Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. I anseende till den redan långt framskridna tiden upskjöts återstående pröfningen af förevar:de Betänk, till morgondagens plenum. tfplästes ett af Gr. von Rosen, Carl Pontus, inlemnadt sålydande Mern.: I anseende till afresa från hufvudstaden, får jag härmed vördsammast afsäga mig det suppleantskap uti Const.-Utsk., hvarmed jag af H. R. o. Ad. varit hedrad; anhållandes jag tillika vördsamt, att detta oaktadt vid min Riksdagsmanna-rätt varda bibehållen. R. o. Ad. Iemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att utse en Suppleant i Const.- Utsk. efter Gr. von Rosen. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från StatsUtsk. inkomne Betänkin: J\,s 91, ang:de hegardt låne-understöd till Akademiska Föreningen vid Lunds Universitet; och JVs 92, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., ang:de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 11 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. / Den 4 Maj f. n). 55 Thorsdagen den 4 Maj 1854. Plenum kl. 10 f. m. Fortsattes pröfningen af Bevilln:s-Utsk:s Betänk. JVé 3, ang:de Tull-bevillnihgen; och förekommo härvid nedannämnde artiklar: Caffe, Citnent samt Coboll-malm och Metall. B. o. Ad. biföll hvad Utsk. i afseende på dessa artiklar tillstyrkt. Dekorationer, Plaläer med tillbehör och Ofnamerler ej specificerade.
Gynther alt, efter liär ofvan antydde grander, utarbeta ett nytt formulär för förvaltningens af sjöärendena hufvudbok, hvilket uppdrag bemälde expeqitions-chef ock fullgjort medelst afgifvet underdånigt förslag till gemensam hufvudbok för sjöförsvaret, i hvilken kommer alt förenas hvarje års alla inkomster och utgifter af 5:te hufvudtiteins anslag, äfvensom af andra sjövapnet tillgodokomna medel, samt förvaltningen öfver detta förslag den 18 November 1847 sig yttrat och tillstyrkt detsammas antagande, att lända till efterrättelse från och med innevarande års början, samt vid sådant förhållande frågan beror på Kongl. Maj:ls nådiga afgörande, anser, i ärendets så beskaffade skick, Utskottet sig sakna, skäl tillstyrka Rikets Ständer att för närvarande vidtaga någon åtgärd i anledning af revisorernes förevarande framställningar. 8 *8. (1847 års Rev. Ber. pag. 166. Förkl. pag. 383.) Enär riks-stalen upptoge i skrifrnaterialer och expenser för 5:te Imf* vud-titeins samtliga stater, med undantag af Kongl, sjö-försvars-departementets expedition, ett anslag af endast 2,5oo r:dr, men för Kongl, förvaltningen och samteliga stationerne åtgått för bestridande af dessa utgifter ir jtS44- 20,233 r:dr 4° sk. och år 1845 ungefärligen enahanda summa, hafva revisorertie fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på den skillnad 1 beloppen, sorn emellan stats-anslaget och verkliga åtgången egt rum, på det den tillökning i berörde anslag, hvilken omständigheterna kräfde, måtte blifya i stat förslagsvis uppförd. I anledning af denna revisorernas framställning får Utskottet hänvisa till det yttrande i ämnet Utskottet afgifvit uti sitt utlåtande n:o 74» angående regleringen af utgifterna under riksstatens femte hufvudtitel. 8- -ödsJBitiscf (1847 års Rev. Ber. pag. 167. Förkl. pag. 383.)
Herr Barén och Landt-Marskalken erinrade att Grefwe Norner icke yrkat äterrernisi, men att Friherre ktamilron tycktes densamma önsta; hwarföre Herr Landt-Marskalken hemställde, om Ridderstapet och Adeln ansäge de af Grefwe Norner gjorda anmärkningar hindra cnta.andet af betänkandet och detsamma sälm da böra aterförwisas. Ropades Ja. Företogs till afgörande Lag-Utstött äs den s Oktober pä bordet lagda utlätande ösw r Hery e. N. vvongs motion, att Manufacturistcr och Handtwerkare mätte blifwa tikätit med ed fästa sin fordran, m. m. Bifölls. Likaledes föredrogs a nyo och bifölls hwad Lag-Utstottet, uti Memoriaf, sorn den 2 dennes lades pä b rdet, sig utlätit öfwer >4nclers dlii.-rsons frän Carlstads Län förflag,att minderärige Barn mätte wid deras Föräldrars dödsfall, af oskift bo tilldelas en ersättning, som fwarade emot hwad de äldre blifwit xäkostadt. Z6s Den 4 October. Föredrogs ä nyo och gillades EtatS-Utskottets uti ett i sista plenum pä bordet lagdt Memorial yttrade mening, att detsamma icke kunde befatta, sig med Borgmästaren ^rsenii motion cm upphäfwande af den pröfningsrätt i frågor om eftergift, medelst näd i Ballanceoch Ersättnings-mäl, hwilken Riksens Ständer ivid nästledne Asiksdag sig förbehällit, i afseende pä Tjenstemän wid Riksens Ständers penningewerk, m. m. enär Borgmästaren stödt sin motion pä bet skäl att Riksens Ständers härom fattade beslut icke more med constitutionen förenligt.
Upp* rinnelsen till den om dessa hemman, emellan Kyrkan och Kyrkoherde - Embetet, ä ena, samt Aboerne, å andra sidan, uppkomna tvist, hade varit den, att Aboerne påstått, det Kyrkan och Kyrkoherden icke egde till hemmanen städsel-rätt, utan att desse voro sådane Kronohemman, hvartill Kongl. Majus Befallningshafvande tillkom att Aboer tillsätta; i följd hvaraf de hos Kongl, Majds Befallningshafvande begärt, att till Aboer å hemmanen varda antagne, på det de i en framtid kunde få lösa dem till Skatte, i fall de åstundade; hvilket påstående de egentligen grundat derpå, att den så kallade Lunds Landabok af år 1569 skulle innehålla, att Kongl Majit och Kronan öfver hemmanen egde Dominium, och att de i senare årens Jordeböcker i Krono-columnen upptagas. Kongl. Majus Befallningshafvande, sorn häröfver resolverat, hade ansett hemmanen vara Kyrkohemman och att Harplinge Kyrka egde, enligt nu gällande Författningar, disponera Skintaby, gemensamt med Pastor derstädes Risarp och Lyngåkra, och gemensamt med Pastor i Getinge Lilla Brännarp. Stats-,Lag-s-Allm.Besvio Oec.-Vtsk.Fet.N-o^. 23 Dock förbehöllos Kronan hemmantalsräntan samt de öfrige allmänna onera och utskylder, som efter författningarne deraf borde utgå; varandes, till stöd för detta Beslut, af Kongl.
Föredrogs å nyo Allmänna Besvärs och. Oeconomi* Urskottets den 4 sistledene Mars afgifne samt 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående väckt fiåga om fortfarande af det emot utländska Öfverflödsvaror utfärdade förbud och den till verkställighet deraf förordnade Kustbevakning. Herr Munck af Rosenschöld , Eberhard , hemställde, om icke pröfningen af detta mål måtte uppskjutas, intilldess Statsoch Oeconomi* Utskottets Betänkande, om Tull Verkets Organisation till Riks-Stånden inkommer; emedan detta ämne enligt Herr Munk af Rosenschölds tinka, med förevarande mål ägde så nära sammanhang, att beslutet i det förra lätteligen kunde hafva inflytande på pröfningen af det senare. Och som Friiierrarne Anckarsvärd , Carl Hinric; Stael von Holstein, Corfit2 Ludvig , och Hjerta Axel uti berörde anhållan instämde; fann Ridderskapet och Adeln för godt att dertill lemna bifall. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch Oeconomi*-Utskottets den 4 sistledne Martii afgifne samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, rörande yrkadt upphafvande, sä väl af Stockholms Stads 424 JDen 4 Jjpril, rättighet att uppbära Pafrr., Torg och renhåll» nigs-Penningar, då Hö, H lin. Verl och Bran. kohl til! Stochholm inföjas; som af Landtmånnens åliggande *tt i vissa Smder et lägga Våg» och Mätare-penningar för inkommande varor. Herr Hertzenhielm, Carl Johan, uppläste följande ; Under åberopande af hvad mina enskilta yttrade tankar i förevarande ämne innehålla} torde det tillatas mig att vidare fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på följderna af sådana åtgärder, som leda till hämmande af Landtmannens hog atr förse Hufvudstaden med dess nödvändiga behof. Jag kan icke finna huru dessa nu ifrågavarande afgifter, under namn af Torgoch renhållningspenniagar, kunna undgå benämning af Constitiöns-vidrig
Detta kan vara möjligt, men oaktadt vi alltsedan är 1809 haft en Högsta Domstol, i hvars beslut Konungen, så vidt jag vet, icke under dessa snart förflutne 50 åren någonsin deltagit, är likväl opinionen i landet att Konungen i målens afgörande tagit del så stark alt okunnige personer bland allmogen såsom ålderstigna qvinnor m. fl. öfverhopa Konungen med besvärsskrift^!' och klagomål öfver Högsta Domstolens beslut. Hr Just.-Kanslern von Koch, om han på detta rum är närvartde, kan vitsorda det myckna besvär han har af De ii 28 Februari f. m. 645 dessa faesvärsskrifter, som vauligen remitteras till honom. Denna folkopinion kan icke utrotas äfven om förändring skulle åstadkommas. Man har vidare jemfört Regerings-rätten med Conseille d’etat i Frankrike eller som den i England kallas Private council. Denna jemförelse synes mig ganska haltande;, ty i Frankrike har man hvarken Colkr eller sä många andra institutioner som hos oss, utan conseille d’etat pröfvar alla slags mål, icke hlott de s. k. besvärsmålen, utan den har äfven hela landets förvaltning om hand. Meningen kan väl icke vara att fråntaga Konungen denna förvaltning och öfverlemna den åt Regerings-rätten. Hvad conseille d’etat i öfrigt beträffar äro ledamöter der icke oafsältlige utan tvärtom. Regenten kan således när han finnér att denna myndighet icke utöfvar sin förvaltande-rätt såsom Ilegenten önskar, och då skiljer han dem från sitt embete. Dti Ilegerings-rälten blifva ledamöterna oafsältlige, och just deri ligger en ganska stor våda när det är fråga om att vi skola hafva en förvaltande myndighet skilj il från Konungen. Det är också derföre mera att befara att, såsom jag förra gången yttrade, Regerings-rätten skulle hafva ett gubbhus eller en pensionsanstalt, emedan göromålen der blifva så beskaffade att ledamöterne kunna der qvarblifva ända intill sednaste ålderdomen, hvaremot ledamöterne i Högsta
Samma Comité bör följaktligen äga det uppdrag, att med undantag af Constitutionella Embeten och af alla Domstolar, föreslå reglering och organisation af alla öfriga för Rikets Civila Förvaltning, för allmänna hushållningen, ordningen och uppbörden nödiga Embetsverk, Tjenstemän och Inrättningar, ifrån och med de högre till och med de mindsta graderna. Jag vill härvid endast nämna den tanka jag hyser, att om våra Oeconomiska Författningar och Uppbörds-verket undergå en fullständig och noggrann samt med Statshushållningens sanna grundsatser förenlig omarbetning, så att vi på samma gång med Allmänna Civiloch Criminal Lagen erhålle en Oecorromisk Lagsamling, skola göromålén vid de Embetsverk, åt hvilka verkställigheten af dessa författningar uppdrages, blifva till en betydande del mindskade och förenklade. Ehuru alla Collegier icke torde kunna rrti dragas, anser jag likväl, i följd af hvad förut är nämndt, den förändring kunna ske, att blott ett »491 Den 58 Juni. ett enda Verk eller Riks-Collegium äger inseende Öfver Rikets uppbörd och allmänna hushållning* samt att i detta afseende Kongl. Kammar-Collegium, då åtskilliga göromål, som gå Domstölsvä. gen, äfven derifrån skiljas, bibehålles vid vården öfver alla Rikshushållningens grenar. Bergsoch Commerce-Collegiernas återstående befattningar, så vidt de icke kunna på Tjenstemän och Embetsverk i Landsorterna öfverflyttas, kunna då, likasom Stats Contoirets göromål, tillhöra mindre Verk eller Contoir, men alla ställde under Xammar-Collegii Styrelse och inseende. Det ändamål* som Vice Talmannen Hyckert åsyftat, torde på detta sätt kunna vinnas, men utvecklingen af dessa uppgifna grunder tillhör oftanämnde Comité.
Vid öfriga nu ej vidrörda föreskrifter, angående utlåningen emot pant af fast egendom, har fråga om förändring icke uppstått; hvadan Utskottet föreslår 31:o att omförmälda stadganden må förblifva oförändrade. Föreskrifterna, angående belåning af intecknade och på Banken transporterade skuldebref, intagna uti Banko-reglementets 186 §, innehålla, bland annat, att vid lånebeloppets bestämmande iakttagas skall, att afdrag sker för den ränteskillnad, hvilken, i följd af ränt eber åkning en efter banko-method, kan uppkomma, då uti den hypothiserade förbindelsen ränta är förskrifven till allenast 4 procent eller derunder. Banko-Ltskottets Betänkande, N:o 42. I fall nämnde sätt för ränteberäkningen skulle komma att upphöra, torde åt morn. litt. a) i berörde § böra gifvas följande lydelse: 32:o Vid lånebeloppets bestämmande iakttages, att afdrag sker ej mindre för en summa, motsvarande den lagsökningskostnad, som för Bankens säkerhet jemväl skall vid fastighetslåns sökande intecknas, än äfven för den ränteskillnad, hvilken kan uppkomma, då uti den såsom hypothek aflemnade förbindelsen lägre ränta än 4 procent är föreskrifven.
— Sedan emellertid dessa långvariga resor uti de orientaliska länderna, genom de otroliga kroppsoch själs-ansträngningar, som dermed voro förenade, försvagat Hedenborgs helsa och gjort för honom omöjligt att återvända till fäderneslandet, har han under en tid af 17 år varit med sin familj bosatt på ön Rhodus, städse sysselsatt med naturforskning samt äfven under de sednare åren hemsändt och till Kongl. VetenskapsAkademien äfvensom till Carolinska Medico Chirurgiska Institutet skänkt värdefulla samlingar af vexter, mineralier och petrifikater. — Hedenborgs vetenskapliga skrifter uti geologi, botanik och zoologi jemte resebeskrilningar finnas uppräknade uti »Extraite de rAunuarie Historique et Biographique», Paris 1844; och hafva hans förtjenster såsom vetenskapsidkare blifvit erkända såväl genom erhållna ordensutmärkelser som genom hans inkallande till ledamot af liera lärda samfund både inom och utom fäderneslandet. 1 följd af de här ofvan omnämnda olyckshändelser, hvaraf staden Rhodus år 1856 hemsöktes, hade Hedenborg med sin familj blifvit bragt uti en bekymmersam ställning och förauläts, för att vinna lättare utkomst, att påföljande år begifva sig med de sina till Egyptens hufvudstad, Cairo, men efter att i den största indragenhet hafva tillbragt tvänne år på denna ort, hvars klimat, i anseende till somrarnas olidliga hetta, befanns menligt för den åldriges försvagade helsa, beslöt han att återvända till sitt andra fädernesland, Rhodus, som under tiden hemtat sig från den öfvergångna förödelsen. I sådan afsigt gick Hedenborg med sin familj ombord på Turkiska ångfartyget »Silistria». Detta fartygs undergång och de dermed förenade hemska tilldragelser torde vara tillräckligt kända, för att ej här behöfva vidlyftigare omordas.
BorgareStåndet emanerat angående Judarna, utan un* dantag åsyftat och yrkat inskränkning af deras, i grund af utfärdade Reglementen redan ägande, rättigheter och förmoner, men Utskottet betraktat denna vigtiga fråga ur en alldeles stridig synpunkt och deremot föreslagit Jude-Reglementets utvidgande derhän, att dessa främlingar skulle komma i åtnjutande af alldeles enahanda förmoner och rättigheter sorn Svenske män, Herr Borgmästaren, som för stn del ovilkorligen förkastade samma Betänkande, önskade att Utskottet måtte anmodas, att uti nytt afgifvande yttrande hålla sig stricte till den i Motionerna väckta fråga Den 5 JulL 545 flaga och att således ej föreslå Utvidgning utan tvärtom inskränkning i Judarnas skyddsoch närings-rättigheter. * Herr Stabeck, som egentligen upprepat hvad dess förra Memorial i detta ämne innehålla, och såsom ytterligare styrka för sin öfvertygelse om Judiska Nationens skadlighet för det allmänna, anfört ett Utdrag utur en nyligen från trycket utkommen skrift, hvars Författare Herr Stabeck ej uppgifvit, har för öfrigt anmärkt, att Utskottet underlåtit, att, enligt hans önskan, infordra sådana uppgifter, hvaraf kunnat inhämtas, i hvad mån Judame jemförelse vis emot Svenska Handlande deltagit uti importhandeln; att det så myclet mindre kunde förmodas att enär Jude-Föffattningarne blott i så måtto förändras, att Judarne erhålla frihet att i hvad yrke som heldst ingå, de, i likhet med Svenska Folket, skola uti en för landet nyttig proportion sprida sig till alla yrken och således ej eiler lemna den närande och arbetande klassen utan proportionel förstärkning, som sådant af erfarenheten icke kan bestyrkas, och hvarpå såsom bevis anföres, att ehuru nu gällande
M. föreslagit till bibehållande aila dessa persedlar, men lemnat länens deputerade rätt att yttra sig, huruvida de kunde finna för sig fördelaktigare att fä någon af dessa persedlar emot andra utbytt, så skulle jag tro att StatsUtsk., som blifvit klandrat för det att det följt deputerades önskan, snarare bort tackas för det afseende detsamma dervid fästat. Men, säger Frihm, hvarföre icke förvandla dagsverkena i penningar. Jag har redan tagit mig friheten nämna att det vore, efter mitt förmenande, ett uprifvande af K. M:s och Ständers beslut vid förra Riksdagen; men jag ber dessutom få fästa upmärksamheten derpå att det skulle i sig sjelf innebära en obillighet emot vissa län på andras bekostnad. Jag tror nemi. att då en nedsättning af skatter eger rum, i fall man anser det såsom en nedsättning, och det skulle det äfven blifva om dagsverksräntan en gäng för alla sattes i penningar, så bör en sådan nedsättning verkställas på det sätt att hvarje län kommer att derpå skörda lika stor fördel. Vill jag nu tillse huru stort belopp denna ränta utgör i samtlige länen, så visar det sig att inom Upsala län är dagsverks!1 äntans belopp 30,557: 14. 7. och dess proc. af liela räntebeloppet 11,9 pr. Kopparbergs d:o 12,451: 15. 5. — 11 55 Örebro d:o .21.960:44, 2. — 18 55 Den 20 Maj f. m. 183 Wermlands d:o 21,461: 2. t. — 24,7 pr. Gefleborgs 32. 21,4 W. — 3 Götheborgs d:o . 5,584: 33. 12,2 Norrbottens d:o 0 Jemtlands d:o 0 11 Herrarne torde häraf finna att dagsverkena för de olika länen uppgå till så olika proe.-belopp, att detta varierar ifrån 26,t proc. till 3 proc.
Cederström, medelst meddelande af ett Const.Utsk:s yttrande vid 1809 års Riksdag på ett ganska uplysande sätt visat, att samma Utsk. med hvad 10 § Reg.F:n innehåller, verkligen åsyftat en allmän religionsfrihet. Hr Frih:n har ansett R. St:s bifall till samma yttrande, hvilket äfven jag vill minnas, enhälligt lemnades år 1815, innebära en af behörig myndighet öfver ifrågav:de 16 § Reg.F:n afgifven förklaring, enl. hvilken religionsfrihet vore hvarje Svensk undersåte tillförsäkrad, men Hr Frih:n har icke tillika visat eller ens upgifvit, att denna af R. St:r beslutade grnndlags-förklaring blifvit, på sätt 81 och 83 §§:ne Reg.F:n föreskrifva, Ko nungen genom Ståndens Talmän meddelad och af K. M. efter Stats-Rådets hörande bifallen. Derest sådant icke skett, lärer samma förklaring för oss sakna all förbindande kraft. Var det, såsom svårligen kan belvitlas, pluralitetens i 1809 års Const.Utsk. mening, att införa full religionsfrihet; så måste religionsfrihetens vänner beklaga, att denna, mening icke blifvit i grundlagen bättre, klarare och bestämdare uttalad. För oss länder till efterrättelse sista punkten af 83 § Reg.F:n, som innehåller, att grundlagarne skola i hvarje fall efter deras ordalydelse förstås. Motionärens förmenande att Conventikel-plakatet och andra dermed liktydiga lagar genom 16 § Reg.F-n annullerats, saknar således giltig grund, och den ur samma förmenande härledda slutsats, att religionsstadgarnas fortsatta tillämpning endast beror af ”godtycke”, förfaller. Motionären säger, att i Sverige de förföljas, hvilka af kärlek till Grid och Hans ord, utom de offentliga gudstjänsterna sammankomma och uphygga sig, ”på det sätt och i den ordning” som Herren Jesus och Hans Apostlar skulle hafva anbefallt. Jag tror mig kunna säga, att öfver detta påstående innebär ett misstag.
Utskottet har i öfrigt sökt och erhållit den upplysning, att ifrågavarande uti a:dra Artikeln af Heiraths-Contractet utfäste Brudskatts-Summa noo,000 R:dr blifvit utaf Danska Kronan uti Hamburg levererad i Silfver Specie till å Svenska sidan befullmägtigade Ombud Agenten Ixell ©ch Post-Comrnissarien Ahlström, hvilka deponerat samma medel hos i Hamburg varande Handels-huset Boué 8C Söner; genom hvars åtgärd Silfvermyntet derstädes försåldes, och för hvilket de, enligt skrifvelse af den 17 Junii 1768, erhöllo en summa af 305,738 mark. 7 sk. eller 101,909 R:dr 23 sk. HamburgerBanco, som efter skedd Vexeldragning finnes hafva till Kongl. Rentekammaren influtit, med 359,470 Daler 26 öre 8 p:gr och sedermera bland andre Statens medel till dess utgifter blifvit använde. Vid öfvervägande häraf har Utskottet, hvad först angar godkännandet af Brudskatts•ch Vederlags-Surnmorne, såsom en Statens skuld samt vilkoren dervid, trott, att dessa Summor i afseende å den dertill yrkade Arfsrätt för f. d. Kongl. Famillen icke böra anses af lika egenskap, eller med enahanda vilkor kunna erkännas , enär den förre eller Brudskatten är en [verkelig Summa sou»j »S Högstsalig Hennes Majit J)en 2 Juli.
Då silfvervigten är ringa, underlättas derigenom försöken att förfalska myntet. Vidare förlorar myntet klangen, hvilken dock är tjenlig för ulrönande af, huruvida myntet är förfalskadt eller icke. Dessutom är åstadkommandet af den 12-lödiga halten förenadt med ganska många svårigheter, och detta har äfven verkat derhän, att oförfalskade mynt blifvit i Banken ansedde såsom falska. Vidare får jag uplysä, alt Preussen frångått sin förkärlek till den 12-lödiga halten och i stället antagit den 14-lödiga. Hr von Hartmansdorff; Jag vill blott nämna att det ifrågavar:de myntet är inom Tyskland så sällsynt, att det nästan ingenstädes påträffas, hvaremot det 12-lödiga är det mest gångbara. Till tröst för dem, som önska de tunga kopparslantarnes bibehållande får jag uplysa, alt Konungen äger låta slå kopparmynt så stora och så tunga, som Honom behagar. R. St. kunna endast göra underdåniga framställningar, att erhålla sådana mynt, som de önska. Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s i denna punkt gjorda tillstyrkande, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. Hr Björnstjerna begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voter:s propos. Den, sora bifaller BankoUtskrs tillstyrkande i 3:dje punkten af dess utlåt. n:o 29, voterar Ja; den del ej vill, voterar Nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. hvad Utsk. i nämnde punkt tillstyrkt. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sålunda: Ja — 31. Nej — 9. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 4 e. m. In fidem protocollij Albert Munck. 472 Den 16 April e. m. Onsdagen den 16 April 1851. Plenum kl. 6 e. m.
Inom Borgare-Ståndet har åter blifvit yrkadt, alt ifrågavarande förslag måtte af Utskottet tagas i förnyadt öfvervägande vid behandlingen af andra gjorda framställningar, rörande sättet för de odisponerade öfverskotts-medlens användande, helst skälet för förslagets afslyrkande af Utskottet, numera förfallet, sedan Borgare-Ståndet, genom sina beslut i de extra Stats-regleringen tillhörande frågor, nedsatt de af Utskottet föreslagna utgifts-summor med nära 3.000.000 R:Jr; och torde Stals-Utskottet, i anseende härtill sammanträda med Banco-Utskottet för uppgörandet af förslag till utlåning af de efter extra Stats-regleringens verkställande öfverblifna och till fond för stora Creditivet nu disponibla tillgångar, på det att icke landets rörelse-capilal mätte minskas gerom ifrågavarande medels innestående i Banken samt härigenom förorsakade otillgänglighet för allmänna rörelsen; varande i 12 Stats-Utskottets Memorialj N:o 520. afseende på sättet för medlens utspridande föreslagit dels att räntebärande papper för desamma måtte upphandlas, dels att Bankens silfverfond derigenom måtte förstärkas, dels ock, att utlåningar genom Handelsoch Pfurings-Disconten måtte utsträckas. Till följd af yrkandet om behandlingen i ett sammanhang af de väckta frågorna, angående medels afsältande för ofvanberörde Creditiv, bar Utskottet, vid angifvande af dess yttrande, i anledning aivon Zweigbergks ofvanåberopade motion, tagit i noggrannt öfvervägande de emot nu ifrågavarande Betänkande framställde anmärkningar äfvensom de uti dessa anmärkningar innefattade förslag; och får alltså till besvarande af desamma hänvisa till Utskottets under N:o5ad, rörande omförmäldte ämne afgifne Betänkande samt derjemte hemställa alt den af Herr Halling väckte motion, tillika med Utskottets Utlåtande i anledning deraf, äfven inom Fiiks-Stånden måtte, i sammanhang med nyssberörde Betänkande, till förnyad pröfning företagas. Slockholm den n