Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län uppgingo till årliga underhållskostnaden för dess Hospitalshjon, förnämligast bestodo i arrenden af fastigheter samt Kronotionde och räntor, sorn framfarne Konungar åt Hospitalen donerat, och af hvilka Kronoräntorna skolat, om också Hospitalen icke funnits, i alla fall utgå, samt, om de ej varit dit gifna, bordt utgöras till Stats-Yerket, och således icke kommit något Län enskildt, utan det allmänna till godo; att, i anseende till de betydliga utgifter, som återstå för Cenlral-Hospitalens fullbordan, serdeles den större nybyggnad, som i Upsala för sådant ändamål förehafves, Hospitals-fonden icke eger några öfverskott att lill Lazareltens understöd aflåta; att Kongl. Maj;t fördenskull behagat under den 29 October 1828 förklara, det Hospitalsfonden borde, för att kunna bestrida nödiga utgifter till Hospitalens syftesenliga inrättning och vidmakthållande, tills vidare, och så länge belrofvet fordrade, befrias från alia bidrag till LänsLazaretten, undantagandes dem, som grundade sig på serskilde Nådiga förordnanden. Enär Lazaretten således borde af Länens innevånare sjelfve underhållas och ej kunde påräkna några understöd af Hospitalsfonden, samt de fleste Läns Deputerade förklarat sig inse angelägenheten och förbindelsen att, vid Curhus-afgiftens bestämmande, hafva afseende äfven på Lazarettens behof; så har Seraphimer-Ordens-Gillet hemställt, alt Kongl. Maj:t måtte vid denna Riksdag föreslå Rikets Ständer att fortsätta Curhus-afgiften till enahanda belopp, som vid sista Riksdag bestämdes, och att den för hvarje Län serskildt borde af dess Committerade årligen fastställas sålunda, att både Lazaretten och Curhusen deraf linge full tillgång för deras utgifters bestridande.
Den 16 Februarii f. m. 25 va menniskor kopplade utåt landsvägarne, helst ej alla fångar äro brottslingar, utan njan i desse koppel skulle få se mången, som sedermera frikändes afDomstolen, men genom ett sådant behandlingssätt skulle finna sig svårare laederad, än genom sjelfva den anklagelse, hvarföre han varit blottställd. Herr Hjerta: Hvad första delen af den siste värde talarens yttrande beträffar, så har jag väl ingenting att deremot invända, emedan jag icke uppfattat Utskottets Betänkande sålunda, att något nytt Statsanslag blifvit föreslaget. Men jag hade önskat, att Utskottet tagit saken i betraktande från den synpunkt, att utfinna något bestämdt medel till minskning i de dryga Statsutgifterne för fångars forslande, och det är i uraktlåtenheten häraf, som jag finner ett ganska väsendtligt skäl till återremiss. Hvad åter den sednare delen af yttrandet angår, så är jag väl ej bland dem, som skulle vilja tillstyrka att nyttja koppel för fångars förande, ehuru jag för öfrigt ej finner någon skilnad uti alt åka eller gå i koppel; men jag tror, alt liksom det i Frankrike och flere länder kan stå tillsammans med tidens begrepp om menniskovärde, att föra fångarne till fots, detsamma äfven här skulle låta sig göras i flere provincer, såsom Östergöthland, Skåne, Westergöthland, och troligen en stor del af Calmar och Bo - 20 Den lS Februarii f. m. lius Län, med flere. Saken förtjenar således, enligt min tanka, uppmärksamhet; men min mening är derföre icke, att Utskottet eller hegge Utskotten, ifall frågan kommer att behandlas af deni gemensamt, skulle föreslå någre åtgärder att nu genast vidtagas, utan jag afser endast en underdånig framställning, att Regeringen genom förberedande åtgärder ville från vederbörande auctoriteter infordra förslag till minskning uti de ifrågavarande kostnaderne, på det Rikets Ständer må komma i tillfälle att vid nästa Riksdag besluta i ämnet. Friherre Ridderstolpe, Fredrik:
I händelse af bifall härtill, torde Preste-Ståndets vid § 31 gjorda tillägg få anses hafva förfallit. Vidkommande derefter Borgare-Ståndets återremiss, så anser sig Utskottet, till uudanrödjande af all tvetydighet i afseende på röstberäkningen, böra hemställa, att grunden för röstberäkningen skall vara densamma, som enligt förordningen om sockenstämmor är gällande. Slutligen får Utskottet, i anledning af det vid § 31 föreslagna tillägg, föreslå, att, om två eller (lera socknar äro förenade till ett Berednings-distrikt, skall för hvarje socken väljas en ledamot i Beredningen. De af Utskottet sålunda föreslagna förändringar finnas intagne i bilagda förslag till § 32, hvilket torde varda af Rikets Ständer gilladt. § 34- Hos Borgare-Ståndet, som återremitterat denna §, har anmärkning blifvit gjord vid sednare delen af <§:n, deri föreskrifves, att de emottagna exemplaren af Bevillnings-stadgan och instruktionen för Taxerings-förrättningarne skola, när Beredningen slntat sina arbeten, återställas, hvarförutom erinrats, att i §:n borde utsättas, att exemplaren borde af Riksgälds-lcontoret tillhandahållas Konungens Befallningshafvande. Beträffande förstnämnde anmärkning torde böra erinras, att det stora antal exemplar, som för ifrågavarande ändamål erfordras, kommer att föranleda icke obetydliga kostnader; hvadan och då Utskottets förslag i denna del är af tre Stånd godkändt, dervid torde böra förblifva. Vidkommande åter det förtydligande, som afses uti den sednare anmärkningen, så och då §:n äfven i öfrigt torde böra undergå någon förändring, enär de formulärer, som af de skattskyldige skola begagnas, i följd af förändringen utaf § 27, komma att igenfinnas vid Förordningen om mantalsoch skatt—skrifningen, af hvilken författning så väl Beredningarna, som de skattskyldige torde behöfva inhemta närmare kännedom, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att § 34 må erhålla den förändrade lydelse, som bilagda förslag utvisar. § 35.
Genom improviserade alléer af björkar ledsagades han af stadens myndigheter från tullbryggan upp till torget. Den svenska flaggan svajade å stadshuset, skolan, tullhuset samt å flere privata has i staden. Stadshussalongen var smakfullt dekorerad. Omsorgsfullt bundna guirlander af grönt, slingrande sig uppför salens alla pelare och musikläktaren, erinrade om ett kolossalt blomsterbord med hertigens byst liksom inbäddad i rosor. Norrbottens vapen, hansmajestät konungens bröstbild och valspråk äfvensom hertigens och hertiginnans af Östergötland porträtter jämte flaggor och grönt&gt; bildade en fonddekoration, som gjorde stadens festkomiterade all heder och en dyrbar tapetsering fullkomligt obehöflig, enär de öfriga väggytorna äfven voro täckta med artistiskt anbragta flaggdekorationer och grönt. Men de båda förmaken voro oomtvistligt damernas piece de resistance. Vid tapetseringen hade mau gått tillväga på så sätt: billiga tapeter köptes och beströkos med stark limlösning, hvari fästes vacker renmossa. Mellan hvarje sådan tapetrad löpte en fin, tunn kråkrisranka. Det hela fick härigen o m en påfallande likhet med tjock, i grå- grönt skiftande schagg. Kl. 3 afreste hertigen till Torneå att åse kosackmanövern, hvarefter resan till Avasaksa skulle anträdas. Ett envist moln, som denna afton syntes tätna allt mer och mer, hindrade solen att visa sig och framkallade på de talrikt närvarandes anlete ett drag af sviken förväntan. Dock tröstade man sig snart, ty fick man icke se solen den natten, så skulle man ju få se prinsen. A h! Där kommer han redan jämte adjutanten och öfriga uppvaktande kavaljerer.
Utan alt i delta påstående inlägga någon slags anklagelse mot räntetagare i allmänhet, vägar jag likväl tro att ingen skall kunna förneka, alt i det närvarule uppbördssättet ligger icke allenast en möjlighet, utan nära nog en nödvändighet att den indelta räntegifvaren måste blifva betydligt hårdare betungad än den icke indelta. För att inse detta, behöfver man blott besinna huru det i sjelfva verket oftast tillgår vid många corpser och stater. Det tillgår nemi. så, att de enskilta räntetagarne, för att slippa så väl besvär som obehagligheter, öfverlemna sina räntor för året till vissa uppbördsman för ett, dem emellan, bestämdt och öfverenskommet pris, hvarigenom det är klart alt också hela uppbördsåtgärden förvandlas till en enskilt speculation, och man kan ej heller finna mycket klandervärd! eller underligt, att dessa uppbördsman sedermera någorlunda rundligt söka godtgöra sig för sitt besvär. Felet ligger derföre mindre hos dem, än i methoden, som gör att den skattskyldige nästan omöjligt kan skydda sig, utan heldre underkastar sig, nästan huru dryga anspråk som helst. Ty om denne söker att afbörda sin ränta, genom att leverera den uppsagda spannmålen in natura, så finnes för mottagaren så mångfaldiga medel att försvåra eller tillintetgöra denna utväg att den näppeligen kan begagnas. Dels anordnas den längsta möjliga forsling, dels är sjelfva egenskapen ”strid och ren” eller afradsgill, någonting så obestämdt, att nästan hvad slags säd som helst, kan af en kittslig uppbördsman kasseras, och om detta äfven sker alldeles utan skäl, så går det icke så lätt och fort att få sin klagan pröfvad och afgjord, och lasset måste emellertid släpas hem igen den långa vägen, så framt ej räntegifvaren beqvämar sig till alt betala hvad sorn fordras.
Och beträffande det sednare; sä emedan det hörer under Lagenheterne kill Kongsöhrs Kongsgård, kommer dermed att förfaras pä sätt Utskottets afgifne Betänkande om denne KongsgärdS behandling innehåller. 6:0 Angående en wid Jönköping belägen Lägenhet, Ro enlund kallad, hwilken genom byte stall Rronan frangätt, men nu utgöraS af wida större rymd, än som under Bytet stall wara innebegripit. Om 1322 Den 26 Zebruan!. Om denna lägenhet som är ert Torp under Höggärdet, fär Utskottet härhos bifoga ett Exkract ur 1805 ärs Jordebok, som uplyser förhällandet. 7:0 Angäende de emellan Stockholms och Drottningholms Slott warande 2:ne Äroar, Nockeby och Tranaberg. Sä wäl uti Utskottets Betänkande angående Allmänna Stats-Regleringen som det serskildta, angäende de under Kongl. Majtts egen höga disposition ställde Kongsgärdar. är Inkomsten af bese Broar fbrestagen, att ifrän och med innewarande ärs början inflyta lill Stats-Werket. 8:0 Angående Rosenholms EwarnS Ålfiske i wester RekarneS Härad af Nyköpings Lä ', som skall innehafwaS afSriherrinnan Lis^rotlis Arfwingar Under delta namn finnes intet Fiske i Räkenjkaperne uptaget, men wäl Strukarnes Krono Fiske, som innehafwes af LieZrottts Arfwingar och är uti Stais-Ulffotteis förra betänkande upkagit. 9:0 Att den sä kallade Nyebro nära Wennersborg, icke finnes uptagen Som hwarke.
Om kroppsaga icke får äga rum om bord, för att åstadkomma ögonblicklig lydnad; så kunna både skepp och folk förgås. Eller huru skulle man, under en storm, då hela besättningen behöfdes, kunna sälta en del i arrest? Det är ogörligt, hvarföre äfven sjelfva Americanarne lära på sjön begagna daggen. Med ett ord, man måste beklaga militären i synnerhet, och för öfrigt eu Den 26 April e. m. 185 en livar, som skall vidmakthålla ordning och hastig lydnad bland oliildadt och hardt folk, om ej sädana stral!', sorn verka genast och snart befria den skyldige, få dervid begagnas. Futtenoch bröd-straffet är alldeles afsigkommet, säger man, och föraktadt, derföre att det icke strängt verkställes. Det kan visserligen hända, att de gamla straffen, under det man väntar på en förändring, blifva mindre noggrant handhafda, än tillförene; men om de nya straffen verkställas lika lamt som de gamla, så lärer också verkan af dem blifva lika obetydlig. Hvad har man då vunnit på hylet? Jag har förut sagt, att man mäste späka kroppen; vatten och bröd är, såsom reservanterna hafva omlörmält, ganska tjenligt dertill, ty det mjukar upp äfven de hårdaste och vildsintaste naturer. Munkar och nunnor, som under medeltiden inneslöto sig sjelfva i kloster, ålade sig fasta. Det torde icke vara öijen ligt alt följa samma diet nu, då det icke längre är den dygdige, utan brottslingen, som inneslutes i celler. Ett annat straff, som man borttagit, är landsförvisning. Gr. Mörner har redan anmärkt, huru oriktigt det är, att, äfven i detta fall, betaga sig ett beslrafluingsmedel, som är ganska lämpligt. När denna bestraffning icke träffar kroppen, för hvilken man nu synes hafva större ömhet än för själen, så borde man, såsom mig synes, icke hafva så mycket emot detsamma.
R:dr, utan ock medgifvit, att samma anslag må utgå från och med Augusti månad nästlidne år under den återstående tiden af innevarande statsreglerings-period, hvarom äfven underdånig skrifvelse blifvit af Rikets Ständer den 30 nästlidne Juni till Kongl. Maj:t aflåten. 6:o. Nionde punkten af oftanämnda Utlåtande, ■— deruti Utskottet tillstyrkt beviljandet af det anslag å 25,000 R:dr, Kongl, Maj:t begärt för bekostande af dels redan verkställda dels ännu återstående reparationer och arbeten vid Ulriksdals slott — är af Bonde-Ståndet, på grund af gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitterad, men som de trenne öfriga Riks-Stånden godkänt Utskottets yttrande i denna punkt och frågan således, jemlikt 75 § Riksdags-Ordningen, är af Rikets Ständer afgjord, kan Bonde-Ståndets återremiss icke till vidare åtgärd föranleda. Stats-Utskottets Memorial J\3 125. 5 7:0. Uti Elfte punkten, mom. litt. 6, hade Utskottet, på anförda skäl, hemställt det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, såvida det icke ansågs nödigt eller lämpligt, att Svartsjö slott framgent bibehålles, Kongl. Majit läcktes, efter utredning af förhållandena, meddela Rikets Ständer nådig framställning angående de åtgärder, som för slottsbyggnadens borttagande kunde finnas mest ändamålsenliga. Endast tvänne Riks-Stånd, Presteoch Bonde-Stånden, hafva bifallit denna Utskottets hemställan, som deremot blifvit af Ridderskapet och Adeln, äfvensom Borgareståndet, afslagen. I följd häraf och då den af Utskottet föreslagna åtgärd icke kan anses inverka på statsreglenngen, lärer, jemlikt 75 § Riksdags-Ordningen, sedan två Riks-Stånd härutinnan stadnat emot två. frågan om aflåtandet af en underdånig hemställan till Kongl. Majit i detta ämne hafva förfallit.
Med minsta kännedom om verkliga förhållanden, inser man lätteligen, att ingenstädes det fria systemet satts i verkställighet, minst på det nu hos oss föreslagna sätt, sorn, i min tanke, helt och hållet åsidosätter Sveriges egna förhållanden. Jag förklarar således, alt jag anser det för en stor nationel olycka, att Sverige slutligen bekommit en physiocraiisk minislere, som endast stödjer sig på en ensidig theori, och för dess genomdrif'vande ej tvekar sätta i fara den med så mycken uppoffring, arbete, idoghet redan åstadkomna förkofran i vära manufacturer. Det finnes ingen stat, hvarest manufacturer florera, der de ej kostat dylika ansträngningar, der de ej af styrelsen njutit en långvarig, fortsatt och jemn vård. Manufactur-industrien är en ömtålig planta, som ovillkorligen fordrar denna fostrande omhägnad, innan den ölvergår till den kraftiga stammen, som skall bära de rikligaste frukter. Det ur det lättaste i verlden, att genom försummelse eller misstag, genom förhastade och omogna eller äfven fördröjda mesurer förstöra den. Sveriges historia för förra seklet fram ter derpå det bedrölligaste exempel: äro vi beredda, kunna vi försvara det inför tid och efterverld, att åter beträda samma bana? Och det endast derföre, att det ligger ett visst intresse om hjertat och ett visst physiocratiskt parti i hjernan, att sätta i verkställighet det s. k. fria systemet, — jag får upprepa det, utan det minsta afseende på Sveriges egendomliga förhållanden, och, som det tyckes, utan behörig kännedom eller öfvervägande af hvad som i enahanda sak blifvit vidgjordt hos andra nationer. För hvarje opartiskt och sansadt omdöme skall den med så mycken emphase utbasunerade satsen, att köpa der man kan för bästa priset, och sälja der man får det högsta, visa sig i verkligheten outförbar, sjelfförstörande, obillig och till och med i högsta grad löjlig, ty den utgår dock i grund ifrån en fåkunnig visdom. Man vill narra hela verlden, och narrar slutligen endast sig sjelf. Fri handel skall naturligtvis vara byggd på reciprocitet.
Deribland har först, och i synnerhet, den förekommit mig anmärkningsvärd, och som jag ansedt icke böra blifva obesvarad, den nemligen som rörer dispositionen af den, så kallade Åbofondeti, Visserligen obetydlig, till dess belopp, men af gå mycket större vigt, i anseeerrde till den framStäldte principen, att allmänna medel kunna i annan väg, och annorlunda än i, af Riksens. Ständer föreskrefven ordning disponeras, och får jag, vid Herr Friherrens yttrande: ”att nemligen först efter elfva år blifvit anmärkning gjord vid den så kallade Åbofonden, som ehuru ej döljd för Ständers och Revisorers uppmärksamhet, blifvit vid 1822 års revision råiom fynd betragtad, upplysa, att då StatsContoiret , om denna fond icke iemnat Ständer eller Revisorer någon upplysning, i de till dem afgifne berättelser, eller ingått i5 för dem framlagde räkenskap r, hvaraf vill, synas att man snsedt denna fond icke tillhona 124 Den 7 April e. m. Stanners eller Revisorers kännedom, än mindre deras dispssition, länder detta förhållande, dem till fullkomligt urskuldande, om de derom saknat kännedom, och ej förut uppmärksamhet fästat, som först efter lt års förlopp vid 1822 års revision, af läsningen af Konungabrefven föranleddes. Det medgifves icke att, ifrån en i flere år, icke medhunnen granskning förbisedde anmärknings anledningar eller obegagnads rättigheter, kunna hämtas anledningar till påstående om derigenom eftergifne el* ler försvagade rättigheter, sora i flere andre förhållanden skulle verka till vida större skada, än i det mindre betydliga ärende som nu är föremål för uppmärksamheten ; man skulle då t. ex. kunna saga, au för det att Riksens Ständers Revisorer aldrig grsnskat NummerLotterimedlens disposition och räkenskaper, samt dispositionerne af de 1,300,000 som till militairebehofven blifvit Sjöförvaltningen och KrigsColUgium årligen öfverlemnade, skulle all granskningsrättighet vara försvunnen, för det att Revis.orerne icke till begagnande deraf erhållit någon föreskrift eller sådan granskning medhunnit.
Preste-ståndet gjorda anmärkning, rörande tillämpningen på nuvarande Banko-ombud af de föreslagna grunderna för tur-beräkning; så enär en sådan tillämpning rätteligen torde tillkomma Banko-fullmägtige, inskränker sig Utskottet till den hemställan, alt de grunder, som innefattas i Utskottets berörda framställning, måtte, i afseende på nuvarande Banko-ombud få tillämpas. Stockholm den 31 Juli 1848. STOCKHOLM, Ecksteinska. Banko-Vtskottets Memorial, JVio 96 och g<j. 1 N:o 96. Ank. till Exp. Utsk. den |5 Aug, kl. 7 e. in. Memorial, angående en gratifikation till Bankens vaktbetjening. Hos Utskottet har Bankens vaktbetjening, uti ingifven skrift af den 31 nästlidue Juli anhållit, att i likhet med hvad vid föregående rjiksdagar egt rum, varda tilldelad någon gratifikation. Och som Rikets Höglofl. Ständer vid sednast tilländalupna 3:ne riksdagar behagat medgifva att en gratifikation finge till Bankens vaktbetjente utgifvas anser Utskottet sig böra vördsamt hemställa, att enahanda summa, sorn vid 1844—1845 årens riksdag bestämdes eller tvåhundra riksdaler banko, måtte af Bankens medel få utgå till verkets vaktbetjening, enligt den fördelning, hvilken tillförne är vorden iakttagen. Stockholm den 15 Augusti 1848. Ank. till Exp. Utsk. den 18 Aug., kl. 2 e. ta'. Memorial, med förslag till föreskrifter} afseende kontroll d diskontverkens ombudsmäns uppbörd och göromål.
Justerades 6 prot.-utdr. för den, 14 dennes och pleni-prot. för den 21 sistl. April. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Jag får vördsamt anhålla, det R. o. Ad. behagade tillåta, att, på sätt förut skett, en 3:dje Suppleant inom Const.Ulsk. utses, för alt inträda vid ordinarie ledamots tillfälliga förfall. Uppå af Hr Gr. o. Landtm, i anledn. häraf framstäld propos., beslöts, att uti Const.Ulsk. skulle tillsättas en 3:dje Suppleant, för att tillkallas då Utsk:s ordinarie ledamöter af förfall kunna vara hindrade att tjenstgöra; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att utse en sådan ytterligare Suppleant i nämnde Utsk. Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtsk. den 10 och 14 dennes på bordet lagda Utlåt. JM 138, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., ang:de försäljning af åtskillige kronan tillhöriga byggnader och tomter i Götheborg, samt försäljningsmedlens användande till nya Artilleri-förråds-byggnaders upförande derstädes. Ånyo föredrogs LagUtsk:s den 10 och 14 dennes på bordet lagda Betänk. JM 32, i anledn. af väckte motioner om antagande af ny kyrkolag. Den 16 Juni. 159 Hr Palmcrantz, Joh. Mauritz: Jag för min del anser, alt LagCtsk. borde iiafva mera än som skett behjertat ifrågavande Amne, som ovedersägligen är för fäderneslandet af största vigt. Om äfven de väckte motionerne ej ansågos böra föranleda Utsk. att tillstyrka antagandet af den nya Kyrkolagen, hade Utsk. likväl, enl. mitt förmenande, bordt till R. St. hemställa, det en underd. skrifvelse till K. SI. aflätes, med anhållan, det K. M. behagade vid nästinstundande Riksdag afgifva Nåd.
Preste-Ståndet den 26 - Borgare-Ståndet den 26 • , Bonde-Ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande anslag Jör hospilalernes förbättrande samt angående inrättande af ett hospital för hufvudstaden. (Stats-Utsk:ts S. A. K. Sedan Rikets Ständer uti underdånig Skrifvelse den 14 Augusti 1848, med tillkännagifvande af deras åsigt, att hospitals-anstalterne i riket voro behäftade med Iler - 228 Expedilions-Utskollets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:0 109. faldiga brister och att dessa brister skulle i väsendtlig mån kunna afhjelpas, om, i stället för de förut mera partielt tillvägabragta, af inskränkta tillgångar beroende lorbättringarne, sådane komme att efter en för hela riket gemensamt uppgjord plan verkställas, äfvensom att Statens mellankomst blefve vid den första förändringen nödvändig, hufvudsakligen i anseende till de flera nya byggnader, hvilka för ett efter vetenskapliga grunder ordnadt system för de vansinniges behandling komme att erfordras, anhållit, att E. K. M:t måtte genom skicklige och sakkunnige män låta upprätta förslag till de förbättringar af hospitals-väsendet i Sverige, så i medicinskt som administrativt' hänseende, hvilka utan Stats-verkets stora betungande kunde utföras och befunnes vara nödiga, samt sedermera till Rikets Ständer härom aflåta Nådig Proposition, och E. K.
N.o 386. gå till 14,000 R:dr B:co, under iakttagande af följande vilkor; att Varorna uppläggas under Tullkammarens jemte egarens lås och vård; att egare af dessa Varor få, emot utgörande af hela tullen, om de inom Landet försäljas, men endast emot Transitotull, då de bevisligen åter utföras, ifrån Credit-Upplaget uttaga större och mindre partier, dock icke under hälften af det minsta, som får uppläggas; att Credit-Upplaget icke får sträckas utöfver ett år ifrån den tid en Vara infördes, utan att densamma inom nämnde tid antingen åter utföres eller till fullo förtullas, vid påföljd, att Varan i annat fall för Godsegarens räkning på Auction försäljes, då belöpande införsels-tull och omkostnader å Auctions-summan först afdrages och återstoden tillställes Godsegaren; att, innan några Varor å Credit-Upplag emottagas, värdet å dem, så vida det ej är i Taxan utsatt, förut bestämmes, och tullen derefter, vid deras uttagande, erlägges, utan afseende på de, under tiden förefallna ändringar i priset å dylika Varor; - Bil. t. Exp.-Utsk.sförsl. t. lind. skrif. N.o 386. g3 att Gods må kunna transporteras från en Stads Credit-Upplag till en annans, dock med Credit-tidens beräkning från den dag godset först upplades; samt att genom Credit-Upplaget någon förändring icke sker i den Nederlags-frihet, som Vi redan i Nåder förunnat vissa Städer, eller framdeles i Nåder förunna andra. §• För Silfver, som genom landet till utrikes ort transporteras, betalas En procent i Transito-tull, om detsamma inom Sex månader efter införseln åter ur Riket föres. Vid derefter skeende utförsel, erlägges den i Taxan bestämda utgående T ull. §.