Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
PresteSt. har sålunda inom vårt land icke allenast det privilegium, att relativt lill deras mödor och besvär vara den högst aflönade embetsmannakorps inom samhället, utan de skola äfven hafva ett privilegium derpå att motarbeta äfven den lindrigaste, den billigaste fordran af folket, nemi. att i en så beskaffad fråga, som denna, der del icke är fråga om någon lindring i skatterna, utan endast att få införd! ett bättre sätt för deras utgörande, PresteSt. skall kunna motverka något så allmänt nyttigt, och för denna sin motspänstighet endast åberopa sina privilegier. Jag har ansett mig böra upptaga frågan för att få den framlagd till ett närmare begrundande af hela Svenska folket, af hela (leo civiliserade verlden, inom hvilken det lärer vara det enda exempel, att eli PresteSt. skall kunna hafva en sådan makt all motarbeta hvad som för folket kan synas nyttigt, och på denna grund kan jag icke biträda yrkandet på en återremiss af betänk. Många ledamöter hördes ropa på propos. Hr von Hartmansdorff: Jag känner mig uppfordrad att säga några ord i anledn. af Gr. Anckarsvärds sednaste yttrande. Dervid vill jag äfven till besvarande upplaga några andra talares framställda anmärkmr, äfvensom jag vill rätta de felaktigheter, hvilka i deras s. k. upplysningar förekomma. Hr Gripenstedt har sagt, alt den punkt, hvilken jag såsom lagstiftningsfråga framställde, saknade det hufvudsakligaste, eller det belopp i silfver, hvartill räntorna böra förvandlas. Förhållandet är likväl icke sådant, ty, såsom jag afdelade punkten, skulle räntorna utsättas i r:dr silfver, hvilket tillhörer lagstiftningsfrågan. Det belopp åter, hvartill räntorna, sedan de utsättas i r:dr silfver, skola beräknas och utgöras, hörer till verkställighetsåtgärderne. Ilr Gripenstedt har yttrat, att lagstiftningsåtgärder vore endast sådana, som omtalas uti 87 § Reg.F., nemi. stiftande förändring och upphäfvande af civil-, kriminaloch kyrkolag.
Den oriktiga öfvertvgelsen att sädén, sedan den en gång kommit i hässja, svårligen kan skadas, förleder dessutom mångå, att dag från dag uppskjuta med nedtagningen, så att denna understundom ej äger runi förrän vintern inträdt, och då först, men för sent, lå de vanligen erfara, att säden tagit mer eller mindre skada och att logiar uppätit någon del deraf. En och annan eldria af det slag, i Finland brukas, hafva väl, sedan en så beskaffad först byggdes af Kontrakls-Prosten Magister C. J. Holm i Själevad, sedermera blifvit uppförde, men icke ledt till den efterföljd, som vöre önskvärd, med afseende på den stora nytta dessa föga kostsamma inrättningar medföra. Tröskningen sker hos mindre jordbrukare med slagor, hos mera försiykonine vanligen med begagnande af en sorls tröskvagnar, hvilka al häst dragas fram och åter olver de pä en lang med tak försedd loge utbiedda sädeshanden, oell hos en elier annan förmögnare medelst tröskmaschiner af mer elier mindre tjenlig konstruktion. Efter godkändt byggnadssätt uppförda tröskverk för vatten förekomma äfven, men äro sällsynte. Hos allmogen linner man väl icke åtgärder vidtagas för beredande af aitiliciel gödsel, efter den method som följes för beredandet al såkallade komposter, men allmogen är dock mån om att öka gödselförrådet, och omtänksammare hushållare försumma derföre icke, att, då gödselstaden om vintern blifvit tömd, införa efter tillgången lämpade qvantiteter af dikesjord eller torkad myrjorcl. Hos mer än en bonde har jag i ladugården sett tillställningar för upphämtande af kreaturens urin. Det är icke heller ovanligt att se arbete nedläggas på jordens förbättrande genom jordbiandningar.
Ridr 25 öre må dit öfverflyttas från förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser m. m. för Sjöförsvars-Departementets Kansli-expedition, hvilket befunnits större än behöfligt varit. Durchmarche-kostnader. Detta anslag, som är afsedt till bestridande af uppfordrade Krono-båtsrnäns transport till och från Flottans stationer, har alltsedan detsamma vid 1855 och 1854 årens riksdag på 5:te Hufvudtiteln uppfördes med nuvarande belopp, 18,000 Ridr Rimt, befunnits för omförmälda ändamål vara otillräckligt; men i ovissheten, huruvida detta förhållande kunde bero af tillfälliga omständigheter, har Kongl. Majit hittills uppskjutit att derom till Rikets Ständer göra framställning. Det har emellertid, på sätt i Departements-Chefens oftanämnda betänkande närmare utredes, visat sig alt de af vederbörande Landtriinterier årligen utgifna förskott för båtsmäns fortskaffande icke kunnat med berörda anslag betäckas, utan fordrat betydliga tillskott af andra medel, äfvensom att orsakerna härtill liro ständigt verkande. Kongl. Majit finner derföre nödvändigt, att, så framt icke brist och oreda skall å Hufvudtiteln uppkomma, anslaget varda skäligen förhöjdt; och då af de i sådant afseende gjorda beräkningar vill synas, som skulle under vanliga förhållanden en summa af 50,000 Ridr i medeltal årligen erfordras för bestridande af de med anslaget afsedda utgifter, begär Kongl. Majit alltså nu af Rikets Ständer en tillökning deri af hvarigenom detta reservations-anslag skulle höjas till 50,000 Ridr. Kongl. Maj:ts Nåd. Vidare föreslår Kongl. Maj:t att anslaget till Sjukvård, hvilket under de sednaste åren, i följd af lyckliga sanitåra förhållanden, lemnat något öfverskott, fördenskull må, för anslags-summans jemnande, nedsättas från 39,160 R:dr till 39,000 R:dr, och att de sålunda fråudragna 160 R:dr må i stiillet tilläggas Hufvudtitelns anslag till
Med bifall lill hvad E. K. M. i afseende derå i Nåder föreslagit, hafva Rikets Ständer till 10; le Hufvud-Titeln öfverflyttat de å Sundbols-Colle«u Stat tilt Medico-Theologiska stipendier uppförde 2,000 R:dr. Pro vin cicilLäkare värden. Vid näsllidne Riksdag beviljade Rikets Ständer till uppförande å Ändra Hufvud-Titeln en summa af 4,750 R:dr i och tor Provincial-Läkarevårdens förbättrande inom Riket, äfvensom Rikets Ständer, med anmälan, att uti serskilde motioner behofvet af Sex Extra Provincial Läkare blifvit yrkadt, i underdånighet öfverlemnade frågan härom till det afseende, E. K. M. kunde i Nåder ånna densamma förtjena. I nämnde anslag har E. K. M.. nu i Nåder föreslagit en tillökning af 3,750 R:dr, på det Extra Provincial-Läkarne måtte kunna å Ordinarie Stat erhålla 5('0* R:dr hvardera, äfvensom att, om det af Rikets Ständer omförmälda behof al ytterligare Sex Extra ProvincialLäkare förefunnes, nödiga medel till deras aflönande matte blifva anvisade. Hvad E. K. M. sålunda i Nåder föreslagit, jemte hvad serskildt i detta ämne blifvit hos Rikets Ständer yrkadt, hafva Rikets Ständer i behörigt öfvervägande tagit, och hvad fdrst beträffar den Nådigst föreslagna aflöningstillökning för extra Provincial Läkare, så, enär ordinarie Provincial-Läkare ej innehafva i lön. mera än 395 Ralr 24 sk., med derunder beräknade 37 tunnor spanmål, och det synes mindre lämpligt, alt extra Provincial-Läkare skulle erhålla förm011 ligare lönevilkor, än de ordinarie, hafva Rfkets Ständer ansett sig icke ega skäl bifalla den äskade !&höjningen i redan befintlige extra Pro vindal-Läkares aflöning.
Sammandrag öfver de till Malmö Låne-Contor, för utlåning, dels under omsättningsrätt, dels på publike papper, upplåtne fonder; hvardera rörelsens .afkastning för desse 2:ne år, samt huru Låne-Contoret densamma användt. C. 2. Fördelning på Districter, Näringar och Yrken af Malmö LåneContors, vid slutet af samma 2:ne år, utestående lånefordringar på namnsäkerhet med omsättningsrätt, enligt gjorde anteckningar. -» « 51 Efter det Sysslomannen i f. d. Kamereraren J. P. Lindstedts Con eursmassa afgifvit slutredogörelse för deras förvaltning, och Låne-Contoret för dess i Lindstedts Concurs bevakade och till betalning, med förmånsrätt, fastställde fordran, uppburit den Låne-Contoret, enligt samma redogörelse, tillkommande utdelning utur Massan, med tillsammans i8,3o8 R:dr 2 sk. 9 r;st. Banko; men de personer, hvilka ingått borgen för Lindstedts 44 - uppbörd, till belopp af 5ooo R:dr, vägrat att samma borgen godvilligt infria, samt dels, vid sådant förhållande, lagsökning blifvit emot desse personer anställd, dels, till följd af Kongl. Maj:ts, uti 1807 års Revisions.- Berättelse (pag. 3p) omförmäldta Utslag, Låne-Contorets Direction blifvit af Banco-Fuilmägtige anmodad, att, genom Contorets Ombudsman, låta vidtaga ytterligare lagsökningsåtgärder emot f. d.
Hans kvinnliga elever ha icke blott varit villiga och uppmärksamma, utan först och sist visat ett synnerligen stort intresse. Då det gäller undervisning af kvinnor är naturligtvis en kvinnlig medlärarinna mycket önskvärd, och hr Abelin har haft den tillfredsställelsen att bland sina egna elever finna en, som han ansett mycket lämplig och därför anställt vid Norrviken. Det är nu hans hopp att nästa års vår kunna börja en kurs för allmogens kvinnor. 1893 Iduns romanbibliotek. Sedan den hittills pågående romanen i dagens nummer afslutats, komma vi med nästa nummer att begynna en ny originalroman, som — vi ha goda skäl att hoppas det — skall intressera och behaga alla våra läsarinnor. berättelse af Elin Ameen, en af våra unga, bäst dugande författarinnor, förut ej obekant för Iduns läsekrets, är en fängslande och själfull skildring af en ung kvinnas kamp efter yttre och inre jämnvikt: en själfständig, gagnande verksamhet och en luttrad tro. Äfven illustrationerna, som till denna berättelse utföras af vår framstående artist fru Jenny Nyström-Stoopendaal, komma helt visst att tilltala våra läsarinnor. I ett som allt är det redaktionens allvarliga afsikt att för framtiden sträfva efter att förvärf va allt mer utsökta bidrag till vårt romanbibliotek, och hysa vi därför den fasta förhoppning, att detsamma så småningom allt lifligare skall vinna våra läsarinnors intresse och gillande. Bland under året förestående nyheter torde ej minst den nya originalroman af Maihilda Roos, som till hösten begynner införas, kunna påräkna sympatier. » Frihet », Redaktionen Ur af Idun. notisboken. Envist mothåll. Lagutskottet harafstyrkt den af srefve Hamilton väckta motionen om sådan ändring af 9 kap. 1 § giftermålsbalken, att hustru eger, utan äktenskapsförord, råda öfver af henne i boet införd eller sedermera enskildt tillfallen egendom. Vår giftermålsbalk hotar alltså att ännu allt framgent behålla alla de vanskligheter, vi i vår nyss afslutade Vår kronprinsessas moder, storhertiginnan artikelserie påvisat. af Baden, bar, som bekant, länge lidit af en allvarlig ögonsjukdom. Enligt telegram från Karlsruhe fordrar ögonlidandet att hon iakttager den största försiktighet.
Utskottet har endast anfört, att, då t. ex. ett Collegium erhåller exemplar af Författa nings-tidningen, som innehåller alla Förordningar fullständigt, är det af ingen nytta, att hvarje derunder lydande tjensteman erhåller ett exemplar af alla Författningar, som emanera från årstrycket, alldenstund, desse ändock icke äro fullständige. Det är af denna orsak, Utskottet ansett utdelningen af dem böra inskränkas till endast da behöflige, hvarigenom en stor besparing vinnes, och hvaraf ingen större förändring eller olägenhet synes uppkomma, än att en Tjensteman endast behöfver förfoga sig till Collegii sessionsbord, för att få tillträde till Författningstidningen, i de fall han önskar rådfråga en förordning, rörande ett ärende, som icke tillhörer hans befattning. Det faller af sig sjelft, att, med antagande af en sådan förändring, utdelningen derföre icke linge, lika litet sorn nu, bero af godtycko. Utskottets mening är endast, att en annan plan för författningars utdelande skulle af i5®0 Besv. och Ekon. Tjuk. Rctankanden. Kongl. Maj:t, genom vederbörande ämbetsverk, företagas och normen derefter för utdelningen deraf stadgas och bestämmas, hvartill Utskottet uppgifvit en grund, som i Utskottets tanka skall befordra både mera gagn och beqvämlighet än den nu varande, som ofta föranleder nya requisitioner af författningar eller besvär öfver saknad utdelning af dem. Det lärer i alla fall blifva nödigt, att Riksens Höglofl. Ständer öfverlemna till Kongl. Maj:ts pröfning och godtfinnande så väj frågan, om möjliga besparingar vid årstrycket, som den om förändring i utdelningssättet deraf, enär bäggedera förutsätta en pröfning af en mängd, omständigheter, hvilka Rikets Höglofl. Ständers tid icke medgifver att öfverväga.
Af dessa träd kunde med skogens då varande tillstånd utbringas minst 10,000 sågblock, hvaraf utkommer 5,000 tolfter bräder, hvilka, under vanliga förhållanden gåfvo en nettobehållning af 10,000 R:dr eller 12,5 procent å köpesumman. Under sednare tider har köpeskillingen för ett dylikt sågverk, såsom förut nämndt är, uppgått ända till 135 R:dr för hvarje privilegieradt träd eller för hela verket till 675,000 R:dr. Då egaren, om verket skall drifvas utan förlust, måste söka uppnå en nettoproveny af minst 12,5 procent å detta belopp, och denna proveny uppgår till ej mindre än 84,375 R:dr, följer deraf, då man tager i betraktande skogens nu varande tillstånd och beskaffenhet, den längre landväga transporten, äfvensom den långa flottningen af 24 mil och derutöfver, ofta efter vattendrag, för hvilkas rensning litet eller intet blifvit gjordt, och hvilka förorsaka, att ofta minst tvänne år förbigått, innan timret framkommer, att för uppnående af ofvanberörde proveny, erfordras alldra minst 253,125 sågblock, hvartill åtgå minst 150,000 träd. Om detta behof inskränkte sig till ett eller annat verk inom hvarje län, vore ännu förhoppning om skogarnes framtida bestånd, men då ett större antal privilegierade sågverk finnas och dessutom nya ångsågar oupphörligen anläggas, måste man, då kändt är, att skogens återvext i detta hårda klimat fordrar 2 ä 300 år, med farhåga motse den ej aflägsna framtid, då dessa län, som inom sig bära mången annan rikedom, blifva en ödemark.
Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Sandströmer uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ls förut fattade beslut, uppsatt förslag till Nådig Proposition till Rikets Ständer angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår m. m. Kongl. Maj:t behagade i Nåder gdla berörde Förslag, samt befallte, att Nådig Proposition skulle, i enlighet dermed, till Rikets Ständer afgå, sådan den finnes Protokollet bilagd. Ex Protocollo, C. Hallberg. BHi. till «. St. Brot. iS50 $ i85i. i Sami. i Aid. 2 Haft. 34 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, IS:o iO. Ankom till Exp. Utsk. den 9 Dec. 1850, kl. 10 f. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående åtgärder för uppförande af en byggnad emellan Carl XIILs Torg och Operahuset i Slockholm; Gifven Stockholms Slott den 15 November 1850. Uti den Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, som vid sednaste Riksdagen atlemnades, omförmälde Kongl. Maj-.t, att fråga uppstått om uppförandet af en större byggnad å den plats i hufvudstaden, som är belägen emellan Carl XIILs Torg och Operahuset och då upptogs af vanprydande, för Theaterns behof begagnade dekorationsbodar af träd, om hvilkas nedrifvande föreskrift blifvit meddelad, samt att, sedan det förslag i berörde hänseende, om hvars afgifvande Öfverintendents-embetet erhållit nådig befallning, inkommit, Kongl. Maj:t ville ytterligare i Nåder besluta om de utvägar, som för den ifrågaställda byggnadens uppförande vore att begagna och om den medverkan dertill, hvarom Rikets Ständer måtte kunna anlitas.
Då frågan om.Disconternes utredning, som har en så afgörande verkan på Financereglerir.gen, i sista Pleno äfven härstädes i förvåg blifvit afgjord, och på ett mig alldeles förvånande sått, anhåller jag vördsammast att få till Protcollet reservera min enskildta oryggliga öfvertygelse, att Riksens Ständer ej bordt åtaga sig de af Staten aldrig garanterade Disconternes utredning på annat vilkor, ån såsom Curator, eller god man i gäldbundit boj således borde endast, i inon till Ridd, o. Ad, Prat. VII. B. I. Afd. §. Den 5 Junit, gångarne medgåfvo, och kunna inflyta, utdelning till fordrinsågare utan Statens minsta för; lust verkställasj bättre villkor synes mig ej, att de kunnat vänta sig, helst största delen af Discontpapperen torde vara med stor rabatt redan i Speculanters händer, och i och för öfvertagandet i annan väg en lex in casu nu mäste göras, samt Bankens Credit ännu vidare för privata intressets eller rättare för Enskiltes lå. ningslusta blifver undergråfd. Jag kan icke neka mig, att yttra detta mitt bekymmer, och den önskan, att, om utredningen ej på annat sätt, ån med Statens äfventyr kunnat ske, Utskottens Betänkande då åtminstone blifvit oförändradt bifallit. För att högtidligen aflägsna från mig ali misstanka, att hafva bitrådt den hår rådande Opinionens beslut, ber jag om ett rum i Protocoliet för dessa räder. Upplåstes och lades på bordet följande från StatsUtskottet inkomne Betånkanden: Af den s6 sistledne Maji: 1:0 Angående de till Salfpetertillverk-j ningens upphjelpande i Riket anslagne medel. 2:0 Angående Postverkets Intrader. 5’.o I anledning af den berättelse, som de till StatsBancooch RiksgåldsVerkens öfverseende år 1817 valde Revisorer af RiksStånden afgifvit öfver StatsVerkets förvaltning och Räkenskaper åren 1812, till och med 1815.
Musikföreningens konserter. I e t t bref. Force majeure. (F o r t s. o. slut från föreg. n:r.) G. Ruinen stirrade honom rakt i ansiktet. Här fanns intet a t t göra. Vännen hade hört på under tystnad, omfamnat h o n o m och försjunkit i tankar. — v ä n t a! » Du ä l s k a d e? Var lugn och trygg h o s mig m i n älskade. — TicUfötckif. Bidrag mottagas med tacksamhet. L o g o g r y f. nämsta. Idun Stockholm, Iduns Kungl. Prenumerationspris pr å. 5: — Iduns M o d e t. fjortond:.gsüppl. » 5: — Iduns M o d e t. manad » uppl » 3: — Earn » arderoben » 3: — Byrå: Redaktör och FRITHIOF Klara södra kyrkog. Redaktionssekr. : J. Aino Trettio år ha förflutit, sedan Kristina Nilsson såsom Margaretha i Gounods » Faust » första gången hänförde Paris. Samma framgång i samma roll har här nu åter firats af en skandinavisk sångerska, af den unga flicka, hvars namn läses här ofvan. Dagen efter hennes dehut hade nästan alla Paristidningar långa spalter om henne under den triumferande rubriken: » en ny stjärna ». Och publiken har kväll efter kväll med sitt varma bifall bekräf tat hennes lysande framgång. Hvarmed har hon så med ens ' vunnit allas hjärtan? Jag tror icke, att det är blott med den klockrena rösten, den säkra sångkonsten och det talangfulla spelet. Mästerskapet i operasångerskans svåra konst nås icke vid tjuguett års ålder, om ock alla väna feer stått vid ens vagga. Men det är den unga sångerskans personlighet, som hänfört kanske än mera än hennes konst. Comte J. Boselli har i den ansedda internationella tidskriften Eevue JBritannique sagt om henne: » Det är icke en Margaretha, det är Margaretha själf. » Och därmed tror jag han gifvit det rätta uttrycket för hvad vi alla erfarit vid dessa Faust-föreställningar och hvad ännu lifligare de känt, som sett henne äfven i privatlifvet.
Jag är öfvertygad, att sedan Ridderskapets oell Adelns beslut gifver tillkänna, att Ridderskapet och Adeln ej anser General-Intendenten dorchimont såsom Adelsman, begagnar han sig ej deraf. Jag tror det äfven vara oformligt, att i beslutet nämna, att polletten skulle från honom tagas. Jag vet ej, på hvad sätt det skulle ske, och hvilken executif åtgärd dervid skulle kunna vidtagas. Vi äga tillräckliga garantier, då Memorialet lägges till bandlingarne, och således genom ett tyst medgifvande gillas. Jag anhåller derföre, att propositionen måtte blifva följande: Ridderskapet och Adeln torde finna, att ingen annan åtgärd ifrågakommer, än Memorialets läggande till handlingarne, Herr von Hartmansdorff': Då det Vaf af den anledning, att General-Intendenten d’Orchimont fått pollett, som fråga väcktes om olagligheten deraf, synes det nu - Den 5 Januarii.* 3i mera, sedan denna mening genom ConstitutionsUtskoltets Memorial blifvit bekräftad, vara en följd, alt polletten skall honom affordras. Sättet dertill är väl rätteligen, att sådant sker genom RiddarhusFiscalen, hvilken äger vaka öfver ordningen på Riddarhuset. Det är ej Ridderskapet och Adeln, som fattat ett beslut i detta ämne; det är endast Ridderskapet och Adeln, som ställer, sig till efterrättelse, hvad GonstitutionsUtskottet förklarat vara Grundlagens mening. För min del tror jag således, att det skulle synas vara att drifva en lek med hela frågan, om ej någon verkställighet följde på motion och beslut. Med samma rätt, som några yrkat proposition på Memorialets läggande till handlingarne utan tillägg, med samma rätt yrkar jagproposition, att det må läggas till handlingarne med det tillägg, alt polletten i följd deraf skall från Herr dorchimont återfordras. Numera tyckes det, som den punkt, hvaromkring discussionen vänder sig, är obetydlig, ty ingen talar mera om ämnet; frågan är blott, om i propositionen tillägg rörande pollettens återfordrande skall äga rum, eller ej. Jag är öfvertygad, att det är alldeles likgiltigt.
Särdeles led kaptenens bord af denna brist, och order utfärdades på lördagseftermiddagen att, oaktadt det hårda vädret, tre af de djerfvaste männen skulle gifva sig af på expeditionen till staden. Som denna färd alldeles icke kunde anses utan fara, hade kaptenen funnit för godt att göra en hederssak deraf. Tre frivilliga fingo erbjuda sig, och de båda första utgjordes af våra kamrater, hvilkas ifriga beslutsamhet bjert afstack mot den passiva tröghet, som utmärkte två eller tre andras anbud. Kaptenen var lydd, men icke älskad, och det fanns ej ombord någon varmare anda att för honom offra alla afseenden. Dessutom tilltog blåsten beständigt, fartyget red för bägge ankarne, så att bogsprötet hvarje stund doppade sin spets i de högt fradgande vattenmassorna. Förste styrmannen vågade erinra kaptenen att det var vådligt att landstiga, innan ebben inföll, men han erhöll till svar blott en blick tillräckligt kall och skarp att erinra honom, hvad han förut kunnat veta, att kaptenens order aldrig uttalades för att ändras. Båten emottog nu sina tre män, och befälet anförtroddes åt den blifvande kapten Rutger, som, lugn och djerf, med kraftig hand fattade roret. Färden gick ståtligt, der båten likt en ung hafsörn kretsade öfver vattnet. Olyckligtvis sänkte sig en tung dimma nästan som en vägg framför kajen, och just när öppningen mellan de bägge brygghufvudena söktes, kom en oemotståndlig störtsjö och kastade båten mot det yttre brygghufvudet så att den kantrade. Kræmer, jemte den tredje af de frivillige proviantörerna, hann med ansträngning och hjelp af de på bryggan stående sjömännen snart upp, men expeditionens befälhafvare, hvilken i ögonblickets fara fattat tag i ena åran för att med den verkställa någon manöver, blef genom en ny störtsjö våldsamt inklämd mellan båten och bryggan, ett läge, hvilket han aldrig med lifvet skulle hafva undankommit, om ej Kræmer varit närvarande. Tyvärr fick han dock för alltid behålla minnena af denna färd genom ett afbrutet ben och en särdeles svår skada i bröstet.