Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län väckta motion, angående Norrska beskällares underhållande vid Rikets Stuterier, Den 17 Februarii 1 8 3 4* Fran Höglo fl. Riddekskapet och Adeln. S. D. Öppnades Herrar Electorers lista till val af Ledamot i Expeditions-Utskottet efter N:o 1^76 Herr Riben, Carl Wilhelm; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1902 Herr Oldenskjöld, Fullmägtig Herr Stuart, Carl Gustaf, S. D. Å nyo föredrogos och biföllos Expeditions-Utskoltets d. 11 dennes afgifne och nästföljande dag på bordet' lagde Memorial: N:o 1 med förfrågan rörande storleken af upplagan af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll, N:o 2. angående åtskilliga hemställanden i afseende å öppnandet af praenu mera tion på Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll. S. D. Sedan Rikets Högloft. Ständers lill Stats-, Bancooch RiksgäldsVerkens öfverseende utsedde Revisorers, den 20 och 24 sistlidne Januarii uppläste berättelser återkommit från de öfrige Riks-Stånden, med hvilka de blifvit communicerade, beslöt Ridderskapet och Adeln, att remittera till Stats-JJt skottet: Berättelserne öfver de åren iS3o och i832 verkställde revisioner af Stats-Verket, samt andre af allmänna medel bestämda fonder; af RiksgiildsContoret, det derunder lydande General-Assistance-Conloret och Götha Canal-Bolagssamt Malmö f. d, Discont-Verk; samt af de under Kongl. Commerce-Collegii förvaltning ställde fonders och medels förvaltning. Prott Utdr. d. 17 Fébruani x834, B ane o-Ut skott et: Berättelserne öfver de åren i83o och i83a verkställde revisioner af Bänco-Verket.
Jag är egenkär och högmodig; men vore jag än intetdera, vore jag den ödmjukaste bland menniskovarelser, så skulle jag likväl icke vilja ega till maka en qvinna, som öfverträffade mig i allt, och i hvars ögon jag egde intet, som kunde förläna mig ett företräde framför henne eller aftvinga henne aktning. Känslan af din öfverlägsenhet gjorde mig olycklig, Hermione, utan att den afkylde min kärlek. Hvad jag då ännu egde och som förlänade mig värde i mina egna ögon, var det sedliga ideal, som din faders läror för mig uppenbarat, och hågen att i min egen lefnad förverkliga detsamma. Detta ideal står ännu för min blick, men hågen att förverkliga det försvann, när jag insåg, att det för mig var oupphinneligt och äfven här min kraft var otillräcklig. Och om jag, ännu i gosseåren älskade det för dess egen skuld, så hyllade jag det, såsom varmblodig yngling, endast för din skull, Hermione, för att vara utan fläck och tadel inför dig. Men sedan viljan en gång dukat under i striden mot lockelserna, hvad återstod mig då? Att tillfredsställa min ärelystnad genom att spela en roll i statslifvet? Ack, Hermione, dertill fordrades, att ett statslif i våra dagar skulle finnas. Att sjelf vara despot skulle kanske behagat mig, men att vara en despots verktyg, dertill kände jag ingen böjelse. Men det öppnade sig för mig en annan bana, rosenströdd och lätt att gå. På henne kunde jag uppnå en viss fullkomlighet och öfverglänsa mina likar. Derom blef jag snart nog öfvertygad genom en närmare bekantskap med verlden. Jag har nu vandrat denna bana till sitt mål. Hon ändar i en ödemark. Ett oändligt afstånd skiljer oss ifrån hvarandra, Hermione. Den smärta, jag förorsakat dig, bör längesedan vara läkt. Du kan derför öfverväga med lugn hvad jag nu för dig har framlagt ur mitt inre lif. Du finner, att jag försöker rättfärdiga mig och lägga en del af min börda på ödets skuldror. Har jag orätt deruti, så måste din dom blifva mycket sträng.
Den skillnad åter i vigten, som visade sig för hvarje lass af lika namn inom särskildta Län , dels med enahanda och dels med olika Krono värderingspris, förmodades, grunda sig ömsom på skiljaktiga höslag, ortens större eller inskränktare höbergning , och ömsom på mer" eller mindre afsättningstillfällen och deraf härrörande olika priser, hvaraf anledning kunde uppkomma dertill , att ett vinter-lass hö af 40 lispunds vigt, i en ort kunde äga samma värde, som ett sådant lass af 50 lispund i en annan ort, och ett lika förhållande med sommar-lass, från 20 till 25 lispund, inträffade; på skäl Kammar - Collegium funne betänkligt, att i underdånighet tillstyrka fastställelse af en lika vigt af ett lass hö, i alla orter eller Län, der Krono-värderings-priset är lika, och en ännu -större betänklighet ansåges möta för de Län , der Krono-värderings-priset, i jemnförelse med den antagna vigten är olika; an - 1374 Den 16 Julie anseendes Kammar • Collegium sig desto heldre bora i underdånighet hemställa, att i allmänhet den ftin hvarje ort eller Län uppgifna och förut vanliga vigt å étt lass rente-hö, Vare sig Vintereller som roar-lass , äfven hädanefter borde bibehållas oförändrad och tjena till efterrättelse, ej mindre vid höets utgörande in natura, ärt dess betalande med penningar, efter årligt Markegångs-pris, sorn Kongl. Maj:t, genom särskilta Nådiga Resolutioner, för Gottlands Län, af den 2 5 Januari 1706, samt för Kronobergs, jönköpings och Calrnare Län, af dert 4 Mars 1774, fastställt viss vigt å reute-hö; likväl förmentes undantag härvid höra äga runi för Skaraborgs Län, der icke allenast
Se anteckningen bär nedan, angående Rikets Ständers underdåniga skrifvelser af den 21 Februari i835 i samma ämne. 45:0 1835 Januari 5. Angående inskränkning i åklagares rätt att an ställa åtal å begångna förbrytelser emot Föräldrar samt Stjufoch Svärföräldrar. Kongl. Maj:t har förklarat sig ej vilja antaga den föreslagna lagförändringen. Angående förändring i 2 §. 16 Kap. Ärfda-Balken. Rikets Ständers underdåniga hemställan är bifallen, och Förordning derom utfärdad den 3o Maj i835. 47:o i835 Januari 12. Angående dels en närmare förklaring öfver 4 Kap. 1 och 2 §§. Jorda-Balken, och dels ändring i Kongl. För ordningen den i3 Juni 1800 om lagfart och bord af jord på landet. Kongl. Maj:t har vägrat sanction å Rikets Ständers underdåniga förslag. A ngående ändring af 16, 18 och 19 §§. i Kongl. Förordningen den i3 Juli 1818 om inteckning i fast egendom. Kongl. Maj:t har bifallit Rikets Ständers underdåniga förslag 0111 ändring i 1 Mom. af 16 §. och tillägg lill 18 §. i nämnde förordning, hvarom kungörelse är utfärdad den 20 Maj i835. I anledning af väckt fråga om afskaffande af handklofvar. s Bil. till R. St. ^lust. Ombudsm. Emb. Ber. dm 14 an. 1S40. Kongl. Maj:t har förklarat, alt allt nyttjande af handklofvar vid verkställighet af spöstraff för att å pålen uppdraga den brottslige hädanefter skall upphöra, samt annat uppgifvet fängsel dervid begagnas; men i öfrigt hafva endast förberedande åtgärder i detta ämne blifvit beslutade; om hvilket allt bref till Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar under den 12 Juni 1839 blifvit expedieradt. I anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition om ändring i 5 Kap. 1 §. Missgernings-Balken.
Hafva emedlertid de öfrige Stånden bifallit den nya redaclionen, vill jag visserligen icke påyrka, att R. o. Ad. skall sätta sig deremot. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yltrade, alt om han ej misstagit sig, rörde Hr von Troils anmärka, egentligen det under litt. a i förevar. 10 punkt upptagna förslag. Hr von Troil: Uti 2 mörn. IT § läsas orden: ”Dör den valde, eller bevisar han laga förfall, anslälles nytt val;” och det föreslagna tillägget dertill lyder sålunda: ”RiksSt., lil! hvars ledamot den riksdagsman vald blifvit, anmode om nytt vals anställande dem, som vederbör.” Följaklligen skulle det nya valet icke kunna verkställas förr, än riksdag lagit sin början, och RiksSl. om valets anställande anmodat den som vederbör. Frih. Cederström, Jacob: I 17 § 2 mom. befinnes som Hr Gr. och Landtm, rätteligen anmärkt, i anledn. af hvad Rivon Troil yttrat, orden: ”Dör den valde etc., anslälles nytt val”; deremot under litt. b i 2 mom.: ”Riksdagsman, som vald blifvit, må ej utan lagliga hinder kunna sig derifrån undandraga”, och der kommer det nya redactionsförslaget, vid hvilket Hr von Troil fästat sig, att ”RiksSt., till hvars ledamot den riksdagsman vald blifvit, anmode om nytt vals anställande dem, som vederbör.” Uli Hr von Troils anmärkn. mot redaclionen instämmer jag. Denna redaction är felaktig, synnerligen derföre alt den sätter elt RiksSt. i omedelbar beröring med valförrällarne i provinserne, hvilket är utom all ordning, emedan domarne ä landet, som förrätta riksdagsmauuavalen kunna icke komma i correspoudauce med Riks - Den 25 September. ii7 -St:n, nian sådana frågor måste gå genom Konungens Bef:h:de, helst om domaren är frälseman, dä förordnandet för annan domare hos hofrätt begäres.
Riksförsamlingen välje sedermera inom Två dagar efter den för förslagens allemnande fastställda dagen, Sextiofyra bland sina Ledamöter till en Nämnd, som inom Fem dagar efter sitt sammanträde afgör lrågan, om Förmyndarnes antal, samt likaledes inom Fem dagar efter den, då antalet bestämdt blifvit, väljer Förmyndare, på sätt 112 §. föreskrifver. Uppgifve dock hvarje valman, vid första valåtgärden, en person utöfver det antal, som väljas bör. Ej må, som vald anses, den röster ej tillfallit till mer än hälften af de röstandes antal. Har så stort röst-antal flere tillfallit, än som väljas må, utslute då minsta röstetalet eller ock skilje röstning, der val är genom likhet i röstetal oafgjordt. §. ii5. Skall Riksförsamlingen, enligt 5o eller 5i §§., om Rikets Styrelse förordna, gånge som i nästföregående §§ om Förmyndare-val är stadgadt. §. 116. Riksförsamlingen skall vid hvarje Riksdag förordna en för lagkunskap och utmärkt redlighet känd man, att, såsom dess Justitiag-Ombudsman, efter den Instruction, Riksförsamling för honom utfärdat, hafva tillsyn öfver Lagarnes efterlefnad af Domare och Embetsmän, samt att vid vederbörliga domstolar i laga ordning tilltala dem, som, uti sina embetens utöfning, af väld, mannamån eller annan orsak, någon olaglighet begått, 36 Hor till Constitutions-Utskottets Memorial, IV:o 26. eller underlåtit att sina embetspligter behörigen fullgöra. Vare dock lian i all måtto underkastad samma ansvar och plikt, som allmän Lag och Rättegångs-ordning för actorer utstaka.
Man har ej skäl att klaga öfrer statsbidragens storlek, då man betraktar, att till exempel en enda inkomstkälla, nemligen kornskörden, som i tabellen upptagits till 73,74-3 tunnor, förvandlad efter markegången, icke blott nalkas utan öfverstiger alla statsbidragens totalsumma. Statsbidragen utgå också i allmänhet med lätthet, fastän 1837 års klena skörd förorsakade en betydlig skuldsättning, som sedermera tryckt allmogen. Det som egentligen försvårar uppbörden äro de i omlopp varande privatbank-sedlarne, hvilka nästan helt och hållet utträngt riksbankens sedlar. De skattskyldige kunna, vid försäljning af sina varor, med svårighet erhålla betalning i annat mynt än privatbanksedlar och Uppbördsmännen mäste välja emellan, att antingen mottaga dessa och sedan, till hinder för uppbörden och dess redovisning, sjelfve söka att få dem utvexlade mot Riksbankens mynt eller uppföra skattebeloppet på rest. Så väl de skatlskyldige, som Uppbördsmännen önska derföre, att någon åtgärd vidtages, hvarigenom denna svårighet undanröjdes. Ibland pr oest al loner ne äro rustningen och bålsmansr oteringen de kännbaraste, men äfven dessa, helst sedan häst-vacance-afgiften, som drabbade rustningen, med år 1840 upphört, utgöras utan klagan. Uti de från fögderierne inkomna tabeller upptages kostnaden för ett båtsmanshåll tili ungefär lika belopp med kostnaden för ett rusthåll, men kostnaden är olika beräknad i olika fögderier, från 50 till 60 R:dr. Rustningen är dock kännbarare än bålsmans-roteringen, emedan vanligtvis endast 1 mantal, och på ett och annat ställe 11 :dels, li;deis och lf:deis mantal utgör ett rusthåll, då deremot på de flesta ställen ett båtsmanshåll består af 3:ne hemman. 8 Clereciets underhåll är upptaget till 4,588 R:dr 40 sk. högre än uti tabellen till sednast afgifna femårs-berättelsen.
Fullmägtige, som, efter inhemtad närmare kännedom om oftanämnde pensions-kassas nuvarande ställning och i betraktande af ofvanuppgifne, jemte öfrige härvid förekommande, förhållanden, lemnat sitt förord till den af kassans delegare sålunda framställda anhållan, hafva, tiil närmare upplysning för denna frågas bedömande och afgörande, meddelat följande, ur kassans för sistlidet år afslutade och utan anmärkning granskade hufvudbok hemtade uppgifter, hvilka Utskottet, i enahanda afseende, trott sig böra här intaga. Under sagde år, eller 1859, uppgingo denna kassas inkomster till ett belopp af R:dr 5,636: 37, hvaraf delegarnes afgifter utgjorde 962 R:dr 79 öre. Sammanräknade beloppet af de från kassan under samma ar utbetalda pensioner utgjorde R:dr 5,462: 61. Vid årets slut öfverstego kassans fordringar oell öfriga tillgångar skulderna med R:dr 79,562: 76. De från kassan utgifna pensionernas antal var, enligt pensionslistorna lör nästlidet års sista qvartal, 35, och dessa pensioners sammanlagda årliga belopp R:dr 5,524: 12. Häraf utgick till enkor och barn efter embetsoch tjenstemän eller vaktbetjente vid Riksgälds-kontoret R:dr 3.792: 69 och till de vid f. d. General-Assistanskontoret anställde personers enkor och barn R:dr 1,731: 43. 8 Stais-Vlskollets Memorial N:o i09. Dori högsta af de 22 pensioner, sorn enkor och barn, hvilkas fäder varit i Riksgälds-kontorets tjenst, åtnjöto, utgjorde 500 R:dr, och den lägsta 17 R:dr 76 öre. Bland de till f. d. General-Assistanskontorets tjensteinäns och vaktbetjentes enkor och barn utgående 13 pensioner var den högsta 270 R:dr, samt hvar och en af de lägsta 44 R:dr 8 öre.
De tre första klassernes lärjungar undervisas i särskilda läroämnen, i den första klassen, som är förberedande, hufvudsakligen af en och samma lärare, och i andra och tredje klasserna efter ambulatorisk läsordning för lärarne, och äro läxlagen äfven inom de slutna klasserna rörliga. De sex öppna klasserna undervisas å en gemensam lärosal, enligt fullständig ämnesläsning för lärare och lärjungar och med tillfälle för hvarje lärjunge att i hvarje särskildt läroämne fortgå oförhindrad både af sina egna mindre framsteg i öfriga läroämnen och af trögare kamrater, dock med föreskrift att läxlagen icke så splittras, att undervisningens jemna gång derigenom rubbas. Christendom, historia, geografi, matematik, svenska språket, skrifkonst, sång och gymnastik öfvas hela skolan igenom. I andra klassen tillkomma tyska språket och naturalhistoria; i tredje klassen fransyska språket; i den fjerde latinska språket valfritt och, för dem som ej läsa latin, engelska språket; i sjette klassen tillkommer grekiska Berättelse öfver Westmanlands Län åren 1851—1855. 5 år 1851 » 1852 » 1853 » 1854 » 1855 24. 19. 17. 25. 26. \ 34- språket, samt, för dem som icke läsa grekiska, engelska språket och naturlära; i sjunde klassen filosofi, OGh i den åttonde klassen Hebreiska. Tjenstgörande lärare, dels ordinarie och dels tillförordnade, hafva varit 17, jemte en musikdirektör och en gymnastiklärare. Lärjungarnes antal voro, år 1855, under vårterminen 238, och under höstterminen 249. Ifrån år 1850, då, efter sista berättelsen, antalet utgjorde 180, har således lärjungarnes antal ökats med något öfver 33 procent, hvilket utvisar tilltagande förtroende till lärarena och den antagna lärometoden. Läkarevården. Utom en provmcial-läkare, hafva i länet varit anställde tolf läkare, två badaremästare, fyra djurläkare, sex apothekare, sex provisorer, fem apotheks-elever, femtiofem examinerade barnmorskor och sjuttio vaccinatörer.
StatsUtskottets Betänkande, IV 1. 345 —36’4, bif. af BorgareStåndet, IX^ s 92, återremitt. af Adeln, IX s 99, bif. af BondeStåndet, IX s 122, af PresteStåndet, IX s 137. Ytterligare Utlåtande, IV 1. s 7^8, bif. af Adeln, IX s 213. Berättelser, Riksens Ständers Beslut om tryckning af Revisorernes, har icke blifvit Kongl. Maj:t föredraget, lil s i36 — i38. Besigtningsman, om ökadt antal, å Ekskogarne i Riket. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s i343 — i346, bif. af Adeln, IX s 1088, af PresteStåndet, IX s 1096, af BondeStåndet, IX s 1121. BeskattningsSystem, förslag till förändrade grunder för ett nytt. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s i3o2—i32o, bif. 29 af PresteStåndet, IX s 1024» af BorgareStåndet, IX s io3i, af BondeStåndet, IX s 1044. •— om användande af dem och om Cours Controlleurernes arfvoden. StatsUtskottets Betänkande, IV 1. s 409 — 411>kif. af Adeln, IX s 94, af BondeStåndet, IX s 109, af PresteStåndet, IX s 128. Besvärsoch Ekonomiutskottet, allmänna, om arfvode för nya Canceliister. Utskottets Memorial, VIII s 3 — 5, bif. IX s 21, 3i, 32, 91. — ytterligare om arfvode för tvän ne Dito. Utskottets Memorial, VIII s i346— 1348, bif.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, då voter:spropostn ännu ej blifvit Lill justering uppläst, II. Ex. ej ansåg sig kunna förbjuda en talare att till prot. afgifva en motion, föranledd af den discussion, som nyss förevarit. Gr. von Fersen, Hans: Då en motion nödvändigt måste innefatta ett nytt ämne och således icke kan hafva att göra med en börjad votering, samt grundlagen säger, att votering, en gång begärd, genast skall försiggå, måste äfven jag instämma i Frih. Cederströms reservation. Gr. Frölich : Efter det en gång synes hafva blifvit på modet att protestera emot grundlagsvidriga förfaranden, får äfven jag deltaga i den afgifna protesten, ehuru sjelfva protestens afgifvande på sätt och vis innefattar ett deltagande i det klandrade förfarandet. Jag får dock erinra, att Hr Rosenblads mening ingalunda varit att afbryta voteringen, emedan motionen af honom författades, under det voter:spropos:na skrefvos, oell hade derunder kunnat, utan afbrott i voteringen, uppläsas och bordläggas, om den blifvit färdig, innan voter:spropos:na till justering föredrogos, då voteringen gått sin jemna gång. Upplästes lill justering och godkändes följande votcrtspropostn: Den, som bifaller BancoUtsk:s memor. N:o 131, med hemställan, att i blifvande bancoreglemente måtte intagas ett stadgande, hvarigenom fullmägtige berättigas att anhålla om K. M:s nåd. biträde för upptagande af utrikes creditiv, till förstärkande af Bankens silfverfond, voterar ia; aa Deni Maj. den det ej vill, voterar _ nej; Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. BancoUtsks ofvannämnde memor. Efter voteringens slut befunnos rösterna Lafva utfallit, som följer: Ja — 3o. Nej — 19. Frih. Boye reserverade sig emot det nu fattade beslutet i öfverensstämmelse med hvad han förut yttrat.
Memorial, angående verkställd omröstning, i anledning af RiksStåndens olika beslut, rörande grunderne för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterne för tillämpningen Sedan samtlige Riks-Stånden till slutlig pröfning förehaft Bevillnings-Utskottets Memorial, N:ris 21 och 22, innefattande förslag till sammanjemkning och voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående grunderne för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterne för tillämpningen deraf; så har Förstärkta Stats-Utskottet denne dag, på sätt 69 §. Regerings-Formen stadgar, anställt omröstning öfver följande, godkände Yoterings-Propositioner: usta Voteringen. Den, som bifaller Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden godkände, förslag, att de, enligt nu gällande Bevillnings-stadga, utgående afgifter för arbetsfolk i städerne må bibehållas, voterar, Ja; Den, det ej vill, voterar, Nej. Vinner Nej, skola, enligt Borgare-Ståndets beslut^ berörde afgifter nedsättas till hälften emot hvad Utskottet förslagit, för arbetsfolk, så väl i Stockholm, som i Rikets öfrige Städer. Voteringen har utfallit med 89 Ja och 3o Nej; hvadan och då Ja vunnit, Rikets Ständer beslutat, att de, enligt nu gällande Bevillnings-stadga, utgående afgifter för arbets-folk i städerne skola bibehållas. 2:dr a Voteringen. Den, som bifaller Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden gillade, hemställan, att för arbets-folk på landet afgifterne må bestämmas till de minskade belopp, som Utskottets förslag till Bevillnings-Stadga uti 27 och 29 §§. utvisar, voterar, Hilt. lill ti. I deraf. 2 Ståts-Utskottets Memorial, N.o 253. Ja) Den, det ej vill, voterar Nej. Yinnner
Af dessa motioner, som blifvit väckta hos Ridderskapet och Adeln under N:o 158 af Herr von Knorring, Oscar, och inom Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägligen Johan Gustaf JFasmuht från Stockholms län, inhemtas alt Majoren C. A. Fahlstedt, hvilken år 1793 blifvit antagen till Volontär vid f. d. Björneborgs regemente, under fälttåget 1808, då han tjenstgjorde såsom Adjutant åt General Sandels, vid stormningen al Wirta bro blifvit svårt blesserad i venstra armen och ena skulderbladet, hvaraf han hela sin återstående lifstid varit lidande. Detta oaktadt deltog Major Fahlstedt uti 1813 och 1814 års fälttåg mot Norrige, hvarunder han tjenstgjorde som Place-Major i Fredrikstad;? fästning. Sedermera Adjutant i Krigs-kollegium och ledamot i Direktionen för Arméens pensionskassa erhöll han nådigt afsked 1834. Då Major Fahlstedt sålunda egnat 57 år af sin lefnad åt Kongl. Maj:ts och Kronans tjenst, hvarunder han såsom belöning för gjorda tjenster såväl erhållit guldmedalj för tapperhet i fält, som äfven hugnats med Kongl. Svärds-orden, har han dock vid sin den 24 Juli 1841 inträff^e död ingenting efterlemnat åt enka och minderåriga barn.
Jag hastar nu att omnämna min alltför trefliga afton; pjesen som gafs under namn af: "Louise de Sancte Mare." eller "Döden, lifvets sannaste vinning", var en för mig alldeles ny, och skildrade mästerligt, själsstyrkan och caracteren hos tvenne unga personer, öfver hvilka det jernhårda ödet uti fÖrföljelser tyckts velat lägga sin mest tryckande, oförsonliga hand. Jag tror verkeligen, att vid den rörande, högst lefvande framställningen häraf, intet öga förblef torrt. Efterpjecen: "Sen er i spegeln", var högst comisk, jag har sett den förut, men på långt när ej så väl utförd. Fru T. spelte oöfverträffligt; mimiken, ja den minsta gest hos henne, ägde en underbart imponerande tjusningskraft, och ehuru tragedien (den jag i det hela icke älskar) speltes ypperligt, och innebar mycken moral, hänfördes jag likvist långt mer af det obeskrifligt naiva, lätta, retande i Fru T s effectfulla återgifvande af händelsen i efterpjesen. Att berätta dig huru loger, sittande parterr, stående parterr, oxögon etc, voro fulla med röda, gula, blå, hvita och svarta hattar, med obetäckta hufvuden ifrån hvilka half alns långa skugglockar nedhängde med blomstrande negligéer, under hvilka utblommade, bleka ansigten framtittade, med välfriserade moderna belle-vuer, lorgnette-kikare etc, vore öfverflödigt; du äger en så liflig inbilning, så du troligen med mig ser hela samlingen, hufvud vid hufvud, gapande, hviskande, bugande, bjudande etc. etc. Här och der upptäcker du väl ochså som jag, en och annan munvig egenkär sprätt, hvilken helt och hållet ihågkommande endast sitt eget lilla: jag, i vårdslös ställning vräker sig mot en vägg. Med sjelfkär mine öfverskådar han den för honom alltför litet ansedda, eller uppmärksamhet förtjenande samlingen, hvarur högst en eller ann person borde förtjena den lycka, att med honom inandas samma luft.