Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rät tegångskostnader Böcker och kartor Inventariers förbrukning och underhåll . Gratifikationer m. m Underhåll af Styrelsens lokaler .. Ingeniör-af delningen: Tjenstemäns aflöning Stationshus m. ni Godsmagasiner Vaktstugor och postkurar Verkstadsbyggnader ni m Vändskifvor m. m Lastbryggor m. m Telegraftjenstemäns aflöning Telegrafer Signaler Materialier för signalering Snöplogar och dressiner Inventariers underhåll E.xpropriations-räntor och kontributioner Eldning m. m. åt banbevakuingen Exped i tionsomkostnader Snöskottning Tjenstemäns aflöning Expeditions-oinkostnader K » l:sta och 2:dra klassens kombinerade vagnar 1,916: 48. D » bagagevagnar - 5,597: 3. Trafik-afdelningen: Vaktmästares » 2,592: — Hyror och inqvartering 28,514: 32. Böcker och skrifmaterialier m. m 3,573: 48. Signalering inom stationerna 2,512: 47. Belysning » » 15,430: 47. Eldning » » 7,651: 65. Belysning m. m. å bantågen 1,660: 70. Underhåll af inventarier 4,512: 63. Ersättning för begagnande af främmande jernvägars vagnar 37,027: 86. Renhållning inom stationerna 5,886: 51. Omkostnader för trafikens hästar 3,881: 88. Hyror af lokaler m. m. 2,221: 13. Ersättning för bortkommet eller skadadt gods 516: 71. Kontant behållning jemte förskotter .. Summa 13,851,922; 72. § I - Beträffande trafiken å statens jernvägar under år 1863, få Revisorerne hänvisa till Trafik-styrelsens den '28 Juni innevarande år derom till Kongl. Maj:t afgifna, bland »Bidrag till Sveriges officiella statistik» intagna berättelse. § 2.
500 till kokinrättnings-kostnader vid samtliga matinrättningarne 6,000 » sjukvårds-kostnader vid artilleriet i Göteborg 1,500 >; » » i Norrland, förslagsvis 300 » underhåll m. m. af eri arbetshäst vid artilleriets fyrverkare-corps 255: 75. » diverse behof och oförutsedda kostnader, som kunna uppkomma vid den nya löneregleringens och organisationens genomförande, förslagsvis 3,500: — Dessutom böra af de å anslaget för artilleriet uppkommande besparingar utgå åtskilliga, till beloppet ovissa, utgifter, såsom begrafningshjelp för spel och manskap, värfningsersättning för under tjenstgöring skadadt manskap m. fl. andra från de nuvarande anslagsbesparingarne utgående kostnader, såvidt de ej, i följd af löneregleringen och organisationen, komma att upphöra. Landförsvarskomit. Bet lil. 13 98 Bil. I. Förslag till löner för befäl och underbefäl med vederlikar vid Ingeniör-corpsen. lilitär-staten: Generalmajor och Chef åtnjuter den på Generalitetets stat uppförda Fortifikations-generals-lönen jemte taffeloch furage-penningar. Ofverste-löjtnant (med skyldighet att göra Majorstjenst) 4,500 4,000 Kapten af första klass . » » 3,000 » af andra » 2,000 Löjtnant af första » 1,200 » af andra » . » » 1,000 Underlöjtnant . » » 800 Konduktör 900 Underkonduktör af första klass 600 » af andra » 500 Förste (distinktions) korpral (utom natura-underhåll) arvode » 120 Korpra] (utom natura-underhåll) » » 90 Vice-korpral (utom natura-underhåll) » » 48 Handverkssoldat (utom natura-underhåll) >i » 30 Civil-staten:
Uti afgifvet memorial, som från Bonde-ståndet blifvit till Utskottet remitteradt, har Sone Pehrsson från Malmöhus län, med hänseende till postiljoners i allmänhet mödosamma, ansvarsfulla och äfventyrliga befattning, föreslagit att dessa, hvilka vanligen i traktamente erhölle en riksdaler för hvarje resedag, måtte komma i åtnjutande af en bestämd årlig lön, beräknad efter en riksdaler för hvarje dag eller 360 r:dr för hela året, att af Postverkets medel qvartalsvis utgå; men då ingen anledning förekommer att, genom tillstyrkandet af den ifrågasatte lönetillökningen, föreslå förändring uti den af Kongl. Maj:t för Postverket fastställde stat, hemställer Utskottet, att Sone Pehrssons ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende. Tull-verket. ll:o. Uti ett hos Bonde-ståndet afgifvet och till Utskottet remitteradt memorial, har Christen Andersson från Malmöhus län begärt: att fullständig uppgift måtte af Utskottet infordras å alla de personer, som å Tullverkets allmänna Pensionsoch Indragningsstater åtnjuta pensioner eller bidrag; att i denna uppgift tillika måtte införas huru många tjensteår dessa personer beräknat, serskildt i statens och serskildt i tullverkets tjenst; att de för pensionerna vid tullverket gällande ordningar måtte införskaffas samt Rikets Ständer af dessa upplysningar erhålla del; hvarjemte motionären anhållit, att, derest det sålunda upplysta förhållandet ansåges böra föranleda en underdånig framställning hos Kongl. Maj:t, angående förändrade grunder för tullstatens pensionering, Utskottet måtte afgifva förslag till en sådan framställning och derjemte tillstyrka en underdånig hemställan, att uti de förordnanden, som hädanefter komma att för tullverkets tjenstemän utfärdas, uttryckligen måtte förklaras, att dessa tjenstemän icke egde rätt till pension. Med anledning häraf får Utskottet, angående vilkoren för erhållande af pension å tullverkets stat, hänvisa till Kongl.
Det medel, hvarigenom sådana missförhållanden vanligen jernnäs, nemligen spekulation i loflig tillverkningsoch handels-väg, vore afskuret; och antingen måste behofvet fyllas på olaglig väg, eller ock icke alls kunna fyllas, i hvilka båda fäll det vore lika välberäknadt att, såsom äfven af några är föreslaget, helt och hållet och för all tid förbjuda tillvaron af allt bränvin i landet. Båda utvägarne komme ovedersägligen att hafva ungefär samma verkan. Utskottet tror nemligen, att tillverkningen så mycket rättar sig efter förbrukningen, att det skulle vara fruktlöst att vilja hämma den sednare endast genom inskränkning af bränvins inhemska tillverkning, så länge varan kan fås från alla de länder, som närmast omgifva oss. Ehuru tillverkningen hittills varit inom vårt land ohejdad och varans pris följaktligen lågt, så är det mer än sannolikt, att förbudet mot hennes införande blifvit öfverträdt. Annu mera skulle denna händelse inträffa, om tillverkningens hämmande höjde priset så, utöfver dess belopp i andra länder, att försnillningen blefve mycket lönande. Sverige skulle derigenom förlora arbels-kostnaden och tillverknings-vinsten, utan att slippa bränvinet och dess skadliga verkningar. Utskottet kan icke inse, huru befintligheten af endast ett visst belopp bränvin för året skulle kunna förmå förbrukarna att fördela detta belopp så, att de Bih. till R. St. Prof. 1855 och 1854. 44 Sami. 8 Haft. 2 40 Särskilda Utskottets Betänkande N:o 8. hela tiden hade något ; om förrådet vore mindre, än hvad de åstunda alt förbruka och kunna köpa, så förtärde de efter sin vana och begär, så länge tillgång funnes, och finge sedermera vara i fullkomlig saknad af varan. Denna händelse kunde icke förekommas på annat sätt, än att hvarje persons andel uträknades och han finge densamma sig tilldelad, hvarefter det berodde på honom sjelf att gömma sitt förråd och smånigom förtära det, efter sådan uträkning att det räckte till för året.
Hr Gr. har äfven ansett delägarnes gemensamma interesse tillräckligen betrygga, att inga andra papper blefve antagna än de, som horde antagas; men jag ber Hr Gr. erinra sig, att delägarne hafva ett ganska stort olika interesse mot den stora allmänhetens interesse att vara tryggad mot missbruk. Då nästan alla delägares fördel är beroende af det belopp, hvarmed insättningarna skola ske, så hafva de ett stort gemensamt interesse att underlätta dessa insättningar, oell detta interesse kan lätt öfverväga deras interesse att controllera hvarandras säkerhetshandltr. Jag bekänner derföre, att med all den vördnad, jag är skyldig en så hög auetoritet som ett landshöfdinge-embete, jag icke till densamma äger nog tillförsigt, för ätt vilja låta denna pröfning bero på det individuella omdömet hos en landshöfding, som antingen genom en för sträng pröfning kan cassera handl.T, som borde antagas, eller också kunde antaga documenter, som borde casseras. Tänköm oss under närvar, tider, att det, i fall den af Gr. Frölich föreslagna § vöre gällande och en privatbank stiftades, kunde bero af en landshöfding att antaga Götha canals, Strömsholms m. fl. dylika actier; och jag hemställer, hvad säkerhet funnes för en sådan banks rörelse. Jag tror således, att denna pröfning bör tillhöra den !högsla auetoriteten i landet; och då Hr v. Troils förslag derjemte har den stora förtjensten att föreskrifva, det bolagsreglorna skola stadga, huru manga slags papper äro antagliga, så instämmer jag till alla delar i hvad han föreslagit och anhåller om propos. derpå. Hr Lefren: Jag begärde egentligen ordet för att i anledn. af Hr Stråles framställning nämna, hvad Gr. Frölich redan erinrat, att det vore curiöst att redigera en allmän Jag på ett sätt, som kunde låta ana, det man såsom möjligt förutsatt, att en bank kunde sätta in hela sin fond i reda penningar. Lagstiftaren skulle derigenom uttrycka, att han icke tänkt sig, huru banken skall få någon vinst.
Utskottet har tagit detta ärende under öfvervägande*, och, då Utskottet, lika med Memorialets författare, anset rättigheten till upplåtelse, med full egande rätt, af viss egorymd till särskilda personer, böra i väsendtlig mån bidraga till jordbrukets för* kofran och jordens bättre häfd, hat Utskottet trott sig böra vördsamt tillstyrka, att egare af enstaka hemman, hvilkas egorymd genom sitt naturliga läge befinnes i ett sammanhang, samt ifrån närbelägna hemmansegor lagligen afskilde, och der således enskifte icke kan komma i fråga, må ega samma rätt, som genom 15 § uti Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning om enskiften, af den 2 Februari 1807, är i allmänhet tillaggd egare af enskiftade hemman, att nemligen, då egaren af ett sådant hemman lianer förmånligt, att af sin ouppodlade jordrymd aflåta till och med tiondedelen ax hela sin ego-lott till fremmande personer att bebygga, uppodla och med full egande ratt besitta, skall han dertill ega rättighet, med iakttagande af öfriga i samma § föreskrifne villkor; samt att dessutom, om ett sådant hemman skulle hafva mera än vanlig egorymd, och egaren anser större afsöndring deraf än en tiondedel nyttig, må han ega, att sådant hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anmäla, som det till Besv. och Ekon. tltsk. Betanknnrlen. 1151 Kongl. Maj:ts och Rikets Cammarcollegiutn hemställer, hvilket då förordnar, att å ena sidan säkerheten för hemmansräntans och öfriga skyldigheters evärdliga utgörande må vara förvarad, och å andra sidan jordegornas uppodling och förmånliga häfd befordras; men Utskottet har trott sig icke böra utsträcka ifrågavarande rättighet äfven till
— Dessutom finnes ett privilegieradt Apothek och ett större Badhus med fyra rum för varma och tvänne för kalla bad, samt ess så kallad Gräfenbergerdouche. Blekinge Läns Fernan-Berättelse 3 14 Från Fattigvården, som ombesörjes af en vald Direktion i enlighet med Kongl. Maj:ts år 1832 i nåder meddelade Reglemente, erhålla omkring 20 fattige dagligen vård och underhåll i en dertill uppförd byggnad. Staden eger äfven en år 1838 grundlagd Sparbank, hvarest vid 1842 års slut insättningssumman uppgick till 17,000 R:dr Banko. Carlskrona Landskansli den 23 December 1843. J. O. NAUCKHOFF. C. G. Fehrman. G. Trägård h. mQ)W® lKAJr*3S BEFALLNIN GSHAFVANDES UTI Hallands Län TILL KONGL. MAJIT i underdånighet afgifne FEMÅRSBERÄTTELSE för Åren 183T, 1838, 1839, 1840 och 1841. STOCKHOLM, 1844. TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Oå, till följe af föreskriften uti Eders Maj:ts Nådiga Cirkulärbref af den 17 April 1821, jag nu afgifver berättelse om Länet i ekonomiskt och Statistiskt hänseende för fem års perioden från och med 1837 lill och med 1841, torde det tillåtas mig få anmärka, att jag, som blott för några månader tillbaka emottagit Länets styrelse, icke äger fullkomligt direkt kännedom om Länet, utan måste till stor del grunda berättelsen på de uppgifter, vedel börande tjenstemän och myndigheter afgifvit, samt de upplysningar, jag af förut afgifne lika beskalfade berättelser och här tillgänglige handlingar kunnat inhemta. Enligt formuläret förekommer:
Att det i stället lemnades utan all sadan åtgärd, och den icke obetydliga penningesumma, som bordt komma fattigvården till godo, derigenom gick forlorad, var otvifvelaktigt en försummelse i sysslomanskapet, hvilken enligt åberopade lagrum ådrog Direktionen skyldighet att gälda skadan. Denna skyldighet borde således Direktionen ådömas. ». I en från Konungens Högsta Domstol ej längesedan utfärdad nådig Dom är den veterligen redan förut antagna lärosatsen tillämpad, att med omyndig köpare ej kan slutas köp; och denna sats, förut gillad äfven i afseende på lös egendom, har visserligen med förökadt skäl nu fått gälla om föryttring af fastighet. Det fall, på hvilket denna sats blifvit tillämpad, synes just vara ett bland de tjenligaste för att utreda, huruvida, densamma låter försvara sig. En son på l(i:de året gammal erhöll af sina föräldrar den 8 November 1880 ett köpebref, hvarigenom de till honom uppläto och försålde sitt ägande hemman emot en öfverenskommen köpesumma, hvilken borde till köparens ena broder betalas vid hemmanets tillträde, som skulle ske efter säljarnes död. Före Fadrens död uppnådde köparen myndig ålder; meri först efter detta dödsfall erkände och antog han inför Häradsrätten köpeafhandiirigen, å’ hvilken han imedlertid under Fadrens lifstid erhållit lagfart och fasta.
Förteckning på alla de under afhandiingen inbegripne Partial-Obligationer och Lifränre*- Constitutioner, hvilka icke blifvit anmälde till inlösen under loppet af Liqvidations förrättningen eller inom den, medelst Conventionen bestämde och Allmänheten kungjorde, praescriptions-tid, den 31 December 1816, samt med Förteckningen å.skrifven Förbindelse, att Massan i Amsterdam ansvarar betalningen af desse utelöpande, förkomne eller utslocknade PartialTitlar, i händelse de någonsin skulle företes och varda tillerkände betalnings-rätt. g:o Trenne Recapitulationer öfver alla i förutskrifne ordning inlöste och öfverkorssade Partial-Obligationer, med derå tecknade Åttesta, ta, att beloppet af sådane för de Nio ärfteliga Lånen utfärdade Partial-Titlar blifvit, i närvaro af Kongl. Majus Special-Commissarius, behörigen antecknadt och afskrifvet, å de hvarje serskildt Lån tillhörande, hos förbemälde Notarius Wilhelm van Homrigh i Amsterdam, såsom depositum nedlagde och ännu qvarvarande Hufvudoch Hypothecariske Förbindelser, samt dessutom en serskild reeapitulation öfver alla inlöste och öfverkorssade Lif-Ränte Constitutioner, med Liqvidation* - Committéens derpå tecknade Interims-Bevis och erkännande af rigtigheten , intilldess Hufvud • Documenterne, för Lif-RänteLånet, ifrån Domstolen i Haag återlås, så att *934 Siats-Utskottets Betänkandett. afskrifning a dern ina kunna verkställas, ellef ock samme Documenter hit återställas. 10:0 Atskillige, genom Kongl. Majus Spe. cial-Commissarius, under loppet al LiqvidationsFönättniugeti i Holland, emot LiqvidationsCominittéei! och emot Notarius Publicus van Homrigli, gjorde och hos veiler börande Domstol i Amsterdam inregistrerade
Ad:ns känslor, och kommer jag således hvarken att låta flaggor blåsa, ej heller att föra R o. Ad. till Liitzens slagfält, icke ens tänker jag bjuda på »sillsallat». Man har beklagligtvis länge sökt inverka på passionerna genom att anslå aila ömtåliga strängar. Så har man här talat om tacksamhet och den brist på denna dygd, Norige skall hafva visat; men på samma gång nian predikar denna dygd. glömmer man ett annat kristendomens bud: den venstra handen skåll icke veta hvad den högra gör. Allt pockande på tacksamhet betager gåfvan dess värde. Likaledes haiman tvistat om företräde i rang och åberopat fädernas stora förtjenster. Men låtom oss icke allt för mycket pråla med hvad fordom varit häfver, låtom oss i stället tänka på hvad vi verkligen äro och kunna blifva. I stället att skryta med fädernas mandater, låtom oss sträfva att efterlikna dem. En ädel stolthet, känner sitt värde, men högmodet söker i andras förtjenster anledning att uphäfva sig. Tvister om rang och yttre löreträden tillkomma småsinnet, men ingalunda en ädel stolthet. Så föreställer jag mig, att om det händelsevis inträffade, det Generalen Frih. Sprengtporten komme i en procession att gå efter Kaptenen Hr Brakel, skulle sådant icke särdeles gravera Frihm. Under försöken att upskaka allmänhetens passioner, har man på senaste tiden icke skyggat tillbaka för terrorismens medel. Mati tiar benämnt dem, som uti förev:de fråga hyste en viss åsigt, för Svenskar, i tydlig afsigt att stämpla en hvar olika tänkande såsom osvensk eller förrädare. Härvid har man förglömt allt annat en dast för tillfredsställelsen att slutligen få rätt. Man har förglömt hufvudsaken, för att löpa efter en skugga. Frågan om en revision har blifvit satt å sido, för att rigta all upmärksamhet på den om ståthållareskapet. Man liar härunder, ifrån att vara företrädesvis Svensk, alldeles förbisett hvem man egentligen gagnade, hvem man fröjdade, när man utsådde frön till oenighet emellan de förenade folken.
Sä wida förtjensten pä denna näring ej är skadligare än annan förtjenst, det jag här vfwanföre sökt bewisa, sa wet jag ej hwarföre en möjlig förtjenst drrpä skall betala 40, jag kanske flere proernt, dä en lika summa annan slags förtjenst, bewiknmanses blott böra erlägga nägra fä procent. Den 24 November1555 rent. Desiulom skall ju bränwinoförtjensten pä Verra wis betala 2 gängse, till exempel: De» sorn pä bränwinsbränning med en 6oo kannors panna för» tjente R:d. 3,000 skulle först deraf betala eiris 2,«oo Rrv. och sen af behållen inkomst dereftev, enligt bewillningsprojecrer R:d. 35 Af annan behållen förtjenst kill lika sunpna, erläggeS ater blott R:d. 157: 24: — Emedlertid som denna större bränwinsrill. »verkning, bör kallas fabrik, sä will jag af jädan fabriksnäring medgiltva en järffild afgift, men ej större, Ln att industrien har fritt Utrymme. Den -4 November. Akt fyllchlinden ej fär för godt köp, hindras häst genom dryg skatt pä krogar och deras sparsamma inrättande, men ej böra för mitzbruks ffuld allmänna fördelar ost) besparingar hindras. Om detta mitt förslag till en billig nedsatt afgift för större pannor ej gvdkannes, anhäller jag att det, säsom min särskilda tanka, dock får medfölja till Riksens Högloff, Ständer, vt supra. Lx krotocollc», L6 Ingman, Utdrag af Protokollet hällit hos Riksens Högloft. Ständers Bervillningssamt Allmänna BcstvärsOeconomiä-UtskottS Beredning tvid Riksdagen i Stockholm den :6:de November 1809. - ^ , S. D° Ordförande Herr Hof-Inkendenten och Niddaren 'iflasm framstälde härefter följande proposition:
Det medgifves gerna, att den lätte papperspenningen , med försigtighet handhafd , förmått göra den tunga malmen i våra grufvor rörlig. samt äfven locka Silfver och Guld in i Landet, utan att hmdelsbabncen behöft betungas med en dyr VaruRepresentant; saledes erböds Banken , under en lycklig frakthandel, ifrån 1779 till år 1783, samt fortfa - Den 13 April, 2/1 rande liflig Bruksdrift, att inlösa vid den perioden, R:dr 2,4<S7,2ci5 i utrikes Silfver för de .s Transportsedlar ; men så har ock den konsten att af Lumpor tillverka papper, och att derutaf bereda penningar, gifvit tillfälle åt Regeringar, att föra everdeliga krig, och att skuldsätta Samhällen i flera generationer, på ett sätt, som forntiden icke kände. Storbritanniska Ministéren hade icke mägtat utöfva sina storverk, förutan att på besagda sätt öka nuvarande och framtida Nationalbördor; men så har den: amma dock, med en öfverträflände statistisk kunskap, förstått att genom sin så kallade FoundingSystem afböja, att icke Riksgäld kommit att utgöra Landets circulerande Penningestock, eller att förskära' ma Penningevärdet. Med denna transferabla fond, som ifrån Konung Wilhelm den 3'djes Regering uppstigit till nära 750 millioner P. Sterb, och hvarå ej den ringaste förskrifning är gifven, kunna stora negociationer göras, utan att vara verkliga penningar, eller kunna nyttjas i salubodar, eller vid torghandel. Rentan af den lunderade gälden blifver endast i rörelsen synlig; men kan ej medföra den hastiga känningen, som der capitalet, i egenskap af penningar, genast utsläppes.
— 12 — 1 19 - 5 1 14 29 6 145 47|- 10 Jordeböckerna säga alltså jordägaren, i det gamla Sverige, att om hans förfäder, hvilka, med sina ansträngningar och försakelser, eröfrat de inkräktade landskapen, fåll, likasom deras innebyggare, med penningar gälda sina grudskalter: så behöfde han numera icke betala mera än j6 eller £ af hvad han verkligen erlägger. Huru har ett sådant missförhållande, mellan penningens och andra varors värde, kunnat upkomma? Hos oss har penningens fall härrört icke blott af den förut nämnda minskningen i de ädla metallernas värde, utan äfven af det vangel med Stalsoch Penningeverk, hvilket i vårt samhälte ägt rum. Det har härrört deraf, att man, när krig bringat riket i förlägenhet eller nöd, 250 Den 3 Maj. icke fått, eller velat, göra fria lån, utan skapat sig tillgångar genom tvångslån, vare sig af nödmynt, eller iuvisningar pä liiksBanken, oell förmedelst deras mängd gjort honom oförmögen att sina sedlar med silfver till utfäst belopp, vid anfordran, inlösa. Mynttecknels, eller sedelns, innehafvare har då nödgats skänka riket icke blott så mycket, som han sjelf, vid liqviden med Staten, förlorat, ulan långt mera. De millioner, som Staten sålunda tilltvingat sig, hafva varit en obetydlighet emot alla dem, som lian beröfvat allmänna kassor, och enskilda medborgare, derigenom, att hvarje ägare af någon fordran, ställd i rikets mynt, mistat lika många proc., som detta försämrats. Då myntet är en mätare af värde likasom alnen af längd: så har myntets förringelse verkat på alla liqvider i penningar, likasom alnens förkortning skulle hafva gjort i hänseende lill allt alngods. Hvad fordringsägaren oförskyldt förlorat har gäldenären oförtjent vunnit, och Staten, genom myntvärdets rubbning, våldsamt tagit förmögenheten från den förre, och gifvit henne åt den sednare.
Då sade Konungens svenner, som honom tjente: Man söke Konungenom upp dägeliga unga jungfrur; Och Konungen beställe skådare i all land i sitt rike, att de låta komma tillhopa alla dägeliga unga jungfrur, intill den staden Susan i fruhuset, under Hegai hand, Konungens kamererares, hvilken qvinnorna vakta skulle, och få dem deras skrud; Och hvilken pigan Konungenom täckes, den blifve Drottning i Vasthis stad. Det behagade Konungenom, och han gjorde så. Då var en Judisk man i Susans stad, han het Mardechai, Jairs son, Simei sons, Kis sons, Jemini sons; Den med bortförd var ifrå Jerusalem, då Jechonia, Juda Konung, bortförd var, hvilken NebucadNezar, Konungen i Babel, bortförde. Och han var förmyndare till Hadassa, denna är Esther, sins faderbroders dotter; förty hon hade hvarken fader eller moder, och hon var en fager och dägelig piga; och då hennes fader och moder blefvo döde, tog Mardechai henne för sin dotter. Då Konungens bud och beslut vardt kunnigt, och många pigor voro tillhopahemtade till staden Susan, under Hegai hand, vardt Esther ock tagen uti Konungshuset, under Hegai hand, qvinnovaktarens. Och pigan täcktes honom, och hon fann barmhertighet för honom; och han skyndade sig med hennes skrud, att han skulle få henne hennes del, och sju dägeliga pigor utaf Konungshuset dertill; och han satte henne med hennes pigor uti bästa rummet i fruhuset. Och Esther sade honom intet utaf sitt folk, eller sitt slägte; förty Mardechai hade budit henne, att hon skulle icke sägat. Och Mardechai spatserade hvar dag i gårdenom åt fruhuset, att han måtte förnimma, om väl ginge med Esther, och hvad med henne ske kunde.