Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sparres yttrande, att lagstiftaren måste aktgifva på landets allmänna opinion, och icke, i trots af densamma, stifta lagar. Jag förmodar, alt LagUtsk., derest frågan derstädes blifver föremål för ytterligare behandling, kommer att tillstyrka, det förlusten af arfsrätt måtte ur straffbestämmelsen för affall från Statsreligionen utgå. Det år en qvalifikation af straffet, som icke af någon talare tagits i försvar, ej en gång af dera, som ifrigast påyrkat Betänk:s godkännande. Den enda grund för Staten ali begagna landsförvisning såsom straff för affall från Statsreligionen, är alt Staten anser en affällings förvisande vara nödvärn, men nödvärn får aldrig sträckas utöfver det nödvändiga, det vill här säga, lill den affälliges avlägsnande från Statens område, om sådant anses nödigt. All vidare qvalifikation af straffet är olämplig. Jag har vid denna Riksdag väckt en motion, att det måtte tillåtas dem, som sådant åstunda, att begagna de gamla handböckerna, hvilka under flera sekler varit i landet begagnade, och befunnits upbyggande. Denua motion har blifvit afslageD, och följderna hafva icke underlåtit alt visa sig. Det är nemi. bekant, att tvenne församlingar, efter erhållen kännedom af della beslut, tillkännagifvit sin afsigt vara, att utträda ur den Svenska Statskyrkans gemenskap. Man får nu se, huruvida den allmänt yrkade strängheten i sådant hänseende kau vidmakthållas. Gr. Sparre har anfört såsom skäl emot en återremiss, i syftning att bereda större liturgisk frihet, nemi. att åtgärder redan äro vidtagna, för utfärdande af nya handböcker. Mig synes dock ganska ovisst, huruvida dessa nya handböckers utfärdande kommer att förena de söndrade sinnena, så alt, enl. min bestämda öfvertygelse, man handlade klokast, om man ej längre så Den 16 Juni. 217 strängt holle på den liturgiska enheten, hvilken icke är, hvarken genom symbola eller kyrkolag anbefalld. Man har åberopat Englands exempel såsom eli ovederlägglig! bevis på nyttan af religionsfrihetens införande i elt land.
Pä de skäl jag nu haft äran anföra, får jag vördsamt föreslå: för det första, alt alla Ridd.secret:s löneförmåner, så välden contanta lönen, som ljusoch vedpenningar, bostad, m. m. mätte anses såsom varande af samma natur som ett arfvode; för det andra, att detta arfvode uppbäres af den tjensteman, som R. o. Ad. lill Ridd.aecret. förordnar, och uppbäres af honom intill slutet af den riksdag, under hvilken en förändrad nationalrepresentation blifvit af R. St. antagen ; och för det tredje, att R. o. Ad. re - 182 Den 17 October e. m. serverar sig rättighet alt, vid samma riksdag, med fästadt afseende ä viglen af den dä blifvande Ridd.secret:s befattning, först besluta örn de inkomster, som böra honom tillkomma, och sedermera huruvida tjensten må blifva af permanent beskaffenhet eller icke. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Det Utsk., af hvilket jag har äran alt vara medlem, har, då detsamma i R. o. Ad:s uppdrag sysselsatt sig med denna fråga, icke kunnat ingå i så vidlyftiga och vidt utseende betraktelser, som de, hvilka Gr. Cronhjelm i sitt sednaste anförande åberopat. Utsk. har i synnerhet trott sig böra taga i betraktande, huru stort lönebelopp Ridd.- secret. i fordna tider ägt, samt huru mycket ungefärligen för en bildad mans lefnad i Stockholm uti den tjenstebefattning, som Ridd.secret. utöfvar, kunde vara erforderligt. Utsk. har då funnit, att, redan för 60 å 70 år tillhaka, lönebeloppet, beräknadt efter dåvar. myntvärde, uppgått till lika belopp, som nu är föreslaget, och å den andra sidan trott, att det är en af de sämsta möjliga beräkningar att hafva illa lönade tjenstemän. Denna grundsats gäller så väl för Staten, som för enskilda personer och corporationer.
Nordström, Prosten Ljunggren och Kyrkoherden Ternström, instämt. 50 Sammans. Staissamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottels Utlåtande N:o 8. Litt. A. Uträkning å de ökade kostnader, sora Postverket antage6 komma att tillskyndas, om posternas befordran skulle komma alt ske genom skjuts-entreprenörer, mot rätt för dem alt i hästlega af Postverket åtnjuta 1 R:dr per mil. Af det sammanlagda miltal, efter en häst räknadt, de intill år 1859 inrättade posterne tillryggalagt, hafva de ordinarie poster, som befordrats med posthemmans-skjuts, fortgått 214,149 mil. Öfriga ordinarie poster, som fortskaffats dels med gästgifvare och dels med betingad skjuts, dito 136,179 » Snällposterne, dito, dito 85,977 » Paketposterne, dito, dito 31,950 » 468,255 mil. och utgör miltalet af de genom Kongl. Brefvet den 3 December 1858 till inrättande i nåder anbefallde nya postgångar, som under år 1859 dels blifvit, dels blifva öppnade 10,078 » Tillhopa 478,333 mil. Efter af Kongl. Majit, genom nådigt Bref af den 19 November 1858, fastställda lega för postföring af posthemmans-innehafvare och efter uträknade medel-belopp af de olika legor, sora för poster, hvilka med betingad eller gästgifvare-skjuts fortskaliäs, för närvarande utgå, antages berörde antal postförde mil komma i skjutskostnad och åkdonslega att bibringa Postverket en årlig utgift Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ehon.-Utskottets Utlåtande N:o 8. 5 1 Miltal. ^ega per mil. Riksmynt. Årlig kostnad.
Då sjuklighet för dagen sannolikt hindrar mig att i debatten öfver betänk, taga personlig del , anhåller jag blott alt få åberopa dessa reservationer, med påminnelse tillika, alt det är uleblifvandet af bifall till detta förslag örn flera uppbördsstämmor, som egentligen ger anledn. till den första af Prosten Åstrands reservalionspunkter, hvars vigt uti betänkts nuvar. skick torde vara svår att förneka. Skulle R. o. Ad. anse detta Utsk:s förslag äfven utan återremiss kunna genast antagas, är jag öfvertygad, att allmänna rösten i afseende på två uppbördsstämmor snart skall göra sig gällande vid en annan riksdag. StatsUlsk:s utlåt. N:o 170 återremitterades. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 4 c. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. 10 H. 9 6G D t n i5 Juli c. ra. Onsdagen den i5 Ju/i 1840. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2 prot.utdr. för denna dag f. m. Underl. R i dd.Secr e t.: Sedan nu elt liafte af R. o. Ad:s prolocoller vid denria riksdag ändtligen blifvit färdigtryckt, men föreskrifter saknas, huruvida prenumeration derå skall upptagas, eller protocollen, likasom vid sista riksdag, skola utdelas gratis till Ståndets ledamöter, äfvensom luiru med betalningen för tryckningskostnaden m. rn. skall tillgå ; får jag vördsammast anhålla om föreskrifter af Ståndet i dessa afseenden samt tillika anmäla , all de stadganden härom, som vid sista riksdag vidtogos, mig veterligen icke mött några svårigheter vid tillämpningen, utan varit ganska ändamålsenliga. Gr. Horn, Claes Fredr.: 1 anledn. af den utaf Riddarhus-secretln nu gjorda hemställan, får jag begära, alt Ståndet lill StatsUlsk. remitterar såsom min motion, att StatsUlsk. måtte föreslå samma åtgärder i afseende på dessa protocoller, som vidtogos vid sista riksdag.
Således anser jag vigtigt , att, om Justitiae-Ombudsmannen afgår antingen med döden eller annorledes, när Ständerne äro samlade, böra de välja en ny Ombudsman, Ständerne likväl obetaget, att dertill välja Suppleanten. Jag anhåller om Herr Grefvens och Landt-Marskalkens proposition, huruvida Ridderskapet och Adeln instämmer i denna min anmärkning. Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf: Den anmärkning Friherre Cederström gjort skulle åstadkomma stora oredor. Huru skulle det väl gå, om Ständerna fingo rätt att bryta fattade 364 Den 6 December f. rn, beslut, och att fråntaga en nian det förtroendeuppdrag, som cle kort förut lemnat honom? Detta har åtminstone jag och ConstitutionsUtskottets pluralitet ansett vara Ständerne fö^a värdigt. Dessutom skulle derigenom tillfälle öppnas för partianden, att intrigera emot Suppleantens ära och Ständernas värdighet. Sjelf. 1 va valet vore redan en skymf för Suppleanten: emedan derigenom sattes i fråga, huruvida han skulle anses värdig att inträda i ett embete, hvartill han redan blifvit utkorad. Följden skulle blifva, att ingen som vore ömtålig om sin ära kunde emottaga Ständernas uppdrag att blifva Suppleant. Dessutom är förhållandet här fullkomligt enahanda med det som äger rum vid andra uppdrag, hvartill Suppleanter utses , till exempel , Förstärkta Utskott m. m. När en Ledamot afgår, inträder Suppleanten såsom sjelfskrifven ordinarie Ledamot. Men efter Friherre Cederströms princip borde ju nytt val äfven der anställas, för att utröna, huruvida Ståndet anser Nämnd-Suppleanten värdig att blifva ordinarie Ledamot, eller böra ytterligare qvarstå såsom Suppleant. Jag tillstyrker således bifall till Constitutions-Utskottets Förslag. Friherre Cederström: Det har blifvit yt tradt af Herr Cederschjöld, att det kunde anses såsom en skymf för Suppleanten, om han vid inträffande ledighet ej finge förtroende, att blifva ordinarie Ledamot.
Ridderskapet och Adeln den ^ i denne manad med enhälligt, och solent bifall antagit den af Constitutions-Utskottet projecterade npa Regeringsform til desi hela innehåll, anser jag säsom en ostridig följd, at äftnen deg 114 pnncten af samma Constitution, som försäkrar samtelige Riksens Ständer om deras privilegiers widmagthällande och framtida bestånd, är til Ständens säkerhet bewarad och antagen; hwadan all förändring eller jämnkning nu mera wid denna Riksdag sä mycket mindre hyr sättas i fräga, eller wara tilläten, som all säkerhet uti redan tagne beslut derigenom komme at uphöra, Af detta ffal och med Åberopande af hwad jag uti mitt Memorial af den zo Maji i samma fräga redan anfort, kan jag för ingen del antaga eller samtycka til nägon ytterligare eftergift af de fä rättigheter, som Ridderskapet och Adeln ännu har öfrige. Jag anhäller alt derföre, at Herr Grefwen och Landtmarskalken, fäsom wäktare och förswarare af Ridderskapets och Adelns rättigheter, behagade gifwa Ständer proposition til fullt afflag uppä det Hederwärda Bonde - Ständets ä nyo nu gorde fordringar. Skulle emot förmodan märkas skiljaktighet i mcmngarne, begärer jag at Ständets tankar mätte igenom votering utrönas, ifrän hwilken rätt jag för ingen del afsiär. Herr - 9Zs Den 28 Juni». von 51 e hulsenheim, lDrevicl'
Konungen synes ej heller böra sakna det medel till uppmuntran för en Förvaltnings-Chef, som ligger i möjligheten, att med tiden förläna honom högre värdighet. På grund af dessa skäl , hämtade från våra inre förhållanden, vågar jag för de öfriga medlemmarne af Stats-Rådet, utom de begge Ministrarne, afstyrka all annan benämning än Stats-Råd. Äfven yttre förhållandeo tala för min mening. Till följe af Riks-acten , hvarigenom de förmedelst föreningen med Norrige uppkomna förhållanden bestämmas , skola de bägge Rikenas StatsRåd stundom sammanträda och en fullkomlig jemnlikhet emellan dem iakttagas. Detta torde , om våra Stats-Råd få annat namn och högre värdighet än de Norrska, icke, utan ömsesidiga obehagligheter, medgifvas. Att Norrmännen skulle vilja höja värdigheten för sina Stats-Råd, är ej att förmoda, då man sett de anmärkningar, som redan blifvit gjorde mot den höga rang, hvarmed Riks-Ståthåilaren och Norrska Stats-ministern äro beklädde. De flesta Norrska Stats-Råden hafva ock redan den slags ministeriella befattning, som våra Förvaltnings-Chefer hädanefter skulle få. Att kalla dem, till skillnad från de öfriga, Föredra - Den 1 December f. m. l3 gande Stats-Råd , anser jag äfven origtigt. Om Kongl. Maj:t skulle finna någon annan StatsRåds-Ledamot tjenligare att förestå en förvaltnings-gren , så synes Konungen böra kunna göia en sådan förflyttning utan hinder af en bestämd fullmakts-titel och deraf följande omsvep. Så är det i Norrige. Lika obehindrad som der, synes Kongl. Maj:t äfven böra vara här, till att åt den ene eller andre af sitt Stats-Råd öfverlemna vården af någon viss förvaltnings-gren. Jag tillstyrker derföre, att Stats-Råden, utan förändring i rangen, må bibehålla deras vanliga benämning. Grefve Löwenhjelm: Här torde vara stället att äfven nämna , hvad jag med ordet Minister menar, ty endast om det namn Förvaltnings-Cheferne bör tilläggas lär icke vara vår mening att tvista. Ministerial-maktens område är olika i hvarje Land.
Majit sålunda anfört, hafva ock särskilde motionärer, nemligen Herr N. Fr. Normon samt Riksdags-fullmäktige Joli. Jac. Rutberg och iL. G. Sandberg, med hvilken sednare O/oj Persson och Olof Lindström sig förenat, tillstyrkt restriktiva åtgärder emot utförseln af sparrar, samt i sådant hänseende föreslagit: Herr Norman, alt bjelkar, spiror och sparrar, som ej hålla öfver 9 tum i fyrkant uti lilländan, måtte beläggas med en utförsels-tull af minst 32 sk. stycket; Rutberg, att utförsels-tullen måtte bestämmas för sparrar af mindre än 7 tums diameter till 1 R:dr 24 sk. och af 7 eller 8 tums till l R:dr 12 sk. stycket; samt Sandberg, alt utförsels-tullen måtte stadgas antingen till 1 R:dr för hvarje träd, som, fyrskuret eller tillhugget, håller 10 tum och derunder lill och med 7 tums diameter i lilländan, och till 24 sk. för mindre träd, eller ock till 12 sk. pr kubikfot. Under de diskussioner, som föregått remissen dels af Kongl. Majlis Nådiga skrifvelse, dels ock af Herr Normans motion, bafva väl flera yttrat sig för de ifrågasatta inskränkningarna, men andra åter afstyrkt desamma, såsom mera skadande än gagnande en god skogshushållning. I detta hänseende har man, bland annat, erinrat, att skogen vårdades i samma mån, som egaren vunne insigt om värdet deraf, men att detta värde genom förhöjda export-tullar nedtrycktes, hvarigenom dessutom skogsegaren, som påräknat en viss årlig afkastning, nödgades att hugga och föryttra så mycket mera skog till fyllande af sitt behof. Olika mark gåfve mer och mindre växtlig skog, och mångenstädes uppnådde skogen aldrig större, än sparrens vidd. På annan mark visade sig åter större ekonomisk vinst af spånhuggning 2 gånger, än af fullmoget sågtimmer afverkning en gång under samma tid.
Statssamt All männa Besvärsoch EkonomiUtskottens den iG Den 8 Maji. a3 sistlidne April under N:o 18 afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om inställande af all påbörjad eller verkställd indelning till Ordinarie Rotering af hittills oroterad jord. Friherre af Nordin> Carl Johan: Motionären har allenast framställt till ompröfvande, huruvida någon ordinarie rotering å hittills oroterad jord bör kunna ega rum, förr än Konungen och Rikets Ständer gemensamt derom beslutat, och Utskotten upptaga i rubriken samt i ingressen af Utlåtandet, endast frågan om Ordinarie rotering, men deremot i beslutet tala Utskotten endast om Extra rotering; premiss och conclusion stå sålunda icke rätt väl tillsammans. För att fatta ett rätt begrepp, huru Extra Roteringsfrågan nu sig befinner, anhåller jag, att få uppläsa, huru Rikets Ständer år 1823 häröfver yttrade sig i deras då afgifne underdåniga skrifvelse. Sedan Sländerne framställt grunderneför beslutet, förekommer: ”att jämknings-förrättningar"ne måtte, sedan alla förberedande åtgärder blifvit vidtagne, nästkommande år ”1824 varda öfver hela riket påbörjade, ”och sedermera få i oafbruten ordning fortgå, hvarefter de samma torde böra till ”Eder Kongl. Maj:t i underdånighet insändas, för att, sedan de deremot anförde Den 8 Maji. J7 ''underdåniga besvär hunnit pröfvas, af ''Eders Kgl. Maj:t i Nåder fastställde varda.” 1823 års Ständer ansågo således sig icke behöfva någon vidare handläggning vid Extra Roteringen. De nu varande Statsoch EkonomiUtskotten föreslå deremot, att saken ytterligare må komma under Rikets Ständers pröfning. Jag instämmer i Motionairens åsigt, att den Ordinarie Roteringen bär gemensamt beslutas af båda Statsmakterne, och att de åtgärder, som i denna del blifvit vidlagne, blott äro förberedande.
PresteStåndet behagat remittera ett Memorial af Herr Prosten, Doctor M■ Stenhammar, innefattande, jemte framställning af den hastighet, hvarmed, emot Hans Maj:t Konungens egen Nådiga villja och afsigt, men i följe af förra tiders inrotade missbruk, Hans Maj:ts och Dess Suites resor genom landet vanligen verkställas, till olägenhet för Landtmannen, hvars hästar såmedelst ofta skadas eller förderfVas, och framför allt till äfventyr för da Höga resandes egne personer, förslag till förekommande häraf, såmedelst, att dels Landshöfdingarne, de der vid sådana tillfällen åka främst, förpliktades att aldrig fara fortare än en mil pi timman, hvilken, föreskrift de öfrige vagnarne äfven borda iakttaga, dels onödigt medfölje af inom or» terne uppvaktande högre Ämbetsmän af Militaireoch Ecclesiastique Staterne, till lindring i skjutsningstungan, borde inskränkas. Utskottet, som öfverväga! detta anförande, har, med all skyldig omtanka för Landtmannens rätt och fördel, hvilken af hans hästkreaturs mer eller mindre fogliga behandling vid skjutsfärder i desto betydligare mon beror, scm de ofta utgöra hans redbaraste lösegendom, likväl så mycket mindre ansett lämpligt eller sig tillständigt. att föreslå någon åtgärd, hvarigenom Hans Majit Konungen eller andra Kongl, personer skulle betagas den hvarje enskild resande tillkommande rätt, att under ansvarighet för följdsrne, derest de för desi skjutsande blifva menlig», färdas fram utan annat slags hinder eller bestämning för fortkomsten, än allmänna författningarna innebära, som Utskottet hyser den fullkomligaste tillförsigt, att Kongl. Majit ej allenast vid bestämmande af den större eller mindre skyndsamheten i sina resor, i Nåder lärer afse, hvad den skjutsande Landtmannens bästa och sjelfva menskligheten pä - Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden.
Plötsligen slog hon ihop händerna och ropade: – Tala om björnen, så krafsar han på dörren! Baron Koskull mumlade några hastiga ord och skyndade fram till Constance. – Är det Björnberg? Det undanber jag mig. Jag släpper inte in honom på några villkor. – Lugna sig, käre pappa, det är min björn och inte hans. Det är min tillkommande man, John Hall. Uff, hur han styr ut sig! Hvarför klär han sig inte som annat folk? – Jag förmodar af den orsak, att han i intet vill vara lik andra. Allt bättre folk i staden soignerar sin person, därför gör John Hall det inte. – Han skulle taga efter sin far, sade Marianne torrt. – Det skulle alla barn göra, min kära Marianne, svarade baronen. – Han ser för resten alls inte oäfven ut, sade Constance och lade hufvudet på sned som fadern nyss. Han har talande, blå ögon och vackert krusigt hår. Men det är evinnerlig skada, att han går så framåtböjd och platt inte förstår att föra sina armar och ben. – Det får du lära honom, Constance, när ni väl äro gifta. – Jag har ännu inte deciderat mig, kära syster. Han är alltför besynnerlig. Men jag har hört, att han skall hafva det ömmaste hjärta i världen, det är också att sätta värde på. Och så är han så mäkta rik. – Det är väl egentligen det, som är mest att sätta värde på hos John Hall. – Tyst, han är inne i huset nu! Han ringer på klockan. Severin går och öppnar. Hvad han stöflar långsamt upp för trappan! Nu stannar han. Hvad tror cher père, att han företager sig, eftersom han inte kommer in? – Han har måhända fallit i filosofiska meditationer. Kanske han alldeles icke ämnat sig hit utan gått in i distraktion. Sådant kan hända honom. Enfin! Var god stig in! Det tycktes, som hade baron Koskull haft rätt i sin förmodan, ty John Hall såg sig förundrad omkring i rummet, som visste han ej rätt, hvar han befann sig. Ändtligen vaknade han upp och bugade sig för baron Koskull och de två fröknarna. – Jag stör väl inte, sade han och satte sig ner utan att afvakta svaret. – En sådan idé!
Prins Fredrik – för att nyttja ett i romanstil och på skaldespråk antaget uttryck – «flög« till Fersenska palatset, der han möttes af underrättelsen, att hela hushållet föregående dagen flyttat till grefvens egendom Mälsåker i Södermanland, för att tillbringa några veckor. Förargad öfver detta uppskof i sina förehafvanden, återvände hertigen till slottet. Följande morgonen, då en af enkedrottningens betjening inställde sig hos prinsens vakthafvande kavaljer, för att öfverlemna ett bref till hertigen från prinsessan hans syster, fick budet till svar, att Hans Kongl. Höghet redan tidigt på morgonen afrest till trakten kring Strengnäs. ÅTTONDE KAPITLET. Ur töcknet, som omgifver det otrefliga hedenhös, framskymtar dunkelt ett uselt fiskaläge, der det rysligaste bland alla majestätsbrott begicks, då högstsalig konung Agne, glorvyrdigst i åminnelse, sjelfva bröllopsaftonen öfverlastad af starka drycker, blef påföljde natt af sin högstälskeliga gemål, Hennes Maj:t drottning Skjalf hängd i ett träd, hvarest högstbemälte Hans Kongl. Maj:t döden ljöt, hela landet i gemen samt hvar och en trogen undersåte i synnerhet till stor fasa, bestörtning, djup sorg och bedröfvelse, då och i evig tid, amen .. En konung, blixtfull som trots någon annan hjelte, t. ex. i Fredmans Epistlar, det är, Gud nåde oss så visst! ingalunda utom tingens vanliga ordning; men en «hängd« konung, hängd, som den eländigaste spetsbof, hvars förpassning till galgen allerhögstdensamme täckts allernådigst högstegenhändigt underskrifva: det är något så himmelskriande gräsligt, att alla häfdatecknare, som omtalat händelsen, borde halshuggas eller inspärras på fästning, från två till tio år, och sjelfva historien af bödeln vid kåken uppbrännas.
Ex. Hr Gr. o. Landlnr.s propos. till bifall å Utskms förslag. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att det blifvit vrkadt, dels bifall till Utskms utlåt., dels att R. o. Ad. måtte antaga Frih. Palmstjernas förslag till redaction af 35 § af ifrågavar. författning, dels ock att R. o. Ad. mätte afslä Utskms utlåt, samt besluta att nämnde § må oförändrad bibehållas; å hvilka yrkanden H. Ex. ansäge sig böra framställa propos. i den ordning de nu blifvit omnämnde. Härefter hemställde II. Ex. om R. o. Ad. behagade bifalla Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms utlåt. N:o 7. Ropades ja och nej. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, måtte uppgifva, huru rösterne efter hans omdöme utfallit. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf i anledn. häraf, att svaren afgifvits med så blandade ja och nej, att han icke kunnat bedömma hvilketdera svaret varit öfvervägande. Hr von Hartmansdorff: Då det torde tillåtas mig alt begära votering, så fä vi se, huru dermed sig förhåller. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan nu votering blifvit begärd, 2:ne förslag kunde komma i fråga att intagas i contrapropos. nemi. det af Frih. Palmstjerna framställda och det förslag, som åsyftade 35 §:s bibehållande ulan för ändring; hvadan H. Ex. finge hemställa om R. o. Ad. bifölle, att Frih. Palmstjernas förslag blefve contrapropos. Ropades nej. 46S Den 5 Mars. Uppå sedermera framställd propos. antogs (ill contrapropos., att den ifrågavar. § skulle bibehållas oförändrad.