Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mjuka smyrnamattor utbredde sig öfver golfvet, tunga, rika draperier betäckte ingångarne till den öfriga våningen; ena sidan af rummet upptogs nästan helt och hållet af ett bredt fönster med blyinfattade målningar och i detta fans ett helt orangeri af sällsynta växter. Antika taflor prydde väggarne, hvars gobelintapeter i sig sjelf voro tillräckligt sevärda. Möblerna, som alla tycktes tillverkade att i första rummet uppfylla egarens smak för beqvämlighet, voro nyckfullt placerade men med artistiskt sinne. De voro dyrbart klädda och passade förträffligt just i detta rum, der i sjelfva verket så litet arbetades. Om en stund kom herr konsuln ut. Han var en utomordentligt vacker karl, lång och välbygd. Hans något bleka ansigte var infattadt i en ram af svart silkesglänsande hår, pannan var fri och öppen, näsan böjd öfver ett par väl vårdade svarta mustacher. Genom pincenezen blickade hans klara bruna ögon drömmande ut. Man skulle tagit honom för en varelse som mest sysselsatte sig med abstrakta ting, om ej hans namn så ofta nämdes i samband med affärslifvet och börsspekulationerna. Hans drag vittnade om judisk extraction, hvilket äfven var förhållandet med hans lust för börsspel. Konsul Brauner var vid denna tid en af hufvudstadens mera bemärkte män. Han lefde med i den stora verlden; hans generalkonsulsdiplom och påtagliga rikedom hade öppnat vägen för honom till den högre societetens salonger. Hans manliga skönhet bildade, i synnerhet i konsulsuniformen, en värdefull dekoration på Amaranthens och Innocensens baler, der han satt månget blåblodigt flickhjerta i brand, medan hans hustru var föremålet för samtliga gardesofficerarnes lorgnetterande. Han beundrades för sin djerfhet på börsen, då han dref upp buden på alla möjliga artiklar till exempellös höjd, småskrattade då han förlorade en förmögenhet, lugn och liknöjd, då han återvann den förstorad, ja stundom fördubblad. Han syntes på sin bestämda plats vid alla premierer och försmådde ej underlöjtnanternas sällskap på någon varieté, som lockade med en mer än vanligt dragande magnet.
Utsk. föreslår således: att den ränta, hvartill lån mot pant af fast egendom kan beviljas, må bestämmas till minst 4 för hundradet om året, samt för lån mot skuldsedel försedd med personlig borgen till minst 5 procent; men att i öfrigt det af Ridd.- Direktm afgifna förslag till förändradt lånereglemente må bifallas; och bifogas, för den händelse II. St. skulle behaga gilla denna Utsk:s hemställan, ett förslag lill förändrad redaktion af 1 §. Hvilket dock allt vördsamt nnderslälles II. R. o. Ad:s egen ompröfning. Stockholm d. 11 Maj 1848. På Riddarhus Utskottets vägnar: L. von Stedingk. fV. F. Dalman. P. M. Nuvarande sladganden. §. 1. Lån mot inteckning i fast egen - Förslag lill förändringar. §> }' Utlåningen må ske till högsta dom får ej beviljas under 5g ränta, som lagligen erhållas kan ränta och ej öfverstiga 30,000 samt med säkerhet af fast pant r:dr b:co till en och samma utan begränsning af lånesumperson eller på en och samma man. pant. §. 2. §§. 2. & 3. Det belopp, hvartill lån mot Enligt förslaget skulle lån kuninteckning i faslighet å landet na beviljas till J:delar af värdet, kan i allmänhet beviljas, utgör utan afseende på hemmanens enligt nuvar. reglemente för natur, frälse-säterier, rå och rörs samt insockne frälsehemman högst delar af värdet och för annan jord högst hälften deraf. §.3: — 4 och 5 mom. samt R. o. Ad:s beslut d. 22 Mai 1841. Såsom hypotheker kunna cn - §. 1: 2. p. a) b) e). Direktm skall äga att såsom ligt nuvar. reglemente, antagas hypotheker antaga alla, enligt Den 17 Maj. 43 räntebärande förskrifningar eller obligationer af R. Sl:s bank, eller riksg:s-kont., direktionen för arnieens pensionskassa, statskont. eller andra Kronans verk, då obligalionerne äro utfärdade med R.
YVredes reservation icke åsyftar annat än tillvägabringande af en sådan undersökning, hemställer jag , huruvida det icke är anledning till återremiss , på det Utsk. må tillstyrka vidtagande af den säkraste utväg för att få ärendet behörigen utredt. Hr von Troil, Emil: För min del kan jag icke instämma uti hvarken Utskls förslag eller Frih. Wredes reservation. Jag linner nemi. uti reservationen sådana skäl utvecklade, som upplysa, att de s. k. domkyrkotunnorna äro statsanslag. Rätta behandlingen af denna fråga hade derföre varit, att Utsk., inom 8 dagar sedan det erhållit remissen, återskickat frågan, såsom icke tillhörande Utsk:s handläggning. Jag yrkar således afslag å betänkandet. Gr. Posse, Arvid: Det är visserligen sannt, att ifrågavar. kyrkotiondetunna icke är annat än statsanslag; men den har dock sedan äldsta tider varit uppförd bland kyrkotionden, och dermed sammanhang ägande frågor hafva säle - 336 Den a8 April 111. des vid flera tillfallen blifvit af Ständerna behandlade i önskningsväg. Skulle 11. o. Ad. emedlertid finna för godt att afslå betänk., har jag ingenting deremot att anmärka, enär mitt ändamål då vinnes, det nemi , att Upsala domkyrka får bibehålla de inkomster, den har, till dess utrönt blifvit, att de kunna umbäras. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag anser mig skyldig upplysa, att den ifrågavar. tionden är uppförd på Riksstatens io:de hufvudtitel tillsammans med den öfriga kyrkotionden. Frih. Ehrenborgh: Ehuru jag yrkat återremiss af det skäl, att jag icke anser ämnet behörigen utredt, likväl och då Hr v. Troils begäran om afslag utgår på samma ändamål, nemi. att inga corporationer böra beröfvas åtnjutande rättigheter utan föregångna behöriga undersökningar, har jag ingenting emot, att betänk, afslås. Gr. Horn, Claes Fredr.:
Enär det förhållande alt, då frågan, huruvida lös egendom, som linnes i annans liand, må vara fredad från anspråk af innehafvarens borgenärer, Blifvit i allmänna lagen gjord beroende deraf, om egande-rätten kan styrkas, lagen härvid icke uttryckligen antydt beskaffenheten af den bevisning, som i detta fall fordrades, i senare tider framkallat svekfulla tillställningar alt genom föregifna köp undandraga lös egendom, som befanns i gäldbunden mans bo, utmätning för skuld, och då missbruken med förhcmligade eller diktade köpeafhandlingar örn lösören blifvit så allmänna och uppenbara, att lagstiftningens mellankomst funnits oundviklig; så har i afseende på hvad iagttagas bör vid handel om lösören, dem köparen låter i säljarens värd qvar - Expeditions-Utskottets Förslag till lind. Skrifvelsej N.o 242. blifva, E. K. M., uppå Rikets Ständers vid förra Riksdagen framställda underdåniga förslag, under den 9 Maj 1835, i Nåder låtit utfärda en allmän Förordning, hvarmed åsyftades alt föreskrifva sådan offentlighet å köp, inom viss tid sedan det skett, att dels några serskilda olägenheter af anticlaterade köpe-afhandlingar ej skulle vara alt befara, dels ock den, som innehade lös egendom, hvilken han till annan person afyltrat, ej skulle kunna genom sådana skenbara tillgångar bereda sig en credit den han icke vunnit, i händelse borgenären egt tillfälle alt förvissa sig om rätta förhållandet. Erfarenheten har likväl tillräckligen ådagalagt, att de missbruk, som framkallat denna Förordning, ingalunda kunnat derigenom minskas, än mindre förekommas. Snarare har ett motsatt förhållande inträffat, enär densamma kan anses hafva verkat derhän, att utvägarne för oredlige gäldenärer att genom svekfulla köpeafhandlingar kränka borgenärers rätt eller gynna en borgenär på andras bekostnad blifvit genom sjelfva denna författning mera allmänt kända, så att de i ännu högre inon än förut begagnats, och det under skydd af samma formaliteter, som varit ämnade att tillstänga eller åtminstone försvåra dem.
han skulle afslå det, särdeles som det öppnar lysande utsigter för hans framtid. Han anser dessutom gaste aning om våra förslager. LIONEL. Här är hon. Mathilda vara i goda händer och har icke den rin FRU VON HAGEN. Tillbudet är för lockande att ANDRA SCENEN. MATHILDA. GABRIÉLE (ifrån höger). FRU VON HAGEN. LIONEL. FRU VON HAGEN (med ömhet). Så kommer ni då ändteligen, älskade barn! ack jag kan icke nog pri sa himmmelens godhet, i går hade jag bara en dotter, i dag har jag två, (omfamnar dem begge). Hvarken min far eller jag, kunna nog uttrycka vår tacksamhet för den godhet ni bevisat oss. men stodo ju alldeles obegagnade, och jag hade de din far att flytta hit, ty nu kan jag för hvarje dag få det nöjet att se dig, du har bara tre steg öfver farstun, så är du inne hos oss. FRU VON HAGEN. Tala icke derom! de här rum dessutom mina egennyttiga afsigter då jag öfvertala MATHILDA. Ni är alltför god, min Fru. att du skall nämna mig med det ömma modersnamnet. FRU VON HAGEN. Elaka flicka! jag har ju sagt ne kalla mig du. GABRIÉLE. Ja jag har också förgäfves bedt henMATHILDA. Förlåt mig, men jag är ännu så ovan vid dessa nya förhållanden; jag hade en gång en mor, men hon var så fattig, så lidande, nöden och eländet hafva hitintills varit mina enda vänner och deltagande af främlingar har jag aldrig förr erfarit. åtta dagar sedan ägde ni intet och i dag är ni en rik och lycklig arftagerska. MATHILDA. Man säger så, och ändå... LIONEL. Ja, så ombytligt är allt i verlden, för TREDJE SCENEN. EBERHARD (ifrån fonden). DE FÖRRE. GABRIÉLE. Doktor Eberhard! MATHILDA (glad). Ändteligen. FRU VON HAGEN (för sig). Hvad kan han vilja? 34 EBERHARD (för sig). Hon är icke ensam.
Hvad slutligen angår Motionairens begäran, att den af honom till indragning föreslagna Kronotionde-Spannmål, som, enligt hvad i det föregående utredt är, till Lunds Domkyrka och Domprosten derstädes för närvarande utgår , måtte till Instrumenters anskaffning för Chemiska Laboratorium, Physiska Cabinettet, Observatorium och Bibliotheket anvisas, så, och då hvarken de uppgifna behofven för närvarande kunna anses så bestyrkte som fordras, innan anslag af Statens tillgångar till deras afhjelpande bör beviljas, eller ens utredt är, om den Kronotionde-Spannmål, Motionairen härföre påräknat, möjligen kan, utan rubbning i Privilegier och gifna Konungaförsäkrmgar, dragas från de ändamål, för hvilka de för närvarande finnas bestådda, hafva Utskotten, som af sådana skäl ansett för tidigt vara, att i något yttrande öfver denna del af motionen ingå, skolat vördsamt tillstyrka Rikets Högloflige Ständer, att hos Kongl. Maj:t underdånigst begära, det täcktes Kongl, Maj:t, efter Bil. till Stats-s. Oec.-Utsk. Uti. NT:o ior. a3 anbefalld undersökning om beliofvet af Instrurnenter för undervisningen vid Lunds Universitet, och, sä vida större eller mindre del af de bär ofvan otnförrnälda anslag af KronotiondeSpannmåi befinnas vara af sädan beskaffenhet, att indragning deraf till Stats-Verket kan ske, vid nästblifvnnde Riksmöte, så om det eria sorn andra, lemna Rikets Ständer fullständig kännedom i den Nådiga Proposition, Rikets Ständer dä torde i dessa ämnen få emottaga. Trenne Ledamöters serskilda yttrande varder härhos vidfogadt. Stockholm deri 16 November 1829. Reservation af Herr Dom-Prosten Heurlin: Emot Utskottens beslut får jag först anmärka, att Höglollige Utskotten till pröfning upptagit en Motion, som blifvit väckt den 16 sistlidne Mars, och således långt efter motionstidens upphörande.
Det är med dessa anledningar och med de åsigter, jag redan antyd!, som jag nu anhåller få yttra några Den 19 Decemlicr. 531 ord i ett ämne, som onekligen är af största vigt — jag vågar påstå, det vigligasle, som förekommer vid riksdagen. Hufvudfrågan är Bankens consoliderande, så att den städse kan honorera sina förbindelser. Här är ej fråga om utan på hvad sätt Banken skall fortfarande med silfver invexla sina sedlar. Jag bestrider helt och hållet tillvaron af den hemliga afsigt, som en värd talare bestämdt påstod ligga under den liberala sidans förslager, ali nemi. tillintetgöra realisationen och bereda en ny statsbankrutt — någon sådan afsigt har jag sannerligen ej förnummit framskymta i någons yttranden, hvarken här under debatten eller i föregående dagars conclaver, om jag undantager ett enda anförande, som likvisst ej syntes finna något samklang. — En sådan afsigt innebure eli löftesbrott, det jag är långt ifrån att vilja befrämja. Men i fråga om sättet att upprätthålla realisationen, derom äro tankarne delade. Det kan, såsom Hr Nordenanckar i sin reservation anmärkt, ske genom tvenne hvarandra alldeles motsatta utvägar. Den ena utvägen är alt, genom sedelstockens och länelillgångarnes indragning, gifva ett ökadt värde åt penningen, eller som är detsamma, genom låga priser och trög afsättning åstadkomma en tryckning pä alla näringar, och derigenom hindra consumtion af importvaror — möjligheten nemi. alt köpa dem — detta är, för alt tala rent ut, strypsystemet. Den andra utvägen är att, genom näringarnes understödjande, söka uppdrifva productionen, och sålunda genom ökad export framkalla öfvervigt pä handelsvågen. Frågan är nu hvilkendera utvägen är den bästa, den för laudet nyttigaste och ändamälsenligaste. Den förstnämnda, eller det så kallade strypsystemet, har funnit många anhängare inom detta rum. Jag har med uppmärksamhet alhört deras argumenter och tecknat mig till minnes åtskilliga af deras satser. Ur dessa mina anteckningar tillåter jag mig uppläsa följande:
Således är det alldeles olagligt, att Utsk. tillägger sig den maktfullkomligheten att nu tillstyrka en afskrifning, som Utsk. förut afstyrkt. Dessutom hade Utsk. hort finna af handlingarne, hvilka, örn de icke varit för Utsk. tillgängliga, skulle kunnat från K. Kammar-rättens Advokat-fiskalskontor erhållas, hurusom denna skuld tillkommit på ett sätt, alt, om frågan blifvit i behörig ordning behandlad, hvilket nu icke är händelsen, emedan den blifvit handlagd i anmärkningsväg i st. f. att den hort vara föremål för Advokat-fiskals-embetels åtalan, så skulle den fått en utgång, som fört den tilltalade på fästning. Helt annat är, då ömmande omständigheter kunna åberopas och något förbiseende af upbördsmannen egt rum, men att gifva eftergift åt en person, som uppenbarligen till sin egen nytta användt och tillgripit Statens medel dertill finner jag sannerligen icke någon anledn. Jag tillstyrker afslag på Utsk:s betänk. Frih. Klinkowström, Rud. Mauritz: Jag har icke hegärt ordet för att besvara den fråga, som Hr Printzensköld ställt till Utsk. Jag kan det så mycket mindre som jag bör till reservanternas antal. Jag har tvärtom ansett mig böra hos Hr Frih. 0. Landtm, på de skäl, som Hr Printzensköld anfört, anhålla om propos. derpå, att R. 0. Ad. täcktes afslå StatsUtsk:s ifrågavande utlåt. Uppå härefter framställd propos. blef StatsUtsk:s förevande utlåt, af R. 0. Ad. afslaget. Föredrogs Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.Utskms i gårdagens plenum på bordet lagda betänk. N:o 31, i anledn. af serskilda motioner i fråga om inskränkning uti eller uphäfvande af rättigheten för husbonde att tilldela tjenstehjon husaga. Hr Hjerta, Lars: Jag har icke den förmodan, att det skall lyckas miig, att åstadkomma en förändring i det beslut, hvaruti de H. Ulsk:n hafva stannat.
De vid innevarande riksdag beviljade extra stats-utgifter, sorn blifvit anvisade att från Riksgäids-kontoret utgå, äro dels sådana, som kunna hänföras under Riksstatens särskilda Hufvudtitlar, dels sådana tili jernvägs-anläggningarne anvisade anslag och lån, som, — enär de dertill erforderliga medel till sitt hufvudsakligaste belopp skola anskaffas genom upplåning samt derjemte redovisas i en från Riksgälds-kontorets hufvudbok afskild räkenskap, — Utskottet ansett icke böra med de öfriga extraordinarie utgifterna sammanblandas eller vid bevillnings-summans bestämmande tagas i beräkning för mera, än de 700,000 R:dr, som för nämnda ändamål blifvit anvisade af de i Riksgäids-kontoret innestående eiler dit inflytande inkomster af jernvägstrafiken. Enligt hvad det vid Utskottets Memorial N:o 225 fogade sammandrag utvisar, uppgå de under Riks-statens nedannämnda Hufvudtitlar hänförliga, vid innevarande riksdag på Riksgäids-kontoret anvisade, extra utgifter till följande belopp, nemligen: a) Anslag: Under Första Hufvudtiteln R:mt 1,239,465: 94. » Andra » » 300,000: — » Fjerde » » 2,510,336: 36. » Femte » » 2,110,000: -— » Sjette » » 4,289,819: 10. » Sjunde » » 694,160: 53. » Åttonde » » 2,466,942: jl5. » Nionde * * *>°2M61; 50.14,640,185: 58. b) Lån:
På sätt Revisorerne anmärkt, har väl den, genom Kongl, brefvet den 16 Maj 1848, En af Rikets Herrar, f. d. Statsministern för utrikes ärendena, Riddaren och Kommendören af Kongl. Majits Orden m. ni., Herr Friherre A. E. Ihre nådigst tillagda pension, kommit att i stats-liggaren upptagas till 1,501) R.dr Svenskt banko, i stället för en lika summa i Hamburger banko.
Notarier borde antagas med lika tjenstgöringsskyldighet som ordinarie Notarier och emot eit arfvode af 200 R:dr b:ko, samt Kansligöromålen öfverflyttas dels på Notarierne dels ock på andra Extra ordinarie tjenstemän. I följd 27* 420 Den 31 December e. m. häraf skulle en tredjedel af HofRältens hela expedition ombesörjas af Extra ordinarie tjenstemän emot en ringa ersättning. Redan det är ett beklagligt förhållande i vårt laud, att extra ordinarie tjenstemän finnas, hvilka, under afbidan på befordran, antingen måste förtära sina egna tillgångar eller skuldsätta sig. Sådant kan njKicke^hjelpäs, men mindre lämpligt torde det vara, att, vid regleringen af ett embetsverk, icke ä dess Stat upföra så många,^jenstemän, som erkännas vara behötlige för göromålens till■feorliga bestridande, utan i förhoppning på biträde af lönlösa personer, förordna att en del af göromålen skola skötas af extra-ordinarie tjenstemän, emot ersättning, som upgår till en mindre del af de ordinarie tjenstemännens löner. Både billighet för tjenstemannens bästa och omtanka för göromålens gång synes derföre fordra att de Notarier, som äro för HofRme erfordcrlige, komma att innehafva ordinarie befattningar, hvarigenom det jemväl blefve möjligt att Hoflhns ledamöter kunde påräkna så vana och skicklige tjenstemän vid expeditionen, att ledamöterne icke såsom nu deraf alltför oskäligt betungades och i följd hvaraf tillika för Notarierne bereddes ett nu ofta saknadt tillfälle att egna sin verksamhet ensamt åt K. HofR:ns tjenst och att sålunda äfven på dessa platser förvärfva erforderlig skicklighet för adjunction och befordrande till bordet.
Margarethas uppstudsiga och otillbörliga uppförande, förelagt henne valet imellan att högtidligen lofva, det hon ingen gemenskap, af hvad namn den vara må, med den karlen må underhålla, eller ock att blifva skymfad inför verlden genom ett offentligt upplösande af det olagliga äktenskapet. Med bedröfvadt hjerta måste jag meddela er, att hon med envishet förnekar att ett sådant löfte afgifva. Imellertid anser jag mig dock ännu böra uppskjuta det steg, som skulle skymfa vår ätt. Låtom oss först se om denne vanbörding har mod att våga ännu en gång framföra sina anspråk, sedan han sett huru litet han dermed kan hoppas att vinna. Gör han det dock, må vi försöka att erbjuda honom penningar och avancement i tjensten, hvilket du, min son Carl, med lätthet bör kunna skaffa honom, för att förmå honom att uppge anspråk, på hvilka han intet annat kan vinna, än den skymf, han oss tillfogar. Någon vidare skilsmessa vore då ej af nöden, emedan Margaretha vidhåller, att hon i alla hänseenden aldrig träder i annat gifte, och må hon häri få följa sin vilja. Hennes namn skall sålunda icke bli någon skamfläck för ätten. Välan, mina vänner, jag förmodar att J intet hafven att anmärka emot hvad jag yttrat.“ „Äfven jag,“ svarade Carl, „har betänkt saken och blifvit vid den tanken, att det torde vara bäst att äfven bjuda till att inverka på karlen genom Margaretha. Hennes dårskap måtte väl fås att vika. Uppseende bör framför allt undvikas.“ Här afbröts Carl af en qvinnas högljudda gråt och snyftningar i yttre rummet. „Se åt, min son,“ sade fru Catharina, „hvad detta betyder.“ Göran öppnade dörren: „se, gamla Malin,“ sade han förvånad, “nå, hvad i all verlden fattas nu?“ „Ja så, Flinkskan,“ sade fru Catharina. „Om hon har något att andraga, så låt henne sitta derute så länge. Jag skall snart låta inkalla henne.“ Öfverläggningen imellan mor och söner fortsattes en stund, stundom med någon hetta å Görans sida. Denne mente, att det visserligen vore högst ledsamt att
LVIII. B. 396. LX, A. 239. — i anledning af gjorda anmärkningar vid Statsoch BankoUtskottens Utlåtande i fråga om understöd af allmänna medel till Södertelje Canaloch SlussverksBolag. LXI. B. 359. E. i95. — till svar å de inom RiksStånden gjorde anmärkningar vid Statsoch BankoUt - 567 sköttens Utlåtande, angående den extra StatsRegleringen intill nästkommande Riksmöte. LXI. B. 359. LXIII. A. 62. LXVL E. 196. Statsoch BankoUtskotlens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af väckt motion angåend^llfvågar till penningebristens afhjelpande. LXI, B. 359, EXIL A. 123. — i anledning af väckt motion om öppnande af Deposit-räkningar vid LåneContoren i Malmö och Götheborg för insättande af guld och silfver. LXI. B. 359. LXII. A. 123. — öfver anmärkningar vid Utskottens Betänkande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om rättighet för Sparbankerne i Riket att, emot Ränta, i BankoDisconten insätta en del af deras Fond, för att i mohn af behofvet kunna derifrån uttagas, m. m., jemte enskilde motioner i sammanhang dermed. LXII. B, 218. LXIII. A. 102, .— i anledning af de hos Borgareoch BondcStånden i särskilda frågor framställde anmärkningar vid de af Utskotten under N:ris 34, 36, 37, 4° och 4' afgifne Utlåtanden. LXII. B. 218. — i fråga om aflöning för antagne Secreteraren i sammansatta Statsoch BankoUtskotten. LXIV. B. 78. A. 358.
Jag skulle anse, att det icke kan göras någon art af jemförelse emellan en allmogens i södra delen af Sverige skyldighet att forsla kronospanmålen till ett kronomagazin, beläget i en stad, derifrån han alltid hemförer de varor, som uro honom behöfiiga, emot skyldigheten att transportera denna spanmål till en ödemark, der han ej kan hemta något. Jag anser det således vara billigt, att befria allmogen från ifråga var. dubbla forslings-sky Idighet. Deremot instämmer jag helt och hållet med Hr von Hartmansdorff deruti, att den kostnad, som derigenom kan uppkomma, icke bör ersättas af Lappmarks ecclesiastik-verk, ulan af Kronan. Utan att här ingå i någon undersökning, huruvida Lappmarks ecclesiastik-verk äger öfverskott eller icke, — och jag skulle tro, att 0111 öfverskott finnas, så finnas äfven tillräckliga utvägar att nyttigt använda dem — vill jag erinra, alt Lappmarks ecclesiastik-verk äger en enskild fond, tillkommen dels genom enskilda, dels genom allmänna gåfvor, joen hvilka allmänna gåfvor, sedin de en gång blifvit lemnade, nio delta verks enskilda tillhörighet. Detta verks tillgångar, hvaribland äfven denna spanmål var, hafva blifvit pi eli sätt, som jag ej kan gilla, och emot hvilket jag också förut vid denna riksdag protesterat, införlifvade med Statens medel och tillgångar; men rättvisan och billigheten fordra /åtminstone, att de inkomster, sorn nu under namn af anslag tillflyta della verk, icke förspillas på föremål, som för detta veik varit främmande, eller genom ulgifvande af förbindelser, som detsamma aldrig ingått. Jag skulle således tro, att om man vill tillerkänna allmogen i Vesterbotten denna lindring, som jag tror vara billig, hör det ske på Kronans och icke på Lappmarks ecclesiastik-verks bekostnad. På dessa grunder tillstyrker j.ig ålcrremiss af Ut$k:s betänkande Hr von Troil: Jag skulle vördsamt tro, att det ej kan vara fullt lämpligt, att R. o. Ad. skulle återremittera betänk, rent af för ro skull, eller för omständigheter, som sakna all möjlig vigt.