Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta embetsverk, nu benämndt Kongl. Maj:ts och rikets krigskollegium, inrättades af konung Gustaf den 2:dre Adolf redan år 1630 såsom ett af de första fem rikskollegierna, hvilka ursprungligen framstå såsom förgreningar af rådet, samlade omkring de främsta af dess ledamöter, de så kallade fem högre riksembetenas innehafvare. Dessa rikskollegiers fullständiga organisation stadfästades dock icke förrän tvenne år efter bemälde konungs död uti förordningen om rikets stat och regering, känd under namn af 1634 års regeringsform. Krigskollegium, som den 20 Mars 1636 erhöll uppdrag att tillika vara krigs-öfverdomstol, styrdes af riksmarsken och bestod jemte honom af tvenne riksens råd, samt fyra officerare, bland hvilka skulle vara fältmarskalken, rikslygmästaren och generalvaktmästaren. År 1683, då en general-krigsrätt ånyo inrättades, upphörde krigskollegii juridiska myndighet, och år 1696, då riksembetena afskaffades, inträdde, i marskens ställe, ett riksråd såsom kollegii president. Kollegierna, hvilka intill sistnämnda tid, genom sina presidenter, de fem högre riksembetenas innehafvare, voro ställda i en så nära förbindelse till regeringen, att de icke utan skäl blifvit ansedda såsom verkliga regeringsdepartement, dertill de ock vid deras inrättande utan tvifvel varit ämnade, begynte nu att utbilda sig i annan riktning och öfvergå till fristående förvaltnings-myndigheter under konungen såsom högsta instans. Genom konung Carl den 12:tes kansliordning af år 1713 inrättades krigs-expeditionen, i spetsen för hvilken ställdes ett såkalladt ombudsråd. Efter konungens död blef krigs-expeditionen bibehållen, men under chefs-skap af en stats-sekreterare. Genom 1720 års regeringsform, som bibehöll rikets kollegier, förordnades bland annat att, iden mån dåvarande presidenter afgingo, kollegierna icke vidare skulle till presidenter ega rikets råd. Hvad särskildt beträffade krigskollegium borde detsamma framgent bestå af en president såsom ordförande, och såsom ledamöter, af general-fälttygmästaren, general-qvartermästaren, samt af fyra krigsråd i krigstid, men under fred blott af tvenne sådana råd.
Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utskottets den 9 dennes eftermiddagen på bordet lagda Memorial N:o 172, angående verkställd omröstning i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till stats-regleringen hörande frågor. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Beslöts, det skulle Höglofliga Ridderskapet och Adeln vördsamt inbjudas alt biträda Preste-Ståndets, vid pröfning af Slals-Utskotlels Utlåtande N:o 167, i afseende på 31 punkten deraf fattade beslut, hvarigenom, i öfverensstämmelse med den af Ståndet vid behandlingen af Stats-Utskottets förslag till reglering af Riks-statens Åttonde Hufvud-titel fastställda allöning för Professorerne vid Upsala och Lunds Universiteter, beloppet af de i sagde punkt omförmälda emeriti-löner blifvit förböjdt med 500 R:dr eller till 4,500 R:dr Riksmynt hvardera. S. D. Beslöts, det skulle Ridderskapet och Adeln vördsamt inbjudas alt biträda Preste-Ståndets, vid pröfning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 167, i alseende å 69 punkten lättade beslut, hvarigenom Ståndet, med afslag å- Utskottets der] gjorda hemställan, förhöjde den af Rikets Ständer Prot.-Utdrag den 12 December 1857. 721 Ständer förra Läns-notarien, Lands-sekreteraren O. H. Förberg tillagda lifstids—pension från 30(1 till 450 Kalr Riksmynt. S. D.
Uti denna reservation instämde Herr Biskopen Hedrén, Herrar Do.ctorerne Björkman och sigrell, Prosten Ahlc/vist samt Herr Walley. STOCKHOLM, kckstesnska iu»ktkyckjt*uet 1840. V *Siats-Utskottets Utlåtande, N.-o iSt. i N:o 151. Arik. till Exp. Utsk. den 27 Maj , kl. 12 midd. Utlåtande} angående den förändrade inredningen af Rikets Ständers hus. (Rgs Afd.) På salt Stats-Utskottet redan, i dess afgifna utlåtande N:o 45, för Rikets Ständer anmält, har Utskottet, i ett sammanhang, genomgått och granskat alla Utskottet tillställde handlingar och räkningar, rörande kostnaderne för de sedan sista Riksdag verkställde förändringar uti inredningen af ofvan nämnde hus; och Utskottet får nu, i öfverensstämmelse med hvad Utskottet vid berörde tillfälle yttrat, äran afgifva serskildt utlåtande, angående detta ämne. Rikets sistförsamlade Ständer, sorn ansågo den då utförda förändrade inredningen af Riksgälds-Contorets förra, till Sessionsoch Canzli-rum för de 3:ne ofrälse Riks-Stånden samt Utskotten numera använda hus, i flere hänseenden oell serdeles hvad den till Session s-rum för Borgare-Ståndet afsedda local beträffade, mindre ändamålsenlig, förordnade derföre, att, genom Fullmägtiges i Riksgälds-Contoret föranstaltande, åtskilliga ändringar uti samma inredning borde verkställas, hvaribland den hufvudsakligaste var de vid sista Riksdag utaf Stats-Utskottet begagnade rums förändring till Sessions-rum lor sistbemälda Riks-Stånd; för hvilket ändamål ej allenast några skiljemurar borde borttagas, utan äfven taket höjas, hvarförutan, i sammanhang härmed, Bonde-Ståndets Sessions-rum likaledes borde göras högre.
6:le punkten bifölls, äfvensom R. o. Ad. biföll 7:de punkten med deu förändring, alt sista meningen deri skulle erhålla följande lydelse: ”till commissariebeställningarne, så väl 4:de gradens tjenstemän, och extra ordinarier inom verket, som derstädes förut icke anställde personer.” 8, 9, 10 och 11 punklerne lemnades utan anmärkning, men i afseende på 12:te punkten, yttrade Hr von Hartmansdorff: 12:te punkten har en lydelse, som förmodligen tillkommit af elt tryckfel; der står så här: ”Bankens brandmästare och vaktbetjeniug tillsättes af Understyrelsen medelst constitutorial; Fullmäktige dock obetaget att sjelfva antaga och förordna vaktbetjenter vid deras expedition; Den 14 Maj f. ra. 483 och ma Understyrelsen i mån af behof utse och låta till tjenstgöring anställa extra vaktbetjening”; hvaremot det heter i 52 § bancoregl.: ”Fullmäktige dock obetaget att sjelfve antaga och utnämna den vakt betjent” etc. Fullmäktige hafva icke mer än en vaktbetjent, och jag kan ej tro Utsk:s mening hafva varit att öka vaktbetjenterne till ett obegränsadt antal, i hvilket fall Fullmäktige skulle få antaga så manga som helst. Detta lärer så mycket mindre vara meningen, som en vaktmästare är tillräcklig för Fullmäktiges expedition. Jag hemställer alltså, att det måtte komma att hela vakt betjent i stället för R. o. Ad. biföll 8, 9, 10, 11 och 12 punklerne utan annan förändring,"än alt i sistnämnde punkt skulle införas ordet ”vaktbetjent” i stället för ”vaktbetjenter”. Hr von Hartmansdorff: Denna punkt lyder så: ”Un derstyrelseu vare pligtig alt, samma dag justering af något dess beslut i befordringsmål verkställes, låta derom utfärda anslag”; och vidare: ”Deu som ej åtnöjes med Fullmäktiges beslut i befordringsmål, vare berättigad att hos nästblifvande BancoUtsk. eller revision af Bancoverket deröfver sig besvära.
Betraktar man nämligen på kartan denna stora landvidd, som saknar hvarje annat transportmedel än landsvägar och dragkraft, samt jemför densamma med det ungefär lika stora område, som emellan båda kusterna omgifver de stora sjöarne Wenern och Wettern emellan Småland och Nerike, så finner man, att det senare, med nästan lika stor befolkning, är i åtnjutande af icke mindre än fyra större kommunikationsleder, nämligen förenämda båda sjöar i norr och söder, jemte de dem och håfven sammanbindande Göta och Trollhätte kanaler i öster och vester, samt den i dessa dagar öppnade Westra stambanan från Göteborg till Töreboda vid Göta kanal, och således utan jemförelse bättre lottadt än det södra Sverge. Om derföre Småland skulle blifva lika lyckligt i afseende på kommunikationer som de mellersta provinserna, så borde det genomskäras af tvänne stambanor från norr till söder; men ehuru Kommittéen är öfvertygad, att lättare kommunikationer genom denna provins skulle utvidga jordbruket och industrien derstädes i förhållande till landets naturliga hjelpkällor och befolkningens kända näringsflit lika väl sorn inom någon annan del af riket, så har Kommittéen dock icke kunnat ifrågasätta att mer än en stambana skall komma att byggas, i anseende till de stora anläggningskostnader som dermed äro förenade; öfverlemnande Kommittéen åt framtiden att, efter föranledande af en mera utvecklad industri, genom anläggning af sidobanor mot lämpliga handelsplatser vid kusterna fylla det återstående behofvet. Af så mycket större vigt måste det följaktligen vara, att den enda bana som kominer ifråga att utföras i denna del af landet utlägges så, att den tillskyndar dess 49 invånare och näringar den största nytta, dock alltid med hänsigt till banans för hela riket vigtiga syftemål att i all framtid utgöra dess hufvudsakligaste och enda af årstidernas vexlingar oberoende kommunikationsmedel från norr till söder och med utlandet. Den äldre utstakningen af linien från Skåne genom Småland hade endast till ändamål att söka den på en gång kortaste och af' terrängförhållanden mest gynnade förbindelsen mellan Skånska kusten och Jönköping, utan afseende på det öfriga landet, och utfördes till en del innan något beslut om anläggandet af jernvägar för statens räkning var fattadt.
Jag vågar underställa , om icke i 4:de punktenorden: ”och ”således behålla 7 procentkunde utgå. De förändra väl icke meningen; men synas mig vara helt och hållet öfverflödige. Friherre Cederström Jacob: Dessutom fåy jag hemställa , om icke i första punkten , der det talas om fullbordandet af Ryds Schakt, borde i stället stå ; ”dess nedsänknjng till un"dre Kol-flötsen/ 38 Den 3 November c, nu Grefve af Ugglas, Gustaf: Lika med Herr Lefrén , anser jag termen om de 7 procentens behållning kunna ur 4:de punkten utgå, såsom alldeles öfverflödig; men hemställer, om icke, näst efter orden ; ”erlägga till Staten 1 procent," må för tydlighetens skull tilläggas : deraf. Herr Cederschjöld, Pehr Guslaf: Emot hvad Grefve af Ugglas nu föreslagit nödgas jag protestera. Ty hans förslag skulle kunna tolkas så, att Bolaget blott borde erlägga 1 procent af de 8 ,• sorn utgöra vinsten. Meningen mätte åter vara , att 1 procent skall erläggas af hela Capitalet, Herr Hjerta Gustaf: Det är just nödvän digt, att uttrycka , att , då Verket gifver en vinst af 8 procent, en deraf skall tillfalla Staten, Herr af Uhr, Carl David: - I förslaget är just meningen den, att, när Verket lemnar en vinst af 8 procent, tager Staten deraf en, och Bolaget behåller de sju 5 att af 10 procents vinst Staten skall erhålla 2 , och Bolaget behålla de 8; samt att, då vinsten bestiger sig till 13 procent, Staten må bekomma 3 , och Bolaget de öfrige 9; hvarutöfver någon progression ej får äga rum, I anledning af Friherre Cederströms anmärkning får jsg upplysa, att arbetets fullbordande på undra Kol-flötsen, eller denna flöts afsänkning j betyder i detta fall ett och det - Den 3 November e, m. samma: ty Schaktet är icke fullbo rila dt förr, än det blifvit af sankt igenom denna flöts. Herr Rosenblad Bernhard:
Och då icke alla af de till reparation utsedde Canonsluparne blifvit slopade eller förstörde, aflat Förvaltningen samma dag Bref till Stations-Befälhafvaren, med föreskrift att de 5 sluparne, som icke slopats, skulle vid Stationen bibehållas, för att der undergå reparation. Ehuru hvar och en Sjömanna-yrket tillhörande person troligen vet, att nedhnggning lill svår reparation icke betyder slopning, ville dock Stations-Befälhafvaren hvarken medgifva det han missförstått Förvaltningens meddelade befallning af den 23 December 1836 om de 11 Canonsluparnes nedhuggning till svår och ansenlig reparation, eller vidgå, att den med de 6 sluparna företagna åtgärd kunde benämnas slopning, emedan de som nybyggdes ”voro upphörde på de nedhuggnas bäddar och skulle erhålla de gamlas namn ”och inventarier.” Revisorerne kunna ej undgå att anmärka det de icke väntat att Befälhafvaren skulle så missförstå Förvaltningens skrifvelse om Canonsluparnes slopning, och än mindre att han ville framkomma med ett anförande af sådan balt som det omförmälta, till bevis att nämnde slupar icke blifvit slopade. Då Förvaltningen likväl i sin slutliga till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifna förklaring af den 2 Juni 1837 yttrat att, enär, enligt Stations-Befälhafvarens och Construclions-Oflicerarens meddelade upplysningar, de nedhuggna sluparne varit i det skick, att nedhuggning för svår reparation blifvit en fullkomlig slopning, hvilken icke kunnat undvikas utan åsidosäIlande af Kongl. Maj:ts och Kronans sanna fördelar, så hoppades Förvaltningen det Nådigt afseende å detta förhållande, vid målets pröfning, komme att fästas. Förvaltningens sålunda gifna tillstyrkan synes strida emot dess ofvannämnde den 23 December 1836 Stations-Befälhafvaren gifna Ordres om åtgärderne med nämnde slupar, hvilka åtgärder alltså icke tyckas hafva varit förenliga med ”Kronans ”sanna fördelar.” Kongl.
Då, med anledn. af den discussion som uppstått, det torde linnas nödigt, att betänk, skärskådas med mera noggrannhet än som varit möjligt vid dess första uppläsning, så instämmer jag uti Ur Munck af Rosenschölds anhållan, att det mätte hvila på bordet intill nästa plenum, helst R. o. Ad. nu är så fåtaligt att något beslut nu icke bör äga rum. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att, då förslaget blifvit begärdt på bordet, det komme att dtr förblifva till nästa plenum. Upplästes till justering och godkändes Exped.TJtskts resia n n ä mnda förslag till R. St:s und. skrifvelser till K. M., nemi.: N:o 335, ang:de en ny organisation af Frösö skola i Jemtland, m. m.; N:o 336, i anledn. af väckt fråga om utfärdande af köpingsprivilegier för Trelleborgs by. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | tili 8 om aftonen. In fidem protocolli,. F. O. Sil/ver stolpe. Tisdagen den ii Maj 184r. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-prot. för den 29 sistl. Mars e. m, II r Frih. o. Landtm, lillkännagaf, alt Gr. von Rosen, Conrad, ledamot i Ridd.Ulsk., anmält sig vara nödsakad att snart afresa från riksdagen och derföre afsagt sig sin plats såsom ledamot i nämnda Utsk., hemställande Hr Landtm., om Ii. o. Ad. behagade bifalla hans tillika gjorda begäran alt blifva vid sin riksdagsmannarätt bibehållen. Ropades ja. 96 Den ii M * j. Hr Landtm, anmodade Hrr Eleclorer nit vidderas nästa sammankomst välja en ledamot i Ridd.Utsk. efter Gr. von R.osen. Hr Fril), o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. förmodligen funnit af Allm.
Hr von Hartmansdorff, Au g : Jag tror mig, genom min motion 0111 sportlars afskatfande och införande af bestämda löner för domare, hafva ådagalagt, att jag icke är vän af löners förökande på de rältsökandes bekostnad. Det torde sålunda tillåtas mig att få göra några anmärknrr i motsatt syftning mot Frih. Gederström. Första villkoret fölen förlikn:s-comite' är, alt inom den menighet, för hvilken den inrättas, finnas nog kunnige män, för att icke förlika Den 37 Mej e. m. Loi t medborgares lagliga rätt. Inom siidann ineniglieter, och dessa iii o de flesta, der lagfarne män saknas, är det fruktansvärd!. att den lagliga rätten i all välmening åsidosätles af okunnighet, eller af personligt tycke att billigheten kunde annorledes utfalla. Under den korta tid jag utöfvnde Landsh.T embetet, hände ibland annat, att från en församling ett förslag till föi liknts-comite' inkom, hvilket var af den obestämda beskaffenhet, att jag icke kunde deråt gifva den stadfästelse som man önskat, äfven om sådant tillhört Landsh.embetets befattning. Jag befarar ock, alt 0111 denna förliknts-domstol trädl i verksamhet, hade det gått illa nog med parternes rätt, emedan deri kunnigaste förmodligen var den, som uppsatt förslaget. Jag tror, att om Sländerne beslutade ett nytt aflöningssätt för domare, så att de ej behöfde söka sin inkomst 1 utdragen stil och ärendenas uppskjutande m. m., utan endast hade besvär men ingen vinst af målen; så vore sådant det aldra bästa medel lill rättegångars minskning. För min del kan jag således icke tillstyrka ålerremiss, utan anser rättast vara, att R. o. Ad. bifaller Utsk:s betänkande. Frih. Cederström, Jacob:
Pil estraden siig man ocksil H: Zle t %neme det första fruntimmer, som i Frankrike hallit vetenskapliga förelasningar och dessutom berömd sisom öfversattarinna af Darwins arbeten, Hon var liten, mörk och mager, talade va1 och lifligt, och sig ansprakslös ut emot s&amp; m h g a andra, som inte borde haft nigra ansprhk alle, men andil upptradde med höga later. Bon blef mycket intresserad, d&amp; hon fick höra att författaren af dessa rader var frln Sverige och till g&amp; köpet utskickad af ett förbund, som var uppkalladt efter Fredrika Bremer, till hvilken hon sade sig st&amp; i tacksamhetsskuld. Fredrika Bremes, sade hon, hade i Schmeitz banat vagen för henne, db hon der upptradde, och hennes böcker mindes hon med förtjusning. Bland andra fransyskor marka vi M: e Koppe, en mörkögd liflig liten fransyska, som synes lidit mycket och af lidandet förts till a. bliha, en hangifven vän af kvinnosaken, sarskildt den fattiga kvinnans. M e Christisnie, en aldse, finare dam, som iifven tillhörde andra kongressen, och som var en bland de f&amp; fransyskor, hvilka kämpade för samskolor saisom det första Geget för förbhttrande af kvinnans sthllning. E l l e de Priestly s a r en gammal hederlig froken, stig alldeles ut som en svensk guvernant p&amp; trettiotalet. Hon hade egnat sitt lif l t de faingna kvinnorna. Det var mhngen sorglig lefnadssaga, som berättats k n n e, SA inte var det underligt om hon kämpade för kvinnosaken. Om man Atminstone kunde f&amp; likstiillighet i fangelserna, yttrade hon. Och de missförhillanden, som hora talade om frln Paris ' kvinnofiiagelse, St. Lazare, de finnas ~ f v e n hos oss. Äfven i Sverige ber inte kvinnan ens i f&amp;ngelset samma förmalner som mannen! Men det ä r sldant, som de lyckliga kvinnorna ej vete om!
Dock som, i likhet med hvad uti alla förut upprättade dylika iiqvider iakttagits, öfverskotterna å Statsverkets inkomster för sistnämnde år jemväl blifvit uti samma liqvid upptagna samt Riksgälds-kontoret godtgjorda med . 5. hvilket belopp öfversteg de Riksgälds-kontoret deremot påförda anordningar å öfverskotterna „ 27,050: — 4. med 525,150: 5. 1. så utgjorde den ersättningssumma, som, jemlikt merberörde liqvid och till följd af nyss anförda Reglements-§§, måst af Riksgälds-kontoret utbetalas, R:dr 202,444: 41. -— Varande denna summa, enligt Kongl. Stats-kontorets reqvisition, under den 5 sisth Januari, af Fullmäktige utanordnad. Uti ofvan omförmälda, på 1845 års Rikshufvudbok grundade, liqvid, hade Riksgälds-kontoret jemväl påförts det belopp, som de på öfverskotterna å Statsverkets inkomster för år 1845 anvisade utgifter, jemlikt Rikshufvudboken, utgjorde, eller R:dr 136,119: 29. 4. och hvilket belopp uppgick till 5,737: 21. 3. utöfver de, med R-dr 130,382: K T. Riksgälds-kontoret i samma liqvid godtgjorda, behållna öfverskotterna för sagde år; men som Riksgälds-kontorets Reglemente icke innehöll något stadgande, hvarigenom Fullmäktige voro berättigade alt utaf detta Verks medel tillskjuta hvad som kunde erfordras för bestridande af de utbetalningar, hvilka blifvit anvisade att utgå af öfverskotterna å de till Statsverket anslagna inkomster, förklarade Fullmäktige sig icke — 71 — kunna bevilja den af Kongl. Slats-konloret äskade ersättning för skillnaden emellan dessa utbetalningars samt ae behållna och Riksgälds-kontoret tillgodolorda öfverskotternas belopp.
Då jag tror, alt mänga slag af obligationer finnas, som skulle kunna vara för Banken fördelaktigare lill och med än Riksg.cont-.s, samt orden ”andre verk och inrättningar” är ett obestämdt uttryck, som egentligen ingenting innebär, så tager jag mig friheten hemställa, det måtte R. o. Ad. besluta, alt hvilka obligationer som helst, som bära 4 proc. ränta och af Fullmäktige anses innebära fullkomlig säkerhet, må för goda antagas, till utgörande af denna Bankens, här föreslagna halfva grundfond, och att § i öfverensstämmelse med denna min åsigt mätte erhålla följande lydelse: ”Bankens capitalöfverskott eller grundfond skall, så vidt sig göra låter, lill ett belopp af 5 millioner r:dr b:co bestå af sådane obligationer, löpande med minst 4 proc. ränta, hvilka Bancofullm. anse lemna full säkerhet. ” Jag anser, att ordet ägande bör utbytas mot ordet skola, ty det bör ej få bero på Bancofullm. att ersätta, eller icke ersälta den brist i obligationer, som kan uppkomma genom deri inträffad för - Den 10 April. 225 förminskning, vare sig genom försäljning eller infriande, utan skola Fullmäktige då anskaffa andra räntebärande papper, när omständigheterna det medgifva. Frih. Cede rström: För min del skulle jag önska, att Bankens ifrågavarande samtlige 10 millioner blefvo lagde i sådane obligationer, hvarom fråga af Frih. Palmstjerna nu blifvit väckt; men Fullmäktige torde råka i villrådighet, då fråga uppstår att afgöra hvilka publika papper, som äro fullkomligt goda, derest Ständerne icke lemna någon auctorisalion i delta hänseende. Beträffande formen för Riksg.cont:s obligationer, sådane de nu äro, torde svårighet möta för deras användande på den utländska penningemarknaden, och en förändring i deras nuvarande form torde vara lätt att verkställa, endast Ständerne sådant besluta.
Maj^t, vid lagförklaringars meddelande af Högste Domstolen, har endast tvänne röster, och pluraliteten 1 samma Domstol kunde mellan Riksdagarne komma att utgöra en serskild lagstiftande corps, äfven i de fall, då pluralitetens åsigt icke delades af Konungen. Men då emedlertid den enhet, som är så nödvändig i iagskipningen, kunde genom förslagets antagande komma att brytas, i. det, att en Lag kunde af olika domstolar blifva olika tillämpad, så anser jag, till undvikande häraf, vara bäst att bibehålla Grundlagens närvarande stadgande oförändradt, hvarför jag ock afslår förslaget. Biskop Hallström: Jag har varit mycket tveksam, huruvida den af Kongl. Maj:t aflåtna Nådiga Proposition i detta ämne borde bifallas eller icke, Skäl finnas både för och emot. Ett skäl för förslagets antagande ligger deri, att lagstiftande och lagskipande magten böra vara fördelade och ätskiljda; men att denna grundsatis, som gjort sig i allmänhet gällande 1 nyare tiders statsförfattningar, verkligen befinnes genom Grundlagens ifrågavarande stadgande, sådant det nu är, förnärmad. Härtill kommer all, vid. lagförklaringars meddelande genom Högste Domstolen, Konungen, som endast har att dervid afgifva tvenne röster, således icke eller tillgodonjuter sin rättmätiga och tillsländiga andel uti lagstiftningen, hvilken fastmer kan helt och hållet kränkas och nedsättas. Dessa äro de tvänne serdeles märkliga fel i förevarande Grundlagsbud, hvilka tala för dess afskaffande. Å andra sidan inträder visserligen understundom mellan Riksdagarne behof vet af en lagförklaring, för hvilken orsak nyssnämnde stadgande kunde anses böra bibehållas. Men skulle Riksdagarne tätare återkomma, såsom föreslaget är, blefve utan tvifvel behofvet mindre, i samma mon som mellan - Prot.-Utdra", den 2/ September i844' 169 mellantiderna och saknaden af de s. k. lagförklaringarne, hvilka ock hittills varit ganska få, kunde icke medföra några synnerliga olägenheter.
Ilil. N:o 1 lill Kongl. Maj-is Aad. Vrop. AT.o /, örn Statsverket 18S3- I Arik. till Esp.-Utsk. don 1 Nov. 1 85 9, kl. 1 e. m. Utdrag af' Protokollet öfver Jlis titie-Departements-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Råde t ä Stockholms Slott Fredagen den Ii Oktober 1859. i närvaro af: Hans Excellens, Justitie-Stats-Ministern Herr Friherre De Geer ; Hans Excell. Stats-iMinistern för Utrikes Ärendena Herr Frih. Manderström;• Statsråden JVallensteen ; Gripenstedt; Almquist; Ehnemark; Herr Grefve Hamilton; Lagerstråle; Hjörlis tjerna; Malmsten. Efter erhållet tillstånd att inför Kongl. Maj:t få anmäla hvad i afseende å regleringen af utgifterna under Riks-statens Andra Hufvudtitcl vore att iakttaga, anförde Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern: l:o Angående Jas t it ieS l a tsE xp edit io n e n. Å Justitie-Stats-Expeditionens stat finnas uppförda 3 Byrå-Chefer, emellan hvilka en sådan hufvudsaklig fördelning af göromålen eger rum, att till en af dem hörer beredning och föredragning i Högsta Domstolen af der förekommande frågor om stiftande, upphäfvande, ändring eller förklaring af lagar och författningar, den andre handlägger ärenden, som ega gemenskap med den Justitie-Stats Bih. lill ItSt. A':o -/ till Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. A':o i. om Statsverket 18119. Ministern åliggande tillsyn å boktryckerierna och bokhandeln, och den tredje ombesörjer utarbetandet af ciela juridiska statistiken.