Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Af hufvustadens kyrkor vore en del hvarje helgedag öfverfyllda med folk, i ordets egentliga bemärkelse; och om än uti de öfriga kyrkorna vanligen lunnes flera eller färre tomma platser, så vore dessa långt ifrån tillräckliga för garnisonens behof, samt dessutom icke alltid, i synnerhet icke på större högtidsdagar, att påräkna. — Koiniténs efterforskningar hade således ådagalagt, att garnisonsförsamlingarnas behof i kyrkligt hänseende icke kunde tillfredsställas genom begagnande af redan befintliga lokaler. För vinnande af det med Rikets Ständers underdåniga framställning åsyftade ändamål, syntes Komitén följaktligen icke finnas annan utväg, än att genom nybyggnad bereda ett för garnisonens gemensamma Gudstjenst lämpligt samlingsrum af erforderlig storlek. Beträffande dernäst frågan om gemensam undervisning för garnisonsregemtenas skolungdom, hade Komitén sökt upplysning, huruvida de inom Ladugårdslands församling befintliga skolor kunde för ändamålet få begagnas. Denna församling hade icke mindre än fyra skolor, nemligen en lägre apologistskola med två klasser, en frioch fattigskola, en allmän folkskola samt den så kallade Djurgårdsskolan. Apologistskola!) vore till utrymmet allt för inskränkt att kunna emottaga de mera försigkomna iärjungarne från garnisonsregementena, hvarförutom den omständigheten, att en del af dessa lärjungar dagligen vore af vakt, exercis och andra öfningar upptagen, skulle störande inverka på undervisningen. Inom de öfriga skolorna, med utrymme för tillsammans 560 barn, funnes visserligen flera lediga platser; men såsom varande antingen gemensamma för gossar och flickor eller ock uteslutande för flickor, utgjorde ingen af dem tjenlig läroanstalt för de vid garnisonsregementenas musikkorpser anställda gossar och ynglingar, ännu mindre för anvärfvade soldater, som någon gång måste i skolan undervisas. För dessa lärjungar, uppgående lill ett antal af minst 80, måste följaktligen inrättas en egen skola; men passande lägenhet härtill funnes ej inom Kronans hus. På grund al detta allt hade Komitén för sin del föreslagit, att för garnisonsförsamlingarnas gemensamma behof måtte uppföras en i tvänne afdelningar anordnad byggnad, innefattande kyrka och skola. Bil.
Då det envist försvaras, att hela Amortissements-Bevillningen skall åter i Rörelsen utgå, bör den åtminstone oviikorl gt användas directe pä Productions förökandet, sorn i sin mohn, ehuru ytterst lång-amt leder till sannt behof af större CireuUtions medel och ärlig Realisation. Ehuru dessa tankar ej göra minsta anspråk på uppmätksamhet, utan blott, att för min egen tillfredsställelse få ett rum i Protocollet, efter jag har den äran att tillhöra National-Representatiouen, och i grund deraf tror mig förpligtad, att både äga och yttra en mening i aila vigtiga det Allmänna rörande ämnen; öfverlemnar jag dock till Högloflige Ridderskapets och Adelns eget godtfinnande, huruvida detta Anförande bör åtfölja den redan beslutna återretnissen af ifrågavarande, Betän!<ande. Remitterades till Statsoch Banco-Utskotten. Upplästes följande från de öfrige Respective Riks.Stånden ankomne Protocolls-Utdrag: Den 25 April. < 333 Från Hogvordige Preste Ståndet: Af den n April-. Innefattande bifall till följande Urskotts Utlåtanden $ nemligen: Bevillningsoch OeconomiceUtskottets: Angående tätare Postgång å Landet. BeviltningsUtskottets: 1:0 Om upphörande af serskilt Bevillning för Gästgifverier. 2:0 Om Personers Skattskrifning vid Bruken. OeconomicE-Utskottets: Om fortfarande af förbudet mot Utländska Öfverflödsvaror. Återremiss af Oeconom i$-Urskottets Betänkande om Tjenstelijons Fyttningstid. Af den 15 April: Om återremiss af Statsoch Banco Utskottens Betänkande, angående Allmänna Penninge rörelsen och Myntvärdets upprätthållande.
Slcabemien inföpt blJ6 o cl) Def inreDanDe, famt apteranbe för Det €^atur#Jpifforifl?a åDfufai behof unDer förbehåll att bemålDe Slcabemie fort# faranDe ombeförjer roårDen ocf) infeenDet af Svif&iJftufeum, meD famlingaruesS till# banDafållanDe för allmånbeten, på ett, nngten ocf npttan Deraf, motfmaranDe fått. ro till afdrifning: De, till uppföp af Unbermténing^böcfer för Den i 2Berm# lanD boenbe l5inn#allmogen, genom ålongl. SSrefroet Den 24 gebruarii 1826, an# noifaDe . 6:0 Semroål till afdrifning: fjmab, ef# ter itfrebning af befpattngarne å annu referperabe ^enftone.r åt ^ilitaire €*nfor ocf t5arn på ©junDe *£)ufn>ub#titeln, fan *7 a te t (få af Den på famina $ufhtab&ftrt tippfomne brift ♦ 7:0 $or rengöringen cdj uppfattning gen af £ongI. SDtufåi taflor 8:e åt jfiftaren af eOrtbopeDiffa 3n* -flitutet i ©tocfbotm, ©oeter Akerman, en ooffortaD gratifkation 9:0 till unDer båll får Elementar* eller ^>rof#©folan i ©toefbolm, får ftffa &ålf> ten af år 1829/ • iote till gobtgöranbe af
Domstolarnes å landet beslut härom, är merändels förenadt med olägenhet, som låter sig förnimma särdeles i närheten af luifvudstaden derföre, att af dess invånare, ganska många visa sig vara ledsna vid lifvet och tyckas helst afhända sig det utom stadens tullar. Då bestämmandet af begrafningssätt synes kunna hänföras lill polisåtgärder, får jag vördsamt föreslå, att genom författning mäste stadgas, det sältet, huru person, sora å landet förgjort sig sjelf, bör begrafvas, må, efter undersökning inför K. Befh:de eller genom Kronofogde eller Länsman, laglikmätigt bestämmas af K. Beflude. Remitterades lill Lag.Utsk. Uplästes och lades lill handlingarne ankomne prol.utdr. från de öfrige RiksStm, nemi. frän PresteSt. af d. 3, 7, 10, 14, 17 och 21, från BorgareSt. af d. 7, 10, 14, 17 och 21, samt från BondeSt. af d. 7, 10, 14, 17 och 19 dennes, tillika med en från PresteSt. communicerad motion af Doktor Sandberg, ang:de bräuvinsbränningens inställande äfven under April månad nästkommande år. IL R. o. Ad. åtskiljdes kl. | (ill 10 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 6 e. m. Just. 4 prot.utdr. för gårdagens plenum. Öpnades H:rr Eleklorers listor vid val af ledamöter i nedannämnde Utskott under permilterade ledamöters frånvaro; och hade dertill blifvit utsedde i ConslitulionsUtskottet under den JM 245 Frih. Lagerfelt, Israel Carl Adam, beviljade 3:ne veckors ledighet frän och med d. 27 dennes. Hr Lilljehöök af Fårdala, Carl Bertil.
M:s nådiga 3G Den 15 April f. m. skiifvelse, hvilken Ulskrn refererat i sitt betänk., och som så9 ledes torde vara R. o. Ad. bekant, angår tydligen icke någon annan ordinarie rotering underkastad jord, än den, sorn väl var roterad före 1809, men, till följe af äldre stadgar och beslut, betalat rotefrihetsbevillning, hvilken efter 1812 skulle utgå med 12 r:dr b:co per rote. Det var också med denna uppfattning, som R. St. svarade K. M. genom und. skrifvelse af den 10 Nov. l835, att R. St. beslutat: "att ej mindre alla de capellansboslällen i Riket, som, antingen i brist på närbelägna oroterade hemman, måste qvarstå i roteringen, eller sotn fått år 1826 roteringen orätt förllyttad på hemman, som redan af ålder vore roterade till fullo, m. m., må, med förbindelse att roteringsskyIdigheten 1111 och framgent fullgöra, undfå en roteringskostnaden motsvarande ersättning eller vederlag af vacance-algiften för jard, som, ehuru ordinarie rotering underkastad, likväl icke presterade rotering in natura, samt att för ali sådan jord denna afgift må, i stället för den hittills bestämda bevillningen för rotefriheten, erläggas till Rikets försvarsverk med en vaeance-afgift, som vore roteringsbesväret fullt motsvarande, och vid markegångssättningarna, efter i hvarje län gällande roteringsgrunder, specificerades och i taxorna årligen utsattes. Här var tydligen icke fråga om någon ny eller tillökad indelning till rotering, utan endast derom, att bereda capellansboställen ersättning eller vederlag af rotefrihetsa fgiflen utaf de hemman, som före de nu ifrågavar. 1826 och följande årens roteringsförrättningar af ålder voro dylika afgifter underkastade. Emedlertid har man nu hunnit så långt, att vid denna riksdag roteringslängder ifrån åtskilliga län kunnat för R.
Borgare-Ståndet synes böra bevaka icke blott det egentliga Borgerskapets interessen, utan Städernas i allmänhet och Stadsmanna-näringarnes isynnerhet. § 5. B onde-Ståndet. Bonde-Ståndet skall förblifva oförändradt; men blott förminskas till 60 personer. Motiv. Bonde-Ståndet torde väl icke göra svårighet vid Ståndspersonalens förminskning till jemlikhet med de öfriga Stånden. § 6. Allmänna Ståndet. Allmänna Ståndet skall utgöras af 60 ledamöter, genom val utkorade, af Rikets alla Öfriga förut orepresenterade inbyggare, som af fastighet eller inkomst skattade till staten minst 5 R;dr B:co. Motiv. Då Allmänna Ståndet vore ämnadt att förnämligast ao Hor till Constilutions-VIskottets Memorial, IV.-o 36. inrymma de vanligen så kallade Ståndsper sone rrte> har Ijag trott deras representationsrätt icke kunna lämpligare begränsas, än genom dea utsatta census. § 7. Om alternativet b) af 2:dra § antoges och Ridderskapet och Adelns personal blefve liktalig med de öfriga Ståndens; så skulle hvar ledamot af alla 5 Stånden hafva elt visst Riksdagsmauna-arfvode af Statsmedlen. Men om alternativet a) af samma 2;dra § antoges, samt Ridderskapet och Adelns personal sålunda blefve obestämd; skulle för Ridderskapet och Adeln endast anslås Riksdagsmanna-arfvodeu för 60 personer, hvilka Ståndet sjelf egde att utse. Men de, som erhölle ett sådant arfvode, skulle vara plietige att qvarblifva vid Riksdagen lill dess slut. Motiv. Derigenom att Riksdagsmännen erhölle underhåll af allmänna medell skulle de säkrast linna, att de voro representant ter, icke för irågot visst Stånd, utan för hela ",Svenska Folket.” Arbets-Ordning. § 8. Alla motioner skola göras och Konungens Propositioner anmälas hos samtliga Stånden, församlade i ett rum. Motiv.
Fiket söka sig arbete, gjorde tillägg, dels att de Prestbevis, hvilka enligt Utskottets förslag skola tjena Allmogen till Fesepass , böra utgifvas efter dertill inrättade formulaire , hvaruti oinnämnes, att de i sådant ändamål gälla, dels ock, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet jnå anhållas, att Kongl. Maj:t täcktes, efter särskilta .Landsorters olika behof och omständigheter, genom någon författning, i nåder föreskrifva, hvad för öfrigt i detta afseende bör iakttagas, på det Allmogen såmedelst må undvika den kostnad och det hinder, sorn anskaffande af ordenteliga Fesepass skulle medföra. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. s. D. F öredrogs äter Stats-Udskoftets den 27 sistlidne Juni meddelte Betänkande , angående Lön-tillökning för Penninge-Löntag^nde Civile Embetsoch Tjenstemän i allmänhet^*, hvilket, i anseende till dervid gjorda anmärkjningar, till Utskottet återremitterades. Ut supigt. Ex Prfjotocollo Olof 'W.erlin. \ 1 1 S. D. Stats Utskottets på bordet fhvilande Betänkanden af den 14, 27, 29 ocn\ 30 sistlidne Juni: \ l*o'v I anledning af Kongl M^ajtts nådiga Fe miss, 444 Dm 5 Juli. Remiss, angående Löne-förbättring för Landshöfdingen i Christianstads Län; 2:o Angående gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande Bytes-Verket ; 3:0 Rörande Assessoren Tinnerholms underdåniga ansökning, om eftergift af en yppad och honom till ersättning ålagd brist uti dess hafde uppbörd af Chartaa-Sigillatas medel; 4:0 Angående några, vid Boutrédningen efter Högstsalig Hennes Maj:t Enke-Drottningen Sophia Magdalena, förekomna frågor; 5:0 Angående sådana f. d. Konung Gustaf Adolph tillhöriga medel, hvilka varit ställde under nu mera framlidne Herr Presidenten m. m.
Alldeles obegripligt förekommer mig den värde Ledamotens påstående, att stii-öfningarne skola bereda färdighet i handlingars uppsättande för dem, sorn skola deltaga i den practiska juridiken. För ett slikt ändamål borde åtminstone stil-öfningarne vara inrättade annorlunda, än de voro på den tid jag var vid Academien. Har förhållandet sedan den tiden undergått någon fördelaktig förändring, så skall det vara mig kärt, men att de eländiga Chrior, som då skrefvos på Consistorium, beredde någon tjenstemanna-skicklighet, vågar jag bestämdt motsäga. Emot Herr Hjertås förslag om de pracliska Faculteternas förflyttning till liufvudstaden, använder den värde Ledamoten en åtminstone för mig högst oväntad bevisning: lian finnér det nemligen lika fåviskt, som det skulle vara att förflytta alla Rikets Smeder till. Stockholm, och alla Vagnmakare till Upsala och Lund: jag lemnar detta yttrande ritan vederläggning, icke derföre att jag tror den vore svår att åstadkomma, utan derföre att jag vili. undvika en ordvexling, der Vettenskapsmän och Handtverkare kunde komma att förblandas med hvarandra. Till studiers idkande och den stilla flit de kräfva, fordras, i den viirde Ledamotens tanka, lugn och afsöndring från en hufvudstads stoj, förströelser, sedeförderf och frestelser. Jag kan icke vitsorda den uppgiften, att Upsala är något lugnets hemvist. Stoj 136 iDen 18 Dioember'. och förströelser trifvas der också; och jag han icke underlåta, att hembära min uppriktiga tacksamhet åt en annan värd Ledamot af detta Stånd, sjelf Universitets-Lärare, för den ädla öppenhet, hvarmed han erkänt företrädet af en stor stads förströelser framför en småstads; hans öfvertygelse i detta afseende öfverenstämmer helt och hållet med min egen. Otvifvelaktigt äro småstädernas förströelser för Ungdomens moraliska utbildning af en vida eftertänkligare natur, än dem, som en hufvudstad erbjuder.
Om elen värde talaren eller dess vänner ville göra sig den mödan att undersöka de närmare trakterna kring Stockholm, blott på en 5 äömils radie; så tror jag icke, att man skulle inhemta några särdeles tillfredsställande bevis på välmåga, hvarken ifrån byarnes åbyggnader, ifrån det inre husgerådets beskaffenhet eliel' ifrån åkerbruksredskapens ändamålsenlighet; och den större delen af dessa trakter är likväl, såsom varande under båtsmanshållet, på långt när icke så hardt tryckt, som de landsorter, hvilka ligga under soldatrotering. Under rusthållet är förhållandet understundom fasansvärdt, då olyckan vid förlusten af en rustningshäst i ett ögonblick försätter hemmanets ägare i en utgift af flera hundra r:dr, och exempel finnas, när sådana olyckor inom loppet af 5 år inställt sig flera gånger. Jag känner icke om den gula bokens författare-, vid summeringen af den Svenska jordbrukarens skattebelopp, fästat något afseende vid sådana och många andra förhållanden, hvilka icke under någon form ingå i den synliga statsbudgetsberukningen. Jag vidblifver min mening, att Svenska jorden är öfver hofvan belastad; och besynnerligt nog motsäges jag icke härutinnan af den värda talaren, sorn tvertom Jjudeligen ”beklagar» att i Sverige jorden är utöfver allt billigt förhållande betungad;” men hvad sorn högligen förundrar mig, är, att den värde talaren förklarar sig icke hafva annat bekant, än att dess politiska vännes nro i delta vigtigä ärende lika så sinnade som han, hvilket likväl beklagligtvis är alldeles motsatsen.
Läns-Styrelsen kan således hafva välgrundadt skäl, att tillåta inrättandet af en krog, ehuru en församling vägrar det; och då man känner, huru svårt det är för kronobetjeningen, alt i ett så glest befolkadt land, som Sverige å många orter är, komma lönnkrogar på spåren, och då man tager i betraktande det skadliga inflytande, dessa af lagen icke tillåtna ställen medföra, såsom ohejdad dryckenskap, vilda slagsmål, sedermera, till dessa upträdens fördöljande, osanna upgifter, falska eder o. s. v., så torde vi icke böra tveka, att, på sätt Gr. Lagerbjelke redan hemställt, vidhålla R. o. Ad:s i detta ämne fattade beslut. Hvad angår Hr Printzenskölds förslag, att ordet ”likaledes” borde utbytas emot orden: ”på enahanda sätt”, så må det tillåtas äfven mig att i detta hänseende uttrycka min tanke, nemi. att förstnämnde ord ursprungligen haft den betydelse, Utsk. dermed afsett, och att man således icke torde böra säga, att detta ord är absolut origtigt användt; men, under tidernas lopp, bardet blifvit begagnadt, ömsom för att uttrycka hvad Utsk. dermed velat säga och ömsom för att uttrycka ordet : ”jemväl”. Man skulle ur den Svenska litteraturen kunna framdraga otaliga exem - 58 Den 4 Oktober e. m. pel på dessa båda olika säll att begagna denna terra. Således tror jag att Ulsk., lindér narrande tidpunkt, lämpligen kunnat undvika alt begagna detta ord och i st. ersätta det med orden: ”pä enahanda sätt.” Hr Printzensköld: Den siste talarens svar på Hr von Hartmansdorffs yttrande synes mig tillräckligt bevisande mot antagligheten al' Ulsk:s förslag. Nitet för nykterhetens befrämjande kan stundom gå så långt, att man förbiser det verkligen stalsnyttiga för det andra nyttiga ändamålet man vill vinna.
Väl ålåge det Föreståndaren, att besvara från embetsverken aflatna remisser, äfvensom förfrågningar af enskilde näringsidkare; men då stadgarne medgåfve Föreståndaren att antingen sjelf besvara eller till vederbörande lärare öfverlemna sådana förfrågningar och då det sednare förfarandet i de liesia fall desto heldre måste iakttagas, som det skulle innefatta alltför öfverdrifna anspråk på en person, att ega specialkännedom i alla tekniska ämnen, kunde denna omständighet icke utgöra hinder för tillämpningen af den vigtiga grundsatsen, att föreståndarebefattningen borde innehafvas af någon bland Institutets lärare. Då härtill komme, att för denna befattning intill 1856 —1858 års riksdsg var anslaget ett arfvode af endast 2,500 R:dr, syntes den för samma befattning beviljade aflöning af 6,000 R:dr utgöra en alltför betydlig godtgörelse för dermed förenade åligganden, såvida icke dessa äfven innefattade skyldighet att i undervisningen deltaga Vidare hade Rikets Ständer anfört, hurusom af såväl de uti stadgarne intagna lärokursers omfång och beskaffenhet, som äfven den omständigheten, att Stals-Ulskottels Utlåtande M 99. 79 Rikets Ständer förut åt Institutets Professorer och Adjunkter anslagit enahanda aflöningsförmåner, som bestämdes för motsvarande befattningar vid rikets Universiteter tydligen Irarnstode, att innehafvarne af dessa lärareplatser, så framt Institutet skulle motsvara anspråken på ett högre tekniskt läroverk, hvartill det vore afsedt, måste ega en grundlig och omfattande vetenskaplig bildning, hvadan ock iärarne borde hafva den sjelfständiga ställning och af reglementariska stadganden ej alltför mycket inskränkta verksamhet, som den vetenskapliga undervisningen påkallade.
Men just detta tvånget att rådfråga ger en oundviklig anledning till listutdelning, och om opinionen icke bestämdt riktas emot allt det som dervid i ett ytterst talrikt Stånd kan förefalla, om nödvändigheten ursäktsr en del deraf, så är vägen öppnad för intriger af alla slag. Dessutom huruvida en person genom sitt förra lefnadssätt varit Den 11 April r. m. i tillfälle att lära känna många andra, det kan man med tämlig säkerhet af andra få veta; huruvida han har begagnat dessa tillfällen, huruvida han verkligen känner sitt Folk, derom upplyses man sällan af annat än personlig bekantskapPå samma sätt, huruvida en af allmänheten utmärkt man har en Riksdagsopinion, till och med hvilkendera han har, kan möjligen efterfrågas, kan upplysas till en del af de förra Riksdagarnas Frotocollerj men huruvida han hör, eller ej, till den häftigt villoande Classen, som tror sig fylla sitt kall, då, de genom uteslutande af alla med dem olika tänkande söka bana vägen för sin åsigt att ensam blifva hörd: denna egenskap hos den till val påtänkta bör ovilkorligen bedömmas efter personlig bekantskap, eller skall domen falla au hazard. Om detta medgifves, föijer äfven, att vid stadgandet af former för ett Electors val, är det åtminstone lika principstridigt, att sätta Riksdagsmännernes pluralitet i tvång att icke blott Begagna andras omdöme utan att till största delen bestämdt se med andras ögon, och det i frågor der hvar och en bör se sjelf __ detta säger jag är åtminstone lika principstridigt, som det man klandrar icke utan synbart skäl, då man yrkar hvar Ledamots oinskränkta rätt att välja på alla sina stånds kamrater. Att genom Lagformer inskränka rättigheter, bör undvikas så mycket möjligt är, men ännu värre är, om lagformerna ålägga någon Den 11 April c, m, pligter, som hsn synbarligen är ur stånd, att kunna uppfylla. Jag tvekar derföre ej vid valet hvilken af dessa två principer som skall åtlydas, att ju frångå den oinskränkta valfriheten, för erhållandet af ett i det större afseendet mindre felaktigt valsätt. Det är sannt visserligen, att allt hvad som häri kan vinnas är blott sannolikhet.
Jag ämnar således icke begära votering i denna punkt, för att åter få se mig tillböra en Minoritet, sorn det blifvit min lott att tillhöra, alltsedan Statsregleringen börjat; men jag kan icke tillbakahålla min förundran, att böra en Konungens Minister försvara ett Utskotts förslag, som innehåller tillökning i anslag utöfver hvad lian sjelf framställt såsom erforderligt. Herr Rosenbladj Bernhard: Sältet, huru StatsUtskottet kommit till ifrågavarande anslagssumma för TullVerket, visar sig bäst uti Inkomst-Betänkandet, hvarest TullVerkets Stat blifvit afskrifven med 45o,ooo R:dr årligen, såsom ett ungefärligt medeltal af livad den under sex år eller från 1821 till 1828 utgjort. För min del anser jag det så vida likgiltigt, till hvad belopp denna summa uppföres, som det blott är förslagsvis, och jag är öfvertygad, att tull-inkomsterna skola gifva stora öfverskott, om det nu Den 28 September e. m. 81 nu gällande systemet, såsom jag hoppas, kommer att fortfara; så att om netto-inkomsten af tullmedlen äfven beräknades till 1,800,000 R:dr, denna summa skall gå fullt ut, om man fortfar att nedsätta tullafgifterna och frigifva importen; men då summan är uppsatt till ledning för Tullstyrelsen, och det är angeläget att, såsom Herr Munck af Rosensköld så förtjenstfullt yttrat, Tulltjenstemännen väl aflönas, och till vinnande af detta ändamål snarare tillskott än minskning i anslagssumman erfordras, tillstyrker jag, att Utskottets Utlåtande i denna punkt måtte bifallas. Herr Hjerta: Denna diskussion har ännu mera öfvertygat mig om Tullbeskattningens olämplighet. Om man jemfördenmed kostnaden för uppbörden, finner man denna sednare vara i högsta måtto oformlig så väl som hela anstalten. Alla öfriga upp>- börders förvaltningsoch indrifningskostnader gå endast till 3 procent, men denna uppbörd kostar 25 procent eller 4°o,ooo R:dr, för alt erhålla en eländig inkomst af 1,800,000.
De hufvudsaklige anmärkningarne beträffa således endast det sätt och de vilkor för utgifvandet af Låne-anslagen, hvilka Utskotten föreslagit, och vid framställningen af hvad som blifvit eriridradt, tillika med hvad Utskotten funnit sie hö O ra i anledning deraf yttra, hafva Utskotten trott sig böra följa samina ordning uti uppställningen, som blifvit vid affattaridet af Utskottens förra Betänkande iakttagen, genom de deruti omfattade, lill vissa puncler fördelade, förslagen. I anseende till deri första af dessa puricter har sålunda särskildt inom hvart oah ett af Riks-Stånderi blifvit yrkadt, att den inskränkning för lånebeloppens utgifvande, som deruti blifvit föreslagen att stadgas, så att Lånesumrrian endast till eri hälft, hvardera året komme att utgå, ej måtte blifva gällande för det sorn till hjelp för Staden Borås bevdjadés, utan att hela snrriman måtte blifva genast för denna Stads Innevånare, hvilka deraf vore i största behof, tillgänglig. 4:de Sami. 5 Baud. 32o Ätats -Utskottet* Betänk s n den.