Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men i Neapel är allt, ända ifrån polisen, som tycks ha till sitt förnämsta syftemål att utplundra resande, intill ficktjufvarne, hvilkas outransakliga händighet befinnes omöjlig att motstå, stäldt på prejeri. Värdshusvärdarnes samvetsgrannhet tillåter dem ej att vara mindre patriotiska. Ett rum med blott uppassning: 8 karliner (4 francs) om dagen. Middagar och kaffe i proportion. En månad i Neapel kostar lika mycket som tre i Rom. Men i trots af allt detta, inbegripet falskt mynt i vexeln, erinrar jag mig ändå med förtjusning Neapel, ty om också i sjelfva staden, med undantag af musée Bourbon, icke är så särdeles mycket att beundra, så skulle jag denna resa förutan ej fått se det underbara Pompeji, ej bestigit Vesuvius, plockat oranger i Sorentos trädgårdar, sett tarantellan dansas af sjömän och landets tärnor, rott omkring på Neapels golf och påmint mig Andersens improvisatör i Capris blåa grotta. Men jag återvänder till min lusttur. Under den korta resan genomgick jag i minnet allt hvad jag visste om Pompeji. Det var ej mycket, och det lilla var dessutom ej riktigt klart och sammanhängande. Jag påminte mig ha läst hos flere historieskrifvare om en gammal stad Pompeji, som under Titi regering blifvit begrafven genom ett utbrott af Vesuvius. Det der borde ungefär vara samtidigt med Jerusalems förstöring. Bulwer har skrifvit ett vidlyftigt arbete om denna tilldragelse – detta arbete hade jag läst för ett halft tjog år sedan; men jag hade blott ett dunkelt minne af en hemlighetsfull Isis-prest och en älsklig blind flicka ... Nydia tror jag hon hette. I »Lördags-magasinet» hade jag för mycket längesedan inhemtat att några bönder, som arbetat i en vinplantering vid floden Sarno, råkat på lemningar af samma Pompeji och att detta föranledt Carl III att låta anställa gräfningar. Man skulle då ha anträffat en hel stad, hvilken under 17 sekler varit nog blygsam att dölja sig under jorden.
MALTS BEFALLNINGSHAFVANDES UTI SKARABORGS TILL * underdånighet afgifna FEMÅRS-BERÄTTELSE för åren 1851, 1852, 1853, 1854 oell 1855. STOCHHOLM, iss:. P. A. NOBSTEDT & SÖNE It, KONGL. BOKTRYCKARE. Underdånig Berättelse om tillståndet uti Statistiskt och Ekonomiskt hänseende inom Skaraborgs Län, åren 1851 till och med 1855. § i Länets allmänna beskaffenhet. 1 afseende å Länets loge och naturförhållanden åberopas, till undvikande af obehöflig vidlyftighet, de uppgifter, som innefattas uti den sednast, eller för åren 1848, 1849 och 1850, afgiliia berättelse. Dess rika tillgångar till en högst betydlig industriel utveckling äro redan der anmärkte. Om de väl begagnas, hvartill ock hågen synes vara allvarligt rigtad, samt lämpliga och behölliga åtgärder för underlättandet deraf vidtagas, är det ©tvifvelaktigt att åkerbruk och boskapsskötsel inom orten, hvilka redan under den sednare tiden gjort stora framsteg, snart skola erhålla en ännu betydligare tillväxt. I likhet med hvad uti föregående berättelser iakttagits, torde sådana allmänna företag, som för dylikt ändamål tillkommit, i sammanhang härmed böra omförmälas. Den uti nyssnämnde berättelse omnämnda, af mig gjorda underdåniga framställning om förnyad undersökning angående möjligheten att vidtaga sådana åtgärder för reglering af Wenern.i vattenhöjd, hvarigenom de betydliga öfversvämningarne å vissa delar af den till nämnda sjö gränsande mark, som ofta inträffat och medfört betydlig skada jemte hinder för markens odlande, skulle kunna förekommas och i hvilket afseende förslag redan år 1823 blifvit af numera aflidne ÖfverDirektören Hagström upprättadt, har den 7 December 1852 blifvit af Eders Kongl. Maj:t pröfvad.
I sammanhang med förenämnde anslagsfrågor har Utskottet till behandling lörcliaft ett af hr Edenhjelm, 6’., hos Ridderskapet och Adeln afgifvet, till Utskottet remitteradt, memorial, deruti Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad å angelägenheten att förbättra den ställning, hvaruti truppen vid den värfvade arméen, i afseende å dess underhåll, sig befunne. Manskapet hade nemligen, utom brödportion in natura, endast C å 8 sk. kontant om dagen i gage, varierande för olika regementen, så väl inom, som utom samma garnisons-orteF. Då dyrheten å lifsmedel vore störst å dessa orter, insåges ock lätt, att detta gage icke på långt när kunde förslå till soldatens underhåll. Vid de för ifrågavarande regementen bildade mat-inrättningar sökte man väl genom e» klok hushållning, bereda truppen den största möjliga matportion, sorn för dess gage kunde erhållas, men det oaktadt och ehuru dessa inrättningar dessutom fått bidrag från ändra anslags-tillgångar, hade dock den föda, som soldaten sålunda tilldelades, visat sig vara för hans lifsuppehälle otillräcklig. Af motionären är derföre föreslaget, att sådane åtgärder måtte vidtagas, att den värfvade krigaren hnge en, efter dagliga lefnadsbehofvet afpassad matportion in natura.
Skola saltuplag bestämdt kunna förhindra sallbrist, så vore det mycket bättre att antaga Frih. Klinkowströms förslag att bestämma dem till 240,000 T:r. Priset Olifver ändock mycket högt, men då kan man, åtminstone om man belägger åsidosättandet af dessa uplag med höga böter, tillvinna sig någon säkerhet mot saltbrist, priset blir i alla fall ganska högt och jag lager mig friheten att fästa Frih:ns npmärksamhet derpå, att hans förslag medför ganska stora olägenheter. Frilen har derjemte yttrat farhåga derför, alt våra fartyg icke skulle kunna obehindradt befara de olika vättnet). Om denna farhåga skulle befinnas grundad och hindret fortfara under någon längre lid, blir det ändock fruktlöst att tillförbinda våra handlande att införskrifva salt i vissa qvantiteler i och för uplagen. f slutet af sitt sista anförande har Hr von Hartmansdorff vädjat till R. o. Ad. att de icke skola afslå detta Betänk. derföre att han yttrat sig för detsamma. Detta hade jag minst väntat mig, ty sedan Hr von Hartmansdorff å gårdagen vunnit en lysande seger har han derigenom fått ett bevis, alt R. o. Ad. visserligen icke motsätter sig hvad den värde talaren anser vara det rälta, hvarföre jag tror Hr von Harlmansdorffs framställning å detta afseende icke varit behöflig. Hr Adelborg: Frih. Klinkowström har med en djup poli tisk blick in i framtida förhållanden önskat återinförande af saltuplagen till förekommande af saltbrist och derföre föreslagit, att dessa uplag måtte bestämmas till icke mindre än 240,000 T:r; hvarföre icke dä så gerna 480,000 T:r eller til! ett obegränsadt belopp, ty tiden, hvarunder de hotande farorna kunna fortgå, kan ju icke ens på förhand af Ilr Frih:s siare-förmåga bestämmas.
Hvilken brefvexling skulle skrifteliga framställningar derom till kronofogden icke vålla för honom; och alla de, som behöfva chartor, kunna hvarken skrifva, eller hafva tillgång å närbelägna postcontor. Jag anser följaktligen delta förslag vara overkställbar!. Det har blifvit sagdt, alt hvarje handling, som bör med charta beläggas, är af den beskaffenhet att höra hos någon embetsmyndighet företes, hvadan den, som ville försnilla chartaeafgilten, aldrig kan vara säker att icke hans underslef med tiden upptäcktes. Om så vore, mina Hrr, hvarföre misstänken J alt underslef med handlingars chartcring hittills ägt rum? — Man har satt i fråga, att årligen ombyta chartor. Jag har redan tagit mig friheten för eder utreda svårigheten att anskaffa den mängd af stämplar och formar, som skulle behöfvas för alla särskilda chartae-värden. Vill man nu vidare förklara, att de chartor, som vid hvarje års slut hafva öfverblifvit, skola casseras och nya finnas i beredskap för det kommande året med det nya årtalet i vattenmärket, så blifver kostnaden ännu större; och ännu säkrare är det, att derpå ingenting vunnes, utan sna - 128 Den 8 J anuari c. ni. rare förlorades. — Man har påstått ingen säkerhet ligga deruti, att en quidam har skrifvit på handlingen, alt hon vore med charta belagd. Påskriften kan, om det anses behöfiigt, bekräftas derigenom att domaren äfven påtrycker häradets sigill. — Man har fruktat, att en domare, som afgifvit en förteckning på handlingar, som hort med charlot' beläggas, och som lemnat henne felaktig, kunde, emedan han blott varit tillförordnad, resa sina färde och måhända icke lätt återfinnas, om han svikligen förfarit. Den, som är i goda omständigheter, behöfver ej göra sådana svek; och ju fattigare en ung domare är, ju oförmögnare han befinner sig att godtgöra en undanhållen penning, ju omtänksammare måste han vara att icke förspilla sin framtid genom ett oredligt förhållande.
(Fullmägtiges Protocoller för 182.7, den iBOct., den i3 och 20 December, samt 1828, den 24 Januari, 3 April, 22 Maj, 24 Julii och 23 October, upptaga ölvei läggningar och beslut som härmed stå i sammanhang). Y. Förslag om förenklande af VexelBancoDepartementets Expeditionssdtt och Bokföring. Genom Protocollsutdrag från Bikets Ständers Banco-Utskott, under den 5 December 1823, erhöllo Banco-Fulhriägtige del af Bikets Ständers fattade beslut, hvarigenom Fullmägtige autoriserades att utsätta och offenteligen kungöra ett Premium af 2000 B:dr B:co, att af Banken tilldelas den, som före 1826 års slut uppgåfve ett Förslag, hvilket, i afseende på Arbetssättet och Bokföringen i Vexel-BancoContoiret, skulle kunna i alla delar antagas och god - i6 Berättelse godkännas, och hvars begagnande medförde mindre omgångar och arbete vid Expedition och Bokföring, än nu erfordras, samt i följd deraf medgåfve en minskning i TjenstemannaPersonalen, utan att å andra sidan något ginge förloradt af den confroll och säkerhet sotn nuvarande method innebär, och utan att de för Allmänhetens dageliga och skyndsamma betjenande nödige anstalter eftersattes. Och hade Rikets Ständer i sammanhang härmed förordnat, att, jemte de erindringar och utlåtanden hvartill de inkommande Förslagen kunde föranleda, ämnet skulle i hela dess vidd Öfver* lemnäs till blifvande Banco - Utskotts pröfning och bedömmande, samt på Rikets Ständers sluteliga afgörande bero, huruvida något Förslag antingen kunde i allo antagas, och i följd deraf den bestämda belöningen till fullt belopp derföre utgå, eller ock, om, med afseende på uppgifne förändringar, som i vissa detailler pröfvades nyttiga och användbara, någon afpassad mindre belöning borde en eller annan Författare tillerkännas.
Enär likväl en sådan indragning, i läll densamma beslutes, dock ej före nästa riksdag kan komma till verkställighet, hafva Rikets Ständer ansett rättvisa och billighet fordra, alt med hänsigt till ökade lefnads-kostnader bemälda Hof-rätts civil-personal oell vaklbetjening, lika med andra stater, under tiden tillgodonjuta någon förbättring af deras nuvarande löne-vilkor, hvadan, jemte bibehållande af nuvarande anslag för Krigshof-rälten en summa af 3,000 R:dr R:ml årligen blifvit under nu inträdande slats-reglerings-period ställd till E. K. Mits Nådiga disposition, att användas till löne-förbät t ring för Idol-rättens civile embelsoch tjenstemän samt vakt bet jente; och hafva Rikets Ständer, i följd häraf, funnit frågan om en tjenstemans uppförande å Allmänna Indragnings-slaten med sina nuvarande löne-inkomster förfalla. 8:o I anseende dertill att utgifterne för fdng-vården under åren 1853, 1854 och 1855, enligt ett ungefärligt medel-tal, uppgått till 1,350,000 R:dr årligen, och anledning icke vöre för handen, att dessa utgifter skulle åter betydligt förminskas eller nedgå lill det belopp af 770,000 R:dr Banko, eller 1,1;),),000 R:dr R:ml, hvartill de blifvit uti nu gällande riks-stat beräknade, är af E. K. M:t föreslaget, alt förslags-anslaget till fångars vård och underhåll måtte till förstnämnda summa ökas med 195,000 R:dr utöfver hvad riks-slalen nu upptager.
Ständers Pluralitet redan år 1810 i underdånighet önskat, och hvartill egenteliga orsaken lärer bestå deruti, att vederbörande Collegier ej ännu medhunnit, att deras underdåniga Utlåtanden öfver denna fråga till Kongl. Maj:t ingifva; men Utskottet, forsin del, hyser samma öfvertygelse, som Riksens Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskott vid Riksdagen nyssberörde år yttrade och 3:ne af de RespecUva Stånden biföllo , nemligen att hvad Herrar Cormterade uti meranämnde år 1789 afgifna Betänkande i underdånighet tillstyrkt, rörande ej mindre mål än vigt, är så fullständigt, och på så sanna och; i'*gtiga grunder bygdt, att detsamma, så fort någonsin möjligt är, synes, enligt Utskottets omdöme, förtjena att antagas; alltså tillstyrker Utskottet vördsamligen Riksens Höglolj. Ständer, att i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhålla , det täcktes Kongl. Maj:t icke allenast nådeligen anbefalla Dess och Rikets vederbörande Collegier att så skyndesarnt som möjligt är inkomma med det underdåniga Utlåtande häröfver, Kongl. Maj:t förut från dem i Nåder infordrat, utan ock låta till allmän underdånig efterrättelse utfärda Dess Den 2 0 Juli. 1853 -Dess Nådiga Författning, om Mått, Mål och Vigt, i öfverensstämmelse med hvad Comiterades ofvanberörde förslag innehåller; likväl och då något rådrum torde böra lemnäs Rikets Invånare, innan en för den allmänna Handelsrörelsen så högst vigtig förändring antages, hoppas Utskottet det Kongl. Maj:t i Nåder lärer, i händelse Utskottets nu hemställde förslag varder bifallet, pröfva hvad tid efter författningens utfärdande, sorn efterlefnaden deraf , bör vidtaga. Detta allt öfverlemnas likväl nu vördsamligen till Riksens Högloft. Ständers ompröfvande. Stockholm den 15 Juli 1815. Få Höglofl.
Riksens Stånders Stats-Utskotts utlåtande, i anledning af de hos Hedervärda Bonde-Ståndet gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande om Arfvoden och Tractamenten för respectiva Riks Siändens samt Utskottens Secreterare, Ca nzlister och IVaktbe» tjenwg. Uti 672 Den 11 Maj. Uti Hedervärda Bonde-Ståndet hafva åtskilliga anmärkningar blifvit gjorda vid Stats-Utskottets den 22 nästlidne April afgifna Betänkande med förslag till arfvoden och tractamenten för resp. K iks-Ståndens och Utskottens Secreterare, Cantz* lieoch Valctbetjening, hvilka anmärkningar å. syfta tillökning uti aflöningen för i synnerhet Bonde-Ståndets Notarieoch Cantzlister, och hvaröfver Utskottet, genom Protocolls-Utdrag den 27 i förra månaden, blifvit anmodadt att afgifva utlåtande. Häruppå får Utskottet meddela Hedervärda Bonde.Ståndet till svar och underrättelse, att det förslag till ifrågavarande belöning vid denna Rikssdag, som likmätigt 24 §. i Riksdags-Ordningen blifvit af Herr Landt Marskalken samt Talmannen, med afseende å Samtliga Stånds-Cantzliernas verkliga möda och förtjenst, upprättadt samt af Utskottet granslcadt och Riksens Höglofl. Ständer hemställdt, är utaf de öfriga gme resp. Stånden gilladt och bifallet; i följd hvaraf, enligt 69 §• i Regerings-Formen af den 6 Juni 1S09, der-.; vid kommer att bero. Hvilket Utskottet jemväl får vördsamt gifva sistnämnda 3:ne Stånd vid handen. Stockholm den 6 Maj 1815. På Höglofl. Ridderskap, och Adelns Ledarn, vägnar Carl de Géer. på , På Högvörd. Prest* Ståndets Ledarn, vägnar Gust. Murray. Deri 11 Maj.
Skatterna å denna grufva voro i äldre tider ganska dryga och utgingo i koppar, hvarmed kronan då bedref handel, men bergslaget har sedermera erhållit eftergifter, sfi att kronan efterskänkt icke allenast afradskopparen 1,200 Sk#, utan äfven andra grufvan påförda skatter till 550 Il e u I ti Feltruari e. m, ganska betydliga belopp; men oaktadt alla dessa eftergifter, liar bergslaget icke destomindre sökt nedsättning och såsom skäl härföre åberopat åtskilliga förluster, tillkomne hufvusakligen genom de förhöjda kolprisen. Orsaken till denna förhöjning är att söka bland annat uti åtskilliga tjenstemäns löneinkomster i kol efter markegängspris hvilket kommit att städse stiga utöfver de 2:ne sk:s årliga tillökning pä rån tekolen. Följden har också varit, alt de flere socknar, som önska bibehållandet af natura-prestationerne, hafva uppgifvit, att de genom kontant inköp närmare grufvan erhålla kolen till billigare pris än efter markegängen. Men, säger man, om kolprisen äro så högt uppjagade, mäste grufvan göra förluster. Man skulle möjligen sä tycka, men förhållandet är sådant, att dessa höga kolpriser härleda sig derifrån, att de enskilda verken förbruka mera kol än hvad för grufvan varit beräknad, och att säväl desse verk som grufvan äro grundade pii samma koltillgäng. Utom dessa skäl förekommer derjemte, afl bergslaget äger flere privilegier än de af colhne utfärdade, hvilket inhemtas af Ulskrs betänk., och bland andra äger bolaget den rättigheten, att icke numera erlägga någon tionde af slaggkoppar, hvilken efter sednaste uppgift utgjorde 1,200 Sk». Vidare hafva af den i grufvan brutna malmen blifvit befriade frän tionde och densamma i stället anslagen till en särskild fond, eller s. k. afradskassa, för att användas till afhjelpande af vid grufvan timande olyckor.
Det exempel, som Hr Skogman här anfört, kan visserligen hafva sin glada och roliga sida, meu så alldeles fullt tillämpligt är det dock icke, enär de 2:ne Stånd, som hafva antagit ett särskildt sätt, på hvilket dessa hanker skola drifva sin rörelse, vilja i det hufvudsakliga hafva lagen stiftad och gällande, och egentligen blott derutinnan från de öfrige Ståndens beslut afvika, att de vilja, det privatbankerne skola röra sig med en annan sorts sedlar, än dem bankerne sjelfva utgifva. Jag kan således pä intet sätt frångå hvad jag förut har yrkat, att nemi. beslut skall fattas om denna lag genom sammaujemkning så långt sig göra låter, eller genom afgörande uti förstärkt Utsk. Huru detta Utsk. skall komma att se ut, det är en fråga, hvartill vi sedermera torde komma; hufvudsaken är nu att undanrödja det påstående, att hela frågan kunde förfalla. Gr. Cronhjelm: Jag är af Frih. Palmstjerna förekom men i hvad jag hade ämnat yttra derom, att den 73 och 75 § böra läsas och tydas gemensamt, hvaraf man finner, att, då 2 Ständ hafva stannat emot 2, frågan skall förfalla, såvida hon kan förfalla. Här är, på sätt Hr Frih. yttrat, endast fråga derom, huruvida saken kan förfalla.
Riksdag måtte bestämmas en viss lämplig tid, inom hvilken alla de, som förmena sig ega något slags fordringsanspråk, af hvad beskaffenhet det vara må, emot Riksgälds-Contorets styrelse, i anledning af dess befattning med utredningen af Götha Canal-Bolags och Malmö f. d. Discont-inrättningar, böra, vid förlust af all rätt till betalning, samma anspråk hos bemälde Styrelse anmäla och, så vidt ske kan, behörigen styrka. Delande de af Fullmägtige yttrade åsigter, angående vigten och behofvet af en sådan praescriptionstids bestämmande, hafva Rikets Ständer, med hänsigt till den i högstbeiörde Kongl. Kungörelse af den 29 Sept. 1818 bestämda tiderymd och under förutsättning, att den ifrågastäilda pra:- scriptions-författningen varder under loppet af innevarande år vederbörligen kungjord, ansett slutet af nästkommande år 1845 böra bestämmas såsom den tid, inom hvilken ifrågavarande fordringsanspråk böra, vid ofvan föreslagne påföljd, anmälas och styrkas, samt få hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, derest E. K. M. jemväl för Dess del gillar berörde pnescriptionstids bestämmande, Nådig Kungörelse härom måtte till allmän efterrättelse varda utfärdad* Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Oct. 1844. Expedition s-TJl-dotlct-, Förslag till lind. Skrifvelse N.-o 6. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 9 Oct. 1844- Preste-Ståndet den 9 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 9 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse . i fråga om afgifterne vid utflyttning till utrikes ort.
Om härtill lägges ett ovilkorligt förbud för allt svedjande å berg och stenbunden mark, hvilka böra få bibehålla sin beklädnad af skog äfven då marken i mer eller mindre mån användes till bete, samt skogens uphöjande i vår lag till värde Den 10 December. 177 af egendom, torde ett väsendtligt steg vara taget till förekommande af skogens förstöring, helst om våra stängseloch skiftesförfattningar, ur enahanda synpunkt komma att undergå rättelser, som äro af behofvet högt påkallade. I en framlid må Statens förmynderskap kunna utsträckas längre; (jag lemnar denna fråga oafgjord) men tiden härför inträffar åtminstone icke förr, än Staten visat sig äga utvägar och förmåga att väl vårda sina egna skogar, hvarunder jag inbegriper icke blott parker och allmänningar, utan, som sig bör, äfven boställsskogarne. För 50 år tillbaka hade det varit lättare än nu att ordna landets skogshushållning i administrativt hänseende. Kronoparkerne, hvaraf nu en ringa del återstår, vore då i behåll, allmänningarne odelade, och i de norra orterna hade afvittringsverket då ännu icke fortgått i den skala, som sedermera egt rum. Staten egde i de Norrländska kronoskogarne ett ensamt förråd af omätligt värde. Nu är det annorlunda; men så mycket angelägnare att rädda spillrorna. För detta ändamål förutsätter jag, alt jägeribetjening blir tillsatt i alla län för att kunna taga vård om de allmänna skogarne, vaka öfver skogsförfattningarnes efterlefnad, och emot billig ersättning biträda den enskilte i sin hushållning. Det gagnar för öfrigt föga att använda kostnad och omtanka på skogarnes vård, så länge afsättningen af deras produkter möter ett fortfarande hinder genom bristande kommunikationer, och denna omständighet allena kan det tillskrifvas, att skogen i vissa delar af landet faller i högar, under det i andra, man efter motionärens upgift, nödgas använda spillning till brännmaterialier. Hvarje öpnad ny förbindelse som gör skogsbygdens öfverflöd tillgängligt för slättbygden, blir sålunda en vinst för vår skogshushållning.
Collegium bör i sammanhang härmed i underdånighet upplysa, alt ofvanberörde vid i836 års slut balancerade summa numera blifvit genom dels influtna ersättningar, dels verkställd afskrifning, minskad till ett belopp af 1,699 R‘dr 3 sk. 3 r:st. B:co samt att alla på Collegium beroende åtgärder för indrifvande af den åter stående balancen blifvit behörigen vid tagne. Slutligen och i anledning af Revisorernes anmärkning, att ett af Fabriksidkaren J. C. Ahrens utgifvet reversal å 1,000 R:dr, hvilket den 27 November 1829 af numera aflidne Ombudsmannen blifvit i och för lagsöknings anställande uttaget, icke förefunnits, ehuru liqvid för samma reversal ej ägt rum, får Collegium i underdånighet anmäla, att sedan, efter Ombudsmannens, Commeroe-Rådet Wennbergs den 26 Augusti sistlidet år limade död, inventering verkställts af de fonderne tillhörande skuldsedlar och handlingar, hvilka för bevakning eller lagsökning blifvit af Ombudsmannen mot qvitto ult3gne, vid hvilken inventering förenämnde, af Fabriksidkaren Ahrens för upptaget lån uti ManufacturDiscontfonden ulhändigade reversal saknats, har Collegium förständigat Fondens t. f. Ombudsman, att från aflidne Commerce-Rådet Wennbergs sterbhus infordra berörde reversal samt, i händelse detsamma icke återställdes, uti sterbhuset bevaka Fondens derunder beroende rätt. Den i Nåder hit remitterade Revisions-berättelsen tillika med ett ProtocolIs-Utdrag, innefattande den särskilda mening, som i ett ämne blifvit af en bland Collegii Ledamöter yttrad., bifogas i underdånighet, och Collegium framhärdar med djupaste vördnad, Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eder Kongl, Majlis underdånigste, troplrgtigstc undersåker och tjenare C I). SKOGMAN. J. N. Borelius.