Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror alt det för den afgifna propos:n ingalunda hade varit menligt, om man gjort sig bekant med hvad man här för icke längesedan kallade svmpathier och anlipathier, under det gemensamma namnet allmänna opinionen. Det har för mig icke varit fattligt, af hvilken anledn. man just nu kommit på den tanken att framlägga ett så beskaffad! förslag, som det närvande, till en så genomgripande förändring i vära förhållanden. Man har åberopat politiska betänkligheter mot tillvaron af en Interims-regering, så sammansatt, som lliksAkten nu stadgar. Det är egel nog att hos oss politiska betänkligheter alltid framdragas såsom anledn. till ingripande förändringar i det bestående. Så var det år 1812, då tryckfriheten grundades; så 1834, då man begagnade dessa betänkligheter emot samma tryckfrihet; och nu vill man begagna enahanda anledntr för att lå delta förslag antaget. Då unionen stiftades, känna vi alla, att den politiska nödvändigheten tvång lill ett hastigare upgörande af föreningsfördraget, än som eljest måhända hade varit önskligl; äfvensom att derifrån de förhållanden härledde sig, som man till vissa delar kan benämna oformliga. Att sammansättningen och beskaffenheten af den i RiksAkten s. k. Interims-regeringen varit mindre lyckligt tänkta erkännes säkerligen af en hvar; ty att, då Konungen är af sjukdom hindrad att regerings-makten utöfva, eller då Ilan vill utrikes resa, styrelsen då öfverlemna? åt thronföljaren, är en helt naturlig sak. Derifrån kommer man till den frågan: hvarför har man icke inskränkt sig till ett enkelt förslag i den syftning, att thronföljaren för nyssberörde händelser inträder i full utöfning af Konungamakten inom de båda Rikena? Ett sådant förslag är jag öfvertygad icke hade möll det ringaste motstånd, och jag tror att det hade varit den enda säkra och naturliga utvägen, att sammanbringa en likstämmighet i asiaterna mellan de begge Rikenas re - Den 18 Februari f. .m 445 presentationer. Hvarföre har man dä, utan något åtminstone för mig synbart behof, utsträckt ilen Kongl.
Stall-stat , Han> Kongl. Höghet Kronprinsens, anskaffande a\ ny local för densamma , , , 4 1 578 7 å. ; 41 b. 5 41 b. J 41 b. ; 41 U0S Svar på återremiss i 4 1 591 6 a. a. V 41 a. a. V 41 a. a V 41 a. a y 41 Slamoch Strörotars närmande till hvarandra 4 2 53 5 b. A 40 b. fV 40 b A 40 b. A 40 1 ' Stapel .lads-rättigheter , om sådane för staden Laholm j 8 20 4 rJ b. y 40 b. V 40 b. V 40 b. V 40 i Starby, Kungs-ladugård, om förlängd t arrende deiå fvi KL^-CouiinLäariea E. U. Lallerstedt ! — r. 1 ( 496; 1-7) b, V 41 b. V 41 b. 5 41 a. y 41 338 1 2. P* sassar 2 P/este* BorgareStåndet. Bonder*; l\:o N:oj Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. N:o Statistiska Chartor öfver administrationens gre1 nar, se Anslag för en gång, k). * : » 0111 serskildt anslag för befräm*- jande af göromalens gång , , 100 4 1 451 8 b | 41 b. i 41 b. 4 41 b. y 41 290 » fråga om rättighet för tjenstemännen derstädes att innehafva befattningar utom .Verket, samt om en Ledamots i Stats1 Contoret embets-biträde i Stats-Utskottet , 4 1 473 8 | 41 b. i 41 b. i 41 b. i 41 4 Stats-Departementets löne-reglering, se Hufvud1 titel Andra, Löne reglering.
Enligt sednaste bokslut, nemligen 1844 års, uthalanserades till år 1845, såsom kontant behållning, 2 R:dr 42 sk., ocb, såsom fordran, 12 R:dr 43 sk., eller tillsammans 15 R:dr 37 sk., hvaraf under loppet af år 1845 blifvit utbetalda för bokbindarearbete 12 sk., så att behållningen till år 1846 utgjorde 15 R:dr 25 sk., eller 2 R:dr 30 sk. i kontant ocb 12 R:dr 43 sk. såsom fordran. Till beredande af slutliqvid för anslaget, bar Kollegium, under den 20 Mars sistlidet år, anmodat Chefs-Embetet vid Uplands Regemente att infordra ocb till Kollegium insända berörde 12 R:dr 43 sk., utgörande till återbäring ådömda reseocb traktaments-medel, enligt Kammar-Rättens lagakraftvunna Utslag af den 15 Mars 1844; hvarefter ocb enär medlen uteblefvo, Kollegium, under den 5:te i denna månad, meddelade ChefsEmbetet påminnelse om desammas skyndsamma insändande. Att räkenskapen icke finnes omnämnd i den till Eders Kongl. Maj:t från Kollegium ingångna ocb Revisorerne delgifna underdåniga Berättelse, bärleder sig derifrån, att anslaget var i alla hufvudsakliga delar redovisadt, hvarföre något annat icke varit i afseende på samma anslag att inberätta, än att hufvudbok deröfver, i anseende till ofvan nämnde mindre anmärkningspost, än vidare komme att uppgöras.
Ehuru BancoUtskottets Betäckande utmärker Utskottets nitiska och berömvärda afsigt att bevara Bankens Credit, kan jag, för min del, icke godkärna Utskottets omdöme, eller de skäl , som för afstyrkandfit äro anförde. Jag in starren er uti Ilerr Den g Juli, f. m. Grefie I_,iI1jencrantz’s särskildta yttrandet livilket, jemte Herr Archiatern v. Schulzenheims Memorial, fullständigt utreder fr agan, Jag utber mig endast att få tillägga »lagra anmärkningar emot de skäl, som Be? länkandet innhåller. Utskottet har jemfört Barkens uppgift af sin Sedelstock med en enskild mans åtgärd , som endast yppade sina skulder u? tan att tillika visa sina tillgängar. Omen gäldbunden man, sorn måst upphöra att betala, kunde göra sina Creditorer reda för «ina skulder, och gifver dem säkerhet, att han hvarken ökade dessa eller mind? skade sin förmögenhet, så skulle säkert dess credit vinna på denna uppgift af dess skuld, fastän dess tillgångar ännu voro okände. Men detta förhållande kan sällan inträffa med en enskild man; ty han måste yppa sin behållning, då han icke mera kan uppe? hålla sin Credit. En CirculationsBank, sorn utgifver Sedlar till inlösen vid upp? visande, har ofelbart föulprat sin credit i samma ögonblick då han upphör att full? göra denna inlösen. Vår Bank har varit i denna belägenhet att sedan det, af Fäderneslandets olyckor föranledda , för Bankens och allmänna Crediten förderfligt beslut togs, att inblanda Rikets skuld i Ris Den 5 Juli. frn, kets mynt, Dess Sedlar hafva derefter endast ägt ett ombytligt värde, och förlorat So till 140 procent. Så länge Banken kunde fullgöra sina förbindelser , ägde den , lika som en enskild Ilian, rätt att hålla sitt tillstånd hemligt; pien då den, belastad med Statens skulder, upphörde att betala, inträdde fordringsägarnes eller nationens rätt att känna det. Af säkra anledningar är jag öfvertygad, att Banken äger tillgångar och fordringar utföver dess Sedlars belopp.
De höra ock mer till juris-prudensen än till lagboken; och då ingen domare lärer misstaga sig om hvad stöld är, har det synts Utskottet försigtigast att i denna del vidhålla gällande lag. Deremot har Utskottet, som, efter hvad redan är nämndt, ur Lagberedningens förslag upptagit åtskilliga omständigheter, hvilka föranleda till svårare straff å stöld, derifrån jemväl hemlat ledning för närmare bestämmande af hvad till inbrott hänföras skall. Den beskrifning derom, som är lemnad i Kongl. Förklaringen den -23 Mars 1807, har för lagskipningen ej varit tillfyllestgörande; men nied dess syftning star dock Utskottets förslag i öfverensstämmelse, hvadan Utskottet, i enlighet med den tolkning samma författning i allmänhet erhållit, till inbrott ock hänfört det förhållande, att någon, i afsigt att stjäla, med våld öppnar skåp, kista, skrin eller annan förvaring-spersedel, som med lås, försegling eller annat dylikt stängsel tillsluten är, hvilket förhållande Beredningen åter blott upptagit såsom en försvårande omständighet vid stöld eller staatteri i allmänhet. Det medgifves likväl, att skäl ej saknas för olika meningar om betydelsen af berörde förhållande. Men Utskottet har ej funnit de inkast sorn blifvit gjorda emot den af Utskottet antagna mening, vara af den Lag-Utskottets Betänkande, N:o 37, 27 vigt, att Utskottet, i följd deraf, bordt frånträda en åsigt, som närmast öfverensstämmer med allmänna rättsbegreppet. På sätt redan är tillkännagifvet, har emedlertid Utskottet, i de fall Utskottet ansett, afvikelse ifrån de principer, 'vår lag hyllar, böra och kunna ega rum, sökt tillegna sig de af Lag-beredningen antagna; och vidare redogörelse torde ej behöfvas för moliverna till Utskottets omförmälda förslag, genom hvars antagande hvad sorn stadgas i 40, 41, 42, 43, 46, och 4/ kapp.
Stander enhälligt förklarat denna min Motion wäl grundad samt derföre beslutat att Wargeringen hädanefter stall upphöra; men Kongl. Majit har föreställt Riksens Ständer nödwändighekcn af att utse andra medel till Rikets fvrswar, i händelse af fiendteligt anfall, sä anser jag mig pligtig uppgifwet en ritwäg till ersättande af den förlust Armeen gjort ig«' noin Dm 2 April. nom Wargeringens indragning. Mitt förstag ar, att ini om hwartindeldk Regementes canton anwärfwes och upp^ sattes en Jägare-Bataillon af lira styrka, som indragna Wargeringcn, hwilken införlifwaZ nied Regementet och fördelas pä Compagniernc, till besp ring af sarstiltt be, säl: wikare att 2 Subaltern-Officerare och 2 L z Under» Officerare tillökas wid hwart Compagnie. Desse Jagare skulle engageras och besoldas pä lika sätt, som de wid Warmelands Regemente, och allenast göra tjenst 14 dagar om aret samt dessemellan äga frihet, wistas hwar de Lstundade inom Regementet. De borde derföre kunna fas för samma betalning, som Wärmelands Jagare eller 6 RikSd. Banco ärligen, wärfnings-penningarne inberäknade. Och pä det Staten wid desscs beklädande mätte fä den möjligaste minsta kostnad, borde den med nogaste besparing uträknas. Monderingcn, sorn kunde göras af godt Walmar, bestäs pä 12 och mindre monderinge-perscdlar pä 6 ar. En Bataillon af 600 Man med npssbesagde särffildte befäl stulle ej kosta öfwer 7,000 Riksd» ärligen och följakteligen 20 sädana Batailloner kunna undcrhällas för circa 140 ä 150,000 Nilsd.
Då den förmögnare äter nästan endast färsk mat, lefver deremot den fattige af föga annat än salt föda. Det är egentligen icke annat .än en indirect capitationsafgift; och då jag ogillar alla sådana, an - Den 3o October e. m. 46g huller jag, att förhöjningen måtte afslås, och att det mätte förblifva vid hvad det nu är. Att saltet fallit i pris, kan ej hafva inflytande på tullen, hvilken är utsatt till viss summa. Herr Tham: Det har handt Herr Cederschjöld nu likasom ofta förut, att han glömmer, det han bor i Stockholm, och ej på landet. Det bevisar han nu. Om han behagar se på landet, eller underrätta sig om förhållandet i landsorterne, skall han finna, att man der äter salt mat, och det ej blott vid eget bord, utan dertill ock vid tjenstefolkets. Man har ej der slagtarhuset och fiskargången att gå till; utan måste hafva saltade förlager. Således har Utskottet, enligt sanning, anfört, att den förmögnare begagnar mera salt, än den fattigare. Det känner jag ganska noga, såsom sjelf varande landtman. Allmogen begagnar i sitt hushåll en halfspann, eller, om det är mycket stort, en half tunna salt på sin höjd, då de förmögnare, eller Possessionater, vanligen begagna 5 å 6 tunnor. Herr Cederschjöld: Vid beskattningar, och detta är också en beskattning, borman hafva afseende på allmänna opinionen, och hvad intryck den skall hafva på allmänheten. Jag hemställer till detta Stånd, hvad allmogen skall tycka och säga, om tullen förhöjes på de varor, som den måste con - 470 Den 3o Octo ber e m. sumera, nemligen salt ochJisk_, då man deremot stadgar medelvärde å sådana varor, som de förmögnare klasserne consumera, och hvarigenom de få lindring, såsom vin* kläde, m. m. Jag tror, alt man bör taga det i billigt öfvervägande, och åtminstone icke gifva dem anledning att klaga öfver ett sådant förhållande. Jag yrkar således afslag å Utskottets förslag. Friherre Åkerhjelm:
Vishamn, till största delen på allmogens egna fartyg. ö , nyssnamnde hamn, hvarifrån allmogen idkar sjöfart så väl pa (lekholm som öfriga inhemska orter för utskeppning af spannmål, omnämnde sandstensarbeten, saltad t fårkött äfvensom något ull samt nii E °" ™Cl1 ftadl aälspeck och vadmal pä Stockholm, 'idkar på U andra ställen annan sjöfart än fisket och ännu har den icke pä ' de DansLbeS’Laf ^ ® « fiction ^ är° Under l0ppCt af deSSa fem ären byggde: Galeas . # t Skonerter . 2 Couff ... 1 Landsh^-årsberättelse får Gottlands Län. 3 lS Slupar 2 Inköpte: Brigg ... i Galeaser . 6 Skonerter 4 Slup ... i Under samma tid äro förolyckade: Briggar . 3 Galeaser . 7 Skonerter 2 Couff ... 1 Sjöfarten har sysselsatt: År 1828 485 personer, •—2Q Landtmanna-haiideln drifves i synnerhet med export-artik lar af spannmål, Skogs-efFekter, Sandslens-arbeten, Ylle-tillverkningar, Ull och något Frukt, samt, bland victualie!-, Saltadt Fårkött, Fisk, Nötkött, Fläsk, Smör och talg exporteras sällan eller aldrig; hvad deraf af allmogen föryttras förslår icke fullt till consurnlion inom landet. Afsältnings-orter äro: så väl Wisby stad sorn 10 stycken landlhamnar. Med undantag af skogs.effeeter, hvilka synnerligen förr med större skogstillgång oupptingade fördes och försåldes lill nämnde handels-platser, hafva de öfriga artiklarne till det mesta genom accord på landet blifvit uppköpta. Först ifrån och med år i83i, har torghandeln i Wisby kommit i stånd och allmogen derigenom vunnit en fördel i högre betalning och stadsboerna ett minskadt besvär af expediter och utskickningar kring landet.
Krigsgärd Kongl. Kammar-Rättens Observations-Medel Skatte-Rätts-Medel Tillsammans R:dr 2,297,349, 23. jMen när härifrån afgå följande gravationer och restitutiorier, hvilka omedelbart blifvit uti Cassa-Räkningen afförde och således Contant godtgjorde, nemligen: Anmärknings-procent till vederbörande i KonglKammar-Rätten, sorn, efter afdrag af remisslage R:dr 10. 45, blifvit utbetald tned . 1,446. 42. 8, Arfvode till Advocat-Fiscals-Embetet derstädes för indrifne Balance-medel, hvartill, efter afdrag af Remisslaget R:dr 1. 9. 6. utbetalts 158. 27. 9, Till Advocat-Fiscals-Embetet i Kongl. Karnmar-Collegium, Tertial af indrifven Testaments-Bevillning, som, efter afdrag af R:dr 1. 28. 5. Remisslage, utbetalts med 210. 35. 7, Omkostnader för Taxeringen i Stockholms Stad till Bevillning för år 1830 » 2,196. 45. U. Seraphimer-Ordens-Lazarettets samt Frimurare-Barnhusets andelar i ofvan inslutne Stempel-afgift för Spelkort , , . 380. 13. — Äterstår, såsom behållning af ofvan uppräknade Fonder ... Tidnings-Stempel-Afgift uppburen i Stockholm . Af betalningar och Räntorå sådane utgifne Lån, hvilka, enligt Reglementets 78 §., äro beräknade ibland Tillgångarne för Riksgälds-Contoirets enskildte utgifter och behof, nemligen: Capital. Räntor. Utlånt från f. d. Allmänna Hingstmedels-Cassan Dito från f. d. Skånska Hingst proemii dito Dito från Kongl. Bergs-Collegii f. d. Gassa Enligt 1823 års Riksdags-Beslut, utlånt mot 3 procents ränta; Till Staden Ystad för Hamnbyggnad Dito Norrköping för Husbyggnader .
Ett förbud mot förbrukning af till införsel ej tillåtne varor, ehuru kraftfullt det vid första åsigten må synas, anser jag likväl aldrig böra föreslås j ty lagar hvilka, Iafom för en del af nationen förhatliga , man kan förutfe troligen Jhille komma att [akna alfvarlig efterlefnad, kunde bereda ett större ondt, än det man ville söka förekomma. I händelse Ridderskapet och Adeln skulle anse detta mitt vördsamma anförande förtjena något afseende , torde det (amma vid den återremiss, jag anser mig böra yrka, få till Bevillningsutskottet åtföja och jemväl serskildt till Allmänna Besvärsoch EconomiUtskottet remitteras. N:o 7. Herr af Ekenjiam, Ifrael: Då jag i hufvudsaken är fullkomligenen-; Den 28 Junii J. m.' 575 se med de Herrar som redan önskat aterremis9 af BevillningsUtskottets Betänkande, så anser jag mig böra gifva en ytterligare styrka åt någre af dem i denna sak, anförde skäl, genom framdragande af verkliga facta; och vilL derföre till denna samling af oomkullstöteliga sanningar bifoga några detailler som äga ett nära sammanhang med ämnet. Man har i tryck sett uppgifvit och åberepadt, huruledes det endast är Enväldiga Regeringar som tillåta Handelsfriheten att under-' gräfva Folkens välstånd och oberoende, då deremot constitutionela Stater veta att flytta äfven det Economiska beroendets gränsor, utom deras egen verkningskrets: sådant är visserligen enligt med sanningen och med sakens natur; men sedan den Constitutionela andan med hvarje stund griper omkring sig, och med stora steg alstrar det omvända förhållande, nu emot fordom, att Regeringarnes styrka ligger uti Folkets välstånd och ej i deras uselhet, så har äfven Ryssland under senare tider gifvit oss oväntade Phenomasner uti frågan om Handelsfrihet. Då vi med beundran och blygsamhet göra bekantskap med Engelska Fabri-; kerne, så kunna vi deremot utan förödmjukelse anställa en träffande jemförelse emellan det Ryska Manufacturväsendet, och vårt eget.
Af dessa skäl har jag ansett att 10-örestycket borde utpräglas, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, af 8-lödigt silfver, och erhålla samma storlek sora det nuvarande minsta silfvermyntet, samt i anseende tilt dess Danko-Utskollels Utlåtande, A':o H. 29 underhaltiga beskaffenhet anses endast såsom skiljemynt och i likhet med detta behandlas. Detta silfver-skiljemynt blefve likafullt ganska godt, i jemförelse med dylikt i andra länder, så att man ej behöfde befara att det genom slitning skulle förlora färgen. De gamla Svenska TV R:dr specie voro af 8-Iödigt silfver och bibehöllo sitt utseende; ganska väl; ll:dr specie voro preglade af G-lödigt, och *1 öre-styckena af endast 3-lödigt silfver. Den Norska 8-scb.. den nya Preussiska Groschen, den Danska tV -specien och de Hannoveranska 5 och 10 Groschen-styckeria äro 8-lödiga. I Österrike, Bayern, Sachsen, Wurtemberg och Hannover utpräglas ännu mera underhaltigt mynt, ända till 2- och 1-lödigt, som till följd af dess stora kopparhalt blifver kopparfärgadt och ergigt, hvilket deremot icke är händelsen med det 8-lödiga silfver-skiljemyntet.» af Herr Doktor Björkman: »Att vederbörande embetsverk och myndigheter uti underdåniga utlåtanden förmått ådagalägga, det hvarken betydligare kostnader eller större svårigheter skulle möta vid införandet i räkenskaperna af myntenheten, indelad i 100 delar, än vid tillämpandet af det år 1845 nådigst fastställda myntsystemet med 1 R:dr Rgs, delad i 48 skilliiigar oell hvarje skilling i 4 styfver, är för mig lätt begripligt, ty deeimairäkningen är kär för aila räkenskapsmän.
Jag får vördsamt fästa Hr Gr. o. Landtm:s uppmärksamhet derpå, att det icke är någon förändring uti förevar. §, utan endast ett tillägg till sista mom. deraf, hvaruti BondeSt. inbjudit de öfriga Stånden att sig med BondeSt. förena; och skulle jag tro, att propostn borde framställas derpå, huruvida R. o. Ad. instämmer uti BondeSt:s inbjudning. IL Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade instämma i BondeSt:s tillägg till sista punkten i i3 §. BondeSt. hade beslutat, att början af denna § skulle lyda sålunda: ”Landtmätare eller justerare, hvilka för att ”mäta och stämpla brännvinsredskap kallas från sitt hemvist ”af enskild man, åtnjule derför af denne sistnämnde resekost18 II. 24 / i86 Den 26 Januari. ”nadsersättning och arfvode såsom för andra embetsförräft”ningar. Kallas han åter till uppmätning och stämpling af ”flera redskap på ett och samma ställe eller till en by eller ”socken, der flera redskap vid ett och samma tillfälle af ”honom kunna mätas och stämplas, tillkommer honom re”sekostnadsersättning och arfvode endast såsom för en resa, ”jemte den särskilda betalning, som han bör erhålla, då ”matning och stämpling ske i hans hemvist. Sker mätningen och justeringen å det ställe, der landtmätare eller justerare bor och vistas” etc. Hr Stuart: Som det tillägg, BondeSt. gjort vid denna §, föranleder till densammas förtydligande och kan föi’ekomma tvister, rc>r:de ersättningen för dylika förrättningar, hvarom här är fråga, så kan jag icke annat än instämma uti BondeStrs inbjudning, och hemställer derföre, om icke äfven R. o. Ad. skulle vilja derpå ingå. Frih. Boye: Jag understödjer den siste värde talarens propos:n så mycket hellre, som jag anser tillägget utgöra en förbättring i redactionen. 18 § godkändes med den af BondeSt. deruti beslutade förändring. 19 § godkändes. 20 §. Hr Hjärne:
Majit om försäljning af sådane, helst smärre Kungsgårdar , hvilka endast på det sättet kunna erhålla vederbörlig odling och skötsel, skulle uteblifva, väckte motion, att denna fråga måtte af Rikets Ständer tagas i öfvervägande. Stockholm den 19 Maj 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 21 Maj, kl. 9 f m.
Detta med hvad mera härom blifvit anfördt, samt åtskillige andre Ledamöter till vederläggning häraf yttrat, hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och jemte det Utskotten, till besvarande af de gjorda yrkanden, dels om Skiftes-Stadgans återkallande helt och hållet i afseende på de Norra Provincerne och Gottland, dels att den borde till all kraft och verkan hvila, intilldess de deri föreslagna ändringar blifvit pröfvade och afgjorde, anse sig endast böra åberopa hvad i början af detta Betänkande i afseende på Skiftes-Stadgans tillämplighet i allmänhet är vordet yttradt, få Utskotten, i afseende på öfriga nu gjorda erinringar, förklara att, då endast genom practisk erfarenhet full visshet kan vinnas om Stadgans mer eller mindre tillämplighet för Rikets alla provincer; då tillfälle saknats att härom inhemta säker kännedom på den korta tid, sorn förflutit sedan Skiftes-Stadgan blef lill efterrättelse gällande, intill Riksdagens början, hvarunder sannolikt i flera provincer inga och i andra åter ganska få skiften, eldigt samma Stadga, blifvit verkställde; Lagsamt Allm. Besv. o.Oec. Utsk. Uti. JV.-o 4.1. 109 då deremot Kongl.
Huru mången fordran skulle icke preskriberas, huru mången konkurs-bevakning försummas m. m.? Man invänder, att om det skall bero på qvinnan att genom en anmälan bereda sig myndighetsrätt, så kominer hon i månget fall, der hon fruktar misshag af fader eller förmyndare, att underlåta anmälan och sålunda mot sin vilja qvarstadna i omyndighetstvånget. Härtill svaras, att om myndighets-tillståndet skulle användas, icke för att förblifva i samma beroende ställning som förut, utan för att af fadren eller förmyndaren utkräfva redovisning eller penningar, bereda sig förändradt hemvist eller annat dylikt, så fordras till en sådan åtgärd större kraft och beslutsamhet än till en enkel anmälan hos Domaren; och saknas det mod till den sednare, så torde det så mycket mer saknas till den förra, och den af lagen skänkta myndigheten hade i så fall icke någon fördel att bjuda, men väl tvärtom. Dessutom hvilket vore väl naturligare, att den qvinna, som hade för afsigt att deltaga i det yttre afifärslifvet, framträdde i det offentliga och tillkännagaf denna sin afsigt eller att den, som önskade få lefva ett stilla obemärkt lif, nödgades fram, för att hos allmänheten yttra en sådan önskan. Slutligen och då Sveriges qvinnor, hvilka detta lagförslaget närmast rörer, icke kunnat uttrycka sm gemensamma önskan, men att döma ur de erfarenheter flera med mig samlat, det förefaller något tvifvelaktigt, huruvida det återkommande anspråket på myndighet för landets qvinnor verkligen har sitt ursprung från dem sjelfva eller ej, synes det mig vara mycket skäl att tillfälle till ådagaläggande af deras önskan blefve beredt genom antagande af ett förslag i enahanda riktning med det, som jag härigenom tager mig friheten framlägga till La (/-Utskottets Betänkande M 42. 7 Författning, angående ogift qvinnas rätt att vid viss ålder vara myndig.