Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pä andra sidan grafven, der är befäst ett stort svalg emellan dem, som, efter Det Heliga Ordet, hafva dyrkat Gud räll och dem, som, dyrkande sig sjelfva, hafva dyrkat Gud på sill säll. — Men i Nådens Rike är det icke så. Der måste hvetet och ogräset växa tillsammans. — Häraf kommer missförståndet, att man föreställer sig ogräset hafva en rättighet. Men Guds Ord visar oss hvari denna rättighet består. Det heter nemi. der: »på det, att när J uprycken ogräset, J icke skolén ock dermed uprycka hvetet; låter båda växa intill skördetiden». Rättigheten tillhörer hvetet. Ogräset måste sparas för arbetarenas fåkunnighets skull, att de icke med detta, äfven skola uprycka hvetet. Menniskan kan ej i sin blindhet klart nog urskilja, hvem som tjenar till Guds Rikes befrämjande, eller förhindrar det. Detta synes af Herrens svar till lärjungarne: förbjuder honom icke; ty ingen är den, som gör krafter i Mitt Namn, som snarligen kan tala ondt på mig i förty den der icke är emot oss, han är med oss.» Marei 9: 39, 40. Här har Herren Sjelf uppdragit gränsen, emellan dem, som tjena Honom och dem, som tjena satan, så fin, 361 Den 4 November f. m. att det för menniskoögon är omöjligt att positivt urskilja den under alla förhållanden. Häraf lära vi först, att det just är Herrens månhet och ömhet om hvartenda livetesträ, som tillstädjer ogräset att växa. Dock utan rättighet, men för hvetets skull, under afvaktan på ogräsets förhannelsedom. Sedan, att Han, för menniskans svaghet och blindhet skull, i Sin Vishet icke tillåter henne, äfven om hon är en Hoifom följande lärjunge, att förbjuda någon att verka för Hans llikes utbredande. Således synes uppenbarligen, att all rensning inom Nådens llike, alla tvång och skrankor deromkring, äro emot Guds Vilja och blott en misströstans och otrons beställsamhet att hjelpa Gud, der Han ingen hjelp vill hafva.
Hvad dernäst angår frågan om den så kallade consumtionsoch öfrerflödsbeskaltningen, hvilken, isynnerhet inom det Iiögvördiga PresteStåndet, blifvit af flere Ledamöter hufvudsakligen utur moraliska skäl yrkad, såsom ett återhållande medel för dem, som slå på öfvergången lill bruket af åtskilige artiklar, hvilkas njutning, för den större delen af allmänheten, anses skadlig; så, enär likväl, enligt Utskottets öfvertygelse, olägenlieterne af ett sådant beskattningssält äro vida öfvervägande de deraf påräknade fördelar, föranlåtes UlskoLtet, af förut anförde skäl, ytterligare vördsamt afstyrka beskattning medelst bevillning å så kallade öfverflödsartiklar. I anledning af Herr Cederschjölds inom Höglofl. Ridderskapet och Adelil, väckta och i Utskottets ofvannämnde betänkande besvarade motion, om årlig bevillning å Caracters-fullmagter, har en och annan Ledamot inom de Irenne öfrige RiksStånden yttrat, alt della beskattningsält medförde ett nyttigt correctiv mot flärd och fåfänga; men då Utskottet icke funnit några sådane skäl härvid anförde, som kunna verka ändring i Utskottets på noggrann pröfning grundade öfvertygelse, alt Caracters-fullmagter lämpligast beskatta^ genom ChartaSigillata-afgiften derå, till hvilken åsigt sjelfva motionairen nu mera synes hafva öfvergått; så kan Utskottet ej heller nu tillstyrka, att för fullmagt å Caracter, annan Bevillning fastställes, än den, som genom stämplade pappersafgiften kommer alt utgå. Angående slutligen de i sjette hufvudpunkten omförraälda anmärkningar; så, enär desse icke röra sjelfva bevilIningsgrunderne, utan endast tillämpningsoch fördelningsåtgärderne, föranlåtes Utskottet uppskjuta allt Utlåtande deröfver, intilldess nämnde åtgärder komma att Rikets Högl. Ständers pröfning underställas. Utskottets Betänkande innehåller således en vördsam tillstyrkan, att Rikets Höglofl.
Om Medico Theologiska Stipendierne; angående Saltpetergärden ; om äskade Inqvarteringspenningar för Befälet vid Indeite Båtsmans Cojnpagnierne; i frågan om utbyte af Tvänne Indelningar vid Lif-Rege* v mentet; om föreslagen Löntillökning för i3 Subaltern-Offieerare vid Skånska Dragon-Regementet ; om yrkade Inqvurleringspenningar tili Warfs Staterne vid Örlogs-Floltan samt Arme'eils Flottas Escadrer ; angående vackt motion om förbättrad aflöning för Indelta Årmeens Befäl , och i synnerhet vid Vestgötha Regemente; om reglering af Lönevilkoren för Befälet vid Indelta Armeen ; angående indelta Infanteri-Regementernes Beklädnad ; om yrkadt Löne anslag å Stat för en Djur-Läkare på Gottland; angående Stats Verkets tillstånd och behof under Riks-Stalens Första Hufvud-Titel ; om Statsregleringen i hvad deli angår Riks-Statens Andra Hnfvud-Titel, med undantag af a.*dra i6:de t gide ao:de och a3:je Punkter - tiis Den 19 November f, rn, ne af Utlåtandet; om Statsregleringen un - der Riks-Statens Tredje Hufvud-Titei; om Stats-Vérkets tillstånd och behof under Fjerde Hufvud Titeln ; angående Stats regleringen under Femte IIufvud-Titeln med antagande af det utaf Utskottet föreslagne sednare Alternativ ; i frågan om anslaget för Musikaliska Academien ; rörande Stats-Verkets tillstånd och behof under Riks-Statens Sjette HufvudTitei ; om Stats regleringen under RiksStatens Sjunde, Åttonde och Nionde HufvudTitlar; om Allmänna Indragnings Staten ;med öfverlämnande af de rörande Statsregleringen affattade Betänkande!! jemte en Tabell öfver Stats-Verket; angående bidrag af Staten lili Pensions Cassa-Inrättning för Cerile Embets och Tjenstemän, med det tillägg Utskottets sednare Utlåtande i detta ämne innehåller ; örn anslaget för modell kammaren och Mekaniska Skolan; angående föreslaget inköp af framlidne Professor Acharii efterlämnade Örtoch Lafsamling; rörandte tillämpningen af Författningen om 70 årige Embets och Tjenstemäns rättighet, att behålla Lönen vid afskedstagande! ; om LandsKamereraren, Kammar-Rätts Rådet Ekelunds Pensions-rätt; angående Härads-Skrifvaren Santessons Pension; om Häradshöfdingars Pensionsrätt; rörande flere Landshöfdingars underdåniga ansökning om deras Pensionsrätt; om föreslagen nedsättning afen Comité till undersökning om beskaffenheten af Ridd. o, Ad/Prot. ao B, a. Afd. *8 Dpc i g November f. m, alla hemmans onera; rörande vackt fråga örn förändring af Andrarums Aiun-Yerks rätt tili inköp af Skogseffecter m. m.; örn ersättning till handlanden Tausen för aflrädt Arrende af Uranienborgs Kungs-Ladugård; i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Utlåtande om rättighet för Bergsmän, att lösa Kronans persedel och Tionde Jern;
Friherre Jacob Wilhelm Sprengtporten och Herr Polismästaren och Riddaren Bengt Carl Bergman framställt de anmärkningar, till hvilka granskningen af berörde handlingar gåfvo anledning, samt anhållit, att Kongl. Hof-Rätlen ville öfver dessa anmärkningar låta vedel bol ande sig förklara. Efter det, i följd häraf, förklaringar till Kongl. Hof-Rätten inkommit och sedermera blifvit mig meddelade, har jag, den 14 sist lid ne November, i målet afgifvit slutpåstående, deruti jag, på anförde skäl, funnit mig befogad att föra Herr Öfver-Ståthållaren Frih. Sprengtporten till last: att han genom uraktlåtna embetsålgärder varit vållande dertill, att de våldsamheter, som om aftonen den 18 Mars sislförflutue år samt under påföljande natten föröfvades i hufvudstaden, under det Rikets Ständer voro der församlade, icke blifvit i sjelfva deras början afstyrda eller hämmade medelst lämpliga militäriska försigtighetsmått, ulan en församlad större folkmassa fått först, under minst en hall timas tid, utan allt kraftigt motstånd; föröfva våldsamheter emot ett i Storkyrkobrinken beläget hus, derunder Herr Friherren icke skall varit underrättad om det å färde varande oväsendel, dock utan att från sådan okunnighet, efter min tanka, kunnat hämtas någon Herr Friherren fredande ursäkt; äfvensom att samma folkmassa derefter, likaledes utan allt motstånd af väpnad styrka, på flera ställen i Norra förstaden våldsamt framfarit (inda till sent på natten, då oväsendet lyckligtvis af sig sjelf upphörde; och har jag häraf funnit mig förpligtad att för de fel och försummelser, hvartill Herr Öfver-Ståthållaren Frih.
St. \ Sami. 1 A/d. 8 IIäfl. 2 i o Statssami dllm. Besv,- och Bkon.-Utskottens Betänkande, N:o I /f. belastas med en Slats-utgift för lin St. Barthelemy, utan att ega en deremot svarande vinst, oell det ej eller synes billigt, att Kongl. Majit enskildt måste vidkännas de utgifter, som för öns förvaltning erfordras, samt det ej eller anstår ett lagbundet samhälle att ega någon ort, dit dess lagars välde icke sträcka sig och hvars administration icke beror på detta samhälles lagstiftning och står under offentlighetens controli, —•> ön St. Barthelemy alltså måtte ställas under samma styrelse och förvaltning som Sveriges öfriga provinser, hvilket motionären ansett kunna ega rum utan förlust för Staten; hvarförutan motionären förmenat, att den förlust, som vid Öns förvaltning uppkommit, till större delen varit en följd af för stora löneanslag till Gouverneuren och erabetsmännen, äfvensom en alltför kostsam garnison derstädes; men att en dylik förlust skulle kunna undvikas, om öns administration biefve enkel, garnisonen med sparsamhet ordnad och flottans öfnings-expeditioner ställda i samband med öns bevakning. Utskotten hafva tagit i öfvervägande såväl Kongl. Majtts nämnde Nådiga Skrifvelse som ofvanberörde motioner; och anse Utskotten någon annan åtgärd i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Skrifvelse icke böra vidtagas, än att densamma till Rikets Höglofl. Ständers kännedom öfverlcmnas. Vidkommande Herr Petris motion, så hafva Utskotten anmärkt, hurusom det deruti framställda förslag blifvit grundadt på den förutsättning, att Rikets Ständer redan iBia skola afhändt Sveriges Krona besittningen af ön S;t Barthelemy. I anledning häraf finna Utskotten nödigt upplysa, att Rikets Ständer, genom underdånig
Uti Götheborg, t. ex., åtnjuta Lectorerne af stadens tolags-medel årligen 200 R:dr hvardera lill hushyra. Denna hedrande frikostighet är ett frivilligt åtagande, sorn jag ej: vet huruvida staden är förbunden uppfylla för framtiden, helst om Utskottets likhets-princip kommer alt göra sig gällande. I denna händelse skola Lectorerne af sin lön förlora, hvar och en 33 i/3 tunna krono-tionde, och desse, egentligen stadens frivillige bidrag, dragas till andra Läroverk eller Stift. Besinnar man nu tillika, att Götheborgs Gymnasium har sitt tionde-anslag i Sunnerbo Härad af Kronobergs Län, der priserne alla år äro höga, öfversligande 6 R:d, så finner man, alt stadens frikostighet har, i stället att gagna, tvärtom skadat detta Läroverk, Hade det fått förblifva vid de beräknings-grunder, hvarpå Inlerims-staten är byggd, så hade jag för min del icke haft något att armärka. Uti litt. d har Utskottet misstagit sig om rätta meningen. Någon otydligbet förefinnes väl uti Stats-Råds-Protocollet pag. i3 litt. d, men den försvinner, om man blott icke förbiser de i samma punkt uppgifne siffror, eiler kastar ögat på Stats-Contorets Bil. Man hade då funnit, att fråga endast var om sådana lönebelopp, som, oberoende af alla bifördelar, äro högre än nya Staten, och hvilka vid Interims-staten redan tagits i beräkning, och vid innehafvarnes afgång skola nedsättas — äfven här gillar 15 S,itr-TJtskotten Bctdiikiiitcle N.0 4>5. jag ,den visa medelväg Kongl. Maj:t följt — men alls icke sådana löner, som genom bifördelar öfverskjuta Inlerims-staten. Hade Utskottet ansett det löna jnödan att taga ringaste kännedom af de Utskottet meddelade handlingar, så bade Utskottet vunnit upplysning, hvarföre endast Hernösands och Carlstads Consistorielgjort denna framställning, och skulle äfven öfvertygats, alt desse Consistorier dertill ingalunda saknat talande skäl.
En modifikation, mot hvilken sjelfva formalismen svårligen skulle haft något att invända, hade det ju varit, om man t. ex. sagt: att i anseende till gäldenärens medgifna obestånd och de anspråk, som af Sysslomannen i hans gäldbundna bo blifvit gjorda på hans samtliga borgenärers delaktighet i de utmätta och försålda tillgångarna, någon köpeslpllingsliqvid ej kunde äga rum, utan ankomme det på den eller dem af borgenärerna, som dertill funne fog, att i den ordning, konkurslagen föreskrifver, hos vederbörlig domstol anmäla sig om afträdande af gäldenärens inom riket befintliga tillgångar till borgenärernas förnöjande; och skulle råderum härtill vara borgenärerna öppet i sex månader, under hvilken tid köpe - skillingsmedlen finge förblifva i allmänt förvar, med stöd af 8 kap. 2 § Rättegångsbalken, i öfverensstämmelse hvarmed de utmätningssökande jemväl ägde att medlen emot borgen lyfta; kommande, efter nämnde tids förlopp, i händelse målet icke blifvit vid domstol anhängiggjordt, frågan om köpeskillingsliqvid att ånyo företagas och dermed lagligen förfaras. Hade saken blifvit så behandlad, och derigenom uppkommit en ny svensk konkurs jemte den förut anhängiga norrska; så hade derifrån härrört den olägenheten, att till förebyggande af öfverbetalning för borgenärer, som i båda konkurserna bevakat, utdelningar ur ingendera massan kunnat göras utan kännedom af den andras tillstånd. Men denna olägenhet hade icke varit svårare, än hvad som inträffar i hvarje fall, när fordringar i särskilda konkurser bevakas hos gäldenärer, som solidariskt för dessa fordringar ansvara. Det förstås, att icke i någondera konkursen andre fordringsägare kunnat något erhålla, än de, som i densamma bevakat, och att af ingendera konkursmassan kunnat utdelas andra tillgångar, än som varit i dess land befintliga. Och för öfrigt inser jag icke, hvilka svårigheter denna behandling af saken skulle vållat. Deremot hade den väl oemotsägligen åstadkommit rättvisa, i stället att hvad som nu inträffat, varit tillvägabringande af en förmånsrätt åt de utmätningssökande, utan allt stod af lag, som icke känner någon förmånsrätt, beredd genom utmätning, om ej denna före konkursen försiggått.
Preste-Ståndet, att Ståndet ogillade Utskottets Utlåtande och beslöt, ”det Rikets Ständer genom stadgande i Banco-Reglementet berättiga Fullmägtige, att, derest Creditivet erfordras, i underdånighet begära Kongl. Maj:ts medverkan, samt att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse anmäla denna i afseende på Creditivet beslutade åtgärd;” och har Högv. Preste-Ståndet inbjudit respective Medstånden att i detta beslut instämma; Vållofl. Borgare-Ståndet, att Utlåtandet N:o lades till Håndliijgarne; Hederv. Bonde-Ståndet, ”det böra Rikets Ständer ingå till Kongl. Maj:t med underd. anhållan, att, derest Fullmägtige i Banken kunde blifva i behof af Kongl. Maj:ts bemedling i ministeriel eller annan väg för att till realisationens upprätthållande bereda Banken Credit eller Creditiv på utländsk ort, samt Fullmägtige derom göra underd. anmälan, Kongl. Majit då täcktes en sådan bemedling meddela;” uti hvilket beslut Bonde-Ståndet inbjudit respective Medstånden att sig förena. Varande så väl Högv. Preste-Ståndets som Hederv. Bonde-Ståndets i ämnet gjorda inbjudningar af öfrige resp. Riks-Stånden afslagne. Bihang till R. St. 6 Sami. t Afd. 3 Bandet. i5:de Häftet.
A. 270. XXII. U. 548. XXIII. A. 188. — N:o 120. i anledning af väckta motioner om Landsfiscalstjensternas afskalfande. XVIII. B. 176. XIX. A. 270. E. 44°. — N:o 121. i anledning af väckt fråga, alt Utskottets förslag i dess betänkande N:o 01, rörande afgifter, som sjöfarande erlägga vid Ny Elfsborgs fästning, måtte utsträckas äfven i afseende å Waxholm. XVIII. B. 176. XIX. A27-1- — N;o 122. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 32, rörande väckta motioner om ändring i författningarna, angående allmänna vägars underhållande vintertiden. XVIII. B. 176. XIX. A. 278. — N:o 123. angående Bibeltryekstunnans användande till sitt ursprungliga ändamål XVIII. B. 176. XIX. A. 278. — N:o 124. i anledning af motion om en underdånig anmälan hos Kongl. Majit, med afseende fl den närvarande ofullständiga sammansättningen of Kongl. Majlis Statsråd. XVII. — N:o 125. i anledning af återreinisser af betänkandet N:o 83, angående Kongl. Theaterns indragning och utarrendering till enskilda, samt om rättighet för enskilda alt anlägga Theatrar i Ilufvudstaden, m. m. XVII. B. 3g 1. XVIII. A. 144, 156. XX. E. 35g, 37i. I. 474- XXII. E. 462. A. 556. — N:o 126. i anledning af väckt motion om upphörande af böter för uraktlåten leverering till Stora Kopparbergs ( 16 ) Bergslag af ränteoch mantalskolen. XVII. B. 3qi. XVIII. A. i58.
Då nu en genomgripande löneoch tjenstereglering vore för handen, syntes rätta tidpunkten vara inne att fästa uppmärksamheten på de tjenster, som kunde indragas; i hvilket afseende motionären föreslagit »att kronofogde-tjeristen i Herjeådalens fögderi, omfattande endast två mindre pastorat, måtte indragas och förenas med kronofogdetjensten i södra Jemtland, emot en desto större ersättning i resepenningar»; och vore motionären så mycket mer öfvertygad att en fogdo ensamt för Härjeådalen vore obehöflig, som den nuvarande under hela siri tjenstetid bott inom norra Jemtlands fögderi på ett afstånd af ungefärligen 13 mil från Herjeådalens gräns. Då förevarande motion innefattar en så speciel och outredd fråga, att lämpligheten af det gjorda förslaget icke torde kunna af Rikets Ständer bedömas, hemställer Utskottet att någon åtgärd i anledning af denna motion ej må af Rikets Ständer vidtagas. Stockholm den 23 Januari 1857. s Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande J\l 27. Ank. till Exp.-Utsk. d. .24 Jan. 1857, kl. 1 e. in. lielänkande, i anledning af vädel motion om upprättande af ng Jordeboksliggare för Malmöhus län. Uti en frän hedervärda Bondeståndet till Allmänna Besvärsoell Ekonomi-utskottet remitterad motion har Riksdagsmannen Mäns Persson från Malmöhus län anmärkt att, ehuru en del af de besvär, som hemman åligga, skola efter oförmedlade hemmantalet utgöras, uppgift likväl i nämnde läns jordebok saknades om hemmanens oförmedlade mantal, hvaraf flerfalldiga tvister hade blifvit föranledde.
Äfvenledes har Hr Frihm klandrat mitt förslag, under påstående, att den nya representationen derigenom skulle beröfvas för densamma nödvändigt utrymme och beqvämlighet; då jag likväl icke tillgripit mera än 4 å 5 restaurationsrum och 4 boningsrum samt dymedelst kan inbesparas betydlig kostnad och tidsutdrägt för påbyggandet, det gäller nemligen icke mindre, än 16 fots höga nya yttermurar, och när jag dessutom icke alls afser någon afvikelse från den goda planen, så torde denna anmärkning ej förtjena något afseende. Beträffande Gr. Sparres yttrande om användandet Deri 9 Maj e. m. 207 af gasbelysning, får jag erkänna, att jag verld, ej gjort mig närmare reda för de möjliga olägenheterna af gas i smårum; i de stora salarne har jag deremot beräknat gasen just såsom ett af de kraftigaste ventilationsmedlen, i likhet med hvad i utlandet eger rum, hvarest i större samlingslokaler gasen användes, icke blott som belysning, utan äfven så anbringas, att gaslågorna konsumera eller uppsuga luften ur salen på ett sätt, som bidrager till en kraftig och på samma gång billig ventilation. Möjligt är, att den skulle kunna göra samma tjenst äfven i de mindre rummen, och jag förenar mig med Hr Gr. Sparre deruti, att detta är eu omständighet, som bör komma under närmare öfvervägande. I afs:de å anmärkningen mot mitt förslag, att kalkylerna öfver kostnaden skulle vara för knappt tilltagna, så erkänner jag gerna, att de icke äro ofelbara, äfvensom att jag ej antagit allt så dyrbart, som i Utsk:ts förslag. Så har jag uteleinnat den brydsamma brandbotten öfver de stora salarne, och detta af det skäl att hela den ifrågavarande byggnaden är provisorisk och inom få decennier torde komma att förändras. Vid sådant förhållande torde man kunna hoppas K. M:ts Nåd. medgifvande af ett undantag från Byggnadsordningens föreskrifter, och detta så mycket sannolikare, som ett prej udikat redan finnes med afseende å detta Riddarhus, der någon brandbotten öfver stora salen, mig veterligen, ej finnes.
Jag har icke, såsom den värde talaren uttryckte sig, yttrat några hårda ord, om någon vare sig enskild Prest eller Presterskapet i allmänhet. Hr Tham har alltså upfattat mitt yttrande fullkomligt oriktigt. Jag har endast sagt, alt det kunde inträda, att i en större församling flere önskade, alt på samma lid hålla konventiklar, och att Pastor då icke kunde bevista dem alla, samt att, om i församlingen funnes en oandlig Pastor, han skulle kunna styra så till, att konventiklarne, sorn han hade lust att besöka, icke blifva andliga. Till svar på detta mitt yttrande, har Hr Tham behagat förklara, att hvarje sammankomst der Guds ord och böner läsas, är andlig, så vidt jag fattade hans ord. Jag kan likväl icke tro, alt Hr Tham haft någon mening med dessa ord, lika litet som jag tror, att han menar, att, derföre att en person fått kappa och krage, han blifvit andlig, ty det är en himmelsvid skillnad emellan att bära kappa och krage, och att vara andlig. Det kan icke vara den värde ledamoten obekant, att den Allsmäktige tilldelar sin nåd åt hvem Han behagar, och att dermed icke följer några yttre tecken. Samme talare har också sagt, att han visserligen erkände tillämpningen och riktigheten af de utaf mig anförda bibelspråk, men att han äfven hade sig bekant ett annat bibelspråk, som han jemväl anförde, för att dermed visa den strid, hvilken måste föregå inom Kristi kyrka. Denna strid har fortgått, och fortgår ännu, antingen man påstår det eller icke. Del veta vi sedan 1850 år tillbaka, att Frälsaren sagt, min verld gifver jag Eder. Icke gifvet' jag Eder, som verlden gifver; men Frälsaren sade också, rådens icke. De orden slutade Han språket med. Edert hjerta varde icke bedröfvad!, och rädens icke, d. v. s., att fastän J mölen strid, fastän J icke kunnen undvika bedröfvelse, så låten icke skrämma Eder, eller varén bedröfvade, ty den verld jag lemnar Eder, skall gifva Eder ersättning.
Calmar län utom Södermöre 410. 668. till Carlskrona Bataljonerne: Sjö-beväringen från Södermöre härad af Calmar län . 157. hela Blekinge län 451. samt östra kust-socknarne af Christianstads län 105. 713. till Halmstads Bataljonen: Sjö-beväringen från Malmöhus läns kustsocknar • 330. Vestra kustsocknarne af Christianstads län 61. kustsocknarne i Hallands län 190. _ 581. till Götheborgs Bataljonen: Sjö-beväringen från kustsocknarne i Götheborgs och Bohus län 508. En klass Sjöbeväring från förenämnde län och socknar utgör således 3,344, man, eller alla fem klasserna omkring 16,720 man.” ”Huruvida det vid Eders Kongl. Maj:ts Lif-bevärings-regemente, Hallauds infanteri-bataillon samt Wermlands och Jemtlands fält-jägare-regementen, detta sednare lill så stor del, som lill flottan kommer att afgå, nu 27 bestådda befäl är tillräckligt alt exercera de af båtsmän såsom stam bestående marin-bataljonerne med deras bevärings-styrka, torde nu i ordningen böra undersökas.” Vid Lif-bevärjngs regementet finnas officerare med löner på stat . 30. vid Hallands Infanteri-bataljon d:o . 7. vid Wermlands fält-jägare d:o . 30. och från Jemtlands regemente påräknas ett antal af 18. tillsammans 85. Med beräkning af en bataljons-chef, je.mte 1 adjutant och regemenlsqvartermäslare för hvarje bataljon, samt 3 officerare för omkring hvarje 250 man, skulle för alla bataljoner ne, utom de i Carlskrona, hvilka hafva marin-regementels derstädes befäl, erfordras ett antal af 70 officerare, hvartill kommer inspektören och dess adjutant.