Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nuvarande RiksdagsOrdnin g. 29 mom. 1 „ mom. 2 >> >1 ö 30 mom. 1 och 2 ff ff mom. 3 § 31 § 32 33 § 34 33 36 mom. motsvaras af sista perioden förfaller. motsvaras af utgår. motsvaras af tillhöra i öfrigt R.-F:n (enl. försl. § 60. 61, 85). motsvaras af sista per. tillhör Ordn.-St. motsvaras af ff . sista per. tillhör Ordn.-St motsvaras af ff mom. 1 tillhör i öfrigt R.-F:n (enligt Förslaget § 81). förfaller. motsvaras af förfaller. motsvaras af ff fy 5» ff ff i» ff ff ,••••• ff i» ff ff ff ff ff ff • Kongl. Maj:ts Nåd. första per. sen. „ mom. 1 „ 2 § 58 § 59 § 60 § 61 § 62 sista per. utgår, utgå. motsvaras af » det öfriga tillhör Ordn.St. tillhör Ordn.St. motsvaras af 11 11 andra per. förfaller. motsvaras af sista per. tillhör Ordn.-St. motsvaras af. ... , 11 förfaller, tillhör Ordn.St. motsvaras af 11 11 • • 11 11 sista per. förfaller motsvaras af H 11 !!•••• perioderna 1 och 3 tillhöra Ordn.St per. 2 motsvaras af motsvaras af >1 tillhör i öfrigt Ordn.St. tillhör R.F:n (enligt Försl. § 81). motsvaras af Förslaget till ny Riksdags-Ordning. 130. 130. 108. 112. 114. \ M8, 125. 115. 107. 116. 118. 119. Skrifvelse. • * tt tt tt tt tt tt tt 11 • • * * tillhör R.F:n (enligt Förslaget § 88) motsvaras af... tt tt sista per. förfaller. motsvaras af tt 11 11 tillhör Ordn.-St. Förslaget till ny $ 151- Kongl. Maj:ts Nåd.
I Afd. 2 Band. 7 Haft. 5 34 Stats-lJtskotlets Memorial, N.-o 155. å ilen vid 9:de Hufvud-ti lein fogade tabell icke uppförts den ersättning af G66 R:dr 32 sk., som skulle tillfalla 4 a flottans stat upptagne ordinerade skollärare emot afsägelse af förhöjd tjenstårs-beräkning, kommer att vid stats-regleringens slutliga uppgörande behörigen rättas; så och då förevarande 52 punkt blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ständet bifallen, får Utskottet sitt redan afgifna yttrande vidblifva. h%:dje 'punkten, innefattande Utskottets hemställan, att Rikets Ständers godkännande af denna Hufvud-titel med bifogade tabell icke malte lägga hinder i vägen för blifvande beslut, i fråga om allmän förenkling af indelda räntorna och tionden, eller deras, i mera eller mindre mån skeende, indragning till statsverket, är af Borgare-ståndet återremitterad, men af de öfrige 3:ne Riks-slånden bifallen; och då, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen, ärendet sålunda är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit sig dermed icke kunna taga vidare befattning. Stockholm den 20 Maj 1851. Reservationer vid 21:sta punkten, angående pension till fröken Sophie Emilie Törneblad af grefve Mörner C. G. och Herr Fåhreeus 0. J. STOCKHOLM, trvckt hos isaac marcus, 1851. Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Maj 1851, kl. 10 f. m.
Ett i » Svensk fiskeritidskrift » efter en tysk tidskrift föreslaget förfaringssätt, att i en spann eller annat m e d lock fövsedt kärl, uti vatten försatt m e d litet koksalt o c h ättika, döda ål, måste vi, efter anställda försök, på det allvarligaste a l - styrka, ty i stället för att ålen skulle, enligt uppgift, genom en sådan behandling » inom en half minut vara d ö d », är han ännu efter fem minuters förlopp vid fullt lif, ja så lifskraftig, att, sedan b u l v u d e t blifvit krossadt och liksom stjärten af hugget, de förutnämnda rörelserna vid skinnets aftagande m. m. förekomma. Att ålen uti ofvannämnda blandning, bestående af l ' / kanna vatten, ' /., liter ättika och 3 händer fulla m e d salt, lider förfärligt, torde framgå bl. a. däraf, att hans ögon öfvevdragas af en hvit hinna, hvilket antyder att han förlorat synen. 4 Undertecknad anhåller vördsamt, att ofvanstå- ende måtte införas i så många tidningar som möjligt. Stockholm den 1 juni 1896. Josephine Varenius. Ordförande i styrelsen för sv. allm. kvinnoföreningen till djurens skydd. Det är visst godt o c h väl att Idun genom anordnandet af tättingar mellan erkända skriftställare o c h konstnärer skaffar gediget innehåll till förmån för sin läsekrets — men m e d hänsyn till alla de många små enkla hem samt nästan isolerade kvinnliga individer, för hvilka Idun kanske är den enda förströelsen, som kommer dem till del, vore det bra snällt, om Idun äfven ville litet oftare anordna anspråkslösare täfMngar eller meningsyttringar, om hvilka litet hvar kunde vara med. *) Hushålls-, giftaso c h verksamhetsfrågan ha visst diskuterats flitigt, m e n de äro ju outtömliga ämnen, så länge världen står, o c h bli väl betraktade från allt nere synpunkter.
Men ack, då blir jag alltid ängslig öfver att jag sålunda låtit mina tankar irra ifrån hvad som ensamt borde sysselsätta dem. Stundom drifver mig liksom ett inre våld att anteckna mina fantasier, det är som jag skulle känna ett behof att med någon annan dela dem, men lyckligtvis har jag dock oftast hos mig funnit styrka att dämpa denna håg. Blott någon enda gång, då sjukdom gjort arbete för mig omöjligt, har jag nedskrifvit en eller annan af mina funderingar, och de få, som sett dem, tyckas hafva ansett att jag ej öfverskattat deras anspråk“. „Men Augusta, äger du rättighet att förqväfva en förmåga sådan som din, äger du rätt att vara en andelig sjelfspilling“. „Helene, tyst, väck ej de fängslade tviflen i min själ. Med ångest och bäfvan i hjertat har jag kastat ut frågor under olika former, ja liksom blott i ödmjukhet begärt lof att lyssna på mitt inres tal; men från alla håll har svaret ljudit till mig: Qvinna, sköt ditt hushåll, koka din mat, en värdinna har ej tid att äflas med poesi. Från vänner och fremmande, i mundtliga ord, i böcker, i tidningar, öfverallt, från man och qvinna har samma svar gifvits mig. Jag hoppas att jag nu öfvervunnit mig sjelf; men fordom syntes mig i allt ett sken af poesi, vare sig i köket, i sömmen, ja i det lägsta, det ringaste göromål, ty jag arbetade ju för min mans, för mina barns trefnad. Jag såg på mitt hem som på vexten derborta i blomkrukan, der hvarje stjelk, ja sjelfva den svarta mullen adlas till behag, genom sitt samband med det hela, sin nödvändighet för blommans fägring. Jag har lyckats mer och mer förjaga denna doft af poesi och att mer och mer gräfva mig ned endast i mullen, utan att se blomman“. „Augusta, monne du ej tar detta för strängt. Att en husmors pligt är vården om sina barn och sitt hus, det torde vi väl alla vara ense om, men huru mycket af hvad vi dagligen uträtta är icke sådant som för en ringa penning, lika väl uträttas af en sömmerska.
Stipendier till lika belopp med de nu varande lägra Academiska Stipendier^», elier 160 R;dr Banco hvardera om året må berörd» fond anslås, för alt, enligt de hittills gäibnds allmänna grunder för stipendiers bortgifvande, tilldelas åt de Adeliga ynglingar, hvilka på sätt berördt är åstunda at* förvärfva sig vetenskaplig underbyggnad för näringarnes fullkomligare bedrifvande; och att det må öfverlemnas åt RiddarhusDirection*n, «tt i »fseecde på tid och vilkor för dylike supsndiers inn*hafvande, lör hvarje stipendiat serskildt göra de bestämmelser, som efter hvarje Näringsgrens olika be-i skaffeobet och andre omständigheter kunna finnas nödige; dock att eu ifrågavarande stipendier ej må under längre tid, än högst 5 år af en och samma person åtnjutas, Och kommer »agoni en följd af detta tillstyrkande, så vida Ridderskapet och Adeln dertill lemnar dess bifall, enär Riddarhu&Directionen finner oftanämode stipendier i afseende på de dervid fästads vilkor kunna utgå, den af Ridderskapet och Adeln år 1818 meddeldta föreskrift om'den behållne räntans användande, att förblifva hvilande intill dess den summa, »om för oftanämnd» tvenne Stipendier erfordras, blifvit till fullo afsatt ; hvilket allt jeta* i Den 3 Oclober c. m, 56 te tvenne Ledamöters serskildta mening till Höglofl. Ridderskap; ts och Adelns vidare prof* ning vördsamt öfverlemnas. Stockholm din 33 September 1823. Få RiddaihutUtskottets vägnar Polycarpus Cronhjelm. NSnoilsky. A Utdrag af Protocollet, hållit i RiddarhusUtskottet vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 33 September 1823. S. D.
Jlug till indragning af öfverflödigt anfedde Embeten och Tjenfler, hvaremot det sårade tnfkildia intereflet gör så många fvårigheter och upphäfver sig med så mycken bitterhet, hvaraf dessa Herr von Törner, såsom det märkes af gammal, fast icke berömlig vana, lånade fraser om jördomen forn Jöth afl ar, om afunden som svärtar eller elakheten som förlöjligar, jemte lika beskaffade här mindre lyckliga liknelsen om dessa insekter, hvilka födas, lefva och dö i fläckarna på ett lif, bära det ojäfagtigaste vittnesbörd. Deremot torde det tillåtas mig att under en mera omisskännelig tillämpning erinra, huruledes det finnes vissa Lysnmjkar som väcka uppmärksamhet, blott i mörkret och genom landt ljur, och huruledes man äfven han pryda fig med lanta Fjädrar eller hvad ett gammalt , Svenskt ordspråk säger: plöja med en annans Kalf. Då Herr von Törne klandrar mina fin a 11, cielia åfigter, gör hart det efter en förutsänd , verkcligen djup och sann Financiel taokepe - 128 Den 16 September f, m. riod, hvari utvecklas „ett på ämnet vä! afp3Ssadt och träffande system, som icke annat kunnat an rättfärdiga Herr von Törnes, säborn han sjelf påstår, mig vida öfverträffsnde f mund ella åfigter, men huru förvånad biet' jag ej vid det jag händelsevis uppslog P,iddcr skåpets och Adelns Protocoll för 1818 ars Riksdag, 5,-te Bandets första Afdelning pag. 165 ifrån och med 16 raden, pag. 186 ifrån och med 22 raden, och der igenfann icke blott samma idé, eller samma tankegång, utan ord ifrån ord detsamma, som Herr von Törne nu yrkar, då aofördt i Plenum den 23 April nemligen 1S18 af en värd Ledamot inom detta rum, Herr Munk 3!
Preste-Ståndet d. 18 — -— Borgare-Ståndet d. 18 — —■ Bonde-Ståndet d. 18 — —■ Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, an~ gående verkstäld granskning af redogörelsen för Chartce-Sigillatce-medlen. S. A. K. Genom den af Riksens Ständers Stats-Utskott, i sammanhang med revisionen af Räkenskaperna ofver Stats-Verkets tillgångar och utgifter, för år 1821, verkstälda granskning utaf det under E. K. Mits och Rikets ICsimmar-CoHegiuip lydande Chartas-Sigillatse-Contoirs redogörelse för Contoirets Förvaltning och uppbörd , har Riksens Ständers uppmärksamhet blifvit fästad å föl.' jande omständigheter: 1:0. Uti denna Räkenskap är behållningen af oförsåldt stämpladt Papper, till år 1822, utbalancerad med ett belopp af 1,604,182 Ridr 5 sk. i Stockholm, samt 805,025 Ridr 36 sk.
Jemlikt den af Banko-Utskottet vid innevarande riksdag i Betänkandet N:o 25 lemnade utredning, uppgick reservfonden vid 1859 års slut till Riksmynt 8,193,923: 59. Till reservfonden skola, från och med 1860 års början, öfverföras: l:o inbetalningarne å det vid 1856—1858 årens riksdag Kongl. Myntverket beviljade råntefria lån, stort 50,000 R:dr, hvaraf skall årligen erläggas från och med år 1860 räknadt; 2:o inbetalningarne å utestående lån till skiften och odlingar, till städer och korporationer, samt på äldre låne-banko-obligationer; 3:o af fonden till belåning af fast egendom å landet 125,000 R:dr för hvartdera året 1860, 1861, 1862 och 1863 500,000: — 4:o af fonden till belåning af fast egendom i städerna 50,000 Rulr för år 1860, 40,000 Rulr för hvartdera året 1861 och 1862 samt 45,000 Rulr för år 1863 175,000: — 5:o af kreditivet till manufakturernas understöd för år 1860 150,000: — 6:o af allmånna diskontfonden 300,000 R:dr för år 1860, och 200,000 Rulr för hvartdera året 1861, 1862 och 1863 900,000: — samt 7:o all redan influten och vidare inflytande vinst på Bankens rörelse; Och berättigas Fullmågtige derjemte att, om och når någon del af fastighets låne - Banko-Ut skottets Betänkande N;o 36. 65
Ine lysningar till äktenskaps ingående, vare han från åtal för embets-förseelser härutinnan fri, så vida detsamma ej anställes inom två år från den dag, då förteckningen tji/l kammar-rätten inkommit; och böra alltid de anmärkningar, som rörande iysnings-sedlars karterande emot prestman göras, honom till förkla - Becitlnings-Utskctlels Betänkande, N:o it. ÖS ring kommuniseras genom vederbörande konsistorium, som eger att densamma med eget utlåtande i ämnet beledsaga. § *3. Domstol i mål, rörande stämplade pappers-afgiften. 1:0 Öfverträdelse af denna författning pröfvas och afdömes i den rätt elter det embetsverk, der försnillningen eller förseelsen gjord eller upptäckt är; men eger verket eller embelsmannen ingen domsrätt, förvises målet till härads-, kämners-, eller rådslufvu-rätt, der kämners-rätt ej finnes. Våre befallningshafvande och konsislorierne äro äfven behörige alt döma öfver de förbrytelse, som emot denna författning hos dem förekomma. 2:0 Felar den, som sjelf domare är, i hvad honom i sådan egenskap åligger, hörer målet till den öfver-domstol, under hvilken ban lyder. 3:o Vill någon tilltala karta-sigillata-försäljningsmän för af dem begångne fel i och för denna befattning, anmäle sådant tillika hos den myndighet, som försäljningsmannen förordnat. § >4- Ansvar för öfverträdelse af denna författning. 1:0
hade hon ej som liten flicka längtat efter den med frn Edling i titelpartiet samt d:r BOTTERO som dag, då hon skulle få gå i spetsen för dessa, o c h Eseamillo och hr STRANDBERG som don José. V i hur hade hon ej sedan vid hvarje julfest gjort hafva emellertid, då detta skrifveb,- ännu ej haft tillupp, hur julen skulle firas i hennes hem, om hon fälle öfvervara denna repris. Teater och musik. finge något. Nu hade hon ett, och nu fick Elise göra som hon var van. Julkvällen var inne, men i Märtas rum var det mörkt. Erik satt i soffan, hon stod vid fönstret och gret. Ett lätt lager af snö låg öfver bergen. Björkarne i dungen nedanför landsvägen stodo stilla och kala i den kalla, lugna kvällen. Sjärnorna strålade. Det var helgfrid i naturen. Stillheten därute verkade lugnande på Märtas sinne. Stjärnorna däruppe kommo med julhelsning också till henne. De påminde henne o m barndomen, om det ensamma lifvet ute i världen, o c h en känsla af lycka smög sig öfver henne. Hon stod ju icke längre ensam, och visst hade hon något att lefva för. Erik hade varit förståndig, då han förbjöd sykvällarne. Så nervös och klen som hon varit i höst, hade hon aldrig kunnat sköta dem. Han var god och kärleksfull — men hon! Var hon ens en förståndig kvinna, o c h vore hon värdig att blifva m o r? Den, som behöfde uppfostras, det var hon själf. Hon knäppte ihop händerna och bad Gud om förlåtelse för sin retlighet och otacksamhet, bad om nåd till att i någon mån kunna fylla de plikter, som väntade henne, de högsta för kvinnan, och j u längre hon bad, desto hopp fullare tedde sig framtiden. Hon torkade bort tå- rarne och vände sig o m. Skulle också Erik förlåta henne? Hon gick med dröjande steg bort till soffan, slog armarne om hans hals och hviskade: » Förlåt mig! » Han drog henne ned på sitt knä och kysste henne. Så sutto de, då Elise öppnade salsdörrarna. Därute var tjänstfolket samladt. Märta nickade vänligt åt dem, gick fram till pianot och tog upp julpsalmen.
Enligt Räkenskaperne, voro utaf dc, inom den 3i Dec. 1821, förfallne Lån-summor, outtagne den 1 Januarii 18221 Capital . i6,4o8:'i6.i—. och för föllo ytterligare samm a år .. 3o4,io4:34. 2. Ett stående Lån - Capital, tillhörigt SöderTelje Stads Kyrka , . 5oo:«—- —- Ett Dito, tilltillhörigt Skeppare-Societeten i Stockholm 6,200: -—< —- Capital R:d 1,255,818: i4- 1.*) Förfallne,men outtagne jämte beräknade Transport 1,255,818: i4* i» 384» 1J8:37.-—- *) Enligt de till Revisionen inkomne berättelser, äro förfallne Obligationer ifrån den i Januarii 1821 , och till den 1 Julii 1822 infriade till ett samma nrä knadt belopp af 486,876 lt:d, sL 6 r;st Banco. 1 Sami. -2 5 386 Riksens Ständers Transp. 1,265,818:14.1. Obligationer på Tio år, med 5 proCents Ränta, utfärdade till ersättning för Svenska Medborgares hos Franska Regeringen egande erkände Fordringar. Uti Kongl.
Slutligen och då åtskilliga utsk:sledamöter upptagit motionen illa, tvingas jag till en förklaring, hvars framkomst eljest varit klandervärd, den nemi., att om jag endast haft att fästa mig vid det klander, som jag hört och läst, hade jag icke vackt motionen; men det har blifvit mig sagdt, alt uti de öfriga trenne Stånden motioner i dag blifvit väckta med afseende å ti! Ivägabringande af åtgärder till förkommande deraf, att R. o. Ad:s ledamöter icke må uraktlåta deras pligt; och det har altså varit af nit för Ståndet, som jag önskat, att R. o. Ad. sjelfva, oförekomna af andra, ville gifva en säkerhet åt rättelsen, Gr. Horn: Motionen är icke grundlagsvidrig; men det är dock icke grundlagsvidrigt att derå vägra remiss, enär frågan icke är allmän, utan Ståndets enskilda, och sålunda genast kan afgöras. På denna grund, och då motionen är öfverflödig, bestj-ider jag remiss derå, Frih. Ehrenborgh: Jag har till öfverflöd visat detsamma, som GrHorn nu uppgaf; men om något ytterligare skäi mot motionen finnes, är det just den af Frih. Boye anförda omständighet, att de öfriga Stånden skola hafva yppat försök att inverka på R. o. Ad:s sätt att uppfylla sin pligt. Jag vågar tro, att denna uppgift är ogrundad; men i osäkerhet derom och af för öfrigt anförda skäl fortfar jag att yrka afslag å Frih. Boyes motion. Hr af Ekenstam, Isr.: Frih. Boye har yttrat, att det skulle vara svaghet, om han frånginge sin motion. Uti densamma har han dock sjelf ganska loyalt sagt, att lian gerna ville frånträda sitt förslag, om något bättre kunde uppgifvas. För 'min del tror jag, att Hr Lagerhjelm och Frih. Stjerncrona hafva uppgifvit det bästa sättet, och jag tror jcke, att någon skulle anse det för svaghet af Frih. Boye att rätta sig derefter.
Då för närvarande afgifvas 2:ne Redogörelser, nemligen Summariska och Special Räkningarne, är sådant föranledt deraf, att vid tidpunkten för aflemnandet af den förra dels icke alla indrifningsåtgärder m. m. hunnit vidtagas, dels det icke ansetts möjligt att till dess medhinna upprättandet af en specifik, med nödiga verificatio - 184 ner försedd Redogörelse. Den förstnämnde är således endast ett förslag, åsyftande att ådagalägga Redogörarnes uppbördsställning vid den bestämda redovisningsdagen, och den sednare utgör egentliga, med veriticalioner lörsedda redovisningen. Om de framställningar, angående sättet för grundskatternes beräknande och liqviderande m. m., som af Comiterade i det löregående äro gjorda, skulle varda bifallne, blifva likväl nuvarande förhållanden, i afseende ej mindre å besväret med debiteringen än liden, då den kan verkställas, så väsendtligen förändrade samt Räkenskaperne i den mån förenklade, att det, efter Comiterades öfvertygelse, ulan ringaste svårighet later sig göra att vid den tid, som nu är lör Summariska Redovisningen bestämd, adenina föregående Calender-årets SpeeialRäkning för FögderiUppbörden och hafva dertill erforderliga verificationer i complett skick, helst då den uppbörd, hvars indrifning är förenad med största besväret och hvarå de mesta afkortningarne förekomma, eller af personella ulskylderne, enligt Comiterades förslag, skulle komma att höstetiden besörjas och inan Calender-årets slut vara indrifven. Derigenom vunnes således, att Summariska Räkningen försvunne och att uppbördsmännens redovisning vid redogörelsedagen grundades pä veriticerade redogörelser, äfvensom att, oberäknadt det serskilda Förslag öfver höstuppbörden, som, enligt hvad i det föregående blifvit hemstäldt, vid medlet af Januari månad borde afgifvas, fullständig redovisning för hvarje års uppbörd erhölles fem månader tidigare än hittils och åtta månader förr än enligt StatsContorets här förut omförmälde förslag.
Ständer vördsamt begära tillstånd, att äfven antaga nu genast, för hvardera af dessa Beredningar en Notarie eller Protocollsförande; samt att, i händelse ännu en Afdelning framdeles befinnes nödvändig, då utan vidare anmälan tillsätta en tredje Notaries - Banco-Utskottet får i sammanhang härmed vördsamt nämna, att Banco-Utskotten allt hittills, utan föregången anmälan hos Rikets Ständer, antagit den för de samma behöfliga betjening, och, med stöd af deras Instructions 7 §, äfven anordnat aflöningen för samma betjening utaf Bankens medel, men då, enlig;, Grundlagarne, någon skiljaktighet från öfrige Rikets Ständers Utskott ej finnes i detta hänseende vara för Banco-Utskottet anbefalld eller i fråga satt, och då Banken, likasom alla andra Pen - S Banco-Ut ikottets Betänkande N:o 2. ningeverk, hvaröfver Rikets Ständer disponera, nu mera står under Rikets Ständers Allmänna pröfning, har Utskottet härigenom skolat till Rikets Ständer vördsamt hemställa, om icke aflöning för Banco-Utskottets Secreterare, Notarier och Cancellister jemte Vaktbetjeniiigen, må, ifrån och med nu varande Riksdag, få blifva anordnad af de för Riksdagskostuaderne anslagne allmänna medel, alldeles i likhet med hvad för Rikets Ständers öfrige Utskott. iagttages, Stockholm den 27 November 1828. BnncoUtskottets Betänkande N:o 3. Memorial till Rikets Högloft. Ständer, angående tryckning af elen från Banco-Fullmägtige till BancoUtskottet vid denna Riksdag afgifna Berat* telse. K LJ
Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets nedannämnde utlåtande och betänkanden: N:o 7, i anledning af väckt motion om utfärdande af förbud mot marin-soldaters permittering, m. m^ Bifölls. N:o 8, i anledning af väckt motion om befrielse för Färs och Frosta härader i Malmöhus län från skyldigheten att deltaga i underhållet af Långebro i Christianstads län; Bifölls. N:o 9, i anledning af väckt motion om upphörande eller inskränkning af marknader; Bifölls. N:o 10, i anledning af väckt motion om upphörande af ekonomiska besigtningar å kyrkoherdeoch kappellanssamt å landtoch militiestaternas boställen; Bifölls. N:o 11, i anledning af väckt motion om ett apotheks anläggande i Hemsö socken på Gottland, samt om förändrad boningsort lör provincial-läkaren för södra delen af ön; Bifölls. N:o 12, i anledning af väckt fråga om ett förändradt användande af den enåttondedels procent, som af sterbhus inom Wermland erlägges; Bifölls. N:o 13, i anledning af serskilda motioner, dels i fråga om rapporters och general-sammandrags afgifvande af vederbörande embets-myndigheler, till upplysning om de kommunala inrättningarnes verksamhet, dels ock om rättighet för ledamöterne i kommunal-nämlider att för deras besvär af kommunen njuta ersättning; Bifölls. N:o 14, i anledning af väckt motion, om förändring i sättet för fångars forslande; Afslogs. N:o 15, i anledning af väckt motion om rättighet för delegarne uti armeens pensions-kasså att derutur erhålla lån; Bifölls. och N:o 16, i anledning af väckt motion om det till Westerås län börande Våhla härads förläggande till Upsala län, Bifölls. Från Erot.-utdrag den 2 Februari 4818. 45 Från Hederv. Bonde-ståndet. S. D. Föredrogos till vidare åtgärd Stats-utskottets sedan den 26 och 29 nasti. Januari på hordet hvilande utlåtanden:
Sedan Kongl. Maj:t emellertid den 14 Februari sistlidet år i nåder förklarat, att, som det af Justitiae-ombudsmannen föreslagna tillägg till 13 kapitlet 1 § rättegångs-balken skulle utgöra ändring i samma lagrum, detta tillägg ej kunde såsom lagförklaring meddelas, har Justitiae-ombudsmannen i sin vid innevarande riksdag afgifna allmänna redogörelse, med anmälan härom, tillkännagilvit, att, då i brist af den äskade lagförklaringen intet hinder funnes för godkännande af jäf. hvarigenom rättegångars och embetsförrättningars fortgång kan oberäkneligen och till största mehn för rättvisan uppehållas, återstod blott den utväg till olägenhetens afhjelpaude att ärendet varder, i egenskap af lagstiftningsfråga, behandladt; och denna utväg har jemväl blifvit begagnad af Herr Ribbing, A., hvilken, uti ett hos Höglodiga Ridderskapet och Adeln ingifvet och till Lag-utskottets behandling re-, mitteradt memorial, upptagit hvad Justitiae-ombudsmannen, på sätt ofvan nämndt år, i underdånighet hemställt, såsom sin vid innevarande riksmöte väckta motionUnder de öfverläggningar, Utskottet i ämnet förehaft, har Utskottet ej heller kunnat förbise behofvet af lagstiftningens mellankomst i förevarande hänseende. Uti 1 § af rättegångsbalkens 13 kapitel upptages bland jäf emot domaren om han är endera partens vederdeloman, utan att någon inskränkning blifvit gjord i afseende på tiden för vederdelomanskapets uppkomst. Derför är det ock möjligt för part, som vill uppehålla sin vederparts rätt, att genom angifvelse eller stämning göra domaren till sin vederdeloman och såmedelst äfven jäfvig; och exempel saknas icke eller derpå att detta medel tillgripits.