Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 23. 65 est Ridclerskapet och Adeln samt Preste-ståndet icke vilja i öfriga Ståndens beslut sig förena, följande omröstning anställes: 114:o Den , sorn bifaller Utskottets förslag, att Chlorsyradt kali i noten till tull-taxan upplages med hänvisning till medicinskt salt, röstar Ju; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, blifver artikeln Chlorsyradt kali icke i taxan serskildt specificerad. Jemlikt Utskottets förslag, hafva Borgareoch Bonde-stånden nedchina-bark satt införsels-tullen å omalen China-bark från 4 till 3 sk. skålpundet. Ridderskapet och Adeln har rnedgifvit tullfri införsel för denna artikel, derå Preste-ståndet åter bibehållit gällande bestämmelse. Utskottet hemställer till Ridderskapet och Adeln samt Preste-stundet att de ville frånträda sina från öfriga Ståndens och sins emellan skiljaktiga beslut. I annat fall torde följande omröstningar böra anställas: aj om kontra-propositionen: ll5:o Den, som, till kontraproposition i hufvudsakliga voteringen angående omalen China-bark, antager Ridderskapets och Adelns beslut om tullfrihet vid införsel deraf, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antages till kontraproposition Preste-ståndets beslut, att införsels-tullen skall förblifva 4 skålpundet. bJ i hufvudsaken: 1 l6‘:o Den, som bifaller Utskottets förslag, att införsels tull å Ghinabark, ©malen, skall bestämmas till 3 skålpundet, röstar Ja; Bih. till ii. St. Cirklar, Passare och Cirkelbestick, Compasscr. 66 Bevillnings-Utskatlets Memorial, N:o 38. den, det ej vill, röstar Nej; villner Nej, anlages (lista altern.) Ridderskapets och Adelns heslut. (2:dra altern.) Preste-ståndets beslut.
I afseende på Tryckfrihets Lagen beslöt Bonde Ståndet att det på bordet hvilande Förslag till inrättande af en Jury i tryckfrihets mål, i stället för det hittills antagne Domsoch Rättegångs sätt, skulle antagas. Hvarjemte Hedervärda Bonde Ståndet förordnade att de nu i afseende på ändringar i grund lagarne fattade Beslut skulle till Constitutions Utskottet öfverlämnäs, med vänlig anmoden att till justering hos Riksens Ständer inkomma med redaction af alla de Förslag som af samtelige Riks Stånden blifvit godkände, samt af de §.§. i grundlagarne hvilka medelbart af de antagne Förslagen bero och således derefter böra rättas. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. 652 Bilagor till protokollet den 16 Juni 1815 5. Junii i Coust. Utsk. upläst. 4. Utdrag af Protocollet, hållit i Högvördige Preste-Ståndet vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 8 Junii 1815. S: D: Efter ytterligare föredragning af Constitutions Utskottets den 3 dennes på bordet laggda Memorial innehållande de i från Utskottet infordrade upplysningar, i frågan om de Constitutionella Principer, enligt hvilka Riks Ståndens olik beslut, om de beredda Grundlagsfrågornas hvilande till nästa Riksdag eller upptagande vid denna, kunde sammanjämkas till ett bestämdt svar på Kongl. Maj :ts Nådiga Proposition i detta ämne, har Preste-Ståndet, utan att gilla den af Utskottet uppgifna grundsatts, enligt hvilken 3 :ne Stånds beslut om så beskaffade frågors hvilande till annan riksdag, icke skulle kunna inskränka det 4 :de Ståndets rätt att dem till afgörande upptaga, likväl för att gå sina Resp. Med Ständers yttrade önskningar om berörde frågors upptagande, till mötes, funnit för godt att med frångående af dess d. 11 sistl. Maj uti detta ämne fattade beslut bifalla, det alla sedan nästföregående 3 :ne Riksdagar hvilande och lagligen beredda Grundlagsfrågor vid innevarande Riksdag må till afgörande förekomma. Ut supra. Ex Protocollo J.
Ea viss tråkig inlärd juste-milieu-stämning hvilade öfver spelet. Frk. Oselio kunde ej elda sin medspelare, tycktes det, deremot narrade hon honom med fcr-mitc att sjunga falskt. Valentines intonation var denna afton stundom dubiös, men spelet var bättre Un i våras. Duon vmed Marcel lände henne specielt till lysande heder. N: o 1 trots alla gästspel och trots indisposition fbr dagen — var dock Ilennea Majestät sjelf. Hr Bötels yttrande att hon var den bästa Margaretha, han hört, bevisar väl ej så mycket, men om man i Btället for namnet Bötcl här sätter — professorerna Saloman? Operan gick icke bra denna afton heller, Hugenottema är visst för svår för nuvarande lilla k. operan. Riddame giogo med krokiga knän, röda händer, snufviga röster och en intonation, som fick sin kulmen i Grefve dc Ne-vers bröllopsrecitativ. Att Valentine vågade räcka sin hand åt en så falsk baryton! Men hon hade denna afton dylika synder på eget samvete och var derför complaisante. Regien var ej berömlig. Låt vara att hr Lindens recitativ kunde komma den teatervanaste Valentine att falla ur sin rol, liksom Nevers sjelf, men när fru Östberg, som alltid är inne i sin rol, vid sin sorti gjorde en nädig helsning åt de nygifta — sä stodo dessa samtalande med hvarann som ett par kapellmä-star-rädda operister i sin häpenhet och ledsnad och gjorde ej minsta knix mot hennes majestät. Frk. Oselio ville ej heller pussa på hand, när Valentine borde göra det och fru Östberg graciöst räckt fram den. Fortfarande var hon klädd i ridspö vid k. audiens, fortfarande spökade hon efter duetten med Marcel för öppen ridå. Frk. O. kan verkligen behöfva komma till Köpenhamns opera, der hon nästa spelår är engagerad. Mellanakterna äro alltför långa. För att göra dem än längre utesluter man ur musiken, att akterna må bli kortare. Hvad gör man då under mellanakterna för vigtigt?
Denna strid mellan så motsatta meningar tyckes väl vara omöjlig att förlika; men om man icke skall uppskjuta reformen till en mycket aflägsen framtid, eller om icke våldet en dag skall afhugga den Gordiska knut, som de mest ihärdiga lagliga bemödanden ieke kunnat, upplösa, så ser jag icke huru man någonsin skall kunna komma till målet på annat sätt, än att försöka stifta fred mellan dessa stridande meningar. Jag tror icke eller att saken skulle vara så alldeles omöjlig, om blott hvar och en, som är sitt fädernesland uppriktigt tillgifven, ville besinna, om det väl kan gå an för samhällets säkerhet, lugn och lycka att än längre låta fortbestå detta absolut odugliga och derföre ock allmänt förkastade representationssätt, som genom sin orimliga fyrdelning åstadkommit denna oroliga jäsning, som aldrig sätter sig, denna ständigt fortfarande vådliga splittring, som den sednaste tiden uppenbarat inom den Svenska nalionalrcpresentalio - Den 12 Mars f. m. nen, och som ej kan annat än frambringa de mest förderflig» verkningar, eller att man later på nytt uppkomma dessa häftiga tvister, ronde bästa sättet för den stora reformens utförande, hvilka tvister, om de till häftigheten skulle ännu något mera stegras, slutligen skulle kunna föra ossin på de mest våldsamma revolutionära omstörtningars olycksfulla bana. Om endast hvar och en derföre väl betänker allt delta, så skulle säkert den insigten innan kort vinnas, alt det icke finnes någon annan möjlighet att snart och på fredlig väg åstadkomma den efterlängtade reformen, än att alla, med glömska af egna intressen och uppoffrande af egna älsklingsidéer, söka bidraga dertill, att de herrskande meningarne mätte kunna sammanjemkas och förlikas, genom ett medlande de särskilda intressena emellan.
Beta nk anden, N:o 382. 377 K. M:t fäster derjemte R. St:rs uppmärksamhet pä den lätthet Rikets Financiella tillstånd lemnar för antagandet af ett sådant förslag. I detta afseende åberopas af K. M:t: att, ehuru allmänna Bevillningens årliga belopp sedan år 1812 blifvit minskadt med 4^0,000 R:dr, Saltpetergärden vid 1823 års Riksdag till hälften borttagen samt ingen af ordinarie skalterne förökad, af kastningen af de indirecta pålagorne likväl så tillväxt, att för de 4 åren 1824, 1825, 1826 och 1827 StatsVerket kunnat till R:gsContoiret aflemna ett betydligt öfverskott, efter att hafva bestridt alla för desse år på RiksStaten uppförde utgifter, samt derutöfver utomordentlige och oförutsedda utgifter för omkring 2 Millioner R:dr; att, under de sista fem åren, oaktadt 1826 års missväxt, nära 2 Millioner R:dr Silfver ingått i Banken såsom realiseradt öfverskott af Rikets exporter öfver dess importer, utan att för detta ändamål serskild beskattning, lån, eller ständig tillökning af Sedelstocken behöft användas; att, genom de öfverskott på StatsVerkets inkomster, som blifvit till RtgsContoiret aflemnade, och dem, som på Allmänna Bevillningen inträffat, RrgsContoirets äldre skulder blifvit vid 1829 års slut nedsatte till ett obetydligt belopp och R:gsContoii et dessutom, sedan sista Riksdag, kunnat betala öfver 2 Mill. R:dr till Canalbyggnader och J mill. R:dr till Strömrensningar, utan att för mer än en högst ringa del dertill hafva behöft upptaga nya lån, enligt den authorisation, som 1823 års St:r i sådant ändamål gifvit; 378 Stats-Utskottets samt att jemväl II.
Afgiften för hvarje särskild klass låter mindre säkert beräkna sig, i anseende till svårigheten att med noggranhct uppskatta de olika apparaternas verksamhet. Rättigheten för bränneri-idkaren att välja sin apparat i hvilken klass han vill, mot den till samma klass hörande afgift, har framkallat de flesta öfverträdelserna emot förordningen, derigenom aU den lockat till försök att i de till första och andra klasserna hörande apparatei så inrätta mäskvärmaren eller kylredskapen, att rektifikation åstadkommes och afverkningen således ökas utöfver det tillåtna beloppet. Särdeles anmärkningsvärdt är, att förordningens 28 § tillåter drifvande! af bränneri med ånga, emot erläggande af blott dubbel afgift, utan allt afseende på ångpannans beskaffenhet. Denna tillåtelse kan sägas upphäfva all kraft och verkan af det, som nämnde § stadgar angående bevillnings-afgiften, emedan den lemnar bränneri-idkaren öppet att utan ökad afgift drifva en större tillverkning, hvilken skulle blifva alldeles oinskränkt, om icke föreskrifterna om mäskpannans rymd deremot satte en gräns, hvilken likväl ligger långt utom den, som i förordningen är afsedd. Detta blir tydligt, då man besinnar, att i de apparater, hvarom här är fråga, mäsken icke uppvärmes omedelbart af elden, utan medelst vattenånga, sorn 4 Bil. N:o 3, till Bevilln.-Utskottets Skrifvelse, N:o 6. från en ångpanna inledes i mäsken. Det värme, som tillföres denne sednare på en gifven tid, måste således förhålla sig såsom den på samma tid alstrade ångans myckenhet, hvilken åter, enligt förut anförda grunder, beror på storleken af ångpannans upphettningsyta, till hvilken följaktligen bränvinsafverkningen kommer att stå i direkt förhållande. Antagandet i förordningens 28 §., att afverkningsförinågan hos de särskilda klasserna af bränvinsredskap kan i allmänhet uttryckas genom en multipel af pannerymden, är, såsom förut blifvit visadt, alldeles oriktigt.
Maj:ts Befallningshafvande redovisas och af Kongl. Stats-kontoret sedermera bokföras, uppkommit derigenom, att i rikshufvudbokens konto öfver bränvinstillverkningsafgiften, efter hvilket Revisorerne rättat sig, slutsummorna i Debet och Kredit, af hvilka den ena upptager samtliga enligt anordning bestridda utgifter, bland hvilka naturligen ingå, förutom de verkliga kontroll-kostnaderna, alla för undertillverkning elier af annan anledning beviljade restitutioner, och den andra samtliga deponerade eller förskottsvis inlevererade bränvinstillverkniugsmedel, blifvit af Revisorerne betraktade såsom uttryck å statens verkliga omkostnader för kontrollen och verkliga inkomster af hränvinstillverkningen, det de uppenbarligen icke äro; att, enligt Bränvinskontroll-byråns den 17 Juni 1863 afgifna berättelse öfver bränvinstillverkningen i riket år 1862, grundad pä officiella och vederbörligen granskade uppgifter rörande tillverkningsbeloppen samt de särskilda utgifterna för kontrollen, bränvinstillverkningsafgifterna, med inberäknande af influtna afgifter för oloflig brän vinstill verkning i ett län, det året inalles utgjorde blott 8,649,477 R:dr 71 öre, samt kontrollkostnaderna, inberäknadt de af Kongl. Stats-kontoret bestridda utgifter, nemligen aflöning till Bränvinskontroll-byråns tjenstepersonal, kostnaderna för anskaffning af nya likare till bränvinsprofningsinstrument samt för uppköp af diverse bränvinskontrolleffekter m. m., allenast 149,802 R:dr; att omkostnadsbeloppet, alltså utgjort 151,849 R:dr 69 öre mindre, än Revisorerne antagit; att om den verkliga brutto-inkomsten, 8,649,477 R:dr 71 öre, jemföres med omkostnadsbeloppet, 449,802 R:dr, resultatet naturligen utfaller långt ifrån så ofördelaktigt som det förekommit Revisorerna.
Betänkande, i anledning af väckt motion om ändringar i Instruktionen för Bibelkommissionen. I memorial, som Högloft. Ridderskapet och Adelil remitterat till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, har Herr Estenberg, Karl Kristian, framställt vigter! och nödvändigheten deraf, att åtgärder vidtogos för ordnande af arbetet med den nya bibelöfversättningen på sådant sätt, att det eftersträfvade målet, en med grundtexten i möjligaste mån öfverensstämmande öfversättning af bibeln, kundo tidigare uppnås än Bibelkommissionens hittills ådagalagda verksamhet berättigade att hoppas. För vinnande af detta syfte, syntes det motionären vara af nöden att man icke genom alltför noga reglementerande bunde händerna på Bibelkommissionens ledamöter, utan noga tillsåge att, om en instruktion skulle finnas, densamma blcfve fullt enlig med beskaffenheten af kommissionens arbeten. Då detta icke efter motionärens mening vore förhållandet med nu gällande, af Kongl. Maj:t den 18 Maj 1773 utfärdade, instruktionen, har motionären föreslagit att Rikets Ständor måtte till Kongl. Maj:t ingå med underdånig anhållan att berörde nådiga instruktion måtte, efter tidsförhållandenas kraf och med fästadt afseende på vinnandet af det ändamål, för hvilket den är gifven, undergå nödig förändring.
Och i denna aDda har så Gina Krogs arbete med allt större och större räckvidd spridt sig ut öfver stad och bygd, öfver land och strand, om jag så får säga. Denna ihärdighet är så mycket mera värd att lägga märke till, som det ju är en själfklar sak, att kvinnornas arbete på sin egen utveckling hos oss som oftast mötes af motstånd, ja, till och med emellanåt från vårt eget läger. Man må för öfrigt erinra sig, hvad Gina Krog sade på kvinnokonferensen i Stockholm nu förliden höst: » Förvrängningar, spe och förföljelse i pressen och dylikt — hvad betyder det alltsammans? ' Rakt intet att tala om vid jämförelse med hvad vi upplefvat af glädje. Först de spirande drömmarne i barna-, i ungdomssinnet, men som gömde sig väl undan, enär de trodde, att de voro helt ensamma i världen, — så att möta det igen hos en, hos flere, att se det lysa öfver alla land! Att efter en slik töckennatt ' se morgonrodnaden färga fjälltopparno — kanske är det en vackrare syn än den de, som kommit före oss, och de, som följa närmast efter oss, ha sett och få se. » Och säkert är det, att rundt om i landet har Gina Krog mäktat väcka många kvinnors slumrande själslif och tankar till nyttig id i samhällets tjänst. Och det gör hon icke minst genom sitt personliga uppträdande, ty Gina Krog besitter äfven som talarinna mycket betydande gåfvor. Hon icke blott rycker med, utan genomtränger och belyser klart och öfvertygande det ämne, hon behandlar. Hennes framställning är hurtig och välformad — ofta bildrik, poetisk, ja, humoristisk. Som t. ex. då hon nu nyligen i vår kvinnoklubb höll fö- redrag om kvinnokonferensen i Stockholm. Jag önskar bara så innerligt, att konferensens mänga deltagarinnor hade hört henne och det vackra, sympatiska sätt, hvarpå hon talade om denna och de svenska kvinnornas prisvärda sträfvanden. Att Gina Krog som alla framstående människor, och specielt när de höra till de så kallade » kvinnosakskvinnorna », har många mot sig, säger sig själft.
Middendorff nådde nämligen under sin berömda forskningsresa i norra Sibirien den 25 augusti 1843 från land hafskusten vid Tajmur-viken (75° 40′ n. br.) och fann hafvet isfritt, så långt ögat från höjdsträckningen vid kusten kunde nå.8 Dessutom anför Middendorff, att jakuten Fomin, den ende som tillbragt en vinter vid Tajmur-viken, förklarat, att isen lossnar i det utanför liggande hafvet i första hälften af augusti, och att den af sydlig vind drifves bort från stranden, dock ej längre än att drifiskanten kan ses från strandhöjderna. Landet mellan Tajmur och Kap Tscheljuskin har blifvit kartlagdt genom färder i slädar längs med kusten af styrman Tscheljuskin är 1742. Det är numera fullkomligt afgjordt, att Asiens nordligaste udde af honom upptäcktes i maj månad nämnda år, och då var naturligtvis hafvet utanför isbelagdt. Någon iakttagelse om isförhållandena under sommaren eller hösten i hafvet närmast vester om Kap Tscheljuskin finnes deremot icke, men då fråga är om farbarheten af detta haf, är det på sin plats att redan här framhålla, att Prontschischew den 1 september 1736 i öppet haf med kustfarkoster öster ifrån i det allra närmaste nådde Asiens nordspets, som antages vara belägen vid 77° 34′ n. lat. och 105° ost. long., och att norske fångstmän under senhösten upprepade gånger seglat långt öster ut från Novaja Semljas nordspets (77° n. lat. och 68° ost. long.) utan att möta någon is. Af hvad ofvan anförts är tydligt, att man för det närvarande icke eger någon fullständig, på verkliga iakttagelser grundad kunskap om de hydrografiska förhållandena på kuststräckan mellan Jenisej och Kap Tscheljuskin.
233- Ljunggren, Johan Olof, Ordningsman vid Institutet lör Döfstumma och Blinda, om pension vid afskedstagande! åt. I. 435, R. 437. X. B. 79, 117, 134. A. 178. XI. U. 4. A. 7. U. 120, 129. E. 401. Lots, om befrielse för Svenska Ångfartyg som göra reguliera resor, från skyldighet att taga sådan då de komma från sjön. V. B. 413, 418, 541. 1 549. VIU. U. 142, 175, 184. A. 193. E. 279. Lotsplatser mellan Stockholm och Haparanda, angående. II. 198. R. 201. Se vidare Statssamt Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskottets Memorial N:o 15. Lundh, H. T., konduktör, angående af honom gjordt ackordsaubud VIII. B. 198. A. 200 Lunds Stifts Skolor, angående rättighet för dem att till Universitet dimitera elever. IX. B. 4- A. 36. Lunds Universitet. Se Universitetet. Lungrén, Johan Peter, Redogöraren vid Mariebergs Läroverk, om pension efter afskedstagandet för. II. 208. 11. 523. X. B. 79 117, 134 A. 161. XI. E. 401. Lånekontoren i orterna, angående Instruktion för Rikets Ständers Revisorer öfver. XI. B. 151, 266 A. 280. Låne-kontor, Götheborgs, om förändring i gällande föreskrifter an’ gående beskaffenheten af de Våg-attester som för belåning a jern ra. m. antagas vid. XI. B. 612, 790. A. 815. Långebro, vid Christianstad angående bibehållande af det under sednaste riksdag beviljade statsbidrag för ombyggandet af. III. 43. R. 55. B. 504. A. 613.
Det lörsta är det, att då Utsk:t ansåg grundfondshypolheken vara lättast realisabla, om de bestode af räntebärande obligationer, Lief deraf en följd att Utsk:t skulle fiireslå ett stadgande, som underlättade anskaffandet af sådana obligationer; och då härvid kom i betraktande alt dels enskilda personer i allmänhet icke hafva tillgång lill sådana obligationer, dels ock styrelsen eger mer utsigt att till förmånligt pris kunna anskalfa sådana, trodde Utskd sig se allmänhetens fördel till godo, om det föreskrefves att hela aktiebeloppet skall kontant inbetalas. Vidare föranleddes detta stadgande deraf, att då lagen säger alt inteckningar under halfva taxeringsvärdet äro antaglig säkerhet, så kunde, då man vet att inteckningar ofta, ehuru icke ölversligande halfva taxeringsvärdet, likväl erbjuda mindre antaglig säkerhet, en person, som erhjöde sådan inteckning, hvilken icke Liefve antagen, (inna sig sårad, och bolaget sktdle nästan sakna skäl att förvägra mottagandet af sådan inteckning, hvaremot aklio-ogaren, om det föreslagna stadgandet godkännes, icke har alldeles samma rättighet alt fordra alt styrelsen skall mottaga deras inteckningar, endast derföre att de äro af föreskrifven beskaffenhet. Slutliga och vigtigaste skälet för förändringen var det, alt när aktiebrefven lyda å t. ex. 1,000 rdr, oaktadt endast 25 proc. deraf blifvit inbetaide, hade det intriilfat alt sådana aktiebref blifvit bypotiserade lör 1,000 rdr hvardera, men genom fällda utslag hade det blifvit förklarad! alt de icke inneburo säkerhet lör mera än 250 rdr. Ingenting kan dock vara mera angeläget, än att lagstiftningen i yttersta mån söker förekomma att icke personer, som handla i god tro, sålunda bedragas; och detta kan i min tanke icke på annat sätt afhjelpas, än alt aktiebrefven få lyda på 1,000 rdr, men att delta belopp kontant tillskjules och att styrelsen åtager sig obligationernas anskaffande.
Äldre Kapitener med Batteri samt Sqvadronsoch Kompanichefer ä Yngre eller 2:dre Kapitener samt Informations-Kapitener Löjtnanter, i:a klassen Dito 2:a klassen Under-Löjtnanter Fahnjunkare, Styckjunkare, Konduktörer och Tyg-Under-Officerare Sergeanter och Under-Konduktörer J:a klassen 2:a klassen Furirer Sqvadronsoch Batteri-Trumpetare Sqvadrons-Hästläkare Distinktions-Korporal Korporal, 1 :e Konstapel och l:e Sappör vice Korporal, 2.e Konstapel och 2:e Sappör Trumslagare, Trumpetare och Hornblåsare i Nummer Batterihandtverkare i Nummer . Prop. M l, om Statsverket 18S6. t Att. 11. Uppgift å de rationspenningar, som enligt fasis tallda Aflöning s-stater och särskilda föreskrifter för närvarande utgå för här nedan upptagna beställningar. Lif-Gardet til! häst. Kronprinsens Husarregemente. Svea LifGardet. Andra LifGardet. LiTBeväringsregementet Artilleriet. Sammandrag. ► 3 as ErPS 0 ra 3 éÄ OS Os: 3 3 iz I* ra os “ 3 CD i O 3 l as ra 'P S' 3 as ra <P 5' 3 T b ra T3 — • R:dr. M 5 till Kongl. Majus Nåd. Prop. JM 1, om Statsverket i'”SS. Ej ett. C. Öfversigt af den föreslagna Lönlittöknmgen vid vdrfvade Arméen. gaa» Riksmynt Staboch Civil-Stat: Chef Öfverste Öfvcrste-Löjlnant och l:e Major Andre Major . Regements-Qvartermästare . Förste Adjutant . , . Andre Adjutant . .. Regements-Stallmästare Regements-Pastor Bataljonseller Sqvadrons-Predikan Regements-Auditör
– Jag tror mig förstå er och försäkrar att hvad mig beträffar, har jag intet emot att sitta på den plats, som ni bestämt för er blifvande svärmor. – Och jag tror mig kunna vara öfvertygad om att mamsell Aurora ej skall vägra mottaga fästmö-biljetten. – Men min man ... – Jag har skäl att hoppas hans samtycke. – Nåväl, om ni då är så god och lemnar mig inträdeskorten, så kan ni vara förvissad om min tacksamhet och min välvilja. Henning lemnade tvänne röda och tvänne hvita biljetter, bugade sig, kysste patronessans hand och gick. Under tiden hade Victor sökt sin farbror och träffat honom hos barberaren Nyström. – God morgon, min gosse! sade brukspatronen, hvars ansigte sken som en fullmåne och återspeglade hans glada förhoppningar. Man såg på honom att han var en man, som var säker att erhålla en god middag och redan på förhand njöt deraf. – Jag kom för att tala med farbror om middagen. Gastronomen utsträckte sin hand för att mottaga det dyrbara kortet. – Olyckligtvis har jag nödgats afstå biljetten åt pappa, som i går kom till staden. Brukspatronen sjönk bleknande tillbaka på stolen. Hans utsträckta arm nedföll slappt. – Du gycklar väl? sade han sakta och långsamt. – Nej, långt derifrån. Min far var ju sjelfskrifven. Och begagnande sig af farbroderns förvirring, lemnade Victor rummet. Vi vilja ej försöka måla brukspatronens känslor. Blott en gastronom kan fatta dem. Sårad som blifvande svärfar, sårad som gurmand, nedlutade han sitt hufvud. Så satt han öfver en halftimmas tid. Slutligen reste han sig upp. Hans ansigte uttryckte fast beslutsamhet. – Jag måste vara med på denna middag! sade han. Skulle jag än nödgas betala min biljett dubbelt, ja tiodubbelt, måste jag dock med. Han betalade och gick hem för att fullborda sin klädsel och begaf sig derpå till det ställe, der processionen samlades, i förhoppning att af Henning eller någon annan erhålla hvad han så ifrigt önskade. Ungefär samtidigt begåfvo sig patronessan och Aurora till kyrkan. Processionen samlas.