Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Stats - Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 10 f tini i ISIS. D. Justerades UtskottPts Utlåtande i anledning af erhållen fjterremiss af frågan, angående anslag af medel tili Kongl. Theatrens underhållande; Hvarvid Herr Contre-Amiralen SchutZercrants anförde: ’ Då Höglofl. Utskottet förklarat sig anse T heatfens bibehållande, utur flere skäl, böra befrämjas; hämtar jäg anledning till den slutföljd, att Höglofl. Utskottet, lika med mig, funnit denna Inrättning vara af allmän egenskap och inflytande; hvadan jag för min del icke kan instämma uti det tillstyrkande, att Stockholms Innevånare jemte de Resande, som Spectaclerne bevista, ensamma, skola vidkännas utgifterne för Inrättningens underhåll. — Många af desse Personer begagna högst sällan Spectaclerne , och för dem bl ifver den ifrågavarande Afgiften ganska kännbar. Dessutom gifves alldeles ingen Controll uppå denna afgifts utgörande i synnerhet af Resande; Och på sådane grunder, tror jag lämpeligäst vara, att det anslag, som för Kongl. Theatren finnes nödigt, må genom allmän Bevillning utgöras. bihang till Riks-Si. Prat. i$i7 1S1S. i’.de Sami. N:r tji, 2^5, l84a Statsoch Banko Utskottens Betänkanden. Hvilken Reservation, uppl begäran, skulle åtfölja Utlåtandet till de Respective RiksStånden. Som ofvan. Rikets Högloft. Ständers sammansatta Statsoch Banco-Utskotts
Gr. Lagerbjelke har i sjelfva hufvudsaken yttrat, att man af Utsk. väntade att det skulle lemna ärendet utredt, fullständiga motiver etc. — detta är just hvad äfven jag anser vara Utsk:s pligt, och om Utsk. derföre vill söka förskaffa sig alla möjliga sådana inhysningar, sorn kunna leda till upfyllande af denna förbindelse, tror jag att Utsk. i sådant fall förfarit ganska rätt. För min del har jag aldrig varit serdeles varm för åstadkommandet af den ifrågavande öfversättningen, tryckningen och utdelningen af den Norrska bränvinslagen med dess motfver, men jag vet att åtskilliga ledamöter af Utsk. hafva önskat atti så skulle ske, och de hafva såsom skäl derför andragit, att om de ifrågavande handlingarne icke öfversattes, skulle läsningen deraf för mången, som icke vore van att läsa det Norrska språket, blifva allt för besvärlig ; på denna grund har äfven jag tyckt det vara skäl att bekosta en öfversättning, helst då den i allt fall skulle bestridas af den enda Kanslist, som är hos Utsk. anställd, hvarigenom kostnaden för Staten blefve ingen, då deremot den lättnad öfver - 206 Den 25 Januari. ‘ sättningen skulle medföra för dem som önska af dessa handlingar taga kännedom, skulle blifva högst betydlig. Hufvudsaken i förslaget är icke att få den Norrska bränvinslagen öfversatt och tryckt, ty den hafva vi redan förut i mångfaldiga skrifter och exemplar, utan att få de motiver som åtfölja densamma, hvilka afgåfvos af en serskild Komité, som hade sig updraget att inhemta förhållandena uti andra länders bränvinslagstiftning, och innehålla korta men ganska fullständiga upgifter i denna väg. Skulle också dessa upgifter icke numera hafva det fulla värde sorn hittills, emedan på de 6 år, som förflutit sedan Betänk, skrefs, åtskilliga ändringar kunnat ske, innehålla dock dessa motiver i korta sammandrag underrättelser om det egentliga hufvud-innehället af andra länders bränvinslagstiftning, hvilka jag tror att man skall finna sig ganska belåten att bär få inhemta om man icke har tid och lust att genomgå de luntor, sorn i detta afseende äro från andra länder införskrifne.
43 vit börjad, nya fängelser redan äro färdigbyggda och lill begagnande upplåtna: i hufvudstaden för Stockholms län, i Linköping för Östergötlands län, i Christianstad för Christianstads län, i Carlstad för Wermlands län och i Gefle för Gefleborgs län; äfvensom nytt fängelse i Falun för Stora Kopparbergs län finnes nära sin fullbordan; varande för öfrigt och ytterligare sådana fängelser under byggnad: i Carlskrona för Blekinge län, i Wexiö för Kronobergs län och i Wenersborg för Elfsborgs län, samt förändring och utvidgning af Skaraborgs länsfängele i Mariestad likaledes företagen. Då Regeringsformen ålade Justitie-ombudsrnaunen att, jemte redogörelse för hans Embetsförvaltning, ”anmärka Lagars och Författningars brister och uppgifva förslag till deras förbättring,” tvifvelsutan en ibland de vigligaste af alla Embetet tillhörande pligLer, hade Lagsliftarne säkerligen tagit i betraktande svårigheten för honom att uppfylla denna pligt, ehvad man afsäg dess föremål eller den pligtskyldiges förmåga och möjligheten för honom att deråt egna den tid och det arbete, ämnets vigt fordrade. Redan uti min vördsamma berättelse till 1840 och 1841 årens riksdag, är denna tanka uttalad. I hvad mån en sådan pligt blifvit, efter min förmåga^, uppfylld, ej mindre vid samma riksdag än vid den derpå följ:!a af åren 1844 och 1845, hafva Rikets Högloft. Ständer Sjelfve ägt tillfälle att bedöma. De framställningar och förslag, hvilka vid dessa begge riksdagar blifvit Rikets Högloft. Ständers ompröfning underställda, hafva hufvudsakligen och till största delen gått i den syftning att, under särskilda af Lagstiftande Makten förordnade, snart fyratioåriga förberedningar till öfverseende och omarbetning af vårt hela lagverk, hvarigenom dess vidlådande brister skulle kunna på en gång afbjelpas, undanrödja de väsentliga bristerna särdeles i brottmålslagarna, och tillika främja öfvergången lill elt bättre och med Lidens fordringar öfverensstämmande lagsystem.
Eskilstuna FristadsMedel Utgöra, enligt Kongl. Collegii berättelse, endast looo R:d årligen, hvilka, i följd af Kongl. Brefvet den li Juli 1799, utbetalas från JernContoiret af så kallade Extra Jern-Ldcent-Fonden; deraf utgå årligen löner: Till Fristads Directeuren 500 R.d. Till Ordningsmannen 83 16 sk. Och sorn härförutan berättelsen allenast innehåller, att öfverskotta af dessa Medel bör till förefallande byggnader och andra utgifter användas; men deremot saknas all upplysning, såväl, om dessa medel verkligen utgått, som huru och till hvilka utgifter de i sådant fall blifvit använda; så hafva Revisorerne icke varit i tillfälle att behörig granskning öfver dessa Medel anställa. Vid den Inventering, som Revisorerne slutligen öfver dessa Fonders säkerheter företagit, har * Den 7 Mars. 167 har allt fnnnits i god ordning och ej varit något att påminna. Hvad Revisorerne således funnit och anmärkt, hafva de jemlikt 3 §. uti den för dem utfärdade Instruction, jemväl hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält. Stockolm deri 14 December 1813. På Högloft* Eidderskapets och Adelns vägnar: Joh. Hedning Gyllenborg. Carl de Geer. P. Ad. Fock. Elias v. Echstedt. J. G. Gyllenkrok. L. v. Stockenström, På Högvördiga Prest-Ståndets Vägnar: Jacob Äx. Lindblom. P. Ruus. M. Hasselrot. J. A. Tingstadius. Js. Mellgren. På Väliofliga Borgare-Ståndets vägnar: Joh. Pet. Sandberg. Joh. Georg Bager. Jan Lamberg. J. G. de Maré. J. H. Ekstrand. E. G. Nolleroth. På Hedervärda Bonde-Ståndets vägnar: Jon Jonsson. Anders Nilsson, Sven Palsson. Per Jonsson. Bengt Svensson, Jonas Nilsson. ElW. Brandel. Ut Den 8 Mars'.
Ett tusen R:dr utaf det vid 1859—1860 års riksdag beviljade och uti 4:de mom. af 123 § i Riksgälds-kontorets nu gällande reglemente omförmälda anslag till aflöning för en Antiqvitets-intendent utgör en i följd af inträffad vakans uppkommen besparing, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte besluta, att berörda, till aflöning för en Antiqvitets-intendent i Riksgälds-kontoret innestående belopp Ett tusen R:dr, måtte få ur räkenskaperna afföras. Stats-Utskottets Memorial M 130. 7 H) Under 1862 och 1863 års riksdag på Biksgälds-kontoret anvisade, ännu innestående statsbidrag. § 114, angående återstoden af anslaget till uppförande af ett straffarbetsfängelse i Carlskrona, motsvarar 128 § i nu gällande reglemente. § 115, angående ännu outtagna summor af de för landtförsvaret tillhörande föremål be viljade anslag, § 116, angående outtagna anslag för sjöförsvarets behof, och § 117, angående ännu icke lyttade medel af de under Riks-Statens Sjette Hufvudtitel hänförliga anslagssummor, motsvara § 130, 131 och 132 i nu gällande reglemente. § 118, angående anslagen för väganläggningar och vägförbättringar, brooch hamnbyggnader, kanaler, strömrensningar och andra vattenkommunikationer samt sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag, motsvarar § 134 i oftanämnda reglemente. § 119, angående 2:ne för väganläggningar å undsättningsmedlen beviljade anslag, är lika lydande med § 136 i 1863 års reglemente. Då enligt hvad Kongl. Maj:ts nådiga Proposition N:o 36, angående förändring i gällande bestämmelser om godtgörande af kostnader vid laga skifte ä boställe, innehåller. Kongl.
Herr Grosihandlaren l^alm gillade Utffotteks betänkande, och i händelse af äterförwisning, war han af samma tanka, som Herr Santesson. Herr Aberstein ansäg Regeringsformen wara tydlig, att ett ogilladt Betänkande bör aterförwisas! till samma Utskott, som Betänkandet afgifwit. Herc Den 4 November. 315 Herr Borgmästaren Makrender§ fann, att Utstoltet lika lätt kan tillstyrka bifall, som ändring af hwad Konungen föreslagit. Herr Borgmästaren äfwensom Herr Radman k4orllttröm förenade sig allt sä med Herr Aberstein. Herr Brukspatron ^lalmdsrZ tyckte, akt denna fräga hwad äterförwisningen beträffar, tvär af en särskildt beskaffenhet. Ulstottet har ansett franqveringsafgiften utgöra en del af Bewillningen. Om Ständet nu ätcrförwisar wälet ur det stät, att denna afgift rätteligen icke är nägon Bewillning, sä hemstäl. ler jag om det kunde wara Utskottet tillständigt att sjelf pröfwa, huruwida desi förra yttrande^warit vriktigt. Herr Brukspatron Lb.erkem swarade, att Konungens egen höga proposition har gifwit anledning till den skedde remisien, och enligt grundlagens tyd, liga föreskrift, stall det således tillhöra detta Utstött, att ä nyo sig yttra, när Ständer icke kunnat dest Betänkande antaga. Herr Borgmästaren likaledes, att dek vstridigt bör åligga BewillningsUtstottet alt metz förnyadt yttrande inkomma. Om också Utskottet skulle fortfara att anse frangverings-afgiften såsom Bewillningen tillhörande, wore likwäl icke något hinder för Ulstottet, att pä de nu uppgifna grunder förklara denna afgift, såsom till beloppet beroende af fränr» Regeringars förordnande, böra efter förändra . Z!6 Den 4 November. de omständigheter rättas, och enligt förhällandet af Konungen pabjudas.
Hr Wrangel har påstått att det är detsamma att säga det en Armé befinner sig på krigsfot som att den är krigförande, emedan det förra är lika sällsynt som det sednare och följaktligen tillfällen för Officerare att begagna stipendierna rätt sällsynta. Talaren har härvid låtit ett stort misstag komma sig till last, som jag icke trodde skulle komma från det hållet. Han har glömt att franska Arméen i Algier nära 20 års tid befunnit sig på krigsfot och troligen lika länge kommer att befinna sig på samina fot, utan att derföre ett ständigt krig kan sägns ega rum. Dylika förhållanden äro icke sällsynta. Ett skäl hvarföre jag motsätter mig den yrkade förändringen är att min motion icke afsett bildandet af theoretiska militärer, sådane hafva yi godt om, utan att skaffa Officerarne den praktiska bildning hvilken de nu sakna. Här är äfven en annan fråga som bör inverka på min åsigt i denna sak. Det är nemi. frågan om de stipendier som blifvit föreslagna för Generalstaben. Hvad den Kongl. Proposm härom innehåller har vid denna Riksdag blifvit afslaget och är således att anse som förfallet. Men då vi besinna att vår s. k. Generalstab uteslutande består af Officerare, tillhörande Arméens olika vapenslag, så skulle genom en förändring, sådan som bär föreslagits, anslaget kunna blifva till hela beloppet användt såsom stipendier åt GeneralstabsOfficerare och likväl kunna sägas utgå i öfverensstämmelse med ordalydelsen, ehuru icke med meningen i min motion. Af detta skäl och för att det af mig afsedda ändamålet icke skall förfelas vidblifver jag mitt förra yrkande. Hr Hjärne, Harald: Jag är i denna fråga af samma öfvertygelse som den siste talaren och Hr Bildt. Jag förbiser visserligen icke det ganska riktiga motiv som Hr af Klint lagt till grund för sitt förslag, men för att i korthet uttrycka min tanke om detta sednare, vill jag blott hänvisa till hvad Hr Bildt anfört. Jag tror icke att det är öfverensstämmande med formen att när R. o. Ad. redan har behandlat och afgjort en fråga, återigen väcka ett förslag i samma syftning.
N:o 59 af den 11 Januari 1845, angående åtgärder till befrämjande af smärre handaslöjder (98); N:o 131 af den 22 Februari 1845, angående indragning af Bergsfogdetjensterna (109); N:o 144 af den 26 Mars 1845, om uppgörande af förslag till förändring i lagstiftningen, rörande bränvinslillverkningen (115); och N:o 166 af den 22 April 1845, angående åtgärder till upphjelpande af sillfisket i Bohuslänska skärgården (119); hos Kongl. Finans-departementet N:o 26 af den 9 November 1844, angående de bland Statsverkets ordinarie inkomster upptagna gerningsören (138); N:o 64 af den 11 Januari 1845, angående godtgörande af tvenne från Banken till Myntverket ulgifna förskott (146); N:o 87 af den 8 Februari 1845, angående reglering af utgifterna under Biksslalens Sjunde Hufvudlitel, i hvad denna skrifvelse alser utredning af Skogsplanteringskassans tillgångar och inkomster samt hvad deraf tagits i beräkning för jägeristaleus aflöning med flera erforderliga omkostnader (158); !N:o 98 af den 15 Februari 1845, angående förändradt myntsystem (166); N:o 99 af den 15 Februari 1845, angående Borgmästares i Städerna utom Stockholm samt
Dito extra ordinarie inkomster samt restantier , 9,525,500: 1855 års uttaxerade allmänna bevillning , 1,351,979: Rikets Ständers Banks sedelstock vid 1854 års slut , 33,312,797: Skillnaden mellan de s. k. skillings-sedlarnes belopp vid 1848 och 1851 års utgång, 1,590,883: Enligt 1856 och 1857 års riksdags statsreglering. tili Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 33 beräknade ordinarie stais-inkomster, utom iudelningar ue B:ko R:dr 2,859,833: Extra ordinarie inkomster, upptagna till deras i Propositionen om Slats-verkets tillstånd och behof beräknade belopp , 11,485,500: 1858 års allmänna bevillning upptages kalkylationsvis till , 1,200,000: Rikets Ständers Banks sedelstock vid slutet af 1857 års förra hälft ... , 31,060,438: Skillnaden mellan då inlösta skillings-sedlars och dessa sedlars belopp vid 1848 års utgång 1,635,047: Påräknade stats-inkomster. Utelöpande Bankooch ftiksftälds-sedlar. B. förenings Uppgift a de af Riksgälds-kontorel genom uppköpte eller belånade Hypolheks vidare förräntade medel. jemte andra obligationer tills Bill till R. St. Bilaga Litt. C. Uppgift å de räntor, sorn å de för Riksgälds-kontorels räkning uppköpte obligationer samt för de mot pant af Hypotheksföreningsjemte andra obligationer meddelade lån kommit Riksgälds-konloret till godo, efter afdrag af de vid obligations-inköpen upplupne och af kontoret förskottsvis godtgjorda räntor. B:ko R:dr 1,379,788 8 ll| Stockholm och Riksgälds-kontorets Boksluts-kontor den 29 Oktober 1857. G. C. Norling. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1857.
Utom prgcki<gus upfyila sine aligganden, och huru pä sina orter, om ej rorgl brist pa werksamme Läkemedel sig företer, tilräckelig i^onU til deras inköp ärminstone felas, uti hwilka omständigheter behofwet och allmänna wälfärden pakallar Regeringens ömma samt kraftiga biträde; men jag skulle ewigt förebrå mig, ar ej ifra för mensklighetens sanstyldiga fördelar, i de ämnen som ordning och allmänna underrättelser förmå at åstadkomma wäsentelig nytta.
— Men en sak tål jag icke, » sade direktören och försökte se riktigt bister ut, » det är snörlif. De hindra arbetet, och sådant befaller jag alla mina elever lägga bort. Men det är så sällan jag behöfver göra det. » » Af hvad stånd äro eleverna? » » Blandadt. Jag önskar naturligtvis helst erhålla bildade flickor — dessa hafva de största förutsättningarna för att lyckas. Och då skolan är samskola och vi äfven hafva manliga elever, så har det sin betydelse på många sätt, att de utgå ur^ goda, bildade hem. Samskolan började 1891, och jag har sedan dess haft ungefär 25 kvinnliga elever, däraf under de två sista somrarne fyra allmogeflickor, för hvilka länets Hushållningssällskap erlagt afgift med 125 kr. person för ettårig sommarkurs i praktisk trädgårdsskötsel. » På förfrågan upplyste direktör A. vidare, att elevernas intagningsålder ej får vara under 17 år. Lärotiden beräknas till minst 2 år. Undervisningsämnen äro: tyska, botanik, praktisk och teoretisk trädgårdsskötsel, teckning och bokföring. Betalning erlägges med 550 kronor pr år för 11 må- naders vistelse på platsen, häri inbegripet omkostnader för undervisning, mat och logis. Vi kunde ej återhålla en anmärkning, att denna afgift syntes väl liten. » Ja, det är den visst, » sade direktören, » synnerligast då man besinnar, huru mycket som hvarje år förstöres genom elevernas okunnighet och äfven någon gång vårdslöshet. Men jag har börjat detta företag af intresse för saken och vill hålla ut så länge som möjligt. Den ekonomiska förlusten har dock varit årlig, hvilket kan styrkas genom noggrann bokföring. » Eleverna hafva hittills fått komma när som helst under årets lopp, men till vinnande af större likformighet i undervisningen ärnade direktör A. hädanefter bestämma den 15 januari såsom terminens början. » Men har ni något att göra om vintern? » » Jojomän! Då räcker aldrig dagen till för det myckna, som skall uträttas. » Växthusen kräfva då mycket arbete, redskap och annat skall iordningställas. Hvar och en af eleverna är då i sin tur under 14 dagar s. k. » turman », det vill säga har vakten öfver allt sig anförtrodd.
Alf var lycklig, der han låg i skuggan på sin mjuka mossbädd och lyssnade till trastens melodiska slag i granträden och bofinkens klara, enformiga lilla visa, som sjöngs om och om igen i hasselbuskarna bredvid honom; han blickade upp på myggsvärmarnes hvirflande dans i den rena blå luften och berusades af doften ifrån det affallna barret, som betäckte marken, och som solstrålarne upphettade liksom parfymerna i ett rökelsekar, under det att solen skred fram på himmelen och visaren på hans ur pekade på fem. Det var ju den utsatta tiden; men ingen syntes eller hördes, allt var tyst och stilla i skogen, och rådjurens lugn, som betade i gräset, bevisade bäst, att ingen mensklig varelse fanns i grannskapet utom den orörliga och tysta drömmaren, som likt forntidens dryader tycktes hafva blifvit en ställets tillhörighet, en inkarnation af sjelfva naturen omkring honom. Om Alf skulle hafva misstagit sig om tiden och stället? Om den lilla juden just nu kanhända reste sin väg, för att lemna den stackars Malkolm en af dessa förrädiska mellantider af ro, för att sedan plötsligt återkomma, då man minst anade det? Alf var nära att springa upp i harmen och oron öfver denna föreställning, då han i detsamma såg de skygga rådjuren framför honom lyfta upp hufvudet och lyssna eller vädra en sekund och i den nästa fly så snabbt och tyst som de torra löfven, hvilka vinden bortför. En stund derefter hördes hastiga men ojemna steg mellan stenarne på motsatta sidan, grenarne böjdes undan långsamt och försigtigt, och den lille juden stod plötsligt midt på den gräsbevuxna öppna platsen, der getterna nyss betat, helt ensam och såg sig omkring. Alfs hjerta slog nästan hörbart af oro och nyfikenhet; han hade nu godt tillfälle att betrakta den lilla oansenliga figuren, som syntes Malkolm så fruktansvärd, och han gjorde det äfven med mera uppmärksamhet, än den i sjelfva verket tycktes vara värd.
När nu likväl detta arbete blifvit genom enskildes bidrag verkstäldt, så vill jag väl förmoda, att, intilldess actierne gifva den afkastning af 5 proc., som privilegierne bestämma, någon bevillning för desamma icke kan komma i fråga att erläggas. Det måste vara klart, att då detta bolag å ena sidan förbundit sig, att aldrig för sig behålla mera än 9 proc., om än inkomsterna skulle blifva aldrig så stora, utan skall i sådant fall den öfverskjutande inkomsten till Staten öfverlemnas, så måste väl Staten å andra sidan, då bolaget icke får fullt en proc., bifalla, att denna ringa utdelning må befrias från alla afgifter. Jag anhåller således om afslag å Utsk:s i denna del gjorda hemställan. Den 4 D e e e m b e r f. m. 75 H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då bifall till Utsk:s förslag icke blifvit yrkadt, saknade anledn. att framställa propos. till bifall derå, samt derföre finge hemställa, om R. o. Ad. ansåge, att bland dem, som åtnjuta frihet från bevillning efter 2 art., borde i 145 § införas: ”Götha canalbolag för den utdelning, som ej öfverstiger en proc. å actie-capitalet.” Ropades ja. 58:de punkten, hvarigenom Höganäs st enkols grufva varit befriad frun bevillning efter 2 art., samt införande af rubriken ”Stenkolsverk” under bokstafven S. i 24. §. Gr. Posse, Fredr. Salomon: Jag kan icke bestrida de motiver, hvilka Utsk. andragit såsom skäl för sitt i detta ämne fattade beslut, att nemi. Staten redan till sä betydlig del bidragit lill i frågavar. stenkolsgrufvas bästa, att tiden nu kunde vara inne, då denna äfven borde återgälda något: men jag tror likväl för min del, alt denna tid icke kan vara inne, sä länge actieägarne af detta stenkolsverk ännu icke ägt en skillings inkomst.
Uti häröfver afgifna, infordrade utlåtanden hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Hallands län gemensamt med Biskopen i Göteborgs stift, Kongl. Kammar-kollegium, äfvensom Kongl. Maj:ts Justitie-kansler, enstämmigt afstyrkt bifall till hvad Rikets Ständer i ämnet beslutat, hvaremot ej mindre bemälde Länsstyrelse och Biskop än ock Justitie-kansleren, med afseende jemväl derå, att, vid väckta frågor om allmän reglering af förhållandena med de Halländska kyrkohemmanen, de begge Statsmagterna och, när fråga åter varit huruvida eganderätten till särskilda hemman tillhörde Kronan eller Kyrkan, Kongl. Maj:t i Stats-Rådet, Högste Domstolen, Kammar-kollegium och allmänna domstolar å föga skilda tider yttrat alldeles olika åsigter i detta ämne, rörande hvilket lärde forskare jemväl vore af skiljaktiga meningar, framställt särskilda förslag till ordnandet af förhållandet med dessa kyrkohemman. Vid nådigt öfvervägande af detta ärende samt i betraktande förnämligast deraf: att i afseende å det betydliga antal kyrkohemman, för hvilka i laga ordning tillkomna bestämmelser om egandeoch dispositionsrätten dertill ännu saknas, grunderna för bedömandet, huruvida sådan rätt bör tillkomma Kronan, kyrkorna eller presterskapet, hufvudsakligen måste hemtas ur de i Danska och Svenska arkiven befintliga handlingar från eller närmast efter den tid, då Halland var en Dansk provins, hvilka handlingar, såsom i flera delar ofullständiga, hvarandra motsägande och tillika föranledande till olika begrepp om deri förekommande anteckningars och termers betydelse, icke kunna bibringa full visshet om egandeoch städselrätten under nämnda tid; att, hvad beträffar den s. k.