen af ensam be Lsf ängel se utöfver de tvänne lägsta fängelsegraderna. Jag har derföre inom Utskottet bi träd t den meningen, att tillägget i 9 §. 1 Gap., som åt Konungen öfverlemnar den, lagstiftande makten gemensamt tillkommande, pröfningen, i hvad mån detta straffsätt skall införas i öfriga 36 Hor till Lag-Utskottets Betänkande, N:o q3. fängelsegrader under den första, måtte utgå, hvilken mening genom votering med 8 röster emot 5 blef Utskottets gemensamma tanka, men genom en senare omröstning med 7 röster emot 6 ändrades. Jag ogillar också den i Fängelselagen 1 Cap. 10 §. föreslagna reduction af strafftiden vid användande af ensamhetsfängelse. I sjelfva Frankrike, der det, ehuru ej utan stort motstånd, lyckats Regeringen att få det strängare isoleringssystemet infördt, har man ansett !:del böra afdragas af strafftiden, och en författare, som mer, än någon annan, studerat isoleringssystemets verkningar i Amerikanska fängelserna, förklarar, att ett års isolerad fångenskap, 1 anseende till fångens inre lidande, motsvarar åtminstone två års fångenskap efter Auburnska systemet. Enligt förevarande Lagförslag skulle strafftiden endast med |:del förkortas. Jag har redan förklarat, att jag på det högsta ogillar, att samma straffsätt blifvit antaget för de gröfsta brott och mindre förbrytelser eller förseelser, hvarföre jag instämmer i den serskilta mening, Herr JustiliaeOmbudsmanen, i enlighet med 1809 års Criminal-lagförslag, yttrat rörande fängelsestraffets indelning i straffarbete och fängelse. Jag anser det också såsom ett af Lagförslagets väsentligaste brister att det provisoriska användandet af ensamhetsfängelse blifvit inskränkt till straff för mindre förbrytelser, eller att detta straff för sådana någonsin kommit i fråga.
181 man Likväl och ehuru hemmanens taxertsvärde, hvarpå detta förslag grundas, högst obetydligt understiger försäljningsprisen i Rikets öfriga orter, och således afven för denna provins borde följas, upptages här en tillökning af 27 proc., hvarmed, enligt uppbudsförteckningarna, de 10 sista årens försäljningspris öfverskjuta faxertsvärdet å hemman i Jemtland, eller 4°2>i88g j:dr, för Don 4 April. 35 hvilken summa, efter ofvan upptagna beräkningsgrund, skulle komma att underhållas* 49 ;> Och då för hvar soldat, som nedsättes af »'egttets ursprungliga styrka iooo man, bespares 4o r:dr, så höjes hemmansvärdet i capital efter 5 proc. ined 8oo r:dr pr man, eller för 770 soldater med 61 ö,ooo r:dr; hvarföre, efter meranämnda beraknings-grund skulle belöpa j5 „ Om, Såsom äfven i lind. föreslås, Jemtlands rotehållare få bibehålla det gamla statsanslaget 6,666 r:dr 32 sk., bör derföre, efter 4° rtdr per rote, underhållas i66-| soldater, som bär, för jemn räkning, utföras med , 167 , tillsammans 472 man. Af detta antal skulle således 3o5^ man tillhöra dc roterings-skyUiga hemmanen, samt de öfrige i66-| man underhållas emot årlig ersättning af Staten, beräknad lill 4° r:dr för livar soldat. Som likväl ej mindre inqvarleringsän postoch gästgifvcribcinman, hvilka lill antal och storlek dels hero af reg:tetis styrka, dels böra lämpas efter det skattetal, hvaraf hvarje rote kommer att bestå, och alltså icke nu på förhand kunnat undantagas, blifvit beräknade bland de hemman, som anses vara underkastade rotering; så följer ock deraf, att här ofvan upptagna numerär minskas i förhållande till de flera eller färre hemman, hvilka för berörde ekonomiska behof varda bestämda.
Hvarmed skall då värdet af det sedelmynt, som i allmänna rörelsen, lill mer än dubbelt belopp emot silfver, utelöper, och nu motsvaras af försäljbara varor, upprätthållas? Är det icke nödvändigt såväl för Slaten, som för den enskilde, att afväga inkomster och utgifter? Kan icke ett likartad t öde träffa Staten, i afseende på lån, som utrikes göras, då betalningsförmåga brister, som den enskilde, hvilken ej förmår betala hvad han af andra lånat? Och om än Riket kunde med våld sätta sig emot att betala hvad det vore skyldigt, vore sådant förenligt med Rikets heder ? Hafva vi förr, utan serdeles tillgångar, fått lån, derföre att utländningen trott på vår vilja att betala, huru skulle det gå, sedan vi sjelfva motsagt denna bättre öfvertygelse om vår ärlighet? Dessa frågors behjertande är af vigt för den , som önskar sitt fäderneslands välgång. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Bil. N:o 7 d) till Kongl. Majus Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862: 81 rättning, hvari prestbordet ingått, redan iråkat en skuld af 1303 Rdr 93 öre Riksmynt, och åtgärd snart mäste vidtagas för uppförande af ny kyrkobyggnad. Uti häröfver afgifvet gemensamt utlåtande hafva Eders Kongl.