Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
49 lindor åberopande af Ijtskollets i fråga om vestra stambanans ledning norr eller söder om Målaren redan afgilna yttrande, angående nödvändigheten af en jernvägs-förbiudelse mellan hufvudsladen oell de söder om densamma belägna provinser, och då Utskottet, vid förordandet af denna jernvägs-förbindelses eller den öatra atoni!) ann na af Kongl. Majit föreslagna sträckning, inrutsatt, att densamma skulle slä i samband med en genom Östergötland och Smaland gående dylik bana. far Utskottet förklara, alt Utskottet anser Rikets Ständer böra godkänna och antaga Kongl. Maj:ts nådiga förslag, rörande den östra stambanan, och dess förbindande med ej mindre den södra banan än staden Jönköping, dock utan alt bestämma den punkt, hvarest den förra bör förena sig med den sednare stambanan eller de orter söder om Göta kanal och Linköping, genom hvilka den bana, derom nu är fråga, bör ledas, helst fullständiga kostnadsförslag öfver denna del af hauan ännu icke blifvit upprättade och det torde på ytterligare Inkala och statistiska undersökningar fa ankomma, huruvida icke densamma, för ali medföra ökadt gagn och föranleda lifligare rörelse för Smålands mest odlade och befolkade, fastän i sina kommunikalinns-förhallauden hittills mindre gynnade trakter, bör, sa vidt. utan banans betydliga förlängning sig göra låter, närma sig och genomgå dessa trakter. Med hänsigt till den sannolika traiikeu på nu ifrågavarande jernbana och den inverkan densamma framgent kommer att ega ej blott pä rörelsen och ekonomiska tillståndet inom landet, utan äfven på rikets försvar vid inträffande krig, tror sig Utskottet endast behöfva erinra om den redan befintliga ansenliga folkmängden och rikedomen på produkter inom delandskaper, denna bana skall genomgå, samt den utveckling i mångfaldiga riktningar både till lands och sjös, som landels kommunikations-väscnde genom densamma erhåller.
Jemte det jag anser, att caffe, vare sig brändt eller obrändl, äfvensom caffesurrogater må beläggas med samma tull, hemställer jag, om icke denna tull kunde bestämmas till 4 sk. Hr Gr. o. Land t m. yttrade, att i anledn. af detta Hr Rosenblads yrkande, hvilket också innefattade orsaken hvarföre Hr Landtm, föreslagit att brändt eller malet caffe skulle blifva föremål för serskild pröfning, R. o. Ad. torde finna, att nu endast Vrseltullen å brändt eller malet caffe borde bestämmas, med förbehåll att rubriken må kunna ändras, derest R. o. Ad. ej funne skäl att i afseende på artikeln caffesurrogat bifalla Utsk:s förslag. R. o. Ad. hördes häruti instämma. Frih. Palmstjerna: Jag kan icke finna, att FIr Rosenblads anförde skäl till erhållande af ändring i 1845 års tulltaxa, äro af den betydenhet, att Ståndet bör ändra densamma. Når Ståndet i de flesta fall bibehållit 1845 års taxa, och någon olägenhet af den för cafferurrogat bestämde tull icke är att befara, tillstyrker jag bibehållande af den nu gällande (ullen eller 6 sk. % å caffesurrogat och å alla till caffe användbara vexler. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få instämma med Frih. Palmstjerna deri, ali, dä på caffe blifvit bibehållen den i 1845 års taxa bestämde tull, man äfven måtte vidblifva samma tulltaxas stadganden rör:de nu ifrågavande artikel. Hr Gr. o. Landtm, hemställde nu om R. o. Ad. bi folie att, jemlikt Utsk:s förslag, införseltullen ä brändt eller malet caffe nedsättes till 4 sk. pr &, men denna propos. besvarades med starka nej, blandade med ja, i anledn. hvaraf Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge ifrågavande införseltull böra likasom i 1845 års tulltaxa bestämmas till ö sk. pr U.
Vidare är emot det föreslagna stadgandet att anmärka, att det strider emot all rättsgrund, om en påbjuden afgift skulle drabba 2:ne personer, som i öfrigt äro i alldeles lika förhållanden, olika derföre, att den enes åtkomstbref äro, man efter man, skrifna på ett papper och den andres på 2:ne eller flere, samt att det icke innehåller föreskrift, efter hvilkendera köjjfekillingen stämplade pappersafgiften skall beräknas, i händelse högre sådan är i öfverlåtelsen bestämd än i första köpet. På dessa skäl har jag icke kunnat deltaga uti Utskottets beslut, utan anser nuvarande stadgandet böra framgent bibehållas.» I denna reservation bar instämt Herr J. G. Brodin, som äfven ansett de uti 4 §. äf nu gällande karta-sigillata-förordning gifne föreskrifter om kartering af fastebref och de i deras ställe företeende bevis eller protokolls-utdrag hafva bort bibehållas. 2:o af Herr Doktor Sandberg: »För min del kan jag icke godkänna den behandling, som vederfarits motionerna om lindring i den dryga afträdes-afgiften vid köp af rusthålls-bemman. Då all annan fast egendom betalar en per mille uti krigsmanshus-afgift, äro köp af rusthåll belagde med en tiodubbelt större afgift eller en procent af köpe-summan, hvilken nu utgår i stämpladt papper. Denna tiodubbla afgift utgår till Amiralitets-krigsmans-kassan från Råtsmans-rotehålls-bemman i Södra Möre af Kalmar län hvarje gång en sådan hemmansdel genom köp öfvergär till en annan egare. Och sådant sker ganska ofta. Ty ju mindre välståndet är ibland allmogen, desto oftare ombytas äboer på de små jordbitarne. Den skuldsatte nödgas sälja och bosättnings-behofvet föranleder en annan att köpa, på det sätt att köparen ikläder sig skol - 12 Bevillnings-Utskotleta Betänkande, N:o i 0. derna och gifver säljaren några hundra R:dr derutöfver. Snart är köparen åter tvungen att sälja på enahanda vilkor, och så går det till för den ene efter den andra.
1 betraktande häraf, och då till Justitieråds-embetets bestridande vikarie ej lagligen kunde förordnas, samt det följaktligen för arbetets inom Högsta Domstolen jemna gång, och på det att dess öfriga iedamöters i allt läll särdeles trägna och ansträngande göromål 14 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse, IS:o 31. icke måtte än ytterligare förökas, vore magtpåliggande, att, genom beredande af tillfälle för Justitierädet Gyllenhammar till afskedstagande, möjlighet vunnes till embetets återbesättande och uppehållande, har E. K. Maj-.t, enär Justitierädet Gyllenhammar uppnått en ålder af nära 61 lefnadsår och under mera än 40 år varit i Statens tjenst, samt all billighet syntes fordra, att under förenämnda förhållanden Gyllenhammar, som under en tid af 12 år bekläd t Juslitieråds-embete och, enligt hvad företedd tjenstförteckning utvisade, äfven under sin öfriga tjenstetid i allmänhet innehaft ansträngande befattningar, icke vid afskedstagande! komme, i afseende på pensionsrätt, i annan eller sämre ställning, än hvartill han efter endast några få ytterligare lefnadsår skulle varit ovilkorligen berättigad, uti högstberörda nådiga Proposition föreslagit, det Rikets Ständer ville medgifva, att Justitierädet Gyllenhammar mätte, från och med månaden näst efter den, uti hvilken afsked från Justitieråds-embetet kunde varda honom beviljadt, å allmänna indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension, motsvarande åttatio procent af hans nu innehafvande lön, eller till belopp af 6,400 R:dr R:mt. Rikets Ständer hafva tagit denna fråga i öfvervägande och dervid, med afseende å de i den nådiga Propositionen anförda förhållanden, pröfvat skäligt att till E. K. Maj:ts omförmälda framställning lemna bifall; hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 18 Februari 1863.
Äfven Heloin kände i denna stund en förunderlig längtan, han visste icke efter hvad, men den hviskade så klagande ur fiolens strängar, den häfde sig i fulla toner, den sträckte ut sina mäktiga vingar och framhviskade melodier som Heloin aldrig hört, och med klappande hjerta lyssnade han sjelf dertill, men så föll en känsla af ensamhet och öfvergifvenhet öfver honom; i hela vida verlden fans ju icke en enda menniska som förstod denna glödande längtan; ingen utom den trogna fiolen! Då sjönk dess stämma och det sista bäfvande accordet lät nästan som en återhållen snyftning. Heloin lutade hufvudet mot fönsterkarmen, ty han kände sig så sorgsen som om hjertat ville brista. Han hade icke märkt att en ung elegant herre stått under fönstret medan han spelat, han hörde icke heller att samme herre gaf sig i språk med mère Babette, som just kom hem, och då hon trädde in, hade Heloin så brådt med att dölja sina egna förgråtna ögon, att han icke märkte att äfven hennes ögon voro röda. Följande dag kom den främmande herrn tillbaka. Han sade att han ville taga Heloin med sig till främmande land, bekosta hans uppfostran, låta honom lära musik och gifva honom en bättre fiol. Heloins ansigte mulnade. Mère Babette gret och sade att den käre »monsieur» säkert för länge sedan vore både död och begrafven, att det vore tid att Heloin finge lära något yrke och att det onekligen passade honom mera att egna sig åt musiken än något handtverk. Handtverk och musik. Sammanställningen af dessa ord verkade afgörande på Heloin, och med sin fiol under armen lemnade han det hem som sett honom växa upp och på hvars tröskel mère Babette gråtande qvarstod. »Monsieur le vicomte» förde Heloin med sig till hotellet der han bodde, och då de gingo genom dess stora vestibul och uppför de breda marmortrapporna, klarnade Heloins anlete och han betraktade med beundran de stora urnorna, de praktfulla växterna och dessa inbjudande sammetsklädda möbler.
Ståndet; och 2:o af Rikdags-fullmägtigen F. von Zweigbergk, som, åberopande de anföranden, hvilka, i fråga om Landtbruks-Academiens indragning, vid sista Riksdag afgåfvos till Bonde-Ståndets protocoll för den 27 September 1840, (Band. 7, pag. 768 och följande) föreslagit Landtbruks-Academiens indragning, samt att dess fonder måtte, på sätt förut vore nämndt, till Riksgälds-Contoret ingå, för att användas till jordbrukets upphjelpande m. m.; i hvilket förslag Jan Pehrsson från Upsala och Petter Pehrsson från Jönköpings Län, f. d. vice Talmannen Pehr Ericsson och samtlige Riksdags-fullmägtige från Calmar Län m. fl. instämt. 16 Statssamt Allm. Besv.- och Eken.-Utskottens Utlåtande, N:o 30. Som Rikets Ständer vid 1840 års Riksdag till ett Landtbruks-InstiLul på Ulltuna kungsgård beviljat ett årligt anslag af 4,000 R:dr, sami någon förändring i detta anslag innevarande Riksdag vid regleringen af Riks-Statens 6:te Hufvud-Titel ej ifrågakommit, hvadan detsamma kommer ali fortfarande utgå, samt, beträdande Institutet vid Degeberg och Landlbruks-skolan vid Wäderbrunn, Rikets Ständer redan beslutat, att de dertill vid sista Riksdag beviljade anslag skola fortfara; så anse Utskotten, att frågan om indragning af nämnde Landtbruks-instituter och Landtbruks-skola icke kan till någon åtgärd föranleda. Det återstår således Utskotten att yttra sig öfver ofvanberörde tvänne motioner, så vidt de röra Landtbruks-Academien. Men innan Utskotten fullgöra ett sådant åliggande, hafva Utskotten ansett sig böra besvara några i sammanhang härmed förekommande frågor. Dessa äro: Huru har Academien uppkommit, och hvad är hennes ändamål? Hvilka medel till Academiens inrättning och underhållande hafva blifvit anvisade? och kan Academien anses vara en för Staten nyttig inrättning?
R:dr 2,088: såsom löneförhöjning, i likhet med den för Upsala universitet vid sistlidne riksdag beviljade, å 3oo R:dr, åt 10 professorer, utom de sex, hvilka förut åtnjuta sådan tillökning „ 3,000: till löneförhöjning åt fyra adjunkter oeh tre bibliotheks-ama nuenser 1,100: till aflöning för fyra nya professioner, nemligen två i historia med dess hjelp vetenskaper, en i pharmacologi och en i geologi 6,4oo: för inrättandet af en adjunktur i esthetiken och två nya medicinska fakulteten „ 1,900: — för Norbergska professionens återbringande i dess ursprungliga skick „ 1,000: — till uppmuntran och understöd åt akademi-docenter, som deraf göra sig förtjenta „ i,5oo: — Hans Kongl. Höghet Kronprinsen Akademi-kansleren, har, i anledning häraf, i afseende på de årliga anslagen, föreslagit: 1:0 att universiteten icke allenast må bibehållas vid dem förut beviljade 12,000 R:dr årligen, eller 6,000 R:dr för hvartdera universitetet, till deras materiel, utan ock anslaget ytterligare ökas med minst 2,000 R:dr, likaledes för hvartdera universitetet, att', efter behofvet, vid ena eller andra lärosätet, användas till förmån för dess bibliothek eller för andra samlin gar och inrättningar. Universitets-styrelserna hade nemligen åberopat och ådagalagt behofvet af ökade tillgångar dels för det akademiska bibliotheket i Upsala', hvilket ej vore i tillfälle, att med dess, till icke fullt 4,000 R:dr inskränkta årliga fond, motsvara de fordringar, universitetets lärare och studerande ungdomen skäligen framställde, dels vid Lunds universitet för särskilda uppgifna materiela hehof.
För min del skulle jag helst vilja borttaga all inskränkning i afseende å tiden, och i stället lägga den på den säkerhet, som ställes för lånet. Och som jag anser det förslag, Utsk:t framställt, hafva företräde, får jag anhålla om bifall till Betänk:t. Den 15 September. 271 Hr Mannerskantz: Ämnet är af den vigt att det icke torde anses som förspilld tid, om jag än en gång säger några ord derom. Om jag, lika med Gr. Mörner, trodde att en inskränkning i den af Utsk:t föreslagna tiden skulle hafva till påföljd att lånetillgången för den jordbrukande klassen skulle förminskas, hade jag icke varit för detta förslag, men i landsorterna är det fullkomligt omöjligt att ställa dervarande bankers hela utlåning på 3 månaders tid, och försöket att införa uteslutande en sådan tidsbestämmelse för bankerne kan derföre icke låta sig göra. Det är också just under denna förutsättning jag förordat denna kortare tid, emedan en del af kapitalet då kommer att afsättas för den jordbruksidkande industriens behof, till lägre ränta. Man har sagt att penningerörelsen bestämmer sig sjelf, men detta sker genom penningekriser, och en sådan kris framkallas genom en mycket stark sedelutgifning, hvilken åter måste anses såsom vilkor för räntans frigörande. Oin man således proklamerar den fria räntan, så måste, såsom jag förut har nämnt, bankerne först ställas på en annan fot, ty annars föranleder man just den starka sedelutgifning sorn i mer än ett afseende förorsakar vårt lands förderf. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels af Frih. Gripensedt, att R. o. Ad. skulle bifalla den förev:de punkten, med den af Borgare-St. deri vidtagna förändrade kommatering, samt lägga Bonde-St:s inbjudning till handlingarne, dels af Gr.
Upplä - Den 21 Augusti. 9S Upplästes Preste - Ständets Protoeolls - Utdrag af den 18 dennes, rörande dagarne till Mseende af Nämnd, och företagande af Thronföljarewalet. Lades till Handlingarne. Hans Excellcnee Herr Grefwe Lrnbe Återkom med Deputationen frän de andra Standen, och redogjorde för sin beskickning. Upplästes och lades till Handlingarne Bonde-Ståndets ProtoeollsUtdrag af denna dag, innefattande beslut om remisi till ConsiitutionsUtskottet, i afseende pä uppsättande af de, i följe af Thronföljare-walet, nödiga Mter. ^erc Laron och Landt-Marskalken proponerade, att Expeditions-Utskottet matte anmodas uppsätta den underdäniga skrifwelse,hwarigenom Konungen skulle om Thronföljare-walet underrättas. Bifölls. Högloft. Ridderskapei och Adeln ätskiljdes klockan 12. IN lläem krotocollij Lr. Zilverstolpe. Torsdagen den 2Z Augusti. klenum kl. half till 1. Öppnades Herrar Elektorernas Wal-Lista till Ledamöter i följande Utskott: Till Bewillnings-UtskSttet: Efter Herr NontZomeiiL, maldes 2Q24 Herr Lrjsrnstsmz UuävlZj Häradshöfding. * * Utk IVO Den 2Z Augusti. Uti Stats. Utskottet: Ester Friherre von 8sl2», Rövsrä kreöric, waldes N:o Z22 Friherre ^nkarsvärcl, carl henric, Ofwerste. u i Allmänna Bcswärs och GeconsmieUtskottet: Efter Friherre kruse Fullmägtig Herr iksm, kekr, waldes N:o 279 Friherre vvi-LnZel ak Lauris, ckristian ^nton, Ryttmästare. Herr Darsn och Landt-Marskalken tillEännagas att Grefwe kövenkjelm.
Hemman; med hvilket Höga förordnande det altsa vore instämmande, att någondera af de ifragastäldte Kungsgårdar i den mon, som emot de upgifne fordringar af denne beskaffenhet svarade, till betalning eller ersättning kunna an, vändas, såsom skedt med Skatterättiglieter af åtskillige upräknade Kungsgårdar till och med år 1801; men då nu mera, enligt 77 §, Regerings.Tornen, Kungsgårdar och KungsLadugårdär icke få, utan Riksens Ständers samtycke, genom försäljning, förpantning eller gåfva, eller pä något annat sätt Kronan afhändas, hemstälde KammarCollegium till Kongl. Majtts Nådiga pröfning, om de upgifne fordringarae, med afseende ä deras tillkomst och egenskap, kunde föranleda till den gjorde ansökningens öfverlemnande till Riksens Ständers yttrande, huruvida de finna skäl, att dertill gifva Deras bifall, Wid öfvervägande af den sålunda till Riksens Ständers yttrande egentligen hörande fråga, om icke vederlag för ofvannämnda Rytesoch Skatterättsfordringar kunde inedgifvas uti någondera af Kungsgårdarne Wisingsborg eller Råd. mansö, föiekommer, att, såsom Kongl. KammarCollegium uplyst, den af Herr CantzliRädet af Wetterstedt och Herr Assessoren Adlerbrant inne, hafvande Qveckfeldtske Eytesfordringen^af 7 Daler s8 öre Silfvermynt eller 3 R:d 30 sk.
Fabian gick fram och åter på golfvet, och så ömkligt var hans utseende att Gottlieb kände en smula medlidande med honom. "Nå, farbror, hur är det nu då?" "Hvad begär du?" "Kors, med hvilken ton farbror yttrar det der alldeles som en förskrämd resande, till hvilken stråtröfvaren ropat: pengar eller lifvet!" "Det var ungefär detsamma du sade mig i går afton." "Hvilket misstag icke var det min mening att spela den store Rinaldinis rol! Jag är den fredligaste menniska i och om farbror önskar att lefva i ett behagligt lugn inom hus hvilket är helt naturligt så har jag visst icke för afsigt att störa det." "Du har i stället kanske för afsigt att låta mig betala din tystlåtenhet med tre gånger så mycket som en advokat skulle ta för att ställa i ordning en affär?" "Fy då, jag fordrar icke det ringaste: jag väntar..." "På hvad?" "... att farbror erbjuder sig att låna mig den summa, som utgör gamle Lönners plikt. Om hans son, styrmannen, sedan betalar in den till mig, så skall farbror få igen den. Hvarom icke, så är strunten borta." "Och hvad begär du att jag erbjuder dig för egen räkning?" "Drifver jag då handel med min tystlåtenhet jag ger mitt hedersord att icke nämna något för moster!" Utan ett ord drog patronen upp sin plånbok och uppräknade penningarna, dem Gottlieb emottog. "Jag ger ingen förbindelse", sade han, "ty i den händelse att jag sjelf ingenting får, vill jag icke betala dem." Patron Fabian teg. Men sedan han några gånger skjutit knäppet på plånboken upp och ner, yttrade han med en ton, som verkligen röjde känsla: "Hör på, Gottlieb, jag är icke snål. Du gör mig en tjenst, då du kunde göra mig ett helvete, och jag vill vara tacksam. Har du några skulder? Din far är fattig." "Det der är taladt såsom af en hederlig man och god slägting! Men jag var lyckligtvis nödsakad att lefva alltför sparsamt under min akademietid för att falla på det orådet att göra skulder."
Fröken met hafva, och dessa sökas nog bäst i landsorDahl förevisade därefter de af henne utarbetade ten. Den ena bör förutom vanlig matlagning modellerna, som i flere väsentliga punkter skilja också kunna baka och i det hela taget hushålla sig från den svenska dräktreformföreningens. Den med omtanke, d. v. s. kunna taga väl reda på modell på delad kjol, som af fröken D. förevisades, all mat på bästa sätt, så att charkuteribodarne så var i alla afseenden bättre än den svenska. Det svenska reformlifvet har fröken D. alldeles slopat. litet som möjligt, helst icke alls, användas. Som föreståndarinna har jag tänkt mig en älHon kallade det en förbättrad korsett. Fröken dre, för saken intresserad person, som mot fritt D. gaf därefter en intressant skildring af för6!) Planschen för mars medföljer detta nummer i stället för det sedvanliga romanarket. Den utgöres af en autolypi från Silfver sparres Nya Grafiska Aktiebolag efter R. Poetzelbergers intagande målning » Lied ohne Worte » — » Sång utan ord. » Då möjligen åtskilliga af våra läsarinnor önska inrama och upphänga denna jämte andra af våra månadsplanscher till en prydnad för någon vägg i hemmet, ha vi ej velat förminska originalen för mycket, ehuruväl de skulle vinna i typografiskt hänseende genom bredare mariginaler. Vid inramningen böra de därför, för att göra sig fördelaktigast gällande, helst utskäras och uppfoäras på en tillräckligt stor kartong eller förses med en så kallad passepartouiram. « " Framtidsperspektiv / ' » Kvinnoklubben » hade härom aftonen i sin hemtrefliga lokal vid Norrlandsgatan 17 ett extra dramatiskt samkväm, hvarvid uppfördes ett litet skämtsamt » Framtidsperspektiv », för tillfället författadt af en inom pressen och litteraturen ej obekant klubbmedlem — fröken Gerda Meyerson. Lutpnlvret begagnas vid a l k aska. ma som med vanlig asklu S t, p o Tekn s i ka Fabr k i en " GÖTA LEJON " arar Ikläder Spara • r Sp arbete. * * # GÖTEBORG. li-itt från klor - 4 ersät er såpa e e l r E rekommendera sitt allmänt erkända tvål.
En våldsam konvulsif snyftning, utan tårar, ett slags halfqväfdt rop var Arabellas enda svar, hon tryckte den hopkramade näsduken hårdt emot sina läppar, liksom för att hindra dem att uttala en återkallelse, och sjönk halft vanmäktig ned emot kuddarne bakom henne, öfverväldigad af smärtan att för alltid hafva visat ifrån sig en sällhet, som hon i detta ögonblick skulle kunnat köpa med sitt lif, men icke med en ”mesallians”. Dörrgardinen föll ned, Astley var försvunnen, och i samma ögonblick tittade kammarjungfrun in ifrån sängkammardörren på andra sidan och sade brådskande: — Är ni här, mrs? Man söker er, dansen skulle begynna, och lady Hamilton ber er komma genast. Arabella reste sig upp, gick fram till spegeln, arrangerade sitt hår och uttrycket i sitt ansigte, som sqvallrade om den sinnesrörelse, hon nyss känt, jemkade schärpet omkring lifvet, fäste en blomma, som lossnat derifrån, och var nu åter i ordning för detta lysande skenlif, som hon föredragit framför kärlekens lycka, och hvarifrån hon deserterat några minuter. Ja, endast tjugo minuter, ty nu slog den lilla bordstudsaren tolf; men dessa tjugo minuter innefattade likväl ett outplånligt minne i det enformiga, själlösa och negativa lif, som den arma, tillkonstlade qvinnan icke haft mod att afsäga sig. Var väl detta minne blandadt med ånger? Hvem vet? Uppfattningen, åskådningssättet är så mångfaldigt och individuelt; Arabella tröstade sig med öfvertygelsen, att hon gjort ”hvad hon var skyldig sig sjelf och sitt anseende”; och om hon några dagar derefter fann, att hon misstagit sig äfven i detta afseende, så var detta en otur, ingenting annat. — Lessley, du hade rätt. Allt är slut, Arabella har afslagit min hand, — sade Astley kort och dystert, då kaptenen upphann honom i den nedra förstugan. — Jag visste det. Men du har velat ega allt eller intet, och du skall bära din motgång som en man, hvilken snart har alla Englands vackra qvinnor att välja ibland, — sade Lessley småleende. — Apropos, vi skiljas.