Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
GeneralAdjutantsExpeditionen . 1 dro. , PresteStåndets Canzli . : 1 dro. „ Åtskillige Ledamöter af R. o. A., mot serskildte qvittencer 7 dro. Behållning af exemplar, sorn i R:gs Contoiret förvaras 224 dro. 2/./j ex a6o StatsUtskottets c) BorgareStåndets Protocoll vid 181J oeh 1818 iirens Riksdag. Häraf förvaras i RrgsContoiret 200 ex, d) PresteStåndets Protocoll vid 1828 års Riks - Häraf förvaras i RrgsContoiret 91 ex. e) BorgareStåndcts vid samma Riksdag, Häraf förvaras i RrgsContoiret 86 ex. f) BondcSiändets vid samma eller 1823 års Riksdag. Häraf förvaras i R:gsGontoiret 5 ex. g) Bihanget till RiksStåndens Protocoll vid 181J och 1818 årens Riksdag. Häraf förvaras uti RrgsContoiret 3io ex. h) Bihanget till RiksStåndens Protocoll vid 1823 års Riksdag. Upplagt till ett antal exemplar af •• . 5oO. Härutaf dro utlcmnade : Till K. Bibliotheket m. fl. efter hvad vanligt är 7 ex - „ R. Strrs, åren 1826 och 1827 församlade Revisorer „ R. Strrs Utskott vid innevarande Riksdag Riksda 2o5 dro. StatsRåden, Stats-Expeditionerne, Embetsverk och RiksStåndens Canzlier 49 dro. „ Åtskillige Ledamöter af R. o. A. emot qvittencer arne Ledamöter af PresleStåndet Betänkan den, N:o 355. Uti R.-gsCorUoirct förvaras: 361 Complelta exemplar Defecta dito . 6.
— W:o 147. i anledning af återremiss å W:o 61. XVI. B. 91. A. 133. — N:o 148. i anledning af återremiss å W:o 81. XVI. B. 91, 133. A. 152. E. 23i. — W:o 149. i anledning af återremiss å W:o 92. XVI. B. gr, i33. A. 157. — W:o i5o. i anledning af återremiss å N:o g3. XVI. B. 92. A. 133. — Wto i5r. i anledning af återremiss å N:o 102. XVI. B. 92. A. i33. — N.‘o i52. öfver Herr Emil von Troils motion om ansvarsbestämmelser för den, som, med uppsåt, origtigt upprättar räkenskaper och handlingar, som till allmän nytta och rättelse äro. XVI. B. 92, 134- A. 157. — Wto 153. öfver väckt motion, att den make eller far, som saknar andra medel till hustrus och barns försörjande, än sin arbetsförmåga, och icke densamma härtill använder, måtte kunna till arbete hos enskild person dömmas. XVI. B. 92. A. i34. XVII. B. i34, 166. A. 404. — Wto 154- öfver Herr B. H. Santessons motion, om stiftande af en Lag lill betryggande deraf, att de af Staten till Götha CanalBolag donerade skogar, jordegendomar och stenbrott skola fortfarande förblifva en Canal Verkets tillhörighet. XVI. B. 92. A. 134- E. i42- — Wto i55. öfver Herr Grefve Gustaf Löwenhjelms motion, om revision af 5 Cap. 3 och 8 §§.
Staden ägde år 1847 26 egna fartyg om något utöfver 1,000 läster, oberäknadt 4 ångfartyg om 212 hästars kraft och 8 däckade lastpråmar dertill. Den ökade sjöfarten och handelsrörelsen har väckt tankan pa anläggandet af en reparations-docka vid ett varf, som tillhör ett särskildt bolag, och hvilket arbete år 1847 sattes i verket med bolagets egna tillgångar utan bidrag från statens sida, till stor nytta för ögonblicket genom en mängd sysslolösa arbetares sysselsättande 27 och till mycken förmån i framtiden vid skeppsréparationer. Dockan rymmer 2 ångfartyg af de vanliga dimensionerna på en gång, och vattnet har 10 fots djup. Ullmagasinet uppfyller sina bestämmelser på det sätt, att det emottagit ull: Lärdomsoch Apologistskolan är i sitt af staden byggda och väl underhållna stenhus mera besökt än förr. Lärdomsskolan har bevistats af 60 lärjungar och Apologistskolan af nära 100. Swartziska Friskolan, Gustavianska Barnhuset med sin skola för gossar, Läseoch arbetsskolan för llickor med dertill hörande Elementareller såkallade Abc-skola, Söndagsskolan för flickor och Mobergska skolan äro i samma förhållande, som uti den 1839 underdånigst afgifna berättelse omförmäles. Ebersteinska läroverkets Vexelundervisningsskola besökes vanligen af 200 lärjungar; dess Söndagsskola vanligen af 200 och dess Teckniska afdelning af 20 till 30 stycken. Ilärförutan öppnades år 1846 deri 1 April stadens Folkskola, beräknad för 120 gossar och 80 flickor, och i sammanhang dermed är inrättad en Slöjdeskola för 24 st. ynglingar, beräknad att ökas till 48. De fromma stiftelserna, Reuterskiöldska Barnhuset, gamla Fattighuset och Fattigarbetshuset samt Sjömanshuset, fortfara oförändrade. Det nya fattig-arbetshuset, som kom i verksamhet år 1842, och om hvars tillkomst och organisation nämndes uti senast afgifna underdåniga Femårsberättelse, uppfyller sitt ändamål att förekomma och hindra tiggeri, till både de behöfvandes och de betalandes belåtenhet.
Ilar de88utom för ldoapitalen i allmänllöt utlärrlat en n^ matordning, enligt bvilksn ldospitalslijonen eilrälla en 8und oell för dein tjenlig oell tillräcklig söda, samt, i utseende pä deras beIlandling, meddelat 5ädana föreskrifter, att de värdaa med den ömlret oel> omsorg, 8om kunnat ästadkommas. Ds klifva äfven pä liera ställen, s^nnerligast i Naimo oell Upsala, sysselsatte med sädana bandarbeten, som bibringa till deraa beklädande, oell minskar kostnaden derföre. Dels till ledning för den eurativa bebandlingen, dels oek pä det andra personer, an sädans, som af omvärdnad ä ldospitalet äro i verkligt bebos, ej mä dit inkomma, bär Leralimer-Ordens-Oillet, medelst Direulaire till samtlige Dders Idongl. Naj:ts Defallningsbafvande oeb Lnnsistorierne i Diket, förordnat om införskaffandet af »örliga upplysningar frän vederbörande
Öfvergår eganderätten till fartyg genom frivillig afhandling, häftar det fortfarande för de fordringar, i § 275 omförmälas. § 279. Har fartyg i gemensamt haveri, eller till följd af någons vållande, gått förloradt eller blifvit skadadt, eller har frakt på sådant sätt helt och hållet eller till någon del gått förlorad, skola de här ofvan nämnde fordringsegare hafva samma rätt till de, rederiet tillkommande, ersättningar, som till fartyget och frakten. § 280. Förmånsrätt i frakt upphör, när frakten blifvit till redaren inbetalad. Redare, som uppburit frakt eller öfverskott af köpeskilling för fartyg, som blifvit försåldt på sätt i § 277 sägs, står icke i ansvar för fordran, för hvilken han icke personligen häftar, med mera än som återstår efter till andra af fartygets fordringsegare gjorda utbetalningar, äfven om dessa hafva mindre rätt, såvida icke förstnämnda fordran varit honom kunnig. Samma lag vare der liqvid skett af de i § 279 omförmälda ersättningar. § 281. Fordringar, hvarom här nedan förmäles, ega sinsemellan i följande ordning rätt till betalning ur inlastadt gods, som för fordringarne häftar, nemligen : l:o. bodmerilån, under sista resan upptaget, med ränta och premie, ehvad lånet är förfallet eller ej, samt bidrag till gemensamt haveri under sista resan, och håfve, bland fordringar, som i denna punkt nämnas, den yngre företräde för den äldre; ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skri frelse, N-.o / 64. 79 2:o. iunestående frakt och ersättning för öfverliggedagar. Är bodmerilåu upptaget endast för lastens skull, håfve frakten och ersättningen för öfverliggedagarno företräde. § 282. Har gods gått förloradt eller blifvit skadadt i gemensamt haveri eller till följd af någons vållande, eller är godset för fartygets behof försåldt; vare om fordringsegarens rätt till ersättningen lag, som i § 279 stadgas. § 283.
Om uppliäfvande af Krigs-Academien, oell inrättande af Professioner i Militaire-Vetenskaperne vid Piikets Universiteter; angående förhöjning i betalningen för det underhåll, som lemnäs tågande Troupper; och rörande Indeldta Cavalleriets samt Rote-Båtsmännens beklädnad, m. m. Bevillnings - Utskottets: Angående en förnyad Bevillnings-Förord ning. B anco-Utskoltets: Rörande förrättad Revision öfver BancoDiscont-Yerkets förvaltning och räkenskaper för år 1823, och någre föreslagne stadganden för framtiden. Lag-Utskottets : Angående Borgenärs skyldighet, att jemte Gäldenär, äfven uppsäga Löftesman, m. 111.; angående åtskillige af Fiscals-Embetet i Riksens Ständers Bank väckte frågor; om hvad vid Lagförklaringars utfärdande iagttagas bör; om uppliäfvande af 8 §. 1 Cap. TJtsökningsBalken, m. m.; och angående ytterligare anstalt till förekommande af Fångars flykt. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Uts kottens : Angående Sjö-Lagens öfverseende och om offentlighet vid Riks-Ståndens öfverläggningar. JU - Den 21 December e. m. 369 Allmänna Besvärsoch Oeconomié-Utskottets: Om närmare bestämmande af Fjerdingsmans skyldigheter; och 0111 Allmänna Författningars lifgifvande från trycket, på ett för Allmänheten mera tillgängligt sätt. Från Högvördige Pveste-Ståndet:
Torde hända wore det tjenLigt, att begynna med dcsia wal, hwilka kansta pä wisia dagar i nästa mecka kunde för. rättas: och' dä intill desi, ännu ätta dagar Aterstode,sä hunne ännu mänga bortreste Riksdagsmän återkomma, och hwar och en ägde rädrum, att om dssia wals företagande underrätta sina bekanta, sä att pä en gäng, ckndamälet af skyndsamhet wunnes, och nägön Lfwerrumpling icke kunde sägas äga rum. Herr von Rosenstein, dttls, hemställde om icke häldst lunde till walen utses en Onsdag, eller <n Lördag, dä Stats-Rädet icke wore församladt, Dch Ridd-erffapets och Adelns ringa antal, således icke genom Stats-Räds Ledamöternas sränrvaro more förminffadt. Herr?äittm3n, Otto Rreäric, erinrade, att walet till Fullmägtige uti Riksgälds-Contoiret, icke torde böra företagas förr an Stats-Urffottet inkommlt med sitt utlätande öfwer deras förwaltning. Herr Silverstolpe förklarade sig ej hafwa pttrat annat, än att man till en början kunde företaga de wal, hwartill alla Ständens sammanstämmande fordrades. Herr Baron o cd Lanbt-tBcr stalkcn proponerade, att, i den ordning, som i ZtegeringsFormen är följd, wal mätte Onsdagen den 12 Sept. företagas till de Electorer, hwilka samma dag skulle äga att malja Riksens Ständers Justilia-Ombudsman och desi Supleant; och de Den Z September. de Usiföljande hagarne walen Ml den Nämnd, som bör gransta'Justitia-Domstolens förhållande; samt till Electorerne att utse TryckfriHets-Committeen; hwarjemte Herr Landt-Marstalken föreflog, att de öfrige Rcspcctive Ständen mätte inbjudas, att i detta beslut instämma.
St., ang:de ändring af 4, 5 oell (i §§ 24 cap. Rygga,b:n, som ock. särskildt i delta ämne väckte motioner; N:o (i, i anleda, af väckt fråga om skyldighet för häradsskrifvare och kronofogdar, alt debitera, uppbära och redovisa brandstodsmedel; N:o 7, i anledn. af väckt motion om vidtagande af försigtighetsmått emot catholicisniens utbredande; N:o 8, i anledn. af väckt fråga om ändring i K. br. d. 5 Febr. 1808 samt Kainmarcollegii derpå grundade kungörelse d, 29 i samma månad, ronde besittningsrätt till kronohemman; Allm,. Besvärsoch Ekon.Utsleottet: N:o 61, i anledn. af väckta frågor om reorganisation af styrelseverken m. m.; N:o 62, i anledn. af återremiss utaf betänk. N:o 17; N:o 63, i anleda, af återremiss utaf betiiuk. N:o 18; N:o 64, i anledn. af återremiss utaf betänk. N:o 22; N:o 65, i anledn. af återremiss utaf betänk.
Vill Ridderskapet och Adeln icke instämma i det yrkande jag gjort, åtnöjer jag mig med att i protoeollet hafva förvarat min tanka. Eli stor del af de opinioner, sorn bildade sig mot GustAF Hirs Styrelse, härledde sig derifrån, att lian gjorde slut på myntoredan och på de egennyttiga speculationer, som på denna oreda voro byggde, och som han stötte för lmfvudet. Jag har, lika med Hans Excellence Grefve af Wetterstedt, godt hopp. Men det är ej på hoppet allena Folkrepresentanten och Lagstiftaren får hygga; han har sitt samvete att rådfråga, oell skulle han än kunna afhandla med sitt samvete efter omständigheterna, så åligger honom dock att gifva efterdöme, ämnadt att öfvergå lill kommande tider. 3o Den i\ September f. m. Jag vill hafva mitt namn i Protocollet antecknadt bland dem, som sagt och yrkat, att jörst skall myntvärdet vara bestämdt, innan ett runstycke i änslagsväg beviljas. Herr Rosenblad: Oberoende af hvad redan är sagt om PrincipBetäilkandet, vill jag blott hafva äran yttra, att Utskottet icke gjort sin framställning sä definitiv i detta Betänkande, som Herr Cederschjöld påstått, utan blott resonnementsvis sagt, att Utskottet ansåg utgifterne nödvändiga. Utskottet tillstyrker icke* att antaga resönnemeiiternä, utan blott de i Betänkandet förekommande satser, och genom deras antagande inser jag för Rikets Ständer intet hinder mota Titlarnes sedermera följande profning. PrincipBetäilkandet. bör först afgöras * och till detsamma hör Herr Hjertås motion. I afseende på beräkningen i Silfver och Spannemål, är det Ständernes rätt att dervid göra såsom de för godt finna * men örn man återgifver lönerne deras gamla silfvervärde, har all anledning till spanmulsberäkningen upphört* och då må dert upphöra. Herr Hjerta:
Alla under-officerare äro, i denna grad, i 2:ne år endast att anse som konstituerade, under hvilken lid de af brigad-chefen kunna uppå bataljons-chefens anmälan att de icke äga de för en under-officer erforderliga egenskaper, antingen afskedas, om de befinna sig utom beväringens klass-åldrar, eller, om de i nämnde klassåldrar sig befinna, till korpral eller soldat nedflyttas. Efter nämnde 2:ne år kan ingen under-officer skiljas från sin innehafvande befattning, utan i enlighet med krigslagarne. 2:dra balaljons-adjntantsoch väbels-beställningarne tillsättas endast genom transport inom brigaden, från innehafvande kompani-adjutants befattning. Under-officers och korprals vederlikar af arméens icke stridande del antagas, antingen direkte till dessa befattningar, eller ock befordras de härtill. Dylik antagning eller befordran inom brigaderne, sker alltid af brigad-chefen, på anmälan af vederbör, befäl; vid artilleriets allmänna stab, sker antagning eller befordran till under-officer och vederlikar af general-fälttyg-mästaren, samt lill konstapel, vice konstapel och artillerist samt vederlikar af tygmästaren vid station. Bland förenämnde personer gäller, för musiken, fyrverkarne och arbetsmanskapet, samma föresksifter, ang:de afskedande eller nedflyttning, som för underofficerare och korpraler äro anförde. Handtverkarne kunna deremot icke nedflyttas. Befordran till alla officers-beslällningar sker af K. M., t. o. m. major, vid infanteriet, kavalleriet oell ingeniör-brigaden på brigad-chefens och vid artilleriet på general-fält-tygmästarens förslag. För alt befordras till under-löjtnant på linien eller ingeniör - Den 11 Mars f. m. 159 brigaden erfordras: antingen att vara utexaminerad kadett oell hafva uppnått 18 års ålder, eller att vara under-officer eller korporal, och hafva tjenslgjori under 3:ne års sommaröfningar, samt tagit fastställd officersexamen.
Cronhjelm och Hr Dalman förut gifvit oss, och hvaraf jag anser Frih. Kantzous yttrande blott vara en afskrifning med några tillägg, måhända för att göra satserna mera pikanta. Jag vill endast fästa mig vid representationsfrågan, och får dervid börja med den förklaring, att då Frih. Rantzou med så mycken värma omfattar frågan om en förändring i vår närvar. Representation, förmodar jag, att Frih. deraf bör föranledas att jemväl framställa ett förslag i ämnet, som kan anses stämma öfverens med den allmänna rösten. Med Frih. Kantzous’ förmåga och kunskaper, och med de källor för den allmänna röstens riktiga bedömande, hvarpå Hr Frih. troligen har tillgång, skall framläggandet af ett sådant förslag tilläfventyrs för Hr Frih. blifva en lätt sak, och Constit.- Utsk. skall då blifva Hr Frih. mycken tack skyldigt. Emedlertid har jag för min del icke funnit det så lätt, som man i allmänhet tror, att tillvägabringa en förändring, som i någon mån kunde anses ändamålsenlig eller öfverensstämmande med allmänna tänkesättet. Jag är glad att härvid kunna för - Den 4 Juli, klara, att jag icke emoltagit min nuvar. plats i Constit.Utsk., Titan att hafva förut begrundat detta ämne och åtminstone historiskt undersökt det, hvilket troligen ej är förhållandet med Frih. Rantzou eller de flesta, soin endast klandra Ulsk. R. o. Ad. torde tillåta mig en kort historik om saken. Vid rBog års riksdag, dä rättesnöret för den constitutionella hanan ännu icke var så noggrannt uppgjordt, eller icke så noga efterföljdes, blefvo åtskilliga petitioner 0111 förändring i representationssättet ingifna till RiksSt. och remitterades derifrån till Constit.Utsk., ehuru denna väg icke var fullt enlig med grundlagen. Dåvarande Constit.Utsk., hvars medlemmars minne i flera afseenden böra vara kära för fäderneslandet och oss alla, uppgjorde i anledn. af dessa petitioner ett förslag, deruti samma dom fälldes öfver ståndsfördelningen, som Frih. Rantzou nu fällt.
Huru mången 427 af dem har ej förlorat genom det att Fastigheters af Penningebrist minskade värde eller tvungna försäljning, gjordt Inteckningen otillräcklig, eller egaren oförmögen, att sjelf betala det Lån, för hvilket Capitalisten caverat o. s. v. Capitalisten och Penninge-Löntagande Embetsmannen i allmänhet, har trott helt enkelt, att ju färre sedlar i förhållande till Siltver-Fonden i Banken, dess mera värde hafva de. Så är det äfven i allmänhet, om tillgången på Sedlar ej mindskas så, att Näringarne aftaga} men när Sedelstocken i allt fall är så stor, att Sedlarne vid presentation ej kunna inlösas; så beror sedlarnes värde ej blott på opinionen om Sedelstockens förhållande till Silfrets belopp i Banquen, utan ock på den om Nationens närvarande eller framtida resourcer att inlösa Sedlarne, äfvensom till någon del på den ögonblickliga tillgången eller bristen på Växlar eller Hamburger-Banco o. s. v. Minskas derföre Nationens resourcer genom Näringarnes aftyning af brist på Rörelse-Capital, så skall Penningebrist till och med bidraga till Sedelvärdets förminskning. Ännu mera skall Penninge-brist bidraga härtill, då den ej har sin grund i en minskad Sedelstock, utan i Sedlarnes utgående till Utlänningen. De som egenteligen bestämma Sedlarnes värde, våra Banquierer, rätta sig ej efter huru mycket Sedlar som finnas i Sverige eller i rörelse inom Landet, utan huru mycket Sedlar som äro utgifne ur Banquen och Dis conterne, dessa Sedlar må finnas i Sverige eller hos Utlänningen. Vi hafva derföre alla ola - 428 'Den 2 3 December. genheter aF Penninge-brist, utan att äga någon af dess fördelar. Capitalisten har också fålängt väntat på den åsyftade nyttiga verkan af Penninge-bristen, och i allmänhet ej insett orsaken, hvarföre han blifvit duperad. Sedelmyntets värde har det väl genom Fenninge.bristen ökats, Varu-priserne, undantagande på Utmätnings-Auctioner fallit! Hvarför icke?
Bifölls. och N:o 46, med förslag till voterings-propositioner, i anledning af de inom Riks-Stånden lättade skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utskottets Utlåtande, N:o 39, innefattande yttrande öfver gjorda anmärkningar samt skiljaktiga beslut inom Riks-Stånden, i anledning af Utskottets Betänkande, N:o 20. Voterings-propositionerna godkändes. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden och Utlåtande: N:o 156, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Stadgan den 5 Mars 1858, angående sinnes-sjukas behandling och vård. Bifölls. Prot -Utdrag den 5 September 1860. 685 N:o 157, i anledning af väckt motion, om Kongl. Theaterns ställande under ministeriel styrelse. Bifölls. N:o 158, i anledning af vackt motion om upphäfvande af Kongl. Maj:ts nådiga Reglemente för Skydds-koppympningen i Riket. Bifölls. N:o 159, i anledning af väckt motion, rörande en ombildning af Hufvud stadens fyra femklassiga Elementar-läroverk. Bifölls. och N:o 160, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Belänkandet, N:o 117. Inbjudningen till Borgare-Ståndet antogs. S. D. Föredrogs ånyo oell lades lill handling arne Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, N:o 22, i anledning af återremiss af Betänkandet, N:o 20, angående restitution af erlagd tillverknings—afgift för exporteradt bränvin. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottels Utlåtanden: N:o 168, i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga Proposition om anslag för åvägabringande af ifrågasatt förstärkning af Kongl. Maj:ts Högsta Domstol.
Iltsk. klen 8 Oet. lii. 10 k. m L0^6d. N^3:3?8 r/// ^ä/rr/ez-^ ,5?<Ä.?-///§/'<-/?, krzz^d ezrzis ez-^«Ä^zrzzrg /z7/ L^^tg^-Ezv-Z-z-zzzzz^zz^ z ^//z^a/zr /d-zr, /o/- /oe/oz-az^ zzzzrz-^, z /zi/^z/ «/ ezr -nag zzzr/zrA-A-zrzzrA-,' 6lz/-rz6zr ^zze/Vro/zzz^ 37z-<rt z^ezr 3 ^ '/-tz-zz»- ^ez18^. 8e«d>n uti en är 1839 Lill Ixongl. Najrts Lefallningsdafvande i Upsala ldän ingifven oed derefter Lill lvongl. Naj:ts oed dikets Xammar-Oolkvgium ölverlemnad skrift dävarande ägaren al ddkkarled^ Oästgifveri-ltt-minan 7 i ^Vestanä dv, (ls^itainen <3. /. fVzLs^ezr, degärt att Lill vederlag för deri mark, som af nämnde demmairs ego-omräde komme att gä förlorad i följd af den n^a färjeväg ä vestra sidan af Dal-elfven frän stranden ujr^i Lill landsvägen, som skulle, jemnlikt dongl.
Klagan af fattighjon öfver sockenniimndens åtgärder är högst sällsynt och tvister lattigvårdssamhällen emellan förekomma numera vanligen endast i de fall, då antingen någon person, för hvilken behof af fattigunderstöd uppstått, lyckats att derförinnan längre tid och ofta under loppet af flera år uppehålla sig på åtskilliga ställen, utan att låta sig mantalsskrifvas, eller sådane förhållanden, som i 16 § af berörde nådiga förordning omförmalas, dertill föranleda. Svårigheten i förra händelsen, att rätt bedöma frågan om försörjningsorten, förökas ännu mer af den utaf socken-nämnderne vanligen visade obenägenhet att, vid förklaringars afgifvande, meddela fullständige upplysningar, destomer behöflige, som sökanden ofta saknar tillfälle att i sådant afseende förskaffa sig erforderlige uppgifter. Ej sällan måste derför den utväg tillitas, att låta kronobetjeningen anställa undersökningar och meddela de felande underrättelserne, hvilken åtgärd äfven blifvit vidtagen med den framgång, att personer, som socken-nämnden förklarat vara för densamma alldeles okände, likväl befunnits hafva ej blott inom församlingen sig uppehållit, utan äfven derstädes innehaft lagstadd tjenst utan att likväl vara mantalsskrifne. Häraf visar sig ytterligare behofvet af såväl strängare kontroller i afseende å mantalsskrifningarne, som närmare tillsyn öfver de personer, som, utan att veterligen äga den förmögenhet eller eljest befinna sig i den ställning, att de icke kunna förmodas fälla fattigvården till last, kortare tider uppehålla sig inom främmande lattigvårdssamhällen. Äfven i ett annat afseende är denna tillsyn nödvändig. Det är nämligen icke ovanligt att männer, då de se sig oförmögne att försörja både sig och sin familj eller tinna beqvämare att lemna den sednare åt fattigvårdens omsorg, begifva sig utaf till främmande orter och lyckas att der erhålla arbete, ofta emot ganska hög aflöning, den de sjelfve förslösa. Om de deraf delade med sig åt sine hjelpbehöfvande makar och barn, vore dylika utvandringar ingenting mindre än klandervärda, men då deras lagliga skyldighet i detta hänseende sällan lärer blifva af dem godvilligt uppfylld, äro tvångsåtgärder nödvändige.