Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Em* betsmannabefattning ända till slutet af i8i29 mn Ledamot af StatsUtkottet vid 1809 års Riksdag, anser jag mig så mycket mera pligtig intyga, att i Konungens allmänna nådiga proposition till StatsUtskottet af den 9 Junii 1809 är den önskan formeligen uttryckt, att det repre/entativa myntet måtte bibehållas vid det redbara värde r el atif t till det klingande, hvaruti det genom Realisationen blifvit jurfatt, och det Var just svårigheten att förena detta vilkor, med anskaffandet af de nödiga tillgångarne t sorn gaf anledning till den begäran om en Financeplans uppgörande, hvarmed StatsUtskottet då inkom till Ständerna. Sedan denna ge« nom 2:ne Stånds vägran blef afslagen, väcktes inom StatsUtskottet, af den gråhårige Rid» dersman som med den djupaste kännedom af Bankens ställning alltid förenat det Varmaste nit för dess bestånd, äfvensom för allt sorn kunde gagna det allmänna, frågan om StatsLåns upptagande, och formen af bokförda annuitetsLån blef härtill föreslagen. Ändamålet var att förvandla till en stående Statsskuld, den del af utgifterne, sorn icke borde bestridas i form af löpande mynt. Men behofvens trye* Bil. till Ridd. 0. Ad. Pr. HI Band. 24 370 Den 17 April e. m'. kande mängd, som icke uppehölls af den långsamhet, med hvilken Riksdagsärender afhandlas, fordrade emedlertid att de enda för ögonblicket tillgängliga medel skulle tillgripas och emission af sedlar blef under tiden, merendels omedelbart af Stånden sjelfve beslutad. Så tillkom den förblandning af Statens skuld med Statens mynt, öfver hvilken Friherre Anckarsvärd nu klagar. I den tidpunkt då den beslöts voro olägenhet rne deraf redan af måni ga lika med Presidenten von Schulzenheim förutsedde; men både han och de, måste medgifva att något annat medel icke fanns och att vid valet emellan Statens sjelfbestånd eller penninge uppoffringar, kunde tvekan icke äga rum.
Hon hade tydligen förstått kronofogdens afsikt att på födelsedagskalaset resa upp männen mot det inflytande, som kvinnorna börjat utöfva i fråga om pre3tvalet, och tjänstemannens hånfulla tonvikt på namnet Nils Henriksson var för hustrun lika sårande, som om kronofogden uttalat det öknamn han hade i tankarne. Erfarenheten lärde dock snart de gode sockenmännen, att deras hustrur fullständigt och i god tid genomskådat Grans karaktär. Blifven kyrkoherde, förvandlades nämligen den umgängsamme mannen nästan plötsligt till en prest med herrskarelater och öfverförfinade böjelser; den utmärkte expeditionskarlen höll strängt på sin » kontorstid », utan afseende på siua sockenbors bekvämlighet, och af den renlärige predikanten vardt en moralpredikant, som begagnade predikstolen till mer eller mindre förtäckta personliga anfall mot sina åhörare. Efter ett par års förlopp predikade Gran i en nästan tom kyrka. En del af församlingen sökte kristlig uppbyggelse annorstädes; den mera korttänkta ungdomen förblandade prestens handlingssätt med den tro och lära, han borde förkunna, och fattade ovilja mot religionen på samma gång som för presten och hängaf sig åt själlösa nöjen och oandliga läror. Kronofogden, som trott sig kunna leda den nye kyrkoherden efter sitt eget behag, var nu hans ständige motståndare, ofta till stor skada för en god sak. Nils Henriksson var den ende, som höll sig utanför patierna, och blef också allt mer och mer allmänt kallad » Nils Ingridsson ». Ur de svenska skaldernas kvinnogalleri. För I d u n, af Birger Schöldström. Hvem var Kellgrens » Christina »? |fp^jet är bekannt, att Johan Henrik Kellgren &lt;Ssi !M mot slutet af sin skaldebana undergick en betydelsefull inre förändring; hans nyförvärfvade åsikter och vidgade, renade blick blefvo särskildt år 1790 så att säga manifesterade i » Den nya skapelsen »: Du, som af Skönhet och Behagen en ren och himmelsk urbild ger! Jag ser dig, och från denna dagen jag endast dig i världen ser. O, lefvande förstånd af tingen! O, snillets, känslans hemlighet! Hvem fattade dig, Skönhet?
Den 11 D e ceni b er e. m. 223 på bordet lagda betänk. N.:o 83, i anledn. af väckta motioner om ändring uti hittills gällande bestämmelser, i afseende å Sveriges oell Norriges ömsesidiga handelsförhållanden. Undcrt. t. f. Ridd.secret. tillkännagaf, att detta betänk, blifvit bifallet af Presteoch BoudeStm, samt uppläste derjemte ett från BorgareSt. rörde förevar, ämne ankommet prot.utdr. af d. 7 dennes, innehållande: ”Ståndet beslöt, att B. St. må hos K. M. i ond. anhålla, att K. M. täcktes i nåder utse och förordna en comité' af Svenska och Norrska erfur ne och praktiskt kunnige män, för alt undersöka hvilka förändringar uti nu gällaadc bestämmelser, i afseende på handelsoch sjöfarts-förhållandena emellan Sverige och Norrige, kunna vara för trafikens ändamålsenliga underlättande Rikena emellan, af bchofvet påkallade, samt derefter uppgöra ett förslag till författning i ämnet, som torde R. St. i nåder meddelas; och inbjudas respectiva Medstånden vördsamt och vänligen att i detta BorgareSt:s beslut sig förena.” Frih. Cederström, Jacob: Naturligtvis kan ingen hafva någonting deremot, att om en comité' skall bildas, den må bildas af praktiskt kunnige och skicklige män; men frågan är: hvartill hela denna comité'? Naturligen böra förhållandena emellan Sverige och Norrige vara reciproka. Den Norrska handeln med Sverige är tillåten; der är också Svenska handeln med Norrige tilläten. Skulle andra förhållanden äga rum, kan sådant vid anmälan utan någon comité- rättas. Jag anser således frågan vara alldeles onödig och onyttig samt tillstyrker afslag å betänk. H. Ex. Er Gr. o. Landtm, fästade uppmärksamheten derpå, att BorgareSt. bifallit Ulsk:s betänk, endast med den förändring, att orden ”erfarne och praktiskt kunnige” blifvit tillagde. Hr von Hartmansdorff Au g.: Hr Gr. o. Landtm, bar redan till en del förekommit mig, genom sin nu meddelade upplysning.
Utrikes ej gjort honom till en flik förmän owärdig. § 16. Sä snart Landt - Marskalk, enligt 52 § af Re« gerings-Formen, blifwit af Konungen i Näder utnämnd, och af de 2:ne äldsta närwaraode Grefvar till hwilka Kongl - 4746 Den zo Gctober. Kongl. Mo):t honom öfwerlemnar, blifwik t!ll Riddarhuset beledsagad, emottagcS han derstädes ivid rågängen af Riddarhus-Direclioncn, Riddarhus-Secreterare» och Le öfrige till Riddarhus,Cancelliet hörande Personer. Derefter utser Landt - Marskalken en Grefwe eller Friherre samt twänne af Adeln hwilka jemte trenne af Riddarhus»Oirecteurerne, Riddarhus - Secreterare!! och Riddarhus - Fiscalen, efter föregänget anst g den päföljande dagen wid utsatt timme sammanträda under Landt-Marikalkcns Ordförande för att börja anteckningen. Härwid skall den ordning följas, att uprop stcr efter en pä alla lefwandc Ätter författad Matrikel och börjas med Grcfwarne derefter Frihcrrarne och sedan Ridders - och Adelsmän efter den ordning de pä Riddarhuset säte äga, dä hwar och en wid uppropet framträder, lätcr anteckna sig till förnamn och Caractär eller till granskning lcmnar sin erhällna Fullmagt, hwarrfter en med Riddarhusets Sigill pätryckt Pollct honom tilldelas med päskrift af ÄttcnS Nummer och Namn med den antecknadeförnamn samt Nummer pä den Bänk der hans ställe är honom anordnavt. Ej mä nä« gon till anteckning anmälas, som sig wid Riksdagen icke personligen infunnit eller pollett för honom ulgifwaS.
På grund af hvad Utskottet sålunda anfort, samt under åberopande af dé skäl, som Utskottets förra Betänkande i'öfrigt innehåller, får Utskottet härmedelst förnya sitt deruti gjorda tillstyrkande, och föreslår akså : att den Riksgälds-Contoret tillhöriga, för General-AssisStance-Contoret begagnade, på Riddarholmen belägna Egendomen, uppskattad till 56,ooö R:dr Banco må utbytas emot f, d. så kallade Hessensleinska, äfven på Riddarholmen belägna Egendomen, uppskattad till 6i,5oo R:dr; samt att skillnaden emellan de värden, hvilka sålunda blifvit dessa. a:ne Egendomar åsatte, må af Riksgälds-Contoret, sedan Bytesbref blifvit utfärdadt och å ömse sidor af vederbörande undertecknadt, till Stockholms Stad ersättas, med en summa af 6,5oo R:dr B:co, hvaraf likväl endast 4>°oo R:dr böra-contant utbetalas, B:h. liil R, St, Prof, i834. 4 Sami. 1 Afdela, lf;4s Häftet, 10 St al s-TTt skottets Ulli lande IV/o 7[* oell återstoden 2,5oo Rrdr uti Riksgälds Conföret inne>- liållas „ såsom motsvarande det praemieoch beviilnings-lån , fö? hvilket Hessensteinska Egen dorn en uti Stockholms Stads Brandförsäkrings Conior häftar. Skulle Rikets Ständer Infalla hvad Utskottet sålunda föreslagit, tillstyrker Utskottet, i sammanhang dermed , att Fulimägtige i IIiksgälds-Contörel erhålla föreskrift, att på en gång låta betala de återstående 28 årens Brandförsäkrings-aCgift för Hessensteinska FgeiuloraeJU Stockholm den 23 April 1834* N:o r r. Antom till Exp. Utsk. dtn i\
Berättelse öfver Calmar län för åren 1842—1847. 6 42 För närvarande finnas i länet iO masugnar för tackjernsblåsning, och de äro desamma, som omförmälas i sednaste underdåniga Femårsberättelsen. I afseende på beloppet af dessa masugnars afverkning och värdet deraf, det sednare beräknadt efter det för hvarje år fastställda lösningspris för kronans tiondetackjern, har förhållandet nedannämnde år varit följande: e Ar. Tillverkningsbeloppet. Lösningspriset. Skepp:d R:dr sk. Tillverkningen af gjutgods, som hufvudsakligen bedrifvits vid Ankarsrums, Hagelsrums och Öfverums bruk, har utgjort: År 1842 .. Gjutgodstillverkningen under åren 1837—41 utgjorde endast 3,766 Skepp:d, och har således icke obetydligt stigit.. 43 Stångjernsbruken i länet äro desamma, som finnas uppräknade i sednaste underdåniga Femårsberättelsen. Förhållandet med dessa bruks årliga tdlverkningar och desammas värden, beräknade efter hammarskattsjernets lösningspris, har varit som följer: År. Tillverkningsbeloppet. Lösningspriset. Värdet. Skepp:d Il: dr sk. »:dr sk. 1842 Stångjernstillverkningen har således under de sednare sex åren vunnit’en icke så obetydlig förkofran, och detta fastän försäljningspriset, räknadt per medium för begge tidrymderne, nedgått från 16 R:dr 36 sk. till 14 R:dr 40 sk. b:ko pr Skepp:d. Utom de i sednaste Femårsberättelsen uppräknade jernmanufakturverk, har under nu ifrågavarande tidrymd tillkommit tvänne nya sådana, det ena, kalladt Carlshammar, anlagdt vid Fogelsjö i Fliseryds socken af Handbörds härad, och det andra inrättadt år 1847 vid Lagmansqvarn i Döderhults socken af Stranda härad.
I denna åsigt skiljer jag mig helt och hållet ifrån en vördnadsvärd ledamot och motionär i ett annat Stånd, anseende jag faran för Judaism och Catholicism stå i intet förhållande till den, hvarmed Metodismen hotar. Man bör komma ihåg, att de ej kallas Protestantismens Jesuiter för intet. I förbigående vill jag erkänna, att delta ej 5 H. 54 4 »6 Den ag April e. m. hindrar, att högst religiösa och aktningsvärda personer höra till församlingen; det är naturligt och nödvändigt, att man mäste söka gifva saken sin vackra sida; med den politiska hafva desse visserligen ingenting att sköta, fast de främja och understödja den genom sitt vittnesbörd. Nu frodas denna sect, och växer till och bygger sig sköna och stora tempel; snart nog få vi höra att e 11 ej är tillräckligt, och flere missionärer lära ej heller dröja, att, efter församlingens ökade behof, infinna sig eller omvända Svenskar att dertill vederbörligen för stod och land ordineras. Hvad har man då ej att förvänta sig af den mäktigare ligan, och dess synlige och osynlige styresmäns tilltagsenhet? Må man ej säga mig, att då blir det tid att taga andra mått och steg! Min egen erfarenhet, allas, som varit i tillfälle alt om dylika fall vinna någon — hela historien alltigenom visar att då — då är det för sent! Jag har med flit kallat den härvar. s. k. Engelska kyrkan för mission, och preslen för missionär; ty så anses de af den metodistiska moderkyrkan. Vi Lutheraner äro långt ifrån att vara rätte Christne i dess ögon, än mindre kunna vi blifva riktigt egenrättfärdige och lie lige; oell t. o. m. näppeligen salige, på vårt sätt. Jag vet att Metodist-predikanter yttrat sig sålunda, och deras egna skrifter bära vittne om deras exclusiva principer. Metodistiska missionären är här i Sverige, för att omvända oss — minst för att administrera till de få här befintliga Engelska metodister. Men desse äro ju Engelsmän och behöfva ej Svensk predikan; hvad menas då med den? Hafva våra Svenska Lutherska kyrkor ej rum nog för församlingen? Äro de söndagligen öfverfalla af åhörare?
Troligen var orsaken härtill den, att Rikets Ständer dels saknade tillräckliga medel i Riksbanken, för att kunna fylla behofvet i denna del, dels ock insågo omöjligheten att på ytterst säkra grunder kunna då organisera dylika banker; — eller måhända hyste Ständerna den ganska riktiga öfvertygelsen, att sådane inrättningar, förvaltade af enskilde bolag, skulle mera verksamt och ändamålsenligt kunna bedrifvas, än om detta skedde för allmän räkning och med allmänna medel, eller ock befarade Rikets Ständer, att filialbanker, uti större skala tilltagna, icke skulle medföra de fördelar, man med dem borde åsyfta, utan snarare skulle kunna framkalla förluster, för hvilka Rikets Stäuder ej ville utsätta Riksbanken, helst experimerterne i denna del kunde, om försöket misslyckades, åstadkomma en ytterligare realisation och orättvis behandling mot Riksbankens fordringsegare, hvilka redan nog ofta fått vidkännas den ena Riksbankrutten efter den andra. Om dessa beräkningar voro motiverne för Rikets Ständers handlingssätt, så bör svenska folket derföre vara dem serdeles förbundet, — ty med den sjelfherskande makt, Rikets Ständer ega öfver vårt penningeväsende, behöfva de blott uttala ordet varde, och nationen måste ovillkorligen lyda, samt ånyo underkasta sig godtycket af denna Ständernas makt, hvilken är långt större, än den, de lemnat Konungen öfver vårt lif, vår ära och vår egendom. Klokheten och rättskänslan bjödo derföre Rikets Ständer att öfverlemna det såsom vågsamt ansedde företaget åt enskilde associationer. Och Rikets Ständer samt hvarje sann fosterlandsvän böra med tillfredsställelse och erkänsla se, att enskilde medborgare bildat och förenat sig till bolag, för att derigenom afhjelpa penningebristen inom fäderneslandet. 56 Bevillning-Utskottets Betänkande, N.-o g. Men låtom oss undersöka den säkerhet, privatbankerne lemna samt den nytta i de åstadkommit och vidare böra bereda det allmänna och enskilda intresset, för att derefter bedöma, om de förtjena att betungas med en högre bevillningsprocent till staten, än någon annan lofgifven enskild inrättning inom Sverige.
Villigt medgifver jag att sådana utförliga och i de finaste detaljer gående språkforskningar ega ett rikt intresse och 430 Den 36 Juli. ett stort värde för en högre bildning; men jag föreställer mig att då, på sätt redan är nämndt, Upsala universitet redan eger aflönad lärare i moderna språken, och härtill på sednare tiden utvalts en man af erkänd förmåga såsom vetenskaplig språkkännare, lärer han ej underlåta att använda sin tid till dessa båtande öfningar. Och jag skulle tro, att då R. St:r vid denna Riksdag för så många andra behofs fyllande redan visat utmärkt frikostighet, och enär det nu ifrågavande anslaget synes vara af ett jemförelsevis mindre trängande ändamål, synes någon sparsamhet härvid lämpligen böra iakttagas, der sådant kan ske. R. o. Ad. täcktes derföre afslä denna punkt och, på sätt StatsUtsk. i sitt förra Betänk, hemställt, lemna motionen, med all aktning, f. n. utan afseende. Hr von Knorring: Det är mycket sann t som Frih. Cederström säger, att vid Upsala universitet finnes en docens eller en adjukt i lefvande språken, men det är just derföre, att lönen är för liten och att denne lärare icke är professor i lefvande språken utan i estetiken. Då således en ordinarie professor icke finnes uti dessa språk, anser jag nödigt, att det ifrågavande anslaget beviljas. Dessutom bör man komma ihåg, att, äfven vid universitetet, man önskar inrättandet af en dylik profession. Hr Tersmeden, Nils: Jag ber att få instämma med Gr. Sparre och Frih. Cederström. Jag tror, att det icke är nödigt alt hafva Professorer vid universileterne i lefvande språken. Hvad angår Hr von Knorrings yttrande, att lärarne i främmande språken, äro tillika lärare i estetiken, så är förhållandet icke sådant, emedan det finnes en serskild estetices Professor och en serskild språkmästare. Hr von Troil, Sam. Gust.:
LIV. A. 215. LV. E. 3. Du Rietz, Garl, yttrande. Dömd person, om ändring i ('Kongl. Kungörelsen af i8a3, huru förhållas bör då emot sådan yppas brott, hvarom ransakning tillförene icke varit anställd. XIX. B. 114. XX. A. .43. XXVII. U. 62. A. 209. XXXVII. E. 271. XLI. B. 170. A. 331. Döpelseact, Hertigens af Östergöthland. Se Faddrar. E. Echstedt, Carl von, yttrande. XX. 257. Ecklesiaslike hemman i Skåne, om Skattelösen för. Se Skattelösen. EcklesiastikSlaterne, angående Öfvermålskappar å den åt dem anslagne KronoTiondeSpannemål. Se Öfvermålskappar. ti* 164 Ed för BankoUtskottets Ledamöter. Se BankoUtskottets Ledamöter. — för Borgenärer. Se Borgenärs-eden. Edformulairet för Revisorerne öfver BankoVerket. Se Revisorerne. Edeby Kronohemman, om nedsättning i arrendet för. XXXI. B. 6/j. A. 68. XL. E. i3o. Edelsvärd, Fredrik Wilhelm, yttrande.IV. 80. Edholm, Eric af, yttrande. VII. 296. Eftergift, angående, af Straffränta för ett till Bonden Anders Larsson i Gunnarstorp af Elfsborgs Län ulgifvet och hos hans Löftesmän utsökt Odlingslån. LVU. B. i3o. LX. A. 224. Ehrenbill, Ulric August, yttrande. VII. 295. Ehrenborgh, Friherre Casper Wilhelm , yttranden. II. 222. Ehrenstråle, Hampus, yttrande. VII. 297. Ehrensvärd, Grefve Gustaf Carl Albert August, yttrande. VI. 333.
R:dr, med bibehållande af förut under lönen inbegripne 152 tunnor spanmål. b) Landtmäteri-Sekreter aren; att oaktadt hans göromål de sednare åren blifvit högst betydligt ökade, inkomsterne vid denna befattning fortfarande utgjordes endast af 1,000 R:dr i lön samt, efter ett medeltal för de åtta sista åren, icke fullt 400 R:dr i sportler, hvarjemte, till bekostande af nödigt skrifvare-biträde, alltsedan år 1845, ett årligt arfvode af 200 R:dr blifvit LandtmäteriSekreteraren i Nåder' beviljadt. Då följaktligen hans behållna löne-inkomster onekligen vöre alltför ringa, helst vid jemförelse med Sekreterarnes aflöning i Tulloch Postverken, har Öfverdirektörs-embetet hemställt, att lönen för Landtmäteri-Sekreteraren måtte höjas till 1,500 R:dr, med bibehållande af förut under lönen varande 74 tunnor spanmål. 82 Kongl. Maj:tu Nåd. Prop. om Statsverket i8SS. c) Registratorn och Aktuarien: alt uföfningen af dessa förenade tjenstebefattningar upptoge mera tid, än för Aktuarier eller Registratorer i andra embetsverk, enär ingen af dem hade något så besvärligt och tidsödande åliggande, som hans, att nemligen inregistrera alla till General-Landtmäterikontoret årligen i stor mängd inkommande kartor och beskrifningar, samt dem i Jordeboks-registren anteckna; att antalet af de till kontoret inkomna mål och ärenden, hvaröfver rubriker i Diarium blifvit införda, utgjort 1,003 år 1850, 1,140 år 1851 och 1,323 år 1852, samt att tiden å förmiddagarne ofta och i betydlig mån upptoges genom åliggandet att lemna allmänheten de upplysningar, som från Arkivets handlingar äskas, och att sådane handlingar till Rikets kollegier och andra embetsmyndigheter utlåna.
Detta har Utsk. ej förbisett. Utsk. liar velat öfverlemna (ill K. M. att igenom vederbör. tillse, huruvida möjligt vore, attén entreprenad för 24 sk. b:co milen kunde tillvägabringas. Sådant är förhållandet omkring Stockholm. Här finnas redan sådana bestämda accorder, och jag hembär Frih. Rålamb min tacksamhet för den ordning, som på dessa gästgifvaregårdar blifvit iakttagen, nemi. genom införande af dessa bestämda accorder, hvarigenom man, då de lagliga hästarne äro utgångne, kan erhålla hästar för 32 sk. b:co milen, hvarföre vi ej hafva någon annan att tacka än Frih. Rålamb. Detta har ej blifvit förbisedl i Utskrs betänk., och jag begär således Ståndets bifall dertill. Gr. Posse, Fredr. Salomon: Det torde vara få delar af den ekonomiska lagstiftningen, som äro mera beroende af locala förhållanden än denna. Jag tror, alt ju mera detta förhållande inträffar, desto svåraie är det att reglementera, Jag anser således, att hvad Utsk. har föreslagit verkligen är det enda sätt att tillvägagå, för alt, oaktadt locala omständigheter, kunna vinna det ändamål, som både de resande och de skjutsande åsyfta. Jag vill således ej upptaga R. o. Ad:s tid med att yttra mig. Jag anser det öfverflödigt, då Otsk:s betänk, innehåller ett sätt att kunna begagna de förhållanden, som på olika orter äga rum, och Den 14 November e. in. 4^9 derföre anhåller jag blott att få tillstyrka bifall på Utsk:s betänkande. Frill, von Kraemer: Jag är hufvudsakligen förekommen af Hr Westfelt, som upptagil Frih. Rå Inni hs antnärkn. i afseende på gäslgifvaregårdarna närmast Slockholm. Nionde punkten af Utsk:s förslag upptager ett sådant förhållande, då Konungens Bef:h:de vid särskildta tillfällen, der det ej är möjligt alt tillvägabringa skjutsen genom entreprenad af 24 sk. b:co milen, i anseende dertill att skjutsningskostnaden då skulle blifva för dryg, ansåges böra äga rättighet allvid ett sådant förhållande göra framställning lill K.
I afseende på den Trelleborg redan tillagde handelsfrihet, har Utskottet af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Dess och Rikets Commerce-Collegium den i5 Junii 1818 inhemta t, alt nämnde by blifvit bibehållen vid en ifrån äldre tider idkad inrikes handel med träd varor, i utbyte emot spanmål och andra ortens producter; äfvensom att, till control vid utöfliingen af berörde handelsrätt, serskilde stadganden angående förpassningars uttagande blifvit meddelade, och en Tulltjensteman i Trelleborg anställd; och ehuru, genom desse åtgärder, någon lättnad för afsättning blifvit en af Sveriges rikare slättbyggder beredd, synes det likväl med visshet kunna antagas, att den inskränkta handelsfrihet, som för närvarande är Trelleborg medgifven, alldeles icke är af åsyftadt fördelaktigt inflytande på ställets och ortens välstånd, helst det derigenom öppnade tillfälle till afsättning oftast lemnäs obegagnad t, så länge allmogen på andre ställen måste förse sig med sine nödvändighetsvaror. Om man, för ortens produclion och industri, af handeln i Trelleborg vill vänta resultat af värde, torde derföre en utvidgad frihet böra medgifvas, desto mera lämplig, sorn ställets belägenhet i en bördig ort med tillfälle till sjötransport, och på tillräckligt afstånd ifrån städerne Malmö och Ystad, lemnar all möjlig anledning till den förmodan, att rörelsen der kan blifva betydlig; och får Utskottet af sådan anledning, med understödjande af hvad Motionairen föreslagit, vördsamt tillstyrka, att Rikets Höglofl. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att en Köping, lydande under Malmö stad, måtte i Trelleborg få anläggas. Hvilket dock, jemte flere Ledamöters serskilda mening, till Rikets Höglofl. Ständers närmare pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den q April 1834- Reservation: Herr Leffler anförde, att han icke kunde instämma i detta Utskottets beslut och begärde att härvid få åberopa de skäl, som finnas framställda 'Allm.