Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ja, det hoppas jag; blott inte Herrens straff kommer öfver mej, för det jag fällde så hårda ord mot min far. Det var mycke illa gjort af mej; men jag blef så het. Anna. Tror du ändå, att vi nånsin ska' ha nå'n glädje, om vi få hvarann emot dina föräldrars vilja? Du kommer visst att jemt gå och sörja. Nej, då är det bättre att du lyder tag Britta (^Hon vänder sig bort att dölja tårarna.^) Erik. Anna, tala aldrig så! Heldre vill jag bli olycklig på hvad annat sätt som helst, än att bli det med Britta. Men jag hoppas än, att allt ska bli godt. Hvad jag nu mest sörjer öfver, det är att jag ska fara ifrån dej. Anna. Fara ifrån mej? Hvarför det, och hvart? Erik. Jag vet inte, hvarför far har bestämt, att jag i måron bitti' ska resa bort till gamla mormor min på en tid Anna. Så långt? Herre Gud, då får jag visst aldrig se dej mer. Erik. Jo, kära Anna, vi ska inte misströsta, utan vara vid godt hopp. Nu måste vi skiljas; jag ska rusta mej till resan. (^Sång^) Nu far jag bort så långt, långt från allrabästa vännen min; Månn' aldrig nånsin mer på jord jag skådar dig? En hjertans sorg och vånda stiger upp allt i mitt sinn', Thy sjunger jag i dag så klagelig. Anna. Och om du reste långt, långt så långt som bort till verldens slut, Så skulle nog ändå mitt hjerta följa dig, Och om du icke kom igen, förr'n Tiden runnit ut, Så skull' du ändå finna tro hos mig. Erik. Och nu farväl, farväl, du min hjertans allrabästa vän! Det vet jag visst, min håg skall aldrig ändra sig; Och blir du ej min brud på jord, så skall i himmelen Hos Gud en gång mitt brölopp stå med dig. (^Omfamning. Erik går in i stugan. Anna aflägsnar sig bland träden.^) ANDRA AFDELNINGEN. INDELNINGEN eller TAFLAN. (^Öppen plats. På sidan i fonden en kyrka.^) FÖRSTA SCENEN. ANDERS. BENGT på Åsen. (^komma från olika sidor och mötas^) Bengt.
Idufvudtiteln eller försvarsverket till sjös (hvarunder Kongl. Hofjaktvarfvet lyder) och Rikets Ständer vid föregående Riksdag i underdånighet anhållit om en fullständig plan för detta försvarsverks ordnande, anser jag det vara ganska olämpligt att riu i närvarande tidpunkt gå Kongl. Maj:ts höga beslut i förväg, och anhålla om förändringar af mindre betydenhet, som den ifrågavarande; hvarföre jag emot detta beslut, som endast med trenne rösters pluralitet blifvit fattadt inom de sammansatte Utskotten, anmäler min reservation.” Af Herr Doctor Wallin, Herr Doctor Hallbeck, Herr Prosten Odelberg, Herr Professor Grafström, och Herr Lector Ahlstrand. Stalssamt Allni, Bes v. o. Ekon,-Utskottens Utlåtande> iV:o 100. 5 f@©. Ank. till Exp.-Utsk. den 5 April kl. 6 e. ni. Utlåtande, angående föreslagen åtgärd till lindring i tiondeoch räntegijvares skyldigheter. Utsltolten hafva lili gemensam behandling fått emottaga ett tili Hetlerv. Bonde-Ståndet af Riksdags-Fullmäktigen Pehr Jonsson från Christianstads Lån ingi Ivel Memorial, deruti lian fästat uppmärksamheten på ålskillige olägenheter, som tiondegifvare vore vid utgörandet af tionde underkastade. Det funnes nemligen smärre socknar, hvilka näste erlägga tionde så väl till Kronan och Kyrkan, som till 6 å 7 löntagare. Desse gåfvo anvisningar till tionde-spanmålens levererande åt olika håll och man hade exempel på, att den, som fått sig håde Kronooch Kyrko-tionde anslagen, anordnat h vartdera slaget till leverering på serskilda ställen. Tiondegifvaren blef af sådan orsak nödgad antingen att med några kappar spanmål färdas flera mil eller ock lösa sin tionde till betydligt högre pris än markegången, hvilket sednare alternativ han gemenligen valde.
Fick hon arbete? PASTORN. Hon får ju arbete på hemmet, om hon kommer dit. SIGRID. Vet ni... Hon tiger och går upp till ett af fönsterna. PASTORN. mot hemmets statuter. Och dessutom en svårighet... Det värsta är att hon har ett barn, för det strider jag önskar, att jag kunde säga möjlighet... man vet inte om den arma vilseförda kvinnan i själfva verket är tillafsedt för verkligt djupt sjunkna synderskor, och... afbryter häftigt. SIGRID, räckligt... Mja, det vill säga... hemmet är ju egentligen Mamma Klockan är öfver tio. Fru German och PASTORN stiga upp. VÄRFLOD PASTORN. Jag uppehåller kanske? FRU GERMAN. Vi kunna så litet göra och ingenting återge af allt det som gått förloradt. PASTORN. Vi få fortsätta i eftermiddag. (I det hon knäpper sina handskar.) Vi äro samariter, fru German. FRU GERMAN. de lidanden, som det inte stått i vår magt att förebygga. Drick ur er kopp, ni har god tid. Vi träffas efter gudstjänsten. Adjö, Sigrid. SIGRID. Skrala samariter, PASTORN. Men vi få söka lindra Adjö, mamma. Fru German går till vänster. Sigrid följer henne till dörren. SJUNDE SCENEN SIGRID. PASTORN. LINA. SIGRID. Hvad den där välgörenheten måtte göra mycket ondt. (Sätter sig.) Men det förstår inte mamma... Sitt ned. PASTORN, sätter sig. Hvad menar fröken? SIGRID. oberoende för sig och sitt barn? Kan hon inte få göra, Kan inte den stackars qvinnan få arbeta fritt och FÖRSTA AKTEN hvad hon själf finner bäst? Kan hon inte få kasta sig i sjön, om hon själf vill det? Hvad har ni för rätt att tvinga på henne hjälp, som hon inte vill ha? PASTORN. för andras. Er mors egna lidanden, fröken, låter henne ömma SIGRID. känslorna slöa. Går det inte ofta så? Lidandet har förslappat hennes viljekraft och gjort PASTORN. Hon har starkare vilja, än ni tror.
— Det är ock nu för hand, och skall innebära granskningen af våra skäl. Men nog hastigt och uti saknad af tillräcklig kännedom har således Kammarrätten anmärkt flera års uteblifven vacance-afgift, alltsedan år i834, till icke mindre än 5g å 60 r:dr b:co årligen för hvarje rote af utsockne-frälsehemmans natur; och ehuru Den -j Mars e. di. detta uti förväg gjorda reservations];raf visst icke innebär något afskräckande förebud, har det likväl icke kunnat undgå att än mer fästa utsackne-frälseägares uppmärksamhet, och icke låta bero med en , å deras sida, slumrande omtanka vid ärendets under riksdagen föredragning, till slutligt häfvande af de villor vissa auctoriteter härom kunnat fatta. Det är fördenskull, såsom sagdtär, undertecknade frälseägare våga egna denna adress till R. H. St:s granskning, behjertande och pröfning; och desse känna härvid nogsamt R. Sits vård öfver helgden af besvurna rättigheter; ty den förutan vöre samhällsbandet upplösligt, hvarföre ock den anledn., spm denna kännedom gifver, synes dem tillräcklig att befästa en, snart 2:ne seklers tid, icke vacklande förhoppning. Halland med Skåne och Blekinge afträddes ifrån Danska till Svenska Kronan vid Roschildska freden j658, eller kanhända, rättare sagdt, återgingo till deras gamla ursprung* liga moderland, för att der icke hårdare, än under det välde de lemnat, behandlas; och Malmö recess af d. 18 Sept. 1662 och samma dags handfästning upptogo grunderna för deras frioch rättigheters okränkta vård —• de grunder, hvarpå alla kända förhållanden, då och för framtiden, skulle hvila; och gränsen för dem har ock, hvad utsockne-frälseägare vilja känna , blifvit heligt bevarad, hvarest icke otvungna concessioner eller medgifvanden, eller utbytta förmåner gjort, såsom uti det bördiga Skåne, ändring deruti.
S. D. Till Stats-Utskottet remitterades Kongl. Maj:ts den 14 dennes f. m. på bordet lagda Nådiga Propositioner: l:o angående ökade tillgångar för Manufactur-Discont-Fondens utlåningar; 2:o angående tillökning i det för beläning af Svensk Ull anvista creditiv samt om nedsättning af räntan derå; 3:o angående bidrag af allmänna medel till Strömsholms Canal och Slussverks ombyggnad. S. D. Remitterades till B inco-UIskottet Kongl. Majrts den 14 dennes f. m. på bordet lagda Nådiga Propositioner: l:o angående sökt Creditiv-rält i Rikets Ständers Bank för Stockholms Stads Drätsel-Commission; 2:o angående rättighet för Directionen af Arnmens Pensions-Cassa till ett räntebärande Creditiv i Rikets Ständers Bank. S. D. Elef till Lag-Utskottet remitterad Kongl. Maj:ts den 14 dennes f. m. på bordet lagda Nådiga Skrifvelse, angående Communaloch Municipalstyrelser. S. D. Då nu ånyo föredrogos Lag-Utskottets den 14 dennes f. m. på bordet lagda Utlåtanden: N:o 1, i anledning af Riksdags-fullmägtigen Magnus Perssons från Wermlands Län memorial om ändring i föreskrifterna, angående Nämndemäns befrielse från skjuts-skyldighet; och N:o 3, i anledning af väckt motion om föreskrifters meddelande, i afseende på kohlmåttens beskaffenhet; ansåg Ridderskapet och Adeln, som biföll ofvannämnde 2.ne Utlåtanden, de deruti omförmälda motioner höra under Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets pröfning. S. D. Bifölls Lag-Utskottets den 14 dennes f. m. på bordet lagda memorial N:o 4 om arfvoden för ökad Canzli-personal. S. D.
I sådant fall förundrar det mig, att Regeringen, om hon haft för afsigt att lemna understöd åt de hypotheksföreningar, som kunna bilda sig, dröjt så länge med framställande af propos. derom, då deremot, om den i början af riksdagen blifvit framställd, den kunnat komma under pröfning i sammanhang med de motioner, som i samma ämne blifvit väckta. Men jag lemnar detta å sido och vill betrakta den K. propos., sådan den är, och glömma de besynnerliga anomalier, som dervid förete sig; och sådan propos. är, utan afseende på andra förhållanden, är den, efter mitt begrepp, föga verkställbar och antaglig. Regeringen utgår nemi. från den princip, att en alltid hög i ränta trycker jordbruket, att denna borde nedsättas till 4 proc. och den årliga capitalafbetalningen blifva 2 proc., hvadan, med en utgift af af 6 proc. årligen, skulden komme att försvinna på omkring 3o år. Om denna förutsättning vore riktig, och ändamålet på detta sätt kunde vinnas, så hade propos. visserligen något för sig; men jag betviflar åtminstone dessa vackra resultatcr. Det är nemi. knappt tänkbart, under Sveriges nuvar. förhållanden ^ att erhålla lån al Den 10 Norember. m pari af utländningen mot 4 proc., och om det ej erhålles al pari, uppkommer ju cn rabatt, som måste drabba låntagarne eller hypotheksföreningarna till flera proe. Det synes eljest vara veikligen ett karakteristiskt bidrag till regeringssytemet, att en propos. om utländska lån lill hypotheksföreningar blifvit framställd, innan sådana föreningar blifvit grundade och reglementen för desamma fastställda och innan några kraftiga bemödanden varit synbara för att ändamålsenligt ordna våra creditlagar. Man vet nu ej ens, om några hypotheksföreningar uppkomma, än mindre, om deras organisation blir sådan, att de kunna prestera säkerhet för statens försträckningar. Om nu detta icke inträffar, kunde det ju bända, att sedan man ändtligen lyckats få lånet, visste man måhända ej, hvar man skulle göra af penningarna. Man säger: de skulle insättas i Banken.
§ 105 Blir låntagaren efter med räntan 2 terminer anses lånet som uppsagt och direktionen äger rätt att utsöka räntan och om så finns för gott även hela eller en mindre del av kapitalet. § 106 Säljs den egendom som är säkerhet för ett lån, kan den nya ägaren behålla lånet om han anmäler till direktionen. § 107 Ombudsmannen granskar den nya ägarens ingivna handlingar och utlåter sig skriftligen över dess fullständighet och form. Därefter prövar direktionen och om de kan antagas och utlämnar då skuldsedeln. § 109 Hovrätterna, landshövdingarna, häradshövdingarna och vederbörande ämbetsmän befalls att lämna Amiralitetets krigsmans kassa laglig handräckning och skyndsamt biträde, om direktionen så begär. Artikel IX Om överrevision av Amiralitets-, Krigsmans-, Kassans räkenskaper, protokoll och handlingar. § 110 Vart tredje år väljs fyra revisorer, som skall undersöka Direktionens förvaltning, räkenskaper och protokoll för de senaste tre åren. Väljs revisor från Stockholm eller Göteborgs stationer njuter de reseersättning och traktamente till Karlskrona. Den som väljs från stationen i Karlskrona får ingen ersättning. § 111 Revisorerna skall granska att inkomsterna är riktigt beräknade och att utgifterna stöder sig på order och föreskrifter samt att ämbetsmännen och betjänterna fullgjort sina skyldigheter. § 112 De skall också gå igenom handlingarna i kassavalvet och granska att säkerhet för utlåningar skett efter reglementet och blivit behörigen bevakade. § 113 De skall också pröva om kassan kan fullgöra sina utgifter, om den kan förkovras eller om tillgångarna tillfälligt minskats och bidrag från Amiralitets staterna eller nedsättning av gratialsummorna behövs. § 114 Anmärkningar som utfärdas överlämnas till direktionen och övriga berörda. Skulle de inte finna sig, äger revisorerna rätt att till Oss avgiva sin berättelse. § 115 Revisorerna kan föreslå Direktionen förändringar i reglementet, som efter prövning anmäls till Oss. § 116 Revisionen får ta 6 månader efter val av revisorer och sedan återlämnas alla handlingar till Krigsmans Kontoret, där de förvaras.
— Svennens sång om Margit P l e n g e; af Adolf Strömstedt. — Diskretion; af A. — ÖfverflÖdig; en berättelse fian Rivieran, för Idun af Rust Roest. (Slut fr. föreg. n:r.) — Flickornas skolgång; en fråga till Iduns läsarinnor och läsare af » En bekymrad fader ». E t t försök till tolkning af Anna Wahlenberg. — Till Chicago; prisbelönadt svar å Iduns prisfråga af Gustaf Gullberg. (Slut fr. föreg. n:r.) — E n hemslöjd, som kan blifva industri; af H. J — n. — Maten är halfva födan; ett realistiskt inpass af Ellen Bergström. (Slut fr. föreg. n:r). — U r notisboken. — Teater och m u s i k. — Ytterligare upplysningar om Iduns pristäfling. — Tidsfördrif. IDUN 40 Ytterligare meddelanden 1893 o m Iduns pristäfling. 11) Alla täflingsskrifter skola vara Insända till Iduns Redaktion, För att vinna det utfästa priset eller prisen fordras, som bekant, att af de tio bokstäfver, som ingå i ordet fosterland, Stockholm, före den 1 instundande mars, då täflingstiden utgår. sammansätta det största antalet svenska ord. Af de närmare omständigheterna härvid meddelade vi redan i vårt förra nummer det hufvudsakliga af nedanstående, men som åtskilligt nu har tillagts och förtydligats, bör ingen underlåta att åter noga Till att i förening med redaktionen verkgenomläsa följande: ställa bedömandet af de täflande listorna ha vi haft lyckan förInga orteller personnamn få medtagas. Således ord sådana som » Trosa », » Ed / a » och liknande. hvilkas namn 2) En och samma bokstaf får ej användas mer än en gång i och kompetens borga för all oveld och samvetsgrannhet. Desssamma ord. Således ord sådana som » taf / a », » anfordran » utom ha vi försäkrat oss om rättighet att för afdomandet af och liknande.
Bruks-förvaltaren icke med det i ofvanberörde räkning fordrade ersättnings*- belopp för sine kostnader vore skadeslös, helst om i betragtande tages, att Förvaltaren i och för ett sådant värdskap måste vara försedd med inventarier och tjenstefolk, vida utöfver hvad hans ställning eljest skulle fordrat, tillåtit Förvaltaren å räkningen uppföra ett arfvode af i33 R:dr 16 sk. och hos Fullmäktige bifallandet deraf understödt. Då uppdraget alt med kost, nattläger och uppassning förse personer, som tillfälligtvis för Brukets räkning sig der uppehålla, icke kan anses åtfölja Bruks-förvaltare-befattningen, samt aftal om beloppet af ersättning jemväl för nattläger och uppassning, icke på förhand var träffadt emellan Banco-styrelsen och Förvaltaren; så och vid det upplysta förhållande, att Bruks-förvaltaren sjelf väckt fråga om ersättning i sistnämnde hänseende, samt tillökning i den för mathållningen bestämde och uti räkningen upptagne betalning, och den inspecterande Fullmäktigen, som varit närmast i tillfälle bedöma dessa Förvaltarens anspråk, ansett billigt, att han, i ett för allt, derföre erhölle 133 R:d,r tö sk.; finner Utskottet Fullmäktige icke 28 BancoVislottets Betänkande, N:o 2 9. hafva kunnat undgå att i berörde hänseende lemna Bruks-förvaltaren äskad godtgörelse, och Revisorernes ifrågavarande anmärkning således böra förfalla. Och har, med afseende å de besvär och kostnader, som äro oskil jaktige från det Förvaltaren vid Tumba Bruk ombelrodde, hans tjenstebefattning egentligen icke tillhörande uppdrag, att vid hvarje tillfälle vara beredd att med kost, nattläger och uppassning förse de personer, som besöka Tumba i Brukets angelägenheter, samt olämplighelen af, alt ersättningen derför e skulle, såsom förut, till någon del bero på Fullmäktiges godtfinnande, Utskottet ansett Fullmäktige icke hafva saknat giltig anledning att för framtiden antaga det i 1835 års Revisions-Berättelse omnämnda förslag till taxa å betalningen för mathållning vid Tumba. (dicvisions-Berältelsen af år 1835, pag. 55.) 8:o
Rörande detta ämne, har derjemte af de utaf Eders Kongl. Majit, till granskning af manufakturoch ull-diskontfondernas förvaltning och räkenskaper för år 1848, särskilt utsedde Revisorer blifvit gjord följande framställning, hvaröfver Eders Kongl. Majit jemväl behagat infordra Kollegii underdåniga utlåtande, nemligen: att, då gamla ulldiskont-fondens tillgångar, derigenom att utgifterna årligen öfverstigit inkomsterna, sedan år 1830, minskats med mer än fidelar, och enär, såvida icke särdeles lyckliga konjunkturer inträffa, någon anledning icke förefinnes, att fondens inkomster skola i någon betydligare mån ökas, utan densamma, genom påförda utgifter och ökade räntebetalningar, inom få år försvinna, samt Kongl. Majit, genom nådigt bref af den 13 Juli 1838, förordnat, att, mot framdeles ersättning af gamla ull-diskontfonden, när tillgångarne sådant medgåfve, af manufak 5 - tur-diskon tfondens vinstmedel skall årligen utbetalas så stort belopp af de å gamla ufl-diskontPonden anvisade utgifter, som öfverskjuter hvad nämnde fonds tillgångar kunde för sådant ändamål lemna, Revisorerne funnit sig böra hemställa, om icke vid dessa förhållanden lämpligast vöre, att gamla ull-diskontfonden sammanfördes och redovisades i en gemensam hufvudbok med manufaktur-diskontfonden.
Ridderffapet och Adeln, att dä denna motion redan utaf Herr LnAelei-snrx innom Riddarhuset blifmit wäckt, dä Bonde-Ständet deröfwer redan fattat sitt beslut, och den more af egenskap att hwarken behöfwa eller böra uppskjutas, trodde han sig kunna densamma nu genast till Ridderffapet och Adelns bifall framställa. Ropades allmänt Ja. Hwarefter äfwen bifölls att Riksens Ständers abretz till Hans Maj:t Konungen rörande detza ämnen af Expeditions-Utskottet skulle uppsättas. Anmältes och infördes en Deputation ifrän det Högmördige Preste-Ständet anförd af Bijkoppen i Skara m. m. Doctor som medelst Protocolls-Utdrag tillkännagaf PresteStändets bifall till Ridderffapets och Adelns beslut rörande Deputationen till Kongl. Maj:t. Deputationen utfördes pä manligt sätt. Gref - Dea 4 Grefwe körner äterkom med Ridderskapets och Melns Deputation och aflemnade efter manligheten berättelse om desi beskickning. Justerades följande: Utdrag af Högloft. Ridderskapets och Adelns Protokoll wid Urtima Riksdagen i Örebro den 4 Augusti 1810. S.D. Beslöt Högloft. Ridderskapet och Adeln, sä wäl i anledning af innom Ridderskapet och Adeln denna dag wäckt fräga, som af ett genom Deputation frän det Hederwärda BondeStändet i dag meddeladt beflut, att den stora Deputation som skulle fä sig uppdragit att hos Hans Kongl. Maj:t i underdånighet beklaga Desi och Rikets förlust genom Hans ^Kongl.
Ad. i förra plenum antog, undföll mig, att den kunde innebära någon tvetydighet, men jag nu finner den af Ridd,sedet. föreslagna fullkomligen tydlig, får jag tillstyrka antagandet af Ridd.sCcretis förslag; och ser jag icke, att någon remiss kati erfordras i detta enkla mål. Uppå derefter framställd propos. godkände R. o. Ad. det af underteckn, Ridd.Secret. föreslagna förtydligande af det beslutade tillägget till a mom. i 23 § Ridd.Ordn., hvarefter prot.-utdr., röride R. o. Ad:s i ämnet fattade beslut, Upplästes till justering och godkändes. Hr af Wingård, Joh., hade inlemnat följandet Till E. Ex. Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad. får jag härhos ödmjukast anmäla, det jag, hindrad af embetsgöromål, nödgas afsäga mig min plats som ledamot Uti II. BancoUtsk., på det att någon annan må varda af Hrr Electorer Vald i mitt ställe; anhållandes jag derjemte, att E. Ex. täcktes göra propos. 0111 bibehållandet af min riksdagsmannarätt, i fall jag skulle under denna riksdag kunna åter infinna mig. Hr af Wingårds begäran blef af R. o. Ad. bifallen. Öppnades Hrr EieCtorers lista till val af utskisledamöter i afgångnes ställen; och befuhhas hafva blifvit Utsedde till ledamöter i CoöstitutionsUtskotteti efter Gr, Spens, Garl Gust., N:o 2262. Hr Hegardt, Christ. Bernh.; S t a t s U t s k 011 e t i efter Hr von Post, Adolph Ludv, N:o 5i. Gr. Posse, Arvid; Be vi llningstJtskotteli efter Gr, Frölich, Gust. och Hr Montgommerle, Gust., 12 H. 27 2ie Den 21 Augusti. N:o t8g. Hr Rääf i Småland, fullm.
Efter det Fristedt hos Kongl. Majit i underdånighet sökt ändring i detta utslag, eller ock alt af nåd varda vid den honom anförtrodda justitiarie-tjenst bibehållen, och sedan anmäldt blifvit, alt Fristedt den 10 December 1845-aflidit, är slutligen detta mål föredraget i Konungens Högsta Domstol den 13 Januari innevarande år, och Kongl. Majits utslag under samma dag meddeladt, af innehåll, att enär Hofrätten, i lemnad hänvisning till ändrings sökande i dess ofvanberörde utslag, rätteligen föreskrifvit, bland annat, alt klaganden skulle vid sina underdåniga besvär, hvilka borde sist den 12 December 1844 ingifvas, foga bevis, att han hos vederbörande embetsmyndighet nedsatt ådömda ersättningsbeloppet till Kongl. Majit och kronan, vid äfventyr att, om sådant försummades, besvären ej kommo under pröfning, men klaganden icke förr än den 28 i nämnde månad, och således efter besvärstidens utgång, till Kongl. Majit inlemnat bevis öfver verkställd nedsättning af omförmälda ersättningsbelopp, Kongl. Majit funne de anförda besvären ej kunna till pröfning upptagas; och ansåge Kongl. Majit, då upplyst var, att Fristedt aflidit, hans nådansökning hafva förfallit. Ibland öfriga anmärkningsmålen finnas visserligen äfven sådana, sorn berört åtskilliga under lagskipningen förekomna åtgärder och domslut, hvilka, såsom lagstridiga, påkallat åtal, rättelse och ansvar; rnen de flesta hafva angått hvarjehanda ringare fel och förseelser vid embetsutöfningen. Ansvarigheten har emedlertid icke vid något tillfälle öfverstigit böter och ersättningsskyldighet; och understundom stannat endast vid sistnämnda påföljd; hvarförutan i några fall, der hvarken höler eller ersättningsskyldighet kunnat äga rum, anmärkningarne åtminstone föranledt dertill, alt åtalade förfaranden blifvit ogillade och vederbörande derom förständigade. Uti andra mål åler, till antalet utgörande nära en femtedel af det hela, äro angifvelserna ulan afseende lemnade.
Gränders BewrUnings, samt Allmänna Beswärs och Economie sammansatta Utskott rvid Urtima Riksdagen i Orebro den 29 Juli 1812. S-D. Herr Grosshandlaren Beckström yttrade sig salunda: Sä - De« zo Julii. 2ior: Såsom Ledamot uti Uppstattnings-Cemmitteea k den Stad för hvilken jag är Fullmägug, har,ag haft tillfälle öswerwara fördelningen af Landttullserjättningen till den Summa hwilken Staden warit alagd betala; och har jag erfarit huru högst tryckande denna afgift warit för Stadens Jnwanare; hvarigenom handt att Repartition blifwit ej allenast högst bcswärlig utan rent af omöjligt art med fullkomlig rättwisa kunna uppgöra, i synnerhet da Författningen härtill icke lemnat annan föreskrift än att Summan inom Städerne stulle fördelas pa Ii wanarne i den inohn hwar och en kunde draga mer eller mindre nytta af Landt-Tullarnes indrag, ning. Ännu har ingen funnits, som elter min tanka, kunnat bestämma ett rättwist förhållande Jnwänare emellan, hwarefter en sä illa afpassad beskattning rätteligen kunnat fördelas pa flere tusende Personer af sa olika Stand och willkvr: Med anl»dning häraf får jag för min del ödmjukeligen yrka att derest icke Landciulis-ersättningen, pa sätt Högloft. UcstottenS sammansatte Beredning föreslagit, får inga uti allmänna Bewillningen, eller ock pa ett annat, men för Städerne mera billigt och lindrigare satt än förra författningen förestriswer, LandtTullarne hendre ma ställas uti sitt Primitiva förhållande hwarigenom Tullinkomsten lagd pa waran med mera rättwisa pa den stattstyldige fördelas; tv ehuru jag ej will säga att förra Repartition af Landttulls-ersättningen pa min ort innan Uppskattnings-Commirteen wallat chican, ar det en sanning, akt den förorsakat mera missnöje och stridigheter, än jag under mitt ZO-ariga wistande i Carlskrona förmärkt inträffa wid Tullbommen, och hwarwid jag rrsr