Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. A. K; T Sedan vid sistförflutne urtima Riksdagj i anledning af väckt fråga om upphörande af den. så kallade Tullveds-intraden, sorn uti en del Fästningar och Garniz^ons-orter in natura utgått, då ved blifvit dit införd till försäljning , Riksens Ständer beslutit, att berörde tullinkomst skulle, emot ersättning af anslagne medel, till lika belopp med hvad derigenom influtit, afskaffas uti Calmar, Carlshamn, Jönköping, Malmö, Landscrona, Carlscrona och Christianstad 4 men, hvad särskildt beträffade Tullveds-intägten i Halmstad, förklarat sig, på anförde skäl, icke kunna dermed taga någon befattning; så 'har Riksdags-Pullmågtigen af Bonde-Ståndet från Hallands Län, Pehr Bengtsson, inkommit, | Allmogens i orten vägnar, till E. K. M■ med Underdåniga Skrifvelser» 171 > underdånig ansökning, att meranämnde Tulltägt för vedinförsel.n dragen; hvilken underdånigt ansökning, ; jemte vederbörandes deröfver afgifne underdåniga Utlåtanden, E. K. M., genom Remiss af den 18 sist!. Januarii, till Riksens Ständers Stats-Utskott i Nåder öfverlemnat. Af handlingarne i detta mål hafva Riksens Ständer inhämtat: att Tulltägten af den till Halmstad inkommande ved skall vara af så urminnes häfd, att ej någon Författning är känd, hvaraf kunnat upplysas, när denna Tull-afgift tillkommit: att Tull veden, sednast, genom K. M.-ts Nådiga Bref till Dess och Rikets KaminarCoilegium och Stats - Contoir den 8 October 1783, blifvit Staden försäkrad och uppbäres med en stock af hvarje iass: att af samma ved, 3;ne stockar, hvarje söcknedag under 7 månader årligen , lefvereras till Kronohäktet på Halmstads Slott: att hvad af merberordd ved blifvit, efter afdraget till Länshäktets behof, öfrigt, är, såsom en Stadens inkomst hvart 3'.dje år på offentlig
Soldatbilduing, samt undervisning i handtverk och slöjd, angående sockenskolornas utvidgande för meddelande af. I. 351. R. 354. ( 12Ö ) Se vidare Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 91. Sparre, Grefve Claes Otto, yttrande. V. 113. Sparre, Grefve Claes Roberl, yttrande. II. 371. Sparre, H. Ex. Grefve Gustaf Adolf yttrande. Spelkort, angående bestämmande af ersättning till de personer, som i behörig ordning förordnas att i egenskap af kronoombud vara närvarande vid bevillningsstämpling af. I. 409, 410. R. 494. II. B. 223, 229. Å. 232. U. 555. A. 712. V. B. 139. A. 159. E. 468. Spö- och risstraffens verkställande vid arbelsfängelserne samt Kyrkopliktens undergående vid den Gudstjenst, som i dessa fängelser hållas, angående. I. 309, 310. R. 312. Se vidare LagUtskottets Betänkande N:o 93. Sqvadronsmärken, angående upphörande vid indelta cavalleriet af nummerhästarnes förseende dermed. III. Stadga, angående försvarslösa och till allmänt arbete förfallne personer, rörande ändring af Kongl Maj;ts nådiga. I. 174. R. 179. Se vidare Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkande N:o 44. Stadgar till ordnings vinnande vid Ridderskapets och Adelns sammankomster samt det den 4 December 1834 dertill beslutade tillägg, angående uppläsning af. I. 4. Stapelstads-rätt för staden Sölvitsborg, angående. II. B. 363, 391. A. 397. Stapelstäder, om rättighet för dem att, utan föregången tullbehandling ä inloppsorten, få omlasta och hemföra sina med skeppslägenhet till annan stapelstad ankomna tullbara varor. V. A. 31.
– Nu inkom fru von Horst, och de tillbragte tillsamman en af dessa tre lyckliga aftnar i veckan, utan hvilka doktorn ej kunde uthärda de öfriga fyra. Då de skulle skiljas, frågade Klein: ”Nå, min fröken! huru går det, med ert löfte? – Maria skyndade ut och kom genast tillbaka med ett papper, hvilket hon utbredde på bordet för moderns och doktorns förvånade blickar. Det var en målning af hennes egen hand, som föreställde moderns sjukrum. En svag lampa upplyste det. På en hvilsäng låg fru von Horst utsträckt, blek, som det tycktes i det sista, afgörande ögonblicket. Vid hennes fötter satt Maria på en pall, och lutade sitt ansigte mot sängkanten. Klein stod böjd öfver den sjuka, och höll med ena handen hennes puls, i den andra ett ur, hvarpå han tycktes räkna. Hans ansigte uttryckte oro och medlidande. Dragen voro så troget återgifna på papperet, att doktorn och fru von Horst ej kunde se sig förnöjda på Marias lyckligt utförda arbete. ”Sannerligen, Maria,” sade mamma, hvilken dömde såsom kännare i en konst, hvari hon fordom egt stor skicklighet, ”du förtjenar beröm. Åt hvem är denna tafla?” ”I fall ej mamma har något deremot, har jag tänkt ...” hon tvekade med fortsättningen. ”Nå, säg ut, kära barn! Jag gillar på förhand.” ”Den är då er,” sade Maria och räckte den åt Klein, ”om ni ej försmår den.” ”Ack, bästa fröken! ni gör mig härigenom oändligen lycklig,” svarade doktorn, och emottog den kära gåfvan. ”Öka blott ännu er godhet med att på morgondagens slädparti tillåta mig köra för er, så kan jag säga, att lyckan utvalt mig till sin gunstling i afton.” Maria såg med glad öfverraskning på sin mor. ”Det kan du visst lofva, mitt barn; du behöfver nog komma ut någon gång. – Maria gjorde då en lätt böjning på hufvudet, hvilket gällde som svar, och Klein tog afsked. Ur lätt begripliga skäl talade ej mor och dotter ett ord om det som förefallit.
Jag borde visserligen, och saknar ej goda skäl dertill, härvid göra en exceptionf om jag icke ansåg det vara indelicat att hålla en panegyrik öfver en person som, sitter här närvarande. Herr Tham, som nyss gjorde en sidan, yttrade att RiddarhusSecreteraren nödvändigt borde vara Tjensteman i Staten, och att han ej annorlunda hade tillfälle att uppöfva sina själsförmögenheter. Detta yttrande förutsätter i sanning en egen åsigt af RiddarehusSecreterare-tjensten, och ännu mera af de Secreterare, som Ståndet fordom haft. Det är likväl bekant, att man ibland dem räknat personer, som icke blott uppfyllt deras plats här vid bordet, u:an äfven intagit ett utmärkt rum i Fäderneslandet» JLätdomsHistoria. Detta skäl lärer så* Den r7 Octoher e. m. ledes icke tjena till vederläggning af Grefva Cronbjeims Motion, om hvars remitterande till R iddarehusljtskottet tillika med dervid gjorda anmärkningar jag nu vördsamt anhåller. Herr Riben, Carl Wilhelm’. Da jag nu går att yttra mig i detta ämne, hvilket jag anser icke vara utan vigt, börjar jag med att öppet förklara, det jag delar den opinion, sorn inne^ fattas i Grefve Cronbjeims motion ; och då densamma tvifvelsutan till Riddar hus Utskottet remitteras, förmodar jag att Utskottet icke förbiser att inför Ridderskapet och Adeln fullständigt framlägga RiddarhusSecreterareEmbetets Historia.
Maj ts skärskådande och afgörande detsamma öfwerlemna Sedan härom olika meningar upkommit, jämnkades saken sä, at Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde Proposition, at Ridderffapet och Adeln mätte hos Hans Kongl Mast anmäla följande underdäniga önskningar, hwilka i Grefwe v« la 6216^8 Dictamen blifwit föreflagne, nemligen: 1:0) At legan för Kronoskjuts mätte blifwa förhöjd til likhet med legan för Gästgifwareffjuts. 2:0) At wid täg och i allmänhet wid all ingria otering trouppens aflöning blefwe sädan, at nödig föda enligt Marpegängs - Tapa kunde af wärdarne möjeligen an,caffas. Detza bäda puneter blefwo af Ridberffape och Adeln bifallna. Den tredje af Grefwe ve la 6sräis före slagne Punct lydde som följer: AL H63 Den 28 Imri!. o AL wista Deputerade sä wäl af Adel och Ständspersoner som menige Allmogen inno nr bwarje Fögderi eller Härad malte wäljas af Jnwänarne sjelfwa, hwilka i allt hwad skjuts och inqnarlering angä, agde al emottaga Landsböfdingens eller högsta Ali lita i re Befälhafwarens reguisitioner, och at Krono-Fogdar, Läns och Fjerdingsman, i alla de mål, som med skjutsens fördelande eller inquarteringens upgörcnde gemenskap ägde, stöde under desta Deputerades immcdiata tilspn och ordres, til undwikandc af de mängfaldiga oordentligheter, den orattwisa, som sä ofta wid Krono - skjutsningar sig hittils tildragit, och med allmogens förderf och prästande riktat någre fä personer.
A ena sidan kan jag för öfrigt icke undgå alt erkänna riktigheten af Hr Dalmans påstående, att 56 § Reg.F. verkligen bör anses såsom en special-lag; men å andra sidan har jag icke eller funnit några Hagor i Hr von Hartmansdorffs deduction, då han consequent ådagalagt, att det är både naturligt och förenligt med lag, att vissa grundlagsfrågor kunna förfalla; och då jag således öppet måste förklara, såsom en indirect vinst af debatten, att samtlige talare derunder fullkomligen pulveriserat grundlagen, hvad formen beträffar, hvilket måste vara ett bevis för nödvändigheten att skaffa oss andra grundlagsparagrafer, så vet jag i sanning icke något annat återstå, än att söka på ett hittills oförsökt sätt komma ifrån denna sak, och då hemställes vördsammast, om icke man borde följa den praxis, som Hr von Hartmansdorff vid förra riksdagen föreslog, att nemi. 11. o. Ad., med vidblifvande af sin tanke i hufvudsaken, rakt förklarade sig ogilla Utsk:s motiver och utlåt, i öfrigt, samt derpå varsamligen lade detsamma till handlingarne. Jag medgifver, att detta icke alldeles öfverensstämmer med formerna, hvadan jag ock bestridde detta förfarande då; men i ett sådant fall som detta, då samtlige meningarne, från hvad synpunkt de än åro uppfattade, blifvit med logisk stränghet deducerade och bevisade vara riktiga, men man ändock för ingen del vill ingå på någondera, hvad i all vcrlden, mine Hrr, viljen J då göra? Skulle icke de af Hrrme, som nu egentligen vilja före - Den 28 Mars f. m. 473 rekomma det rysligt tillämnade prejudicatet, vilja upplaga detta Hr von HartraansdorlTs genom prejudicat upprättade sätt lill motstånd? Han åtminstone lärer icke kunna motsätta sig detsamma, och vi kunna således vinna åtminstone det ändamålet, att få slut på saken. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag ämnar icke mån ga minuter förlänga discussionen, då jag fullkomligen delar R. o. Ad:s åstundan alt snart se den slutad.
Posse har, i hänseende härå, äfven ansett att antagandet af förslaget icke innebär någon förändring i Den 15 Februari f. m. 55 de konservativa och de libera elementernas nuvarande förhållanden uti IliksSt:n; men sislbemälde värde talare har förbisett den vexelverkan dessa idéer kunna hafva på hvarandra, då de få under gemensamma öfverläggningar, fritt uttala sig. För öfrigt, om äfven sjelfskrifvenhelens afsägande kan och måste bos mången vara förenadt med en stark känsla af den npotfring dervid göres, så är ä andra sidan ganska säkert, alt dess utöfvande äfven medför betydliga och kännbara, enskilda upoffringar. Alt lemna sitt hem och vården af sina angelägenheter under den långa tid, som en Riksdag gemenligen varar, kan för hvarje i landsortern bosatt adelsman, sorn hitkommer till bivistande af våra riksmöten, icke annat än både i pekuniärt och andra hänseenden medföra stora svårigheter. Skulle R. o. Ad. likväl icke vilja antaga det nu hvilande förslag, så vill jag gerna uti detta afslag se ett slags löfte och en föresats, att de värde ledamöterna, åtminstone flertalet af dem, icke heller, sedan denna vigliga fråga är afgjord, lemna detta hus och begifva sig till sina enskilda sysselsättningar. Jag skulle i sådant fall gerna tro på en bättre framlid i delta hänseende, och icke tänka på den erfarenhet jag i detta hänseende insamlat under det förflutna, då vid en annalkande vacker årstid, man sett en mängd bland Ståndsbröderna försvinna, såsom agnar för vinden; och då, uppå gjorda försök att medelst vänskapligt öfvertalande qvarhålla de aftågande, man fått till svar, alldeles som det svarades i Canaans land enl.
Remitterades lill StatsUtsk, 9:o K. Mrs nåd. propos. af d. 2 dennes, t anleda, af gjorda ansökningar om eftergift af kronans rätt tili ett efter trumpetaren Mårten Wippe! fallet dana-arf. Remitterades till StatsUtsk. 10:o K, M:s nåd, propos. af d. 2 dennes, angrde eftergift af ett kronan tillfället dana-arf efter aflidna hushållerskan Ghristina Bengtsson. Remitterades till StatsUtsk, lim K. M:s nåd, propos. af d. 3 dennes, angrde afsöndring af jord från indragna möns te e sk r if v ar e-b o st ä 11 e t vid f. d. adelsfane-regrtet Selleberg Börje Olofsgården till, byggnadsplats och omgifning för ett skolhus i Rockeby församling inom Skaraborgs län. Remitterades till StatsUtsk, 12:o K. Mrs nåd. skrifvelse af d. 3 dennes, angrde afskrifning af ett aflidne majoren J. Wernbergs sterbhusdelägare till gäldande ådömdt ersättningsbelopp för en vid Götheborgs, artilleriammunitions-förråd yppad balans. Remitterades till StatsUtsk. 13:o K. Mrs nåd. propos, af d. 18 sisth November, angrde bildandet af ett nytt artilleri-batteri att förläggas i Norrland. Remitterades till StalsUlsk. 14:o K. Mrs nåd. skrifvelse af d. 3 dennes, i fråga om upphörande af invalid-inrättningen å Ulriksdal. Remitterades till StatsUtsk, 15:o K. Mrs nåd. propos. af d. 3 dennes, angrde den s. k, kurhus-afgiften. Remitterades till Beviln.Utsk. 16:o K. M:s nåd. propos. af d. 3 dennes, angrde särskilda åtgärder till hospitals-fondens understödjande.
De underrättelser sorn på denna väg vunnits hafva varit af en märkelig nytta ; äfvensom en af Commendeur-Capitainen m. m., Friherre A. Klinckowström sjelfmant till Banco-Fullmägtige inlemnad beskrifning om de i Amerikanske Fristaterne brukliga Banco-Notér, hvarå Figurerne anbringas efter en af Perkins uppfunnen egen konstsvarfnings-method , har gifvit mycken ledning för Fullmägtiges åtgärder härutinnan. Efter Professoren Paschs återkomst till Fäderneslandet hafva Fullmägtige^ låtit inrätta, under hans ledning, ett Laboratorium inom Bancohuset, der försök i smått blifvit och blifva anställde, med afseende på tjenlige förbättringar i de för Papperstillverkning hittills brukliga methoder, hvaraf resultaterne sedermera småningom vid Tumba Pappers-Bruk mera i stort tillämpas och närmare pröfvas. Och genom afhandling med Mynt-Proberaren C. A. Broling har Banken föröfrigt blifvit ägare af en för ändamålet tjenlig Konst-Svarfstol, hvilken bemälde Mynt-Proberare sjelf och ensam bringat i fullfärdigt skick, samt derå redan verkställt hvarjehanda, egenteligen för Sedelfabrikation beräknade, konstsvarfnings-gravurer. I följd af desse vidtagne åtgärder äro Banco-Fullmägtige nu i tillfälle att för Rikets Ständer framlägga, ej allenast prof på sådane hittills i Sverige ej tillverkade Papperssorter, B 2 som Berättelse sorn egna sig alt (ill Ssdel-Mynt nyttjas, utan äfven Modeller för några Sedel-valeurer, förslagsvis utförde, dels i ritning, dels ock i konstsvarfnings - gravure, efter 2:ne olika methoder. Genom Ledamoten bland Banco-Fullmägtige, Ofverste Lieutenanten J. G. Hjerta, som , i förening med speciela Inspectionen öfver Tumba Bruk, åtagit sig det närmare inseendet å allt hvad med desse föremål äger gemenskap, blifva öfrige hithörande upplysningar och detailler Rikets Ständers Banco-Utskott meddelade. VII.
Jag ber, att Ståndet ej må fästa mycket afseende på de löften vi så ofta erhålla, att få se UppfostringsCommitteens Betänkande, och de undergörandekurer, som deri skola innehållas. Såii It. tö Den 6 F e b r u a r i i e. ra. sorn mig är sagdt, lära vi knappt få se något häraf under Riksdagen, och i alla fall ger Herr von Hartmansdorffs nu afgifne yttrande mig så föga hopp, att vi skola få se något af verklig nytta, der frågan ej är att Blott genom ord, utan i sjelfva verket genom kraftfulla och ändamålsenliga åtgärder, sätta församlingarne i tillfälle attsjelfve öfverenskomma och besluta om sina und er visnings-anstalters förbättrande, alt jag tviflar något skäl härifrån kunna hämtas för oss, att vänta till den lyckliga tidpunkten af Betänkandets framträdande i dagen. Hvad åter beträffar Herr Ribbings yttrade farhåga, att Moderförsamlingarnes stora cirklar skulle öfvervälta Annexförsamlingarnes små trianglar; så lärer den finnas utan särdeles grund, då man besinnar, att för sammanbyggnaden ej är nog, att Moderkyrkan är förfallen, utan att bägge församlingärnes kyrkor skola behöfva ombyggas, och att pluralitetens beslut skall underställas Biskoppens pröfning. Härigenom är alldeles icke gifvet, att den nya kyrkan skall byggas på samma ställe, som den gamla, utan lära väl Biskopparne härvid så medla mellan cirklarne och trianglarne, att den nya kyrkan äfven kommer att stå någorlunda midt i byn. Herr Ribbing har vidare åberopat sin egen erfarenhet af en vexelundervisningsanstait, der barnen ej infunno sig oftare Den 6 Februarii e. m. 343 än dc blefvo ditdrifne af svält. Delta bevisar hvad jag förut sagt och nu åberopar, att inga institutioner lyckas som uppställas isolerade, utan att alla saker och förhållanden böra så ordnas, alt de bero af och inverka på hvarandra.
Högloft. LagUtffottet. Herr Borgmästaren LänMröms Memorial, angående utarbetandet af en Lag, som stadgar gräntsor för Dispositionsrätten af fastigheter, och i synnerhet jord pa landet, till förekommande af sa fördärfliga Författningar, som en del FideiCommist stiftclser-I Och stulle de Resp. MedStändcn wördfamt och -vänligen härom underrättas. Ut supra. kx ?rotoco!Io ll. ketLislon. S. D Efter uppläsande af Högloft. SkalöM skottets twenne särstildte PcotocollsUkvrag af d. zr Zferde Bsnd. Nw 45, 46. näst. 254 Den 4 November. nästledne Ock. i anledning af twenne frän Hederwarda BondeStändet, under d. i8 och 20 Ock. remitterade) af Riksdagsmannen ^oli. IckaZnus 'iVesbn^ -ingifne Memorialer, rörande dels dispositionen af Johannisbergs Kungsgård, och att Hemmanen Kurön, Ridön och Westeräng, icke mätte förblandas med Kongsgården, utan deras Aboer fä lösa en fortfarande besittning och Skatterättighet, dels och äkerkallande gf till enskildt? personer gjorde förläningar af Kongsgärdar, samt deribland Johannisberg m. m., fann BorgareS ändet, att, fä wida Wesling uppgifter om ofwannamnde Kongsgärd och Hemman, efter hwad Utskottet lillkännagifwit, funnits mot rätta förhållandet stridande, Ständet för sin del icke annat lunde, än med bifall till Utskottets yttranden, äfwen deruti instämma, att berörde uppgifter något »vidare afseende icke förtjena. Och skulle de Resp. MedStänden jemte Högloft. StatsUtskottet wördsamt och manligen härom underrättas genom detta Protos collsUtdrag. Ut supra, Lx krotocollc» H. keterston. Utdrag af Protocollet hällit hos BondeStänLet d. 26 Sept. »829.
Jag anhåller att få styrka detta med uppläsande af Utdrag af Protocollet för den 27 Februarii samma år, så lydande: ”Upplästes ånyo Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 27 Februarii på bordet lagde ProtocollsUtdrag, rörande Inqvarteringsoch Service-afgift af Städerne och landet, med undantag för Roterade Hemman, till ersättning åt invånarne i de Fästningar och Städer, der Truppar äro förlagde. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ettDictamen, som upplästes, så lydande: / Den af Herr AdvocatFiscalen Falkman i Välloflige BorgareStåndet väckte fråga om ett allmännare deltagande i ersättning för de Städers invånare, der Regementen äro i Garnizon förlagde, har väl Högloflige Ekonomioch BesvärsUtskottet hufvudsakeligen af slagit, men då Utskottet, under medgifvande af rättvisan af ett allmänt deltagande i allmänna förbindelser, egenteligen hämtat Den i5 Januari'! e. 111. 229 skäl för dess afslag i allmän brist att uppfylla de behof och bestrida de utgifter, som nödige äro, får jag dervid göra den anmärkning, att Utskottet synes mig böra hafva lemnat uppmärksamhet åt skillnaden emellan allmänna förbindelser och sådane lokala skyldigheter, sorn äro fästade vid vissa stånd och näringar; till hvilken senare egenskap, den ifrågavarande synes mig böra hänföras; men att Utskottets tanka icke är sådan, upplyses af dess tillstyrkande, ej allenast att Caserner böra af allmänna medel uppbyggas, der de tarfvas, utan äfven att Stall och Foderrum, utan afseende på den i allmänna tillgångar medgifne brist, genast böra på allmän bekostnad byggas, der Garnizon af Cavallen nödig anses.
Kejsaren är för öfrigt också ifrig jägare, och vestibulen och trappan i villan prydas af en mängd hjorthufvuden och hufvuden af stengetter, som stupat för kejserliga kulor. Kejsarens rum i den vackra villan äro ganska anspråkslösa, men kejsarinnans deremot nästan praktfulla, tapetserade i rosenrödt, perlgrått och ljusblått siden och uppfylda af sällsynta möbler oeh konstsaker. Kejsarinnan har • — eller hade åtminstone för några år sedan — en stor engelsk dogg, som hon mycket höll af och som följde henne öfverallt. Han hade sin sängplats i ett förmak, och för sin uppassning en särskildt betjent, en i dyrbar drägt klädd neger, som kejsarinnan fått till skänks af vicekonungen af Egypten vid hans besök i Wien, oeh för hvilken hon icke kunde utfinna någon passande tjenst eller sysselsättning, eller ens viste hvad hon skulle göra med, tills hon i en lycklig stund fick den ingifvelsen att låta honom blifva hundbetjent — en syssla, som ypperligt stod tillsammans med hans forna vanor och outrotliga lätja. Här ute i den härliga dalen, der bergfloderna Ischl och Traun sammanflyta, der Alpernas snöhöljda toppar skimra bländhvita och rosenröda ofvan om mörka furuskogar, medan nere i dalen frodas en yppig, nästan sydländsk växtlighet, här för kejsarparet det enkla, sorgfria lif, som bä3t behagar de båda höga makarne. Här ser man kejsaren med någon af sin uppvaktning, midt ibland öfriga gäster, sitta i skuggan af träden utanför något litet kafé, röka sin cigarr och dricka en kopp kaffe, » precis som annat falk » och utan att man besvärar honom med någon nyfikenhet eller några särskilda anordningar. Ganska ofta möter man kejsarinnan, åtföljd af sin stora engelska hund, antingen i sällskap med sin gemål eller med sin äldsta dotter, erkehertiginnan Valérie.
Om Ståndsinrättningen, såsom sådan, är i våra dagar ej mycket att säga; efter att en gång väl hafva fullgjort sin mission, har den numera inför det politiska medvetandets domstol blifvit för länge sedan utdömd; och detta är någonting så all mänt erkändt, att äfven ibland de mest afgjorda motstånriarne till hvarje slags reform finner ifrågav:de institution i vår tid högst få, åtminstone öppna försvarare. Våra Stånd, fordom Deu i December. ?39 uppträdande pä den politiska kampplatsen i fyra mäktiga, tätt slutna kolonner, emellan hvilka intet rum var lemnadt för andra elementer, hafva under tidernas lopp nödgats se icke blott luckorna fyllas med många andra fullt ut lika berättigade samhällsklasser, utan ock sina egna leder genomkorsas dels af främlingar, inflyttade från de orepresenterade klasserna, dels af ympqvistar från sjelfva Med-St:n. Så finnér man t. ex. numera äfven i det jemförelsevis mest rena Ståndpt, det högvördiga, den verldsliga vetenskapen vid sidan af den högkyrkliga doktrinen, tvenne elementer, emelian hvilka annars af ålder icke alltid lärer ha ansetts råda just den allra närmaste valfrändskap. Så finner man ock numera sjelfva Bonde-St:t icke så strängt afslutet som tillförene; och det är icke blott de under senare riksdagar gjorda grundlagsändringar, det är tidens hela rigtning, som ovilkorligt leder till elt sådant resultat. Inom Borgare-St:t har plats blifvit upplåten icke blott åt målsmännen för alla möjliga yrken och industrier, utan ock åt dem, hvilka i sin egenskap af husegare icke egentligen utöfva någon slags industri. Och hvad detta Högloft Stånd angår, fordom uteslutande egnadt åt krigareyrket och den högre statstjensten, så företer detsamma numera en så brokig mångfald al yrken, att någon annan gemensamhet än födselns svårligen inom detsamma lärer kunna igenfinnas. Att sålunda Stånden redan nu befinnas i det närmaste sprängda och i ett tillstånd af upplösning, lärer väl näppeligen kunna förnekas.