Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
och i den omständigheten, att Ståndens talmän tillsättas af Konungen; meri jag tror, att man lätt skall finna, det den tid innan kort kommer att inträffa, då detta förhållande skall blifva mera besvärligt föl1 Regeringen, än för någon annan. Eller hvilket skådespel erbjudet' val ett samhällsskick , under hvilket tvänne Stånds talmän oupphörligt slå i st l id med de öfriga Ståndens inom samma representation, i fråga om grundlagens tolkning? Det synes svårt att fatta huru någon inför det sunda förnuftet och med kärlek till rättvisa kunde önska något annat, än att ett så vådligt förhållande måtte upphöra, Olika meningar måste alltid finnas inom rådslående församlingar; men fortsättningen af ett förhållande, i hvilket den ena hälften af lagstiftande makten, som hufvudsakligen omsluter embetsmannahielarkiert ocii hofvet, befinner sig i en tilltagande spänning emot den andra hälften, som egentligen representerar de skattdragande classerna, är så vådlig, att jag befarar, att den, långt ifrån att conservera, endast kommer alt fortskynda en upplösning. Frih. Boye bar ordat om partisinnet vid 1738 års riksdag, om rnångväldet som skulle införas m. ffl. Delta bevisar blott att talaren förblandat olika begrepp, ty nämnda mångvälde, eller rättare, fåvälde, härledde sig ifrån bestämmelser, hvilka nu icke äro i fråga att införa, och hvarigenom en del af sjelfva förvaltningen kastades i representationens händer, FÖi' öfrigt saknar det icke sin märkvärdighet, att detta yttrande redan blifvit vederlagdt af en talare, sorn annars är af enahanda åsigt med Friherren. Gr. Horn bar nemi, yttrat, att lian icke fruktar att republikanska principer skola vinilä framgång i Sverige: jag tycker då att desse värde ledamöter, Frih, Boye och Gr. Horn, kunde taga hvarandra i hand och tranquilisera hvarandra; ty då den ene icke hyser denna farhåga, så bör han lätt kunna Undanrödja den hos den andra. Frågan om mångvälde inom en representation mäste Väl hänföra sig till begreppen olli de functioner, som representationen utöfvar.
I anledning häraf och då lärarens mera betryggade ställning alltid utöfvade ett synnerligen välgörande inflytande på hans lärareverksamhet, har motionären, särskildt framhållande musikens vigt såsom undervisningsämne, föreslagit, att lärare i musik och sång vid elementarläroverken måtto erhålla lika rätt till pension som andra med dem jemförlige lärare. Då Utskottet icke kunnat finna någon giltig grund för motionärens förslag att, under det do vid elementarläroverken anställda lärare i gymnastik och teckning fortfarande skulle vara från rätt till pension uteslutne, en sådan rätt dock borde lärare i musik tilläggas, får Utskottet, som anser frågan om pensionsrätt å de öfningslärarne tillagda arfvoden höra i ett sammanhang pröfvas, hos Rikets Stäm der hemställa, att ifrågavarande motion måtte lemnäs utan afseende. 55:o.
Då jag yttrar detta, får jag tillkännagifva, det min afsigt och tanke ingalunda är att kunna öfvertyga någon annan om riktigheten af den mening jag hyllar. Jag kommer ej ihåg, huruvida jag var på detta rum närv:de, då tull på jordbruksalster borttogs. Merändels har jag alltid varit frånvarande, när tulltaxan förekommit; och jag ber derföre, att nu i korthet få redogöra för skälen til! mitt blifvande votum. Jag erkänner, i likhet med mina antagonister, att några öres tull på ett lisp. hvete eller råg är alltför obetydlig, för att 540 Den 27 Maj e. ra. sägas innebära ett skydd. Det förefaller mig likväl besynnerligt, att detta land skulle vara det första, som i detta afseende gjorde ett afsteg från hvad som eger rum i andra länder. Man har visserligen sagt, att i de länder, der tullar finnas, dessa vore finanstullar; men, då i de flesta af dessa iänder ej någon import eger rum, blifva ju tullarne der ej någon inkomstkälla, utan ett skydd. Så liten man än må nu sätta denna tull, blir den dock alltid en tillfredsställelse för den allmänna opinionen. Då tullen borttogs 1856, var detta, enligt min åsigt, en följd af den öfverraskning, hvari vi befunno oss efter de fördelaktiga förhållanden, som en stor fraktförtjenst och åtskilliga andra omständigheter förorsakat. Jag anser att det var på denna grund, som man icke så noga beräknade följderna af det steg man tog. Jag inskränker mig emellertid nu till att säga, att den opinion, som jag för närvide anser vara rådande hos jordegarne, vore denna opinion ock blott en inbillning eller blott för tillfället gällande, och hvilken opinion äfven i denna fråga delats af Bonde-St:t, bestämt mig för att förena mig i hvad pluraliteten af Svenska jordbrukarne komma att rösta. Jag anser, att detta så mycket hellre bör ske, som detta votum omöjligen kan föranleda till någon skada. Man har uppgifvit, såsom en grundsats för tullfrihet, att man icke bör fördyra lifsmedlen för den arbetande klassen, såsom den öfvervägande delen af Svenska befolkningen.
Då nu ånyo föredrogs Lagutskott Den 2r Maji» tets, den 28 sistlidne April afgifne, samt den j6 dennes på bordet lagde Utlåtande , i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 5 sistlidne Martil meddelte Betänkande i frågan, att de publiqne Auuoriieter, sorn å Kongl. Maj.ts och Kronans vägnar afsluta Contracter eller Afhandlingar med Enskifte, ej må äga, att vid tvist om uppfyllande och tolkning deraf, sjelfve deröfver dömma 3 blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln gilladt. Ut supra. S. D. I anledning af gjorde anmärkningar, återremitterades till Allmänna Besvärs^ Och OeconomiasUtskottet bernälte Utskotts den 23 sistledne April afgifne, samt den 16 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckte Motioner om en friare handel med Svenska Skogsproductar. Höglöflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ett qvart till 3 eftermiddagen* In fidem Protocolli D, J. Lagerheim* Iö® Den 21 Maji. Torsdagen den 21 Maji. Plenum kl. half till 5 e* nt. Grefve Lewenhaupt, Gustaf s tog, såsom äldste närvarande Grefve* klubban. Justerades PleniProtocollerne för den 25 och ^7 sistledne April föroch eftermiddagen. Herr Blomstedt ^ Hans ^ anförde skrifteligen: \ Vid det Plenum, hvars Profocoll nu juste: ras, gjordes en mängd mer och mindre vidlyftiga anföranden, skrifteliga och mundteliga. Jag ansåg derföre olämpligt upptaga Ridderskåpets och Adelns tid med ett yttrande reservationsvis i en fråga, som äf OeconomiteUtskottet kungjordes vara definitivt afgjord genom trenne Stånds pluralitet, nemligen frågan: om inskränkning eller tipphäfvande af Dykeriets vidsträckta Bergning*-monopolium.
Att vid hvarje årsräkenskap foga dylikt transsumt, torde ej vara nödvändigt. Kammar-rätten har tillförene i fall af enahanda beskaffenhet ansett, att hyres-kentrak - — 381 — tet i sin helhet, eller utdrag deraf angående tiden för kontraktets bestånd och afgäldens belopp, vore ovilkorligen behöfligt endast vid första redovisning för inkomst af hyra enligt nytt kontrakt, hvarefter i följande räkenskaper det endast erfordrades, att vid hyresinkomstens påförande hänvisa till den äldre räkenskap, vid hvilken kontraktet eller utdrag deraf bilagts. I detta hänseende har Civil-räkenskaps-kontoret blifvit af Kammar-rätten erinradt, att uppmärksamma räkenskaperna för fonder, till hvilka hyresinkomst inflyter. Det vid ärendets handläggning hos Kammar-rätten förda protokoll, upptagande dervid framställda skiljaktiga meningar, varder i underdånighet bifogadt. Kammar-rätten framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj;ts underdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare, CARL, ii. MÖRNER. C. E. ÅLANDER. A. WILH. EDMAN. L. KINMANSON, Referent. C. PRINTZENSKÖLD. C. O. V. BURÉN. C. W. ZETTERSTRÖM. Stockholm den 15 Januari 1861. P. A. Martin. Utdrag af Kongl. Maj-.ts och. Rikets Kammar-rätts protokoll, hållet i Stockholm den 15 Januari 1861. S. d. föredrogs Kongl. Maj:ts nådiga remiss af den 1 nästlidne December å de af Rikets Ständers Revisorer, uti deras den 15 Oktober 1860 afgifna berättelse, särskildt gjorda och i sex paragrafer upptagna anmärkningar vid Konsistoriernas och Elementarläroverkens jemte andra förvaltande myndigheters räkenskaper för år 1858.
Men lärom ost också ihågkomma, akt denna narionalarmering egemligen bjork är paräknad att under werkeligt krig begagnas, och ark lqledes desia närande armar stör, sta delen af fredstider böra fortfara i sina nyttiga yrken. Däremot lärer ingen kunna neka att manga ,ikola träffas i den belägenhet, att de tillskynda staten och det allmänna wida större nytta under fortfarande i det yrke hwarlill de rigtade genom npfostran och böjelse bstfwit dnglige, dä de derjemte upfyka Statens fordran art bidraga till desi förswar genom framställande af annan , som af frivillig öfwcrenskommelse rkladl sig den förres häruti åliggande skyldighet. B.höfde jag blott rädfräga min böjelse huru jag önskade allmänna rösten skulle förklara de häruti upkomma skiljaktrge meningar, och huru begrep - Dcn 15 Masi. greppet om heder borde afkunna domslutet, sä skulle det lyda sa här: Ingen ckan un ga „atl sjelf strida för friheten och personligen „förswara fosterbygden, sa framt han rist deltagande i natiouaisörstvaret icke befinneS oduglig el, ,ler owärdig." Delta omdöme enligt med iniir tänsta, är dek säkerligen vekla med wilkoret för samhällens första inrättning; men med en stigande upsySnrng, ett allmännare nrbredk wewnffupligt ljus och dermed utfästande ustvidgade handelsrörelser, näringar och konster, har den i forntiden radande jemnlikhet blifwit sa förändrad, att de lagar sam wörö lämpelige för wara äldsta förfäder icke ärs förenlige med sednare tiders behof. Utan att rubba dcn lagprincip ark asta böra sa anmanda sina krafter efter egen wilja, sä wida de härigenom icke förnärma någon annans rättighet, anser jag ej allmänna lagen kunna förefkrifwa sadane werk, »ingar, som jag trott heders lagarne snarare böra bereda»
Den värde talaren har i anseende till den förmodade återstående korta tiden af riksdagen äfven motsatt sig återremiss af betänk. Jag tager mig likväl friheten erinra, att den såsom oskyldig ansedde tind. skrifveisen slutar med en anhållan, att K. M. täcktes till nu församlade R. St. aflåta propos., i händelse Han icke skulle gilla, något af de föreslagna alternaliverne. Den förutsätter således möjligheten af omgången utaf en underd. skrifvelse från R. St. och en K. propos. i anledn. deraf, samt slutligen ett R. St:s beslut i händelse af en sådan propos. Då vi emellertid nu här hört upgifvas, att K. M. lärer tagit frågan under pröfning, skulle den af den värde talaren förordade åtgärden snarare föranleda tidsutdrägt ån ett påskyndande af slut i saken, hvarföre jag förnyar min anhållan om återremiss. Hr Fåhraeus: En föreg:de talare har ansett betänkligt alt föreslå en åtgärd, hvarigenom de unionella förhållanderne skulle ensidigt behandlas, och jag får i anledn. deraf förklara, att, då jag tillstyrkte bifall till Utsk:s förslag, jag förutsatte, att K. M., enär frågan angår dessa unionella förhållanden, skulle uti Svenskt och Norrskt Statsråd, efter det Norrska regeringen blifvit i ämnet hörd, företaga och afgöra detsamma. Della vore då icke ett ensidigt behandlingssätt utan fullkomligt öfverensstämmande med den behandling, som 1825 års författning rönt. Derjemte får jag lemna den uplysning, att om uphörandet af half tull å socker, som föres från det ena till det andra af de förenade rikena, förslag redan blifvit väckt inom den komité, som, beslående af Svenska och Norrska män, haft till föremål att granska och ordna handels och sjöfarts-förhållanderne emellan de båda rikena. Jag förnyar på dessa skäl min anhållan om bifall till betänk. Frih. Stjernstedt, Au g. Wilh. Jag har begärt ordet i anledn. af Gr. Mörners yttrade farbågor för följderna deraf att R. o. Ad. bifaller Utsk:s betänk.
Svnnerligast i afseende å yngre personer, hvilka arbetade i fabrikerne. vore det Statens ovilkorliga pligt att tillse det bemälde personers fysiska och moraliska krafter icke blefvo undertryckta, och om Statens förmynderskap öfver individerna i något fall påkallades, så vore det just uti förevarande, särdeles som de ringa arbetslönerna och orimligt höga priserna på lifvets oafvisliga förnödenheter i betydlig grad försvårade arbetarnes ställning. Val måste medgifvas att bland landets fabriksidkare många funnos, som ömmade för sina arbetares svåra belägenhet och nödgades vidkännas betydliga utgifter för vården om fattiga arbetare; men den fabriksidkare, som tillstadde förkortning i arbetstiden, skulle alltid drabbas med förlust, emedan han icke kunde täfla med en sådan fabriksidkare, som ej fann sig föranlåten att medgifva en dylik förkortning. Endast derigenom att Staten bestämde en lika arbetstid för alla fabriker, vore det möjligt alt bereda arbetarne en lindring, och utgifterne för fattiga arbetare skulle betydligt minskas, derest arbetarnes helsa och krafter icke genom öfveransträngning och deraf föranledd nöd i förtid medtogos. På grund häraf har motionären föreslagit, att arbetstiden å alla fabriker i landet måtte bestämmas till högst 12 timmar om dagen för fullvuxna personer öfver 16 år och 8 timmar dagligen för personer under denna ålder; att så kalladt öfver - Ekonomi-Utskottets Betänkande M 103. 5 arbete icke under någon förevändning af de sednare finge verkställas; att öfverträdelse af dessa stadganden mätte beläggas med vite af 25 R:dr riksmynt för hvarje person, som utöfver den bestämda tiden användes till arbete å fabrik; att en hvar skulle ega åtala berörde öfverträdelser, samt att de derför föreslagna vitesböter måtte blifva åklagarens ensak.
Den ene som den andre får ju dessutom betaldt för sitt arbete. Någon afundsjuka torde således icke förefinnas, och då dessutom ingenting hindrar hvilken läkare som helst att blifva eller vara homöopath, så vet jag sannerl. icke hvad man vidare kan begära. Jo, säger man, vi begära understöd, för att vidare utveckla vår lära. Men har homöopathien verkligen i andra länder gjort så stora framsteg, som motionären påstår, och är dess sanning så tydligt, ådagalagd, så lärer den nog bana sig väg hos oss utan statsanslag. Motionären har nu begärt antingen 30,000 rdr till inrättande af ett homöopathiskt sjukhus, eller åtminstone 1 0,000 för en homöopathisk poliklinik. Men dett a är antingen för litet eller för mycket; ty de 30,000 skulle föga förslå till ett sjukhus, isynnerhet för en lära så kolossalt kringgripande som denna; och för polikliniken åter behöfves endast attendance af en eller annan läkare och ett rum till partienters mottagning, samt slutligen medikamenter; men dessa sednare blifva så billiga, säger motionären, att de icke komma att upgå till Vio af hvad andra skolors kosta. Jag kan således icke inse, hvartill de 10,000 rdr skulle användas. Jag afstyrker således helt och hållet motionen, och anhåller, att dessa mina anma måtte få åtfölja densamma till StatsUtsk:t, dit jag äfven torde få, till ytterligare belysning af ämnet, öfverlemna eu af mig för några år sedan ut gifven bok, med titel »Homöopather och Gymnaster». Grefve v. Rosen, Adolf Eugéne:
ta, frän eu Slärrd, följer, alt nägot flätande icke erfordras of.er de an -U »■> '>» Ridderslape. och Ade o , desse d b b t fran»_ l a t’ hrtdtagen i Lagen borde i §§ indelas och ordet bev,shgen 7 § liv tas från den plats, det nu innehar, till ett annat ställe i $.n, cell som någon förändring af gällande Ansvarighets-Lagen i dessa de ar cke blifvit af motionären uttrycki,gen påyrkad eller af Ut kolUet J°>es,a^ lärer enär Borgareoch Bonde-Stånden härutinnan anlag,t fotslaget, sam iitaisÄ tägxifsszsz ä r ä släde serskild a förslag till Ansvar, ghets-Lag nu kan kcmmia *o ; da del § af An^ri8hneiledLa£- SWÄ SÄ «b ■*»* $SM »« ** «* öfverträdelser varder stadgadt. „ , »ilIstvrkan Då Utskottet följaktligen ej kan i denna del från rada 8 It tHIStyrnan Sj,**$«•'' t**™ *“ ^ Stockholm den 4 Mars 1Ö4d. j.ag-uiSKOItcls BetänkandelY.o Sr. Hes ervation er: £/*■*»* VHlt ,l,samma stä i s[rid mcd fö,esiäe„da UilättJe ’ Sä Uti.Jd" %ZT^i °oh He'T D°clor Bexe“ l,af,a 'emväl c"‘“l N:o 87. Ånk. till Exp.-Vtsk. den 4 Mars kl. 1 e. m. Be%%%LrJ‘MnS °f VdCk‘a m°“°nSr “"^'Konkurs. Till Lag-Utskottets behandling och utlåtande hafva blifvit öfverlem nade de\s ett hos Jdoglofl.
M. lifligt oroar sig öfver hvarje uppskof, emedan härvarande motståndare till det åbane * bragta förslaget, som ställer i utsigt Sveriges väpnade upptrl-dande för norra och mellersta Slesvigs skull, under tiden lemou tillfälle att motarbeta det samma. Är saken en gång anknntea mellan regeringarna, blir naturligtvis faran i detta afseende mindre Den förtidiga korrespondensen till norska Rigstidenden lur också åstadkommit stor förtret. Måhända har E. Exc. icke sett Nya Dagligt Allehanda ffr den 13 dennes? I de få rader, hvarmed det beledsagar korr * / spondensen till Rigstidenden, uttalas summariskt alla de anmärkningar, motpartiet här tror sig kunna framställa angående förslagets formella upptagande. Meddelas förslaget af H. Esc. Monrad till H. Exc. De Geer, så förfalla alla invändningarna, och är det så till vida icke illa, att de blifvit på förhand uttalade. För förslagets framgång här i Sverige är det verkligen i hög grad nyttigt, att det framstår såsom danskt, såsom det ju ock i sina grunddrag blef uppgjordt i Köpenhamn under mitt första uppehåll der. När Konungen efter min hemkomst senast från Köpenhamn underrättade grefve Manderström, i likhet med Exc. De Geer, om hela saken, så var den förra mycket belåten och uttalade i starkt betonade ordalag sitt fullkomliga gillande af det sätt, hvarpå H. M. gått till väga. Men några dagar derefter, sedan korrespondensen i Rigstidenden blifvit synlig, var grefve Manderström af en alldeles motsatt åsigt. Konungen anser sig kunna antaga, att H. Exc. De Geer, som ändå mera moraliskt än formelt är det svenska statsrådets hufvud-man, är i botten skandinaviskt sinnad. Åtminstone har frih. De Geer hittills uttalat sig gynsamt för förslaget och framkastat planen, att så snart det kan ske för konferensens skull, medlemmar af svenska, norska och danska statsråden jemte förtroendemän från alla tre rikena borde sammanträda for att i detalj utarbeta förslaget, hvilket samtidigt skulle offentliggöras för att vinna insteg i den offentliga meningen. För egen del tror jag mig kunna säga. att om H. Exc.
Skrifvelse, IV;o i3o. 605 4:o Landsstaten. a) För tillvägabringande af en ny lönereglering för landsstats-persona ’en, i enlighet med uppgifne grunder, liar E. K. M. i nåder äskat en anslags-tillökning å sjette hufvudtiteln af 99,916 r:dr 32 sk. och å allmänna indragningsstaten af 66,277 r:dr 16 sk., emot det att sjunde hufvudtitelns anslag till remisslage, uppbördsoch observations-procenter samt mantalsskrifnings-provisioner kunde minskas med 20,000 rxlr; hvarjemte E. El. IVl. dels ansett ett belopp af omkring 306 r:dr böra å Riksstaten uppföras såsom ersättning för den minskning i de å stat nu uppförda tillgångar för Lands-staten, hvilken uppkommit genom förmedling af den på Landskamererare-lönen i Skaraborgs län indelta spanmålsränla för Lehrdala tullmjölqvarn, dels, för den händelse att den föreslagna allmänna löneregleringen icke skulle i afseende å Länsmännen och Waktbetjente vid lundhöfdinge-embetena bifallas, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, i allt fail, antalet af länsmän beböfde ökas med sex i Westerbottens och en i Södermanlands län, samt en ytterligare vaktbetjent antagas vid hvarje landsliöfdiuge-embete, der blott en sådan nu finnes; äfvensom att länsmannen i Frökinds härad, samt de med boställen försedda länsmännen i Upsala län af E. K. M. i nåder pröfvats berättigade till erhållande af lönefyllnad till 200 r:dr, den förre med 10 r:dr oell de sednare med tillsammans 543 rxlr 46 sk. 10 r:st.
— 2:o genom ränta och kapitalafbetalning å Bankens inne hafvande, ä utländskt mynt ställda, obligationer . 12,993: 16. — 3:o genom uppköpta vexlar 619,221: il. — till 827,495: 20. - men minskades: l:o genom försäljning af vexlar . 74,069: 43. — 2:o » stämpel och porto 1,083: 7. — 3:o » indragning af silfver . 201,857: 41. — qjq. 43 så att behållningen vid 1852 års början uppgick till . 550,484: 25. — under sistberörde år ökad: a) genom ränta å innestående medel 8,686: b) » ränta och kapitalafbetalning å obligationer 16,753: 16. — c) » uppköp af vexlar ... i 487,059: 23. — till 1,062,983: 16. - och minskad: a) genom försäljning af vexlar . 263,884: 36. — b) • stämpel och porto . 857: 14. — 9g^ 2 _ hvadan densamma vid detta års ingång utgjorde . 798,241: 14. — Till och med den 26 nästlidne Oktober äro vexlar köpte till belopp af 1,780,454: 31. — hvarförutan i ränta och kapital-afbetalning å Obligationer influtit 6,043: 16. S:r Silfver R:dr 2,584,739: 13. - Så att efter afdrag härifrån af: l:o beloppet af inkommet Silfver 1,543,369: 12. — 2:o d:o af protesterade vexlar 9,283: 16. — j .,8 _ Bankens räkenskaper sistberörde dag den 26 Oktober utvisade en behållning af . Silfver-R:dr 1,032,086: 33. — hvilken sålunda redovisades:
Föredrogs å pyo Allmänna Besvärsoch OeconomiseUtskottets den 24. sistiedne Februarii afgifna, samt den 17. och 19. dennes på bordet lagda Betänkande öfver föreslagna än* dringar uti Författningarne rörande HusbehofsBrännvinsbrännipgen pep dermed gemenskap ägande ämnen Herr Hummelhjelm uppläste följande4 Sedan ep bättre methode att af Potatoes tillverka Bränvin, nu mera blifyit känd och med så mycken fördel åtminstone i Rikets Sö? dra Provincer practicerad, anser jag, för min ringa del, visst icke båtande, 0111 ej snarare sorn ett våld emot Jordbrqket och dess Idkare, att uti samma handtering göra någon vidare inskränkning, än nu gällande Författningar redan föreskrifva. Med liten erfarenhet härutinnan visar det sig, att i stället för befarad Sädesbrist, som genom en så beskaffad Brännvinsbrännings friare utöfning skulle uppkomma, är det just motsatsen, eller ymnigare förråd af oförvandlad säd, som Jordbruket med minsta möjeliga tvång, uti deuna detsamma egenteligen tillhörande Näring , nödvändigt skulle prestera. På en, jemförelsevis emot hvad sädén fordrar, ganska inskränkt areal kan, i mohn afen LandtEgendoms storlek och derefter inrättad Bräq* Den 24 Martii, e. m. 413 vinshandfering, lätteligen erhållas det qvan. tum Potatoes, som erfordras, för att endast derutaf, under de åtta månader af året * hvilka dertill äro tjenligast, fortsätta Brännvinsbränning, utan annan tillsats af Säd * än en sjettedels tunna Malt till hvarje tunna Potatoes och hvaraf behållningen med säkerhet blifver en och en fjerdedels kanna Brännvin af hvarje Lispund Malt, samt 8 kannor af hvarje tunna Potatoes. Någon minskning af säden inträffar