Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till hvad grad det kan vara i Sveriges intresse att motsätta sig slitningen af deras olika intressen, som likväl blefve följden häraf, det är en fråga, som jag tror vara högst tvifvelaktig. Afven tror jag, att den cornmerciella Den 12 Februari f. m. 431 nyttan af denna, ej vore så betydlig; och med de, kanske flygtiga, insigter jag förvärfvat i politiken, nödgas jag afstyrka R. o. Ad. att härtill lemna sitt bifall. Frih. Palmstjerna: Mot den mening sorn jag tagit mig friheten här framställa, har först yttrat sig Frih. Cederström, som ansåg att den frihamn eller det nederlag, som här är i fråga, skulle för Gottland medföra mycken nytta. Jag tyckte mig finna, att Frih:n hufvudsakligen grundade sin mening derpå, att Slitö skulle blifva en plats der vinterliggare skulle kunna ligga öfver eller lägga upp sina varor, då is hindrade dem att fortgå lill destinationsorten på östra sidan af Östersjön. Att inrätta en frihamn endast för vinterliggare, tror jag skulle medföra ganska otillfredsställande resultater, enär det ingalunda kan vara de handlandes fördel alt expediera fartyg endast derföre, att de skulle vara de förste, sorn sedermera om våren framföra de produkter, hvarmed de äro lastade, och hvilken spekulation i alla fall är så oviss, att de ofta komma sednare fram än dem, hvilka ej varit vinterliggare. Jag kan ej finna att en åtgärd för ett så obetydligt ändamål förljenar någon uppmärksamhet. Frih. Cederström har likväl äfven tillagt, att om nederlag skulle i Slitö äga rum, det vore nödvändigt att befästa denna hamn, hvartill skulle åtgå blott 300,000 r:dr b:co. Jag känner ej presist huru detta förslag till kostnadsberäkning är beskaffad! ; men den ringa kännedom, jag i allmänhet äger rör:de befästningar och kostnader derföre, föranleder mig att förmoda det en nolla är uteglömd, så att den verkliga kostnaden snarare komme att uppgå till 3 millioner än derunder. Huruvida dessutom R.
Det gör då bekantskap med en hel del märksamhet saker, som det vill tillägna sig, men på hvilka det lätt kunde skada sig — eller som det lätt bedja vi härmed få rikta på de behjärlanskan förstöra. Jag förmanar först: » inte röra! » Den allvarliga blicken och tonen begriper barvärda tankar » Om kvinnlig hemslöjd », hvilka net ofta, och förstår det icke den, så förstår det i dag börja införas i Idun. De äro nedskrifna ögonblickligen ett ordentligt slag på fingrarna. af fru Hedvig Holmström, maka till förestånMin första lilla satt i sin vagn vid ett bord med min sykorg på. Hon började draga i duken för att daren för Hvilans folkhögskola doktor Leon. komma åt korgen. Jag smällde henne på hanHolmström *. Fru Holmström har, som kändt, den, men lillan var envis och sträckte gång på såsom ledarinna för de kvinnliga kurserna på gång ut handen. För hvarje gång gaf jag henne Hvilan inlagt stor förtjänst om folkbildningen, ett hårdare slag. När jag för fjärde gången hö- jer handen för att slå till, sticker hon helt och på kvinnoslöjdens område torde hon kunna kvickt fram sin andra hand för att ta emot slabetraktas som en af de erfarnaste och varmast get. Det såg verkligen så behändigt ut, att jag trots sakens allvar hade svårt att behålla min * Då fru Homström den 20 september 1896 fistränga min, men slaget föll på den framsträckta rade sin silfverbröllopsfest, meddelade Idun henhanden med sådan styrka, att hon började gråta, men sedan kunde jag sätta hvad som hälst på nes utförliga biografi, åtföljd af porträtt. olat. 1898 bordet och vara trygg — hon drog aldrig mer i duken. Huru mycken skada och förargelse har ej åstadkommits genom barns fingerklådighet, däremot hvilken trygghet att veta, att barnen ej röra allt hvad de se! Att akta sig för elden kan man ock snart lära dem, om " man efter förutgången varning låter dem bränna ett finger på kakelugnsluckan eller spisen .. » Brändt barn skyr elden » — och experimentet är ej farligt. Tiden, då riset egentligen har sin största betydelse, är nog mellan första och andra året.
Sedan rättegångsdagarne äro förbi, hemförlofvas tingsförsamlingen till dess utslag skall afkunnas och: handlingarne aflemnas till parterna. Att äfven under den mellantid, som förflyter mellan rättegångsdagarne och den dag, pappers - 32 Den 1 Augusti b. m. lösen eger rum, förbjuda bränvinsutskänkning, tror jag skulle kunna gifva anledning till ganska många olagenheter. Enligt mitt förmenande, skulle således det ändamål, man åsyftar, att nemi. förekomma oordningar under pågående rättegång, lämpligast vinnas derigenom att ordet »rättegångsdagar» 1 författningen infördes, hvarigenom ordalydelsen blefve följande: »A landet vare minuthandel med eller utskänkning af bränvin förbjuden på eller invid de ställen, der auktion, marknad, torgdag, »rättegångsdagar» eller mönstring med beväringsmanskap hålles — —.» Jag anhåller om propos. å bifall på detta af mig nu afgifna förslag. Frih. Skjöldebrand: Då de ledamöter af K. o. Ad., som yttrat sig i denna punkt, endast i så måtto velat instämma i mitt förslag, att stadgandet blott skulle gälia »rättegångsdagarne», så vill jag för min del ej längre utsträcka min anhållan, utan, med erkännande af att det hufvudsakligaste är vunnet genom ofvannämnda ords införande i författningen, ber jag få förena mig med de Hrr, som påyrkat detta förslag. Hr Printzensköld: Jag skulle gerna hafva instämt i Hr Olivecronas förslag, om jag ansett, att den af honom påyrkade redaktionen stått i öfverensstämmelse med Svenska språkets lagar. Jag tager mig friheten fästa upmärksamhelen på, att roan icke kan säga: »hålla rättegångsdag», men väl »hålla rättegång». Då det blir alldeles nödvändigt att begagna en omskrifning, för att utveckla det begrepp, man vill förverkliga, hoppas jag R. o. Ad. af detta skäl ytterligare skall inse nödvändigheten af en återremiss, hvarå jag fortfarande anhåller om propos.
Hoffman var en mycket skicklig man inom sitt yrke, och på några få år gjorde han sig ett kändt namn med sina på den tiden mycket omtyckta tafflar. Men han blef snart sjuklig och orkade icke sköta sin affär, fabrikationen gick ner och instrumenten försämrades, och — framför allt — pianinot trängde fram och hade på otroligt kort tid slagit tafflarne fullständigt ur brädet. Kring medlet af 1870-talet var det slut med de gamla tafflarne, och 1877 måste Hoffman bjuda ackord. Ännu i sju års tid förde fabriken under hans ledning en tynande tillvaro, och då han 1884 dog var det med det med det bestämda rådet till sin hustru: » Sluta upp med fabriken och drif endast handel med pianon! » » Min mans ord genljödo inom mig, men jag kunde inte sluta, » förklarade hon lidelsefullt. » Det grämde mig till döds, att det välkända Hoffmanska namnet var fullständigt nere, att man skrattade och ryckte på axlarna åt våra instrument, och jag uppställde som mitt lifs mål att höja det till dess forna anseende och, om möjligt, ännu högre. Hvad jag arbetade för att sätta mig in i ett yrke, som nu skulle blifva mitt, hur många gånger jag bedt till Gud, att jag måtte lyckas! Och då mina arbetare, mina präktiga, skickliga arbetare stundom knotade öfver, att jag var så kinkig, svarade jag endast: » Tacka ni Gud, för att jag är noga, ty därpå beror både min och er existens! » En stor hjälp hade jag också däri, att jag var musikalisk och själf förstod om ett instrument var lyckadt eller ej. » Ingen vet dock, hur det hade hade gått, om inte William Steinway, den store, amerikanske pianofabrikören 1889 kommit till Sverige. Det är i själfva verket honom jag har att tacka för, att jag lyckats. Jag var hans härvarande agent, och han och hans familj fattade vänskap för mig — jag står ännu i dag i ständig brefväxling med dem.
Lefrens Motion, om ett årligt ari vo-, des anslående för Öfver - Direcleuren Schwartz samt anmält de olika Beslut häröfver, hvaruti Utskottets Ledamöter slädnät, att nemligen a:ne Stånd ansett något afseende ieke höra lemnäs Motionen, men deremot arne Stånd tillstyrkt Riksens Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majrt må i Nåder låta af Manufactur-Fpnden tilldela Öfver-Direcleurcn Schwartz ett lämpligt ari - 766 S ta ts-Uts kottets Betänkan den, vode, emot skyldighet å hans sida, att på vissa bestämda tider hålla Technologiska föreläsningar; Så hafva, enligt ankomna Protocolls-Utdrag, liöglofl, Ridderskapet o cl. Adeln den i, samt Yällofl. Borgare-^ Ståndet den 3o nasti. Augusti bifallit det sednare Alternativet och beslutit en sådan underdånig hemställan hos Kongl. Maj:t, som deruti är tillstyrkt, hvaremot Högvördige Preste-Slåndet den och Hedervärda Bonde-Ståndet den i i samma månad till första Alternativet, eller att någon vi-, daie åtgärd i följd af Motionen, icke borde lemnäs, gifvit deras bifall; Qch som således, äfven inom Riksstånden, tvänne Stånd, i olika beslut mot tvänne Stånd, samt frågan är af egenskap alt vid sådant förhållande förfalla; Så har Utskottet an-, sett sig böra detta vördsamligen anmäla. Slockholm den 20. Memorial, i anledning af återremiss uti frågan om anslag af Allmänna medel till reparationskostnader å ifongl.
Maj:ts Proposition: att den beräkning, hvarpå Utskottet grundat sin tillstyrkan, vore origtig i så måtto, att den årliga förslitningen af endast infanteri-gevär uppgick, enligt officiella kalkyler, lill 3,000 stycken, hvaruti behofvet af pistoler, studsare och sablar alldeles icke inberäknats, och att häraf följde, att intet återstod för att complettera förråden, hvilka nu, om till den stående armeen lädes 3 års beväring, icke på långt när lemnade tillgång till 2 gevär per man, då deremot vid andra länders arméer beräknades för krigsbruk fem, eller minst tre gevär per man; att den af Utskottet föreslagne summa icke eller var tillräcklig till uppfyllande af de med enskilda factorier afslutade contract 20 Stals-Vtshottets Utlåtandej N:0 435. samt de vid Carl Gustafs stads Factori anställda arbetares sysselsättande; att, enligt hvad under discussionerne, angående Stats-Utskottets Utlåtande N:o 11, blifvit upplyst, Kongl. Majit sedan sista Riksdag, då lillgångarne voro vida mindre än nu, haft att till gevärs-fabricationen disponera omkring 80,000 R.‘dr årligen, och att således Utskottets förslag vore en verklig och högst betydlig nedsättning i hvad förut varit beviljadt samt att detta anslag, som vore af fortfarande egenskap, icke kunde anvisas för mindre tid än 5 är, pä det att ej Rikets näst sammanträdande Ständer skulle, likasom vid början af denna Riksdag egt rum, nödgas serskildt yttra sig öfver behofvets fyllande under Riksdags-året, äfvensom en ledamot af Ridderskapet och Adeln äskat, att Utskottet måtte redovisa för det sätt, hvarpå Utskottet tillvägagått vid uppfyllandet af sin i Utlåtandet N:o 44 åtagna förbindelse att åt Carl Gustafs stads gevärs-factori bevara de 12,000 R:dr, som ingått i minskningen af anslaget till Krigs-Collegii Departementer, derigenom att denna summa skulle ofverflyttas på extra stat.
@taté*öontoreté öirculärbref ben 8 januari 1835. 3111 in än 23en> ill ning: öfter l:(la 3lrt. å 00 öre. £>ito å OO öre öfter 2:bra 3lrt. för ögenboin . ömbete od) SEjeuft gör Sjjerfoner ocf) 9?örelfc StufblEjenftsSöewillning 31fgift för öarac.- terösgnllinafter golffTofcsflfgift åt'urt)Ué;2Jlebel Sngt^afejSWebel Söfen för ®ebetfebeln Uppbövbémannené qpittence gäller icfe utan £>ärabéffrifroarené annotation bera, enligt Äongl. <Statö Äungörelfe ben 17 december 1836. SlnntärfeS: Drbinatie Stäntan, font, i färjtilba San, uti olifa pcrfeblat utgår, bot otoilfotligctt på batft; ban af ©c6et;febctn fpeciftceras för ^t»atj[e pcrfebel, od) prifet beta, efter marfegång, utfättaS, enligt Äongl. Sles folutionen ben 4 ©ecember 1794. Silla färfltlba afgift», font tunna Remman påföras. Böra äfroeit i ©e6ctfebc(n utfättaS, få att enbag en få; ban för året åt brcarje fcetatanbe ntebbelaS, enligt 93emiönmgS;©tabganS 5 Sitt. 128 g. (10) Sillbåt fBen>i(lning8;?fororbnmgen 1858. Summa 9l:o $rtreriitgé £rtitg&, fyorttuti iipptccfnaé titnelxtftoate af Remman, gageit i 9Z. (Socfcit ©en ©Eattffylbiges Kanin o$ Äarattär.
Jag anhåller ytterligare, att, med instämmande uti Hans Excellence Herr Friherre Lagerbjelkes yttrande, få reservera mig till protocollet, Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Gustaf: Mig torde också tillåtas, alt reservera mig emot det beslut, som jag icke genom begäran om votering velat fördröja. 174 Den 16 Mars e. m. Mina skäl hafva redan af flere Talare här blifvit uttryckta, och, utan att öfverlemna mig åt allt för stora farhågor, bör jag dock öppet förklara, att mina begrepp om Grundlagen i detta fall på intet sätt instämma med Herr Cederschjölds. Herr von Schulzenheim, David: I ganska få ordalag går jag att uppfylla en pligt, som måhända hade ålegat mig, då ConstitutionsUtskottets Memorial N.‘o 69 var under öfverläggning, nemligen att uttrycka mitt omdöme öfver Utskottets behandling af målet, samt öfver de af Utskottet föreslagna voteringspropositionerna. Lika med flere värda Talare tror jag, att kommande Ständer, genom antagande af Herr Cederschjölds förslag, blifvit beröfvade deras lagliga rätt att pröfva ConslitutionsUtskottets uti Memorialet N:o 51 framställda förslag till ändringar i TryckfrihetsFörordningen. Då det likväl icke kan vara min mening att nu söka upprifva ett redan fattadt beslut, så anhåller jag blott, att i Protocollet få deremot nedlägga min reservation. Vid förnyad föredragning bifölls Statsutskottets den 14 dennes under N:o 44° afgifne, samt den i5 på bordet lagde Utlåtande, öfver väckt motion om anslag för upprättandet och tryckning af register öfver Ridderskapets och Adelns Prolocoll vid 1817 Den i G Mars e. ni. oell i8r<8 årens Riksdag, samt för författandet af Register öfver samma Stånds Prolocoll vid sisllidne Riksdag.
RiksdagsBeslutet, §. 28. om ändring af 17 Cap. 2 §. Se Handlandes rätt, om. — ■— om ändring af 21 Cap. 3 och 4 §§• Se Expenser. om ändring af 2.4 Cap. 5 och 7 §§,; LagUtskottets Betänkande, VII 1. s 3 — •9, bif. af Adeln, IX S78, af PresteStåndet, IX s 82, af BondeStåndet, ix sg5, af BorgareStåndet, IX s io3. —i — om ändring af 25 Cap. 5 §.; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s ii5o, i338. Utskottets Utlåtande, VII x. s 25 — 27, bif. af PresteStåndet, IX s 89, af BondeStåndet, ix s 96, återrem. af Adeln, IX s 112. Ytterligare Utlåtande, VII 1. s 3g5 — 397, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s*357, af PresteStåndet, IX s 370, af BorgareStåndet, IX s 375. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 28. RättegångsBalkeu, om förklaring af a5 Cap. 5 §.; se Drucken. — Ordning, om åtskilliga ändringar i allmän; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s i a5o. Utskottets Utlåtande, IV 1. s 98, 99, bif. af Adeln, IX s 168, af BorgareStåndet, IX s 175, af BondeStåndet, IX s 177, af PresteStåndet, ix s 184- Rättsfrågors afsöndrnnde från FörvaltningsVerken, om. Särsk. Rättvisans skipande, anstalter i afseende på, I 1. s 18— 21, 33. Rödin, Nils, klagat hos Justitia» Ombudsmannen, II s io58 — 1060.
Proi. 18-47 och 1848 J 6 Sami. 1 A/d. st g lid/l. 2 STOCKHOLM, fcCKSTEINSKA BOKTR V C S E 8 I ET, I Si$. Banko-Utslcottets Utlåtande, N:o 84. 1 M84- Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Juli, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om tillökning i fonden för belåning af publika papper. Uli en hos högloft. Ridderskapet och Adeln väckt, samt jemte protokolls-utdrag af den 7 nästlidne Juli till Utskottets behandling remitterad motion, har Herr Rosenblad, Bernhard, förmält, att, sedan den i 1835 års bankoreglemente lemnade och i 1841 års reglemente bibehållna rättighet för bankofullmäktige att kunna öka fonden för belåning af publika papper utöfver dertill anvisadt ursprungligt belopp , med istförflutna riksdag upphört, hade väl den för nämnde belåning då bestämda fond funnits vara för ändamålet tillräcklig; men som Riksgälds-kontoret nu sannolikt komme att upptaga ett lån af två millioner r:dr och möjligen derutöfver, samt nödigt vore, att tillgång bereddes för belåning på kortare tid af de Riksgälds-kontorels obligationer, hvilkas innehafvare, utan att vilja afyttra dem , kunde önska att förvandla dem i penningar; så och enär en dylik åtgärd.dessutom måste för kontoret underlätta upptagandet af de erforderliga summorna, finge motionären tillstyrka, att fonden för belåning af publika papper måtte kunna ökas från 500,000 r:dr till 800,000 r;dr banko.
Med hänvisande i öfrigt till hvad Statsrådsprotokollet (sid. 21—24) rörande delta ämne innehåller, får Utskottet derur endast anföra, att afvittringen Slats-Utskotlets Utlåtande M 99. 39 inom Gefleborgs län, enligt hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande upplyst, med säkerhet kan anlagas komma att under innevarande statsregleringsperiod afslutas; att afvittringsgöromälen inom Jemtlands län äfven i allt väsendtligt fullbordats, så att endast utstakning och rörläggning af rålinier på åtskilliga ställen derstädes återstå att verkställa; att för Wester Norrlands och Westerbottens län någon anslagstillökning icke ansetts erforderlig; att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län anmält behof af förhöjning i det för länet bestämda afvittringsanslag, enär mätningarne inom Ofver-Torneå socken, hvarest vederbörande jordegare, jemlikt deras åtagande, bestridt kostnaden för den vid förrättningarne erforderliga handtlangning, kunde med visshet emotses hinna fullbordas under innevarande år, hvarefter arbetena komme att flyttas till den glesare bebyggda Pajala socken, der kostnadsfri handtlangning icke kunde påräknas i vidsträcktare mån, än som enligt gällande föreskrifter på vederbörande jordegare belöpte, hvarförutan ett särskildt arfvode för tolkning i Finska språket blefve af nöden; att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stora Kopparbergs län hemställt att någon löneförbättring måtte storskifteslandtmätarne inom länet beviljas; samt att Öfver-direklören för Landtmäteriet, med ledning af Länsstyrelsernas sålunda afgifna yttranden och med tillämpning i öfrigt af gällande grunder för de till Storskiftesoch Afvittringsverken nu utgående anslag, upprättat fullständigt förslag till ny stat för dessa verk, uti hvilket förslag årliga anslagsbehofven för de särskilda länen blifvit på följande sätt beräknade nemligen: för Stora Kopparbergs län till 46,600 R:dr » Jemtlands » » 3,515 » » Wester-Norrlands » » 19,120 » » Westerbottens » » 39,655 » » Norrbottens » » 51,755 » eller tillsammans för alla länen 160,645 R:dr hvadan, då det å Riks-statens Sjette Hufvudtitel till »Skiften och Afviltringar» uppförda anslog utgjorde endast 63.000 » en summa af 97,615
Oaktadt den tilltagande liberalism på vägarne, som Hr Rosenblad nu omnämnt, så kan jag dock icke öfvertyga mig om att röfverier på landsvägarne skulle inom några år så ökas, att särskilde anstalter, sådane som denna äro nödvändiga, för att skaffa statsverket tillgångar till betäckande af dess förluster, som möjligen kunna uppkomma. Om framtiden gifver en annan erfarenhet, så blifver det tids nog att vidtaga anstalterne efter den erfarenhet man då får. Jag yrkar således afslag på Utsk:s betänk, af det skäl, att de för - 122 Den 17 Juni. maner, som vi äga genom våra statsanstaiter icke böra bortkastas för alt i stället införa de olägenheter, som finnas i andra länder. Gr. Lagerbjelke, förklarade sig instämma med Frih. Palmstjerna. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Den siste värde talaren har sagt, att man icke skall, då man har en inrättning, sorn är bättre än andra länders, införa en annan som är sämre. Men, här är ju icke fråga om, att införa något, som är sämre, ty den ringa postportoafgiften skulle blifva förändrad. Fråga är blott att belägga de rekommenderade brefven med en större afgift än hittills. Kan denna förändring sägas vara en försämring, då endast den som vill begagna ifrågavarande utväg skall erlägga en högre afgift än hittills? Det är visserligen bättre för den, som afsänder penningar att slippa någon afgift derför, men hvilken förbindelse hafva väl andra menniskor i landet, att bestå kostnaden och ansvara för dessa penningar åt den, som afskickar dem, ty åt honom är det egentligen, som man består denna kostnad, efter som Staten icke får något derför. Jag kan för min del, icke finna annat än att den som begär kostnadsfri rekommendation, med detsamma yrkar en obillighet mot alla dem, som icke hafva penningar alt afskicka och en sådan kan jag för min del icke tillstyrka. Det hignar mig tvärtom att BevillmsUtsk. fästat afseende på denna obillighet och att Flsk. sökt åstadkomma rättelse deri. Jag beklagar visserligen med Gr.
Förordningen af samma dag angående de allmänna grunder, som vid hypoteksföreningars bildande och framtida verksamhet skola till efterrättelse lända, och, efter uppkommen fråga om hvilket Utskott hade att handlägga dessa motioner, Rikets Ständer, med godkännande af Konstitutions-Utskottets i Memorial N:o 6 gifna förklarande, desamma till Banko-Utskottet hänvisat; så har sistbemälda Utskott, då förslaget om hypoteksbankens inrättande jemte hvad dermed stod i sammanhang, vid 1859— 1860 årens riksdag behandlades af Statsoch Banko-Utskotten gemensamt, för handläggningen af såväl merberörda motioner, som Kongl. Maj:ts till samma Utskott remitterade nådiga Skrifvelse med öfverlemnande af ett från Styrelsen öfver allmänna hypoteksbanken inkommet förslag till ändringar i nyss omförmälda nådiga Förordningar, begärt sammanträde med Stats-Utskottet; och får det Sammansatta Utskottet nu, efter öfvervägande af de gjorda framställningarne, till Rikets Ständer afgifva yttrande och förslag i ämnet. De förändringar i nådiga Förordningarne angående Allmänna Hypoteksbanken samt de allmänna grunderna för hypoteksföreningars bildande och framtida verksamhet, som af delegarne i allmänna hypoteksbanken begärts, afse visserliBih. till R. St. Prot. 1865 & 1866. 4 Sami 2 Afd. 6 Haft. 1 2 Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande N:o 10. gen till största antalet sådana detaljbestämmelser, sorn endast i ringare mån hafva inflytande på hypoteksbanken hufvudsakliga verksamhet såsom en upplåningsanstalt för jordbrukets förseende med förlagskapital; men äfven bland dessa förändringar förekommer synnerligast en, hvilken, föranledd af den under hypoteksbanken hittillsvarande verksamhet vunna erfarenhet, och berörande ett bland de väsendtligaste stadgandena för densamma, åsyftar att för framtiden undanrödja de hinder, som genom en alltför stor inskränkning i hypoteksbanken fria rörelse motverkat och under de sednaste tiderna nästan alldeles omöjliggjort uppfyllandet af det med denna inrättning afsedda ändamål.
Och sade till honom: Gack utu ditt land, och ifrå dine slägt; och kom i det land, som jag vill visa dig. Då for han ut af de Chaldeers land, och bodde i Haran; och dädan, då hans fader var död, lät han föra honom hit i detta land, der I nu uti bon; Och gaf honom ingen arfvedel härinne, icke en fot bredt. Och han lofvade honom, att han skulle honom det gifva till att besitta, och hans säd efter honom, den tid han ännu inga barn hade. Men Gud sade alltså: Din säd skall varda främmande, uti främmande land; och de skola hafva dem under sig i träldom, och fara illa med dem, i fyrahundrade år. Och det folk, som de tjena skola, vill jag döma, sade Gud; och sedan skola de gå derut, och skola tjena mig i detta rum. Och han gaf honom omskärelsens förbund; och han födde Isaac, och omskar honom på åttonde dagen; och Isaac födde Jacob; och Jacob födde de tolf Patriarcher. Och de Patriarcher sålde Joseph, för afunds skull, in uti Egypten; och Gud var med honom. Och han halp honom utur all hans bedröfvelse, och gaf honom nåd och visdom inför Pharao, Konungen i Egypten; och han satte honom till höfvitsman öfver Egypten, och öfver allt sitt hus. Så kom hunger öfver hela Egypti land och Canaan, och stor tvång; och våre fäder funno ingen födo. Men då Jacob hörde, att uti Egypten var korn, sände han våra fäder första gången ut. Och då han åter sände dem ut, vardt Joseph känder af sina bröder; och Pharao vardt undervist om Josephs slägt. Då sände Joseph, och kallade sin fader Jacob till sig, och all sin slägt, till fem och sjutio själar. Och Jacob for ned till Egypten; och blef död, han och våre fäder; Och vordo förde till Sichem, och lades i griften, som Abraham köpt hade, för penningar, af Hemors barn, som var Sichems ([son]). Då nu tiden tillstundade om löftet, om hvilket Gud hade svorit Abraham, växte folket, och vardt förökadt uti Egypten;