Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det vore väl högst orimligt att med lika tull belägga de olika sorterna; och jag kan derföre icke se, hvarföre man icke för dylika varor här i Sverige skall följa och använda samma method, som lärer användas i Danmark, för allt, som inkommer. Jag hemställer derfö - Den i5 December e. m. re, om icke R. o. Ad. skulle finna högst billigt att använda den af mig föreslagna principen i afseende på de varor, för hvilka Utsk. föreslagit en medeltull. Gr. von Fersen, Hans: I anledn. af den mängd anmärkntr, som gjordes vid Bevilln.Utskrs betänk. N:o 29, hvilka kommo Utsk. tillhanda, kunde Utsk. i sitt förnyade betänk. N:o 45 icke upptaga alla de skäl, hvarför Utsk. afslyrkt anmärkarnes framställda förslag. Äfven trodde man i Utsk., att under discussionerna inom Stånden i alla fall argumenten för och emot skulle afgifvas, och att det således vore öfverflödigt att i betänk, framställa de åsigter, i följd hvaraf Utsk. fattat besluten. Den anmärkn., Hr Cederschjöld framställt vid denna punkt af betänk., deri Utsk. föreslår beräknandet af en medeltull på vissn varor, anfördes inom Utsk., hvarest det medgafs, att det vore det hästa, derest det vore verkställbar!. Man har erfarenheten för sig, att detta förslag uti Danmark är antaget, och ingenting kan vara rättvisare, än att bestämma tullen till en viss proc. af varans värde, pröfvadt genom försäljning af varan på auction och tullens afräknande på försäljningssumman; men detta förslag är omöjligt att använda i Sverige. Yi böra påminna oss, att i Danmark förekommer förtullningen endast i 1 ä 3 städer, der en större concurrens äger rum, i följd hvaraf varan vid en slik försäljning uppgår till dess verkliga värde; men om någon skulle införa ett större parti varor till någon af Sveriges mindre släder, och varorna såldes på auction till utrönande af tullproc., så hemställer jag, om icke statsverket skulle förlora en stor del af den tullinkomst, detsamma verkligen borde tillkomma.
Andra dita , 6. —> Tredje dito . 4. —* Fjerde dito . 3. — Femte dito . 4. —* G/asoch Porcellainsförare, i två Classer; Första Classen a o. —» Andra dito 10. — Hesse kringstrykande personer skor la dessutom, till säkerhet för afgihens,. erläggande, iakttaga hvad rörande Hästhandlare är förordnadt. Mrispectorer, Factorer, Casseurer, Bokhallare och Skrifvare, lika med dem i 3 §. Masmästare, Byggmästare, Hammarsmeder m.fl, andre Arbetsföreståndare vid Bruk och Bergverk, i Tre Glassér; Första Classen R:dr 3. —• Andra dito ... ... 3,. — Tredje dito 3. —* Mjölnare; se Qvarnar. Mäst er svenner .. B:dr 1: 16. Mästare vid Fabrikerne och öfrige Xnrätt* ningar, i Fern Classer; Första Classen 8, — Andra dito , 6. — Tredje dito . .» 4, — Fjerde dito ., . Femte dito - . 2. __ Gesäller vid desse Verk; se Gesäller i Stiiderne Fredikanter, Bruks.■* i två Classer : Farsta Classen .. R:dr 5,. Andra dito . 3. BevillningsUtskottets Betänkanden. 695 £kälVes!£öthar, och seriane ContinccniBorgare, sorn idka Gårdfarihandel, sa framt denna handel kommer att fortfara, i Fem Clasdr: Första Classen ...» » , i0. Fjerde dito 5, Femte dito ♦ . 3. 5 Morn
Den har dervid bland de grundsatser, som i allmänhet gälla för Straff-Lagars stiftande antagit, att förbrytelser böra bestraffas i mån af den större eller mindre våda , som de för samhällets allmänna och dess Medborgares enskilda säkerhet medföra , med afseende tillika å förbrytelsernas stridighet emot de allmänna rättsbegreppen, att straffens stränghet skola afpassas efter den grad af sedlighet och bildning, som finnes hos det folk för hvilket de stiftas, och att Straff-Lagarne skole sinsemellan öfverensstämma, så att förbrytelser af lika art icke ådraga olika ansvar, samt ännu mindre, att lindriga brott beläggas med hårdare straff än de, som till sin natur äro svårare. Af dessa grundsatser, använde på den oekonomiska Lagstiftningen, som alstrar begreppen om Lurendrägeri-brott, och påkallar nödvändigheten af deras bestraffning, äfvensom på underlåtandet af den hvarje Medborgare åliggande skyldighet, att i Laglikmätig ordning bidraga till Statens underhåll, från hvilken förbindelse straffbarheten af Tullförsnillningsbrott utgår , har Högsta Domstolen dragit de slutföljder, att om ovilkorliga in - Betänkanden. 221 försel-förbud komine att i flere eller färre fall fortfara, borde öfverträdelser deraf beläggas endast med varans förlust, och att måhända, vid förnyade öfverträdelser, andra gången tilläggas böter tillvarans halfva värde,* och för tredje gången hela värdet deraf, samt att lör Tullförsnillning torde likaså varans förlust alltid böra utsättas, samt dessutom första gången dubbel Tull, andra gången Tredubbel Tull, tredje gången Fyradubbel Tull erläggas, o. s. v. Af dessa skiljaktiga åsigter af ämnet, äfvensom med anledning af de flere rättelser och tillägg, hvilka ej mindre äro oundvike ■ lige följder af den friare Handel Riksens Iiöglofl.
Begäres communication med de öfriga Stånden j afemnes dessutom tre exemplar, för att dem tillställas, M) §• 57. 1 :sta Momentet, aldra Perioden. Vill Ledamot, sorn ej till Protocollet, hvilket må Med-Slånden tillställas, enär han de för communicationen och protocollet nödiga exemplaren deraf till Secreteraren aflemnar. —t — 2:0 Redactions-för bättring, med hänsigt till förbudet emot rådplägning i Konungens öfvervaro. Reger i ngs-F ormen §. 55. irsta Perioden. Ej må Riksens Ständer i Konungens öfvervaro öfver något ämne rådpläga eller besluta. Hvaremot ur Riksdags-Ordningens 27 §. 1 mom. sista punkten följande mening: ”Och som Riksens Ständer, jemlikt Regeringsformens 55:e §., ej ega att i Konungens öfvervaro något besluta, må ingen rådplägning härom å Rikssalen hållas” — kommer att utgå. 5:o Ny redaction, i fråga om Riksdagsmanna-valen. Riksdags-Ordningen. §. 11. 1:0
4 verktum gör 1 palm § 19 Under denna taxa inbegripes inte den särskilda avgift som i avseende på kostnaden för sjöfartens fredande skall erläggas. § 20 Särskild taxa för järnvaror som utförs på främmande fartyg. Stockholm den 24 april 1816. CARL Kungörelse angående tull på spannmål, kommande från utrikes orter. Ny tulltaxa för från utlandet inkommande spannmål. Vete 24 skillingar per tunna Ärter, korn och malt 32 skillingar per tunna. Havre och råg 16 skillingar per tunna. Ett lispund vetemjöl 8 skillingar. Ett lispund rågmjöl 6 skillingar. Allt räknat i Hamburger Banco. Övriga mjölslag som bovetegryn, havreoch korngryn är förbjudna att införas. Stockholm den 25 april 1816. O E LAGERHEIM Kungörelse angående tillåten utförsel till Finland av salt från nederlagen i rikets stapelstäder; Stockholm den 13 maj 1816. Kongl Maj: t har givit Kollegium tillkänna att det i landet finns mer salt än vad som behövs. Kongl Maj: t tillåter därför att salt får utföras till Finland från nederlagen i stapelstäderna mot vanlig recognitions avgift. Stockholm den 13 maj 1816. A N EDELCRANTZ Kungörelse angående löftesskrifter för bergsfogdar. Stockholm den 16 maj 1816. Kongl Maj: t har i skrivelse till Bergskollegiet förordnat att samma regler skall gälla vid tillsättande av bergsfogde som vid kronofogde. 1: o Ansökningar till lediga bergsfogdetjänster lämnas till bergmästaren, som så snart tre anmält sig insänder förslag till Bergskollegium. Skulle endast en eller två anmält sig inom fjorton dagar inlämnar bergmästaren deras ansökningar och meriter. 2: o Vid ansökningen bifogas en av två vederhäftiga personer undertecknade borgen, där de träder i borgen för en summa av 1.500 riksdaler som bergsfogden kommer att anförtros. 6: o Den som inte anskaffar en i alla delar fullständig borgen bör inte uppföras på förslag. Stockholm den 16 maj 1816. SALOMON LÖVENSKJÖLD.
St. granskat tulltaxan, hafva de om dessa tull-lindringar äfven yttrat sig. Om det är obestridligt, (och hitintills har det icke varit ifrågasatt, ) att Konungen eger att förordna om lull-afgiftens nedsättning i allmänhet, så mäste det äfven vara Hans rätt, att nedsätta dylika afgifter parlielt, och kan Han besluta en sådan nedsättning måste Han äfven grundlagsenlig! kunna låta en sådan nedsättning uphöra. Ar nu förhållandet sådant, måste det väl vara gifvet, att denna fråga är att hänföra till den ekonomiska lagstiftningen och ingalunda kan betraktas såsom en bevilln.fråga. Det torde då äfven vara gifvet, att Bevilln.Utsk:s härom uttalade mening är enlig med grundlagen; och jag anhåller således, att R. o. Ad. mätte bifalla densamma. Frih. Cederst röm: Om, såsom de ledamöter förmenat, hvilka nyss sig derom yttrat, det vore en afgjord sak, att denna fråga är af rent ekonomisk natur, må man med skäl göra sig den fråga, hvarföre K. M. valt den omvägen, ali, der det berott af Honom sjelf alt fatta beslut, likväl till R. St. göra framställning i ämnet. Del synes mig således, att öfverlygelsen härom icke är serdeles stadgad. Den ledamoten, som yttrade sig näst efter mig, har hufvudsakligen fästat sig dervid, att man icke borde uprifva, hvad R. o. Ad. efter mogen öfverläggning förut beslutat. Här bör väl icke vara fråga om annat än den formella behandlingen. Om man än anser, att R. o. Ad. fattat det förträffligaste beslut i sak, hvilket jag likväl tillåter mig att betvifla, men utan att likväl sådant för öfrigt bestrida enär rätta tillfället numera icke är förhanden, måste man likafullt önska, alt saken i formelt hänseende varder fullkomligt utredd. Hr Hjärne har förmodat, att Utsk:s mern.
Skrifvelse blifvit framställde, hafva Riksens Ständer icke underlåtit, att med hvarandra jemföra de oJ lägenheter och fördelar, som å båda sidor sig vi^ sa om domsrätten i Enskiftes-mål skulle skiljas ifrån E. K. M:ts Befallningshafvande, och till Bihang till Rjh-St, Prut, J82}> I9:dc Strr.L t B, a Af i, % i8 TfnderdSniga Skrifvelser. Egodelnings-Rätten öfverlémr.as; roen dB Riksens Ständer hysa den grundsatts, att egande-rättens helgd bör, såsom ett af samhälls-fördragets huf* vudsakligaste vilkor, i första rummet afses, och att derefter fördelen af den Oeconomiska anstalten först får komma i beräkning, hafva Riksens Stander funnit, att Enskiftes-mål, der aamma egande-räte hvarje ögonbiick måste komma i fråga, i anseende till sin natur, af sig sjelfva classificera sig under Rubriquen af rätts-frågor, och att de således bora af Domaren handläggas och pröfvas. Hvarje sammanblandning af den Judiciela och den Administrativa Siagten.ocb af de Arender, som dit höra, bör, enligt Riksens Ständers omdöme, så mycket, som möjligt i en väl organ!*' serad Stat undvikas, helst då gränsorne äro så tydeligen bestämde, som 1 förevarande fall; och afsbiljandet af .desse olikartade ärender, harder^ före älven utgjort en väsendtlig förberedande åtgärd vid utarbetandet af de förslag, som blifvit afgifne till Styrelse-Werkens förbättrade organisation. Desse vigtiga skäl hade redan varit tillräckliga, att bestämma Riksens Ständers öfvertygelse, rörande ifrågavarande omständighet; men äfven härförutan tillkommer, att E. K. M:
H. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Hr Friherre af Nordin. Grefve af Ugglas, Hof-Cancelleren von Schulzenheim, Stats-Secreteraren Nordenfalk, Stats-Secreteraren uppläste till justering ett, med anledning af beslutet i sista Conseilen, den 28 sistlidne November, författadt förslag till Kongl, Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående det å Riks-Statens Tredje Hufvudtitel uppförda anslag till Durchmarche-kostnader; och täcktes Kongl. Majit, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörde förslag gilla, med befallning, att Nådig Skrifvelse, i enlighet med detsamma, sådant det fin-* 8 Kongl. Maj.ts Nådiga Skrif v. N:o 86. 17 nes vid detta Protocoll bilagdt, skulle till Rikets Ständer expedieras. Ex Protocollo A. Fabritius, N:o 86. I afskrift meddelad Exp.-Utsk. d. 20 Dec. 1829, KONGL. MAJ.TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständert i anledning af väckt fråga om lättad utväg till Lån-bidrag åt Fastighets-egare; gifven Stockholms Slott den 8 Dec. 182g. Sedan fråga hos Rikets Strinder blifvit vackt, att använda Statens credit för att meddela Fastighets-egare ett af omständigheterna påkalladt Lån-biträde, och detta ämne således, oaktadt den långa tid Riksdagen varat, kommer att utgöra föremål för Rikets Ständers öfverläggningar; så bär Kongl. Majrt icke tvekat, att gifva Rikets Ständer sina tankar derom tillkänna och fästa Rikets Ständers uppmärksam - Kongl. Maj.-ts Nådiga. Skrift’, bi.-o. 56. y liet både på den lätthet, Rikets financiela tillstånd lemnar för antagandet af ett sådant förslag och på de fördelar, som deraf skulle härflyta. Det är öfverflödigt att vid detta tillfälle utveckla alla orsakerna dertill, att Svenska åkerbrukets framsteg under de sist förflutna 20 åren icke i samma mon verkat till producenternas ökade välstånd.
Undervisning meddelas i följande ämnen; a) svenska läsöfningar; b) rättskrifning; c) rapporter, embetsskrifvelser, bref i tjensteärenden; d) förslag öfver manskap och persedlar, aflönings-, proviant-, ammunitions-, persedelm. fl. reqvi sitioner, räkenskaper i dylika ämnen; fortsättning och utsträckning från föregående afdelning; e) räkning, fortsättning från föregående afdelning och räknefrågors (problemers) besvarande; en ligt lärobok; f) praktisk geometri; det samma som i föregående afdelning samt fortsättning; enligt antagen lärobok; g) karttecknet, fältmätning och afiattning enligt en enkel metod; h) handgevärs/ära, efter en enkel lärobok eller målskutningsreglementet, innefattande tillika gevärs skotlställning med instrument eller efter inskjutning; i) befästaingslärans enklaste begrepp, efter antagen lärobok; k) de enklaste grunddragen af olika truppslags stridssätt och andvändbarhet, enligt antagen lärobok; l) svenska arméns styrelse och sammansättning, efter ett enkelt sammandrag. 5. I den mon sådant medhinnes bör äfven undervisning meddelas i följande ämnen: m) vidlyftigare förslags uppgörande, angående såväl manskap, som persedlar, större penningeoch persedel-räkenskapers förande och afslutande; n) de vigtigaste ekonomiska författningarna, såsom föreskrifterna för gevärspersedlars underhåll; det luifvudsakligaste af reglementet angående indelda arméns underhåll under möten och mönstringar; äfvensom öfrige lör persedeloch penningeredovisningen gällande författningar. 6. Dessutom äro för alla följande öfningar gemensamma: oj målskjutning med gevär och pistoler; pj gymnastik och förmåga att deruti undervisa; q) fäktning med bajonett och sabel; r) riktbefäls och plutonschefers åligganden, så i sluten, som i spridd ordning; d. v. s. förmåga att med säkerhet dem utföra. Repetition från föregående afdelningar; s) fältoch bevakningstjenst.
Skälet hvarföre Utsk. icke velat föreslå offentlighet vid poliskamrar i andra inål än sådana, uti hvilka poliskammaren utöfvar domsrätt, är, alt de s. k. ordningsmålen eller polissakerna stundom äro af beskaffenhet, att det är bättre att de icke komma lill allmänhetens kännedom. Det händer ofta, att personer ställas till förhör inför poliskammaren, hvilkas förseelser äro af sådan beskaffenhet, alt de måste inför allmän domstol åtalas, derest de blifva allmänt kända, ehuru i de flesta fall så väl dessa personer som det allmänna vore bäst betjenta med att deras förseelser förblefvo obekanta för offentligheten, samt ej blefvo föremål för domstols handläggning. Beträffande det stadgade undantaget för de händelser poliskammaren finner nödigt att hålla öfverläggningen lill beslut inom lyckta dörrar, så afses dermed ingenting annat än rättighet för poliskammaren att, efter offentligen ballen ransakning uti något mål, tillsäga åhörarne att afträda under öfverläggning om beslutet, hvars afkunnande åhörarne må öfvervara. Hr Hjerta, Lars: Då det är jag, som genom min motion gifvit anledn. till delta betänk., så torde det tillåtas mig att derom få yttra några ord. Jag kan icke inse någon gilltig anledn. för den distinction som Utsk. gjort emellan de mål, uti hvilka poliskammaren utöfvar domsrätt, och dem, uti hvilka poliskammaren endast har att anställa efterforskning. Om man från offentligheten undantager alla de mål, uti hvilka poliskammaren endast tillkommer att anställa ransakning; så blifver i sjelfva verket all offentlighet omöjlig, emedan en åhörare då skulle insläppas under ransakningen i det ena och utvisas under handläggningen af det andra målet, emedan sådana mål förekomma om hvarandra uti en poliskammare. Det händer att en person kan vara inkallad till poliskammaren i och för en ransakning uti ett större mål, hvaruti poliskammaren icke har domsrätt; men under ransakningen angifves han att emot någon person hafva förgått sig i sådant afseende, der poliskammaren äger rättighet att höra vittnen och dömma honom.
Jag finner, i likhet med Gr. af Ugglas, att de allierades fälttåg på Krim tydligt ådagalagt svårigheten för en landstigen fiende, som aflägsnar sig från kusten, att underhålla en särdeles stor styrka. De allierade voro obestridda herrar på hafvet, deras transportmedel voro ofantliga, de disponerade öfver Europas rikaste länder och ändock höll deras armé på att omkomma af brist. Jag är också öfvertygad, att en Rysk operationskorps, sådan som Frih. Raab tänkt sig, af 150 ä 200,000 man, skulle, i vårt föga odlade land helt enkelt svälta ihjäl, derest den lemnade kusten. Men på samma gång jag uttalar detta, måste jag också medgifva att landtförsvars-komiténs beräkning af den styrka, Ryssland kan hit öfverföra och underhålla, i min tanke är allt för låg. När man besinnar, dels Rysslands stora flotta, dels att det vid ett krig mot oss troligen sammandrager sina trupper på Aland, på endast 7 timmars afstånd från Stockholms-skären, måste man erkänna, att den armé, hvarmed fienden här torde uppträda, blir betydligt större än de 35.000 man, som landtförsvars-kommitén tänkt sig. Men äfven om Ryssland icke på en gång öfverförde mer än denna styrka, har jag icke kunnat göra för mig klart huru den af komitén omtalade krigsfoten 50,000 man skulle kunna hastigt samlas och verksamt uppträda mot fienden. De 25,000 bevärings-soldater skulle ju, under större delen af året, vara ur tjenst spridda öfver hela landet, från Ystad till Haparanda; mig förefaller då svårigheten att samla dessa, vida större än den, att sammandraga hela beväringen i den hotade trakten. Jag fruktar dessutom mindre den öfvermakt, hvarmed Ryssland i första ögonblicket kan här uppträda, än den lätthet hvarmed detta land genom tillgång på folk och penningar, på krigsvandt befäl samt god materiel, kan fortfarande underhålla en operations-armé, afpassad för de Skandinaviska förhållandena. Just detta gör vår ställning så betänklig, att den icke medgifver ett ögonblicks uppskof med ordnandet af vårt försvarsverk på det bästa och tidsenligaste sätt.
Enär, i betraktande af hvad Styrelsen sålunda anfört och upplyst, det torde kunna antagas, att de af Revisorerne anmärkta felaktigheter i förvaltningen af straffoch arbets-fängelsel å Långholmen numera äro i väsendtlig mån afhjelpta, och då Rikets Ständers näst sammanträdande Revisorer icke lära underlåta att tillse, huruvida för den följande tiden anledning förekommer lill de nu gjorda aumärkningarnes förnyande eller om de medfört åsyftad rättelse, anser Utskottet sig böra hemställa, att vid den underdåniga förklaringen må bero; — hvarjemte, beträffande Revisorernes i sammanhang härmed uttryckta önskan i afseende å meddelandet för framtiden af saknade uppgifter rörande straff-fängelserna i Warberg och Landskrona, Utskottet, euär den underdåniga förklaringen innehåller att delta redan vid afgifvandet af 1857 års underdåniga berättelse blifvit iakttaget, finner äfven denna framställning icke tili vidare åtgärd föranleda. Deremot och med anledniug af de förhållanden, som Fångvårds-slyrelsen uti sitt underdåniga utlåtande anfört såsom försvårande möjligheten alt förskaffa arbete åt fångarne, har Utskottet, då genom beredande af lättade tillfällen dertill dels en större sedlighet bland fångarne ulan tvifvel skulle befrämjas, dels arbetet kunde med mindre förlust för Staten bedrifvas, samt för öfrigt de förhållanden, hvarunder Kongl. Brefven den 22 December 1846 och den 12 Juni 1852 tillkommit, numera i väsendtlig mån förändrats, funnit sig böra föreslå, att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse hemställa, huruvida icke omsländigheterne må medgifva vidtagandet af en sådan ändring - Stats-Utskottets Utlåtande N.-o 18. 41 dring af de uti ofvanåberopade Nådiga Bref ^meddelade föreskrifter, hvarigenom cn slörre frihet tili arbete för fångarne beredes. § 42. (Rev.-ber. pag. 158. Förkl. pag. 301.)
St:r beviljade lånet utan äfven 129,314 Rdr derutöfver. Man bör också ihågkomma, att företaget blifvit föranledt just till följd af Vägoch Vat.tenbyggnadsStyrelsens förslag, och vid sådant förhållande synes det mig klart, då man derjemte tager i betraktande att bolaget består af bergsbrukare, att bolaget tyckt sig hafva anledn. att begära statsanslaget. Nu kan man visserligen säga, att den, som bygger på dåliga förutsättningar, icke har någon annan att skylla på än sig sjelf, så vida man missräknat sig; men å andra sidan får man icke glömma att den ifrågav:de kommunikationen alltid ansetts vara en bland dem, som företrädesvis borde ihågkommas, och att K. M. redan för mer än 10 år tillbaka föreslog ett belopp, som med 50 proc. öfversköt det, som nu skulle komma i fråga, derest R. Sl:r skulle bifalla StatsUtskrs förslag. Det af K. M. föreslagna understödet var också i form af statsanslag, hvaremot det nu äskade skulle utgå såsom lån mot 6 proc., hvaraf 4 proc. i ränta och återstoden i amortering. Häraf torde väl R. o. Ad. inse, att något skäl förefinnes att betrakta saken ur den synpunkt, som StatsUtsk. gjort, och med särskildt lästadt afs.-de på vigten att få den nämnda jernvägen färdig, har StatsUtsk. icke tvekat att tillstyrka det begärda lånet. Af samma skäl, som R. o. Ad. beviljade låne-understödet åt GefleDala-vägen, nemi. för att afhjelpa arbetsbristen, anser jag också att detta lån bör beviljas. Hvad åter vilkoren beträffar, anser jag visserligen att det stora och rika GefleDala-bolaget icke borde erhålla något understöd, som blefve en upoffring för Staten; men deremot anser jag, att när fråga är om ett sådant bolag som det förev:de, så bör Sta - 348 Den 19 December. ten icke sky en så ringa upoffring i det hela, som den, hvilken kan blifva en följd af det begärda lånets beviljande. Jag anhåller fördenskull om bifall till StatsUtskis förslag. Gr. Hamilton:
Stais-Utslottcts Utlåtande N>o $, 5 N:o g. Ankom till Expeditions-Utskottet den 15 Febr. kl. 3 er av Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å Enkan Anna Gustava Sahlmans underdåniga ansökning om befrielse från skyldigheten att ansvara för arrendet af Lotten N:o 51 af Upsala HofStall-Ängr (I. A.) •IVledelst Nådig Remiss den ig nästlidne Januarii har Kongl. Maj:t behagat till Stats-Utskottet i Nåder öfverlemna handlingarne i målet, rörande den af Enkan Anm Gustava Sahlman hos Kongl. Maj:t deröfver i underdånighet förde klagan, att Kongl. Kammar-Collegium, medelst Utslag af den 51 Julii lg29, gillat och fastställt Kongl. Majrts Befallningshafvandes i Upsala Län den 29 November 182g meddelade beslut, hvarigenom Besvärandens nu mera aflidne man, Bokhållaren M. Sahlman blifvit förpligtad att, jemte bibehållande af arrendet till Upsala Hof-Stall-Angsdotten N:o 51, den han är 1 g 11 på 30 års arrende inropat, men sedermera genom med nu mera äfven aflidne Häradshöfdingen, Lagman Carlsson träffad öfverenskommelse, som dock icke vunnit behörig stadfästelse, å honom öfverlåtit, för det deraf utgående årliga arrendets betalande anskaffa laglig borgen under Tio års tid, vid äfventyr att Ängslotten i annat fall genom anställande Auction klefve till nytt arrende utbjuden, med skyldighet för Sahlman att ansvara Kongl. Maj:t och Kronan för den skillnad i årliga ärrendebeloppet, under återstående arrendetiden, som genom ett lägre anbud tilläfventyrs kunde uppkomma.