Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Raab här framställt, understödd af Hr Nordenanckar, uppläsa följande: Att en större bankinrällning alltid mera obehindradt kan möta förekommande vexlingar och honorera förbindelser, än en liten, ligger i sakens natur och besannas dessutom af erfarenheten. En bank, som räknade delägare från Sveriges flesta provinser, skulle erhålla en credit, som i betydlig grad borde minska misstroendet och följaktligen äfven vexlingarne; skulle med lätthet kunna upplåna capitaler så väl inom som utom landet. Ingenting inverkar mera menligt på credilen inom ett land, än tillämpningen af en mängd olika utlåningsprinciper, och likväl har detta i hög grad varit förhållandet just i våra privatbanker. En har disconterat på G månader, en pä 4, och en på 3; en bar utgått från den riktiga åsigten, att företrädesvis understödja sådana näringar, der omsättningen är mera liflig, en annan anser sig skyldig att vara förläggare äfven för landtmanuen, och indrager derigenomlandtmannen i labyrinten af lånespeeulationer; en drifver företrädesvis discontrörelse, en annan helst cretiitiv; en gör indragningar vid vissa bestämda årstider, en annan har till sitt mål, att i högsta möjliga grad utsträcka sedelemissionen, för att derigenom befordra actieägarnes vinst; en yrkar, att credilivtagarne skola göra täta omsättningar, helst i riksmynt, en annan låter creditiverna från år till år balanceras snart sagdt såsom stående lån; en hyllar liberala grundsatser och betjenar allmänheten affärsmässigt och med beredvillighet, en annan är mera ogen och åstadkommer ovilja Den 25 Januari f, m. 481 ovilja emot licia privat bankssystemet: med ett ord, hvar och en bank foijer sin individuella böjelse, beroende naturligtvis af de ledande personernes åsigter, och derigenom uppstår i administrationen en olikhet, sorn är högst skadlig för den lånesökandc, enär han ej har någon bestämd grund för sina beräkningar i afseende pä penningeunderslöd oell den lid han densamma kan påräkna. Öfverlaggningen om 1 § förklarades härmed vara fulländad, hvarefter med pröfningen af detta mål uppskjöts till eftermiddagens plenum.
Jag Ivar förut hört talas om olyckorna af 1720 års Reg.form, och jag tillstår, att den ledamot, som 1809 så väl mindes dessa tider, äfvensom de ledamöter, hvilka deltogo i 1809 års lagstiftning, hafva ådagalagt, att, då de så väl mindes dessa tider, de icke rätt förstått dem; ty om de förstått, hvari olyckan låg, hade de icke grundlagt ett återkommande till dessa tider genom bibehållande af den gamla riksdagsformen. Likväl får jag göra den värde ledamoten uppmärksam derpå, att efter 1720 års Reg.form R. St. hade del icke blott i lagstiftande, utan äfven i iiS Den ii September f. ra. lagskipande eller verkställande-raagten, och att följaktligen, enär nuvar. grundlag inskränker deras magt endast till deltagande i den förra, någon jernnförelse emellan den tiden och den närvar, ieke kan äga rum. Hr Crusenstolpe, Magn. Jac.: Under det jag å ena sidan delar den åsigt, som blifvit framställd af Frih. Ehrenborgh och Hr v. Troil, att föga eller intet vinnes med den föreslagna förändringen, om den ej går i bredd med en genomgripande reform af representationsoch arbetssättet, delar jag å andra sidan icke deras ringa förhoppning om framgången af en sådan plan äfven vid denna riksdag. Jag stödjer min åsigt derpå, att, då H. Ex. Hr Gr. De la Gardie 1810 väckte sin ryktbara motion otn en så beskaffad förändring, sorn icke vore grundad på Ståndsfördelningen , och fann sin störste vedersakare uti II. Ex. Hr Gr. Mörner, som icke motsatte sig motionen eller bestridde grundsatsen af en representationsförändring i den syftning, motionen afsåg, men förklarade, att den borde mogna till påföljande riksdag, och vi sedan den tiden upplefvat 7 å 8 riksmöten, och motionen således kan anses hafva mognat, jag förmodar, alt man i delta fall kan påräkna medverkan håde från Landtmarskalksbordet och Konungens Conseil, H. Ex. Hr Gr.
All min lycka tyckes hafva bestått i det oafbrutna fullföljandet af detta mål. Ändamålet hade upphört att utöfva tjuskraft och huru skulle jag någonsin åter finna intresse i medlen? Jag tyckte mig ej hafva något qvar att lefva för. » Sålunda hade rationalismen medfört förtviflan. Det största antalets största lycka var icke att lära af Bentham och utilitarierna; var icke att finna i nedrifning och förnekelse. Reaktionen hos Mill var sådan vi kunde vänta den hos en man med hans uppfostran och tankevanor. Den ledde honom icke till någon våldsam ytterlighet, men fram-bragte en helsosam utveckling, som slutade med att föra honom till harmoni med båda lägren af reformatorer; han bibehöll utilitariernas skarpsinnighet, men förenade dermed den förfinade humanismen hos hvad vi må kalla den konservativa radikalismen, radikalismen representerad af Carlyle och af Frederick Denison Maurice. Han började odla sin inbillningsförmåga, läste Wordsworth, Coleridge och i synnerhet Göthe. Detta är den kris, som Mill beskrifver i sin autobiografi. Ehuru förändringen icke var våldsam, var dentillräckligt markerad för att gifva anledning till en söndring mellan honom och hans gamla vänner, samt åstadkom en skarpt anslående olikhet i hans följande literära verksamhet * Han skref om Bentham en af handling, hvars kritik sårade hans förra meningsfränder; han skref om poesi, om Alfred de Vigny; och uppträdde äfven i den förut af honom hetsigt angripna » Edinburg Review » med en artikel om Toc-queville. Han sökte hädanefter nitiskt sanningen mellan de hvarandra motvägande och stridiga partierna; men var nästan för liflig i angreppet på båda sidorna af hvarje fråga. Hans demokratism var nu mycket modifierad genom erkännandet af nödvändigheten af konservatism och ett ordningsparti; han medgaf behofvet af en bildad och burgen klass samt farorna af en tyrannisk majoritet; han rönte inflytande af de läror, som förkunnades af S: t Simon, Bazard och En-fantin *, samt upptäckte att deras kritik öfver liberalismens vanliga lärosatser innehöll vigtiga sanningar.
Ekerot B. F., Motion N:o 17, om inskränkning af den lagliga edgången, revision af gällande edsformulärer och afskaflände af edsförpligtelse!1 i läkareattester. Sammans. Lagsamt Allm Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 23. R. St. underdån. Skrifv. N:o 142. Motion N:o 74, om pension för aflidne Sekreteraren vid Landtbruksakade inien J. Th. Nathhorsts trenne oförsörjda döttrar. Stats-Utsk Utlåt. N:o 153. R. St. underdån. Skrifv. N:o 186. Motion N:o 185, angående ändring af 5 § i 24 kap. Rättegångs-Balken. Lag-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. No 114. Motion No 186, att Fa.rmaceutiska institutet må blifva ett läroverk, som af Staten underhålles och anslag dertill beviljas. Stats-Utsk. Utlåt. Ekman, C. F., Motion N:o 182, om anslag till kanalanläggning emellan Norasjön och Fåsjön i Nora bergslag. Stats-Utsk. Utlåt. No 141. Motion N:o 183, om tillåtelse för enskilde att anställa särskild prestman till upprätthållande af gudstjenst i orter, som från församlingens kyrka äro mera aflägsna, m. m. Lag-Utsk. Utlåt. N:o 44 och Mein. N:o 65. Motion N:o 273, om dels användande till folkskolornas understöd af halfva personliga skyddsafgiften, dels anslag och andra åtgärder till ordnande af folkundervisningen. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Ekonomiska kartverket, om öfverlemnande till Topografiska korpsen af dess bearbetande. Motion No 243. Stats-Utsk. Utlåt. Ekplanteriiigskassor, angående deras öfverlemnande till Kongl. Majås disposition för skogsoch jagtväsendets ordnande. Motion N:o 170.
Jag bekänner öppet, alt jag är af den tanken att ConstUtsk:s nu framställda voter.-s-propos. utan fråga kunde af R. o. Ad. afslås; ty då Const.Utsk. icke fästat det minsta afseende på det villkor, som R. o. Ad. gjort för afsägelsen af sin sjelfskrifvenhet, så är denna afsägelse en nullitet, och då Const.- Utsk. ej det minsta velat efterkomma hvad de 3 Stånden i anledn. af mern. K:o 3o rör:de valbarheten yttrat, så har Const.Utsk. förfarit emot grundlagen, och således kunde ingen rimligen fordra att man skulle votera om något som är grundlagsvidrigt; men då utaf tendensen af de fleste talares yttranden, som hittills ägt rum i denna fråga, tydligen synes, alt Const.Ulskrs voterts-propos. blir antagen, så kan jag icke afhålla mig från att uttala min önskan, att Hr Lefrens mening åtminstone måtte blifva gällande, nemi. att Go Den 8 Maj f. m. premisserna, hvilka äro alldeles oriktiga, måtte blifva underkända af Ståndet. Hr Hos en blad, Bernh.: Jag ei känner visserligen, att då man laser detta betänk., ehuru det icke lyckats mig, oaktadt jag verkligen försökt det, att fullständigt uppfatta innehållet och meningen af premisserna, så skulle man verkligen kunna komma till elen tanke, som en talare yttrat, att premisserna icke hafva något alt göra med slutsatsen. Jag skulle likväl tro, att efter vanlig logica slutsatsen val måste vara en följd af premisserna, och så lur väl här äfven vara af Utsk. afsedt; ehuru slutsatserna äro alltför mycket hårda. Då nu likväl det enda Stånd, som i någon mån hållit med Utsk., nemi. BondeSt., har godkänt Utskts förslag, så har jag ingenting emot att bifalla Hr von Hartmansdorffs förslag, att R. o. Ad. måtte godkänna voter:spropostn och lägga premisserna till handlingarna. Gr. Horn: Jag anser nödigt att ingå i en kort för klaring af hvad jag sednast yttrade, emedan jag trott mig märka att Frih.
Ä r det gladt på jorden, hvila bland dess fröjder glad också, är det sorgligt, ila, ila bort till h ö g r e v e r l d a r d å! * T. Z. Kring sin egen axel. Prenumeration sker: hvarje helgfri fredag. e l l e r nästfölj. söckendag. HELLBERG. Träffas å b y r å n k l. lösnummerförsäljning. skulle helsa på en gäst m e d aftaga kännedom o m något visst späkt o c h de små olyckshändelser, som A l b e r t så tillstälde, och hans vanligen m e d frågor o c h förlåtelse voro en ursäkter väl och böner uppfostrad om ynglings. något i bakgrunden af tre äldre bröder o c h en redogörelser rörande gossen, och morföräldrarne Sådant var syster, grund af förtäljde lika obesväradt, s o m om A l b e r t varit klädda damer, o c h m o r m o d e r n brukade ibland skolbetyg o c h förvärfvade premier, både kräfde stendöf, om gifva och märkningar, hvilka, fingo på lejonparten ödmjuka hyllning beundran och beröm. af och deras glänsande föräldrarnes deras nästan vänners odelade märkvärdiga infall o c h anläsa högt, med ett ord förevisade underbarnet. Ännu D e två flickorna, hvilka voro yngre än A l b e r t, hans visade hans skrifbok, läto h o n o m först fick han hemma ej k o m m a i s k o l a; han skulle förkofra sig så, att han att sina låta golfvet, m e d ens förvåna läraren o c h få öfvertag öfver dock klasskamraterna. garne », den lilla melodier den äldre af d e m för sin skönhet, minsta och för sin förmåga att lalla dem efter, då uppfatta gäster önA l b e r t hade visserligen gjort små försök att sig mera bemärkt, men de öfriga nen tålde ingen täflan skickade den spela tid herre med maning, öfver deras att på detta fält; » vigtige kilen » ren, o c h när han gossen, pysar » han skade höra henne.
ty hvad beträffar vår fördel af det vänskapliga förhållandet med Ryssland, så hafva vi derpå i dessa dagar fått från Ryska sidan emottaga ett färskt bevis, då nemi., genom en vänskapsfull ukas, Svenskt sedelmynt blifvit snart sagdt förbjudet att till Finland införas; förmodligen ett förebud till allmän aflysning af det Svenska sedelmyntet derstädes, och en deraf följande utskeppning af vårt silfver , såsom betalning för de producter, som, till mehn för vår egen landtmanna-indlistri, Finnarne nu uppmuntras att hit införa. H. Ex. Hr Gr. L owen hjelm har sökt reda förhållandet med den vidt beryktade Trollhätte-affären: jag Ieinnar derhän det svar han gifvit Utsk. i anledn. af dess an - D e ii i Jul i. c. m. anmärk n:r, men det finnes något, som Utsk. icke i detta betänk, anmärkt, men som troligen är Gr. Löwenhjelm bekant, nemi. att vid sista riksdag Ständerne beslutade afslag å just en sådan fråga sorn den, hvilken sedan blifvit af Regeringen bifallen. Regeringen begärde nemi. då en millions credit för ombyggandet af Trollhätte-canal; men Ständerne afslogo detta och bi föl lo blott alt, såvida något öfverskott pa handelsoch sjöfarts-fonden lomme att finnas , dessa öfverskott intill nästa riksdag skulle få för ändamålet användas. Ett anmärkningsvärd! fel ligger således efter min tanke deruti; att Konungens rådgifvare fattat ett mot Ständernes rakt stridande beslut; jag förbigår för öfrigt den delen af anmärknm, sorn angår sjelfva anslagets förskrifning på 25 år; den har blifvit Riksrätten underställd, och kan, enl. min uppfattning, icke grundlagsenlig! försvaras, då denna förbindelse å Statens sida, utan motsägelse, innefattar en Statefis Skuldsättning.
Jag tillåter mig erinra dessutom derom, att denna fråga äfven vid föregående Riksdagar varit å bane, men då icke vunnit B. o. Ad:s bifall; och jag kan icke finna, att förhållanderne på sednare tider i detta afs:de till den grad förändrat sig, att de böra ändra vår åsigt om det lämpliga i detta afseende, ej heller att några nya skäl af den vigt och betydenhet blifvit anförda, som kunde verka till ett annat beslut. Jag vågar således tillstyrka B. o. Ad. att afslå detta Befänk. HrRosensvärd, Johan Henrik: Då den reservation, jag ansett mig pligtig bifoga detta Ekon.Utsk:ts Betänk., här blifvit föremål för B. o. Ad:s upmärksamhet, anhåller jag att få med några få ord förklara ani. till densamma. Då man genomgår Betänk:t Oen 18 Januari. 143 i dess helhet, finner man visserl., att Ut,sk;t hyst några betänkligheter emot utsträckning till militärer af rättigheten, att utan K. M:s särskilda tillstånd resa utrikes under beviljad permission, men att Utsk:t dock ansett sig böra tillstyrka 11. St:r att till K. M:s nådiga pröfning hänskjuta frågan, huruvida icke denna grundsats må kunna finnas på militäre embetsman tillämplig. Derigenom är visserl. en slags reservation inlagd af Utsk:t sjelft, som dock i slutet kommer till det resultat, »att R. St:r måtte hos K. M. i underd. anhålla, att embetsoch tjensteman i Rikets tjenst må, utan K. M:s särskilda tillåtelse, ega rättighet att, då han styrker sig hafva af behörig myndighet erhållit tjenstledighet, hos vederbörande utbekomma pass för resa till och vistelse å utrikes ort under den tid, tjenstledighet blifvit honom beviljad». Det är mot en för vidsträckt tillämpning af denna grundsats, som jag anser hinder möta i deu särskilda beskaffenheten al en militärpersous tjensteförhållanden, som i många fall ganska betydligt skilja sig från de civila embetsmännens.
Extra utgifter Ackords-förskbtter ock ersättningar . 4j Besparingar å de allmänna anslagen .. Summa{ 3. Bilaga T Att. G. till 1858 års Revisions-berättelse, angående Statsverket-, sid. 60. Debet. Balans från år 1855: En-per-mille-fonden 2 6. Riksstatens 4:de hufvudtitel Krutoch salpeter-försäljnings medel 76: 40. Balans från år 1855: Utgifter: Riks,statens 4:de hufvudtitel Krutoch salpeter-försäljning*5-medel . En-per-mille-fonden Trosspassevolansdito Förenade mötes-passevolansdito Norrbottens Hästjägare-sqvadrons fond V olontär-vakans-medols-fonden Wadstena krigsmanshus-kassa 192,839: 21. Militie-boställs-kassan Invalidhus-fonden Balans till år 1857: Credit. Balans från år 1855: Utgifter: Balans till år 1857: Debet. i Balans från år 1855: Uppbörd: Kontant anslag, enligt Kongl. Maj:ts stat, Arrende-, jordskyldsoch tomtöre-medel Försträckning mot ersättning Fästnings-byggnad Balans till år 1857: Credit. Balans från år 1855: Utgifter: Fästnings-byggnad Gardes-regementenas kaserner Ingeniör-korpsen Försträckning mot ersättning Kommendantskaps-utgifter ••••• Balans till år 1857: Summa 122,859: 36. 10. c) Tntcmlcnts-nftlcliiiiijKcn. Bebe t. Balans från år 1855: Uppbörd: Kontant anslag, enligt Kongl. Maj:ts stat, 455,528: 32. 8. Credit. Balans från år 1855: Utgifter: Medicinaloch instrument al-attiraljer 800: Förrådens diverse behof 20,350: 27. 1. Balans till år 1857: Uti redovisningen för detta anslag ingå äfven sådana kreditiv-medel, som från Kongl.
Maj:t den 39 Den i g Juni. 7*9 29 derpå följande Juni anmäldt, Kongl. Maj:f i Nåder förklarat: att någon ändring uti hvad allmänna .Lagen nu stadgade rörande straffet och bevisniirgssättet för förbrytelser i åverkans mål, för det närvarande icke kunde äga rum; men som ilet vore af mycken angelägenhet, att alla anstalter, som till skogarnas fredande och förbättring, kunde lända, befrämjas och åverkningar dera i möjligaste måtto förekomrnas, ville Kongl. Majit, vid en tillkommande Riksdag, genom Nådig proposition å detta ämne fästa Riksens Ständers uppmärksamhet. Högsta Domstolen åberopade sitt förut i detta ämne afgifne underdåniga yttrande. Xn fidem Protocolli Dan. Montelius. Lika lydande, med Originalet, intygar Ex Officin N. Snoilsky, Tjenstgörande Cantzlist i Kongl. Maj:ts JustitiaaRevisions-Expedition. Ut - 73* D«n ig Juni Utdrag af Protocollet öfver u stifta Ärender, hållet pä Stockholms Slott den 31 Maj 1815. Inför Hans Maj;t Konungen uti Stats-Rådet i närvaro af Justitias-Stats-Ministern, Hans Excellence Hére Grefve Gyllenborg•. Stais-. Råden; Hans Excellence Herr Grefve Rosenblad. Hans Excellence Herr Grefve Adlercreutz. Hans Excellence Herr Friherre Fleming. Hans Excellence Herr Friherre Lagerbring-. Hans Excellence Herr Grefve af Puke* Herr Friherre Adlerbeth. Hof - Cantzlern Herr Friherre af Wetterstedti Justitjas-Råden; Blom. Maris aon Wurtemberg Justuias-Cantzdern Grefve Trolle Wachtmeister» Förste Expeditions-Secreteraren Risell föredrog i underdånighet; Landshöfdingen af Klintebergs underdåniga skrifvelse af den ar Januari innevarande år5 hvar» Den ig Jun‘u 73i hvaruti formäies, att sedan Malmöhus Läns invånare, genom en den 22 October 1S11 träffad, och af Kongl.
St. afven lemna svar derå. Jag anhåller om propos. på ! §:n i betänkandet. Hr von Troil, Emil: R. o. Ad. lärer nu komma att besluta ror:de i punkten i Utskrs betänk., utan alt dervid yttra någonting ang:de beskattningen. Jag ber orri ursägt, att jag icke kan på samma sätt gå lill väga, då jag afgifver mitt yttrande i ämnet, emedan jag anser just frågan, huru beskattningen sedan skall bestämmas, afgöra, huruvida det beslut, R. o Ad. förut fattar rör:de i §:n, blir nyttigt eller skadligt. Hr Frih. o. Landtm, afbröt Hr von Troil och yttrade, att, då Hr von Troil nu tycktes ingå i discussion bestämdt örn nia §:n, Hr Landtm, trodde det då vara lämpligt, alt Hr Landtm, nu först finge till pröfning föredraga nämnda §. Hr von Troil: Jag trodde mig hafva för Hr Frih. o. Landtm, och det H. Ståndet lillkännagifvit, alt det icke är mig möjligt att uttala min opinion rör:de i §:n, om jag icke tillika finge tala om beskattningen. Kan det icke medgifvas, hvilket jag anser vara min rättighet, så får jag naturligtvis afstå derifrån. Jag underkastar mi^ visserligen R. o. Ad:s beslut att särskildt först afgöra den i:a punkten; men jag kan icke fatta på hvad grund det skulle vara mig förhindradt alt såsom motiv för den första punktens nytta eller skadlighet hemta skäl från beskattningen eller hvad som helst. Jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, täcktes tillkännagifva, lini tivida det må vara mig tillåtet alt fortfara såsom jag börjat. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att hvad han nyss sagt, endast varit föraniedt af den fruktan, att discussionen öfver i:a §:n skulle börja, innan denna § egentligen blifvit föredragen, hvarföre, då Hr von Troil syntes börja tala 0111 nämnda §, Hr Landtm, velat först föredraga den; då likväl
Men hemmets roll förblir en helt annan. Hemmet är den verklighet, öfver hvilken skolan använder sina ord. Ur hemmet har barnet hemtat de begrepp, de föreställningar, det lärt sig förbinda med det och det ordet, det och det namnet. När så läraren eller lärarinnan från katedern söker bibringa de små en kunskap genom att kläda den i ordets drägt, är han eller hon till det oundvikliga, mången gång till det förtvifladt nedslående, bunden af de ingifvelser, hvarje särskildt barn burit med sig från sitt hem. För att fullt klargöra, hvad vi här vid lag mena, låt oss välja ett exempel från ett enkelt, föga kompliceradt fall. Tvänne barn, som sitta vid hvar andras sida på skolbänken, äro uppvuxna i skilda hem. Det ena har egt den lyckan att fostras af en fader, livars hela sträfvan genomsyrats af innerlig kärlek till barnet. För detta barn har faders2:dra årg. namnet blifvit uttrycket för allt hvad kärlek heter, fadersbegreppet fyldt af all den skönhet, endast kärleken förlänar. Det andra barnet deremot har i hemmet mötts af en fader, hvilken hufvudsakligen gifvit det intrycket af fruktan och räddhåga. Ty slika fäder äro ty värr allt för vanliga. Börjar så läraren tala med barnen om Gud och nämner honom inför dem som fader. Huru himmelsvidt skilda begrepp skall icke detta framkalla hos de två I Under det att det ena för visso får ett varmt och lifligt begrepp om all den kärlek, som bor hos det högsta väsendet, ' ryser det andra endast till baka för den stränghet, fadersordet för det samma betecknar. Och läraren har här — som i tusende sinom tusende liknande fall — oafsigtligt, omedvetet med samma ord dragit till sig den ene och stött den andre till baka. Det är hemmet, hemmet, som i allt står bakom detta, bakom hvarje lärdom, skolan kan bibringa, och återverkar på hennes sträfvanden i yttersta grad hämmande eller främjande. Intet i verlden kan derför ersätta ett godt hem, der moder som fader fyller sin pligt. Modern lägger faktum till faktum i barnets lif och bygger dermed upp hela dess lifsinnehåll.
Då det emellertid icke synts Rikets Ständer lämpligt, att frågan om nämnde tjenstemäns pensionering till slutlig pröfning företages annorledes än i sammanhang med reglering af pensionsväsendet i sin helhet, men en sådan allmän reglering af pensionsväsendet icke vid innevarande riksdag är att emotse, hafva Rikets Ständer funnit Eders Kongl. Majits nådiga framställning i förevarande hänseende icke böra för närvarande bifallas. 4 Expeditions~ Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd. Skrifvelse, N:o 16. Rikets ekonomiska karteverk. 6:0. Till arbetenas fortsättande härmed så väl i mellersta Sverige som i Norrbottens län, har Eders Kongl. Majit begärt ett årligt extra anslag af, 20,000 Ii:dr för arbetena inom Norrbottens län och 40,000 R:dr för öfriga arbetena, eller tillhopa 60,000 Ridr; och hafva Rikets Ständer medgifvit: a) att utöfver det för rikets ekonomiska karteverk å ordinarie stat uppförda belopp, 6,000 R:dr, ett extra statsanslag af 60,000 R:dr må för samma ändamål från Riksgälds-kontoret utgå; och b) att, af detta sednare belopp, 20,000 R:dr må användas för kartearbetena i Norrbottens län. öfverståthållare-embetet. 7:o. Till fyllande af Underståthållarens aflöningsförmåner, så att desamma må uppgå till 8,000 R:dr, har Eders Kongl. Majit begärt anvisande af ett belopp utaf 1,250 Ridr. På sätt Statsråds-protokollet gifver vid handen, utgöres Underståthållarens löneförmåner för närvarande af lön på rikets stat Ridr 4,500: — från hufvudstaden utgående bidrag, under benämning taffelpenningar » 2,250: — eller tillsammans Ridr 6,750: