Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskaper och Adelaakt densamma till den rz September är t8i? utsätta, hwilket ät Expedi» itions-Utskottel skulle updragäs, att i den Riksdagskallelse, som bör i Riksdagsbeslutet intagas» införa!. Illlt supra. S; D. Föredrogos ä ny o och bifölloS följande Stats-Utskottels, den z sistiedNe pä bordet lags dabetänkqnden: U0i Ängäcnds nägon förändring Med rantaNS öch provisionens bekälNande ä dr tän i GenerälAsiistance CoNtoiret, hwilka mot underpant as till införsel losgifne Utländska rudlmaterier meddelad 2:0. I, anledning af Herrar Fullmägtlges i Riksgälds - Eomoiret hemställani afseende pä de Uti Revisions-EoNtoiret inom öiiksgätds-Mcrket gjorde anmärkningar wid Secceterarens uti Tryckfrihets Commi^en afgifne redogörelse - räkning för 18 ri ärs expenser, lllt supra. Härefter klockan ^ till ^ företogs, enligt anslag, tvål till en RidvarhUs-DirecteUr uti det esler Austitiä«Räder Clarks voii lViirteNborz tedige rum, och befans, När sedlarne btifwir öpNadS klockan 5 till 2, dertill hafwa blifwit ulsedbi friherre blMta, ^.xel ssM erhällit 6i rbster» Andra Del. IS» 5t2 Den r Augusti. Herr Landt Marskalken hemstälde, om ej Ridd-rffapet och Adeln skulle behaga updraga är Experions - Utskottet, att för Röksens Ständers Institiä-Ombudsman, desi Suppleant samt Commikterade till tryckfriherens wärd, upsätta och till justering kill Stänvens plena inlemna wederbörliga cvnstitutorialer. Bifölls.
R:mt att under instundande statsreglerings-period årligen utgå till Artisten Mandelgren, på det han måtte komma i tillfälle att verkställa de resor inom landet, som för fortsatt aftecknande af ännu utaf honom ej undersökta kyrkliga monumenter kunde vara af nöden, med skyldighet för Mandelgren att vid slutet af hvarje år till Fria Konsternas Akademi inlemna de afteckningar, han under året gjort. Rikets Ständer hafva tagit denna framställning i öfvervägande och hafva funnit skäligt bevilja det ifrågaställa anslagsbeloppet, 1,500 R:dr, att under instundande statsreglerings-period årligen utgå till Artisten N. Mandelgren, på det han må komma i tillfälle att verkställa de resor inom landet, som för fortsatt aftecknande af ännu utaf honom ej undersökta kyrkliga monumenter kunna vara af nöden, dock med skyldighet för Mandelgren att vid slutet af hvarje år till Fria konsternas Akademi inlemna de afteckningar, han under året gjort. 106:o Under åberopande hurusom Rikets Ständer vid sednaste riksdag, såsom understöd åt Lithografen Garl Johan Billmark för fortsatt utgifvande af planche-verket * Sverige, aquarell-lithografier och tontryck,» beviljat ett anslag af 800 R:dr för hvart och ett af åren 1861, 1862 och 1868, är, med hänseende till berörda arbetes allmänt erkända utmärkta beskafienhet, hos Rikets Ständer vordet föreslaget, att jemväl för nästa statsreglerings-period, eller åren 1864—1866, enahanda anslag af 800 R:dr årligen måtte Lithografen Billmark förunnas. Då, enligt hvad Rikets Ständer erfarit, Lithografen
Jag känner flera bondsöner, hvilka med denna innerliga vördnadsfulla tillgifvenhet äro bundna vid modren. Det är vackert. Det framspringer så naturligt ur den enkla uppfattningen af sitt kall, som är eget för den gifta allmogeqvinnan; kommer härtill ett medfödt förstånd och ett ärligt sinne, med kärlek till barnen, så kan jag förstå att det måste framkalla dessa känslor, som jag mer än en gång iakttagit och som inom mig sjelf icke ha någon motsvarighet när det rör min egen mor, hur högt jag än må ställa henne i vissa afseenden. Jag kunde ju tro att Jönssons mor skulle vara så der orubbligt konservativt bekännelsereligiös, som qvinnorna i hennes klass nästan alltid äro det, och jag undrade hur hon stält sig gent emot sonens uppfattning af religionen. En qväll frågade jag honom om det ej gifvit anledning till slitningar emellan dem. ”Nej, allt hvad jag gör tycker hon är bra, hon är alldeles inne i min tankegång, hvad jag tänker, det är rätt; vi två äro alldeles som det vore ett. Jag har alltid rätt.” Han sade det sista så enkelt. För mig blef det storslaget, detta den kraftfulla gamla qvinnans uppgående i den unges sträfvan. ”Jag har alltid rätt. – Han sade det med beundran, icke med en skymt af löje. Här var det icke osjelfständigheten som böjer sig blott af brist på motståndskraft; här är det moderskärleken, som liksom smälter om hela varelsen, formar den på nytt. Detta kallar jag att lefva i slägtet. Det är sundt. Så talade han om sin barndom, allvarligt, kännande sig för om jag skulle kunna förstå honom med sympati. För första gången kom det något dämpadt och tillbakadraget i hans sätt att tala; det var tillgifvenhetens skygghet, en förnämitet, som drar sig undan för profana blickar. Det ligger en obeskriflig poesi i sådant. Inför det känner jag någonting likt andakt. Hans mor är en duktig, arbetsam bondqvinna. Det är egentligen hon som styrt huset. Mannen är mindre företagsam, mindre vaken. Jönsson har en syster och en bror, båda yngre än han. Men han tycks ha ärft modrens lynne, och han är hennes käraste barn.
Att Riksgälds-Contoret skulle directe besörja upptagandet af lånen, anser jag deremot mindre välgörande för dessa föreningar. Vid verkställigheten deraf, serdeles om summan, i jemförelse med hvad vid Stats-lån är vanligt, blifver mindre betydlig, är det visserligen ej nog att utfärda en officiel kungörelse, med för lånet i förväg bestämda vilkor, utan dertill erfordras ock, om saken skall kunna med framgång bedrifvas, flere serskilde underhandlingar och aftal med långifvarne, hvilka åtgärder lättare kunna vidtagas af en enskild inrättnings ombud, än af en publik aucloritet, handlande efter bestämda instruetioner. Deremot kunna Fullmäktige i Riksgälds-Contoret, då en Hypotheks-förening anmält, att den betingat ett lån på vissa vilkor, meddela deras garantie för dessa vilkors uppfyllande, utan äfventyr å Statens sida, enär det faller af sig sjelf, alt Hypotheks-föreningen, för att kunna erhålla en sådan gaä-autei, bör vara så solid, att våda ej kan uppstå för dess förmåga att sjelf fullgöra sina förbindelser. På dessa grunder och under förutsätlning, att Riks-Stånden icke Siats-Utskottets Utlåtande N.o 4o5. vilja neka den förlägna jordbrukaren det ringa biträdet, till förbättrande af dess ställning, att lemna Statens garantie för hvad , som aldrig kan komma att medföra något äfventyr, hemställer jag vördsammast, om icke Riks-Stånden, med ogillande af delta Stats-Ulskoltets Betänkande, skulle täckas fatta följande beslut; 1:0 att åt Fullmägtige i Riksgälds-Conloret uppdrages, att i Rikets Ständers i.amn och å deras vägnar garantera fullgörandet af skuldförbindelser, som utgifvas af Hypotheks-föreningar, hvilka äro organiserade enligt stadgade hufvudgrunder; 2:0 att, innan denna garantie meddelas, Hypotheks-föreningens Styrelse bör till Riksgälds-Contoret aflemna en dess förbindelse, hvaruti samma Styrelse å egne och samtlige
Iv. M. till Rikets Ständers Stats-Utskott i Nåder öfverlemnat handlingar, rörande RiksdagsFullmägtigen för Staden Strömstad, Sam. Meyers, å Stadens Äldstes och Borgerskaps vägnar, till E. K. M. ingifna underdåniga ansökning, att, sedan icke allenast större delen af Stadens betesmark, ulan ock nära hälften af den plats, hvarå Staden är bygd, genom rättegång med egaren af hemmanet Mellby, blifvit densamma frånyttnna, E. K. M. täcktes, med afseende så väl derå, att Borgerskapet vore oförmöget att inom sig skalla tillgång till erläggande af nedsatt köpeskilling för omförmälde, nu mera till salu vasande, hemman, som äfven uppå flera andragna serdeles omständigheter, i Nåder bevilja anslag af allmänna medel till hemmanets inköpande för Staden Strömstads räkning. R. St., som, efter erhållen del, från SlatsIJtskottet, af E. K. Maj:ts högstberörda Nådiga Remiss, tagit i öfvervägande hvad i detta mål anfördt blifvit, få, i anledning deraf, i underdånighet anmäla, att, enär en så beskaffad utgift, som den ifrågavarande, destomindre synes böra af Statsverkets för andra oundgängliga behof påräknade medel bestridas, som andra Rikets i betryck varande Städer icke lära sakna lika giltiga skäl, som Strömstad, att af det allmänna begära understöd, R. St. alltså godtfunnit, för deras del, besluta, det några Statens medel till inlösen af hemmanet Mellby, för Strömstads Stads räkning, icke må användas. Rikets Ständer framhärda etc. 390 Exp. Utsk. Förslag till urid. Skri/v. Uppl. o. godk. lios Ridd. och Adeln d. 21 Sept. 1829. P reste-S tände t d. 23 Borgare-Ståndet d. 23 Bonde-Ståndet d. 23 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse an~ gående af Inspectoren II.
Det är visserligen sannt, att en mängd arbetare årligen ditkomma från Småland, Wermland och andra trakter, för att söka sig arbetsförtjenst, men, oafsedt att behofvet af arbetskraft derigenom på långt när icke fylles, äro dessa arbetare merändels sådana personer, hvilka hemorterne af ett eller annat skäl skickat ifrån sig. Gottland får, i brist på bättre, taga emot dem, men Läns-Styrelsen har ofta obehag och olägenhet af dessa främlingar. Om förslaget vinner framgång, skulle dessa personer uthytas emot disciplineradt folk och Gottland komme att i flera hänseenden vinna på bytet. Jag inser väl, att ej ringa kostnad skulle förenas med uprättandet af den föreslagna truppen, men då jag är fullkomligt öfvertygad, att en sådan åtgärd förr eller sednare nödvändigt måste vidtagas, kan jag icke annat än söka befordra ifrågakomne förslag. Ulan en stamtrupp kommer den nuvarrde national-beväringen aldrig till sådan bildning att den kan upfvlla sitt ändamål eller landets försvar. Jag vill äfven medgifva, att kostnaden för denna trupps underhåll möjligen skulle kunna förminskas och att den föreslagna aflöningen af 2 R:dr b:ko i månaden är för hög tilltagen, enär en person, som under 11 månader af äret kan fritt disponera öfver sin arbetskraft, icke för sin utkomst torde behöfva hela den föreslagna summan, utan borde vara belåten med g-del deraf. Mycket vore visserligen att i detta ämne tillägga, men då jag är öfvertygad derom, att R. o. Ad., lika väl som jag, inser och omhuldar angelägenheten deraf, att ändamålsenliga åtgärder vidtagas till beredande af Gottlands försvar, vill jag icke för denna gång längre uptaga tiden, utan anhåller endast, att hvad jäg nu haft äran yttra måtte få beledsaga motionen till vederbörligt Utskott. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Ingen kan högre än jag göra den värde och af mig högt aktade motionären rättvisa, för dess å detta rum ofta ådagalagda bemödanden, att genom 26 Den 4 Januari f. m. nyttiga förslag åstadkomma hvad för fäderneslandet gagneligt är.
Bonde-ståndet remitterat 3:ne serskilda hos bemäldte Riksstånd afgifna memorialer, nemligen: l:o af Riksdagsfullmäktige Sone Persson och Per Pålsson från Skåne, deruti föreslagits, att en underdånig skrifvelse måtte aflåtas med anhållan, dels att Kongl. Maj:t täcktes anbefalla anställande af undersökning till utredande af den en del krono-torpare åliggande hofveri-skyldighet till åtskilliga kungsgårdar och militie-boställen i Skåne, dels ock att ej mindre bemälde kronotorpare än äfven krono-skattehemmans-egarne befriades från berörde tryckande dagsverksskyldighet i hvad densamma öfverstege konung Carl Xl:s reglemente och förordning af den 7 November 1695, eller, om en dylik förändring uti hofveri-skyldigheten icke skulle kunna medgifvas, de arbetsskyldige åtminstone måtte tillåtas, att med spanmål till visst belopp, eller deremot svarande värde efter markegängspris, friköpa sig från denna dagsverksskyldighet. 2:o af Per Nilsson från Christianstads län, med begäran, att Rikets Ständer ville vidtaga åtgärder, hvarigenom de i Skåne varande hästhemman kunde, emot erläggande af en viss bestämd ränta, befrias ifrån den hemmanen åliggande dagsverksskyldighet till åtskilliga kungsgårdar och militie-boställen. 3:0 af förenämnde Per Pålsson och Per Nilsson samt Jöns Månsson, Ola Mänsson och Christen Andersson, alla från Skåne, hvilka begärt, att Rikets nu församlade Ständer måtte göra framställning om verkställighet å hvad Rikets Ständer vid 1840—1841 årens riksdag uti skrifvelse N:o 182 i underdånighet begärt, angående dagsverksskyldighets utgörande till kungsgårdar och boställen.
Oberäknelig är den nytta, som deraf skulle härflyta, både för städerne och för landet, jqen ännu oberäkneiigare är den skada sorn detta Rike nödvändigt måste vidkännas af en fördröjd reform uti organisationen af Tullverkets närvarande styrelse och förvaltning. Hvarje så demoraliserande och bristfällig inrättning som den ifrågavarande, kan ej för snart afskaffa?. Det är en orm sorn Staten närer i sin egen barm ; ty då nationen utblottas, cfå dess krafter förtäras utan ändamål; så måste omsider Staten äfven råka i förlägenhet. Vi böre aldrig glömma att endast visa och moraliska medel kunna med framgång använ. das till vinnande af det stadgade oberoende och det allmänna välstånd, sorn alltid borde vara föremål för Regeringens och Nationens Representanters gemensamma bemödande. Jag anhåller att deta vördsamma Memorial må till Statsoch Serskildta Utskottet remitteras och med de öfrige Respective Stånden communiceras - Ben i2 .Ihrt/ii N:0 2 o Herr Thami Wollrath*. Så vida de af Götha CanalDiréction föreslagna inbetalningar för actierna, få erläggas åren 1824, 1826 och 18285 och af actieägarne få verkställas emot beräknande och tillgodonjutande af 5 procents ränta under arbetsåren, samt Riksens Ständer bifalla det till arbetets fullkomnande nödiga anslaget, förmodar jag att dessa inbetalningar, ehuru utgörande 203 procent utöfver det tecknade capitalet, likväl icke af någon actieägare lära vägras, «!å dessa sistnämnde 20 procent egentligen icke fordra con» fant tillskott utan utgöras af den ränta, soro uti privilegierna under arbetsåren är aptieägarqe tilierkänd. Kongl. Majjts nådiga proposition innehål? ler i afseende på sjelfva Byggnadsbiträdet 2:ne frågor, den ena angår bela det anslag, sonj fordras, att fullborda Götha Canal arbete, utgörande om jag rätt minns 2,050,000 Rtdr
Barck, och en lika summa lill Intendenten i Christianstad, Öfverste-Löjtnauten F. Rosentvist, jemlikt Kongl, Brefvet den y:ie Juli i832 och en då för nämnde Verk utfärdad Indragningsslat, 11:0 Af 3:dje Hufvudtitelns besparingar, har, på grund af Kongl. Brefvet den 24 November 1837, Kongl. Stats-Kontoret, den 19 November 1840» utanordnat 2,000 Rrdr till understöd i rustningen för svagare Rusthållshemman i Jemtland, för åren 1839 och 1840, hvilken utgift, såsom stridande emot Stalsregleringarne, ej bordt, i Revisorernes tanka, förekomma. Det inhemtas nemligen af Riksdagsförhandlingarne, att, till lindring i rustningsoch roterings-bördan för nämnde Provins, Rikets Ständer vid 1834 och i835 årens Riksdag anslagit 4,000 Rrdr för hvarje af åren i836, 1837 och 1838, under förutsättning af nådigt bifall till förslaget om ny rotejemkniug i Jemtland, oeh under villkor, alt, intilldess densamma hann verkställas, roteringeB skulle presteras på enahanda sätt, som då ägde rum, •— äfvensom att, vid sednast hållna Riksmöte ett lika anslag å extra Statsregleringen, med samma villkor, till de rustandes understöd beviljats, att utgå under 3:ne år, inom hvilkas förlopp afviltrings-verket i Jemtland förmodades vara fullbordadt; hvarvid Rikets Ständer tillika anhöllo, att nådigt afseende måtte fästas å deras i ämnet framställda önskningar och tillstyrkanden, enär fara vöre, alt Jemtland eljest lill undergång utarmades. 12:0 Till följd af Kongl.
St. hos K. M. anhålla, att en författning måtte blifva utfärdad, hvarigenom stadgas: ”attalia hemman och lägenheter för hvilka rösträtt äges på sockenstämma, tillförbindas att deltaga i anskaffandet och underhållandet af tjenliga rum för de folkskolor som inom församlingen linnas eller blifva inrättade, samt att detta deltagande mätte bestämmas efter de grunder som, jemlikt 2 mom. 5 § i K. förordningen den 29 Augusti 1843, följas i fråga om rösträtt vid sockenstämma.” Hr Ribbing: Jag hemställer till Frih. Palmstjerna, huruvida del kan vara nödvändigt, att tala om rösträtt: Frih. Palmstjerna: Slutet af Utsk:s tillstyrkande innehåller blott den grund, efter hvilken hvarje hemman skall deltaga i byggnad af skolhus, men der står icke uttryckligen sagt, hvilka hemman och lägenheter böra uti denna byggnad vidkännas deltagande. Så beskaffade lägenheter finnas hvarmed rösträtt vid sockenstämma icke är förenad, och dessa_ lägenheter böra vara befriade från uppbyggande af skolhus. Aga de åter rösträtt inom socknen böra de från uppbyggandet af skolhus icke vara befriade. Pä denna grund har jag ansett, att ordalagen böra bestämmas sådana, jag dem framställt. Hr von Hartmansdorff: Jag befarar alltid, att man lätteligen begår ett misstag, då man inora ett Stånd vill göra ordalagsförändringar, hvilka fordra mera begrundande, än tillfället medgifver under ett RiksStånds öfverläggningar. Jag tror derföre, att det vore vådligare, att R. o. Ad., på grund af de gjorda an - 174 Den 29 Maj. märkmne, återremitterade denna pnnkt. Enl. min öfvertygelse återstår inom Ekon.Utsk. icke några vidlyftigare mål oafgjorda, ehuru möjligen på en eller annan afdelning af Utsk. sådana finnas, men i allmänhet torde inom detta Utsk. likasom i några an dra göromålen vara lill större delen afslutade.
Att lägga beskattningen på härd, frii svärm* dess beräkning; tv vid härdarna kan på olika localer tillverkas mer eller mindre, för vattenbrist, flod, m. ni., och liärdarne i Riket få för öfrigt för närvar, ej tillverka iner än ett visst qvantum. Således måste i alla fall en modification för hela Riket äga runi, efter de olika localerna, och följaktligen skatten rättas efter t i 11— verkningsqvantiteterna , oell sålunda blir man ändock nödsakad att taga tillverkningsmängden i beräkning för de flesta härdar, och alla sådana härdar, som ej äro fria. På grund häraf tror jag, att det är det lättaste sättet för beskattningens bestämmande, att lägga den på skrppundtalet. Deremot är jag af fullkomligt enahanda tanke med den sista värda talaren i fråga om alet odiösa i det bevisningssätt, som Utsk:n bafva föreslagit. I tredje punkten föreslå Utsk:n att hvarje bruksägare skall årligen inom den i December till vederbör, uppbördsman aflemna skriftlig uppgift å det tilländalupna smidesårels tillverkning, och att denna uppgift skall vara bestyrkt med vågattest. Den bär föreslagna tiden är alltför kort, ty sniidesårel slutar den 3i Oct., och måhända står det ej i bruksägarens makt att ifrån vågen bekomma en sådan vågräkning före denna lid, så att lian kunde inom den i Dec. fullgöra sin skyldighet. Det förefaller mig, som det vore lämpligare att utsträcka denna tid till den i5 December, och alt uppbördsmannen ändock hade nog tid på sig. 1 den 4 punkten hafva Utsk:n föreslagit, att det skulle ankomma på Taxer:s-comite'en att infordra brukshöcker i vissa fall. Detta är alldeles olämpligt, ty bruksböckerna innefatta förhållanden, sorn visserligen ej tillhöra offenlligheten. Hittills har Svensk lag medgifvil bruksägare rättighet att likasom handlande besvärja sina böcker. JXu föreslås ett motsatt systeme, ty han skall förevisa deni, d. v. s. de skola granskas. Jag ser ingen nödvändighet alt så kasta om ifrån den ena åsigten till den andra.
börandes mening, enär man på festprogrammet inom parentes ansett sig böra angifva, hvad förH) \ FÄR JRUKTERNA / ALLA. Kvinnlig teknolog. Innevarande hösttermin fattaren egentligen menat med hvad han skrifvit. 0 1 har tekniska högskolan erhållit sin första kvinnÄr sålunda meningen dunkel, så är emellertid liga elev, fröken Agnes Magnell. Fröken Magnell, textens form så mycket klarare och vackrare, Af Fredrik Nyeander. och vi hafva sällan sett så briljanta alliterationer. som beredts för inträde vid Scfnvartzska skolan, Hr P.-B. har häri sökt efterhärma Richard Wagner. lär komma att utbildas till arkitekt. 1 JET är en blid sensommardag. Solens Men det är nog ej endast häri. Äfven i musiken har han tydligen ställt den store mästaren som * ~ gula sken faller genom en luft, så krioch erkännas måste, att flerstädes mustalliskt klar, att man tycker sig se många Af Hulda Lundins » Handledning i metoförebild, siken höjer sig till äkta wagneriansk storslagendisk undervisning uti kvinnlig slöjd » har på het och kraft. Instrumenteringen är ock med mil. Det faller med vemodig glans på ti C. E. Fritzes hofbokhandel utkommit en andra få undantag lyckligt gjord. Öfver det hela med skog, redan lätt rodnande, äng, redan gulupplaga, sedan den första, som utkom 1892, redan de rninga och långa recitativen hvilar dock en W nande. Det faller på den gamla herrgårdens, hunnit blifva slutsåld. Den nya upplagan, som monoton och tröttande enformighet, som ej är innehåller icke mindre än 95 teckningar af Ebba riktigt lämplig för ett festspel. Ett felgrepp anse lindar, de hundråriga, som nu åter efter Carlin, däraf flere nya, kommer säkerligen att vi vara, att andra och tredje bilderna i festspelet en sommar blekna. Det faller på trädgården liksom den första i vida kretsar fylla ett verkligt äro till innehållet så lika hvarandra, att det nära där äppleträden digna af rödmogen frukt, SE behof. nog endast är de yttre dekorationerna, som skilja det faller metalliskt på de gyllene äpplena BL m dem åt.
Bref för sådant öfverllyttande stadgade ålder af sextiofem år, efter hvad upplyst är, berömligen förvaltat nämnde ansvarsfulla och besvärliga befattning under en längre tid, samt uti Gjertz hälsotillstånd, enligt Läkarnes intyg, icke kan förväntas sådan förbättring, att han blefve återställd till förmågan att kunna behörigen förestå en fängelse-inrättning af det omfång och inflytande, som den ifrågavarande, ansåg Hans Excellens, med synnerligt afseende å det Majoren Gjertz lemnade berömliga intyg, sig böra i underdånighet tillstyrka, det Kongl. Maj:t måtte, med bifall till ansökningen, täckas i nåder föreslå Rikets Ständer, att Majoren Gjerts, vid afskedstagande från omförmälde Direktörsoch Kommendants-beställning, kunde få å allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande af ett mot lönen svarande årligt pensionsbelopp af 1000 rdr banko. 4 Kongl. Maj:ts Nåd. Propoiition, N:o 59. Häruti instämde Stats-rådets öfrige ledamöter; och Kongl. Maj:t behagade i nåder bifalla hvad sålunda blifvit i underdånighet tillstyrkt; hvarom skiifvelse, sådan den nu till justering upplästes och finnes bilagd detta protokoll, skulle genom Stats-utskottet Rikets Ständer meddelas. In fidem Protocolli, C. P. A. HALLBÄCK. N:o 59. Ank. till Eip.-Utsk. den 19 Mars 1851, kl. 2 l. m. Kongl, lajits Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling samt om förändring i nu gällande stadga/iden i afseende pä irulelde räntors celi Kronotiondes utgörande och de årliga markegångsprisens bestämmande; Gifven Stockholms Slott den i Februari 1851.
För ordningen af den 3o December 1813 föreskrifver, nemligen i hufvudsladen hos Rikets Ständers Riksgälds-Contor och Hall-Rätten samt i landsorterne genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg och vederbörande Hall-Rätter eller Magistrater; börande afgiften för bevillningsslämplingen i Stockholm insättas för Riksgälds-Contorets räkning i Rikets Ständers Bank samt i landsorterne deponeras i Landt-Ränterien, . hvarifrån densamma levereras directe till RiksgäldsContoret; b) att å Riks-Stalen, unde* benämning af kortstämpelersättning, uppföres en summa, beräknad till medeltalet af den inkomst, barmhertighetsinrättningarne af kortstämpelfgiften egt under de sist förflulne tio åren; c') alt från Riksgälds-Contoret utbetalas årligen lill de barmhertighetsinrättningar, hvilka hittills egt inkomst af kortstämpel - bevillningen, den summa, som på hvar och en af dessa inrättningar sig belöper, efter samma beräkningsgrund, hvarefter beloppet af kortstämpelersättningen blifvit bestämd. Med afseende å stämpelbeloppel, har Utskottet vidblifvit hvad Utskottet i dess förra Betänkande tillstyrkt, eller 6 sk. stämpelafgift för 8 Bevillniugs-Utskottels Utlåtande If.-O 40, hvarje kortlek. Skadeslöst synes mig denna afgift kunnat förhöjas till 16 sk. Äfven med beräknandet endast af det nu kända icke betydliga årliga tillverkningsbeloppet, skulle dock stämpelbevillningen derigenom kunna inbringa circa ig,5oo R:dr om året och till icke obetydligt belopp inkomsten af denna bevillningstitel blifva ökad. Man har visserligen bestridt stämpelafgiftens ökande, äfven till det af Utskottet föreslagne ringa belopp, och dervid trott sig böra befara kortfabrikernes inom landet undergång.