Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Nu är deras tryckeri här i Stockholm», inföll jag, »skrif blott en pikant romantisk målning och sänd hem manuskriptet, så skall jag sälja det på bästa vilkor.» Med detta förslag var han obeskrifligt nöjd och sedan han erhållit min mans löfte att läsa korrekturen, så var allt i ordning. Och allt verkstäldes. Kort efter denna afton reste Blanche. Följande året 1851 utkom i Originalbiblioteket hans roman Sonen af Söder och Nord. Och det är ingen partiskhet å min sida för den lilla del vi hade i arbetet, då jag uttrycker min tanke om detta Blanches mest fulländade alster i romanväg. Han är mindre fransman i Frankrike än han var i Stockholm. Här är det en främling som med fullt vaken kraft och intelligens, med djup blick och skarp iakttagelseförmåga skildrar de föremål som ligga både framför hans fantasiögon och framför hans forskning. Det är icke i detta arbete ett sväfvande hit och dit på måfå – det är gedigna målningar öfver 1848 års stora skådespel, intressanta bilder och öfver det hela denna poetiska dager som uppkommer af röda solskyar, i hvilkas midt guldet och purpurn ej förmår öfverspinna de moln som hota bakom. Men nu gå vi från arbetet till ... Författarens återkomst. Det var under sommaren 1851 som Blanche hemkom. Jag kan icke påminna mig annat än att den första afdelningen i Almqvists tragiska öde var förbi. Hade Blanche just då funnits i Stockholm, skulle jag visst icke kunnat glömma hvad intryck han erfarit vid det öde, som träffat denne fiende, hvilken han en dag betalade med en förolämpning, en skymf, svårare än den han sjelf lidit. Jag och Blanche undveko båda omsorgsfullt att beröra den olycka, hvilken vi sågo från olika synpunkter. Men jag gör Blanche den rättvisan att jag aldrig hos honom under vår långa bekantskap i öfrigt såg ett enda fiendtligt drag mot något menskligt väsende. Sådana demonstrationer stredo helt och hållet både mot hans lynne och hans hjerta. Och det var utan tvifvel för att det senare blifvit såradt som han aldrig glömde. Emellertid var det sol och grönska ute och inne.
Stad är belägen uti medelpuncten af en bland de frucktbafaste Provincör uti Riket, sorn lätteligen till det föreslagne Magazi* net kunde aflåta omkring 20,000 Tunnor Spannmål, hvilka de inom 2 mils petiphefie belägne 80 Pastorater, säkerligen till årligt afsalu prö» Stats-TJtskottets Betänkandeiil ciucera, dels ock att större delen af denna Sif* desafkastning blifver vintertiden borttransporterad till Brännvinsbrännare uti långt aflägse Skogsbygder» hvaraf ofta liander, att vid så* ningsoch sommartiderne blifver Sädesbrist både för Städerne samt för mindre Hemmansbru"* kare, Torpare och Inhyseshjon uii denna starkt peuplerade Landsort, hvilka da nödgas till dg Hemmansbrukare, sorn hafva hästar, betala en dryg och ofta oskälig transportkostnad för hämtningen af den på 6 å 8 mils afstånd, utur Ma* ritestads och Lidköpings Magaziner, till desse nödstäldtes behof requirerade Spannernål, hvarförutan bärti l kommer att flere magra orter öster och söder om Fahlköping belägne, hvilka oagiadt bästa årsväxt, ändock aitiel behöfva kö* pa Spannernål hafva 10 a u mil till ofvannämnde Magaziner och nödgas fördenskull anlita Jönköpings Magazin, hvars egenteiiga be* stämmelse bör Vara att rädda det magra Små* land för hungersnöd och brist på tjenlig FröSäd; Och alldenstund Herr Oxehufvud förmodar» att på flere orter i Riket torde dylika Localomständigheter ‘påkalla Magazins anläggande, lieinställes, om icke Stats-Utskottet borde anmodas att från Konungens Befallningshafvande i Länen infordra skyndsamma underrättelser , huruvida flere ställen voro i behof af Magaziner, med afseende på lätt tillgång till inköp för Magasinet och beqvämt läge för behöfvande Landsort, hvarjemte Herr Oxehufvud anhåller, att Stats-Utskottet likaledes blifver ‘ anmodadt, att föreslå någon större och tillräckligare Summa, både till nya Magaziners anläggande, samt des - Stais-Uts}ollers
Uppå i anledning häraf under den 20 April 1841 meddelad nådig befallning, har StatsKontoret den 22 Juli 1843 inkommit med förslag till förnyade författningar i detta ämne. 313:o angående Rikets Ständers Revisorers åren 1835, 1837 och 1839 afgifna berättelse om samma år verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1832—1837 (269). Endast med undantag af en föreslagen förändring i räkenskapsföringen vid myntverket, som, i anseende till hvad vederbörande upplyst, ansetts icke kunna vidtagas, har Kongl. Maj:t i öfrigt bifallit hvad Rikets Ständer härom i underdånighet hemställt, och under den 28 Augusti 1841 härom meddelat vederbörande nådigt förständigande. 314:0 angående eftergift af en vid arbetsoch korreklionsinrättningen i Norrköping yppad balans (273). Om hvad Rikets Ständer härvid beslutat, har Kongl. Maj:t under den 27 April 1841 vederbörande till ef errättelse och behörigt iakttagande i nåder förständ i ga t. 3 É 7®:o angående utfärdandet af en byggnadsordning för Kronohemman, som äro lill boställen åt Civilstaten anslagna (275). KammarKollegium har i anledning häraf erhållit nådig befallning alt utarbeta förslag till förnyad Boställsordning för Civilstaten, hvarmed Kollegium ännu ej inkommit. angående reglering af allmänna Indragningsstaten (277). Uti nådigt bref af den 20 April 1841 har innehållet af denna Rikets Ständers skrifvelse blifvit StatsKontoret till efterrättelse meddeladt, med tiilkännagifvande, att beslut om i öfrigt erforderliga verkställighetsåtgärder kom - 5G Bil. till R. St. Just.
Man kan karaktärisera den finska friskgymnastiken med att den närmare ställer sig såsom bundsförvandt till dansen såsom skön konst än till Äskulap eller Mars och därigenom kommer grekernas uppfattning nära. Fack, Till harsäsongen. | ^ - a r e är icke blott en välsmakande kötträtt, utan den spelar äfven en viss roll såsom näringsämne, ty af det för människan behöfliga ägghvitsämnet innehåller detta villebråd 23,5 procent, och vildt anses j u i allmänhet såsom lättsmält o c h blodbildande. Redan i forntiden var man ense o m, att hare var en läckerhet; och Plinius påstod till och med, att man skulle bli vacker genom förtärande af harstek. Fältharar äro mera välsmakande än s / co^sharar; yjöMharar däremot de tjockaste o c h delikataste. Honan är finare än hanen (den förra kännes igen på sin långsträcktare kropp; sin ljusare fäll och sin kortare svans). Hare bör ej ätas förrän några dagar efter den blifvit skjuten, men ej heller hänga, tills den fått s. k. haut goöt. Vill man nödvändigt använda en nyss skjuten hare, bör man steka den längre än den sedvanliga tiden (som är U timme eller högst en timme) och förut iakttaga följande behandling: Sedan den är flådd och alla sju skinnen aflägsnade, öfverhäller man köttsidan med sprit, konjak eller rom och tänder alkoholen; så snart flamman slocknat torkar man haren väl, späckar den och bestryker den med hett smör, hvarefter den lägges åsido ungefär en timme. Under stekningen på- häller man tjock sur grädde, hvilken i allmänhet bör spädas på vildto c h fogeisås och ej tillsättas endast vid afredningen. Hare står sig vid kall väderlek i flere veckor, då man hänger upp den på ett luftigt ställe. Förvaring på is duger ej, ty då bortfalla håren så småningom. Men inträder töväder efter frost, bör den flås och tillagas. Inbäddar man en frusen hare i korn eller hafre, så tinar den ej upp så lätt. En flådd hare kan möjligen förvaras ytterligare ett par dagar, o m man häller ättika eller dricka öfver den jämte skarpa kryddor.
Jag tror nemligen knappt, att ett Stånd ensamt kan besluta om åtgärder, som afse utgifter af allmänna medel; jag föreställer mig, att dertill fordras åtminstone 2:ne andra Stånds samtycke. Att åter afsäga sig representations-kostnader, derom kan hvart Stånd för sig besluta. Jag hemställer derföre vördsamt, om icke liela saken kunde desto förr ju hellre slutas med votering, hvarvid Ja-propositionen borde innehålla afsägelse af alla representations-rnåltider, och Nej-propositionen remiss till StatsUtskottet. Frih. Boye, Ludv.: Det kan visserligen synas likgiltigt , om ja står på ena eller andra sidan; men jag tror det vara rättast, att Ja-propositionen blifver för Landtm:s soireernes fortfarande såsom hitintills, och att i Nej-propositionen intages allt, hvad de Herrar yrkat, som yttrat sig emot det närvarande förhållandet. Gr. Cronhjelm: För min enskilda del tror jag det blifva nödigt, att tvenne propositioner framställas; ty vi hafva tvenne slags representations-kostnader. Man kan afsäga sig middagarna, utan att derföre indraga soupeerna. Jag tror derföre, att första propositionen i ämnet bör blifva derå, huruvida R. o. Ad. afsäger sig alla representationskostnader för middagar, och den andra, om vi äfven afsäga oss soupeerna på Landtmts-klubben. Jag har härom uppgifvit en contra-proposition, som Gr. Spens icke fattat rätt. Jag har begärt, att propositionen måtte innehålla, att soupe'erna försvinna, men att tillika åtminstone ett spelbord må utrymmas för couranta Riksdags-handlingar. 46 Den 4 Februarii f. m. Jag har härtill inskränkt min begäran, för att derigenom möjligen vinna bifall till densamma; ty jag föijer den princip, att det icke är värdt att begära allt, emedan man då riskerar att vinna intet. Gr. Horn, Claes Fredr.: Lika med Hr Cederschjöld, önskar jag förkorta discussionen, som till en del gått utom ämnet.
Föredrogos å nyo och biföllos följande från Stats-Utskottet inkomna och, den g sistlidne October e. m., på bordet lagda Utlåtanden: Af de 11 24 sistlidne September: N:o 268, i anledning af väckt motion örn upphörande af dagsverks-skyldigheten under Sandby Kungsgård; Nio 270, i anledning af väckt motion om Statens förpligtande att ersätta Boställs-inneliafvare för uppkommande Arrendebrister; Trot. Utdrag den 4 Nov. 1829. 27 N.o 271, angående af åtskilliga LandtStats Tjenstemän i Vesterbotten, Skåne och Vestmanland sökt tillökning i deras Löningsförrnoner; N:o 373, i anledning af vackt motion om anslag till Stockholms Stads Storkyrka; N:o 276, i anledning af väckt motion om förhöjning i Planpenningar till Oflandehults Hemman för Ädelfors’ Guldgrufvor; Af den 26 ststlidne September: N:o 277, i anledning af ifrågastalldt upphörande af Skinnskattebergs Bergslags Privilegier; N:o 279, i vackt fråga om indragning af det till Nyköpings Schola varande Stats-Anslag; N;o 2813 angående verkställd Revision af de redogörelser för uppburne Statsmedel, Kgl, Krigs-Collegium för år 1826 afgifvit; Af den 3 sittlidne October: N:o 282, angående förrättad Revision af Militise-Boställs-Cassans Räkenskaper för år 1826; N:o 283, angående förrättad Revision af Vadstena Krigsmanshus-Cassas Räkenskaper förar 1825- S. D. Föredrogas å nyo och återremitterades, på grund af dervid gjorda anmärkningar, följande Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den 6 sistlidne October, 3-8 Fröt. Utdrag den 4 Nov. 182g. afgifna och, den ig i samma manad e. ni., på bordet lagda Utlåtanden:
Den ii F e b r u a r i i f. m. blott frågan varit om bestämmandet af tiden för nästa Riksdag, och denna fråga ligger äfven ensam i Ja-proposilianen. I Nejpropositionen deremot ligger äfven frågan, om den kraft och verkan tre Stånds beslut skall äga i förevarande fall. Men denna fråga har ännu icke varit under öfverläggning, och jag hemställer således, om den, med något skäl, kan inläggas i contra-propositionen. Jag måste derföre äfven reservera mig emot denna föreslagna contraproposition, och tror, alt Ridderskapets och Adelns mening först bör utrönas om den dag Ståndet vill antaga inom det åratal, som Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat vara det enda rätta. Friherre Roye, Fredrik: På det hvarken jag eller någon annan inom delta hus må vara i okunnighet om andemeningen af förslaget, att Ridd. och Adeln skulle låta bero vid de öfrige Ståndens beslut, anhåller jag att dessa beslut må blifva uppläste I anledning häraf upplästes de ifrån de öfrige Irenne RiksStånden ankomne Protocolls-utdrag, rörande ifrågavarande ämne, hvaraf inhämtades, att dessa RiksSlflnd, livar för sig, med bifall till EvpeditionsUtskottets i dess under N:o 354 afgifne Memorial gjorde hemställan, bestämt tiden för nästa Riksdags kallelse till den i5 Januurii 1835. Den ii Februarii f. rn. a i g Friherre Boye: Efter den uppläsning, som nu skedt, lärer det ovilkorligen följa, att hvar och en vet hvad den (oreslagne contra-propositionen betyder, nemligen alt dagen för nästa Riksdags utsättande blifver den i5 Januarii i835. Om detta således finues bestämdt uttryckt i contra-proposilionen, eller icke, är alldeles likgiltigt, och jag hoppas alt ingen deraf låter missleda sig. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob:
I afseende pä det första beslutet kan jag ej finna annat, än att det varit Riddarhus-Utskottets skyldighet alt för sin del fästa sig vid och tillstyrka något visst af de många förslagen; och om det förslag, som blifvit af Utskottet förordadt, icke hade kunnat utföras utan att begagna tomten i sin helhet, hade deraf följt, att Utskottet afstyrkt all försäljning, utan att detta behöft i särskildt beslut affattas; och tvärtom: om Utskottet förordat något af de af Major Edelsvärd upprättade förslagen, hade deraf följt, att Utskottet tillstyrkt försäljning af så stor del af tomten, som kunde aflåtas i och med det förordade förslaget, ifall någon försäljning på ett nöjaktigt sätt kan komma till stånd. Dessa förslag äro nemligen så upprättade, att de med en ringa modifikation kunna utföras äfven om frågan om försäljning skulle komma att förfalla. Naturligen skulle denna modifikation uppdragas åt RiddarhusDirektionen, såsom ock bestyret med försäljuingen. Utskottets beslut härutinnan ogillar jag äfven derföre, att jag tror, det Ridderskapet och Adeln hvarken vill eller ens lämpligen kan besvara en sådan Utskottets fråga, utan att Adelns beslut derom fattas i Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 11. 7 sammanhang med pröfningen af ett bestämdt förslag. Härvid anser jag mig böra fästa uppmärksamheten på det, efter mitt förmenande, besynnerliga i Utskottets förfarande, att, sedan Utskottet förhalat tiden under en och en half vecka för att afvakta Riddarhus-Direktionens beslut i afseende på en från Drätsel-Nämnden till
Trävaror: virke, oarbetadt, alla slag bandstakar bjelkar och sparrar, alla slag bräder och plankor, sågade, alla slag entra och enstafrar gevärstocksämnen handspakar och handspaksämnen lister och läkter, alla slag master, bogspröt, spiror och pumpträ, alla slag ribbor, alla slag stäfver, laggoch botten-, alla slag takspån tunnband ved, alla slag årträ fanérskifvor af l tums tjocklek och derunder draga hälften af den tull, som är bestämd för snickarearbeten af samma träslag. Till fanérskifvor räknas äfven till cigarrlådor ämnade träskifvor inom sagda dimension. Qvantitet för Tullberäkningen. Införsels tall. Införsels tall. Riksmynt. R:dr. R:dr. Fri 1 Fri 20 20 30 Fria Fria 72 Trävaror: tangentskifvor af ebenholz svarfvarearbeten, ej specificerade, med eller utan betsning, målning eller lackering alla mer eller mindre arbetade trävaror, ej specificerade, derunder inbegripna snickareoch stolmakarearbeten: af furu eller gran, med eller utan betsning, målning eller lackering af alm, ask, björk, bok, ek, valnöt och andra inhemska träslag, med eller utan betsning, målning eller lackering, eller med fanering af nämnda träslag af mahogny, jacaranda och andra utländska träslag, massiva eller dermed fanerade; äfvensom arbeten försedda med äkta eller oäkta förgyllning Anm. Ar arbetet sammansatt af flera träslag, sker förtullningen efter det slag deribland, som drager högsta tullafgift. möbler, försedda med stoppning, men utan öfvertyg, förtullas efter ofvanstående bestämmelser, utan förhöjning, försedda med stoppning och öfvertyg, förtullas efter nämnda bestämmelser, med 20 procents förhöjning. Tumstockar; tullbehandlas såsom Maskinerier, Redskap och Verktyg, ej specificerade: Tungspat, omalen, se Sten, ej specificerad. malen; hänföres till Färger och Färgningsämnen, andra slag, ej specificerade. Tusch; hänföres till Färger och Färgningsämnen, andra slag, ej specificerade.
9:o af den 24 Joli 183^, angående portions och rations-värdels för tågande Trupper och hästar bestämmande i rund summa vid de årliga MarkegångS-Taxornes upprättande. i838 den 2 Februari föredragen; Och har Kongl. Maj:t visserligen ansett Rikets Ständers ifrågavarande underdåniga framställning icke sakna anledning, i hvad den angick den öfverklagade otillräckligheten af den ersättning, som, enligt nu gällande grunder, tillkom de hemmansägare, hvilka med inqvartering af tågande trupper besvärades och särdeles den ojemnhet, som, vid utgörandet af detta onus, vore detsamma underkastade hemman emellan oundvikligt; Men då de lill lindring i delta besvär nu framställda förslag förutsatte en betydligt ökad utgift för nya Passevolancefonden och Statsanslaget för Allmänna Beväringens exercise; så och enär dessa tillgångar förut voro allt för mycket begränsade och föga tillräckliga till de afsedda föremålen, för alt medgifva en sådan ökad kostnad, har Kongl. Maj:t ansett sig för närvarande icke kunna vidtaga någon förändring i de rörande inqvartering af tågande trupper nu gällande föreskrifter. 10:o af den t i Augusti i834, angående fors ling af Kronans Spannemål och Mjölförråd för vissa garnisons-orter. i835 den 10 September föredragen; och ansågs icke föranleda till någon åtgärd, enär, efter hvad i ämnet upplyst och utredt blifvit, Nådigt bifall lill Rikets Ständers ifrågavarande underdåniga anhållan om förändring i forslings-skyldighelen icke skulle bereda någon af de fördelar, som dermed åsyftades. 11 ;o af den 18 Augusti 1334, i anledning af Rikets Ständers Revisorers åren i83o och i832 afgifna berättelser om samma år verkställd granskning af Stats-Verkets med i4 Bil. till R. St. Just. Ombudsm.
Tala med henne, förklara sig på ett eller annat sätt, falla ned för hennes fötter och tigga om förlåtelse ... Han var redan i trappan. Den var smal och brant, och det var så mörkt i förstugorna, att han måste rifva eld på den ena tändstickan efter den andra för att kunna läsa namnen på tamburdörrarne. På en spräckt och smutsig enkeldörr, som tycktes höra till ett kök, såg han med förvåning elden från sin tändsticka lysa upp öfver ett namn, som han kände från böckerna och tidningarne, och hvars ägare han många gånger hade sett på gatan och kaféet, alltid glad och elegant. Tomas hade föreställt sig, att han måste bo vid Sturegatan, eller vid Strandvägen ... Först i tredje våningen fann han det namn han sökte. Han stod en stund och betänkte sig med klappande hjärta och återhållen andedräkt innan han kunde besluta sig för att dra i det lilla röda och svarta klocksnöret. Han visste icke hvad han skulle säga henne. Skulle hon tro honom, om han sade, att han hade varit sjuk, eller bortrest ett par veckor? Nej, hon hade kanhända sett honom gå förbi handskbutiken någon gång. För öfrigt borde han egentligen bryta med henne; det var därför han hade gått upp. Han älskade henne icke. I hvad fall som helst måste han fatta sig kort, ty inom en kvart eller högst tjugu minuter skulle han ju vara i kyrkan, det hade han lofvat. Han litade på sin ingifvelse och drog sakta i strängen. Ingen öppnade. Han ringde ännu en gång, hårdare; det hördes steg innanför, och Ellen stod framför honom. Hon hade ett stort hvitt förkläde med högt bröststycke och liknade en kysk ung husmoder, som blir öfverraskad midt i sina bestyr. Tomas kunde icke säga något; han stod röd af blygsel. Han tyckte sig aldrig förr ha sett, hur vacker hon var, och likväl var hon mycket blek. Ellen betraktade honom länge med en stel blick. »Kom in,» sade hon slutligen lågt med en liten skälfning på rösten. Lägenheten bestod af två små ljusa rum och ett kök. De blefvo stående midt på golfvet i det yttre rummet, och ingen af dem sade något. »Hvarför har du inte gått med din mor och din bror i kyrkan?» frågade Tomas ändtligen lågt, med ett osäkert tonfall.
Stats-Ntffoktek har uti dest sednaste Betänkande rörande grunderne för de perso:wr, hwilka böra qwarblifwa ä Indraznings-Skalen elter nu mera benämnde BenädningS» och Pensions-Staren, tillstyrkt i likhet med Herr Grefwe I)e la Oarclie uti i:sta puneten att ej nägon sex, af Staten njuter lön mä derjemte hafwa pension eller ä BcnädningSGtaten uptagaS under hwad namn eller titel det oE wara mä För min del äger jag Ordinarie arfwodeS lön af iooo R-d. pä Krigs-AeadenucnZ Skak, hwilken efter Författningarne nphörer med samma manad som min tjenstebefattning, och för öfrigt äger jag ingen annan lön af Staten, men i anseende dertill art »vid den reform, som skedde med Krigs-Academien 1797, dä Gvuverneurens lönings-arfwode ä Skar nedfalkes frän izos R:d. kill roos N:d. och andra för - 924 Den 20 Zebruarii. förmäner blefwv honom fräntagne, sä bekom jag sä« som den hwilken bestridt nämnde syfta nästan frän Academiens grundläggning säsom en mokswarande ersättning igenom Kongl. Majus nädiga förordnande af den i April! i3oZ, att sä länge jag bestrider Gouwerueurs tiensten utan annan lön pä Stat än den Gomverneuren ä RrigS-AcademienS Stat är anslagen i likhet med alla andra Mllitaire personer wid nämde Academie, hwilka böra efter förfaktningarne tillika njuta andra löner pä Stat, en oafkortad summa af organisations medlen i Kongl. Krigs Collegio af 800 R:d. om äret.
Den, som anser contra-propositionen böra innehålla, att uti StatsContoirels personal beviljas en tillökning af en Ledamot, en Notarie, en Canzlist och tvänne Kammarskrifvare, hvartill anslås 3,600 R:dr att, intill nästa Riksdag, såsom arfvode utgå, till enahanda belopp för hvardera med hvad dess vederlikar nu åtnjuta; voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej-, vinner Nej, kommer contra-propositionen att innehålla bifall till berörde anslag af 3,6oo R:dr, att å Stat uppföras. Sedan contra-propositionen sålunda blifvit bestämd, anställes votering i hufvudsaken, enligt följande proposition: Den, som, med godkännande af hvad Utskottet, uti Utlåtandena N:is 4o och iq3, y:de punkten, litt. a, anfört, anser den föreslagna tillökningen uti Slals-Contoirets personal af en Ledamot, en Notarie, en Canzlist och tvänne Kammarskrifvare, icke böra bifallas; voterar Ja; den, det ej vill, Nej; vinner
Bedragen på detta sätt, mindre genom sin dröm än genom det hopp som han hade fästat derwid, spisade han wisserligen middag i Syracusa, det är sant, men såsom fånge och icke som segerwinnare. Innan Hannibal företog sina förskräckliga fälttåg emot romarne, drömde han att en ung man, med ett öfwermenskligt yttre, blifwit skickad från himmelen för att föra honom till Italien. Enligt hans råd följde den carthaginensiske fältherren först hans steg, utan att se sig om; men snart, till följe af den nyfikenhet som drifwer oß att wilja genomtränga det hemlighetsfulla, gjorde han en rörelse för att wända sig om och såg då en förfärlig orm, som under ett hastigt krälande omkullkastade och förkroßade allt som fanns i hans wäg. Efter honom tjöt stormen, åskan dundrade och himlen insweptes i ogenomträngligt mörker. Betagen af förundran begärde Hannibal af sin ledsagare en upplysning öfwer detta förebåd. "Du ser," swarade denne honom, "Italiens förhärjelse. Det är din pligt att iakttaga tystnad och öfwerlemna det öfriga åt ödets hemliga råd." Då drottning Olympia gick hafwande med Alexander den store, drömde hon, att hennes man, konung Philip, hade förseglat hennes mage med ett sigill som föreställde ett lejon, hwilket bebådade den tillkommande monarkens tapperhet, ädelmod och eröfringar. (År 323 f. C. f.) Alexander, konung af Macedonien, hade ofta genom drömmar blifwit warnad att waka öfwer sitt lifs säkerhet, men lyckan måste säkert hafwa bewäpnat honom med ännu mera försigtighet emot faran. Det hände sig ock en gång, att han under sömnen tillsades, att Caßanders hand skulle wara olycksbringande för honom. Några timmar efter en af deßa anklagande drömmar, infann sig Caßander hos konungen, och denne, igenkännande i honom den bild som hade förskräckt honom under sömnen, nöjde sig med att upprepa en grekisk wers öfwer drömmars fåfänglighet.