Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är sanna qvinnor — efter verldens föreställningar. Fru Edgren är af annan mening. Hon är nog djerf, att hon anser denna förlåtande kärlek icke kunna upprätta, snarare demoralisera; ej kunna förbättra, men försämra männen. Vilhelms teorier, att det, att hustrun sjelf disponerar öfver sin förmögenhet, blott leder till upplösning af familj och familjelif, gendrifver hon dermed, att detta just blir fallet, om mannen genom sitt lättsinne gör ett slut på hennes penningar. Qvinnans högsta dygd är icke nu, som i forntiden, att lyda och likna hundarne. Och sådana, som Lissi, anser hon icke mer värda, än » detta andra slag af qvinnor ». Fru Edgren är sålunda en förkämpe för qvinnan. Hon hyllar emancipationsideerna och vill genom sina böcker polemisera mot fördomame. Hela denna serie af hennes skildringar ur lifvet, alla dessa skådespel, som hon gifvit publiken, — allt rör sig blott kring qvinftan och qvinno-frågan. Långt ifrån att missakta det naiva och barnsliga, det, som hos den unga flickan år skärt och rent och oskyldigt, ser hon det med glädje. Hennes vackraste qvinno-poi trätt bära sådana färger. Arla, Elfvan och hjeltinnan i » Ett bröllop » äro ju intet annat än de fagraste naturbarn, tecknade med behag och med en omisskänlig sympati. Hon älskar det naturliga såsom motsats till det förkonstlade. Hon älskar det till denkgrad, att hon urartartill en beundran af den rent fysiska kraften. ' Man spårar den i hennes beskrifning af fyrvaktaren i » Aurore Bunge »; den yttrar sig då och då hos hennes qvinliga idealtyper, senast hos Ulla Rosenhane, hjeltinnan i » En sommarsaga *; den erhåller sitt eklatantaste uttryck i Falks gestalt, den manlige hufvudpersonen i sistnämda berättelse. Falk är ett naturbarn, stor och grof och kraftig, med en jättelik kroppsbygnad och ett jättelikt mod.
Systemer för näringarnes beskyddande; då erfarenheten ådagalagt nyttan af täflan i näringarne; då skyddet genom Tull är bevisadt vara starkare och ändamålsenligare, samt mera öfverensstämmande med Nationens anspråk på frihet i egna lefnadsomständigheter, än ett strängt införsels-förbud, enär dermed icke kan förenas eller i controllen handhafvas förbud emot bruk och nyttjande af utländska tillverkningar; då sådana skärpta Författningar redan blifvit föreslagna, hvilkas alfvarsamma tillämpning böra gifva det starkaste stöd åt SkyddsTulls-Systemet; då af förhållandet sedan år 1823 sig visat, att Kongl. Maj:t med varsamhet, endast småningom öfvergått från Införselsförbudstill Skydds-Tulls-Systemet; och då Kongl. Maj:t, uti Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer af den 13:de sistlidne Februarii, i detta ämne afgifvit ett i alla hänseenden tillfredsställande Nådigt förklarande; så hade det varit lika otjenligt att tillstyrka öfvergående ifrån ett System, som redan visat goda, men icke skadliga följder, till det gamla Prohibitiv - Systemet, under hvars Bil. till Bevilln.- och Oec.-Uilk. Ull. N:o a4- 5 länga tillvaro vära inhemska Näringar icke vunnit en den utländska industrien motsvarande tillväxt, som det vill synas alldeles olämpligt att i underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t begära hvad sora dels skulle sta i strid med Utskottens förut framställda öfvertygelse, dels innefatta en erinran om det, sorn Kongl. Maj.-t sjelf tillkännagifva Sig vilja iakttaga; hvarföre ock Utskotten förblifva vid deras förra yttrande i ämnet, under bifogande af härvid gjorda reservationer. Stockholm den 17 October 18i9. Reservationer: af Herr Grefve Joh. Gabr.
Skulle man nu ej vilja tillåta Suppleanten inträda, utom då någon af de ordinarie Ledamöterne hade laga förfall: så åsyftade man blott , att de ordinarie Ledamöterne skulle deltaga i besluten, men afsåge ej, att hvarje Stånd finge sin röst i Utskotten fullt ut. Det sednare anser jag mera rigtigt och väsendtligt , emedan hvarje Stånds Ledamöters mening i det hela, bör i Utskotten blifva uttryckt, men öfvervigt åt vissa individers åsigter icke beredas. Således hyllar jag den grundsatts, att Suppleanter, ehvad de ordinarie Ledamöterne hafva laga förfall, eller eljest uteblifva, måtte i Utskotten få inträda. En värd Ledamot har talat derom, att öfverenskommelser kunde äga rum; mellan ordinarie Ledamot och Suppleant. Men likaväl, som detta är möjligt, kunna ordinarie Ledamöter låta sig öfvertalas, att, utan laga förfall, uteblifva en eller två gånger, och sålunda åt förekommande saker gifva den utgång öfyertalaren åstundade. P8' Herr Cederfchjold: Uti Consti(utions-Ut skottet hafva vi af den erfarenhet, som vunnits genom BondeSiåndets bruk af Suppleanter, något hvar stadgat vår öfvertygelse, att det ej är nyttigt, att Ordinarie Ledamöterne kunna efter godtycke och utan förfall skicka' Suppleanter i sitt ställe; ty det har, i synnerhet mot slutet sf Riksdagen, ej sällan handt, att målet blifvit uppläst Den 23 October f. m. uti vissa Ledamöters närvaro, discuteradt uti andras samt slutligen afgjordt uti ännu andras. Der« före tror jag, att det vöre bäst, att Suppleanter ej fä inträda utan vid laga förfall. Deremot skulla jag önska, att Ridderskapet och Adeln ville ingå pä den mening Hans Excellence Herr Grefve Mörner yttrat, att det måtte ankomma på hvaH je Stånd att efter råd och lägenhet tillsätta Sup-, pleanter. Men det faller mig nu in en annan omständighet, som jag anhåller lå framställa. Den nemligen, att denna förändring ej bör intagas uti 28 utan i 79 $. Riksdagsordningen, med hvilken den > äfven har sammanhang.
Att ej något af hvad man önskar härigenom vinnes, torde redan i de föregående punkterna vara visadt. Den ringa personalen i dessa släder, belägne i en landsort med så betydlig rörelse och industri, bevisar nogsamt dess tillstånd och huru många personer, som vilja såsom borgare med åtföljande onera deri deltaga, utan att genom en åtgärd, sådan sorn Utskottets märkvärdiga beslut, man behöfver tvinga en betydlig del af dess borgerskap alt uppsäga gils, lill B, ÖV. Be sv och Oecon. Visk. Betänkande IV:& 14, barskåp för att få fortsätta en rörelse, sorn efter burskaps afsägelse», ej: ian förmenas dem» 8:0 Betänkandet är stridande mot Kongl. Majrts nyligen emanerade Beslut. Uti Nådig Skrifvelse af den ?3 April 1831 lill Commerce-Collegium yttrar Kongl. Magt.
Då jag sålunda icke kan uppfatta anledningen till Utskottets ifrågavarande beslut; Då jag för min del anser, att en jernväg emellan Norrköping och Cathrineholm, om den äfven i och för sig sjelf är af obestridlig nytta, endast derigenom att den utgör en länk af den jernväg, som måste komma att förbinda de södra och vestra stambanorna, kan såsom stambana af Staten anläggas och fullbordas; Då vigten af den östra stambanan, så väl för det allmänna, som för en stor del af landet, är så allmänt erkänd, att det icke kan vara fråga om, utan när den skall utföras; Då slutligen ett definitift fastställande af den östra stambanans rigtning för de provinser den kommer att genomgå är af oberäknelig vigt derigenom att först sedan denna rigtning blifvit bestämd, jernvägen må blifva fullbordad några år förr eller några år sednare, — dessa provinser kunna börja att, hvar för sig, arbeta på de förbättrade kommunikationer, som inom de särskilda orterna tarfvas; Vågar jag vördsamt hemställa att, med afslag på Utskottets tillstyrkande uti 10:de punkten och med gillande af Kongl. Maj:ts nådiga framställning, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. 67 Rikets Ständer må till påbörjande af östra stambanan ifrån Cathrineholm öfver Norrköping och Linköping, vester om sjön Sommen, till trakten af Nässjö, anvisa det för anläggningen af sträckan emellan Cathrineholm och Norrköpingerforderliga belopp, i jemnadt tal af 4,135,000 R:dr, hvilket belopp, derest Utskottets framställning i 7:de punkten skulle vinna Rikets Ständers bifall, bör nedsättas till 4,030,000 R:dr.“
Af Herr Frodell, som, jemte framställning af nödvändigheten deraf, att inkommande tullen å alla sådana alster, hvilka af Svenska jordbrukaren produceras, mätte till den grad förhöjas, att han derigenom kunde finna en billig och för det allmänna gagnande uppmuntran till landtmanna-industriens utvidgande och förbättring, så att han genom concurrensen med Ryska undersåtare icke må se sig tvungen att vårdslösa 0111 icke öfvergifva flere af landtbruket vigtigaste grenar, och hvilken del af motionen blifvit besvarad genom Utskottets Memorial N:o g angående tullen å från Finland inkommande varor, jemväl föreslagit, att utländska handtverkeri-varor, hvilka nu alldeles utträngde de Svenska, utan att ega annat värde> än det att vara utländska, inåt t e alldeles till införsel förbjudas eller åtminstone beläggas med så hög tull, att endast deras verkligen öfverlägsna värde kunde göra dem afsättlige; förmodande Motionairen, att på detta sätt och endast under dessa vilkor den Svenska industrien i alla sina ulgreningar skulle finna ett nödigt, ehuru länge saknat skydd, penningarne stanna inom landet, arbetskraften utveckla sig, capilalen ökas och det allmänna välståndet, soiumiu blott vore en from önskan, ändtligen blifva en verklighet. Af Herr Fries: att någon lindring matte beviljas i utgående tullen för Stångjern, så vida R. II. Ständer, vid utarbetandet af en förändrad Tulltaxa, ville finna medel alt regressera i större eller mindre nion den exporttull med tillkommande tolag &c., som derföre nu ingår till Statscassan. Af Hen' Andersson: alt då, vid innevarande Riksdag, efter all sannolikhet, beslut komme att fattas, hvilka icke blott skola sätta en gräns för den omåttliga bränvins-biänningens vidare tilltagande, utan äfven betydligt inskränka densamma, och deraf skulle följa, att spanmåls-prisen, de när - *4 Sevillnings-Vtskoltets Bet.
M. funnit fördelningen af understödet lämpligast kunna fullgöras af Commissionerne, som kommo att verkställa den anbefallda roterings-jemkningen, enär angeläget vore, att lika grunder iakttogos vid anslagets fördelning, som vid föreslåendet af rotarnes förstärkning; samt alt E. K. M., i likhet med de hufvudgrunder, som uti högstberörde Nådiga Skrifvelse finnas uppgifne, anbefallt E. K. M:s och Rikets Krigsoch l-vamtnar-Collegier alt upprätta och till E. K. M. ofördröjligen inkomma med underd. förslag till Instruction för Comiterade, hvarefter, och sedan Instructionen blifvit i Nåder fastställd och utfärdad, E. K. M. ville meddela Stats-Contoret Nådig föreskrift om anordnande, efter vederbörande Lnndshöfdingnrs reqvisition, af det anslag Rikets Ständer tills vidaje beviljat rotarne vid Westerbottens Regemente; och har E. K. M., i afseende på den förändring i sättet för en del nyliemmans prasstation af roteringsbesväret genom förhöjd rotefrihets-afgift, som E. K. M. i ©fvanberörde måtto funuit lämplig, i Nåder velat inhemta Rikets Ständers underdåniga yttrande. I sammanhang med detta ärende hafva Riksdagsfidlmägtige från Westerbotten och Norrbotten serskildt hos Rikets Ständer gjort framställning derom, att ifrågavarande rotejemkning måtte skyndsamt företagas till deH - 44o Expeditions-Vtskottets Förslag till und.
Elmgrens namn, N:o 22,823 den 20 November samma år i A. Edebergs namn och N:o 23,111 den 15 December samma år i A. Elmstedts namn, så att något tvifvel ej eger rum derom, att de notor och etiketter, som finnas bifogade de nu ifrågavarande partierna, äro desamma, som varit vidhäftade omförmälde fyra panter, samt att, enär härtill komme, att, redan vid verkställd uppvägning och granskning af de under lista qvartalet nästlidne år förfallna guldoch silfver-panter, som den 8 Juni skulle å Banko-auktion försäljas, sig yppat att en pant, innehållande 12 st. matskedar af 71-| lods vigt, som den 22 December 1846, under N:o 13,831, blifvit uti J. Walgrens namn hos Banken belånad, varit af origtig beskaffenhet i så måtto, att dessa skedar bestodo af någon oädel metall-komposition, hvarå anbragts i hvardera pjosen en silfverbit, försedd med kontrollstämpel; att likaledes, vid verkställd granskning af de under 2:dra qvartalet nästlidne år förfallna guldoch silfver-panter, som den 7 September skulle å Bankoauktion försäljas, ibland dessa panter upptäcktes två, den ena innehållande tvä matskedar] och en ragout-sked om 23 lods vigt, den 5 Januari 1847 under N:o 14,141 uti C. M. Palmgrens namn, och den andra, innehållande 10 matskedar, om 58 lods vigt, den 28 Januari samma år under N:o 14,783 uti 4 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 9. J. Wennerlunds namn, hos Banken belånade, hvilka begge panter bestått af pjeser. förfärdigade af sådan oädel metall, som de till förstnämnde pant hörande matskedar och, lika med dessa, försedda med kontrollstämplar, anbringade å inlödda silfverbitar; att, vid jemförelse af de till dessa tre panter hörande pjeser, nied deni, sorn nu äro i fråga, de sednare finnas omisskänneligen vara af samma tillverkning, som de förra, samt att äfven, vid jemförelse af de vid nyssbemälda tre panter fogade notor med de notor, som äro vidhäftade ifrågavarande fyra partier, de sednare notorna visa sig vara skrifna med samma handstil, som de förra, så funne
Proposition N:o 80. slå Rikets Ständer, att Löjtnanten Lindberg, sorn, efter hvad upplyst är, saknar enskild förmögenhet, deraf hans underhåll och vård för framtiden kan bestridas, må med månaden näst efter den, i hvilken han erhåller Nådigt afsked ur krigstjensten, få på Allmänna Indragnings-staten uppföras lill åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension, hvilken Kongl. Maj:t, med afseende å det belopp, hvartill den behållna delen af lönen för Lindberg under de sednast förflutna fem åren i medeltal uppgått, anser skäligen böra bestämmas till Fyrahundra R:dr Banko eller Sexhundra Riksdaler Riksmynt. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. A. b. N. Gyldenstolpe. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 80. 31 s Utdrag af Protokollet öfoer Landtförsvars-Ärenden, hållet inför Hans Maj.t Konungen uti Stats-Rädet ä Stockholms Slott den 27 Mars 1857. Närvarande. Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern Gunther, Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Friherre Lagerheim. Stats-Råden: Wallensteen. Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almgvist och Friherre af Ugglas. Deparlements-ehefen uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Majds förut fattade Nådiga beslut, uppsatt förslag lill Kongl. Majds Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående sinnessjuke Löjtnanten vid Westmanlands regemente Laurentz Georg Nicolas Lindbergs uppförande till pension å Allmänna In~ dragnings-staten* vid erhållande afsked; och täcktes Kongl. Maj.t, enligt Stats-rådels underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla nämnde förslag samt förordna att, i enlighet dermed, Nådig Proposition, sådan den finnes vid detta Protokoll bilagd, skulle till Rikets Ständer afgå.
om en enskild kvinna eller en kvinnoförening skiille taga sig för att på allvar iitöfva en sådan &gt;) tillsyns eller Iios och pk gm ' iind daraf Iios vederbörande fattigv5rdsst~~relse fattigv51-dsnamiiclens delegerade för baniaviird göra an.malan vin att den offentliga fattigvårdens förberedande iindersökningar i atskilliga fall befunnits ofiillstiiiidiga och missledande eller att,iinderstöd, på griind af bristande tillsyn öfver de faltige, befiiiinits iiiider. lång tid Iiafva utgatt till ovärdiga 111. ni. dylikt. Jag vågar inisstänka, att detta icke skulle vara ratta sättet att f; de anmiirkta felaktigheterna afhjälpta, och att den t; jänstvillig,z kontrollanten ined allt skid snart skiille tröttna på en dylik frivillig verksainliet. Nej! Menar irian verkligen allvar nied allt det vackra tal oin kvin11a.n~ gag11i.i ka verk. sain het i den offelitliga fattigvardens tjänst, Ilvarined den nn ifragasatta reformens rrrotstandare stadse iiro sa fardiga att slösa, så niåste man ovillkorligeii afven vara villig att l ä m a kviiitian s2te och stiiinma i fattigvirdsstyrelseri~a. För min del är jag också öfvertygad om att refornieiis niotståndare snart skiille koinma på andra tankar, om de blott ville bekväma sig att eii gkng försöka, hiirii det skiille slf lit, att invälja en kvinna i 11å.g-on af våra fattigvårdsstyrelser. Så liar det gatt i England, diii. inan ock&amp; gjorde mot denna reform, och dar iiii år för år allt det skarpaste inotst~~iicl flera och flera kvinnor inväljas i fsttigv,Crclsstyrelserna. S&amp; liar det också ghtt 1181. i Stockholni i ett annat analogt fall.
Då ändtligeu en komité förordnades på Ständernas begäran, att upgifva förslag härutinnan, så erhöll man af dess verksamhet endast ett dödfödt foster. Styrelsen företer i allmänhet endera en mycket stor eller liten förmåga att tillsätta komitéer, Valet till en och samma komité faller ofta på personer till tänkesätt diametralt olika. Följderna deraf hafva i allt för många frågor visat sig. Frågorna blifva derigenom oafgjorda och upskjutne. Men nu till den yttre politiken. 1 sådant hänseende bemärka vi Neutralitets-förklaringen af år 1853. Det heter i Cirkulärbrefvet af den 26 Okt. 1853, »att, i det beklagansvärda fall, att ett fredsbrott föranleddes af de mellan sjömakterna upkomna stridigheter, hvilka icke omedelbart bcrörile de förenade liikenas intressen.» Kan ett krig mellan Ryssland och Vestmakterne föras utan att omedelbart beröra de förenade Rikenas intressen? Har Sverige sjunkit till den nullitet, att det hvarken har att vinna eller förlora af en sådan händelse? Såsom svensk skall jag aldrig erkänna det 420 Dan 18 Juli. äfven om någon stor olycka, det Gud förbjude, hade öfvergått vårt laud, som berättigade till ett sådant talesätt. Det heter i Betänk.: »Sedan från Danmark svar ankommit, att detta lands Regering fortfor i sina förut yttrade föresatser, blef ärendet d. 14 Dec. 1853, inför Konungen föredraget af dervid, sedan föredraganden framlagt det genom omförmälda underhandlingar beredda förslaget till Neutralitets-förklaring oell tillika tillkännagifvit Konungens nyssbemälde
Då jag till en del förenat mig med de herrar, hvilka önskat att frågan måtte åter upptagas, emedan jag anser högst nödvändigt, att den ifrågavar. arbetsinrättningen erhåller understöd af Staten, men är full - Den i April f. m. 29 lönnligen öfvertygad om att en inbjudning ifrån BorgareSt. visserligen är alt förvänta, och att saken då kan utan allt bråk för sig gå; så vill jag för min del förklara, att jag ej vidhåller mitt yrkande i denna fråga, emedan jag tror, att det kan gå lika väl och kanske ändå bättre, om en sådan inbjudning afvaklas. Ilade jag attenderat till Hr Frih. och Landlmts uttryck, nemi. att hela betänk, litt. F. vid föredragningen blifvit bifallet, så hade jag visserligen ej yttrat mig alldeles såsom jag förra gången gjorde. Hr von Hartmansdorff: Jag vill egentligen yttra mig emot Frih. Boyes framställning om Utsk:s förmynderskap öfver R. St. StalsUtsk. har, vid delta tillfälle, endast svarat i den 7,'de punkten, som åberopats i de anmärkn:r, hvilka blifvit gjorda ifrån Presteoch BorgareSt;n. Utsk. kunde ej underlåta att besvara dem. Skilnaden mellan 5:te och 7:de punkterna är den, att då två Stånd stannat emot två, och Utsk. vidblifvit sin mening, så står saken uti 5:te punkten qvar i oförändradt skick, hvaremot då Utsk. uti den y:de punkten velat rätta sin mening och således framställt henne till förnyad pröfning af Stånden, kan en sådan nu äga rum. Detta är hvarken ovanligt eller oformligt. Jag önskade följaktligen, att Frihtne Cederström och Boye matte afstå ifrån deras yrkanden oell låta oss öfvergå till andra måls behandling. Om vi nu skulle fortsätta denna tvist och slutligen votera, så vunnes dermed intet annat, än hvad som kan vinnas, om vi afvakta den inbjudning, hvilken ifrån BorgareSt. troligen är att förvänta. Hr Rosenblad, Bernh.:
Maj:ts Befallningshafvande ega tillse, att ränta eller andra allmänna skyldigheter å vattenverk, som utrifves, eller å den del deraf, som genom försämring bortgår, blifva, efter de för skattläggningar i allmänhet stadgade grunder, i vederbörlig ordning flyttade på den jord, för hvars båtnad verket rifves eller försämras, så och enär, genom ofvanberörde föreskrift, egare af sådane skattlagde qvarnoch andra vattenverk, hvilka, i följd af sjöars eller strömmars sänkning eller aftappning, 11 trifvas eller försämras, hafva utväg sig förvarad att i vederbörlig ordning söka och erhålla den befrielse från eller nedsättning uti de å dessa verk belöpande grundräntor, hvilken i hvarje serskildt fall må vara af rättvisa påkallad, hemställer Ulskottet, att förrberörde motion icke må till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. Stockholm den ig Mars 1845. Ank. till Exp. Utsk. d. 22 ålars, kl. 11 f. ra. Utlåtande, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande voterings anställande i Förstärkt Stats-Utskutt öfver åtskilliga i Betänkarulena, ,N:ris 54 och 184 omförmälde frågor. (I. A.) t:o Sedan Borgareoch Bonde-Stånden bifallit, men Ridderskapet och Adeln samt Preste Ståndet afslagit Stats-Utskoltets i §.
Likasom andra hedniska religionsformer, var åsatron ursprungligen en naturreligion, i hvilken de särskilda naturkrafterna uppfattas såsom gudaväsen. Men dessa naturgudomligheter fattades tillika såsom väsen med mänskliga former och egenskaper af den högsta och fullkomligaste art, och således är denna religion tillika antropomorfistisk. Odin är solens gud, men tillika den ordnande och styrande, den allsmäktige och allvise verldsherskaren; Tor är åskans gud, men derjämte den kroppsliga styrkans och maktens gudom; Balder är ljusets gud, men tillika renhetens, godhetens, rättrådighetens gudom; Vanerne äro vattnets gudomligheter, men derjämte befordrare af fruktbarhet, välstånd, kultur; Loke är ursprungligen eldens gudom, men blir det personifierade onda, djäfvulen o. s. v. Nordmannatron var genomträngd af medvetandet om sina gudars ändlighet och ofullkomlighet: denna verlden skulle en gång upphöra och lemna rum för en ny och skönare, i hvilken icke Odin, utan en mäktigare skulle herska, hvars namn ingen vågade nämna. Genom denna upplyftande föreställning, äfvensom genom sitt klarare medvetande af själens odödlighet utmärker sig åsatron framför alla andra hedniska religionsformer, bland hvilka den grekiska närmast fängslar vår uppmärksamhet. Grekerna, som lefde under en mildare och skönare himmel samt i lyckligare lefnadsförhållanden, kände intet behof att skapa sig en bättre verld, under det nordbon, hemfallen åt strider och försakelser, kände sig otillfredsstäld i denna tillvarelse och derför skapade sig en bättre och härligare. Lifvet efter döden uppfattades af grekerna såsom ett uselt skugglif i Hades, under det nordbon förestälde sig det samma såsom ett verkligt och personligt lif hos Odin i Valhall. Grekiska mytologien utmärker sig framför den nordiska genom en mängd sköna enskildheter och hänförande bilder, och hennes gudagestalter äro mera bestämda och formfulländade; men hon saknar den storartade enhet och sammanhållning, som vi finna hos den nordiska, hvilken utvecklar sig nästan som ett drama, fullt af handling med den mest gripande katastrof.