Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Brot. 1856 A 1857. 4 Sami. 2 Afd. 44 Haft. 2 Sammansatta Statsoch Banko-Vtskottels Memorial N.-o 35, att frågan må i förstärkt Sammansatt Statsoch Banko-Utskott afgöras, enligt följande proposition: Den som bifaller Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet gillade, hemställan, att det Fullmäktige i Rikets Ständers Bank och Riksgälds-kontor tillkommande honorarium må, från och med början af nästa år 1858, få utgå med Två Tusen R:dr Riksmynt årligen för hvardera, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej: vinner nej, kommer, enligt Bonde-ståndets beslut, Fullmäktiges i Banken och Riksgäldskontoret honorarium, att, från och med nästkommande år 1858, utgå med 1,500 R:dr Riksmynt årligen lill hvardera. Stockholm den 13 November 1857. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1857. Santmans. Statssamt Allm. Be.sv. och Ekon.-Utskottets Utlåtande jyt 36. 1 N:o 36. Auk. till Esp.-Ulsk. d. 10 Dec. 1857, kl. 2 e. m. Utlåtande, t anledning af väckt motion, angående tillsynen öfver och regle ringen af den Gymnastiska undervisningen inom landet. Hos Högvördige Preste-ståndet har Herr Lektor Sondén uti väckt och till Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet öfverlemnad motion anfört, hurusom Sverige egde. såsom ett arf efter den oförgätlige Ling, en nv eller alltifrån den klassiska forntiden förgäten helsobringande vetenskap, under namn af den Svenska Gymnastiken, känd och aktad i llere Europas länder. London, Wien och Berlin nemligen egde nu hvardera trenne efter Central-institutet i Stockholm ordnade Gymnastik-inrättningar i full verksamhet, likaså Petersburg. Helsingfors, Cöln, Elberfeld. Posen, Dantzig, Magdeburg m. fl. städer.
Ränteri-redogörelserna för samtlige länen hafva inom bemälda embetsverk blifvit granskade, dervid anmärkningar emot några räkenskaper förekommit. § 1. Sedan Rikets Ständers förlidet år församlade Revisorer, vid granskning af räkenskaperna för Östergöthlands län, fastat uppmärksamheten derå, att Kronan sedan flera år tillbaka ägde en fordran hos förre arrendatorn af indragna Ofverste-löjtnantsbostället Kungs-Norrby, kronofjerdingsmannen J. Pettersson och, af anförde skäl, hemställt, att mera verksamma åtgärder, än som dittills ifrågakommit, måtte vidtagas för iudrifning af berörda fordran, hvilken år 1858 uppgick till 3,312 R:dr 76 öre, hade, uti häröfver den 19 December 1869 afgifven förklaring, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämnda län, jemte upplysning att ifrågavarande ännu oguldne arrendemedel icke kunnat indrifvas, emedan såväl dåmera aflidne arrendatorn Pettersson som hans löftesmän saknat tillgång och befunnit sig i konkurstillstånd, i följd hvaraf kronouppbördsmännen 1 fögderiet, i och för bevakande af Kronans fordringsrätt, jemväl måst föra talan i då ny' ligen afslutade rättegångar, förmält, att bemälde uppbördsman hos läns-styrelsen sökt* att förutnämnda arrendemedel måtte ur kronoräkenskapen afskrifvas, men att denna fråga ännu vore pä Konungens Befallningshafvandes pröfning beroende af orsak, att åtskilliga för ärendets handläggning behöfliga handlingar, hvilka påfordrats, icke till läns' styrelsen inkommit. Då emellertid, efter hvad lievisorerae inhemtat, detta ärende ännu befinnes i oförändradt skick, hemställa Revisorerne, att Kongl. Kammar-rätten må anbefallas vaka deröfver, att den hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande väckta frågan om dessa medels afskrifning utan vidare dröjsmål varder pröfvad och afgjord. § 2. Någon anmärkning mot dessa räkenskaper har hos Revisorerne ej förekommit — 175 — Konol. Kammar-rättens aktoratsräknino-.
Mamma sitter i ej, men fredagens konsert ådagalade till fullo, att Jag känner mig också kroppsligt svag samt länstolen framför elden, men hennes händer eleven galt för tidigt från mästaren. I hrr Beltankeslapp, och det förefaller mig stundom, med stickstrumpan ha sjunkit ned i knät och lander och Carlandcr hade konsertgifvarinnan fått ett par goda biträdande förmågor. D:r Belsom om det skulle vara en njutning för mig hufvudet tillbaka mot ryggstödet. Hennes barn landers skära och vackra tenor är välkänd från att för veckor få lägga mig till hvila på den hade också elaka drömmar i natt och störde flere studentkonserter, och hr Carlander förtjänar sjukbädd, som min mor nyss lämnat. Vår henne emellanåt — hon ligger nu alltid i goda loford för sitt vårdade o c h smakfulla utfö- rande af Wolframs täflingssång ur operan » Tannsnälle doktor, hvilken ännu tittar hit ibland, rummet bredvid mitt. häuser » o c h Ellings bekanta sång » Jeg vil u d ». ruskar på hufvudet åt mina bleka kinder och Gud belöne er alla, I kära, för edra omKonsertgifvarinnan själf lyckades ej väcka något proppar i mig stora doser af china. Men det större intresse. En längre tids fortsatta studier sorger. gör endast susningen i mitt hufvud ytter värre. torde måhända kunna utveckla hennes röst, så att Din tacksamma den blir jämnare och säkrare. Skulle du ej få något bref af mig på länge, Heléne. » Skaldens hämnd », aldrig förut uppförts o c h den andra, » Blommornas undran », ej gifvits sedan flere Om du mötte mig helt oförmodadt, Berta, år tillbaka. Denna musiktillställning lofvar sålunda att varda af stort intresse. Vid densamma bisä Bkulle du knappast känna igen mig. Man Dyra vän! träda grefvinnan Math. Taube, fru Edling, frökhar klippt af mig håret så nära som möjligt, Handen darrar ännu, då den skall föra pen * narna Ek, Piehl och Andersson samt hrr O. Lejdoch jag känner mig riktigt svag och tafatt ström, Lemon och en musikälskare.
Till fullgörande af föreskriften i 202 § af Riksgälds-Kontorets Reglemente, hafva Fullmäktige underställt Revisorernes särskilda granskning och bedömande de, med hänsigt till härvid förekommande samt dels behörigen styrkta och dels tillförlitligen upplysta förhållanden, af Fullmäktige, för deras del, vidtagna beslut, angående ytterligare afskrifning i mera nämnde Diskonters räkenskaper af åtskilliga derstädes ännu upptagna fordringar för meddelade diskontlån, nemligen: för 12 st. utaf Götha Kanalf. d. Diskont erhållna lån å ett sammanräknadt återsLående kapitalbelopp af 8,308 R;dr 22 sk. 9 rsl. samt för ett från samma Diskont utbekommet och till kapitalet förut afskrifvet lån äfvensom för 2:ne af Malmö f. d. Diskont ulgifna lån å ett ännu ohetaldt belopp af 635 R:dr 29 sk. 5 rst. Som — 89 Som Revisorerne af de upplysningar, hvilka rörande hvar och en af ifrågavarande fordringar blifvit meddelade, funnit, att någon ytterligare liqvid för desamma, efter all sannolikhet, icke är att förvänta; så och med stöd af åberopade reglementariska stadgande, hafva Revisorerne äfven medgifvit, att alla dessa fordringar må uti berörde räkenskaper afskrifvas; hvarom Fullmäktige blifvit af Revisorerne särskilt underrättade. I anseende till nu beslutade afskrifningar, kommer, sedan desamma blifvit till verkställighet befordrade, den bland Götha KanalDiskonts tillgångar ännu bokförda kapitalåterstoden af utgifna diskontlån att minskas till R:dr 48,546: 5. 4. samt den i Malmö f. d. Diskonts räkenskaper upptagna enahanda tillgång att utgöra „ 237,295: 31. 1. För tillvägabringande af ytterligare minskning i kostnaderna Arfvodet för för Diskont-utredningens besörjande, har arfvodet för Räkenskapsföraren Räkenskapsvid denna utredning, från och med 1846 års början, blifvit nedsatt foraren> tili 100 R:dr årligen.
Stockholm och Högv. Preste-St:ts Cancellie den 31 Januari 1866. Ex oflicio E. Heurlin, Högv. Ståndets Registrator.” Härmed tager jag mig derjemte friheten citera begynnelseorden af Hr Biskopen m. m. A. F. Beckmans reservation emot Ekon.-Utsk:ls Betänk. N:o 39, serdeles som desamma synes mig lika väl passa till min motion, som till den vid hvilken de äro afgifna: »Då afläggandet af examina ingalunda kan anses såsom vilkor för inhemtande af kunskaper och bildning.» — Afven min tanka, uttryckt uti min ifrågav:de motion. Vällofl. Borgare-St:s Prot.-lJtdrag lyder, som följer: »Utdrag af Protokollet, hållet hos Vällofl. Borgare-St. vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 22 December 1865. S. I). Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 9, i anledning af väckt motion om en undersökning af befordringsväsendet. Hr Lovén: Då jag var en bland dem, som vid föfedrag ningen förra gången af detta Betänk, begärde detsamma på bordet, anser jag mig skyldig nu tillkännagifva anledningen. Först och främst hade motionen i ämnet då ännu icke kommit Ståndet tillhanda, och hos mig hade tvekan uppstått, om Utsk:t verkligen fattat syftningen af motionärens förslag. Detta var orsaken till den äskade bordläggningen. Sedermera har jag varit i tillfälle att med hvarandra jemföra så väl motionen, som det Utlåt., Utsk:t deröfver afgifvit; och ehuru min tveksamhet ännu icke blifvit alldeles häfd, då Utlåtit upptager å motionen en annan nummer, än densamma erhållit inom det Riks-Stånd, der den blifvit väckt, hvartill kommer, att rubriken i visst afseende är mindre fullständig, finner jag dock, då man bedömer förhållandet i och för sig sådant det blifvit här framstäldt, mig icke kunna komma till annat resultat än Utsk:t.
Ank. till Kxp.-Utsk. den 17 Maj 1854, kl. 1 e. ro. Utlåtande, t anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ifrågast&lld utsträckning af Nämndemäns rätt till skjutsoch traktaments-ersättning för syner och andra förrättningar. (U. A.) Uti liögstberörde Nådiga proposition, hvilken från samtlige Riks-Stånden blifvit till Stats-Utskottet remitterad, har Kongl. Majit behagat tillkännagifva, att, sedan Rikets sednast församlade Ständer, i anledning af hos dem väckt fråga om Nämndemäns berättigande att åtnjuta skjuts och traktamente för biträde vid alla boställsoch torp-syner in. il. förrättningar för Kronans räkning, uti skrifvelse af den 23 Augusti 1851 dels i underdånighet anmält, hurusom af anförde skäl, Rikets Ständer för deras del ansågo Nämndemän böra tillerkännas rätt till dylik ersättning, dels ock underdånigst anhållit, det Kongl. Majit ville, efter vederbörandes hörande och föregången Nådig pröfning i hvad mån utsträckning af den Nämndemännen redan medgifna rätt till ersättning för inställelse vid sådana förrättningar måtte, med afseende å Statsverkets tillgångar, ega ruin, vid påföljande Riksdag till Rikets Ständer aflåta Nådig proposition i ämnet, Kongl.
Ridderskapets och Adelns upplysta granskning och bepröfvande, om ej Redactionen af det Protocolls-Utdrag, som till Expeditions-Utskottet och de öfriga Stånden skall afgå, må blifva sålunda: Att Högl. Ridderskapet och Adeln begagnar samma tillfälle att tacka Kongl. Majit, som, vid denna utaf omständigheterna föranledda bekymmersfulla inre Penuinge-ställning, sammankallat sina trogna Ständer, för att gemensamt med dem undersöka det onda uti sin rot och uttänka hjelpemedel. Hvarjemte Högl. Ridderskapet och Adeln anser sig böra inbjuda sina Med-Ständer att frambära sin tacksamhet för inställelsen af KronoUtlagornas indrifvande, intill dess någon åtgärd hunnit vidtagas, som förekommer de mindre bemedlade Medborgare-Classernas i vidrigt fall oundvikliga undergång; hvarjemte jag för min del torde få föreslå det Tillägg, att Ridderskapet och Adeln, i sammanhang dermed, tackade för de anstalter, som af Kongl. Majit blifvit vidtagne till Spannmåls • uppköp uti serskilta Provincer, hvarigenom Spannmålens fällande i vanvärde blifvit förekommen, och stockningen uti Penninge rörelsen åtminstone till någon del afhulpen. — Jag hyser den fägnesamma öfvertygelsen, att om än den hastighet, hvarmed Beslut på Baron Staels Motion hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln förledit Plenum fattades, förhindrade många af Dess Medlemmar att rätt inhemta meningen 85 Den 2 December. deraf, så skall vid mognare eftersinnande man likväl inse billigheten af min framställning, och det är i anledning deraf, som jag vågar derå utbedja mig Högvälborne Herr Grefvens och Landt Marskalkens Proposition.
Han låg där orörlig, med stelnade drag. Den mäktiga Döden trotsade de trognes brinnande böner. Förstörelsens makt ville icke släppa sitt byte; hon ställde den lag, hon fått ifrån tidens upphov, mot bönens kraft, och skapelsens Herre syntes tveka. Dock, nu förvridas den dödes anletsdrag på ett sätt, som borde väcka fasa, om ej det våldsamma muskelspelet osvikligt bådat bönhörelsen, livets återvändande i de stelnade lemmarne, det väntade underverket till trons och sanningens seger. Den slappa ansiktshuden ömsom spännes, ömsom fördjupar sina fåror; ögonen öppna sig med en glasartad blick, vari död och omedvetenhet ännu råda, men som hastigt genomskimras som av en eldslåga, det nytända livets återsken. Över kyrkan breder sig, i trots av ymnig rökelse, en lukt av bränt kött, en stinkande lukt, som alla känna och alla tillskriva andedräkten av Dödens flyende onde ängel. Simons armar röra sig på bårtäcket, hans huvud vänder sig, han reser sig upp, ser sig omkring, för handen till sina ögon, lik en, som vaknat ur en dröm, och hans läppar röra sig. Men talar han, höres det icke, ty kyrkan skälver av församlingens jubelrop. Petros stiger fram till den återuppväckte och lägger sitt öra till hans mun. Därefter fatta prästerna katafalken, lyfta den på sina skuldror och bära den med Simon till ett för prästerskapet avskilt rum. Petros uppmanar församlingen att tacka och lova Herren. Han sjunker på knä och leder församlingens böner. En segerhymn uppstämmes: jubelsången om Kristus' seger över döden. När psalmen ändat, förkunnar Petros vad den återväckte viskat i hans öra: han hade vittnat om homoiusions sanning med ord, som en gång kunna höras, men icke mer återgivas, burna från lammets tron av ett till jorden återkommet blodvittnes ande. Från hopen av de bundna kättarne hördes en röst, som ropade: Du ljuger. Herren skall straffa dig. På dem hade underverket gjort ett lika djupt skakande intryck som på den homoiusianska menigheten. Men de tillskrevo det sina böner, och de voro övertygade, att
Hvad mom. lit. d vidkommer, instämmer jag så mycket hellre med Frih. Cederström, som jag af Hr Frih:s anförande tyckte mig märka, att Hr Frih. önskade göra en ytterligare utsträckning, än hvad man med skäl kunde begära, nemi. räntegifvarnes befrielse från för hårdt betungande; men för mig skulle det, med anledn. af hvad som på f. m. händt, synas, som om redan mycket vore vunnet, om punkten blefve bifallen, sådan den finnes i utlåt., emedan man måhända, med ledning af den företeelse jag nämnde, kunde supponera, att äfven här allt skulle borttagas, som kunde hindra räntetagarne att belasta räntegifvarne med tyngre afgifter. Det är af sådan anledn., som jag för min del gerna åtnöjer mig med mom. lit. d, sådant det i utlåt, förefinnes, ehuru jag visserligen icke motsätter mig bifall till hvad Frih. Cederström i afseende derpå föreslagit; hvaremot jag icke kan förena mig uti Ilr Frih:s åsigt, att mom. lit. e, såsom öfverflödigt, borde utgå, enärFrih. Palmstjerna, i följd af ett redan fattadt beslut, uppgifvit ett förslag, hvartill, i händelse detsamma skulle blifva antaget, mom. lit. e lätteligen skulle kunna hänföras, i afseende på de särskilda stadganden, som innehållas uti berörde förslag. Om derföre R., o. Ad. nu icke skulle vilja bifalla mom. lit. e, synes mig detsamma böra hvila, intilldess Frih. Palmstjernas förslag till öfverläggning förekommer; hvadan jag an - Den 22 Januari c. m. M9 Laller, att dessa morn. litt. d och e ma blifva föremål för särskilda propos:r. Jag hemställer till Frih. Palmstjerna, om icke lian äfven finner, att lil. e bör hvila, intilldess R. o. Ad. fattat sitt beslut öfver hans förslag. Afslås det, och kommer ingenting i stället för mom:n litt. a, b, c, instämmer jag med Frih. Cederström, att mom. lit. e är öfverllödigt. Frih.
St:r att nedsätta serskildt Utsk. för att behandla upkomne frågor i hela deras vidd, och det endast är i verba formalia, som R. o. Adis beslut skiljer sig från Borg.Stis, finner jag intet hinder möta antagandet af sistnämnde Stånds inbjudning. Jag erinrar mig att under en föregide Riksdag, då äfven ett serskildt Utsk. blifvit nedsatt för handläggning af en väckt fråga, här å detta rum en vidlyftig diskussion upslod i afseende å det beslutade Utskis behörighet att uptaga den förekomne frågan i hela dess vidd, enär en sådan uttrycklig bestämmelse ej i beslutet kommit att inflyta, men R. o. Adis pluralitet stannade i den åsigt, att omförmälte formela uttryck ej vore absolut nödvändigt och att således saknaden deraf oj kunde lägga binder i vägen lör Utskis pröfningsrält af frågan i hela dess omfång. Lika med Frih. Cederström får jag derföre tillstyrka R. o. Ad. alt biträda Borg.- Stis beslut. Uppå härefter framsläld propos. antog R. o. Ad. Borgare Stis i båga vide inbjudning samt lades det uplästa prot.utdr. till liandlingarne. Frih. Cederström! Sedan R. o. Ad. nu bifallit Borg.St» inbjudning, förmodar jag, alt val af de ledamöter, hvilka från detta Stånd skola ingå i det serskilla Utsk. oförtöfvadt kommer alt äga rum; och får jag i sådant afseende anhålla, det Hr Gr. o. Ladlm. behagade föreslå R. o. Ad. att, i öfverensstämmelse med hvad vid val af ledamöter i de ordinarie Utskm iakttagits, utom det antal personer, hvilka enl. Gr. Lagerbjelkes förslag skola i Utsk. inväljas, tillika utse en Suppleant, för att, vid,förekommande fall af ordinarie ledamots frånvaro inkallas i hans ställe. Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. bifölle, att såsom Frih. Cederström föreslagit och i öfverensstämmelse med hvad i afseende på öfrige R.
Utskottet får alltså vördsamligen tillstyrka, det Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att en förminskning i folkskole-lärare-seminariernas antal måtte ega rum, och att de seminarier, som bibehållas, mätte varda utvidgade och fullständigare organiserade, ' så vidt befintliga tillgångar medgifva; äfvensom att, der så nödigt pröfvas, någon del af de till stipendier vid folkskole-Iärare-seminarierna anslagna medel måtte användas såsom reseunderstöd för lärjungar från aflägsnare orter. Stockholm den 25 Juli 1854. Reservation al f. d. Talmannen Nils Persson från Kronobergs län, som åberopade de af Hedervärda ^Bonde-Ståndet godkända skäl, på grund af hvilka Utskottet uti dess Betänkande N:o 67 afstyrkt motionen i frågan. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o US. 1 \iO 115. Ank. till Exp.-Utsk. den 8 Äug. 1834, kl. 7 e. m. Betänkande, i anledning af ruckle motioner, dels beträffande Elementarläroverken samt de s. k. pcedagogierne eller mindre stads sko lorné, och dels om tillägg lill föres krifterne i afseende på Student-examen. De till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterade motioner, som röra omförmälde ärender och här nedan komma att behandlas, äro väckte af följande ledamöter af Riks-Stånden, nemligen: l:o af Herr Doktor Säve inom Högvördiga Preste-Ståndet:
"Konungen bör rätt och sanning styrka och befordra, vrångvisa och orätt hindra och förbjuda” 111. m. I sista instaneen, der Högste Domstolen dömer, bör Konungen således kunna deltaga och motarbeta en vrångvis dom, från hvilken appell icke gifves. Endast på sådant sätt kan Konungen i grundlagsenlig väg fullgöra de Honom enligt nämnde 16 § åliggande dyra pligter. 21 § Regerings-Formen synes mig derföre böra oförändrad bibehållas, om icke den 16 skall blifva vid sådane tillfällen utan verkan.” Prof .-Utdrag den z3 September i844- 187 Häri instämde Contracts-prosten Sandberg och Lector Wadman. Prosten Stenhammar: ”Jag instämmer äfven med Biskop Jgardh, och får tillika förklara, att jag ej förstår, huru 23 § af Regerings-Formen kan qvarstå, om detta förslag bifalles. Nämnde § lyder sålunda; ”Alla Högste Domstolens beslut utfärdas i Konungens Namn och med Dess Höga underskrift eller under Dess Secret.” Konungen skulle underskrifva besluten och likväl icke hafva nå" o t att säya vid beslutens fattande. Sådant O O vöre väl i högsta grad förnärmande för Konungens majestät. Skulle besluten utfärdas under Konungens Secret, utan att Konungen i deni deltagit, skulle vi snart kunna återkomma till det olyckliga förhållande, som egde rum under den så kallade Frihetstiden. Jag önskar det icke och då någon förändring af 23 § Regerings-Formen icke är föreslagen, måste jag således af detta skäl afslå detta förslag.” Häri instämde Domprosten Hwasser och Prosten Ekstrand. Doctor udnjou: ”Till de skäl, som redan blifvit anförde för bibehållande af hittills gällande redaction af 21 § Regerings-Formen lägger jag, såsom verkande på min öfvertygelse, den utförliga och grundliga reservation, hvarmed framlidne Justitiae-Stals-Minislern Grefve Gyllenborg beledsagade en Kongl. Majlis Nådiga Proposition vid 1823 års Riksdag om borttagande af Konungens röster i Högste Domstolen.
Elementar stadga för Rikets allmänna Elementar-läroveik, far jag nu göra underdånig tramläroverken ställning om de anslag, som äro nödiga för läroverkens reglering och fastställande af en normalstat för lärarnes aflöning. Genom Nådiga Cirkuläret till Konsistorierna i Riket och Direktionen öfver Stockholms stads undervisningsverk den 6 Juli 1849 befalldes1, dessa, alt, sedan vederbörande stadsmyndigheter samt skolornas Inspektörer och Rektorer blifvit hörde, uppgöra och till Eders Kongl. Majit inkomma med underdåniga förslag till fullständig reglering af stiftens undervisningsverk, hvarvid dock borde tagas i betraktande, huruvida det för undervisningen i allmänhet kunde anses vara mera ändamålsenligt, att färre och fullständigare skolor på passande ställen underhållas, än att statens tillgångar användas till flera och mindre fullständiga läroverk. Dessa förslag, som i afseende på sist anförda grundsats yttra något olika åsigter, öfverensstämma dock i allmänhet uti att anse nu varande läroverk behöfliga, äf - 22 Bil. M 7 lill Kongl. Prog. M 1, om Statsverket 1886. vensom behöflig! att en del deraf utvidgas. Om man erkänner, att läroverkens fullständighet, sa vidt möjligt är, för undervisningens jemna gång är fördelaktig, så' synas deremot de långa afständen mellan städerna inom de flesta delar af riket, äfvensom den tilltagande folkmängden, tala för behofvet deraf att skolor för ungdomen, i den ålder då deri så litet som möjligt bör sakna uppfostran i hemmet, finnas på flera orter än dem, å hvilka högre läroverk med en för slaten vida betydligare kostnad kunna uppehållas. Dertill kommer, med hänseende till redan befintliga läroverk, svårigheten att inskränka de bildningslillfällen, hvilka slaten genom redan inrättade läroverk erbjuder, äfvensom det förhållande, att en förändring synes mindre lämplig i en tidpunkt, då man är sysselsatt att öfver landet lägga ett jernvägsnät, som sannolikt skall medföra betydliga, men ännu ej med säkerhet beräknelig förändring i en stor dels af nuvarande städer folkmängd och i deras vigt och betydelse såsom hufvudorler för landsbygden.
Munck anhöll, att få hos H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, samt Ii. R. o. Ad. aflägga sin tacksägelse för det förtroende och den ynnest, sorn honom genom detta beslut blifvit bevisad, samt att vördsamt få försäkra, det han icke skulle underlåta att, efter yttersta förmåga, söka uppfylla de åligganden, som tillhörde den befattning, hvarmed han blifvit hedrad. Ridd.secrctcrareu återtog härefter prolocolls-föringcn. In fidem, linut Bosin. @ Thorsdagcu den 30 Januari 1845. Plenum kl. 6 c. m. Justerades 21 prot.utdr., deraf 5 för den 28, och 16 för dels f. och dels e. m. den 29 dennes. Upplästes lill justering och godkändes Exp.Ulsk:s under N:o 86 afgifna förslag till R. St:s und. skrifvelse till K. M., ang:dc regleringen af utgifterne under riksstalcns 6:te hufvudtitel. Frih. Hamilton, Hugo: Vid föregående tillfällen, då IL o. Ad:s ordförande Ilr Landlmarskalkcn talat på samtlige RiksSl:ns vägnar, har Högloft. Ståndet anhållit hos Landlmarskalken, att det tal han således äfven på Ståndets vägnar hållit, mätte få inflyta i dess protoeoll. Del tal vår vördade Landtmarskalk i går höll på Ständernas vägnar är desto anmärkningsvärdare, som det inträffade vid det för fäderneslandet vigtiga och i Svenska historien sällsynta tillfälle, då Konungen går alt lemna riksdagsorten, under det att R. St. är© församlade. Jag är derför så mycket säkrare, alt R. o. Ad. med mig instämmer i den anhållan jag tager mig friheten lill II. Ex. framställa, att det värdiga och vackra tal, II. Ex. vid nyssnämde tillfälle höll, måtte få i R. o. Ad:s protoeoll inflyta. Många ledamöter hördes häruti instämma, hvarefter II.