Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Penningar . r Tunna Råg 1 j T-a Korn f T:a Mjöl 2 Ter Malt f T:a Halia 2 Smör r Lä Fläsk i Ko . , f Får » . j Gås , . f Höns „ , ■g Säck a i: i U Ljusgarn i famn Ved i Stock . , 4 Dagsverken 4 årliga Hästa 4 Kongs Dito S:r 6: 38. OfzöHemmantalsränta. LandtågsGärden . Byggningshjelpen , Salpeter dfto , . Boskapspenningar Skjutsfärds dito . I serskildt förordnadt är. Förvandling efter medium af 10 års Markegångspris Räntan: För åren (Penningar. Summa 1 föl <o| 371 ’>7 6 aen, enligt undervisningen af ålder utgått i per sedlar, 748 föreskrifver, beräknas, så vida ej annorlunda derom 25 och Bohus Län. (Götheborgs Fögderi.) Förvandling efter medium Krono - af 10 ars Markegångspris. Gamla Värdi. Räntan: För åren iS_i 4 til 1 och med 1823. För åren 1778 till och med 1787. Ahle Härad, Hålanda Socken Föstorp 1 M:tl Skatte. Jordeboks Ränta. 3 LU Smör , a 26 sk. 1 T:a 6f ktpr Malt, , .36 — r famn Ved 4 st. Dagsverken , , « , 2 — 4 st. Årliga Hästar , , , 4* IO* 4 st. LandtågsGärden Byggningshjelpen . Salpeter dito Boskapspenningar S-kjutsftirds dito I detta Län der Byggningshjelpen, enligt Undervisningen, af ålder utgålt i persedlar, skall den, på sätt Kongl. Förordningen den 8 Januarii 1748 föreskrifter, beräknas, så vida ej annorlunda derom serskildt förordnad! är. Län 25 Nya Råg 2 T:r 2 T:r Korn 3J T:a Bafra 1 L&l Smör 1 Lfö Talg . Penningar . Summa Förvandling efter medium Kronoaf 10 ars Markegångspris. värdi.
St., genom deras Statsutskott, öfverlemna så val ett Utdrag af Högtsalig II. K. H. Prinsessan Sophia Albertinas Teslamentariska förordnande, som de från E. K. Majrts RiksMarskalks-Embete inkomna handlingar, rörande pensioner och gralificationer för H. K. Höghets Hofstat och Betjening, hvarvid E. K. M. tillika i Nåder förklarat Sig förvänta, det R. St. skulle, så vidt tillgångarne medgåfve, vidtaga en sådan reglering af ifrågavarande pensioner och gratificationer, som med Högtsalig H. K. Höghets i detta hänseende yttrade önskan vore öfverensstämmande. Efter erhållen del af förrbemälde Testaraenls-utdrag samt de af RiksMarskalks-Embetet i ämnet ingifna handlingar, hafva R. St, vid öfvervägande af hvad dervid förekommit, och i öfverensstämmelse med de grunder, som, vid regleringen af IndragningsStaten för Högstsalig H. M. EnkeDrottningen Hedvig Elisabeth Charlottas Hof och de dertill hörande personers öfverflyttande på RiksStaten, år 1818, blifvit af R. St. bestämde, velat bifalla, att den af RiksMarskalks-Embetet föreslagna Summa af 14,000 R:dr varder anslagen och å Allmänna IndragningsStaten uppförd såsom tillgång för pensionerne, Högtsalig H, K. Höghets enskilda pensioner deruti inbegripna, med öfverlemnande till E. K. Maj:ts visa och nådiga afgörande af alla vid denna Pensions-reglering förekommande frågor i hela sin vidd, utan hinder aE.serskilda grunder och föreskrifter, endast under förbehåll, alt del för ändamålet sålunda Exp. Etsk. Förslag till urul. Skrifv.
Som Machinen är befunnen vara nödvändig, synes något anslag af allmänna medel bora beviljas; men då, enligt uppgiften, berörde Machin, är tillgänglig endast fyra dagar i veckan och 3 timmar om dagen, samt underhållet af Machinen hittills i flera år icke kostat mera än omkring /jo R:dr årligen, utan att hvarken den Läkare, sora pä sjuke applicerat Electriciteten, dermed upphört, eller den arbets-karl, som kringdragit skifvan, afsagt sig sådant besvär, oaktadt Läkaren och arbets-karlen derföre icke njutit betalning af Staten, så är det påtagligt, att ansenliga sportlar äro förenade med bruket af denna Electricitet. Att nu, såsom Utskottet tillstyrkt, bestå Läkaren 24 s^- i timman, arbets-karlen 36 sk. om dagen samt i3aR:dr allt B:co årligen, för Machinens underhåll, det är både obilligt och orimligt. På dessa skäl föreslår jag alltså 200 R:dr om året för ofvannämde Inrättning, hälst en dylik till fattige sjukas tjenst förut finnes å Lazarettet härstädes. Ljuspenningar. Dessa har Utskottet ansett böra upphöra för de Embetsoch Tjenstemän samt Be - Den 19 Maji e. m. 3o5 Betjente, hvilka nu kunna få förökade löneinkomster; äfvensom för efterträdare till de tjenster, för hvilka ingen sådan förökning blifvit föreslagen; hvarjemte Utskottet gått så långt i välvilja mot den högst vanlottade lägre Tjenstemanna-Classen, att Utskottet till och med föreslagit indragning af de Ljuspenningar, vanligen svarande mot värdet af Ett helt Lispund Talgljussora Embetsverken äga att anslå åt sådane Extra Ordinarier, hvilka utmärkt sig för flit och arbetsamhet inom det Embetsverk, der de vunnit inträde.
Men nu, då Kammar-Rättens anmärkningar skola olverlemnäs omedelbart till Justifias-CanceUersEmbetet, fö re k o unne de ej mera i Styt$~ %agsqmt Allm.Bcsv. o.Oec.Vtsk. Utl.N.o 5. *3 Rådets Protocoll, och Constilutions-Utsliottet kunde hvarken se, om de blifvit anmälde eller efterskänkta; och, om ock Justitise-Cancelleren skulle göra något åtal, som borde ske i Kammar-Rätten, så tjenade omgången till intet, enär saken lika väl kunnat afdömas på vederbörande Revisions - Contoirs framställning, eller på käromål af Kammar-Rättens Advocat-Fiscal. Vid hvilket förhållande Motionairen alltså har föreslagit, att den i fråga varande föreskriften af den 20 October 1824 måtte upphäfvas, och att KammarKatten, genom uteslutande af det anförda undantaget, i 2 /. af dess Instruction, matte hädanefter blifva lika obehindrad, att till laga kraft och verkan fullfölja anmärkningar mot högre, som hitintills mot lägre redogörare för allmänna medel, Efter samma regel, som Kammar-Rattens verksamhet blifvit i sjelfva Instructionen inskränkt, då dess anmärkningar röra Imgre Embetsmän, hade den äfven blifvit i Motionairens tanka, genom ett otryckt Konunga-Bref begränsad, då anmärkningarna icke beträffa blott få, utan flere ringare personer. 19 §. i Kammar-Rättens Instruction lyder: ”Tvistemål eller frågor, dels huruvida Städer, Societeter eller Bolag försum”inat fullgöra några dem uti Privilegier å»’lngda skyldigheter, dels om borgen lör Kro« si Las■ samt Ålim. Besv. q. Oec. Vtsk.
Ridderskapet cch Adeln »vid jemnförelsen emelian de frän de öfrige res-ect». ve »länden inkomne prokocslls-utdrag i anlcd>.>ing af Alimänna BeswärSoch Oecono>»»ia Utskottets be änkande angående bränwins bränningen, med sine egne öfwer detta mäl fattade besiur, funnils bctydeiiga ffiljakligheter i missa delar af Riksständens tankar, ansäg Högloft. Ridderskapet och Adeli» smmelige Juks siändens beslut enligt Riksdags ordningens föreskrift böra till berörde Il skott remitteras, hwiket mä aga a>t de skiljagtige meningarne sammanjämka, 0 h med sitt förslag dertill jkyndfammeligcn lill Riksens Ständer inkomma. klt supra. S. D. BM Högloft. Ridderskapet och Adeln att Riksens Ständers för passeoolance frägors beredning nedsatte serftilte Ut,kolt till underrättelse meddela, a t sedan i frägan om uptagandet af de ifrån Ridderskapet och Aoeln remitterade mcmonal af Herr von Uckstesik och Friherre Ltsol von kkollllain twälme stand hade stadnai emot lwänne: saken tili Constitntions-Uk,kottets afgörande btiswit hanskjuen, bemälte Utskott afgifwit det utlåtande, att sä wäl i följe af ämnenas beskaffenhet, son» i an. ledning af de af twänne ständ gjorde rem.sier, dä deremot de andra twarme ständer» ingen remiss beftutit, ansäge Utskottet lämpeligasi, att bägge desse frägor till det för passewoiance frägans beredande nedsatte särftilda Utskott hänrvifades. kät supra. Thors - 224 Den r6 IM. Högloft. Ridderffapet och Adeln ätstiljdeS klockan z. Lilverllolxe. Thorödagen den l6 Julii. Plenum klockan io förmiddagen.
De nu gällande föreskrirtcme innebära visserligen redan, att innebafvande af jord inom häradet grundlägger delaktighet i häradets allmänning, men stadgandet, att hemmanens större eller mindre brist på egen skog skall bestämma deras rätt till utsyning från allmänningen, måste icke allenast föranleda osäkerhet och godtycke i tillämpningen, utan äfven verka till hinder mot en allmännare insigt om nödvändigheten alt med noggrann omsorg vårda det egna hemmanets skog; helst det från utsyningsi ätten nu stadgade undantag för den, »som med sin skog illa farit», knappast för närvarande, tillföljd af svårigheten att bestämma, när misshushållning med skog verkligen egt mm, kan vinna tillämpning, och ännu mindre kunde iakttagas efter förloppet af någon tidrymd, då missvården om den egna skogen icke mera låge för ögonen eller kunde utredas. Då således, i den mån hemmanens enskilda skogstillgång komme att med tiden minskas eller försvinna, de samtlige, äfven efter nu gällande stadganden, måste blifva lika berättigade till bidrag från allmänningen, torde del icke vara skäl att dröja med att öfvergifva den nuvarande vanskliga utsyningsrälten, samt fastställa den af kommittéen föreslagna fördelningsgrund, hvilken ej tillbakasätter den, sorn har egen skog och väl vårdar densamma, utan gifver lika rätt åt alla. Jag förordar alltså detta förslag till antagande utan annan afvikelse än den som må föranledas deraf, att angående vederbörandes rätt i härads-allmänning kan vara i något fall särskildt i laga ordning bestämdt eller aftaladt. Stadgandet i kommittéens förslag, att Härads-allmänningens årliga afkastning skall tillfalla delegarne, icke in natura, utan med det behållna penninge-belopp, som för afkastningen inflyter, åsyftar att lemna skogsbetjeningen obehindradt tillfälle att besörja skogens skötsel och afverkning efter fullt regelmessig plan och kan i verkställigheten säkerligen icke medföra någon olägenhet för delegarne, hvilka, vid skogsprodukternas försäljning kunde inköpa sitt skogsbehof och dervid i allmänhet, såsom närmast boende, endast hade att frukta inbördes konkurrens, hvilken för öfrigt, medelst prisets stegring, komme att lända alla till gemensam fördel.
Ständer hos Kongl. ~ Maj:t i underdånighet anhålla, det kunde Hof-Rätterne undfå Nådig befallning, att tillhålla de dem underljdande Rådstufvu-Rätter och Ilärads-Rälter, att noggrannt iakttaga. hvad Kongl. För - Lag-Utskottets Betänkande N.o 722. 9 Förklaringen den 14 Maji i8o5 föreskri/ver, så att Uppbud å af hänel fastighet icke beviljas, innan sökanden, med fullständiga åtkomsthandlingar, styrkt sin fångesmans egande-rätt. Stockholm den 4 September «834- N:o 132. * \ ' ' v " 0 Ankom lill Exp.-Utsk. den i3 Sept. Betänkande öfver väckta motioner, angående förändring i vissa delar af nuvarande lagstadganden om giftorätt och arfsrätt m. m. I fråga om lika giftorätt och lika arfsrätt för båda könen, med flere lagförändringar, som deraf skulle följa, har Lag-Utskottet fått emottaga från Hedervärda Bonde-Ståndet remitterade motioner af ° 1:0 Anders Påhlsson från Jönköpings Län, hvilken förmält: att det förhållande, hvaruti mannen och qvinnan nu stå tHl hvarandra och det allmänna begreppet om ömsesidiga lika rättigheter, gjorde den lag obillig, som tillägger syster endast hälften i arf emot broder. Den härledde si^ från den barbariska tid, då mannen var allt och qvinnan intet, ech då, i följd af denna onaturliga öfvervigt, qvinnan var ifrån allt deltagande i arf utesluten. Det var omkring 600 år sedan delta missförhållande så vida jemkades, alt dotter skulle taga arf till hälften emot sonen, och det syntes obegripligt, att, oaktadt den sedan allt mer och mer stigande upplysningen, detta kunnat bibehålla sig ända till vår tid. Att en så stark brytning, som att ifrån intet gifva qvinnan hälften, ieke genast vid första förändringen kunde ske, var icke svårt att finna; mea så mycket säkrare framgång borde ett förslag i detta hänseende nu kunna påräkna. Det vore en gammal orättvisa att godtgöra. Den allmänna tankan om denna del af nuvarande
Under det jag å ena sidan medgifver, att det kan vara en fördel, 0111 det af Hr von Hartmansdorff framställda förslaget antages, och att del kan bidraga till skyndsammare handläggning och utredning af de ärenden, som utgöra föremål för Pröfn:s-comiteens bedömpiande; så bör jag likväl å andra sidan icke förbise den omständighet, alt den sorn är missnöjd med taxeringen, är skyl14 H 3 1 D c 11 10 Octobcr c. ra. dig att besvära sig icke lios Konungens Bef:h:de, utan bos den öfvermyndighet, sorn är insatt i ordningen öfver taxeringsmännen, nemi. Pröfnts-comitcen. Det synes 111ig således innefatta någonting oriktigt att man ålägger den missnöjete skattskyldige att, vid äfventyr af talans förlust, ingifva sina besvär lill Konungens Bef:h:de. Det må vara ett beneficium juris för honom , men icke hans skyldighet ; deremot synes det mig vara ganska lämpligt, att den timme på första sammanträdesdagen , som i förslaget finnes upptagen , och som jemväl förordningen innehåller, varder bestämd såsom sista terminen, inom hvilken den missnöjde bör, vid äfventyr att taxeringsåtgärden mot honom vinner laga kraft, inkomma med sin klagan till Pröfnls-comitéen. Denna comité' behofver dessutom någon tid att organisera sig, att mottaga handlingar af vederbör., att tillförordna sin prof.förande, att taga kännedom om åtskilliga förberedande åtgärder för sina förhandlingar; och det torde således med skäl kunna antagas, att de tre timmar, hvarunder Pröfn:s-comite'en måste afvakta de skattskyldiges besvär, kunna, utan att ledamöterne äro overksamme, tillbringas på det ställe der Pröfn:s-comitéen har sammanträdt, så all någon olägenhet icke uppkommer deraf, att del stadgande, som nu finnes, bibehålies, hvilket är så mycket nödvändigare, som det öfverensslämmer med vanlig rättegångsordning och bruk , att man skall till den öfverdomstol, vid hvilken man för sin klagan och icke annorstädes, ingifva sina besvär.
Det var något, som grep, i tonfallet, och när frågan var gjord, kändes det nästan, som om vi alla tänkt på detsamma, redan innan orden varit uttalade. Och det blef tyst en stund. Ända till dess att en annan stämma svarade: »Händt! Hvad skulle väl hända? Den, som svarat, var en medelålders man, en skriftställare, som var i den lyckliga belägenheten att ej behöfva lefva på sin penna. Hans stämma hade en viss skärpa, hvilken nästan syntes härma den markerade profil, som var hans särmärke, och hvilken nu syntes som förstorad, omgifven af halfdunklet och lätta strimmor af cigarrettrök. »Menar ni, att vi skulle skrifva?» fortfor han. Fru S. lutade sig tillbaka i sin stol med en af dessa vackra rörelser, egendomliga för kvinnor, som i hela sitt väsen äga det rytmiska behag, hvilket verkar som välljud eller sinnesro, och hon svarade helt enkelt: »Ja, det menar jag.» Måhända var detta det enda ämne, hvilket i detta sällskap och i detta ögonblick skulle hafva kunnat framkalla en förstämning. Men det händer någon gång, att liksom i musiken de starka dissonanserna understundom medföra endast en rikare och fylligare ström af toner, så kan också i ett samtal det sorgligaste ämne väcka ett genljud så starkt, att den gemensamma tankeström, hvilken på sina stigande och fallande vågor förenar de samtalande, därigenom endast kommer att forsa så mycket starkare. Detta märktes också nu. Ty med makten hos en tondiktning, hvilken från ett fulltonigt scherzo kan gå öfver lika väl i en dityramb som i en sorgmarsch, fick samtalet en fyllighet och ett lif, som blef större med den hopplösa bitterhet, hvilken ingen dolde och ingen förnekade. Det blef det allmänna stora temat om hvart all den entusiasm tagit vägen, hvilken för icke många år sedan skrämt och lockat alla dem, hvilka hyste den stora drömmen, att Norden ännu en gång skulle blifva en makt, icke bland stater i tomt prål, utan bland människor i anda och sanning.
S. D. Vid nu skedd föredragning af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskottets Betänkande JM 5, i anledning af motioner om skjutsbesvärets ordnande och öfvertagande af Staten m. m.. blef samma Betänkande i sin helhet återremitteradt; och skulle diskussionsprotokollet häröfver det Sammansatta Utskottet delgifvas. S. 1) Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utskottets Memorial, JM 9, till Rikets Ständer, angående det tillägg till 12 § Regeringsformen, att Konungen icke utan Riksdagens samtycke må blifva regerande furste af utländsk stat, antogs det föreslagna tillägget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D. Föredrogs Stats-Utskottets Utlåtande JM 59. i anledning af Kongl Maj:ts nådiga Proposition om anvisande af medel till utvidgning af den för jernvägen genom Stockholm beslutade bangård vid Clara sjö och tillökning i de för trafiken derstädes afsedda byggnader. Med afslag å Utskottets hemställan antog Ståndet den Utlåtandet bifogade reservation, som innefattade hemställan, att Kongl. Maj:ts nyssberörda nådiga framställningar icke måtte vinna Rikets Ständers bifall. Den 7 April. Från Hogv. Presle-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls till alla delar Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JM 5, i anledning af väckta motioner om skjutsbesvärets ordnande och öfvertagande af Staten m. m. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande JM 75, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JM 39, angående väckta motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter. Preste-Ståndet, som icke antog Utskottets inbjudning, afslog det i förevarande Utlåtande framställda förslag.
Sonen af en fallen engel behöfde icke kröka rygg för en man af adel. I medeltidens demoniska fauna spelar varulfven en för stor roll för att förbigås med tystnad. Han var landsbygdens fasa. Varulfvar äro menniskor, som till en tid förvandla sig till vargar och då stryka omkring på jagt efter barn. Tron på varulfven är urgammal; antika författare omtala den såsom en bland scyther samt herdar och bönder i de östra provinserna gängse vidskepelse57. Då ansågs förvandlingen åstadkommas genom bruket af vissa örter, som vexa i Pontus; i medeltiden var det djefvulen, som öfverdrog hexan eller den förhexade med en varghud. Äfven denna vantro blef af Augustinus omfattad och förkunnad. Augustinus – samme kyrkofader, som förklarade, att han icke skulle tro på evangelierna, om icke kyrkans myndighet uppmanade honom dertill – fann det vara värdigt endast en sadducé eller en hednisk filosof att förneka tillvaron af en så känd företeelse som varulfven. Kejsar Sigismund lät i sin närvaro theologer ”vetenskapligt” afhandla frågan, och desse blefvo allmänt ense derom att varulfven är ”ett positivt och konstant faktum”; då man nämligen antager djefvulens tillvaro, finnes intet skäl att förneka varulfvens, hvilken stöder sig såväl på kyrkans fäders auktoritet som ock på allmänna erfarenheten58. Denna ”allmänna erfarenhet” blef slutligen, likasom hexeritron, till en grasserande sinnessjukdom, en epidemi [”insania zoanthropica”], som smittade hela orter i olika delar af Europa och förde många vansinniga personer, som inför domstolen bekännt sin inbillade skuld, till afrättsplatsen59. Nära beslägtad med lykantropien är den än hemskare vampyrismen. Vampyrerna äro, enligt medeltidens föreställning, aflidnas själar, som åter taga sina begrafna kroppar i besittning, nattetid insmyga i husen och suga ur bröstvårtan på de sofvande deras blod. Den, hvars lifssafter på detta sätt beröfvats honom, blir i sin ordning sjelf vampyr och hemsöker helst egna anförvandter.
N:o 67. R. St. underdån. Skrifv. N:o 133. 6 42 StjernstedtFriherre Johan Wilhelm. Motion N:o 30, angående förhöjning i det af Kongl. Maj:t för Flottans nybyggnad iiskade anslag. Stats-Utsk. Utlåt. Mern. St. underdån. Skrifv. N:o 144. Motion N:o 257, angående anslag lör norra stambanan öster om Sigtuna-fjärden öfver Upsala åt Sala. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 87 samt Mern. N:is 117 ocb 143. R. St. underdån. Skrifv. Stjernsvärd, Gustaf illauritz, Motion .\:o 126, om förhöjning af de före år 1858 afskedade militäre Embetsoch tjenstemäns pensioner. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153. Motion N:o 127, angående förhöjning af H. K. II. Hertigens af Öster götland statsanslag. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 67. —- — Motion N:o 128, angående öfverlemnande till Kongl. Maj:t af de utaf motionären vid 1847 och 1850 års Riksdagar afgifna 2:ne förslag till förändrad organisation af landtförsvaret, m. m. Allm. Resv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. N:o 7. Motion N:o 129, angående målskjutningars införande inom Rikets alla socknar samt beväringsmanskapets förpligtande att deri deltaga emot befrielse Irån vapenöfningar, m. m. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 30. Motion X:o 183, angående ändringar i Lego-stadgan. Sammans. Lag och Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 2. . Motion N:o 220, angående tillägg till 15 Kap.
Hon beklagade att mlnga kvinnor tlfven af förnadigare samh&amp;llsst&amp;llning &amp; ro vanmlktiga I striden för högre sedlighet, dels emedan de sjalfva sakna sjalens verkliga renhet, dels emedan de ej. ega nog af den osjllfviska karlek, som genom sin glöd förmsr luttra mannens passion, och som sid beröringen med fallna medsystrar förm8r skanka dessa kraft och hAg till upprattelse. " Di si förmana dem ", sade hon, " skola vi icke begagna pronomen Ni utan Vi, och aldrig tala till dem ' de haut en bas '. " Men dessa sjalsegenskaper: renhet och karlek, kunna ej tagas; de &amp; ro gaifvor, som vi m&amp;- ste utbedja oss fran ofvan. Gudsgemenskap och bön skola göra, oss starka i striden och f ö r l h a seger. Vid middagstiden andra konferensdagen inbjud svenska federations-afdelningens ordförande brukspatron Hugo Tamm föreningens medlenimar t111 en &amp; ngbAtstur genom det vackra 8knrusiandet till Baggensfjarden och gaf dermed framlingarna tillfiblle att bese nigra af Stockholms skönaste orngifningar. D i dagen skymde, samlades de flesta af federationens medlemmar till en festlig middag p&amp; Hotel Gontinental, vid hvilken framlingwrnes skil föreslogs i hjijlrtliga ordalag pil engelska spr %ket af brukspatron Tamm. Han tackade dem för att de kommit till vAr kalla nord för att varma och lifva värt nit f6r federationens sak. Skalen besvarades dels af Mrs Leavitt, som yttrade sin tillfredssttillelse deröfver, att denna sk81 druckits i &amp; Part vatten, emedan hon derigenom fatt gladjen deltaga i densamma, dels af professor Stuart, som i samklang med stnndens stamning phminte om det starkta band, som förenar alla dem, hvilka arbeta för en god sak och iiro redo att nkgot lida och offra för densamma.
Likväl kan jag icke förstå, att det ej skulle vara R. o. Ad. lagligen förbehållet, att ännu en gång upplaga frågan om afgilters erläggande; ty åtminstone för mig synes klart, ali R. o. Ad. endast har beslutat örn rösträttigheten och icke om betalningsskyldighet eller afgifters bestämmande, och orsaken hvarföre jag åtminstone lade mitt nej emot Hr von Hohenhausens förslag var, att jag icke ansåg bestämmelserna för rösträttigheten vara sådana, som de borde vara, hvarföre jag också naturligtvis ej kunde bifalla grunderna för afgiflernas erläggande. När jag slutligen lade mitt ja för Hr Gripenstedts förslag, så skedde det derföre att jag ansåg, att sedan man bestämt grunderna föi' sjelfva rösträttigheten, skulle man i en sednare § kunna afgöra grunderna för afgifternas erläggande. Den io Mars f. m. Cederström var den, som då sjelf först uppgaf etl förslag att de kunde utgå efter brutto-inkomsten och med ^ proc. deraf, men lian medgaf att det kunde möta stora svårigheter, hvarföre han yttrade att han fann fördelaktigast, att de bestämdes på grund af eller i förhållande till bevillningen efter 2:dra artikeln. Om jag således vågade till Hr Frih. o. Landtm, framställa den mening, att R. o. Ad., genom bifall å Frih. Cederströms i enlighet med PresteSt.-s beslut gjorda propos.