Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Spanmål 152 T:r i Secreterare 1,000: 74 „ 1 Öfver-Ingenieur . 1,000: 55 „ 1 Fiscal 1,000: 55 „ 1 Registrator och Actuarie 500: 37 „ 1 Ingenieur 400: >> 37 „ 4 Ingenieurer 1,600: 148 „ 1 Kammardräng 150: 5J 12 „ Summa R:dr 7,650: 570 T:r hvarigenom, utöfver förra staten 6,049 R.dr 32 sk., uppkom me eu erforderlig tillökning af 1,600 R:dr 16 sk., hvilka E. K. M. i Nåder föreslagit Rikets Ständer att a stat uppföra; oell, då antalet af de i nya staten upptagne tjenstemän icke är högre, än behofvet oundgängligen synes fordra, samt Rikets Ständer, lika med E. K. M., anse den ifrågakomne lön-tillökningen lämplig, hafva Rikets Ständer godtfunnit berörde 1,600 R:dr 16 sk. å GeneralLandtmäteri-Contoirets stat uppföra, hvaremot, då upplyst blifvit, att i delta Verks stat finnes en äldre odisponerad tillgång af 93 tunnor span mål1, Rikets Ständer beslutat, det berörde spanmålsbelopp må ur slaten afföras. i5:o Kongl. JSumev-Lotteriet. Då Rikets Ständer redan, uti underdånig skrifvelse den 29 Augusti detta år, anmält deras beslut, i fråga om Kongl. Numer-Lolteri-inrättningens upphörande, samt E. K. M., medelst Nådigt Bref den 17 sisth October, gifvit Rikets Ständer tillkänna Sig vara sinnad åt ifrågavarande beslut lemna Sin Nåd iga Sanction, hafva ur Riks-staten blifvit uteslutne de 50,000 R:dr, som ■vid senaste Stats-regleringen varit för Numer-Lolteriets utgifter uppförde.
Jag ber om ursägf, ifall jag sade Riksd.Ordn., ty jag menade verkligen Ridd.Ordningen. Hr Frib. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla att den väckta frågan remitterades till Ridd.- Utskotlet. Ropades nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt R. o. Ad. med nej besvarat den sist framställda propositionen. Hr Lefre'n: Jag begär votering med den contra-propos., att motionen måtte blifva med ogillande förkastad. Frih. Cederström: Jag hemställer till den sista värda talaren, huruvida han icke vill hafva godheten att vänta intilldess den nästa propostn af Hr Frih. o. Landtm, blifvit framställd; ty frågan är af beskaffenhet, att den genast utan remiss kan afgöras. Nar nu R. o. Ad. icke vill remittera motionen till Utsk., så kommer nästa propos. att blifva bifall eller ofslag å motionen. Det är naturligt, att om R. o. Ad:s svar då skulle komma att uppfattas såsom bifall, så få vi begära tili contra-propos. vid voteringen afslag å motionen, med ogillande i öfrigt af den gjorda framställningen; men genom beslutet ronde den första frågan om remiss till Utsk. är ännu icke i hufvudsaken någonting afgjordt, ty frågan kan af Ståndet utan remiss afgöras. Hr Lefren: Frih. Cederström har ganska rätt i ett fall; men jag tror att han misstagit sig uti ett annat. Jag låter icke min rätt gå 111ig ur händerna, i förlitande på att vi få Den 7 Juni. 85 någon efterföljande propos.; men ora Hr Frih. o. Landtm, behagar förklara, att Hr Frih. o. Landtm, anser sig böra göra den ytterligare propos., som Frih. Cederström ansett nu böra blifva en gifven följd, så vill jag afstå min begäran om votering. Skulle deremot Hr Frih. o. Landtm, anse sig icke kunna göra någon vidare propos. i ämnet, så vidhåller jag min begäran om votering.
Du känner den kanhända redan; den växer utanför Stora Muren, och kejsaren i China skickar årligen tiotusen soldater, för att samla den i ödemarkerna. Men den gin seng jag erbjuder har en starkare kraft, ty den har växt på högsta toppen af berget Ararat, hvilken ingen menniskofot hittills bestigit. Också besöker jag svårligen detta berg för andra gången. Du vet, att spetsen af detta fjäll, under högsta syndafloden, endast få dagar stod under vatten, hvilket bortsköljt de öfriga växternas ursprungliga krafter. Men de, som der växa, hafva ännu bibehållit all sin fordna styrka. Det är denna ört – men se, huru medtaget mitt förråd redan är! – hvilken du har att tacka, för det du kan se Nuhr Dsjehan och upphöra att tråna. – Sjelfva denna lilla oansenliga låda, i hvilken roten förvaras, är icke utan märkvärdighet. Den är gjord af spilrorna utaf Noach ark, af hvilken, som bekant är, man på detta berg finner några lemningar, dem alltså ingen menniskovarelse utom jag någonsin skådat. Konungen af Iran böd mig för denna låda en icke obetydlig summa: han ville i sin konstoch antiquitets-samling sätta den bredvid Muhammeds ena toffel, denna kostliga klenod, hvilken, som hela verlden vet, den store Khalifen Omar köpte för 10,000 silfverpenningar. Gud förbanne denne gudlöse inkräktare och de öfrige falske Imamerne! utfor Schahen med hetta, våga ej att nämna denne orättfärdige med beröm ... För öfrigt bedrager du dig: det var khalifen AlMohdi, son af AlMansur, som tillhandlade sig den oskattbara reliken. Du vet det bättre, de trognes herre, svarade trollmannen. Men du förbannar Omar? Vågar jag fråga: bekänner du dig ej, liksom alla dina undersåtare, till Soniternas sekt? – Nej; den Mollah, hvilken undervisade mig i Koran, var en infödd Persier och en hemlig Schiit. Jag erhöll derför, till min själs välfärd, kunskap om den rätta Islam.
Jag tror det vara tid att nu hos oss sätta en barriere mot fylleriet, helst jag befarar, att den författning, Utsktn föreslagit, snarare skall öka än minska denna last. Ämnet är dock från denna synpunkt för vidlyftigt, för att derom nu yttra något vidare. Frih. Boye: Jag ger stort värde åt ett ändamålsenligt nit att minska fylleriet; men jag kan icke med Grefvarna v. Platen och Björnstjerna instämma i den mening, att de här föreslagna straffbestämmelserna äro för lindriga, och om de värda ledamöterna nedlåta sig till den personers belägenhet, som träffas af dessa straff, torde de sjelfva finna, att så icke är. Äfven jag önskar dock en förändring i denna §. Jag måste bekräfta sanningen af Gr. v. Flåtens yttrande, att det gifves små städer, der handelsbodarna äro krogar; och jag begär således den ändring, att, med uteslutande af orden eller på apothek (emedan jag instämmer med Gr. Horn, att man icke kan betaga apothekare rättigheten att försälja droguer, försatta med brännvin, då sådana ofta utgöra ett medicament), i det följande måtte insättas, att den handlande, som beträdes 3:dje gången med brännvinsförsäljning i öppen salubod eller bodkammare, bör förlora sitt burskap. Jag finner en sådan skärpning icke olämplig, då förbrytaren icke låtit rätta sig af tvenne gånger förut undergånget straff. Hr af Billbergh: Sedan man nu temligen allmänt kommit öfverens att borttaga orden: eller på apothek, hvilket äfven jag för min del vill medgifva, återstå ännu tvenne särskilda meningar, rör:de 1 morn., af hvilka den ena vill helt och hållet borttaga slutmeningen, men den andra dervid göra det tillägg, att burskapets förlust skall äga ruin, då förbrytelsen sker 3:dje gången. Jag kan ej annat än vidhålla denna sista mening och anser gradationer i straffet här böra, likasom i andra fall, finnas för itererade brott. Gr, Horn har, för att göra brottet mera förlåtligt, frågat, hvad ondt vore deri, att en köpman bjuder en bonde en sup.
Jag har tillstyrkt fondsystemets införande i vårt land; men icke såsom prin12 H. 20 300 Den 25 September. cip, utan endast såsom en utväg att anskaffa penningar, icke allenast till jernvägarne, utan äfven till andra särdeles nyttiga oell gagnande arbeten; ty det är klart, om man uteslutande skulle hålla sig till den blifvande bränvinsskallen, så skulle densamma belt och hållet absorberas af jernvägarne, och intet återstå för andra företag. Jag tror fördenskull, att det var nödvändigt alt vid delta tillfälle votera för fondsystemets antagande, ehuru jag måste erkänna, att jag i princip är bestämdt emot detsamma, och jag kan icke annat än beklaga, att Hr vbn Hartmansdorff, med den talang han eger, skulle till den grad vara intagen af ”delenda est Carlhago”, att lian icke åtminstone i delta hänseende bistod mig, då vi möjligen skulle hafva sluppit fondsystemet. Jag kan icke se, alt K. M. skall hafva svårt alt bestämma, hvar jernvägarne skola börjas. En af Konungens Rådgifvare, Gr. Mörner, yrkade, lika med mig, att man borde vidblifva K. M:s Propos., och mig synes, all K. M. icke under denna korta lid ännu kunnat hinna stadga sin öfvertygelse i delta ämne, ulan att Han i närvar:de stund derom är lika obeslulad som vi. För min del får jag förklara, att jag skulle blifva ganska glad, om äfven en jernväg kunde anläggas i Skåne och andra rigtningar i Sverige; men då den summa, sorn här är föreslagen, eller 5 mill:r, icke är större, skulle jernvägssyslemet i sin helhet komma ali lida på om summan delades i två delar, isynnerhet nu, då, såsom jag i Lördagens plenum yttrade, vid begynnelsen af ett sådant arbete alltid ganska många svårigheter yppa sig.
kunna sniksyskonen f2 den att titta i.c Den kan s&amp;liinda tjiina ett dubbelt ändamål. ' Rolfs soiiiiiiarferies af Heclda Andersoii Sr en liten bok, som l !elt säkert koninier att på det högsta intressera barn p&amp; 7-10 &amp; r. Rolf och hans kusiner äro tecknade lir verkligheteii s % friskt och lefvande, som vi ej på länge liafva sett det i d r a böcker för små barn. I likhet iiied de flesta af rara nyare barnboksförfattare liar förf. icke gjort oss bekanta ined de numera s % illa a.nsedda usnalla barnen », de små idealen fran flydda tider, inen hon har ej heller slagit öfver i den nu för tiden ganska vanliga ö f ~ e ~ d r i f t e a n t t för att vara realist teckna riktiga sm % odjur, vidunder af o d ~ g d och olydnad. För den som lefvat tillsammans med barn och iakttagit dem i lek och allvar, %r det ett s a m t nöje att 1Hsa igenom t. ex. kapitlet oin hiirii barnen leka skola. I~ararinnans liögförnumstiga frågor och liisjuugarnas försök att vara kvicka på både möjliga. och omöjliga: satt, deu hastiga öfvergkngen från det ena aiiinet till det andra och sliitligen - fiasko af allt samman. Det hela är en rerklighetsstudie. Spraket är alltigenom enkelt och klart. Inga fördolda sensmoraler, inga Iiansgftriingar p % förhillanden, som ligga utom barnens erfarenhet, nej, allt as har barnsligt och enkelt utan a t t vara pjaskigt. Pi rekommendera den lilla boken till det basta. Pris 1 kr. ' L '. Hos Tant Klara9 jainte nágrrt andra sinå .besattelser af J. C. Hofsteiz .. Pris 2,so. A t t dessa berättelser blifra valko~iina hos de små ar lätt att förutse. Särskildt den första, ined den lifliga menagerileken, och den andra, om stackars lilla Stens afventyr iinder flyttningstiden i hufrudstaden, äro roliga för bide stora och sin&amp;.
DuFöDag anftagne h’ö0ft ©tftunDra Sufen (100,000) 9v:Dr Söanco, häruti in« beräFnaDt ^iuaD på famma ©ebitio reDan Fan wara uttaget, men icFe återgulDet, emot jFplDigftet till återbetalning, i Den utön, några me» Del till 2lrme'enö accorbö»amorteringö»fonb inflpta; 3:o ©fättning till ©tat&^SSerFet för f)\t>aD, i bätiöeffe 9uFö* marFegång&prtfet, för Den unDer Sönerna inberäFnaDe ©panmål, nå» got år öfroerfttger ©ep 9v:Dr £3:co tunnan, Fan brifta för Den Del af berörDe ©panmål, forn öfmerjFjuter kronans? behållna ©panmål; 4;o ©'fattning till ©tatö^erFet för Den brift, forn för fourage» ringen af marfmaDe Caoallerietö odj Slrtillerietö fmfkr, genom förlöf ning i prifet på fouragenngö»petfeDlar, något år Fan uppFomma; hvaremot Den befparing, l)mi!Fen, t följD af låga prtö, ett annat år, Fan äga rum, till 9viFögäID6»£ontoret ingår; 5:o Möjligen inträffanDe brift uti anftaget till ^ongf. dpof»©tal» (etö utforDring, enär Detfamma är att anfe fåfom ett förflagé^anftag, fjroarå ttppFommanDe behållningar böra refemraö till följanDe år; 6:0 ©fättning till ©tatö^erFet, i fall något år brift uti an» flaget till
433 läggandet af ett klokt hypotheks-system — af hvad beskaffenhet skulle då dessa förhållanden vara? De skulle antaga samma form, som Regeringarnes och Allmänna inrättningars förhållanden, till sina creditorer, tid efter annan erhållit och bortlägga den , handels-relationerna tillhörande form, hvilken lagarnes ofullkomlighet hittills tvungit dem att antaga. Capital-forbindelserna skulle vara löpande från man till man. Deras gångbarhet blefve af samma art, som andra rörliga capitalers, och så vida icke sjelfva grund-öfverenskommelsen utsatt någon viss tid för deras utelöpande, komma de att förblifva i omlopp, till dess sista innehafvaren , som icke finner någon annan som vill emottaga dem, vänder sig till utgifvareu för att få dem inlöste, eller till dess att utgifvaren sjelf återfordrar dem. Likasom de af Regeringarne, för upplånadé capitaler, utlofvade räntor äro anvista på särskilda inkomster och derigenom särskildt garanterade,’ borde äfven de räntor, enskilde förbinda sig att utbetala, förses med säkerheter, skiljda från den för sjelfva capitalet gifna säkerhet. — Denna säkerhet kunde bestå, antingen uti låntagarens personliga credit, eller uti en annan mera betrodd persons accept, eller ock sluteligen uti ett särskildt för detta ändamål Jemnadt hypothek af låntagarens fastighet. Genom denna ordning, skulle tvänne nya slag af valuta hos oss erhålla en gångbarhet, som den till stor saknad för den igre handelsBihang till Riks-Sc, Prat. lifta Sami. Ig2j. 28 4 34 Betänkande om Rittis Penninge-Verk. rörelsen förut icke haft, nemligen: de med hy» potheker försedda skuldsedlarne , löpande i den större rörelsen från man till man på obestämd tid; samt de särskildt utgifne förbindelserrse på ränte-betalning å viss dag. Visserligen kan en sådan sakernas ordning, hvars nytta ej kan förnekas , när man känner hvad sorn i andra länder skett, icke framtvingas: men Lagstiftaren bör vid sina åtgärder ega i syfte det såsom godt erkända målet.
Majlis nådiga Proposition, anvisat ett årligt anslag af 3,200 R:dr för anställande af 8 Underofficerare vid Topografiska korpsen. Denna votering har utfallit med 60 Ja emot 39 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Va-propositionen. Den, som bifaller Kongl. Majits, af Stats-Utskottet förordade, nådiga framställning, att till löneförbättringar vid indelta arméen under nästkommande statsregleringsperiod må beviljas ett anslag å 100,000 R:dr, att, enligt förut meddelade föreskrifter, för ändamålet användas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Stals-Utskoltels Memorial M 173 Vinner Nej, hafva Rikels Ständer förklarat sig icke finna skäl att till Kongl. Maj:ls i ornförmälda hänseende gjorda nädiga framställning lemna bifall. Enär omröstningen gifvit eli resultat af 63 Ja och 56 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Vo-propositionen. Den, som godkänner Stats-Utskottets afstyrkande af det anslag, 17,319 R:dr 65 öre, Kongl. Majit äskat för upprättande af ett nytt Sappör-kompani, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beviljat ornförmälda anslag alt utgå på sätt Kongl. Majit föreslagit. Som voteringen utfallit med 61 Ja och 58 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll. Den som vill, att det aflönings-anslag, som vid innevarande riksmöte beviljas för Landtförsvars-departementels Kansli-expedition, uppföres definitivt på stat, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörda anslag att endast provisoriskt anvisas för nästa statsreglerings-period.
För öfrigt hör wäl detta ämne egenreligen till Stats-regleringen; men om man skulle önsta ett högre förslags-pris pä denna Spannemäl, fär Utskottet i förbigående anmärka akt en sadan arbikraire beräkning as en maras warde ej kan förändra Finance-plan, emedan i samma mohn en wara i inkomst blifmit högre uptagen skulle den Den Z Zebruarii. 22 z den äfwen blifwa det såsom utgift, och akt förhållande! emellan tillgäng och utgift således blir enahanda. iz:o Kronans ärliga behållning af Lotsoch Bäk-mcdlen, som upgifwes stiga till 22,7-00 R:d. Denna behällning finnes uti det projecterade StatsFörsiaget npförd lill 16,000 R:d., och är således ej uteglömd; frägan härom är för öfrigt ännu hos de Respective Niks-Ständen till afgörande och förändringar uti narwarande författning af desin werk, föresiagen. Utftotter har således i förhand icke deruppå kunnat grunda någon widare Calcul; Sedan Staten är asraknad lär den föga kunna räknas till mer än omkring n ä 12,000 R:d. och är således för högt uptagen. I alla fall kunde den ej hafwa annan werkan än att göra en vbeiydelig förändring pä Summan af Staks-Brlsten, hwilken igenom de uppå framtida besparingar grundade anslag icke derigenom kunde blifwa serdeles förminskad. 14:0 Säsom tillgängar till Stats-Brisiens afhjelpande berm nas fluteligen: Tnll-inkomstens för i är »manligt höga belopp, och Aucckons-medel för ds Kronans förräder öswerblefne och sedan Krigets sille försålde waror. Desia anmärkningar fordra en närmare och fullständigare förklaring, sorn Stats-Utjkottet i sölje af de ifrän Herr Presidenten Baron I^Aerlmim erhäkne uplysningar fär ben äran härmedelst meddela.
Ercole, som först för andra gången besöker villan, blickar ovilkorligen med välbehag omkring sig. Detta rum atsticker skarpt mot salongen i hans eget hem, där möblerna synas styfva och stela och allt förråder, att den endast är beräknad ät gäster; gäster, som skulle bli förvånade, om de fingo se in i de nakna, slarfviga hvardagsrummen, hvilka sakna hvar skymt af trefnad. De penningar, advokaten består familjen, förslå knappast till toiletter och diamanter, hvilka i främsta rummet måste uppföras på utgiftslistan, » ty man är j u tvungen att kläda sig efter sitt stånd », säger m o - dern, som jämte sina döttrar i hemmet går i trasor och föder sig med maccaroni Och grönsaker. Sinne för hemtrefnad är sällsynt i södern, där allt offras på fåfängans altare. Elena har hela tiden ett drömmande uttryck i sitt ansikte, paradt med en viss högtidlighet, som man aldrig förr har plägat finna hos henne. Ercole har druckit en kopp kaffe, under det att han samtalat med Lizzi om sin resa. Hoppet vaknar därvid åter till lif i flickans bjärta, och Elena gläder sig redan vid tanken, att den unge mannen nu har tagit reson och riktat sin uppmärksamhet åt det rätta hållet. Bertarelli uppmanar Lizzi att sjunga en af de vackra skotska balladerna. Han ber henne skynda på, ty om en halftimme måste han in till Neapel, där han klockan tio skall möta en vän, som samma natt afreser med tåget norrut. Bankiren har redan meddelat Elena, att han ämnar tillbringa natten inne i staden, ty han vill ej komma tillbaka så sent och störa dem alla. Elena har protesterat häremot och bönfallit sin man att återvända vid hvad tid det än månde vara, men bestämd som Bertarelli ibland kan vara, har han nekat gifva efter. Lizzi sjunger med en harmonisk, men tämligen svag stämma, hvilken dock i den enkla skotska folksången tar sig väl ut. Ercole står i ett af de öppna fönstren, hvilka i de flesta neapolitanska hus snarare borde kallas dörrar, som vetta utåt en liten utspringande altan. Han blickar förströdd ut i den mörka natten.
När han derför såg honom vid den tiden folket kom hem till middagen stiga utför trappan från gästrummen, makligt utställande sina präktiga lemmar i en splitter ny kostym af trikot, elegant, åtsittande; – när han såg honom komma der med den stora hvita handen långsamt glidande längs ledstången, berlocker dinglande i urkedjan och en sömnig min qvarglömd på sina trumpna läppar, då var det som ville harmen sjuda öfver och han kände sig frestad att rusa på honom, skaka honom i axlarne och ropa i hans öron: »Hvem är det som betalar dina kläder, dagdrifvare som du är? Du är ett skadedjur, en parasit. Hvems arbete skaffar dig föda? – du, som aldrig lagt dina stora händer till ett verkligt arbete, du, som aldrig en dag i ditt lif sjelf förtjenat ditt bröd!» Och när Börje ibland på eftermiddagen kunde taga genvägen genom parken, då möttes han nästan alltid af samma syn: Karl, som låg på rygg i sin hängmatta, sofvande, med boken liggande platt emot bröstet eller nedfallen på marken. Till och med Marianne, som – fast hon sof till klockan nio, förstås – åtminstone kunde hålla sig vaken tills hon skulle gå till sängs igen, tyckte att detta var för galet. »Kära Karl, du förderfvar dig alldeles med det sofvandet», sade hon en dag, »jag försäkrar att det blir en sjukdom till sist.» »Hvad är det du pratar! Jag ligger och läser.» »Du läser visst inte. Jag har sett dig sofva så många gånger så.» »Om du bara bjuder folk ut på landet för att få någon att gräla på, så hade du åtminstone inte behöft be mig komma.» »Men Karl då!» »Ja – Marianne. Men inte skall du bry dig om att lägga dig i sådant. Hvad förstår du mina studier? Och så fortsatte han som han börjat. Han hade gått och knotat öfver att det icke fans något umgänge, – inga flickor. Han gick och hade tråkigt, det var derför han icke visste sig någon annan råd än att sofva, ty det var hans universalmedel emot allting.
Jag medgifver, att denna inkomst i det hela föga båtar; men RiddarhusCassan är skuldsatt till den grad, att den många gångor nödsakats låna af de särskilta Cassör, hvilka stå under RiddarhusDirectionens vård, till bestridande af utgifter för nödvändiga reparationer å huset; och då synes mig Ståndets värdighet på intet sätt lida deraf, om vi för rummen taga betalning. Jag vet, att andra Utskott betala till och med 100 R:dr B:co i månaden för sine rum. Men, om det oagtadt de föreslagne 66 R:dr 32 sk. B:co, eldningen oberäknad, skulle anses för mycket, hemställer jag, om icke hyran må nedsättas till 5o R:dr B.-co i månaden, likväl utom eldningen, som möjeligen skulle kunna till lika belopp uppgå. » 2® Den i December. Herr Tham, Wollrath: DA jag anser mig skyldig förbigå hvad en Talare yltrat i ett för ifrågavarande ekonomiska ärende alldeles främmande ämne, tror jag mig dock höra förklara, det jag finner Ridderskapet och Adeln vid nämnde tillfälle icke hafva bortskänkt eller förverkat sin ära och värdighet. Den är ej beroende af några enskildas missnöje öfver en misslyckad votering. För öfrigt förenar jag mig i sjelfva saken med Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie. Herr Wirgin, Arvid: Jag vill endast nämna, att då blott frågor af allmän beskaffenhet böra ligga på bordet, den förevarande hade kunnat afgöras i sin helhet när den förra gången hos Ridderskapet och Adeln föredrogs. Sedan man numera upplåtit rummen till BevillningsUtskottet, synes det vara mindre passande, att derföre fordra någon afgift. Den må blifva stor eller liten, så är den alltid ett band på Utskottet, antingen att lemna en redan begagnad Local, eller ock underkasta sig en Afgift, som Utskottet kanske anser mindre lämplig. Friherre Klingspor, Fredrik Philip: