Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besöka söndagsskolor eller andra för fabriks och handtverksarbetare afsedda läroanstalter; äfvensom att idkare skall vara skyldig att sjelf eller genom andre meddela minderårig arbetare undervisning i yrket samt att vid de hos honom anställda arbetares behandling och sysselsättning fästa behörigt afseende å deras helsa och arbetsförmåga ; l6:o att i afseende å förhållanden i öfrigt emellan fabriksoch handtverksidkare samt deras arbetare skall gälla allmän lag och, der icke i laglig ordning upprättadt kontrakt annorlunda bestämmer, legostadgan : 17:o att, i sammanhang med beifran al olagligheter i fråga om varutillverkning, beslag icke vidare må ega rum ; 18:0 att landtmät), med bibehållande af den hittills dem medgifna arbetsoch slöjdefrihet, skola utan särskild tillåtelse vara oförhindrade att, med biträde af sina hemmavarande barn och lagstadda tjenstehjon, till afsalu förfärdiga de fabriksoch handlverksarbeten, hvilka såsom föremål för husflit kunna af dem åstadkommas. 1 sammanhang med hvad nu sålunda blifvit af Rikets Ständer i underdånighet föreslaget och nied anledning af derom särskildt gjord framställning, hafva Rikets Ständer, som ansett det vara af synnerlig vigt, all genom införandet af den nya lagstiftning för näringarna, hvarom Rikets Ständer nu i underdånighet anhållit, tillika måtte vinnas all möjlig reda och lätthet för näringsidkaren alt igenfinna de föreskrifter, han har att iakttaga, funnit det vara för sådant ändamål Ijenligt, att de stadganden, i 2:dra, 3:dje, 4:de, 5:te, 6:tc och 7:de kapitlen Handelsbalken, hvilka blifvit genom sednare ekonomiska författningar tindrade, uttryckligen förklaras upphöjda. Äfven de ämnen, som afhandlas i ännu gällande delar af nämnda kapitel äro af beskaffenhet, att, med undantag al - 14 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 132. en ast för sladgandena om burskap, hvarom här nedan omförmäles, de allmänneligen anses tillhöra den ekonomiska lagstiftningen; och då E. K.
Jag bar visserligen instämt med Herr Ribbing, men finner verkeligen nu, på det af Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt anförde skäl, det föreslagne tillägget ej lämpeligen kunna göras, och afstår derföre från mitt yrkande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarska/kenj som förklarade sig af de lemnade svaren icke hafva kunnat tillförlitligen utröna pluralitetens mening, framställde åter proposition till bifall å Herr Ribbings föreslagne tillägg. 57 H. 19* Den 18 Januari! f. m. Ropades starka Nej, blandade med Ja. I anledning hvaraf Hans Excellence ånyo hemställde, om Ridderskapel och Adeln fann för godt afslå berörde tillägg. Ropades starka Ja, jemte några Nej. Herr Ribbing: Utan att kunna instämma deruti, att något i formen ligger emot det af mig begärda tillägg, skall jag dock för att ej upptaga Ridderskapets och Adelns tid, icke begära votering i frågan. Då det är allmänt bekant, huru Ridderskapet och Adeln ansett frågan om Ständernas Revisionsrätt, en fråga af vida större vigt, än den lilla fråga här nu förevarit, har man ej att förvänta några förändringar i den gång, sorn denna Revisionsrätt synes taga; och under sådana omständigheter lärer det förslag, jag nyss haft äran göra, tjena till ganska litet, äfven om det lyckades att genomdrifva detsamma. Inseende detta, underkastar jag mig Ridderskapets och Adelns beslut, utan att begära votering, hvilket jag öfverlemna!’ åt någon annan, i läll han skulle vilja en sådan anhållan framställa. Grefre Horn: Anseende det vara förgäfves att sträfva mot majoriteten, vill jag, lika med Herr Ribbing, ej yrka votering, men anhåller att få tili protocollet antecknadt, att jag ej kan erkänna eller gilla dc skäl man mot Herr Ribbing begagnat. Det har varit både oriktigt och olämpligt att på ett sådant sätt tillämpa 90 §.
R:dr att användas såsom premier för goda läroböcker åt folkskolan, med särskildt fästadt afseende pä de tvänne läroämnena naturlära och statskunskap; men sedan Stats-Utskottet i Utlåtandets 69 punkt, Litt. a, afstyrkt bifall dertill, biel Rikets Ständers beslut i öfverensstämmelse med berörda afstyrkande. 1 samma Utlåtande och punkt, Litt. a, har Stats-Utskottet, i anledning af väckt förslag att medel mätte anslås till inlösen af så många exemplar utaf ett uppgifvet historiskt arbete, att åtminstone hvarje folkskola kunde deraf erhålla ett exemplar, anfört, bland annat, att då Staten hittills icke med läroböcker eller läseböcker på sin bekostnad försett folkskolorna, samt det ifrågakomna arbetet, 0111 det blefve af god och gedigen beskaffenhet, genom sin egen duglighet nog banade sig väg till en allmännare spridning, hemställde Utskottet att förslaget ej måtte af Rikets Ständer bifallas; och blef jemväl denna hemställan af tre Riks-Stånd bifallen. Det är ett af gammalt kändt förhållande, att intet bokförlag medför en så säker och god inkomst, som det af läroböcker, hvilka lyckats vinna förtroende och blifvit allmänt till begagnande i skolorna antagna. An mer måste detta blifva fallet med de läroböcker, som lyckades blifva allmänt antagna vid folkskolorna, der sammanräknade antalet lärjungar är så mångdubbelt större än vid de andra skolorna, samt antalet behöfliga exemplar af hvarje lärobok således jemväl blifver mångdubbelt mot hvad fallet är i de högre skolorna. Den, hvilken författat en för folkskolorna erkändt lämplig lärobok, bör således, genom den starka afsättningen derå, vinna en riklig inkomst och såmedelst en belöning, bäst afpassad efter arbetets värde. Några andra arbeten, än de till skolbruk verkligt lämpliga, torde ej böra belönas; och skulle det inträffa, att någon för - Sammans Slalssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottets Betänkande N:o i6.
B:co för hvarje Ducat, som Banco-Utskotlets Utlåtande, N\0 27. 17 som vid leverancen, i afräkning derå, kunde blifva aflemnad, samt emot följande vilkor: a) att leverancen skulle verkställas kostnadsfritt för Banken, antingen i silfver-plantsar (tackor), försedde med Kongl. Svenska Myntverkets stämpel och åtföljande betyg öfver vigten samt innehållet i Svenska Sillverriksdaler, efter afdrag af myntskatten, eller i guld-plantsar, likaledes försedde nied Kongl. Myntverkets stämpel och åtföljde af dess betyg öfver vigten samt innehållet i Ducater, efter afdrag af myntskatten, eller ock i fullvigtiga Holländska Ducater, å hvilka i slikt fall någon myntskatt icke beräknas, utan full betalning efter 5 R:dr 3a sk. B:ko per Ducat komine att erläggas; b) att emot till Banken aflemnadt hypoihek af inteckningar i brnksoch landt-egendomar till ett belopp af i,i36,5oo R:dr B:eo, Directionen skulle ega att från Banken uppbära ett räntefritt förskott af 1,000,000 Riksdaler Banco, hvilket på en gång borde lyftas; c) att vid hvarje leverance med Svenskt Missionseller Consuls-betyg styrktes, att det levererade silfret eller guldet blifvit från utländsk ort hit afskeppadt; d) att hvarje i Banken aflemnad andel af leverancen godtgjordes Hypotheks-cassan sålunda, att å den lyftade förskotts-summan komme att afskrifvas för hvarje levererad R:dr Silfver-specie 2 R:dr B:co och för hvarje levererad Ducat 4 R‘dr 12 sk. B:ko; hvarefter återstoden af leverancens värde, enligt det contraherade priset, borde contant tili Hypotheks-cassan erläggas med 3a sk. B:co per Silfver-riksdaler och 1 R:dr 20 sk.
Några, de minst betydande af dem, lära blifvit förvisade från Berlin; de öfrige blefvo qvar, men genom «Hofjustisen» var all annan justis i saken paralyserad. En annan gång misshandlades lika infamt ett borgerligt brudpar af några adliga, och «Hofjustisen» lade sig åter emellan. Den förra tilldragelsen omtalades i tidningarne; i afseende å den sednare kan förf. endast säga: relata refero. Sådana exempel torde dock vara sällsynta,8 ehuru jag hört dessa sednaste tilldragelser ställas i sammanhang med regentens åsigter af nyttan af en mäktig adel. Det fjerde föremålet för utlänningens loford, jemte administrationen, lagskipningen och arméen, äro de Preussiska undervisningsverken. Förf. skall längre fram nämna några ord om tyska vetenskapen i allmänhet samt i sammanhang dermed om dess universiteter. De lärda skolornas skick är nogsamt känd och prisad som mönster för slika inrättningar. Här vill jag endast upptaga ett par anmärkningar. Preussiska staten kallas vanligen protestantisk, och det heter: «det ligger helt och hållet i vår protestantiska stats väsende att befordra andlig kultur och höja hela folkets bildning.» Men då en tredjedel af befolkningen är katolsk, så borde principen lika konseqvent utsträckas till denna, om ej missförhållanden skola uppstå. Isynnerhet för den katolska kyrkan, hvilken genom sin lära är fördomsfull mot andra kristna kyrkor, är ett upplyst presterskap af vigt. Detta bildas nu väl i Preussen till en del vid gymnasierna och universiteterna (i Breslau och Bonn). Men en vida större del får sin bildning dels vid den så kallade «akademiska läroanstalten i Münster,» dels vid åtskilliga andra prestseminarier (i Gnesen, Posen, Pelplin, Paderborn, Trier). Läroanstalten i Münster är, såsom vi nämnt, så väl känd för dess obskurantism, att det varit den enda i Tyskland österrikiska ungdomen fått besöka. De öfriga, ännu mera obskura seminarierna måste, beröfvade all den beröring med andra vetenskapliga sträfvanden, en teologisk universitetsfakultet eger, under ett fanatiskt presterskaps ledning9 äfven bilda fanatiska ifrare.
Cederstroms i ett föregående plenum yttrade sats åter blifvit för mig obegriplig, och jag ber derföre att i Hr Frih:s och Ståndets minne få recapitulera hans yttrande. Hr Frih. 9 H. 34 Dt ii 8 Juli. vitrade nemi., att det vore Stånden öppet, äfven om anmärkn:s-anledningen blifvit af Utsk. underkänd, inga uppJvsningar från Utsk. aflemnade och memor. vore lagdt till handlingarna, att likväl utvotera en eller annan af Konungens rådgifvare. Jag tyckte, att det var något för mycket orättvist att ulan skäl så tillvägagå, och fann ett sådant yttrande vara obegripligt af en annars så grundlig grundlagsläsare som Hr Frih. Men då jag i dag hörde Hr Cederschjölds motion, att man skulle infordra Coust.Utskrs prot. öfver Statsråds-protms granskning, tänkte jag: se här har jag saken; på det viset kan Frih. Cederström komma ifrån sitt yrkande. Jag trodde mig hafva Hr Frih. i mina händer; men då förklarade Hr Frih.: jag bryr mig icke om några upplysningar eller prot.; och då qvarstår samma obegriplighet för mig. Hr Frih. har sagt, att hvarken jag el-’ ler någon annan kan hålla Hr Frih. fast. Jag tviflar icke derpå; men jag finner Hr Frih. äga en särdeles förmåga att hålla sig sjelf fast vid satser, äfven då de gå så långt, att han sjelf tyckes vara besvärad deraf, synnerligast som Hr Frih. sjelf medgifvit, att den, som skulle yrka votering öfver Statsråds-ledamöternas skiljande från deras embeten, skulle sjelf kunna utvoteras genom ^:delars pluralitet, och det var förmodligen af sådan anledning, som Hr Frih. försigtigtvis underlät att yrka en slik votering öfver Statsråden. Jag inser ingen våda af prot:ns utlemnande och förnyar derföre min anhållan om propos. derpå, huruvida R. o. Ad. instämmer uti Hr Cederschjölds yttrade önskan.
Ingen främmande menniska fick hofmarskalken bjuda hit; om icke händelsevis öfverste Myldorph kommit i går, så hade det inte blifvit fler än brudens mor och den gamla mamsellen och den der unga herrn, studenten, som är prostinnans systerson, tror jag. – Ja, och så brukar väl alltid ett bröllop ställas till hos brudens föräldrar, vet jag, – inföll pigan, – men se det var väl också grefvens upptåg kan jag tro, att de skulle vigas i kyrkan och se’n komma hit. – Ta hit fatet, Lisa, med pastejfyllningen nej, det andra, – afbröt fru Berg. – Ja, alltsammans det här, – fortfor hon, – kan ingen bli klok på För grefven är allt en bra underlig menniska ändå; hr Didrik må säga hvad han vill, och prisa honom aldrig så mycket, så var det bra besynnerligt att gifta sig så här. – Ja, men vet frun, – inföll Lisa mumlande, ty hon höll mellan tänderna en tråd, hvars andra ända hon surrade omkring kycklingens ben, – att mamsell Anna är för rysligt vacker; men se om det är sannt hvad de säga, så är det allt underligt att hon får en grefve till man ändå. – Hvad säga de då? – frågade fru Berg, som lyckligt utstjelpt à la dauben och nu med ifver utkallade en klimp pastejdeg framför sig på bordet. – Jo si, – började Lisa tvekande, – de säga att mamsell Anna, fast hon ser så fin och förnäm ut, är bara en fattig tiggarunge, som prostinnan tagit upp af nåder och – Ja, det der har jag nog hört också, men det är bara prat och ingen sanning efter min tro, – sade fru Berg bestämdt och vek ihop degen igen. – Jo, se det är då dagande sanning, att hon inte är prostinnans dotter, för mina föräldrar bodde på prestgårds egor just när prostinnan flyttade derifrån, och fast jag då var bara barnet, så vet jag förvisst, att hon hade inga barn. – Ja ja, men mamsell Anna är hennes slägting, och syster till studenten, som kom hem i våras.
Denna underd. ansökan, som, med deri erbjudna vilkor, icke af K. M. i nåder bifallits, har enhälligt blifvit tillstyrkt af Kammarcolhm, Stath.-emb. å Drottningholm, Landsh.-emb., Kronofogden och Hof-Jägmästaren, förklarande derjemte Kammar-colhm alt ifrågavar skogspark, såsom Tofta hemman af ålder tillhörig och under dess skattläggning inbegripen, icke kunde rättvisligen på auction försäljas, utan borde af Tofta egare få lösas och med detta hemman återförenas. Med det nu vördsamt anförda har icke varit någon afsigt att väcka klander öfver styrelsers och embetsmyndigheters tillgöranden, ännu mindre att påkalla R. St:s pröfning och ogillande af redan Den 30 December f. nr 307 fattade beslut. Jag har blott ansett en historik öfver målet vara behöflig för att, på grund af upgifna förhållanden, kunna för R. St. framlägga ett vördsamt förslag som, efter min öfvertygelse, och på grund af noggran kännedom om lokala förhållandena, är till K. M:s och Kronans sannskyldiga fördel ledande, på samma gång som en enskilt persons lagliga och billiga anspråk derigenom upfyllas. Mitt vördsamma förslag är nemi., det täcktes R. fl. St. besluta: l:o Att Tofta hemmans, vid försäljningen fråriskiljda skog, den nu s. k. Adelsö kronopark med derå belägna Skogvaktarboställe, fordom såsom torp lydande under hemmanet, måtte af Tofta hemmansegare få till skatte lösas och med hemmanet återförenas, och alt i följd deraf del nu gällande år 1830 ingångne arrendekontrakt måtte till kraft och verkan uphöra. 2:o Att lösesumman måtte af tillförordnad synerätt bestämmas, efter hållen laga besigtning och värdering af skogsparken.
— Väntar på revolutionen, sade mr Davis lugnt och knöt vidare. — Inte! — Yes, sir. — Det är värkligen, hvad de drifva oss till, sade mr Sewell dystert och sköt hatten på nacken. — Det är hvad de göra, sir. — Nå, sedan då? — Sedan etablerar jag mig på Market. — I ostron? — I ostron, sir. — Jag må säga ... Archibald Sewell stod och tuggade och blinkade med ett snälltågs fart och lät hatten skrida allt längre bakut. — Idén är inte oäfven. Vill du taga mig med i båten? — Very well. — Topp — afslöt mr Sewell och skakade kraftigt sin väns hand. Han hvisslade belåtet. Sedan for han in till åttonde gatan, realiserade sitt lager, köpte ett nät, ett fotogénkök, en liter whisky, cigarrer och en sydväst. Så rustad flyttade han, i afvaktan på revolutionen, ut i fiskarhuset vid Delaware. Stenbelätet på Wisahickon. En amerikansk legend. Öfver Delawares oändliga vassfält hvilade ett lätt morgontöcken, redan guldfärgadt af den uppgående solen bakom. Så hög var den sakta vaggande rörskogen, att fjädern på Röda Örnens hufvud, där han och hans son, Bidande Hjorten, suto i en kanot och fiskade, knapt nådde till toppen däraf. Men nu släppte Bidande Hjorten snaran och reste sig för att spana efter gryningen. Han såg dimman småningom sjunka och uppsugas af vasslätten, ur hvilkens sköte tusen och tusentals sjöfoglar flaxade upp. Deras vresiga snatter och klappet af deras vingar fylde rymden, och där de lågt och lättjefullt sväfvade fram breddes ofantliga skuggor öfver det morgonhvita stråfältet. Bakom Jerseylandets flata skifva stack solklotet upp, lågande af röd eld. Men nedåt floden aftäcktes i den klara luften, glittrande som källans vatten, först en flock bruna och röda segel, därpå skrofven af flere skepp med bukig förstäf och aktern lik den stora wigwam med platt tak och många gluggar, som de hvita männen byggt på strandens kulle.
R:dr i stället för 2 000 R:dr; hvartill den förut i Stat varit upptagen. Till denne högre a7* o Stats-Utskottets Betänkanden.' beräkning hem tade Stats-Utskottet anledning af den Inkomst, denne afgift, enligt Räkenskaperne, under de föregående arén fanns hafva lern* nät Stats - Verket. Siats-Utskottet har sedermera ifrån Controll-Verket erhållit en närmare upplysning om denne afgifts förhållande, i jemförelse till de utgifter, Stats - Verket i och för Controll - Inrättningen måst vidkännas; Denne uppgift föranleder väl icke till någon förändring i den föreslagne beräkningen af denne Stats-intrad; Men Stats-Utskottet har dock funnit den, hvad sjelfva afgiften angar, innefatta sådane omständigheter, hvilka Utskottet ansett sig böra Riksens Högloll. Ständers egen pröfning hemställa. I anledning af JustitireCnntzIers-Embetets hos Kongl. Majit gjorde underdåniga anmälan; huruledes, tvert emot de tid efter annan utgangne Kongl. Förordningars innehåll, uti GuldSilfveroch Tenn-Arbeten ej allenast en märJtelig olikhet till finheten och halten af stämplade Arbets-stycken befunnits, utan jern väl Guldoch Silfver - Arbeten , så hos Guldsmeder som flere, utan Mästarens stämpel blifvit försålde, täcktes Kongl. Maj t till en s!ik oredas förebyggande samt till Creditens styrkande så Insom Utrikes, under den 7 December 1752 utfärda Dess Nådiga stadga, angående en Controll-stämppels sättande på allt Guld, Silfver och Tenn, tom thädanefter blefve i Riket förarbetadt, med hvad mera till det åsyftade ändamålets vinnande fans nödigt. Enligt denna Förordning skulle Guldet arbetas af 3:ne sorter, nemligen: Ducat •
Uåne tillgång blifvit i Banken qvarliggande, jLan af de nu anslagne Fonder må företrädesvis meddelas. ®. D. e-m. Vid förnyad föredradning afjLagsamt Allmänna Besvärs, och Ekonomi-Utskottens den 4 och 13 dennes under N:o *20, 221 och 230 «f* gifne Pr»t, Utar, 4, if No», 2J2J. z<fy gifne samt den 13 och 17 derpåföljde eftermiddagarne på bordet lagde Utlåtanden, i anledning af gjorde anmärlcningar vid Utskottens förut meddeld*e Betänkanden, 1:0 Angående utfärdande af en författning, som bestämmer ordningen för fastställelse och ändrings sökande i afseende på af Landtmätare verk1 ställde gärdesgårdsdelningar, 2:0 Angående ändring uti Kongl. Brefvet den 14 April 1791, sam t'Kongl. Förordningen om landtrnäteriet i riket den 12 Aug. 1783, i hvad rörer föreskriften om skiftens antal vid storskiftes förrättningar, 3:0 Angående Sjölagens öfverseende m. m.; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betankanden redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottens ifrågavardnde Utlåtanden borde läggas till tiandlingarne, S. D. e. m. Då nu å nyo föredrogs Banco-Utskottets den 17 dennes under N:o 75 afgifne, och Bihang till R. St. Prot. g:de Sami, 19. frat. Bftdr. 4. 19 Nm. ifäj. s,imina dag pä bordel lagde Utlåtande, i anledning af RiksStåndens fattade Beslut, i frågan om periodiske uppgifters meddelande om Banco-Verkets ställ» ning; fann Ridderskapet och Adeln för godt förblifva vid dess i detta amne förut fattade Beslut, det en fullständig uppgift om Bankens hela ställning hädanefter borde årligen genom Herrar Fullmägti ges föranstaltande tryckt meddelas, samt afven allmänna tidning åtfölja.
Och du lät betyga dem, att de skulle omvända sig till din lag; men de voro stolte, och lydde intet din bud, och syndade emot dina rätter; hvilka om en menniska gör, lefver hon derutinnan; och vände sina skuldror bort, och vordo halsstyfve, och lydde intet. Och du fördröjde i mång år med dem, och lät betyga dem genom din Anda i dina Propheter; men de skötte der intet om, derföre hafver du gifvit dem i folks hand i landena. Dock, af dine stora barmhertighet, hafver du icke platt gjort ända på dem, eller öfvergifvit dem; förty du äst en nådelig och barmhertig Gud. Nu, vår Gud, du store Gud, mägtige och förskräckelige, du som håller förbund och barmhertighet; akta icke ringa all den vedermöda, som på oss drabbat hafver, och på våra Konungar, Förstar, Prester, Propheter, fäder, och allt ditt folk, ifrå Konungarnas tid i Assur, allt intill denna dag. Du äst rättvis i allt det du hafver låtit komma öfver oss; ty du hafver gjort rätt, men vi hafve varit ogudaktige; Och våre Konungar, Förstar, Prester och fäder, hafva icke gjort efter din lag, och intet aktat på din bud och vittnesbörd, som du hafver låtit betyga dem. Och de hafva icke tjent dig i sitt rike, och i dina stora ägodelar, som du dem gifvit hafver, och uti det vida och feta landet, som du dem infått hafver, och hafva icke omvändt sig ifrå sitt onda väsende. Si, vi äre i denna dag trälar, och i de lande, som du våra fäder gafst, till att äta dess frukt och goda, si, der äre vi trälar uti. Och dess årsväxt förökar sig Konungomen, som du öfver oss satt hafver för våra synders skull; och de råda öfver våra kroppar och vår boskap, efter sin vilja; och vi äre i stor nöd. Och i allt detta göre vi nu ett fast förbund, och skrifvom, och låte våra Förstar, Leviter och Prester besegla det.
Författaren framropades. I måndags kväll gick så Millöckers » Profkyssen » öfver Södra teaterns tiljor. Den befanns vara en treflig och underhållande operett, för hvars libretto det skulle vara föga tacksamt söka redogöra, men om hvilken det må sägas, att den knappast försummar tillgodogöra sig något enda af de traditionella operettelementen: förklädda äkta prinsar och oäkta » prinsar för en dag », bortröfvade prinsessor, intrigerande hofmän, nattliga sammansvärjningar, kabaler och kärlek. Musiken är veritabelt » millöckersk », ej vidare originell, men vimlande af sångbara och glada melodier. De förnämsta rollerna voro väl företrädda, i synnerhet slogo frö- ken Lindzén som prinsessan Leonora, fru Berg som hennes kammarjungfru, den täcka Vreneli, och hr Änder som den falske prinsen, den fiffige Schwarswalderurmakaren Hans Pfeifli, lifligt an. Den riktige prinsen företräddes af en ung debutant, hr Barklind, med en icke oäfven baryton och temligen approbabla ansatser äfven i det dramatiska. För öfrigt böra med erkännande nämnas fru Fornell och fröken Caspér, hrr R. Wagner och Warberg i deras icke oväsentliga biroller. Mot körer och ensembler kunde nog rättvisa anmärkningar göras — men vi få väl icke begära allt på en gång, och en / W / färdig operettpremiére hör i vår goda hufvudstad helt enkelt icke till traditionerna. Det blir väl bättre » fram till påska » I Publiken var lifligt tillfreds, man skrattade, applåderade och gnolade genast refrängerna under mellanakterna. » Profkyssen » stod visst icke illa profvet och torde dra en hel serie hus, lika välbesatta som måndagens. Symfonikonsert gifves påskdagen å k. operan, hvarvid programmet upptager Beethovens första symfoni, Lalos orkestersuite » Namona » och symfoni af Sinding. Konserten gifves till förmån för hofkapellets pensionskassa. Operasångaren Axel Rundbergs matiné gifves, som förut nämnts, påskdagen kl jz 2 e. m. i K.