Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För Kronoallmänningen Tiveden är en enahanda reglering verkstäld och derigenom 1000 Tunneland för Kronans räkning bibehållne samt Allmänningen i öfrigt upplåten till angränsande hemman, äfvensom förslag till Reglering af Parkerne Edsmären och Billingen samt Allmänningen Klyfta moen äro uppgjorde och för närvarande beroende på Kongl. Kammar-Gollegii pröfning. För de fleste af de öfrige Allmänningarne äro frågor dels om reglering efter förberörde grunder, dels om väckte eganderätts-anspråk för närvarande anhängige vid Domstolarne. De enligt fastställde regleringar för Kronans räkning bibehållne områden af Kronoparkerne äro behörigen afrösade, instängde och indelte till plantering, hedning och hygge traktvis efter det såkallade Forstsystemet, hvilket redan flere år varit med förmån iakttaget. De åtgärder med Recognitions-skogarne, som genom Kongl. Kungörelsen den 4 Februarii 181 x blifvit föreskrifne i afseende på bestämmande af anslag till derå belägne stubbeoch Röjselsrätts hemman och lägenheter samt Brukens behof af skogarne, äro längesedan fulländade, äfvensom Skattläggningar derefter skett, 11 men för närvarande hero på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning efter anförde underdånige Besvär öfver Kammar-Collegii i ämnet gifne Utslag. De enskilte skogarne äro merändels skiftade emellan de hemman de tillhöra och de begagnas åtminstone af Allmogen i allmänhet utan egentlig beräkning på framtida bestånd. I de orter, der tillgången är någorlunda rik, beräknar Bonden vid afsalu sällan något värde af sjelfva skogen, utan anser sig belåten, då han får det å skogseffecterne använde arbetet contant hetahlt. Således säljas skogseffecter på Torgen i Skara och Falköping, som likväl omgifvas af en skoglös ort, för ett pris, som endast motsvarar transporten och upphuggnings-kostnaden. Hägnader af stenmur och jordvall användas väl tämmeligen vidsträckt, men man har ännu ingalunda allmänt antagit den varsamhet vid jordvalls-anläggningar, som är nödvändig för dess varaktighet.
Ej må vid svensk domstol sak mot dansk undersåte upptagas i andra fall, än der domstolen vore behörig, om svaranden varit svensk; dock kan dansk undersåte, som någon tid i Sverige sig uppehåller, under denna sin vistelse derstädes, för gäld eller annan förbindelse sökas, der han finues. § 10. Å handling, på grund hvaraf någon vill söka utmätning i Danmark, skall Öfver-ståthållare-embetet eller Konungens Befallningshafvande, som derom varder anmodad, efter förefunne omständigheter meddela intyg, att handlingen är utfärdad i sådan form, som för exekution erfordras, samt att beslutet har den egenskap att medföra ovilkorlig exekution i öfverensstämmelse med hvad enligt svensk lag i allmänhet gäller om beslut, som eger laga kraft. Om expeditionslösen och stämpelpappers-afgift, åtecknnde allmänna handlingar, vare lag samma. § 11- Förestående stadgande» blifva gällande från den dag, som, efter det öfverenskommelse med Danmark blifvit träffad om en motsvarande lags samtidiga inträdande i kraft för nyssnämnda land, af Kongl. Maj:t bestämmes.» Varande det Danska lagförslaget af den lydelse bilagan till detta Protokoll utvisar. Hans Excellens yttrade härefter vidare: »Vid en lifligare beröring mellan tvänne närboende folk måste icke sällan fall uppstå, då, till skydd för förnärmade rättigheter eller till urskiljande af det rätta uti ett tvistigl förhållande, medlem af den ena nationen nödgas alt mot en medlem af den andra anlita domaremagtens mellankomst. Verkan af det beslut, som häruppå följer och derigenom tvisten skolat för all framtid slitas, blifver dock i en väsendtlig mån begränsad, så länge beslutet endast kan verkställas inom området af det land, den dömande myndigheten tillhör, under det att måhända all gäldenärens egendom finnes inom det andra landets gränser. Stater, som med hvarandra stått i ett vänskapligt förhållande, hafva derföre icke sällan, uti lag eller konvention, medgifvit, att under vissa vilkor, deribland synnerligast det af reciprocitet, inom deras område finge meddelas verkställighet å beslut, gifna af myndigheter, tillhörande den andra staten.
N:o 4, i anledning af väckt förslag om nya föreskrifters meddelande rörande tiden för utlysande och anställande af entreprenad-auktioner för Statens räkning; N:o 5, i anledning af väckt motion, angående förändring af vilkoren för åtnjutande af de åt yngre Universitets-lärare anslagne stipendier; N:o 6, i anledning af väckt fråga om reglering af Läns-indeluingen; * 172 Prot.-Utdrag den 21 Januari 1857. N:o 7, i anledning af väckt motion, om förhöjning i traktamentet åt Magistrats-personer och Borgare vid besigtningar och andra förrättningar för Kronans räkning; och N:o 8, i anledniug af väckt fråga om beredande af gudstjenstsoch skollokaler för Garnisons-församlingarne i Stockholm. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. I anledning af Banko-Utskottets Memorial N:o 11, om utseende af Revisorer och Suppleanter af Diskontverkens räkenskaper och förvaltning, samt i öfverensstämmelse med af Borgareståndet den 12 Maj 1855 fastställd ordning, beslöt Borgare-ståndet, i afseende på granskning af Banko-diskont-verkets förvaltning och räkenskaper: l:o Att till den revision, som omfattar förvaltning och räkenskaper år 1857, samt hegynnes den 1 Mars 1858, skall väljas en Revisor af Stockholm, och att den andre Revisoren skall utses af en ibland städerna Norrköping och Gefle, eller första Bergsbruks-distriktet, efter inför Stockholms Magistrat och Borgerskaps Äldste skeende lottning; och 2:o Att till den revision, hvilken omfattar förvaltning och räkenskaper år 1858, samt begynnes den 1 Mars 1859, skall den ene Revisoren väljas af staden Upsala, äfvensom att, för bestämmande, hvarifrån den' andre Revisoren till samma revision skall sändas, bör lottning likaledes inför Stockholms Magistrat och Borgerskaps Äldste anställas emellan städerna Nyköping, Fahlun, Örebro, Carlstad samt Fahlu bergslag; Om hvilka beslut underrättelse blifver genom utdrag af protokollet meddelad. S. D. Borgare-ståndet valde: Vid Läne-kontoret i Götheborg:
En sådan anmälan har nemligen ansetts nu mera öfverflödig och ledande till åtskilliga förvecklingar, hvarjemte den kostnad, som derigenom uppstode, ofta vore för mindre bemedlade qvinnor ganska känbar, helst då de hade sin bostad på långt afstånd från den Rätt, der nämnda anmälan borde ske, — och i denna åsigt bar, enligt protokollsutdrag, som till Utskottet ankommit, Bonde-Ståndets samtlige ledamöter förklarat sig instämma. Den fråga, som sålunda underställts representationens pröfning, eger väl icke samma principiela betydelse nu, som den hade år 1858, då det gällde att bryta en sedan uråldriga tider med vår lagstiftning införlifvad princip och, med undanrödjande af det absoluta förbudet i detta hänseende, göra den tjugufemåriga qvinnans myndighet beroende endast af hennes egen uttalade vilja. Men att borttagandet af den formalitet, som 1858 års författning uppställt, likväl är af sin praktiska vigt, bevisas af Bonde-Ståndets enhälliga instämmande i förslaget. Det ligger ock i sakens natur, att det friare deltagande i borgerliga yrken, som näringslagstiftningen medgaf qvinnan, skulle utöfva ett allt mägtigare inflytande så väl på riktningen af hennes uppfostran och första bildning, som på hennes sednare utveckling, och att, i följd deraf, ett allt större antal qvinnor skulle för hvarje år finna med sin fördel öfverensstämmande att sjelfva utöfva myndigheten. De förflutna årens erfarenhet torde ej heller hafva ådagalagt någon våda af den qvinnan genom gällande lagstiftning lemnade frihet, utan tvärtom bekräftat den vid lagens antagande gjorda anmärkning, att i qvinnans natur låge en till räddhåga gränsande försigtighet i ekonomiska angelägenheter, som gjorde att hon mera sällan än mannen utsatte sig för förluster i företag eller för vådliga spekulationer, äfvensom en större idoghet och sparsamhet, hvarigenom det en gång förvärfvade så mycket snarare bevarades och förökades.
Efter hvad här ofvan på sina ställen är vordet anfördt, betala resande i Danska Staterne nu för tiden per Sv. mil med ordinarie posten R:dr. Öre. för plats i täckt vagn c:a 1. 20. öppen plats 96. med Extra post, om 2 personer resa i egen vagn, hvardera minst . 1. 80. förhyrd d:o d:o 2. 16. oberäknadt Väg-, Bomoch Bropenningar. Preussen. Den åsigten, att Staten bör tillkomma Postregalet i dess mest vidsträckta omfattning, eller uteslutande rätt att befordra bref och personer, äfvensom paketer under en viss tyngd, med transportmedel, som ombytas under vägen, — denna åsigt har sedan år 1815 allt mer och mer i Tyskland gjort sig gällande. Dock icke ännu i alla Tyska Stater, enär, exempelvis, i Konungariket Sachsen vid 1858 års början gälde till efterlefnad en Postordning från år 1713, hvilken i flere delar var bygd på helt andra grundsatser, än dem nutiden hyllar. 28 Preussen. Redan tidigt bade Preussiska Postväsendet vunnit rygte om förträffliga anstalter för bref-, personoch paketbefordringen. Men det låg i sakens natur, att med den snabba utveckling och utsträckning af rörelsen, som utmärka vår tid, och synnerligast med afseende på jernvägssystemets utbildning, skulle de inrättningax-, som beräknats för andra förhållanden och behof, icke mera blifva tillräckliga och icke heller allestädes ändamålsenliga. A ena sidan åstadkom det allt mer och mer utbredda jernvägsnätet minskning i den förut vanliga poströrelsen; på den andra borde Postförvaltningen, i Statens och allmänhetens interesse, tillse, att detta nya kommunikationsmedel med fördel måtte kunna begagnas äfven för Post-trafiken. Ändamålsenliga anstalter för vinnande af detta syfte måste således vidtagas, och nödvändigheten af en genomgripande reform af det Preussiska Postväsendet kunde derför ej misskännas. Nedsättning af brefportot ifrån 19 till 6
Anslaget till befästande af Stockholms Avenuer. De Revisorerne häröfver tillställda Redogörelserna, h vilka i Kongl. Kammar-Rätten äro granskade för år i838 utan och för år i83<) med anmät kuingar, utvisa följande förhållande: ISebet» Balans från föregående året’. Behållningar Uppbörd: Kongl. Stats-Kontoret anordnat . Diverse inkomster år 1838. Credit. Utgift: Aflöning Stensänkning i Oxdjupet ■Generella utgifter . Marschkostnader Balans till följande året: Behållningar Enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 2 Mars ift38, hafva af en å Lilla Kreditivet anvisad summa, stor 5oo,ooo Rdr B:co, lill utbetalning i mån af behof, under loppet af åren 1838 och 1839, blifvit till Kongl. Krigs-Kollegii disposition anordnade 355,ooo Rdr, alt användas lill kostnader för försvarsanstalter å Stockholms avenuer, sålunda att till försänkningar i Oxdjupet och Pålsundet finge användas 2o5,000 Rdr, tili uppförande af en donjon-byggnad å Waxholmen, §3,333 Rdr 16 sk. och till sprängning samt andra förberedande arbeten för en tornbyggnad å Rindö kulle, 66,666 Rdr 3a sk. — Af dessa, jemte i öfrigt influtna försäljningsmedel, äro för ofvannämde arbeten, under båda åren tillsammans, använda 289,210 Rdr a3 sk. 7 rst. § 2. Af det till år i8/fo utbalanserade beloppet . Rdr 65,957: 12, 11. aro i Rikets Ständers Bank insatte . „ 51,694:34.
Norrige icke skall ha tillskyndats någon betydligare olägenhet genom beslutet om Judarnes uteslutande, synes mig vara litet eller intet bevisande, och dessutom här mindre väl applicerad i en tidpunkt, då, såsom Bekant är, motion vid Storthinget år 1839 blifvit väckt och upptagen, till afgörande vid nästa Storthing, om uppbäfvande af sista mom. af Norrska Grundlagens 2:dra som innefattar nyssberörde beslut; dels att, örn vi nu i vårt land ändtligen skola, i motsats till exemplet från Norrige, gå ettsteg tillbaka i humanitet och rättvisa, det undantags-stadgande, som, i likhet med Utskottens förslag, skulle handla om Judars uteslutande från inflyttning i Riket hädanefter, borde förflyttas till vår Grundlag; dels alt det ej bordt undfalla Utskotten, att orsaken till den vedervilja mot denna urgamla nation, som, af Utskotten åberopad, måhända ännu bär och der i vårt land näres, måste sökas äfven i den allmänna fördomen, som uppstått genom den stjufmoderliga behandling, Judarne rönt å Statens sida, om ock medgifvas må, att bland dem, likasom bland Christna, ogräs trifves bland hvetet; dels ock alt meningen å deras sida, som anse Judars inflyttning i landet böra medgifvas, icke lärer kunna vara den, att sådan inflyttning skall tillåtas utan urskiljning, eller för hela flockar af Bih. till R. St. Prot1840 och 1841- ^ Sami. 2 Afd. i3 Haft. 3 18 Lagsamt Allm. Besa).- och Ekon.-Utsk. Betänkanclej N:o 54- fattiga eller moraliskt förderfvade medlemmar af Judiska trosbekännelsen; nog af, att rättvisan synes påkalla, det man för dem ej gör större eller vidsträcktare undantag, än för utländningar i allmänhet, äfven af andra trosläror än vår.
685 försök att häraf sig begagna till stadgande af någon rabatt å äldre Sedlar mot nyare, serdeles i aiiagsne Landsorter; anser Banko-Utskottet sig så mycket häldre böra tillstyrka, att vid det uri ofvanåberopade Nådiga Kungörelse intagne stadgande framgent mä få bero, som, under närvarande förhållande med Bankens Vexel-functiooer , det synes af högsta vigt, att alla anstallfer må undvikas , som kunde rubba krediten, verka misstroende till Sedlarne eller föranleda till desses hastiga återbringande från deras nuvarande otrdoppsorter ; hvilket vördsamt underställes Riksens Hoglofl. Ständers nät mare upplysta oinprofning och godtfinnande. Rikets Högloft. Ständers Banko-Utskotts Betänkande, i anledning af den uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om allmänna Penningerörelsen och Myntvärdets upprätthållande vi ckte fi\,ga, om nedsättning af Öfver-Räntan 1 Banko-Diskont-Ver ket. Kongl. Maj:t har uti Dess Nådiga Proposition till Riksens Ständer af den to December 1817 om allmänna Pennrnge-rörelsen och myntvärdets upprätthållande föreslagit, att, till beredande efter hand af en mindskning uti Räntevilkoren inom Banko-Diskont Verket, Öfver-Kantan för de lyån, Sorn ej på dag inbetalas, måtte »edsättas ifrån i? till 8 Procent; men att Lag - €66 'Banko-VtsloMts Betänkande sökningarne deremot genast efter förfallotideti borde aga rum ; och har äfven inom Respektiva Stånden fråga , dels om öfverräntans nedsättning dels om dess totala upphörande, blifvit väckt. Desse frågo-t, såsom i sin tillämpning allena tillhörande Banko Styrelsens åtgärd , hafva af sådan anledning blifvit af Banko-Utskottet enskildt behandlade.
Afdelningen för stämpelbara tillverkningar, hvilken yttrat sig öfver hvarje fabrikation för sig, har sålunda anfört: att Bandfabrikationen, förut obetydlig, under åren 1859 och 1860 ytterligare aftagit, hvilket härledde sig deraf, att man i allmänhet af denna industrigren, mera än af de flesta andra, fordrade oupphörligen omvexlande nytt efter ofta förändrade moder, i följd hvaraf den Svenske bandfabrikanten, oansedt allt bemödande, hade svårt att uppdrifva sin industri och täfla med utländsk tillverkning, för hvilken senare här i landet dessutom städse visat sig stor begärlighet, helst då densamma tillfredsställde behofvet och smaken för ständiga omvexlingar; Stockholms stad. Näringar. Fabriker. 7 att den bättre konjunktur, som under åren 1856 och 1857 något ökade Färgerirörelsen, år 1858 åter aftog, hufvudsakligen till följd af de förhållanden, som då i allmänhet inskränkte all fabriksrörelse; att de högre belopp, som uppgifvits hafva under åren 1859 och 1860 ingått för verkställd färgning, härledde sig från det af Carlsviks aktiebolag, vid dess fabrik, inrättade färgeri för fabrikens egna, betydliga fabrikater, för hvilka färgningskostnaden under år 1860 ensamt upptagits till 35,000
Mätte medborgerlighctcn här killwäga bringa hivad i andra Länder endast nöden kunnat ästadkomma, och mätte wi alldrig förs' tjena den sörebräclsen att hafwa uturaktlätit nägot som kunnat bidraga till betta urgamla RikclL sjelfständighet och ära! Att dek nu uppgifne projectet till BewillningenS utgörande närmare än nägot hitintills i Swerige antagit, förenar rättwisa för de skattdragande, enkelhet i räkenskaper och upbörd, säkerhet för utbekommandet af Statens behof samt lätthet i tillämpningen af Beskattningen, det synes mig genom BewillningsUtskottets Betänkande och utarbetade förslag till en np BewillnirgsFörordning klart wara ädagalagdt. De grunder som ledt Utstottck finnas der uppgifne. Andra Länders exempel äro äfwcn äbcrvpade, och' den sä mycket äskade erfarenheten kan sälcdeS äswen ansöraS till detta Beskattnings, sätts sörswar Wid - Den 10 October. 408g Wid alla förra Bewill»ingar har man icke sä Mycket haft afseende pä rältwisa och Statsklokhet, som fastmera, att en witz päräknad Summa med säkerhet skulle kunna uttwingas. Ur denna synpunkt, har man rigtat laxe, ingen till sädana inkomster som äro de mäst gifna, de lättaste att ätkomma, men billigheten har mindre kommit i fräga. OZ man nu afwikit frän detta af gammal häfd helgade sätt, dä man wägat förcflä ett mera sysstcmatiskt, hafwa de förtryckta wärnlösa och behöfwandc, sä Mycket närwarande ställning det medgifwit, bliswit förffonte, men deremot em progressivt stigande afgift stadgad, för all inkomst af högre förmögenhet. Capitalisten och den rike Egendomsägaren fä widkännas de fattigares minskade utgifter.
Med värme tryckte han min hand och den bildsköna unga frun sade mig for min godhet — som hon behagade uttrycka sig — allehanda vackra ord. Och ändå visste de båda väl bäst, att det jag hade gjort ingalunda var min förtjenst. Åsynen af deras utomordentliga glädje och denna ovanliga lycka ändrade mitt beslut. Jag beslöt att försona mig med det skedda och icke företaga något, som kunde vara till skada för detta giftermål. Efter några timmar anlände vi till Miskolcz och firade dar i kretsen af en talrik och förnäm familj det på så ovanligt sätt tillkomna bröllopet. Jag reste hem med det glada medvetandet att detta giftermål berättigade till de bästa förhoppningar, lika mycket som hade det blifvit stiftadt på det normalaste sätt i verlden. Men det oaktadt föresatte jag mig bestämdt sedan dess att aldrig ttera resa under natten och denna föresats skall jag så visst aldrig svika. Vr Dagms Krönika. 20Med dessa ord slöt pastorn sin berättelse. » Och bar ni sedan ingenting hört om dem? » frågade den unge herr v. Zsoltai, som till och med glömde det flitiga ögon-språket med fröken Klara — med sådan spänning häugde han vid hvaije ord från den gamle mannens läpppar. » Jo då, och jag är ofantligt glad att kunna meddela er, att detta par är lyckligare än alla de, hvilkas förbindelser knutits på allra lagligaste väg. » » Utan tvifvel är denna berättelse mycket intressant, men om jag uppriktigt törs yttra mig ... » » Allt för gerna », sade pastorn, som uppenbarligen var förberedd på en motsägelse. » Jag tviflar på sanningen af hvad ni berättade. I våra dagar sker inga sådana äfventyrliga och snabba giftermål. Det är icke mera böjelse utan fastmera familjeoch förmögenhets vilkor, som bestämma öfver menniskor och hjertan. » » Men om jag med mitt hedersord svarar för sanningen af hvad jag berättat? » » Då måste jag ju tro det, ehuruväl jag annars hade hållit det för en saga. » » Ni kan och får ej tvifla, om jag säger eder, att det der brushufvudet och den der lättrogna damen inga andra äro an ... » » Ån? » frågade jag, gripen af en plötslig aning.
De äro att anse såsom en Statens egendom, under lagstiftande Magtens disposition, lika med ali annan det allmänna tillhörig egendom, Ibland sådana inrättningar är Danviks Hospital behäftad! med den olägenheten, att de till detsamma donerade hemman väl kunna med så kallad stadgeoch besittningsrätt säljas enskilde emellan, dervid en afgift hvarje gång lill Hospitalet erlägges, äfvensom Hospitalets rätt i öfrigt inskränkker sig till en viss årlig afgift af hemmanen; 216 Den i5 December e. m. men att de enskilde ägarne det oaktadt måste sakna Lagfart, och följaktligen frihét att inteckna hemmanen för gäld, hvarigenom, utan den ringaste nytta för inrättningen, hemmanens värde i enskildes hand är oberäkneligen nedsatt. Det förbehåll, sorn vid de erforderliga stadfästelser, dem HospitalsDirectionen lemnar till skeende försäljningar, egentligen lägger hinder för lagfarten och belåningsrätten, är, att om köparen, hans hustru och arfvingar, utan föregången disposition om besittningsrätten, genom döden afgår eller ock lemnar räntan obetald i 3:ne efter hvarandra följande år, räntorne icke allenast skola utsökas, utan ock hemmanen med all den der nedlagde byggnad, odling och förbättring, af hvad namn som helst, Hospitalet utan lösen hemfalla. Alt Hospitalet genom försummad betalning af räntor må kunna åtkomma hemmanen i följd af detta förbehåll, ingår troligen icke i beräkningen, och en långlig erfarenhet lärer hafva visat, att en så stor försumlighet hos hemmansägarne ej heller är att beräkna; ty jag tror icke, att Hospitalet på detta sätt ännu åtkommit något hemman. För att åter endast utbekomma räntorne, är en så stor försigtighet öfverflödig, då allmänna lagen i detta fall lemnar tillräcklig säkerhet. Men om ej blott detta förbehåll, utan ock det om Hospitalets rätt till dana-arf
Den bör granskas till sina principer; man bör undersöka, om icke dessa rubba allt samhällsskick, eller om icke åtminstone skiftena skola kunna verkställas med mera kostnadsbesparing, till större nytta och fördel för jordbrukaren. Jag har yrkat en revision af såväl skiftessom landtmäteri-författningarna; jag har i särskild motion begärt, att Ständerna ville hos K. M. anhålla om åläggande för KammarColltm att till K. M. afgifva utlåtande i ämnet, och jag tror, att KammarCoihm kan afgifva ett sakrikt yttrande i frågan. Men om Ständerna icke skulle vilja med mig häruti instämma, utan tro sig, utan sådana föregående åtgärder, kunna besluta i denna vigtiga fråga, önskar jag likväl, att Utsk. icke ville företaga partiella frågor om ändringar i Skiftesstadgan, utan betrakta ämnet i sin helhet, i sammanhang med instructionen för landtmätarne, samt hos K. M. anmäla grunder för rättelser i denna lagstiftningsgren. Endast på sådant sätt blir det möjligt att vinna ett system, som icke är bygdt på hugskott. Jag anhåller, att dessa anmärkningar må åtfölja remissen. Ilr Gyllenhaal: De anmärkningar, Hr Ehrencrona framställt emot mitt förslag, hafva redan under loppet af Den 3 Mars e. m. a53 sistl. Riksdag så ofta blifvit omsagda och öfvervågade, alt jag skulle fela j grannlagenhet mot R. o. Ad. om jag nu ville ingå i vederläggning af desamma. Jag förenar mig derföre i Hr Danckrvardts önskan, att Utsk:n ville taga noga kännedom om ämnet; och jag öfverlemna!- åt R. o. Ad. samt de öfriga Stånden att bedöma, i hvad mån mitt förslag är grundadt eller ej. Jag vill blott hafva äran tillägga, att många af de olägenheter, som blifvit framställda emot min motion, stå i uppenbar strid med den redaction af 12 Cap. 8 §. Skiftesstadgan, som återfinnes i K. Kungör, d. 9 Juni 1832. Der har man redan gutt långt fram till det mål, jag åsyftar.
England utvecklade sig till en fortgående spekulation, emedan det vore att förutse, att i sådant fall brist på kreatur för ladugårdarne inom landet tillfälligtvis kunde uppstå. lie af Herr Hjerta sålunda anförda skäl, hvilkas giltighet Utskottet i allmänhet erkänner, hafva dock icke tillämpning på hästar, hvaraf införseln, då den icke sker för rasens förbättrande, i hvilket fall Kommers-kollegium eger att medgifva nedsättning till fjerdedelen af den i taxan utsatta tull 10 R:dr stycket, väl kan draga denna tull-afgift. — Dä Utskottet emellertid icke ansett sig böra, för andra lika nödvändiga artiklar, på so gäng tillstyrka fullkomlig tull-frihet, inskränker sig Utskottet nu till dol förslag, alt införsels-afgifterna för alla Kreatur, utom Hästar, må nedsättas till omkring fjerdedelen af deras nuvarande belopp, nemligen: för Oxar frän 8 lill 2 R:dr, för Kor och Ungboskap från 4 till 1 R:dr, för Kalfva/' från 2 R:dr 12 sk. till 24 sk., för Svin, utom 40 Bevillnings-Dtskottets Betänkande, N:o 3. Brokar, till ,fiske. Brill. Bott. Lampor. Lim. fargaltar, som redan äro tullfria, från 2 R:dr till 24 sk. och för andra fyrfotade Kreatur från 1 R:dr 24 sk. lill 16 sk. stycket, hvaremot den Kommers-kollegium medgifna rättighet att tillåta införsel af kreatur till racers förbättrande, mot fjerdedelcn af den i taxan stadgade lull, efter en sådan allmän nedsättning torde, utom i afseende å stokreatur, böra upphöra.