Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då den reglering af lönerna, som skedde vid sista riksdagen, hade till syfte icke allenast en löne-förhöjning, utan jemväl en jemkning af lönerna mellan de olika tjenstegraderna, har jag väl medgifvit, att regleringen i sistnämpda hänseende kunde fordra en revision, för så vidt beloppen blifvit bestämde af tillfälligheten vid omröstning inom förstärkta Stats-Utskottet, men ansett, att det icke vore af någon omständighet påkalladt att företaga en allmän omreglering af lönerna, hvilken sannolikt icke skulle leda till ett bättre resultat. Jag har derföre föreslagit, att den sednaste löneregleringen skulle utgöra grund för beräkningen af nedsättningen och likasom de tillfälliga förhållanderna vid sista riksdagen måste antagas hafva utöfvat enahanda inflytelse vid bestämmande af alla lönebeloppen, så har jag ock trott, att lönernas nedsättning med cn viss procent skulle visa sig såsom den enda utvägen att göra rättvisa åt alla och att förekomma, det de ojemnheter, som en gång blifvit undanröjde, åter skulle framträda. I några få fall skulle väl det inträffa att nedsättningen icke skulle kunna ske med hela det belopp, som den antagna regeln fordrade, emedan den ordinarie lönen före förhöjningen var så hög, att förhöjningen skett med en mindre procent än den för nedsättningen bestämda; men om derigenom någon anmärkningsvärd ojemnhet uppstår sä kan den icke eller på något annat sätt förekommas, så länge nuvarande innehafvaren af tjensten dervid qvarstår. En sådan ojemnhet medför olägenhet endast för Statsverket. Om pian icke tilltror sig att påstå, det Rikets Ständer vid bestämmande af de provisionela lönerna vid sista riksdagen, förbisågo de just då befintliga utomordentliga förhållanden, och om man måste medgifva, att dessa förhållanden undergått förändring samt att den enskilde nu icke är i tillfälle att för sin lefnadskostnad depensera lika mycket, sorn förut, så kan jag sannerligen icke inse, att man mot mitt förslag kan hafva någon grundad invändning. Det vill ock synas, som om skälen att underkänna mitt förslag, till hufvudsaklig del hemtats derifrån, att jag medgifvit, det undantag från den allmänna regeln för nedsättningen i vissa fall borde ske.
Af Herr Biskopen, Doctor Hedrén, som yttrat, att ”då förtroende, enligt Utskottens eget medgifvande, bör utgöra grundvalen för tillsättningen af Kyrkans Lärare, detta förtroende bör framkallas rent och fritt samt helt och o styck eidt; det kunde då hvarken bero af egendomens och io:dens storlek, helst föremålet för Lärarens em. betspligter vore folkets själar, icke deras förmögenhet, ej eller utgå blott från den ena sidan af Samhället, utan från hägge samhällsmagternas gemensamma medverkan föreslås: 1 :o ”Att val rättigheten flyttasfrån egendom till personen på sådant sätt, att hvarje fullmyndig person, som eger husfaderligt sjelf beroende, röstar för sig och för alla de personer, som lyda under hans husfader svälde, röstens värde beräknadt efter personernes antar. 2:0 Antingen ”att, sedan Församlingens val blifvit förrättadt, detsamma öfverlännäs till Konungen, som borde ega rättighet att med Sin röst till en viss andel, t. ex. en fjerdedel, deruti deltaga. Talaren förklarar, att, om Församlingens röst vore så enhällig, alt Konungens röst icke kunde ändra den, vore det skäl att anse den såsom ett allmänt förtroende. Blefve Lags. 'Allm. Uesv. o. Oec. Vt sk. Ull. N.o G o. i3 åter rösterne annorlunda delade, vore ock rättvist, att Konungens röst fällde utslaget;” Eller: vatt För samlingen, pä sätt nu flerestädes sker_, med sitt val uppför er 3:ne på förslag, ibland hvilka en af Konungen utnämnes.
Herr von Hartmansdorff;^ O n detta blifver den ena åsigten af saken, anhåller jag, att, såsom contraproposition , må. antagas, att 300 R:dr varda å indragningsstat, för Herr Hedenstjerna uppförde. Herr Hjerta; Jag får invända, att först synes deo al Herr von Hartmansdorff uppgif - 38 Den i September J, nu na summan vara allt för godtycklig , emedan den närmar sig hvarken till Herr Hedenstjerna* uppgift till TaxeringsCommittéen eller till hans uppgift hos Kongl. Majit; och hvad för öfrigt beträffar, att sätta denna summa på indragningsstaf, så kommer man verkeligen derigenom på det misstag, som man velat undvika, nemligen att anvisa beloppet å Stat. Herr von Hartmansdorff: I afseende pä fummans belopp får jag upplysa, att det för all säkerhet är upptaget dubbelt större , än hvad Herr Hedenstjerna sjelf uppgifvit. Om nu Ridderskapet och Adeln, till att försäkra honom om en bestämd ersättning, ansloge 300 R;dr i allmänna IndragningsStaten, hindrar detta alldeles icke Kongl. Maj:t, att till fyllnad använda 200 R:dr af besparingarne. Men då är Herr Hedenstjerna åtminstone försäkrad om någon ersättning. Herr Grefven och Landt Mar shatken hemställde, om Ridderskapet och Adeln önskade, att Statsutskottets yttrande, rörande den Lagmannen Hedenstjerna i Nåder tillagde spprtelersättning, måtte läggas till handlingarne. Ropades Ja och Nej. Herr Ehrenborg, Casper: Jag skulle önskaj att det blef upplyst, huru den uppgift är beskaffad, som Lagmannen Hedenstjerna lemnat till TaxeringsComittéen. Jag anser detta vara af ganska^ mycken vigt, när fråga är, att en Ben i September f m. 39 Embetsman aflemnat en origtig uppgift till en publik auctoritet, och sedermera på grund deraf sökt en högre ersättning än den, hvartill han varit berättigad. Om förhållandet verke-, Ifgen är iådant, är jsg för min del ej emot, att ersättningsbeloppet nedsättes..
Till hvad pris som helst, genom hvilka medel det står till. Penningar, penningar! Heder, ära och ärlighet – hvad är det emot penningarna och skenet. Och så är det färdigt. Bondplågaren är rustad till sitt värf. Han stod vid gungstolen, med armarna lagda öfver dess höga ryggstöd. Rösten var dämpad. Men nu hade den fått klang och färg. Den löjliga lilla gestalten syntes ej der bakom gungstolen. Men det syntes en skymt af själ i ansigtet. Och när han talade om hur han gret, då stego tårarne honom i ögonen dervid. Han talade så lugnt men det skälfde en underton i rösten och det såg ut som om han blifvit högre.98 Stationsbokhållaren har en liten pojke, 3–4 år. ”Hvarför slogs du i går?” ”För han kallade mig: du rälige. Då blef jag arg. Men så vrängde han efter mig. Och då blef jag galen. Han äter aldrig så mycket som en smörgås i köket: ”Det kan Katrina (pigan) göra,” säger han. Ett par löjtnanter frågade honom en gång uppe vid stationen hvad han hette. De tyckte han såg så kavat ut. Han stod och beundrade deras hästar. ”Julius, vet jag,” svarade han trumpet. Han menade att de frågade bara för att ha något att fråga om. Han tror att alla ha reda på hvad han heter. I går (Måndags) morgon kom Axel från Upsala, dit han reste i Söndags. Slutkapitlet af ”Pengar” lemnade han hos S-e, får det igen på Torsdag och sänder det åter till mig om Fredag. O, hvad jag längtar att höra hvad de säga derom!99 Bld Om Strindbergs hemkomst säger Budkaflen: – ”och så kom han öfver torget upp på W 6, der vi några få följde honom, Branting med fru, von Bergen, Rosenius, Thyselius, Geijerstam, Atterling, Josephson, Bonnier, Staaf, Wicksell, Fredin och alla andra.” vidare: – ”Vi kommo ut (från rättegångssalen). Lefve Strindberg! – ropade allmänheten. Han vinkade afböjande med hand. Han åtlyddes genast.
Hvad åter beträffar den sista punkten, så hade jag önskat, att Utsk. tillstyrkt upphörande af likstol, hvilken eljest ganska väl kunnat åtfölja de öfriga jura stolae och försvunnit, i händelse en convention rörtde dessas förvandling till bestämda afgifter blefve fastställd. Likstol har utgjort i Sverige, ifrån 32 sk. i Westerbotten ända t. o. m. värdet af en ko i vissa provinser, dock så alt denna afgift äfven inom samma provins varit mycket olika. I sednare åren hafva couventioner blifvit fastställda i de orter, der de blifvit begärda, och dervid har likstoln vanligen blifvit beräknad att utgå efter en half proc. på värdet af hvarje ko. Om nu icke 3:ne Stånd redan hade afgjort della betänk., så hade jag, på sätt jag förut nämnt, begärt återremiss delaf, för alt på en gång i den skrifvelse, som ifrån R. St. kommer att till K. M, afgå, få bort allt hvad som rör jura stolae och således blifva af med alla dessa olämpliga afgifter lill presterskapet samt i dess ställe få en bestämd afgift af hvarje hemman. Det linnes t. o. m. orter, der dessa aflöningar till presterskapet utgöras genom offer, som i sjelfva kyrkan under gudstjensten frambäras. Allt sådant är rent af ett oskickom jag sä får uttrycka mig, — som skadar religion, andakt, lärare oell åhörarne; men i det skick, hvaruti saken sig nu befinner, har jag ej någonting att tillägga, utan öfverlemna!' åt R. o. Ad. att besluta om det kan vara skäl att bifalla eller afslå detta betänkande. Hr L e fien, Joli. Pehr: Jag önskar visserligen, att dessa öfverenskommelse!', hvarom nu är fråga, matte kunna ti11väbririgas inom församlingarna, men frågan är ömtålig, emedan individers rätt och presterskapets aflöning i allmän - 3go
Palmstjerna, om icke vi skulle kunna mötas uti följande förslag till beslut, nemi. att R. o. Ad. f. n. vill förbigå första punkten, och att vi på detta sätt må kunna komma in uti hufvudsaken. Hr Gripenstedt, Joli. Au g.: Då jag anser mig icke kunna få något lämpligare tillfälle att besvara hvad jag tror böra besvaras af den förste värde talarens yttrande, så ber jag att nu derom få yttra några ord. Den värde talarens påstående går egentligen derpå ut, att K. M:s Propos. vid denna Riksdag, och ännu mera, StatsUtsk:s förevar:de Betänk, skulle innefatta ett hufvudsakligt frångående af grunderna i K. M:s, vid förra Riksdagen afgifna, och af dåvar:de Ständer gillade Nåd. Propos. Innan jag härom utlåter mig, måste jag förklara, att det för mig varit ganska tillfredsställande, men ännu mera oväntadt, att höra de gynnsamma omdömen, som den värde talaren fällt om den nyssnämnde K. Propos. Jag hade ingalunda från det hållet väntat ett så ampelt erkännande af grundernas riktighet i denna Propos. Hvad nu den påstådda motsägelsen vidkommer, så är denna visserligen icke så afgjord som den värde talaren förmenar. Det eger sin fullkomliga riktighet, att såsom grundsats i den förra K. Propos. antogs, att af de nuvar:de räntepersedlarne, de hufvudsakligaste, eller de s. k. lmfvudpersedlarne skulle bibehållas, och de öfriga mindre väsendtliga, eller de s. k. småpersedlarne skulle förvandlas i penningar. Men att af detta förhållande såsom regel draga den slutsats, att detsamma i intet fall skulle kunna frångås, är att gifva en tydning åt K. M:s förra Propos. långt utöfver hvad den i sjelfva verket innehåller. Den värde talaren har, såsom bevis för sitt påstående, åberopat det yttrande, jag, i egenskap af föredragande Depart:ts-Chef, afgifvit, men han har likväl i detta yttrande förbisett åtskilliga omständigheter, som antyda, att förvandling af vissa persedlar till andra verkligen varit ifrågasatt och påtänkt, der flera olika persedlar af samma slag förekomma.
Den tidpunkt som begagnades till befrämjande af dessa beslut var fördelagtig, då, genom förbud mot brännvins-bränning, vahran blef mera sällsynt och följagteligen dyrare. Sedligheten vann dervid. Sällan såg man då på landsbyggden någon öfverlastad persön, och äf - ven inom Städerne, vid marlaiader och större folksamlingar, hlef dryekenskaps-lasten allt mer och mer sällsynt; Men Bränn vins-bränningen blef åter tillåten, och med prisets fall sjönko äfven, till en stor del, de goda förhoppningarne att sede-förbättringen skulle blifva .varagtig. 'Visserligen bör egentligen bote-medlet emot detta onda sökas i en förbättrad Föräldravård under de spädaste åren och en ömsorgsfullare undervisning och handledning milder den näst derpå följande ålder, då sinnet är känsligt för uppfostrarens omsorger; Men i afvaktan på en så lycklig, säkerligen ännu aflägsen tidepunkt, anser jag, att, genom inskränkning i tiden till bränn vins-bränningen från 8 till 4 månader om året samt genom förhöjd taxering å tillverkningen, äfven nu varande Slägte kunde till sedlighet och nykterhet förbättras. Vid de årliga Bevärings-mönstringarna är man bäst i tillfälle att öfvertyga sig om bebofvet af förminskad förtäring af denna förderfliga dryck, hvilken förvandlar de fordom resliga och kraftfulla nordbor till ett dvärgslägte. Allmogens näringsflit är uteslutande rigtad åt åkerbruket. Dess välmåga är i ganska märkbart stigande, efter de flere gynsamma skördar, hvarmed Försynen låtit landet välsignas. Då likväl alla tillgångar skola hämtas nästan endast af åkerbrukets afkomst, och förutseende af framlida behof hvarken är allmänt eller alfvarligt, är ett enda svårt missväxt-år nog, för att åter nedsänka innevånarne i förlägenhet och brist. I de från Hufvudstaden aflägsnare trakter är tillgången på duglige arbetare något bättre, men äfven der svag, och synnerligen knapp är den i de närmare derintill belägna.
Qfvercommissarien vid Gen.assistancecont. P. J. Åhman. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag vet, att praxis Varit, att när två Stånd stadnat emot två i fråga om hvilka anslag som helst, har man hänskjutit frågan till förstärkt XJtsk.; men jag har förut erinrat, att detta är oriktigt. Det heter nemi. i 69 § Reg.F. "Uppstå, antingen hos R. Sfs "plena gemensamt, eller uti något af RiksSt:n, betänkligheter att antaga, hvad StatsUtsk. tillstyrkt uti det, som rohrer antingen statens reglerande eller bevillningens derefter "lämpade hela belopp, eller hvad till Riksg.confs utgifter och "inkomster hörer, eljer grunderna för Riksg.confs styrelse "och förvaltning, då böra de skäl anföras, på hvilka såda"na betänkligheter sig stödja, samt meddelas StatsUtsk., sorn "derefter tage ärendet under ytterligare öfvervägande. Anter StatsUtsk. sig icke kunna afvika ifrån dess redan afgif"na yttrande, pller instämma uti R. St:s eller ett särskildt "Ståpds tankar, utnämne då Utsk. deputerade, som uti det ’ eller de Stånd, der betänkbghetgr uppkommit, företräda "och närmare upplysa förhållandet. Förblifver något Stånd ' ändock vid den mening, det förut fallal, afgöres saken ef - Den 23 April e. m. ”ter tre Stånds beslut. Stadna två Stånd emot två, då skall etc.” Men nu angår frågan blott en pension och lärer ej kunna hänföras under någon af dessa kategorier. Jag föreställer mig, att statsregleringen endast har afseende'på de anslag, som K. M. behöfver, men att frågan om enskilda personer aldrig kan hänföras dit. Dessutom är y5 § Puksd.Ordn. tydlig, att frågan bort förfalla, då den är af natur att kunna förfalla. Om således R. St. blott stadnat i olika beslut rör:de summan, är det gifvet, att frågan bort hänskjutas till förstärkt Utsk.; men då två Stånd här sagt, att den skulle förfalla, hade det dervid skolat förblifva.
„ Förvaltningen af Sjö-Arenderna, „ Sundhets-Kollegium. „ Gener al-Tull-Styr elsen. „ Öfver-P ost-Direktör s-Embetet. Öfver-Direktör s-Embetet för Myntoch Kontroll-Verken. Styrelsen öfver Fängelser m. m. Riks-Marskalks-Embetet. T. f. Kansleren vid Kongl. Krigs-Akademien. Direktionen öfver Allmänna Garnisons-Sjukhuset. „ öfver Civil-Statens Pensions-Inrättning. „ öfver Armeens Dito. Kongl. Konvoj-Kommissariatet. Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader. „ för Ekeplanteringarne. — 2 — Kommitteen för Sal peter-Ar ender Jia. Kongl. Ofyer-Intendents-Embetet. StuteriOfver-Styrelsen. Direktionen öfver Invalid-Inrättningen. Kongl. Serafnner-Ordens-Gillet. Direktionen öfver Stockholms Allmänna Barnhus. Chefen för Topografiska Korpsen. Kongl. Landtbruks-Akademien. hvarjemte Revisorérne fått emottaga dels den Berättelse som .särskilt i nåder förordnade Revisorer afgifvit, angående Ulloch ManufakturDiskonternas förvaltning år 1843, dels en uppgift om undervisningen vid Teknologiska Institutet och Sammandrag af räkenskaperna för åren 1842 och 1843. Kongl. Stats-Kontoret. Dess embétsförvaltning stöder sig på den fastställda Riks-Staten och Kongl. Majrts dit aflåtna nådiga Bref samt redovisas specielt genom Verkets Protokoller, Registratur, Special-Stater, Memorial-böcker och Kongl. Räntekammarens Hufvudböcker, hvilka sistnämnde jemväl reviderats i Kongl. Kammar-Rätten för åren 1842 och 1843 utan anmärkning. Riks-Hufvudböckerna, de der ock uppgöras i Kongl. StatsKontoret och utvisa förhållandet emellan stats-regleringen och det verkliga resultatet med inkomster och utgifter, hafva, likasom nedan uppräknade Verks och Inrättningars räkenskaper, blifvit för de i frågavarande tvenne åren reviderade.
Fortsattes pröfningen af StatsUtskts den 3 och i5 dennes på bordet lagda utlåt. Den 32 Mars f. ra. och börjades nu föredragningen med ullåt. N:o 435 litt. C, i anledn. af erhållna återremisser af ullåt. N:o 354 bit. C. Utsk:s yttrande ang:de anslag till aflöning för den nya Styrelsen för allmänna arbeten med derunder lydande d i s l r i c t c h e f e r. Hr af Ekenstam, Israel: Redan innan denna fråga väcktes inom detta Stånd, angtde en särskild styrelse för allmänna arbeten, har jag delat den öfvertygelse, attén sådan särskild styrelse behöfdes; men det var derföreicke min mening, att bästa suttet att få densamma vore att inrätta ett särskildt embetsverk. Jag har trott att elementer härtill funnes i tillräcklig grad inom den redan befintliga administrationen, för att medelst dessa elementers begagnande kunna skapa en sådan styrelse, som vore ändamålsenlig. Denna åsigt hyllar jag ännu: Utsk. synes icke heller velat ingå i den speciellare organisationen af denna styrelse, då Utsk.(sid. 5) säger sig icke hafva ansett lämpligt att nu ingå i en speciel granskning af K. M:s förslag till organisation af denna styrelse, utan egentligen yttrat sig (raden 3i pu samma sida) beträffande aflöningsbeloppet och icke i afseende å den speciella organisationen. Jag röstar för bifall till det i betänk, föreslagna aflöningsbelopp, men hyser den^öfvertygelse, att besparingar till icke så ringa belopp kunna äga rum, om den nya styrelsen inpassas i den redan befintliga Ingeniör-corpsen, hvilka besparingar kunde komma sjelfva arbetena till godo. Likväl vill jag icke föreslå en sådan speciel organisation, utan hemställer, att det måtte öfvei lemnäs till K. M. ali göra den, sådan Konungen lämpligast finner med afseende på möjligheten att kunna införlifva denna nya styrelse med Ingeniörcorpsen. Jag skulle kunna nämna åtskilliga fördelar, som af ett sådant inpassande, som jag föreslagit, skulle uppstå, men jag inskränker mig att endast vidröra den mest verkande, nemi. den ekonomiska. Uti det egentligen s. k.
Af ordalydelsen uti 2 § af den för Rikets Ständers; Revisorer gällande Instruktion att, om en ellerf'flera af de till revisionen hörande räkenskaper icke hafva den speciela revisionen i Kongl. Kammar-rätten undergått, Revisorerna, det oaktadt, äfven i dessa delar må sin granskningsskyldighet fullgöra, synes den regel kunna med lätthet härledas, att den speciela revisionen i Kongl. Kammar-rätten bör föregå Rikets Ständers Revisorers granskning, och lämpligheten af ett sådant förfarande i allmänhet kan, enligt Utskottets tanke, svårligen ifrågasättas, om ock de särskilda revisionerna hufvudsakligen afse olika förhållanden, nemligen den ena företrädesvis siffergranskningen och den andra granskningen af dispositionerna, förvaltningen och 22 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21. resultaten på det hela. Ehuru Utskottet, i öfverensstämmelse härmed, anser önskvärdt, att det mål, Revisorernes framställning i ämnet åsyftar, ernås, synes närvarande tidpunkt dock icke vara lämplig att i sådant syfte föreslå några åtgärder, enär utgången af frågan om det nya formulärets antagande för länsräkenskaperna och det i sammanhang dermed stående förslaget om förkortande af tiden för landsboksräkenskapens insändande till Kongl. Kammar-rätten otvifvelaktigt i icke ringa mån inverkar på frågan om och hvilka åtgärder må anses erforderliga för vinnande af det af Revisorerne angifna syftemål. Utskottet anser derföre tiden böra afbidas till dess frågan om berörda formulärs antagande varder i nåder afgjord, och hemställer alltså att Revisorernes framställning i ämnet för närvarande ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 23. (1864 års Rev.-ber. pag. 143. — Utlåt, pag. 339.)
St, anse såsom en förtjenst hos deras Ombudsman, att han begagnar sådana talesätt, som endast af fåtalet fattas, men deremot vilja tillräkna honom såsom fel, att han uttrycker sig så tydligt, att de äsigter hatt vill uttala, begripas af alla? Det har blifvit påstådt, alt Just.Ombudsm. hade bordt anställa laga åtal mot Högsta Domstolen, derföre att han funnit dess beslut stridande mot klar lag. Att detta påstående innefattar ett misstag, inhemtas af 101 § R.F., samt 4 § af Just.Ombudsm:s instruktion, hvarigenom honom såsom pligt ålägges, att inför Riksrätt tilltala den eller de af Högsta Domstolens ledamöter, som ”af egennytta, vrångvisa eller försumlighet så orätt dömt, att derigenom någon emot tydlig lag och sakens utredda och behörigen ”styrkta förhållande mistat, eller kunnat mista, lif, personlig friebel, ära och egendom.” Då, såsom nu inträffat, den anklagade blifvit genom Högsta Domstolens beslut frikänd, var således icke något af de fall för hand, då det ålåg Just.Ombudsm. alt, mot den, som fattat beslutet, anställa laga åtal. En sådan åtgärd bör ock, efter milt omdöme, endast uti yttersta nödfall tillgripas, emedan blotta anställandet af åtal emot Den 8 Februari. 357 Högsta Domstolens ledamöter, äfven i den händelse alt de tilltalade frikännas, alltid skall bidraga alt minska den aktning och det förtroende, som böra vara med Högsta Domstolens beslut oskiljaktigt förenade. Rätta sältet att förskaffa ökad aktning och förtroende för Högsta Domstolen är således, efter mitt förmenande, icke det, att inför Riks-rätt anställa laga åtal för de mer eller mindre lagstridiga åtgärder, som af samma Domstols ledamöter vidtagas, utan deremot alt, på sätt förut närandt blifvit, bereda opinionsnämnden tillfälle alt med fullkomlig oväld kunna utöfva den makt, grundlagarne ål densamme updragit.
Men jag tror, att Gr:n i alla fall, äfven om der skulle förekomma något mål, sora kail hänföras till polismål, kan vara fullkomligt lugn i afseende .på K. M:ts Befhides rätt att inom länet ensam bestämma öfver dylika mål, då han i slutet af författningen finner en g, som stadgar, att inga beslut äro gällande, utan att underställas K. M:ts Befh:des pröfning. Med ett sådant stadgande tror jag att man utan fara kan fästa till och med den betydelse vid ordningsmål, som Gr. Sparre gjort. Gr. Mörner: Då denna § redan, såsom man har anledning för moda, är af 3 Stånd godkänd, förefaller det äfven mig mindre nödigt att derom orda. Genom 3 Stånds beslut är äfven sjelfva titeln på författmn godkänd, och då vi i vårt språk icke hafva något ord, som motsvarar det begrepp, som man velat uttrycka Ö en 2 Ok tober. II liar man måst använda ett utländskt, men sedermera tiar man också riktigt velat göra sig detta ord till godo. Det är således icke nog att hvarje socken skall bilda en särskild kommun, utan för större prydlighets skull har man sagt att den skulle utgöra ett särskildt kommunalt samhälle. Uti detta uttryck ligger en pleonasm; men då alltsammans redan är af 3 Stånd antaget, vinnes ingenting med att här tala vidare derom. I nu gällande sockenstämmoförordning stadgas, att till sockenstämma höra mål, som röra kyrkans och socknens hushållning. Här har man i stället insatt orden »gemensamma hushållningsoch ordningsangelägenheter». Jag skulle vilja fråga, till hvilken af dessa båda kategorier man vill hänföra de mål, som röra sundheten. Åro de att hänföra till ordningsmål, då står en sådan tolkning i strid emot hvad, som förekommer längre fram, pag. 11, der man talar om sundhetsoch ordningsmål, och således skiljer dessa mål ifrån hvarandra. Ordet ordningsangelägenheter skulle i annat fall hafva olika betydelse på olika ställen i författmn. Möjligen hörer det till författmns förträfflighet att den begagnar samma ord i olika meningar. Men i allt fall kunna vi ej något härvid åtgöra. Vi hafva ej annat att välja på, än att antingen afslå förslaget, eller dertill säga — Amen! Gr. Sparre: