Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträdande dem som hafva penningar att utlåna inser man alt motivet knappt tar i beräkning annat än enskilt intresse, och det skulle blifva en mer eller mindre svår sak atl visa pä hvilka platser ett sådant intresse hufvudsakligen kunde göra sig gällande och på hvilka platser ett sådant motiv icke kan anses förekomma. Men så mycket måste jag säga, att hvad angar börs-opinionen i Slockholm och Götheborg så får man taga den med en viss varsamhet. Deras opinion utgår visserligen från en känsla af pligt att arbeta för det sanna och rälta, men jag befarar att äfven egennvllan deri leder äsigJerna mer än personerna sjelfva afveta. Hvad angår den andra delen af den fria räntans anhängare, så tillåter jag mig alludera på att troligen frågan om räntans frigörande i detta ögonblick härleder sig hufvudsakligen från den förtjusning hvari man arbetat upp sig i afseende på förslaget att tillvägabringa jernvägar bär i landet och att man numera vid närmare betraktande finner att det är omöjlig att skalla medel till dessa verkligen förträffliga och storartade, men i afseende på vidden, svindlande företag utan att Utrikes ifrån uplåna penningar. Men resonerar man, troligen på Den l Februari, f. m. 567 det sätt att man säger: Vi medge att den opinion som i början af Riksdagen bär sökte göra sig gällande, härledde sig från alt här i Sverige kapitaler finnas i mängd, och att Svenska folket blifvit så rikt, att det kan göra hvad storverk som helst: och detta hörde vi en talare i fråga om anslag till flottan lägga till grund för hela sin argumentation, ålen nu har man kanska börjat tro att del blomstrande i näringarne, tillvexten i kapitaler icke är så stor, som man föreställt sig. Om inrikes län är just icke nu fråga och att äfven örn bär i Stockholm kontanta kapitaler möjligen finnas, som kunde användas till detta arbete, så är icke förhållandet sådant i liela landet, ty der kunna vi af privatbankernas operationer märka, att det måste snarare vara brist på pengar. När nu sä är, har man funnit att man måsta taga sm tillflykt till utrikes län, för alt kunna bygga jernvägar.
Den vigtigaste nyhet, för hvilken inom den afdelning af förslaget, som handlar om skeppsbrott och skeppsfynd, bör redogöras, är bestämmelsen att bergarelön, om hvilken parterne vid olyckstillfället öfverenskommit, kan af domstol nedsättas (§ 181). Skälet dertill är utan svårighet insedt; ty mera än ofta begagna strandboar den bestörtning, hvari sjöolyckan försätter befälhafvare, redare eller godsegare, att betinga sig alltför betungande vilkor för sitt biträde och derföre hafva flera länders lagstiftningar (holl. lag. art. 568, tyska lag. art. 743, norska lag. § 91) medgifvit rättighet för domstol att nedsätta bergarens anspråk. När erfarenheten visat att äfven i Sverige bergare någon gång uppträdt med obilliga fordringar, har man trott skäl förefinnas att införa ett stadgande, sådant som det nyss nämnda. Afdelningen »Om Försäkring» är, såsom ofvan nämndt är, till största delen bemtad från tyska Handelslagen, hvars XI Titel innehåller samma ämne. Dertill trodde man sig ega fullt skäl, då tyska lagen i allmänhet tillkommit efter den sorg fälligaste beredning och här lemnar en fullkomligt systematisk framställning af detta 102 ämnet, upptagande sednare tiders erfarenhet i denna materia, framför allt Hamburgs, på hvars försäkringsordning förevarande Titel af tyska lagen i sin ordning är grundad. Detta utgjorde ett ytterligare skäl att bringa svenska försäkringsrätten i likhet med den tyska; ty Hamburgs försäkringsrätt är, genom de många försäkringar för svensk räkning, som ske i Hamburg, här i landet ingalunda okänd, och trodde man äfven att den svenska försäkringsrättens öfverensstämmelse med den tyska skulle väsentligen befordra lättheten att i Hamburg erhålla återförsäkringar å föremål, försäkrade af svenska bolag. Ofvannämnda Titel af tyska Handelslagboken utmärker sig för mycken fullständighet, ja till och med vidlyftighet.
Sorn genom åtskilliga äldre författningar angående tiden för fullföljande af besvär i ekonomiska och administrativa mål, nämnda tid icke allenast finnes olika bestämd eftersom fullföljandet sker från olika myndigheter och från olika orter, hvarigenom oreda och osäkerhet förorsakas, utan äfven i allmänhet, till hinder för målens skyndsamma afgörande, tilltagits vida längre än som med afseende å nuvarande kommunikationsmedel erfordras, då deremot enligt sednare författningar, för deri afsedda fall, en vida kortare besvärstid ansetts tillräcklig, hafva Rikets Ständer, med anledning af derom gjorda framställningar, funnit sig föranlåtne i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes utfärda nådig Förordning, hvarigenom, med ändring af hvad i äldre författningar är derom bestämdt, stadgas, att tiden för fullföljande af talan mot Underrätts beslut i ekonomiska 22 Expeditiens-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd. Skrifvelse, N:i> lil. och administrativa mål, der den är längre än 30 dagar, förkortas till detta antal, med undantag endast för vissa orter och mål, för hvilka Eders Kongl. Maj:t, med afseende på särskilda förhållanden kan finna längre besvärstid erforderlig. Rikets Ständer framhända etc. Stockholm den 20 Juni 1866. \:o SII. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Ilikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om ändring af 13 § 1 mom. i Kongl. Landtmäteri-instruktionen den 6 Augusti 1864. (Sammans. Lagoch Ekon.-Utsk:s Bet. N:o 20.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har förslag blifvit väckt att hos E. K.
Hon uppdrog i korta betecknande drag olikheterna mellan förr och nu inom qvinnans verld: huru qvinnan icke egt en lats eller en verkningskrets utanför hemmets slutna områ (P e; hur ingen själfständighet, inga pekuniära tillgångar, intet anseende, intet arbetsfält, ingen lifsuppgift funnits för henne utanför äktenska et, samt huru, för den ogifta qvinnan de enda utvägar till grvärfvande af en torftig bergning varit sömmerskans, guvernantens, kokerskans och fabriksflickans yrken. Sedan dess hade ett " Sesam öppna dig! " brutit väg till nästan alla former af f ' örvärf eller nyttig verksamhet, så att den amerikanska qvinnan i denna stund, på nästan alla arbetsområden och i fråga on1 de flesta tillfällen till kunskapsförvärf, står såsom mannens j ämlike. " Mannen ", fortfor talarinnan, " har tillerkänt oss i lag och sed, i privilegier och rättigheter nästan allt, utom den rätt, som i vårt land utgör vehiklet och värnet för all annan rätt - den medborgerliga. " Mrs Stanton frambar välkomstadressen, och vid hennes framträdande reste sig församlingen helsande henne med viftande näsdukar. Hon påpekade huru det 40-åriga arbetet på rösträttens beviljande åt qvinnor, ehuru det ännu icke nått sitt mål, likväl utverkat alla andra lagreformer till qvinnans förmån. Efter de två första i staten New York hållna qvinnomötena antogs sålunda inom samma stat den förbättrade lagen om gift qvinnas eganderätt. Och när en serie af andra möten hållits i andra stater, upptogo dessa, den ena efter den andra, den först i New York stadfästade lagreformen. " På detta sätt ", fortfor mrs Stanton, " u pstod den första och mest betydande frihetsrörelse som verlds istorien haft att anteckna: krafvet p6 frihet och själf bestämningsrätt för halfua tnänskliggheten. Den ton som i vårt land anslogs 18.48 har sedan genljudit genom hela verlden, och vi mötas nu här af personliga eller skriftliga uttalanden i samma riktning från nästan alla Unionens stater samt från det brittiska riket, Frnnkrike, Finland, Italien, Sverige, Norge, Danmark, in.
1,642: 39 .l889 , 3.,756: 6 8 1890 ..:, 2,1w: 4 S Haraf franigår, att en bättre proport: ion inellan inkomster och utgifterna för densainnia vu1312 its. ' Utgifter. 3,313: 7 5 3,830: 7 s 3,860: 9 5 4,145: I l byrans egna Vi vilja hterigen frai~lh&amp;lla, att förbundets arbete i alla dess olika grenar galler ej mindre landsorten an Stockholm. De till byran st5ilda förfrågningarne ingå till större delen från landsorten; komiten för utredning af de till Daninark utvandrande svenska allmogeflickornas stiillning arbetar utesltitancle för lands*) Denna afdelning har först under loppet af året anslutit sig till förbiiiidet. orten; stipendiekotnitens, liemstudiekon~iténs, bokkoinitens saiilt den i ar tillsatta tradgiirdskomiténs arhete giller hela landet? och sjukkassan raknar bland sina medleniiiiar iner %n en tredjedel bosatt utom Stockholm. Anskaffning af sjuksköterskor liar äfven berört 1andsort.en. Det gifi-es sidunda inom förbiiiidet ingen uteslutande för hiifviidstaden afsedd verksamhet. Stilpiendier och gåfvos. De stipendieinedel. som under Hret stalts till förbundets förfogande utgöra ett kraftigt bevis p i d ~ t intresse, med hvilket förbundets syften oinfattas.
Besuten kallas den åbo, som af sin Iiemmansdels afkastning i medelmåttiga år kan påräkna bergning oell jern väl deraf utgöra de med hemmansdelen förenade utskykler; oell thy erfordras till besutenhet under benämning hemman, att lill hemmansdel finnas ägor af den vidd ocli godhet, att ett hushåll af fyra arbetsföra personer må kunna af egornas afkastning underhållas. § 3. Är hemman så beläget, att en åbo af andre näringar, såsom sjöfart, fiske eller dylikt, kan hafva säker och ständig förtjenst, då bör sådant vid fråga om besutenhet i serskild beräkning dertill: ingå. § 4- Yid klyfning af hemman, som under bergslag hörer, bör serskilt afseende fästas derå, huruvida sådan klyfning, utan skada för ortens bergshandtering och äfventyr för utgörandet af de hemmanet i denna del åliggande skyldigheter må kunna ega rum. § 5. / morn. Hvad sålunda angående hemmansklyfning å de i 1 §. uppräknade hemman blifvit förordnadt, galle äfven för Säteri, Rå- och Rörssaint alla slags Frälse-hcmman , dock hvad säteri angår, utan ändring af hvad Allmänna Lagen rörande klyfning af sådane hemman vid arftägt eller börd innehåller. 2 morn. Rörande klyfning af Lotshemman gäfle ock hvad derom i Kongl. Majrls Nådiga Förordning, angående Lotsoch Båk-inrättningar i Riket, af den 16 Maj 1827, samt i Förvaltningens af Sjö-Ärenderna och Karnmiar-Collegii Kungörelse den i5 September 1828 är föreskrifvet. § 6. 1 morn. Utan föregången undersökning eller serskild tillåtelse må hemman klyfvas till minst ([de för serskilte orter uppgjorde bestämmelserne införas) på hvarje utklufven del. 2 mom.
Sprengtporten har yttrat, att man ej borde framställa andra anspråk än dem, som grunda sig på sträng rättvisa, och häruti instämmer jag desto hellre, som jag högst af allt älskar sanning och rättvisa; men jag tror mig dock kunna ådagalägga, att Utskrts framställning i denna punkt står i full öfverensstämmelse med rättvisans fordringar. Hr Frilen har viii medgifvit, att bestämmelsen uti 14 g af Noriges grundlag, att till Ståthållare kan nämnas antingen en Norrman eller en Svensk, innefattar ett unionelt stadgande, men påstår dock at.t sådant ingenting betyder, emedan Norrmännen, enligt 112 g, skola hafva oinskränkt rätt att, utan Sveriges hörande, ändra sin grundlag uti alla de delar, som ej finnas i lliksAkten intagne. För att nu genast visa misstaget uti denna upgift., hvarpå Hr Frihm grundat hela sin argumentation, får jag exempelvis åberopa 2:ne §§ i den Norska grundlagen, nemi. gg 4 och 11. — Enligt den förra skall Konungen bekänna sig till EvangelisktLutherska religionen. — Då nu denna g ej finnes intagen uti RiksAkten, skulle Norrmännen således, enligt den af Hr Frih. Sprengtporten uttalade sats, ega oinskränkt rätt att, Sverige ohördt, förändra densamma. — Om Norrmännen, under utöfning af denna dem af Hr Frihm tillerkända rättighet, beslöto, att Konungen skulle bekänna sig till Katholska religionen, så hade Norrmännen genom ett så beskaffadt beslut ensidigt uphäft unionen, enär Sveriges Konung derefter ej längre kunde tillika vara Konung i Norige. — Enligt den 11 gm bör Konungen uppehålla sig någon tid hvarje år i Norige, så framt ej vigtiga hinder derför möta. — Då nu icke heller denna g finnes intagen i RiksAkten, skulle således Norrmännen, enligt Frih. Sprengtporten åsigt, ega oinskränkt rätt att, Sverige ohördt, förordna der huru de behaga.
9. jeinte 5 ^roeents rsnts krän clen 900: 9,652 1:stki ^.ugnsti 1841 till oell inell slen 28 8ejil.e!nl>er 1843 190: 42. 6. 2,006: 2,. 6. lill nedsättning ä Dejiogitions-rlillningeii liog Öt^- ver-Ltätliälliire-Knilietetg (lunrli, lor lullgörgncle »k Kongl. N»j:ts oeli Kronlins tslan, »ngäenäe eganlierätt till ätsllillige Kaxiigllen i Kjusn» K!s, enligt Kongl. llrelvet 6en 29 8e^teniber 1843 13: 16, — lill 8eer6t6r»ren i K^rllolrigg-Loiniteen ett »rkvolie, svarsnäe einot livgcl lion »lstär »k gin Krotoeolls-Leoreterrire-lön uncler 3en ticl, li»n 6e8tri3er Leereteriatet i (loiniteen 5or .4,jiril—8e^tenilier, enligt Kongl, llrekvet lien 29 8ejitenilier 1843 200: lill Orlll'ör»n3en i K^rilolligg-Lorniteen, liugtrgetgmente lär Kelirnnöterne i Loiniteen Oän oell inell elen 1 Oetolier till oeli inell 3en 18 Oeeenilier 1843, »kvengoni 6ein ti1IIloinmrln3e i Keseliogtng^s-erggttning, enligt Kongl.
Utsk:s förslag; och i fall detta ej blifver antaget, torde sedermera blifva rätta tiden att votera öfver de öfriga propositionerna. Hr von Hartmansdorff: Det är ganska rätt, att Utsk:s propos. blifver den första, i fall någon yrkar derpå; men i fråga om contrapropos. anser jag rättast, äfvensom det är med bruket öfverensstämmande, att först afgöra, hvilken af de öfriga propositionerna skall antagas till contraproposm. Hr af Ekenstam: Jag är förekommen af Hr v. Hartmansdorif och har derföre nu intet att tillägga. Gr. Cronhjelm: Jemte det jag instämmer med Hr v. Hartmansdorff deruti, att om någon yrkat votering öfver Utsk:s betänk., borde detsamma blifva ja-propos., får jag blott påminna, att då Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. pä Utsk:s betänk., hörde jag ingen begära votering, och att, först sedan propos. på ett annat förslag blifvit framställd, votering begärdes. Frih. Boye: Inom detta hus hafva aldrig några surpriser ägt rum, och det var icke möjligt alt komma fram med begäran om votering, under det den första propos:n besvarades, eller innan den andra blef framställd. I alla fall har klubban icke gått, och då måste rättigheten att erhålla votering stå öppen. Meningen måtte ej vara att öfverraska oss, och jag gör den siste talaren den rättvisa, att han ej kan vilja genom surpris hindra oss att begagna vår rättighet att votera 0111 den propos., hvarom vi önska votering. Hr af Ekenstam: Jag kan så mycket mindre förmoda, att någon surpris här kan vara i fråga, som jag icke hört Hr Gr. o. Landtm, till Ståndet hemställa, huruvida öfverläggningen anses vara slutad. Den 24 Juli f. m. Hr von Troil: Det försök, som af en ledamot på en af de flanista bänkarna gjordes att utestänga rättigheten till votering öfver den först framställda propos., är ett af de besynnerligaste försök, som inom en representativ församling kan blifva gjordt.
Maj:ts nådiga pröfning och stadfästelse anmälas; 2:o att, der sådan öfverenskommelse varder af Kongl. Majit stadfästad, förändringen skulle taga sin början antingen från och med året efter det, då boslälls-innehafvaren förklarat sig dermed nöjd, eller ock, om han ej vill derpå ingå, vid hans afgång från bostället; IKA. Ull R. St. 3:o att, när hofverieller arbets-skyldigheten upphör, den hemmanet åliggande, emot arbets-skyldigheten förut afkortade indelda räntan skall utgöras till vederbörande indelningshafvare, men den derutöfver öfverenskomna årliga afgälden till Statsverket ingå; hvaremot på vederbörliga stater uppföres ett emot sistnämnde afgäld svarande anslag, sora tillkommer boställs-innehafvaren uti oindeld spanmål, hälften råg och hälften korn, om afgälden är bestämd i spanmål, eller i kontant, derest afgälden är uti penningar fastställd; 4:o att i hvarje särskildt fall det må ankomma på Kongl. Majrls nådiga pröfning, huruvida, utöfver sistnämnda anslag, någon ersättning af statsmedel åt boställs-innehafvaren för upphörandet af det förut åtnjutna arbetsbiträdet kan erfordras; i hvilket fall likväl en sådan ersättning icke må öfverstiga skillnaden emellan det i nästföregående punkt omnämnda sammanräknade beloppet af indelda räntor och afgäld. samt det värde, hvartill den upphörande hofverieller arbets-skyldigheten af hemmanen vid 1844 års undersökning blifvit af förrältningsmannen, Kammar-rådet Cassel, uppskattad; , 5:o att den i 3:dje punkten omförmälda afgäld, äfven som den i 4:de punkten nämnda ersättning, der den ifrågakomma', skall, ,såsom vederlag för minskad boställs-afkastning, tillsvidare aloch tillträdas lika med annan boställets tillhörighet; samt 6:o att i de 'fall, då öfverenskommelse på löreskrifvet sätt icke redan träffats eller framdeles varder uppgjord, hofverieller dagsverks-skyldigheten tillsvidare skall, såsom hittills, fortfara.
Palmstjernas förslag till nästa plenum, samt alt vid sådant förhållande discussionen lämpligen för närvarrde icke borde vidröra Frih. Palmstjernas förslag, utan endast Ulskrs förslag eller de öfriga yrkanden, som i afseende derpå kunde framställas, enär Ståndet vid sitt beslut öfver Utsk:s förslag måste förbehålla sig öppen rätt, att i händelse samma förslag icke bifalles, pröfva det förslag Frih. Palmstjerna framställt. Hr Sandströmer, And. Peter: Då fråga blifvit väckt att göra en förändring i det förslag, som af Utsk. blifvit framställt, och Hr Gr. o. Landtm, har förklarat att pröfning af detta förslag skall enl. 49 § RiksdagsOrdnm uppskjutas till nästa plenum, så tror jag för min del, att uppskof bör ega rum, med hela punktens pröfning, emedan det skulle vara oformligt att nu först besluta om en del deraf och sedan i ett annat plenum afgöra huruvida punkten i sin helhet skall afgöras eller ej. Efter vanlig praxis borde väl så tillgå, att det först voterades om kontrapropos. så vida den ej bestämmes utan votering, och vid frågan om denna contrapropos. måste väl Frih. Palmstjernas förslag komma under öfverläggning. Jag anhåller således att all pröfning af denna punkt måtte uppskjutas till dess den kan ske i sammanhang med Frih. Palmstjernas förslag, och jag bestrider för min del, all serskild handläggning af någon del af frågan. Hr von Hohenhausen, Mich. Silv.: I min tanka och efter min uppfattning af grundlagens föreskrift om huru målen skola behandlas, så lärer icke något hinder kunna möta att nu företaga Frih. Palmstjernas förslag, såvida man kan förmå Frih. Cederström att afstå från den af honom begärda bordläggning, Den 7 September e. m. 57 hvilken eljest måste försiggå på sätt äfven Hr Gr. o. Landtm, för oss tillkännagifvit. Hvad deremot beträffar förevartde punkt så, enär betänk. 2 g:r varit bordlagdt, måste den nu afgöras då den företages till pröfning.
Men modig och stolt satt hon framför mig, och jag fick ett intryck af, a t t bättre hade Nansen ej k u n n a t välja sin m a k a. H o n steg så u p p och visade mig hans sista bild, i r u m m e t invid, ett pastellporträtt i kroppsstorlek af Wa3renskiold, taget kort före Nansens affärd. H o n fann det själf » så lifslefvande ». Alla bilder och fotografier, som fru Nansen senare visade mig, förlorade i jämförelse med detta. I samma r u m, e t t litet kabinett, låg en stor isbjörn som m a t t a på golfvet. Nansen hade själf skjutit den under lifsfara. H o n visade mig också taflor på väggen, som h a n själf må- lat. Dessutom voro d ä r Waerenskiolds originalteckningar till Nansens böcker. Norska möbler i fornstil och liknande draperier äfven h ä r. N u skulle vi bese hela huset. F ö r s t in i hans arbetsrum. D ä r stod en stor äkta norsk » pejs » i hörnet, ett skrifbord fullt med minnen från hans resor och fleré fotografier. En visade hon mig specielt, föreställande » Fram » och Nansen själf på kommandobryggan med kikarn för ögat, hufvudet vändt hemåt. Den bilden var tagen af en vän, i samma ögonblick han passerade sitt hem h ä r i Lysaker. H o n var icke med på skeppet och följde honom, som flere a n d r a; h ä r h e m m a på verandan såg hon honom draga förbi. D e t är omöjligt a t t räkna upp alla de olika föremålen i detta r u m, minnen från Nansens resor och tillbehör till dessa. D e t var som ett litet museum. Också h ä r låg en isbjörn som matta. Allt var i stil utom e t t: en stor flygel midt på golfvet. H o n log. » H a n är så k ä r i musik, » sade hon, » och h a n arbetar mycket bättre, när jag sitter hos honom och sjunger. » Dörren ut till verandan stod öppen. Fjorden låg så blå framför oss, glittrande i solen.
Uti styrelsens för vägoch, vattenbyggnader afgifne underdåniga general-förslag är kostnaden för berörde hamn beräknad till 66,400 r:dr, till bestridande hvaraf stadens innevånare enligt deras förklarande icke kunde ens till någon del bidraga, hvaremot ett bolag af ortens större possessionater och åtskilliga borgare i staden blifvit bildadt, som under vilkor, dels alt ett statsanslag till % .-delar af summans belopp beviljades, dels ock att bolaget berättigades att uppbära alla hamnafgifter, till dess bolagets förskott med räntor blifvit återguldne, förbundit sig att tillskjuta den återstående fjerdedelen. Ehuruväl en god hamn saknas på Wetterns vestra strand ifrån Rödesund allt intill Jönköping och en hamn vid Hjo således vore önskvärd, anser dock Utskottet, enär stadens innevånare uppgifvit sig icke vilja dertill vidkännas några utgifter och de bidrag, omnämude bolag förbundit sig att tillskjuta, äro alltför obetydliga i förhållande till kostnadssummans belopp, staten icke bör, för detta ändamål betungas med en större utgift, hvadan Utskottet hemställer, att ifrågavarande af Kongl. Majit äskade anslag icke må af Rikets Ständer beviljas. 13:o Till kanals 'öppnande genom Tjuf holms sundel i farleden till Luleå, R:dr 8,000. Som en större mängd effekter årligen transporteras genom denna farled, hvars förbättring är nödig för de sjöfarandes betryggande vid svårare väder, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständer att ifrågavarande anslag 8,000 r:dr bevilja. 14:o Till rensning af Rörå elfvens forssar i Norrbottens län R:dr 2,400. I händelse Rikets Ständer bifalla Utskottets i punkten gjorda tillstyrkande om medels ställande lill Kongl. Majits disposition för mindre strömrensningsarbetens verkställande, så eger Kongl. Majit uti detta anslag tillgång att bevilja hvad, som kan pröfvas nödigt för ifrågavarande arbete, om det befinnes uppfylla något vigtigare ändamål.
Tilli a tror jag att man hos Kongl. Majrt borde anhälla om Nädig befallning till wederbörande Domstolar, atl till Rid. darhuSDireckivnen insända underrättelser om dem undergätt Concours, eller begätt sädane brott, hwari genom - 6^4 Den n November^ genom enligt RiddarhusOrdningen Riksdagsmanna rätt förloras. §. ro. Zerr lö7orclenstoIps: Hrr matte ival menas, att någon af Famillen ager bäde i detta och alta andra fall rättigheten framför dem four sitta för Fullmagt. Jag witte fräga om nägm som suttit för en annan Famille äger rättighet u i här nämnd casus att Ättens rum in aga, om ock icke Capusta, pet honom tillfallit. Denna rättighet synes mig han bör fä ags sa wiva han icke genom E ecwrers mål någon commisiion säsom Riksdagsman sig ätagit. §. ii. Zerr kotkliels: I denna ^ star Riksens Stan» ders Regeringsform. Ehuru författad af Riksens Ständer ar den ival icke blott deras Regeringsform, och ej heller endast för deras stull tillstapad. Detta ut ryck mäste således, enligt min tanka förändras till Rikets Regeringsform. Zerr vanckvaröt lilljeström, sacol, Malcom: Om Höglost. Riooerstapel och Adeln ej ernar göra någon förändring i ordningen med de Commendeurer som efter fordna bruket blifwi: uppstyltade i andra Claffen, fär jag allenast hemställa, om icke dems numror borde ändras, till undwikande af oreda wid alla upprop. Herr Den r r November:. 625 Herr kotlstiob, utbad sig fä upplysa att redan wid >800 ärs Riksväg u'gifwandet af en nyHandMa riket blifwit befluten, hwari denna förändring af »umere'ingen skutte göras;,och äjwen komme att i ck agas uti de skrifna Matti lar som nyttjas wid h,varse Riksdag wid förefallande uprop. 12 z. Zerr ^otbliebblifwer nägon Adelsman til!