Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sjelfva benämningen af den föreslagna öfverrätten passar här icke. Mellanskofven från ling till ting få icke vara hela sju veckor långa. Då hela öfverrältsdistriktet här utgöres af en enda stad; kan ock utan olägenhet omvexlingen imellan öfverrättsoch stadsrätts sessioner ske vida oftare. En öfverrättens afdelning behöfver hvarje gång ej hålla längre sammankomst än två veckor, hvarpå kan följa en plenioch expeditionsvecka, så att hvarje omgång af båda afdelningarnes sessioner upptager sex veckor. Stadsrättssessionerne räcka då äfven hvarje gång två veckor, med fyra veckors mellanskof. Sex veckor efter det hvarje sak är utagerad, skall då dom deri utfalla, hvilken här får emottagas omedelbarligen inför öfverrätten, och hvaremot vädjas under Högsta Domstolen. Härmed äro icke alla planens detaljer uppgjorda; men det väsendlliga deraf torde vara så vida utredt, att öfriga detaljer blifva deraf gifna följder. För omdömet öfver planens ändamålsenlighet erfordras dock ännu att betrakta densamma i förhållande till högsta instantsen. Kan den antagas, utan att Högste Domstolen blir alltför mycket öfverhopad af göromål? Hvilka försigtighetsmått äro deremot att påtänka? Kan Högste Domstolen då bibehållas i dess varande skick? Och är detta, i all händelse, möjligt? — I svaret på dessa frågor ingår jemväl allt, hvad som hörer till sättet och vilkoren för talans fullföljande emot en domstols beslut, öfvergången från en lägre instants till en högre. Hvad först angår iakttagande af den härtill föreskrifna fatalietid, erbjuder sig en kanhända icke likgiltig fördel af min plan. Domars ulgifvande efter anslag är ett för parters rätt vådligt förfarande. Att dagligen efterspana anslag, utan att veta, huru många månader det ännu kan dröja, är att förspilla oberäknelig tid, under ständig oro att ändock förbise det fatala anslaget. 27 I öfverrätt och stadsdomslol, der målen afgöras, när som helst, är sakers bevakande i delta afseende högst förhatligt.
Antogs. 3ö:te §:n. Den tilläggning hätfuti föréslögå lgc9 och JS10 att, elter orden; ”besvär och 22 8 Den 12 Juni. angelägenheter”, skulle sättas: samt sådana särskildta meningar olver vid Riksdagen förefallande ceconomiska ärende:', hvilka af Ständernas pluralitet tj blifvit gillade, men något Stand ändock för sin egm del önskade hos Konungen få anmäla. __ Afslogs. 38;de §m. 1S09 och 1S10 föreslogs föl jande omarbetning af denna §.: Alla omröstningar i Utskotten skola ske per capita emellan Utskottets samtliga Ledamöter, utan afseende på Stånd. Då votering med slutna sedlar ans t alles t må alltid en sedel uttagas och förseglas, hvilken öppnas endast i det fall, att rösterna vid uppsummerandet skulle befinnas lika delade. Är pluraliteten redan vunnen, bör åen ajlagde sedeln genast förstöras. Inom B ancoUtsköttet böra i de mål, der Utskottet med Riksens Ständers rätt beslutar, två tredjedelar af hvarje Stånds Ledamöter vara närvarande. Äfvenväl hade 1812 af ConstitutionsUtgkottet blifvit föreslaget följande tillägg till den hittills gällande 38 Stadna inom Con. ftitutionsUtskottet två Stånd emot två vid pröfnin. gen af enskildta Riksdagsmäns ingifna förslag till ändring eller förklaring af Grundlagarna, för falle frågan; men hvilket tillägg, såsom onödigt i händelse ofvanberörde omarbetning godkändes, Herr LandtMarskalken erinrade icke kunde komma i fråga i annat fall än af dess förkastande* Herr fiandt Mar skalk en gjorde härefter proposition till'gillande af den 1809 och 1810 föreslagna nya redactton af den 38. §. Den 12 Juni. Ropades starka fa och Nej.
Nu har BancoUtskottet, på samma sätt, väi ansett sig icke kunna tillstyrka en periodisk publicitet; men tillika anfört, att, om, för finance-regleringens skull, det funnes nödigt, sorn vill säga med andra ord, derest misstroende till Utskottets på Bankens ställning grundade uppgifter skulle påkalla det, vöre Utskottet bered t att för Riksens Ständer framlägga förhållandtt; då deremot ett periodiskt kungörande mellan Riksdagarne måste anses skadligt, eller åtmindstone ändamålslöst, enär i alla fall ingen annan auctoritet än Riksén* Ständer kunde något om Bancoverket förs ordna. Friherre Cederström: Till hvad jag redan baft äran yttra, utbeder jag mig att få tillägg* några ord. En värd Ledamot har behagat säga, att Banken genom sin hemlighet varit i tillfälle att bispringa Staten med stora summor jag vill blott nämna, att hemligheten alldeles icke dertill varit grunden; mendet är naturligt, att ett Penningevtrk, som drar ansen-: liga ränteinkomster af sina capitaler, utan ani nan utgift än lönandet af dess personal, hvilken jag dock funnit vara långt större än jag väntat, kan vara i tillstånd, att med betydliga bidrag understödja StatsVerket. jag vet ej hvad man menar med temporaira uppgifter. Det kan ej kallas temporairt, sorn beständigt är kändt, och sådant blefve förhållandet, om Den 29 Maji. 60? Bankens Bokslut vid hvarje års utgång för Allmänheten kungjordes. Det skulle utgöra en fortsatt kedja af beständig räkenskap öfver Bankens ställning. Jag tror, att öppenhet i ett sådant fall verkar mera förtroende, än all annan åtgärd, likasom att hemlighet föranleder till misstioende* Då jag är tvungen att betala min skatt med Verkets mynt, måste jag naturligtvis skaffa mig det. Men vöre det tillåtet, att liquidera med andra myntsorter, skulle Bancosedeln förlora allt förtroende, i händelse hemlighets principen bibehölls, och de förra ensamt nyttjas. Bankens ställning är mycket god 5 ingen Bancosedel utgifven, utan godkänt hypothek.
Man drifver den satsen, att jorden icke borde vara belastad med någon skuld; men jag hemställer till en hvar af Eder, mina Hrr, om det är tänkbart, att enStat kan gifvas, der ingen vore skuldsatt. Den ena medborgaren måste begagna den andras besparingar, och så uppkommer skuld. Då skuld således, efter min tanka, är oundviklig, synes mig första vilkoret böra vara det, att den i systematisk ordning må kunna afbördas, må kunna öfverflyttas från den ena till den andra, samt ställas i den form, att reproducera capitaler, i stället för att påskynda deras förminskning. Vi hafva redan i en liten scala haft bypothekssystern här i landet. Jag menar Bankens odlingslåneinrättning. Den 3 Mars e. m. 2^5 Den har så vida motsvarat ändamålet såsom hypotheksinrättning, att den lemnat lån mot nedsatt ränta, förenad med möjlighet af en successiv capilalafbetalning; men deremot icke uppfyllt detta ändamål i det vigtiga hänseende, alt högsta lånebeloppet varit lika för alla och icke öfverstigit 6000 R:dr. Länge har jag arbetat och tänkt i detta ämne; länge liar jag läst, hvad deröfver blifvit skrifvet, och länge har jag varit uppmärksam på hvad som derom blifvit sagdt och gjordt i främmande länder; men jag måste offentligen förklara, att jag funnit den bästa ide'en härom utvecklad i det förträffliga betänkande, som i8a3 års FinanceCommitte' afgaf, och hvarunder finnas namnen Carl de Geer, Wirsen, m. fl. Dessa namn äro tillräcklig borgen för att detta betänk, icke tillkommit utan moget öfvervägande, och att de läror, det innehåller, förtjena att 10 år sednare djupt begrundas. Uti detta betänk, framställdes i sin storhet samma ide', som en ledamot af delta hus, Hr v. Troil, nu framställt. För tio år sedan yttrade en så stor statsman som Wirse'n den tankan att öfverflytta 60 millioner R:drs skuld i hypotheksform, fastän han då ännu icke vågade framställa den under den cornmunala form, hvari den numera framkommit.
— De consultativa Statsråden hafva, enligt 9 §:n Reg.Ftn, med depart. cheferna gemensam ansvarighet förrådslagen, och komma troligen, att ofta bestrida depart. chefernes befattningar vid inträffande förfall af alla slag. De stå på Samma punkt, sorn det nu var. Statsrådets ledamöter. Åtminstone hade man då icke bort minska de consullativa Statsrådens löner genom borttagande af spanmulsheräkningen, såsom StatsUtsk. nu föreslagit. 1 anleda, af hvad jag sålunda haft äran anföra, föreslår jag vördsammast följande lönebelopp, med taffelpenningarna derunder inberäknade, men utan beräkning af den särskilda hyresersättningen: Den 8 A jj r i 1 e. m. Just.Statsministern Utrikes-Statsministern Hvardera af de fem Statsråd, som äro de - ra, ooo. — 16,000. — 8,ooo. — part.chefer Hvardera af de Irenne öfriga Statsråden, som ej få någon hyresersättning 8,ooo. De lönebelopp, jag nu föreslagit, torde tilläfventyrs synas mången alltför höga. Jag hör derföre upplysa, att de nngefärl. öfverensstämma med livad Regeringens ledamöter i Brödrariket Norrige erhålla. Jag känner visserligen icke till siffran den Norrska aflönirigsstaten; men jag har full anledn. alt tro, det Norrske Statsministerns, samt de härvar. Norrske Statsrådens aflöning snarare öfverstiger hvad jag haft äran föreslå för statsråds-personalen här i Sverige. StatsUlsk. yttrar vidare pag.
Beredd på det inkast, att för sköglösé Orter, ett sådant sädens torkand eskulle blifva för betungande, och att, i en del af rikets orter rior, eller andra torkirträttningar icke finnas, Och i den öfvertygelse att man aldrig bör föreslå ändringar utan att kunna uppgifva mej del och utvägar till befordrande af ett förbattradt ändamål, har jag låtit förfärdiga små modeller, som äfven nu äro bär att tillgå på den torkinrättning, jag vid min i Södermanland belägne egendom, oaktadt jag der haft arne torkinrättningar för eld, i många år begagnat, för all sådan säd, jag velat begagna till utsäde och bereda till duglighet, att, till ett möjeligen kommande års behof af utsäden bevara * ut - Den 21 Fcbruarii. utgörande blott lafvar för soltorkning, der näst efter skörden, på hvarje höstdag med solsken, 2;ne tunnor kunna torkas på hvarje sådan lafve, och hvarmed säkrast af alla torkinrättningar fröbarheten bevaras. Enkelheten af dessa tork-lafvar och den obetydliga kostnaden dervid, torde bevisa att denna inrätt, ning är verkställbar för hvarje ort af Riket. Jag vågar således förmoda att hvilket annat inkast som hälst, icke skall uppväga den allmänna nyttan af, att i Kronans magaziner, ingen an. nan än på ett eller annat sätt torkad säd får emottagas. I händelse Ridderskapet och Adeln täckes finna detta förslag antagligt, torde denna min motion blifva med de öfrige RiksStänden communicerad samt tilfBesvärsoch OeconomieUtskotten remitteradtj och ehuru dylika torklafvar äro afåtskillige jordbrukare både kände och brukade, likväl och då många ännu icke torde känna dem, vågar jag vördsamt föreslå att en af de här inlemnade modeller, må till hvarje Riksstånd, jemte communicationen få ailämnas, N:o 6. Herr Monigommerie, Gustaf:
Dito —, angående ersättning för sådana af Statskontoret förskottsvis bestridde utgifter, för hvilka statsanslag ej blifvit beviljade. » 88. Dito —, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående kostnadsfri utdelning af Postoch Inrikes-tidningar till alla kommuner i riket, a 89. Dito —, angående fortfarande anslag för Kamereraren C. Sandberg. a 90. Dito —, angående föreskrifter rörande ersättningar i händelse af olycksfall vid jernvägstrafiken. Dito —, i anledning af år 1865 verkställd revision af Statsverkets m. fl. all männa fonders förvaltning under år 1863. Dito -, angående den Staten tillhöriga till Riksarkiv tillförene begagnade f. d. Ridderstolpeska egendomen vid Skeppsbron. Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, rörande åtskilliga frågor i anledning af den under innevarande riksdag verkställda statsreglering. Dito —•, med öfverlemnande af ny bevillningsstadga. Dito —, angående förändring af nu gällande stadganden rörande förlagslån. Dito —, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner dels angående förändring i grunderna för beväringsinrättningen samt om bildande af en landstorm, och dels angående grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation m. m. Dito —, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Nionde Hufvudtitel. Dito —, angående ändringar i de för allmänna Hypotheksbanken samt hypotheksföreningar gällande stadganden. Dito —, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående folkskolelärares pensionering. Dito —, i anledning af d:o, angående disposition af kronotionden på Gotland för dervarande presterskaps aflöning. Dito — , i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, i fråga om inlösande af de s. k. frisocknarnes tjenstbarheter till Dylta svafvelbruk. Dito —, angående de i 63 § Regeringsformen föreskrifna kreditivsummor. Dito —, med ny Riks-stat. Dito —, angående upprättadt nytt reglemente för Riksgälds-kontoret.
För min del skulle jag ej hafva något emot, att riksdagens början framflyttades till den Usta Oktober, men då så få ledamöter af det Höglofliga Ståndet äro närvarande, och det således ej är lämpligt att orda och besluta öfver ett sådant förslag, inskränker jag mig dertill att anhålla om bifall till den tid, som till denna riksdagens öppnande bestämdes, nemligen den 15 Oktober.” Friherre Cederström: ”Det har, så vida mitt minne icke sviker mig, ej varit vanligt att Ridderskapet och Adeln definitivt beslutat sig öfver en afgifven motion i förevarande hänseende; ty vanligen hafva flera motioner af olika innehåll i afseende på dagen blifvit lill Expeditions-Utskollet samtidigt remitterade. Jag föreställer mig således, att det ej heller vore lämpligt, att Ridderskapet och Adeln nu genast deröfver beslutade sig; ulan torde motionen vid detta tillfälle, såsom tillförene skett, endast böra till vederbörligt Utskott remitteras, i förening med de i anledning al det ursprungliga förslaget afgifna yttranden oell alternativa hemställande!]. När det Höglofliga Expeditions—Utskottet inkommer med sitt memorial, blifver lätta stunden för Stånden att öfver ämnet besluta. Hvad som yttrats angående den af Rikets Ständer såsom hvilande antagna grundlagsändring, att motionstiden blefve förkortad till 14 dagar, hvarom nyss ordades, så beror ju dess pröfning på nästa Ständer, hvart Stånd för sig; och ehuru lyckligt dess slutliga antagande än vore, få vi väl icke räkna derpå, såsom en afgjord sak, och derpå bygga vidare slutsatser om kommande riksmötens med någon säkerhet emotsedda större kortvarighet, i jemförelse med nutida förhållanden.” Grefve Sparre, E: ”Jag vill endast, att med anledning af hvad Friherre Cederström yttrat, nämna, alt det icke kan komma i fråga något annat ån att remittera motionen lill vederbörligt Utskott; tv dess behandling tillhör Utskottet i första rummet.
Detta är orsaken hvarföre så få entreprenader om skjutsen kunnat åvägabringas, och all anledning är jemväl för handen, att på några stationer entreprenaden upphör vid kontraktstidens utgång. Den 1 November 1841 inträdde det för länets landsbygd stiftade brandstods-bolag i verksamhet. Jemförelsevis med andra län, der dylike inrättningar kommit till stånd, halva utgifterne varit höga, ehuru de icke något år uppgått till fullt en half procent. Orsakerna till dessa mindre gynnsamma förhållanden måste sökas, dels uti dyrheten att bygga, enär timret måste hemtas på flere mils afstånd, dels i sjelfva byggnadssättet; ty inom Hallands län uppföras byggnaderne på allmogens hemman intill hvarandra, och bilda slutna fyrkanter, så att, då eldsvåda uppkommer, vanligtvis hela gården blir lågornas rof, hvaremot i de flesta andra län byggnaderne uppföras på afstånd från hvarandra, så att, vid eldens utbrott uti en, räddning af de öfrige är möjlig. Äfvenledes saknas icke anledningar misstänka, att en och annan eldsvåda varit med vilja anlagd, för åtkommande af en hög försäkrings-ersättning, och, i följd häraf, beslöt bolaget år 1844, att värdet å försäkrad egendom skulle (ill ftdelar nedsättas. Beloppet af bolagets ansvarighets-sunnna, de årligen inträffade brandskador, äfvensom förvaltnings-kostnaderna och årliga utgifter, inhemtas af följande tablå: Förvaltningskost För kommunikationernas förbättrande hafva anstalter i så måtto bl il vit vidtagne, att allmänna vägarne, dels öfver Hallands ås, emellan Karups och Margretetorps gästgifvaregårdar, dels emellan Breareds och Wrå gästgifvaregårdar, till undvikande af den ytterst svåra, så kallade Håralts elier Gyltige backe, börjat anläggas af enskilda personer, med bidrag af allmänna medel, och rättighet tillika för entreprenören af den förstnämnde att i vissa år uppbära vägpenningar efter en af Eders Maj:t fastställd taxa. Dessutom äro alla allmänna vägar inom länet å nyo uppmätte, samt försedde med nya milstolpar och afvisare.
Folkskolelärare-Seminaricrna, om ändring i reglementet för — P. 146 4 1 139 89 Se Åtttonde HufvudTiteln. 38 £. tn PÖ — O WQ CO sr ^ Oq » • O ° § O* CO > g ‘‘O /T, 3 i O ro 1« Riks-Ståndens Beslut. CO ? 2“ 5- -i. CD cL sr W ST 7q co F. ?•! t—1 O 2 -B Ståndet. Ståndet. Ståndet. o> Folksliolelärare-Seminarierna, angående minskning i deras antal (P. 108 Bg.l t 273 Bd. 308) 4 1 139 88 Se Åttonde HufvudTiteln. Folkskolelärareval, om ändring i föreskrifterna angående rösträtt vid, se Kyrkolagen angå- ende Klockareval. Folkskolelärarinnor, om inrättande af Seminarier för bildande af ' Bd. 178 4 2 46 5 b. 10 Okt. b. 14 Okt. b. 10 Okt. b. b. 10 Okt Folkskolestadga, om ändring i oell tillägg till nu gällande Folkskoleväsendet, angående behandlingen af frågor rörande . 4 1 82 — a. a. 15 April a. a. 11 April a.a. 15 April a. a. 15 April 1 Bd. 178, 1 » om förbättrande af l 180, 341 4 2 46 b. 10 Okt. b. 14 Okt. b. 10 Okt. b. b. 10 Okt. ( 502. ) » om ordnande af P. 124 Bg. 273 4 1 139 91 Se Åttonde HufvudTiteln. » om rättighet för hvarje kommun alt fritt ordna sitt. Folkskoleärenden, angående inrättandet af en serskild byrå inom Ecklesiastik-IlepartemenI Bg. 273 t | Bd. Folkskolor, högre, om deras förvandlande till pedagogier — Bd. 458 4 1 139 73 Se Åttonde HufvudTiteln.
Canalbolagets behållna inkomst för inre farten, derunder inberäknad den det tillkommande andel i afgifterne vid Trollhättan för varor och fartyg, som passera Götha Canal eller äro dit bestämda, äfvensom afgifter för begagnandet af dockor, hamnar, magaziner o. d. m. hade utgjort följande belopp: Medeltalet för de 3:ne åren 1833—1835 (det sista qvartalet 1832 ansedt utgöra en del af år 1833) utgjorde B:co R:dr 36,940: 10. 11. „ de 3:ne åren 1836—1838 „ „ 45,841: 17. 2. utvisande en tillökning mot föregående 3:ne år af nära 24 4 procent; „ de 2:ne åren 1839 och 1840 „ „ 60,916: 43. 5. eller en tillökning mot föregående 3:ne år af öfver 33 4 procent; Stalsoch Banco-Utskottens Utlåtande, N'.o i3"j. 3 Medeltalet de 2:ne åren 1841 och 1842 4* eller en tillökning mot föregående 2:ne år af omkring 13 f procent; hvaremot inkomsten för år 1843 visade en minskning af nära 19 4 procent emot medeltalet för de begge förutgående åren. Ville man deremot beräkna medeltal för 5 år, så uppkom följande resultat: Medeltalet för åren 1834—1838 var B:co R:dr 42,848: 14. 10. visande en tillökning mot första året, omfattande 15 månader, af öfver 25 f procent. åren 1839—1843 „ 63,950: 3i. 4. eller en tillökning mot förutgående qvinqvennium af öfver 49 4 procent. Detta förhållande under de första ellva åren af Canalens begagnande, under både goda och dåliga conjunclurer, visade ett gynnande resultat. Inkornsterne hade varit i ett nära oafbrutet stigande, med egentligt undantag endast för det sista året.
Sedan, i fråga om de Kronan immediate behållne ränle-strå-persedlar, som af ålder utaf Allmogen inom Stockholms, Upsala, Nyköpings och Westerås Län blifvit in natura erlagde för Kongl. Hofstallets behof, E. K. M., med fästadt afseende så väl å den, vid flera föregående Riksmöten och jemväl vid senaste Riksdag, förda klagan öfver de flere olägenheter och förluster, hvilka åtföljde skyldigheten att in natura leverera räntehöet, som äfven å hvad af E. K. M:ts Befallningshafvande uti samma Län i detta ämne underdånigst anmäldt blifvit, genom Nådigt Bref af den 3 Augusti i823, förordnat, att nämnde räntehö finge med penningar lösas efter årlig markegång, jemte erläggande af i sk. 4 r:st. på hvarje Lispund i forsel-lön; så hafva Riksdags-Fullmägtige från berörde 4 Län nu åter vackt fråga om rättighet för bemälde räntegifvare, att antingen med penningar lösa eller ock på de förra levererings-ställena in natura aflemna så väl räntehöet som halmen, om räntegifvarue före Thomee-dag hos vederbörande Kronofogde sig derom anmäla. Detta hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och som E. K. M. redan täckts lemna så många bevis på Dess Nådiga beredvillighet att i allmänhet afse vederbörandes lättnad och beqvämlighet vid utgörandet af de Kronan imme - 260 E.xp. Utah Förslag till und. Shrifv. N:o 117. diate behållna räntor, hafva Rikets Ständer alltså , med kännedom häraf, och enär, i Rikets Ständers tanka, den åf räntegif värne nu begärda options-rätt, af antingen leverans in natura eiler contant lösen, icke annorlunda lärer verka på anslaget och regleringen med underhållet vid Hofstallet, än att den, genom E. K.
Palmstjerna^ förslag, och sålunda funnit detsamma oantagligt, samt dessa skäl destoheldre måste gälla för ifrägavande verk och inrättningar, som det aldrig lärer blifva tänkbart, att Staten bör åtaga sig risquen för desse verks och inrättningars uppbörd, och sålunda nödsakas, att ur sin kassa ersätta, hvad i de anslagna räntorne möjligen kan brista, så ligger häruti ett godt skäl för afslag å Gr. Lagerbjeikes förslag. Dessutom anhåller jag, att få fästa uppmärksamheten derpå, att jemväl denna punkt i viss mån åsyftar en kränkning af PresteSbs privilegier. Under dessa privilegier äro nemi. åtskilliga inrättningar, såsom kyrkor och akademier m. fl. inbegripne. Genom ett bifall till Gr. Lagerbjeikes förslag skulle följaktligen nämnde privilegier förnärmas, hvartill R. o. Ad. icke äger någon rättighet. Jag anhåller derföre om afslag ej mindre å ifrägavande punkt än äfven å Gr. Lagerbjeikes i utbyte deremot framställda förslag. Hr Akerman, Fredr.: Sedan den hufvudsakligaste punkten i detta betänk., som afsåg afhjelpandet af en långvarig oreda i vårt uppbördsverk, blifvit afslagen, skall jag icke med miu ringa förmåga söka åstadkomma ett motsatt beslut vid denna punkt. Men då, under öfverläggningen om föreg:de punkter, man ånyo upprepat de fördelar som de serskilde inrättningarna och enskilde tillskyndas derigenom, att deras egne uppbördsman upptngo de dem anslagna räntor och tionden, anhåller jag. att med ett exempel få illustrera motsattsen deraf. R. o. Ad. bar sig nogsamt bekant, att Upsala domkyrka blifvit tillerkänd s. k. domkyrkotunnor inom nordliga delen af Sverige. Inom det län, hvarest jag närmare är bekant med förhållandet, har med uppbörden i långliga tider sä tillgått, att Upsala domkapitel ingått köpafhandling med en viss person om dess domkyrkotunnor, hvilka icke till antalet äro många, dervid priset, om jag icke missminner mig blifvit bestämdt till endast 5 r:dr tunnan.
Öfver-direktören vid landtmäteriet har uti häröfver afgifvet utlåtande, jemte vitsordande att Toll städse varit flitig och ordentlig, så att någon anmärkning i och för tjensten aldrig mot honom förekommit, i underdånighet anfört, att, då Toll icke vore mera än något öfver Femtio år gammal och ej varit i Statens tjenst mera än nära Tjugu år, han väl icke vore lagligen berättigad till pension på rikets allmänna Indragningsstat, om han nu sökte och erhölie afsked, men att Öfver-direktören, enär Toll utan eget förvållande blifvit nödsakad att upphöra med utöfningen af sin tjenst, af hvilken han eljest kunnat påräkna nödtorftig bergning, samt han lede af en såsom obotlig ansedd kroppsoch sinnessjukdom och derjemte vore stadd i fattigdom, funne sig böra tillstyrka, det Kongl. Majit måtte till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om pension för Toll, såsom Kommissionslandtmätare, att utgå från och med månaden näst efter den, i hvilken nådigt afsked från Kommissionslandtmätare-beställningen kunde blifva honom beviljadt. Denna underdåniga framställning har Kongl. Majit tagit i nådigt öfvervägande; och vill Kongl. Majit, med afseende å de härvid förekommande ömmande omständig heter samt enär, efter hvad intygadt blifvit, någon förbättring i Tolls sinnessjukdom icke är sannolik, härmed föreslå Rikets Ständer, att Kommissionslandtmätaren Toll, som uppnått en ålder af Femtio år, må med månaden näst efter den, i hvilken han erhåller nådigt afsked, få på allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension af Sexhundra Riksdaler. De till detta ärende hörande handlingar skola till vederbörande Utskott öfverlemnas, och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. G. Lagerstråle. Kongl. Maj:ts Nåd.