Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Linder åberopande för öfrigt af hvad Herr von Törne i denna del anfört anhåller jag vördsamt om återremiss af Betänkandet. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, att öfverläggningen i förevarande ämne mätte uppskjutas till eftermiddagen; hvilket bifölls. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. Jn Fidem Protocolli Q. J. Lagerheim. Onsdagen den 15 ApriL Plenum klockan half till 5 eftermiddagen. Grefve Lervenhaupt, Gustaf, tog , såsom äldste närvarande Grefven, Klubban. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, anhöll * att dess den 11 dennes eftermiddagen uppläst# Anförande, angående stadgande af ansvar för 583 Den 15 April. öfverträdelse af föreskriften i 24 Cap. 7 Mom. af nu gällande Chartac - Sigillatae - Förordning , mätte, enligt hans uti samma Anförande gjorde förbehåll, till Bevillnings-Utskottet remitteras; hvilken remiss, uppå af Herr Grefven och Ordföranden gjord Proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls. Upplästes till Justering och godkändes föl* jande från Expeditions-Utskoltet ankomne Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majit. 1:0 Om jemnkning i Roteringen vid Westerbottens Regemente. 2:0 Om Ädelforss Guld-Verk. 3:0 Om Stat för Flyinge och Dahlby Kungsgårdar och Stuteri-inrättning. 4:0 Om Dagsverks-skyldigheteme vid nämnde Kungsgårdar. 5:0 Om Löningsoch Utgifts-Stat för Ulrlcsdals Kongl. Lust Slott , samt Dispositio. nen af de under Kungsgården lydande Lägen, heter. 6:0 Om Hof-Kamereraren Carlsunds inne. stående Mantalsskrifnings provision. Den April. 589 7:0 Om Begrafningshjelp efter Secretsra ren Morin. 8.’o Om Gärdesjårds-delningar.
Herr Grefven och Ordföranden hemstälde, om icke Utskottet ville utsätta någon tid, innom hvilken Utskottets Ledamöter ville förbinda sig att framställa de anmärkningar, som kunde göras rörande förändringar i Grundlagarne, och, då detta af Utskottet bifölls, utsattes tiden till nästa Lördag den 22 Sept. Herr Silverstolpe framställe i anledning häraf såsom ämnen för en tillkommande öfverläggning ett förslag till minskande af Ledamöternas antal i Utskotten samt den fråga, huruvida icke de till nästa Riksdags afgörande uppskjutna Constitutions-frågor nu af Utskottet borde öfverses och former till förändring åt nästkommande Ständer föreslås, på det ej dessa Ständer, då härvid fråga vore om reservationen vid Regerings-Formens antagande, skulle kunna äga skäl att förebrå detta Utskott att hafva frustrerat dem i deras billiga väntan, att Constitutions-Utskottet nu skulle gifva form åt de villkor, hvarunder Grundlagen blifvit antagen. ' Utskottet åtskiljdes kl. x/ä tili 1. Justerat d. 7. October 1810. A. G. Mörner. Tisdagen den 18:de September kl. 4 efter middagen sammanträdde Constitutions Utskottet in pleno, då alla Ledamöterne voro närvarande utom Herr Häradshöfdingen Törneblad, H:r Professoren Doctor Faxe och Herr Bruks Patronen Malmberg. Sedan Herr Talemannen Commerce-Rådet Wegelin uppkommit, föredrogs ett af Herr Prosten Doctor Forssén å nyo ingifvet memorial rör. electorsval i det Högvördiga Presteståndet L Lades på bordet. Derefter föredrogs ett af Riksdagsfullmägtige för Stockholms Stad Hrr Hallquist, Hochschild, Lovén, Fugel, Westin och Lyckou inlemnadt memorial angående det den 18 sistl[id]ne Junii förrättade val till Riksdagsfullmägtige för nämnde stad 2. Lades på bordet.
En fortsatt tillämpning af nu gällande lagar i afseende på bränvinets tillverkning och försäljning, med de ändamålsenliga tillägg och förbättringar deri, som af erfarenheten anvisas, skall otvifvelaktig! efter hand mer och mer minska samt slutligen borttaga den omåttliga bränvinsförtäringen, som vållar de'flesta brott och lagöfverträdelser, samt här i orten ännu underhålles af en ymnig tillförsel från andra orter, hvaremot den fördyrade beskattningen i det närmaste kommit tillverkningen att här upphöra, då blott ett större och högst få mindre brännerier i länet förefinnas och begagnas Bestämmelserne i Kongl. Förordningen den i 8 Januari 1855, i afseende på bränvinsförsäljning i mindre partier, hafva i synnerhet på landsbygden öfvat ett välgörande inflytande samt hos flere menigheter fästat uppmärksamheten derpå, att det, för ett fullständigare hämmande af det onda, bränvinsförbrukningen sprider, skulle vara af stor vigt, att försäljningsoch utskänknings-rätten, på sockne-nämndens framställning derom, kunde vid äldre gästgifverier borttagas, eller inskränkas till utskänkning endast åt resande, samt att landthandlande kunde förbjudas att jemväl partivis drifva handel med nämnde vara. I någon mån har förbrukningen af utländska drycker äfven bland allmogen tilltagit, men det torde vara att hoppas, att den efter hand sig ökande tillgången på tjenliga inhemska maltdrycker skall föranleda till dessas allmännare begagnande, åtminstone så snart de tillhandahållas till ett lämpligt, billigare pris, än de distillerade utländska eller inhemska spritdryckerna. Brist 9 Brist på arbetsfolk borde i en landsort, der arbete hos andra utgör en hufvudsaklig binäring för en betydlig del af befolkningen, icke kunna förekomma, men den har dock år från år allt mer blifvit härstädes bemärkt.
Jag har aldrig sett större skilnad mellan tvenne ställen under samma latitud (plattitud går också an) – musik, dans och kortspel, allt i samma sal. La Guicciolis afsigt tycktes vara att paradera så mycket som möjligt med sin utländske vän, och – sannerligen – om hon satte sin ära i att så göra, var det icke för mig att skäms över. Ingen syntes förvånad; – tvärtom, alla damerna voro förtjusta öfver detta utmärkta föredöme. Vice-legaten, och alla andra vice, voro så artiga som möjligt, och jag som hade lagt an på försigtighet blef vackert nödsakad att taga min dam under armen och se ut så lik en älskare som det var mig möjligt efter en så knapphändig underrättelse, – för att ingenting säga om en trekantig hatt och en värja, hvilken är vida fruktansvärdare för mig än den någonsin skall bli för fienden. Jag skrifver i största hast – svara ni lika snabbt. Jag förstår ingenting af allt detta; men det synes som hade man trott La Guiccioli vara öfvergifven och hon beslutat att visa det så icke var förhållandet, – alldenstund det att vara öfvergifven i denna hemisfär, anses som det största moraliska missöde. Men detta är endast gissning, ty jag vet ingenting derom – undantagande att alla äro mycket vänliga emot henne och icke oartiga emot mig. Pappa och hela slägten särdeles älskvärd. I ett bref till Moore säger han: ”Grefve Guiccioli kom för att hemta sin hustru, men der blev icke tal om godtgörelse som i England, följaktligen förlorade Scott sitt vad. Der blef emellertid en stor scen, ty hon ville icke följa med honom att börja med, slutligen gjorde hon det ändå; men han påstod, oklokt nog, att allt umgänge mellan henne och mig skulle afbrytas. Så, alldenstund jag fann Italien mycket tråkigt, och dessutom hade frossa, packade jag min koffert, och gjorde mig i ordning att gå öfver Alperna, men min dotter blef sjuk och detta fördröjde mig.
Hvilket sitt beslut Konstitutions-utskottet, som förut, enligt hvad i memorialet l\:o 4 är ineddeladt, underkänt en annan af komminister Schagerberg hos högv. Preste-Slåndet anmäld nära likartad anmärkmngs-anledning, härigenom får vördsamt tillkännagifva. Stockholm den 5 Maji 1848. Reservation af Hr Biskopen Hallström: ”1 det utlåtande, som Konstitutions-utskottet härmed afgifvit öfver den inom Preste-Ståndet af komminister Hallén väck la anmärknings-anledning, har jag visserligen funnit och erkänner en, efter min uppfattning af utskottets åliggande, i någon måtto förbättrad form, än den alltför knapphändiga, hvarutinnan komminister Schagerbergs likartade anmärknings-anledning i memoiialet N:o 4, tillika med flere der omnämnde, affardades, men jag saknar icke desto mindre häri den fullständigare utredning af ämnet, som jag anser Utskottet, i följd af den erhållna remissen, förbundet atL lemna, enär Rikets Ständer endast genom de upplysningar, som från det hörda Utskottet ingå, blifva i tillfälle försatte alt. målet behörigen afgöra. Som jag icke eller kan för min del redogöra lör den påfallande skiljaktighet, som företer sig i Utskottels behandling af de uti Riksens Ständers plena väckta anmärknings-anledniugar, hvaraf en del (se mern. N:ris 3 & ll) blifvit omständligt utredda, och med mer eller mindre moliveradt afstyrkande beledsagade, andra deremot (se mein. !N:o 4) knappast omnämnde, och den här ifrågavarande väl lill sitt innehåll uppgifven, Konslitutions-Utskottets Memorial, N:o 10. 5 men utan serdeles utredning och i hvarje hänseende giltiga stal nog summariskt förkastad., får jag emot denna märkbara olikhet i Utskottets förfarande, vid en och samma grundlags tillämpning, mig vördsamt reservera.
Visst teg hon, underligt nog, men hennes småleenden, hennes nickningar och miner förrådde tillräckligt hennes mening. «Det går aldeles som jag tänkte,» mumlade gumman med förnöjd uppsyn. «Han törs icke resa, han vill se hur det går, och det vill jag just se också.» Men någon brytning måste väl snart ske. Albert har icke mer än fjorton dagar qvar af sin tjenstledighet. Dessutom börjar väl gubben Edler snart tycka, att hans systerson hvilar något för länge ut efter balen. Mer än åtta dagar äro sedan dess förlidne, och ändå tänker icke Albert på någon hemfärd. En afton sutto de som vanligt och språkade. Efverling läste Aftonbladet högt; tanten och Evelina sydde. Efverling afbröt en stund och fortsatte läsningen tyst för sig sjelf. «Står der ingenting mer?» sade gumman, «riksdagen bryr jag mig så litet om. Står der ingenting roligt: någonting om teatern, någon liten anekdot?» «Anekdoter! Jo i sanning kunde man icke anse det för sådant,» sade Efverling och kastade med ovanlig hetta tidningen på andra sidan bordet. «Jo nu står det vackert till i huset.» «Hvad i Jesu namn!» sade gumman, «aldrig har jag sett er så häftig förr, kära Efverling. Är kungen död?» «Åh! mycket värre», sade Efverling och började att marche forcée mäta golftiljorna. «Har det då kommit så långt? Vid Gud kunna icke tidningarne med fullt skäl kalla det en dårhusmessur.» «Men hvad står der då?» sade gumman och försökte att leta i tidningen. «Man har,» sade Efverling, «motionerat fullkomlig frihet i äktenskapsväg, och saken har gått igenom.» «Hvad vill det säga,» frågade tanten och Evelina. «Det vill säga att jag får ta mig en qvinna när jag vill, som utan vigsel och ceremoni offentligt får gälla för min hustru. Och sedan lika beqvämt associera mig med en annan, hvad dag jag behagar. För henne har man icke bibehållit annan rättighet, än att hon kan få den äran att gå när hon vill. Det är verkligen ypperligt! jag kan på det sättet få gifta mig minst tolf gånger om året, om jag vill.»
Så säger l. ex. 44 §:n Riksd.Ordn.: ”att med allmänna frågor ”förstås sådana, som kunna eller böra komma undejr samti II. 35 374 Den 5 Februari. ”lige RiksSt:ns öfverläggning och pröfning;” och att sådana frågor ”skola öfverlemnas till utredande af behöriga ”Utskott;” och 4d §:n 1 samma grundlag innehåller, att föredragningsämnen äro dessa och inga andra. 4:’co ”Motioner, gjorde i plena af någon vid riksdagen närvar, ledamot.’’ Så vida nu, enl. denna §, en motion är ett föredragningsämne, och när den angår ett allmänt ämne, äfven i allmänhet kan och bör komma under samtlige RiksStms öfverläggning, samt skall och bör remitteras till Utsk.; så kan denna regel icke frångås för andra tillfällen än dem, hvarom grundlagen särskildt bokstafligen stadgar. Dessa stadganden finnas ock ganska tydligen utsatta. De omfatta endast två fall; det ena, om förslaget eller motionen skulle angå en grundlagsförändring, hvarom 8i §:n Reg.F. i 2 morn. bjuder: ”Ej må frågor derom i R. St:s plena väckas, utan ”skall ärendet till Const.Utsk. förvisas.” Det andra fallet är förutsedt i go §:n Reg.F.: ”Under R. St:s eller deras Utsk:s ”öfverläggningar och pröfning må icke uti något annat fall, ”eller på något annat sätt, än denna grundlag bokstafligen ”föreskrifter, komma frågor om embetsoch tjenstemän» ”tilloch afsättande, Regeringsoch domare-makternas beslut, resolutioner och utslag, enskilde medborgares och cor”porationers förhållanden, eller verkställigheten af någon ”lag, författning eller inrättning.” Denna § åsyftar, sorn bekant är, endast att hindra Ständerna att någonsin intränga på den verkställande maktens område, eller taga något välde öfver enskilda i samhället. Om det nu icke kan påstås, att Gr.
Medel, tillhöriga stiftelser och bolags-föreningar, grundade med beräkning på vinst för den enskilde, äfvensom enskilde personer — 377,347: 67. Säger 380. 12,642,256: 29. Inom de serskilta klasserna hafva insättningar och assigne ringar uppgått till följande belopp: 52 Öfverassigne ring. Folii-afgift för enskildes assigneringsr åkning ar. Fostremiss anvisningar. Insättningar. Efter det sednaste Revisions-berättelse afgafs, har å tvenne allmänna Verks räkningar i Depositions-afdelningen öfverassignering egt rum, derför, jemlikt Kongl. Kungörelsen den 19 Juni 1858, böter numera icke åläggas. § 34. Under år 1858 har, såsom afgift för enskildes assignering å Depositions-afdelningen, influtit ett belopp af 690 R:dr. De i Ryttmäs tarén C. W. Hammarskölds och Brukspatronen C. G. Johanssons konkurser för 1849 och 1850 årens folii-afgifter bevakade belopp, hvarå under nästlidne år icke något influtit, balanseras fortfarande med 1,134 R:dr 30 öre. § 35. Till upplysning, angående omfattningen under nästlidne år af anvisningsrörelsen till förekommande af penningeförsändningar med posterne, få Revisorerne framlägga följande sammandrag. (Se Bil. B.)
De belackare pistå visseriigen, att en feminin penna ej förmår i få ord uttrycka sina tankar, men vill man komma fort och draga tillbörlig nytta af dessa studier, måste nian lära sig att koncentrera både form och iniiehiill. Tro dock ej att man på subjektiv vag kommer till denna lasandets, tänkandets och skrifvandets insigt. Jag står härför i tacksamhetsskuld hos Fredrika-Bremer-Förbundet för de förträffliga råd, som gifvas före studiernas början och d e rättelser, som beledsaga mina; tervandande anteckningar. En studieplan får jag afven att följa. Böcker har jag vördsammast dels anhållit att få lina ur har befintliga bibliotek, dels lemiias niig dylika till låns af Fredrika-Bremer-Förbundet. Nu börja vi studera. Klockan ar 6 e. m.; familjens niedlemmar äro hvar på sitt håll. Du finner mig i höganloftsburen framför den gamla ekbyråns klatf, i detta upplysningens tidehvarf, enligt gammaldags sed, belyst af tvanne hedersamma talgljus. Min odelade uppmärksamhet skänkes åt läsningen; vid lämpliga hållpunkter genomgår jag i minnet det lästa och antecknar i korthet de vigtigaste fakta. Då ett kapitel. en afdelning är slut, utarbetas den skriftliga uppsatsen och skickas Fredrika-Bremer-Förbundet till benäget påseende. Och sedan, hvilken nytta har nian ej af att genomgå de öfversedda .anteckningarna! Huru mycket hafva de icke vunnit i reda och sammanhang. Hvad man sjelf förut dunkelt tänkt och sagt, ar nu Citergifvet tydligt och klart, kompletterande upplysningar finnas afven i marginalen. de fragor, man framstalt. äro besvarade. Jag följer nied stort intresse rättelsernas röda tråd, som nu genomgår min uppsats, och visar mig tillrätta, enar densamma kostat mig sjelf ganska mycken möda. och just derför tillgodogör jag mig så mycket bättre dessa rättelser, som beröra och träffa mina svaga punkter. Slutligen följer en förträfflig repetitionskurs; min ledarinna skickar mig frägor att besvara, hvilka gifva mig den allra basta öfverblick af det genomgångna.
Slrmeenö materiel b<*t blifvit unberbållen ocb fompletterab, i ben mån bet bertill affebba årliga anflag lemnat tillgång, ©ärffilta an* ffaffningar bafwa (fett eller äro förberebbe för be af fKifeté @tänöet wiö febnafie tifobag för benna materiel anwifabe tillfälliga anjlag. ©eriblanD förefontmer förnämltgaV atijfafifningen af npa infanteri* gern är. ‘Jtllwerfntngen af fåbane gevär uppgår för åren 1845, 1846 ocb 1847 till 10,000 ftpefen, hvaraf 7/000 belöpa på £uö* qvarna ocb eubaft 3,000 på Sarl ©uftafö jtabö faftori. Drfafett till Den fålunba wtb Jfronanö faftori åffabfomna ringare ttllwerfning hvarigenom gemärö*aniTajfningen på bet b«la blifvit minbre än bmab för ben ifrågavaranbe tiben varit åfpftabt, ligger bufwubfafligen Deruti, att faftoriet npligen flått unber ombpggnab ocb reorgantfa* tion, fantt att ben till en Del npa arbetöperfonalen berfläbeö förft fmåningom fan fullt inöfvaö, od) Derutom varit fpfelfatt meb anbra nöbiga arbeten för .^ronanö väfning, bmariblanb må nämnaö en får* ffilb tiUverfning af ftubfare.
IDUN 100 rarinnans lön utanordnas sålunda, att flickorna betala dubbelt så mycket som gossarne, och hälften af denna skolafgift utgår till lön åt lärarinnan. Då gossarnes skolafgift endast är 40 mark (c:a 30 kr.) för år, blir flickornas skolgång ändå ej synnerligt betungande, ehuru här, som mången gång annorstädes, det kan förefalla besynnerligt, att flickornas kunskaper göras dyrköptare än gossarnes, men deras löner, då de i en framtid skola söka sig tjänster, reduceras till hälften mot männens. På de orter ofvanomtalade anordningar för flickornas undervisning vidtagits är man nöjd därmed, hvilket bäst synes däraf, att jämförelsevis många flickor (äfven från den arbetande klassen) besöka läroverken. Inga olägenheter af detta samarbete emellan gossar och flickor ha ännu försports, utan synas snarare flickornas större flit och samvetsgrannhet sporra gossarne till ifrigare bemödanden, då de senare gärna vilja behandla flickorna med en viss öfverlägsenhet. I skolbänkarna sitta gossar och flickor om hvarandra, men på en del orter har dock den ordning införts, att gossar och flickor ej tillsammans lämna skolan, utan den ena gruppen väntar, medan den andra påtager ytterkläderna och går. Likaså skilja sig flickorna och gossarne i de högre klasserna själfmant under fristunderna, men de lägre klasserna leka gärna tillsammans, naturligtvis under uppsikt, såsom brukligt är vid hvarje läroverk. Vid större fester, luciefester o. dyl., leka alla, både stora och små, tillsammans. Men det ligger ej inom denna lilla uppsats ' ge bit att ingå i några slags detaljer angående samundervisningens sedliga och intellektuella betydelse, utan blott att lämna några små uppgifter, huru vi i Finland ställt det för våra flickor för att få bildningsintresset och kassan att gå i hop. Måhända skall man i någon af Sveriges småstä- der finna saken förtjäna efterföljd. Maria Under Nyström. väntan. Skiss af Elisabeth KuylenstlernaIjjptro! ptro! Det hade då madam Persson egentligen aldrig behöft uppmana Svarten till, ty han visste af gammal vana, hvar han nu hade tillåtelse att hvila ut sina trötta lemmar.
Sådant vore bättre än att Riksg:s-kont. skulle sjelfmant uplåna penningar till denna ränta och derigenom att i jag så må säga, försämra sin egen kredit. Jag hoppas också att Fullmäktige försöka sådant. Emellertid måste jag lägga Statsj Utsk. till last att det icke uttalat grundsatsen, det man först , skolat försöka försälja andras obligationer som det innehar, innan 1 det började uptaga nya lån. Jag anhåller att R. o. Ad. ville återremittera Betänk. Frih. Raab, Carl Adam: Jag får börja mitt lilla andragande här med tillkännagifvande af min förundran deröfver, att denna obetydliga sak kunnat väcka så mycket allarm. Jag ämnar icke heller inlåta mig i yttrande öfver de hvarjehanda under discussionen vidrörda ämnen, som icke höra hit. Man erfar att Riksg:s-kont. innehar något öfver 3 milhr. R:dr i obligationer och att, för att honorera en skuld af2| mill:r R:dr, Riksg:s-kont. antingen mäste upsäga dessa obligationer eller låna upp en sådan summa. Detta är också en ganska simpel sak i och för sig sjelf. Det kan väl icke bestridas hvad Gr. Liljencrants anfört, att den som är skyldig han bör betala, och Hypotheks-föreningar lära väl icke heller undandraga sig denna skyldighet. Jag tror, lika med Hr Mannerskantz, att Hypotheks-föreningarne kunna inom fi månader efter upsägningstiden. om så fordras, inbetala sina skulder. Serskildt vet jag att Östgötha Den 15 Mars f, m. 237 Hypotheus förenings skuld till Riksg:s-kont. bestämdt skall kunna inom 6 månader efter upsägning betalas; men bär är icke fråga ensamt om denna betalningsskyldighet, utan här är fråga om de stora krafter som verka på industrien. Man kan mycket väl tänka r sig att om Hypotheks-föreningarne inbetala sina skulder till Riksg:s kont. så måste industrien derigenom på ett hämmande sätt störas / åtminstone för ögonblicket.
Tragiskt och komiskt, stort och smått omvexla såsom i lifvet. » Om den omarbetade upplagan åter säger han på 162: a sidan i samma arbete: » Det som fattades (den första upplagan), den der innerligheten, den der kärleken, som ni kallade det, och som jag aldrig kunde förstå — den, ja, nu vet jag, hvad den är, och nu måste jag göra om stycket — på vers. » Det harkommit ett nytt element med, det lyriska, kärleken har trädt fram jämte de tankar författaren förut velat uttrycka. Detta har meddelat sig åt formen, men ej blott åt den utan, som vi längre fram skola fa se, äfven åt karaktersteckningen. Men det är ej blott dialogens form som är en annan, äfven kompositionen är helt olika. Den är vida mera koncentrerad och beherskad. Till en början ville författaren i ungdomlig frihetsträngtan bryta äfven med dessa skran-kor. Han sade: » Ingen enhet i rummet Handlingen sjelf skall betinga tablåernas och akternas antal. » Detta gör, att vi i den gamla upplagan ha 8 tablåer utom ett utom handlingens ram fallande mellanspel, under det att vi i den andra, frånräknadt det äfven utom handlingen stående efterspelet, blott ha fem odelade akter. Äfven i fråga om personalen märkes i den omarbetade versionen en stark koncentrering. Intresset samlar sig kring hjelten Olof, och de andra figurerna förlora i betydelse bredvid honom. Gerdt bokprentare, i första upplagan jämnbördig med Olof sjelf i intresse, om icke honom öfverlägsen, krymper i hop till en bifigur, och kung Gustaf träder alldeles ut ur handlingen för att endast ingripa i den genom sitt organ marsken. Denna koncentrering är dels en följd af ' författarens större herravälde öfver tekniken, dels deraf, att det rent konstnärliga intresset nu är det väsentliga för honom. Han vill skrifva ett spelbart godt teaterstycke. När han skref stycket i dess första form var det tendentiösa, det polemiska intresset minst lika starkt hos honom. Han ville i dramats form ge ett uttryck för alla de revolterande tankar som sjödo inom honom. Att få fram dem var hufvudsa-ken, den form de fingo bisaken.