Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är i denna sanna bemärkelse, som den vackra Ninon Dubois förtjent att kallas dygdig. Fördomar och skrymtan skola ropa häremot: men de öfverröstas af flere hennes landsmän, som rönt hennes hjelpsamhet; de” (och nu kommer hufvudbeviset) ”öfverröstas af tvenne hennes lefvande älskare, af hvilka hon frälsat den ena från gäldstugan och till den andra testamenterat all sin egendom”. – Blott detta sista bevis på hennes catoniska dygd, jemte de tillämpade fyra raderne af St. Evremont, har Kellgren, i samlingen af sina skrifter, bibehållit af den långa noten; hvars innehåll, med all sin utmärkande blandning af sannt och falskt, dock är anstötligast genom sjelfva tonen. Jfr ”Siare och Skalder”, Del. IV, sid. 161. Ur luften gripna äro alltså dessa Nordenskjölds ord: ”sobald Kellgren bei dem Könige Einfluss erlangt hatte, entriss er dem Holmberg dies Journal, und verfolgte sogar diesen armen Mann, der Frau und Kinder hatte, aufs grausamste. Er wirkte das Verbot gegen ihn aus, überhaupt keine periodischen Schriften verlegen zu dürfen” (!!!). – Det enda jag sett, som kunde andragas till bestyrkande att Kellgren icke var den ursprunglige utgifvarn, är, att förklaringen om hans Christus-ode har denna öfverskrift: ”till Utgifvaren af Stockholms-Posten”. Men förmodligen ville han då ännu ej vara såsom sådan offentligen känd. Efter Kellgrens frånfälle, antog äfven han en med-redaktör: och först Skaldens systerson, Notarien i Kommers-Kollegium (sedermera Advokat-Fiskalen) Lengblom; derefter Med. Doktorn (sedermera Medicinal-Rådet) Rutström. 1813 skiljde han sig från Stockholms-Posten helt och hållet. Dess redaktion öfvergick då till Magistern och Bokhandlaren Wiborg; som år 1821 afträdde den till Kapten Lindeberg.
Har då lagen icke till upgift, att med sina skärpta bestämmelser försona och förbättra der förbättring möjlig år? Min tanka år i korthet den, att i sådana fall lagen har pligt att, allmänneligen efterlysa och med dess makt tillrättaföra, och qvarhålla vid sin pligt genom böter och straff, den, som egenvillig! öfvergifver sin make eller maka, tills dess båda parterne förklara sin önskan vara att åtskiljas. Intill dess måste den felande finna sig i sin ställning, om förlikning i godo icke mellankommer. Beträffande den siste värde talarens yttrande, att äktenskapet bör betraktas som en religiös och icke verldslig institution, så ber jag att äfven få yttra några ord. Äktenskapet är i min tanka en helt naturlig instituton, och har, såsom sådant, med det religiösa intet att beställa. Det är en verldslig sak, som grundar sig på kärlek, på fördrag emellan tvenne kontrahenter. Religion åter är något helt andelig!, som står upöfver, om ock den genomtränger naturen och dess förhållanden. Men detta inflytande, för så vidt det är kristendom, kan icke egentligen hafva afseende på annat än våra själar, våra samveten och hjertan, och gifver således fritt och obetvingadt endast kraft åt det naturliga lifvets verkande. Kristendomen duger derför icke att tillämpa i den verldsliga lagstiftningen, der det naturliga förnuftet och rättskänslan skall vara rådande, och kristendomen står upöfver dem båda. Det var påfvedömets stora villfarelse, att det sammanblandade det verldsliga och det andeliga, mot hvilket protestantismen stälde sig i opposition. Huru vill man i den verldsliga lagstiftningen gå till våga, då kristendomen bjuder individen i förhållande till sina likar, att »om någon slår dig vid ena kindbenet, vänd honom det andra till», eller — »om någon tager din kjortel ifrån dig, gif honom kåpan med.» Meningen år således, att kyrkan skall ställas på sin ståndpunkt och Staten på sin, 120 U e ii 14 Mars f. rn. och de få icke sammanblandas. Det var detta Luther påyrkade, hvarför vi ock, till motsats mot det katholska statskyrkoväsendet och dess sammanblandning med det andeliga och religiösa, kallas protestanter.
Slurcligcn hafwa Riksens Stander funnit nödigt, det i Bunquen kpnas cn särffild Rakning, hwarä d« till Riksgalds-Contoiret möjeligcn inflytande vswerffotts-medel af den bepiljade Summan mä insattas , med fvrbe^ häll atr desie medel kunna anwändas af Stats-Eontvirct i händelse nägon brist i d si anflagne Inkomster ffullc yppas; att det blifwande öfwerstottct mä tjena till fyllnad för hivad som annu brister i den till Förswarswerkct beräknade En Million ; att om utöswcr desie behof nägot ytterligare öfwerffott skulle upkomma, Skiksgälds - Eontoirets Fullmägtige äga, att dermed wid inträffande läglighet b-sörja afbctalningarne ä Utrikes Gäldcn, och atti annat fall allt öfrigt förwaraö i Banguen till Riksens Ständers framdeles disposition. Hwad i desie ämnen salunda finnes beflutit hafwa Riksens Stander bordt hos Eker Kongl. Majit i r^ndcrdänighet anmäla, hwarjcmte Riksens Ständer lika underdånigt anhllla det tacktes Eder Kongl. Maj:t till wederbörande efterrättelse lata utfärda Rädig Kungörelse om fordrings-agarcs, för utskrisne Levcrantser, rätt, att soms här ofwanbcrördt är, genom afdrag af första delen af Bewittningcn erhålla betalning ; om sättet huru Lefverantcurernes fordringar i allmänhet böra godtgöras, och vinden körwäni Riks-D-sconten, som i afseende ä Stats-Obligationcrne blifwit Läntagare bxwiljade. Riksens Ständer framhärda, rc, Stori» Den 11 April. Stormägtigste AllerNädigste Konung!
L. S. N:o 43. för Pitea. Cati M. Bjuhr genom j. G. Brodin enl. fullmakt. N:o 30. för Wenersborg. Fr. Sundler. L. S. N:o 39. för Hedemora. Garl M. Bjuhr genom j. G. Brodin eill. fullmagt. N:o 41. för Söderhamn. P. O. Norin. N:o 44. för Luleå. N. Sundström. N-o 45. för Marstrand. M. W. Collen. L. S. N:o 48. för Nora. Ami. Wedberg. L. S. N:o 40. för Skara. J. 11. Windrufva. N:o 49. för Askersund. G. O. Sundblad. L. S, N:o 47. för Skenninge. Joli. Fr. Ekenman. L. S. N:o 50. för Philipstad. Wei ' L. S. And. Wedberg. 9Uf$öagé*$8eflut 1851. 67 N:o 51. för Wimmerby. A. D. Maechel, i. s. N:o 54. för Strengnäs. G. P. Rönblad. L. s. N:o 57. för Enköping. And. Wedberg. L. s. N:o 00. för Öregrund. J. W. Gezelius. L. S. N:o 03. för Lindesberg. P. E. Bosaeus. l. s. N:o 00. för Hjo. B. Hjort. L. s. N:o 09. för Fahlköping. Sv. Kjöllerström. L. S. N:o 72. för Laholm. C. .1. Ek. L. S. N:o 75. för Säther. N. Sundström. L. S. N:o 78. för Falkenberg. G. W. Bahrman. L. S. N:o 81. för Strömstad. P. Berg.
Ytterligare Utlåtande: N:q xi8, rörande vackt fraga om anläggande af en Köping vid Fiskeläget Fjellbacka i Bohus Läns Skärgård; samt Ytterligare Utlåtande; N Maj:ts Nådiga framställning, om icke Barmhertighets-Inrättningar bprdg från erläggande af Bevillning för Vrot. Utdrag "den t Junii 182g 5 deras Egendomar af bade hus och jord njuta befrielse, beslöt Preste-Ståndet att vid Betänkandet N:o 16 lata bero, samt lade Utlåtandet N:o 35 till Handlingarne. S. D. Bifölls, vid förnyad föredragning, Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskottens Utlåtande, N:o 33, i fräga om sättet för undsättnirigs-skuldernas liqvjderande i Skaraborgs Län. S. D. Dä nu föredrogs Lagsamt Allm, Besvärsoch Oecon. Utskottens Utlåtande, N:o 39, i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, Nto 3, äng. väckt fråga om bestämmande af rättigheten till uppheintning å Stränderna af hafstång, blef samma Utlåtande af Preste-Ståndet afslaget, hvaremot Utskottens Betänkande N;o 3 bifölls. S. D. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets ytterligare Utlåtande, N:oii3, i anledning af eihållpa återremisser å Utskottets Betänkande, N:o 40, ang. klagan deröfver, att Bergsmännen inom Nerikes och Vestmanlands Bergslager blifvit ålagdt, att vid Masugnarne begagna Mai irrvägar i stället för skoflar m. m., fann PresteStandet för godt att Utskotters Betänkande N:o -jo, äfvensom det ytterligare Utlåtandet N:o 113 afslå. S. D. Återremitterades, på grund af deremot gjorda anmärkningar , Lagsaint Allmänna Besvärsoch Ofcconomie-Utskotteus JJe» 6 Pro t.
— 14 — 1858 don 27 April anmäld genom Landtförsvarsdepartementet och vederbörande om Rikets Ständers beslut underrättade. 80:o af den 25 Februari 1858, angående ersättning för ökad tjenstgöring vid Lifbevärings-regementet (232). 1858 den 30 Mars föredragen och meddelad Krigskollegium ocb Lifbevärings-regementet till behörigt iakttagande. 81:o af den 1 Mars 1858, angående en rättelse i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, rörande regleringen af Riksstatens 4:de Hufvud-titel (241). 1858 den 23 Mars föredragen samt meddelad Krigs-kollegium, Stats-kontoret och Fullmäktige i Riksgälds-kontoret. 82 o af den 1 Mars 1858, angående Stockholms befästande å landssidorna (242). 1858 den 9 April föredragen och Chefen för Ingenieur-corpsen anbefalld att, med beräkning af de för ifrågavarande ändamål af Rikets Ständer anvisade medels tillgångar, till Kongl. Maj:t inkomma med utlåtande, angående de förberedande åtgärder till Stockholms förseende med befästningar, som, utöfver hvad redan skett, ännu kunna påkallas, samt då tillika afgifva förslag till befästningarnas påbörjande å stadens södra sida. 83:o af den 2 Mars 1858, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om upphörande af fourage-passevolans-afgiften vid beridna Rusthålls-regementena (247). 1858 den 30 Mars föredragen och Krigs-kollegii utlåtande i ämnet infordradt. 1858 den 17 Jlili ånyo anmäld och nådig kungörelse utfärdad, angående upphörande af åliggandet för indelta Kavalleriets
^ lax samt Z2Q R:dr 4.6 tz. § rst. Bane» i penningar. Södermanlands Län. Eskilstuna Kongs Ladugärd 9 Mantal, och ^ Mantal Krono; ärlig, arcende-lumman är 184 Tun» nor Säd och 1642 R:d r6 tz. Banco i pemuugar. Rsngsbergs Rsngsyärd om 4? Mantal med 8 Torp och 4 B ekestugoc, betalar i ärligt arrén» de 83 Tunnor 7 kappar Säd och 69 r R:d Bane» uri penningar. Ostngöchlands Län. Rönö Knngsgärd om 4^ Mantal och 7 Dagswerks torp. Ärl,qn arrendet är 62 T r 7 klr Span» nemal och 602 R:d B >>co i penningar. För de härli! börande särskildt Lägenheter utgöres räntan dest» utom. Schenäs Konasgard zz Mntal. Ärliga Ar, rendösumman är §4 Tor 7^ k:pr Spannemäl och rio; R:dr Vco i pein ing w. Hwarsörutan räntan erlägges särskildt för de härunder lydande särskilde Lägenheter. Bisp - Den i6 December. 1005 Bispmotala Kongsgård, 5^ Monts! med 12 skattlagde torp. Ärliga Arrendet är 75 T:or i6kpr Spanneina! och 585 R:dr 16 sk:r Banco i p.nnin» gar, med skyldighet för Arrendatorn all wid gärden underhälla zo Får och 25 Kokcsauir. Skaraborgs Län. Olstorps Krono Säteri, 1 Mantal. Ärliga arrendet är 14 T:or 6^- k:pr Spannemäl Banco i penningar. Calmars Län. Borgholms Kongs-Ladugärd, mantal, iz torp och 1 husbehoss qwarn. Ärliga arrende «s» giften är 120 T:r Spannemäl och n8z R:dri6sk. Banco i penningar. Jönköpings Län.
Preste-Ståndet af Prosten Thudén, som föreslagit, att Bohus Län, hvilket för närvarande egde en folkmängd af omkring 120,000 personer, och innefattade 25 Pastorat, 4 Domsagor och lika många Fögderier, måtte göras lill ett serskildt Län, med Uddevalla till residence-stad, samt af Götheborg med dess område bildas ett serskildt Ståthållareskap, hvarunder de, i Statssamt Ålim. Besvoch Ekon.-U tskottens Utlåtande, N:o IS. utom provincen Bohuslän belägne, Götheborgs Län tillhörande, härader kunde förläggas; från Vallöf!. Borgare-Ståndet af Herr Paul Bergs som väckt följande* förslager: l:o att Landshöfdinge-Embetet i Götheborgs och Bohus Län matte flyttas till Uddevalla stad, såsom liggande närmast midt uti Bolms Län, hvarigenom Landshöfdingen sättes i tillfälle att på närmare håll, hastigare, med mindre resor och besvär, verka och utföra det gagneliga, sorn lian för Länet önskar genomföra; och 2:o att för inköp af tomter i Uddevalla och till uppbyggande af Residence och Länshäkte derstädes, nödige medel måtte anslås; samt från Hederv. Bonde-Ståndet, af Olaus Ericsson från Götheborgs och Bohus Län, som framställt alldeles enahanda motion, som berörde af Herr Berg afgifne. Till stöd för omförmälde yrkanden och förslag har, dels uti motionerne, dels under den i anledning af desamma uppstådda discussion, blifvit åberopadte att, då Götheborg vore beläget utom provincen Bolms Län, 20 mil från nordligaste gränsen af Götheborgs och Bohus Län, betydliga kostnader och hinder genom vägens längd orsakades de invånare i norra delen af Länet, hvilka i ett eller annat ärende skulle communrcera sig med Landshöfdinge-Embetet * Götheborg, och af hvilka en del hade ända till 17 och 18 mil att resa, hvaremot, om Uddevalla b lefve
Må Rikets Ständer besluta, att alla privatbanker, som hädanefter uppkomma, erlägga till staten en högre bevillning, än den nuvarande; — må de bos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att inga nya privatbanker mer få organiseras, äfveusom att de nuvarande privatbankerne, vid oktrojernas slut, alldeles skola upphöra, — och jag skall gerna med min röst härutinnan instämma, dock under det uttryckliga vilkor, att Riksbanken fyller de indragnas ställe, samt lemnar allmänheten samma fördelar och säkerhet, hvilka privatba nkerne för det närvarande erbjuda; men intilldess sådant skett, motsätter jag mig all godtycklig brådstörtande eller till privatbankernes qväfvande ledande åtgärd, hvars skadliga följder icke på förhand ens kunna beräknas. Man anför, att den stora behållning, privatbankerne gifvit sina aktieegare, bör ock högre beskattas, och grunden härtill är, att man kan krontrollera deras inkomster, likasom statens löntagares. Om samma kontrolle Bih. till R. St. Bt tankande , N:o 9. rande rätt egde rum för ali annan enskild lofgifven rörelse m. m., så skulle resultaterna utvisa förhållanden, som säkerligen vore, i många fall, likstämmiga med privatbankernes; men denna kontrollerande rätt är ej Ständerne för det närvarande medgifven, och derföre inskränkes ock deras beskattningsrätt i detta afseende. Jag nämner ej denna inskränkta rätt för Ständerne, i afsigt att derigenom vilja åstadkomma en högre beskattning för andra lofgifna näringar, tvärtom önskar jag dem all möjlig lycka och framgång, men jag har endast framdragit de olika forhållanderna, för att tydligen visa den i ögonen fallande orättvisa, man vill begå emot de närvarande privalbankerne, hvilka grundade sin organisation på samma rättsförhållanden, som gälde för de år 1847 afgångne, och som de ostörde fått tillgodonjuta, nemligen på Rikets Ständers egen begäran till Kongl. Maj:t om inrättande af privatbanker, på Kongl.
Herr Häradshöfdingen Törneblad anmälte: att vid läsningen af protokollet öfver Handelsoch Finance-ärender, hållet inför Hans Maj:t Konungen den 13 Junii innevarande år, angående de åtgärder, som borde vidtagas till verkställighet af hvad Riksens Höglofi. Ständer uti deras förnyade Chartse Sigillatse Förordning samt enligt deras underdåniga skrifvelse derom af den 26 sistledne April stadgat och beslutit, Häradshöfdingen funnit, att ej någon af Stats-Rådets Herrar Ledamöter utlåtit sig hvarken öfver den af Kongl. Maj:ts och Rikets Cammar-Collegium i underdånighet tillstyrkta och af Kongl. Mnj:t i Nåder gillade förändring af stadgandet i Chartte Sigillatse Förordningens 21 §, att Contoirens författade sammandrag öfver inkomna lysningsoch debet-sedlar jemte flera bevis skulle till Chartse Sigillatse Contoiret insändas att derstädes behörigen granskas, ej heller i anledning af Kongl. Maj:ts, på Herr Stats-Secreteraren Järtas underdåniga anmälan, grundade Nådiga beslut, att den af Riksens Höglofl. Ständer stadgade tid, den 1 sistlidne Julii, hvarifrån den så kallade Extra Stämplingen ej vore tillåten, skulle till den 1 derpå följande Augusti förlängas; men som Häradshöfdingen för sin del ansåg dessa, af Stats-Rådet på sådant sätt tillstyrkta höga åtgärder, ehuru ej enliga med ordalydelsen af Riksens Höglofl. Ständers beslut, likväl hafva varit alldeles nödvändiga och instämmande med Riksens Höglofl. Ständers mening och afsigt med möjligheten att Chartse Sigillatse Förordningen verkställa; så anhöll Häradshöfdingen, att sådant måtte i protocollet intagas till bevis, att dess skvlldiga upmärksamhet blifvit vid förhållandet fästad, men med uttryckeligt förklarande derjemte, att efter hans tanka någon skälig anmärkning icke egde rum.
IHerr Friherre Ridderstolpe, Fredric, har deremot, med bifogande af åtskilliga handlingar till upplysning om den fara för hvilken Westerås, år 1824» vid tillfälle af en kruttransports ankomst tili Staden, skall hafva varit blottställd, ansett sig böra hemställa, ej mindre att kruts fortskaffande på axel hädanefter ej må tillåtas med jernskodda hjul, utan endast med oskodda, än äfven att Utskotten måtte infordra yttrande häröfver från Städernes allmänna Brandstods-Bolag, såsom varande part i målet. Utskotten, hvilka, med anledning^f dessa anmärkningar, ärendet till förnyad behandling företagit, hafva, till bemötande af Herr Friherre
Dom*’värjo den förordnade lyder, för att i denna 5’Rätts Protocoll tecknas, på sätt i 2 §. sägs , *’och Förmyndaren derefter tillställas.5* Utskottet, sorn, i enlighet med hvad redan i ofvanberörde dess Betänkanden (Niris 39 och 20) är tillkännagifvet, ansett nu anförda Underdåniga Skrifvelse icke annorledes kunna blifva föremal för Rikets Ständers pröfning, än i egenskap af Herr Cederschjolds egna, vid innevarande Riksdag väckta Motion, hvilken , såsom sådan , blifvit af Höglofl, Ridderskapet och Adeln till LagUtskottet hänvisad , har, i sammanhang dermed, till gransfcning företagit serskilde, i enahanda ämne, af JRiksdagsFuIlmägtige Herrar E. TV. Montan, J). Cron och A. Landegren till Vallöf].
hvarken för högre eller lägre folkskola, utan att, jemte skicklighet och kärlek för undervisnings-kallet, vara känd för en sedlig lefnad, uppriktig gudsfruktan och fromt, allvarligt samt christligt sinnelag; hvilken sistnämnde omständighet motionären ansett aldra vigtigast, på det folkskolan ej måtte undergräfva kyrkan och förstöra den gudsfruktan, som funnes hos Svenska allmogen; hvarjemte motionären erinrat om angelägenheten deraf, att presten, af hvars verksamhet och nit folk-undervisnin - Sammansatta Stats-, Bevilln,- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Vtsk. Bet. !7 gens framgång och välsignelse vore hell och hållet beroende, måtte begagna alla både offentliga och enskildta tillfällen att bos allmogen inskärpa nödvändigheten af barnens undervisning och skolgång och att vid skol-examina, dem han alltid bordo liålla, vid husförhör, vid tillfälliga undersökningar om christendoms-kunskap och vid förhör med nattvards-ungdomen o. s. v. med nit och eftertryck lägga på föräldrarnes och barnens hjertan, huru nödvändig kunskapen är för dem alla, håde såsom cbristne och såsom samhällsmedlemmar. 13:o. Riksdagsmannen Jonas Andersson från Östergöthlands Län, hvilken erinrat, att, då 1842 års Folkskole-sladga bestämmer, alt i hvarje församling skall finnas åtminstone en fast skola, dermed otvifvelaktigt varit åsyftad t att hvarje sådan kommun skulle vara försedd med en läroanstalt, der undervisning kunde meddelas i de högre grenar af allmän medborgerlig och praktisk bildning, som vid folkskole-organisationen förnämligast afsågos, eller den i stadgan omtalade maximikurs.
Genom sitt nu afgifna utlåtande anser sig Stats-Utskottet äfven hafva yttrat sig öfver 2:ne af Herrar A. M. Brinck och A. J. Thomée inom Borgare-ståndet väckta och till detta Utskott remitterade motioner, angående dels enahanda förändringar i 195 och 197 §§ af Riksgälds-kontorets nu gällande reglemente, som Revisorerne sedermera förslagit, och dels beredande af belåningsrätt inom samma verk för Götha kanal-bolags obligationer. Stockholm den 22 Februari 1858 :-.J bn\ ! >!i itJ STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1858 lil 5 I Stats-Ulsk. Mern. N:o 279. i N:o 279. Memorial med förslag till voterings-proposilioner i anledning af Riks-ständens skiljaktiga beslut, i fråga om återställande till bolaget för jernvägs-anläggning mellan Köping och Hult af de till säkerhet för detta företags fullbordande i Kongl. Statskontoret återstående deponerade medel. (Rgs.-Afd.) Slats-UtskoUets under N:o 260 afgifna Utlåtande, angående väckta frågor om Statens medverkan för fullbordande af jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hult, liar, enligt Utskottet tillhandakomna Protokolls-utdrag, blifvit af samtlige Riks-stånden godkändt, med undantag af 4:de punkten, deruti Utskottet föreslagit och tillstyrkt, det Rikets Ständer måtte medgifva, att, af de till säkerhet för fullbordandet af jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hult i Kongl. Stats-kontoret deponerade medel uti räntebärande obligationer, det ännu innestående beloppet, motsvarande 225,000 R:dr Runt, finge till jernvägs-bolaget återställas, under vilkor att dessa medel i lörsta rummet användas för att ofördröjligen bringa jernbanan från Örebro lill
Majit förordnade, att, enär nådig Proposition i ämnet till Rikets Ständer torde komma att aflåtas, alla åtgärder för ny utarrendering af de fem utaf Kammar-kollegium uppgifna Slottsskogs-lägenheterna, för hvilka nuvarande arrendena utgingo vid midfastan år 1867, borde inställas. Uti det förnyade yttrande, som, enligt Kongl. Majits då tillika gifna befallning, af stadsfullmägtige i Götheborg nu afgifvits, hade desse förklarat, att, derest billigare vilkor icke kunde erhållas, hinder från stadens sida icke mötte för föreningen på de vilkor för lägenheternas öfverlåtelse, hvarunder Kongl. Majit funnit nådig Proposition derom böra till Rikets Ständer aflåtas. På gifven anledning hade Förvaltningen af Sjö-äreadena anmält, att enär Kongl. Majits Flotta redan för längre tid sedan afhändt sig gamla eller f. d. Amiralitets-varfvet med tillhörigheter och derför icke vidare uppbär något slags afgift, ifrån Förvaltningens sida icke vore något att erinra emot samma varfsområdes ifrågasatta förening med Göteborg; hvarjemte blifvit upplyst, att Kronans egendom, nya Varfvet, der Flottans depot nu är förlagd, icke tillhör Carl Johans församling; att deremot nya Varfvet, som före år 1827 hörde till den då så kallade kustförsamlingen, men från densamma blifvit skiljdt, i ecklesiastikt hänseende genom Kongl. Brefvet den 18 Juli nyssnämnda år samt i fattigvårds-hänseende genom Kongl. Brefvet den 23 April 1844, nu, i följd af Kongl. Brefvet den 22 Maj 1863, utgör en särskild kommun under benämning af nya Varfsförsamlingen; och ansåge Förvaltningen, lika med vederbörande stationsbefälhafare, förening med Göteborgs stad utaf någon del af nya Varfvet icke vara lämplig, så länge egendomen af Flottan besittes.
BondeStåndet, med dervid gjorda anmärkningar och afgifna yttranden, hvilka ömsom bestrida nyttan och tjenligheten af den ifrågavarande inrättningen, ömsom kraftigt tala till dess fördel, samt slutligen äfven innehålla flera påminnelser vid de reglementariska föreskrifter, som Utskottet föreslagit till befordran af inrättningens verkställande. Aila dessa anföranden har Utskottet noga granskat och sinsimellan jemnfört, för att derefter bestämma sitt slutliga Utlåtande. Utskottet har dervid funnit, att de anmärkningar, som blifvit gjorde emot inrättningen af denna porto franco, beqvämligen kunna, i hänseende till deras särskilda a - Eesv. och Ekon. Utsk. 'Betänkanden. 1419 sigter, hänföras lil! 19 särskildta hufvudmomenter, af hvilka 17 dels blifvit inom sjelfva RiksStånd m så kraftigt vederlaggde, dels vid förnyad granskning linnas angifva så svaga skäl, att de icke kunnat godkännas, eiler verka till ändring uli Utskottets redan yttrade öfvertygelse, hvarföre äfven deras upplagande och vederläggning skulle vara utan allt ändamål. Men deremot hafva 2:ne funnits af en annan beskaffenhet. Desse äro: 1:0 att den föreslagna porto franco inrättningen befordrar lurendrägeri och tullförsnillning, då communication med moderlandet icke kan förekommas, hvarigenom detta nödvändigt skall öfversvänmias af förbjudna eller tullförsnillade varor, ledande till obotlig skada för Sveriges fabriker, samt till betydlig förlust uti dess påräknade tullintrader. 2:0 Att äfven i den händelse porto franco anses nyttig, den dervid yrkade befästningen af vissa inlopp och hanmar likväl finnes högst betänklig, i hänseende till de utgifter, hvilka den sannolikt kommer att medf ira för Statsverket. Och om äfven detta icke för närvarande inträffar, skola dock troligen och efter all vunnen erfarenhet, kostnaderna derföre i betydlig mån falla Staten uti framtiden till last, hvarföre det vore säkrast, att uti sådana företag icke ingå. 1420 Eesv. och Ekon. Vtik. Bctänkanden.