Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härvid får jag endast ytterligare tillägga i afseende på Hushållningssällskaperna, att de med all sin omfattande verksamhet likväl icke visat sig kunna göra alla andra LänsKomitéer öfverflödiga, och att, hvad K. Bef:h:de vidkommer, genom det kommnnalsystem, hvars grunder här ofvan blifvit antydda, ingen minskning i bemälte embetsmäns lagliga maktfullkomlighet blifvit föreslagen. Det mål, jag här hufvudsakligen haft i sigte, är att söka till vägabringa ett återinträdande på den bana af fri sjelfverksamhet, som det Svenska folket af ålder med så mycken ära beträdt, och hvarifrån det vid införandet af Carl XI:s envälde lockades att afvika; att detta folk, genom en jemn, oafbruten sysselsättning med allmänna värf, i dessa må vinna den för representanten så nödiga kännedom och erfarenhet; att det samband, som i äldre tider hos oss förefanns emellan socknen, länet och staten, måtte återknytas; att slutligen i en tid då alla myndigheter visa en afgjord benägenhet att koncentrera sin makt, äfven den äldsta af dessa myndigheter, alla de öfrigas källa, folket, måtte följa exemplet och samla alla sina spridda krafter till utöfvande af en jemnt fortgående, en välsignelsebringande verksamhet. Då, såsom redan här blifvit antydt, min mening med denna motion icke varit, att framlägga ett fullständigt lagförslag, hvilket jag af flere skäl icke funnit ändamålsenligt, och då den form, hvilken Frih. Alströmer vid sistförflutne Riksdag gifvit åt sitt förslag i ämnet, synts mig lämpligast, får jag härmedelst vördsamt föreslå: att R. St:r måtte i und.het anhålla, det K■ M läcktes åt sakkunniga personer i yåder updraga utarbetand l af ett fullständigt förslag lill Lag för Socken Nämnder samt Länsrepresenlalioner, och, sedan öfver berörde förslag vederb. myndigheters äfvensom menigheters infordrade utlåt.n inkommit, detsamma för R. St:r framlägga. I öfverensstämmelse med motionärens efter upläsningen häraf framställda begäran, blef denna motion remitterad till Allm. Besv. o.
Denna distinktion emellan privilegium för Stånd och för jord är nödvändig; ty 114 § Reg.F. innehållen ”Konungen läte samtlige R. St. deras privilegier, förmåner, rättigheter och friheter åtnjuta; beroende det på samtlige R. Stis öfverenskommelse och Konungens bifall att låta dem undergå de förändringar och jemkningar, som rikets behof kunna fordra”. För R. o. Ad. innebar 8 § i de Adliga privilegierne ett Stånds-privilegium, sålänge Ståndet var berättigadt att uteslutande äga säterier; men genom K. Kungörelsen d. 6 April 1810 och 9 § i Riksdagsbeslutet d. 2 Den 12 Mars f. m. 331 Maj samma år efterskänkte Ståndet högtidligen denna rättighet och medgaf andra samhällsklasser att besitta jord af säteri natur. Således innefatta förmonerua för denna jordnatur numera icke något privilegium för Ståndet, hvarföre ock hvarje förändring deruti måste anses såsom beskattnings-fråga; och sådana röra, som man vet, icke endast R. o. Ad såsom Stånd, utan i lika mån öfriga Stånden och hela nationen. Jag kan således icke dela Utsk:s åsigt, att det nu mera, än vid 1847 års riksdag, erfordras serskildt medgifvande af R. o. Ad. för säteriernas åläggande att i fjerdingsmans-bestyret deltaga. Vigten och fördelarne af göromålens fördelande på flere och af åstadkommandet derigenom af en minskning i besväret för hvar och en, har jag nyss antydt, och jag tror icke, att vidlyftiga bevis för en sådan mening erfordras. Att emedlertid verkställa förändringen på det sätt, Utsk. föreslagit, anser jag betänkligt och serdeles på grund af de skäl, en föreg:de talare anfört. Att i ena fallet, om kommunerne vilja ombesörja fjerdingsmans-befattningens utöfvande genom legde personer, den privilegierade jorden skulle deruti deltaga, men deremot i det andra fallet, eller om kommunerne vilja genom omgång bestrida delta bestyr, privilegierade jorden från sådant deltagande befrias, anser jag vara allt för abnormt.
N:o 75, öfver väekte motioner om förändring i konkurslagstiftningen. Föredrogs och bifölls LagUtsk:s i gårdagens plenum på bordel lagda betänk. N:o 98, i anledn. af väckt motion, aug:de förtydligande af 12 Cap. 7 § A.B. och 6 Gap. U.B. Föredrogs och bifölls Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utskms i gårdagens plenum på bordet lagda mern. N:o 63, om sammanjemkning af RiksSlms skiljaktiga beslut, i anledn. af Utskms betänk. Föredrogs och lades till handtingarne Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Ulsk:ns i gårdagens plenum på bordet lagda mein. N:o 64, i anledn. af inom RiksSlm fattade skiljaktiga beslut, rörande Utskms betänk. Anmäldes och lades på bordel ett från Bevilln.Utsk. inkommet mern. N:o 35, i anledn. af RiksSlms skiljaktiga beslut, i fråga om anvisande af medel för godtgörande af det lån, sorn R. St. beslutat upplaga lill bestridande af rustningskostnader. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 7 om aftonen. In fidem protoeolli, Alberl Munck. Lördagen den 14 Oktober 1848. Plenum kl. 12 på dagen. Justerades 5 prot.uldr. för gårdagens plenum samt pleniprotm för d. 15 och 19 sisll. Augusti. Föredrogs Bevilln.Utskis i gårdagens plenum på bordet lagda mern. N:o 35, i anledn. af RiksSlms skiljaktiga beslut i fråga om anvisande af medel för godtgörande af det lån, som R. St. beslutat upptaga till bestridande af rustningskostnader. R. o. Ad. fann detta mein. icke hos R. o. Ad. föranleda till annan åtgärd, än alt läggas till handlingarne. Den 14 Oktober. 583 Anmäldes och lades på bordet ett från Const.Uisk. inkom■ met mein.
xnyndare för en omyndig Konung, sammanträde de, sist dagen efter den , dä Riksdagen å RiksSalen öppnad blifvit, och ixtvälje, genom allmän omröstning, i deras särskildta Plena, lill en Nämnd Sexton Personer för hvarje Ständ, hvilke röste per Capita och icke Ståndsvis, om de, af Plena till antalet bestämda Förmyndare, sorn skola vara antingen En , Tre eller Fem. Hvarje Ledamot af Nämnden uppteckne å en sluten Vallista de män, devi han anser förtroendet värdige, och så många, att de med en Person öfverstiga det af Ständerne utsatta antal. Af dem, som dervid kommit i åtanka, ställes, på sätt i 53 §. stadias, först den som de flesta rösterna erhållit, under ny omröstning, då Nämndens Pluralitet gifve Utslaget. På samma sätt förfares m. m. §• 63. I 3 puncten. Denne Riksens Ständers Justitise Ombudsman . och skiljes ej åt förr än valet fulländat är. Idesse Electorer skola samfält, och icke efter Stånd, först medelst slutna sedlar, hvar för sig, uppgifva den Man, som anses böra komma under omröstning, Falla dervid rösterne, till mer än hälften af de röstande Electo - ConstitutionstUt kottets betänkanden. gi rernes antal, på En Man, vare han behörigen vold. Äro rösterne så delade emellan flera, att en sådan full Pluralitet för någon icke eger rum, anställes, vied iakttagande af hvad 53 jf. ovi lika rösters förekommande stadgar, ny votering med slutna sedlar till antagande af den som de flesta rösterna erhållit, etc. §. 65. I 2:dra puncten. Till Tryckfrihetens vård skola Riksens Ständer, vid hvarje Riksdag, förordna Sex för kunskaper och lärdom kände Män, jemte Justitia? Ombudsmannen, som bland dem före ordet.
Om man behöfver göra sig fri ifrån band, så tror jag alt det bör ske pä en annan väg, än som här ofta önskas ; jag tror nemi., att det är andan, sorn skall bildas, för att åstadkomma ett sådant mål, ty bibringas en sådan gemensam anda i det syfte man afsctt, så tror jag, alt Stånden falla af sig sjelfva, men ingalunda genom något maktspråk af Sländcrne, om det än blefve en gemensam tanka j ulan komma de länge alt de facto finnas qvar i sin verksamhet, om denna också icke ultryckes som hittills i bestämda former vid våra riksmöten. Jag har sagt, all jag gillar Utslcs sätt att gå tillväga, då det byggt förändringen på det beslående, men kan ej godkänna bildandet af ett 5:te Stånd. Jag tror, att man gjort bättre, att gå den väg, som förut blifvit beträdd, alt nemi. inflicka de hittills orepresenterade pä de Stånd, som redan finnas, hvarpå vi sett exempel såväl i Prestesäm Borgareoch BondeStrn, emedan då man utgått ifrån den bestämda satsen af ett tvåkammarsystcm, eller att representationen skulle fördelas på tvenne rum, en sådan fördelning derigenom lättare blifvit verkställbar. Jag medgifver, alt jag till en del gillar Hr Lagerhjelms förslag, men anser detsamma icke vara antagligt nu, dä man bestämdt vill hafva tvenne kammare, men icke vill att 2 Ständ skola vara i den ena och 2 Stånd i den andia, och vid sådant förhållande ser jag ej möjligheten att beträda en annan väg, än den Hr Akerman öppnat för oss, dels i det förslag, sorn är ingifvet till Const.Utsk., dels ock i hans bär afgifnu förslag till gemensam tanka. Jag vill nu öfvergå till besvarande af några inkast, som blifvit deremot gjorda, i synnerhet sednast af Hr Gr.
Hr Björnstjerna har redan utredt, i hvilket stort behof stiflsfröknarne i allmänhet äro att få upbära de pensioner, hvartill de genom sina gjorda tillskott blifvit berättigade, och jag tror icke eller att det för R. o. Ad. skulle vara af någon betydenhet att tillskjuta denna summa från reparationsfonden. Afven om denna kassa icke skulle vara i det tillstånd som man önskade så har alltid Adeln tillfälle att öka sina afgifter för att betacka den ifrågavar:de summan. Hr Printzensköld: Enligt min åsigt skulle det föga öfverensstämma med 11. o. Ad:s värdighet, att låta en fond, som tillkommit på ett sådant sfi 11 som den ifrågavar:de. och hvilken har ett dylikt ändamål, vidkännas den förlust, som stölden tillskyndat densamma. Jag anser det t. o. m. vara en moralisk pligt för R. o. Ad. att, om det ieke kan ske på annat sätt, t. o. m. genom direkt sammanskott inom Ståndet ersätta förlusten. När nu. på sätt en af Riddarh.-Direktris ledamöter här yttrat, Riddarhusets egna tillgångar, vare sig reparationsfonden eller den s. k. Riddarh.-kassan, lemna utväg till ersättande af den inträffade förlusten, anser jag det vara af yttersta vigt att R. o. Ad. försätter den s. k. Adliga Jungfru-stifts-kassan i det skick, hvari den före stölden sig befann, och jag önskade t. o. m. att den ränta, som på det bortstulna kapitalet gått förlorad, jemväl måtte blifva ersatt, så att denna fond komme i tillfälle icke blott att utbetala pensioner tili samma antal som dessa utgjorde, när stölden skedde, utan äfven att detta antal i någon mån föröka. Jag tillstyrker återremiss. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Här har yrkats i afseende på de medel, som blifvit från Adliga Jungfrustiftskassan bortstulne, att de, i st. f. att, på sätt Riddarh.-Utsk. föreslagit, afskrifvas från stiftskassan, borde från reparationsfonden ersättas.
Vid föredragning hos Biks-stånden af 3 mom. i 26 punkten, hvaruti Utskottet afstyrkt bifall å Kongl. Majits nådiga framställning om anvisande af 6,000 R:dr till lega för 100 st. för Ingeniör-korpsens Sappör-trupp erforderlige hästar, å 60 R:dr hästen och efter en öfningstid af 30 dagar, samt 128 R:dr 124 öre till skoningsoch medikaments-penningar för dessa hästar, hafva Borgareoch Bonde-stånden godkänt Utskottets yttrande, hvaremot Ridderskapet och Adeln beviljat hälften af hvad Kongl. Majit äskat, eller 3,000 Ridr tili legnings-kostnad och 64 R:dr 6 öre till skoningsoch medikaments-penningar, samt Preste-ståndet åter för sagde ändamål anvisat ett sammanlagdt belopp af 4,500 R;dr. Bå, vid sådant förhållande, omröstning torde böra anställas angående Borgareoch Bonde-ståndens mening, å ena sidan, samt Ridderskapet och Adelns, å den andra, enär de belopp, sistnämnda Riks-stånd anvisat, innefattas i den summa, Preste-ståndet beviljat, har Utskottet ansett sig böra föreslå följande voterings-proposition: »Ben som anser, att de af Kongl. Majit äskade 6,000 Ridr till lega lör 100 st., för Ingeniör-korpsens Sappör-trupp erforderlige, hästar, samt 128 Ridr 124 öre Rimt till skoningsoch medikaments-penningar för dessa hästar icke böra beviljas, röstar Ja; Ben det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer anvisat 3,000 Ridr för det förra och 64 Ridr 6 öre R:mt för det sednare af nämnda ändamål.» 26:o Uti 27 punkten hade Utskottet, såsom en följd al dess förut nämnda yttrande i fråga om anslag till legnings-kostnad för hästar vid Sappör-truppens öfningar, äfven afstyrkt bifall å Kongl. Majits nådiga förslag, att en summa af 3,237
Ridderskapet och Adeln vara genom Herr von Hartmansdorffs utlåtande, som Utskottet nu åberopar, så fullständigt vederlagda, att Utskottet icke har något att dervid tillägga; och beträffande hvad hos Bonde-Ståndet blifvit yttradt, får Utskottet dels hänvisa till de skäl, hvilka, i Betänkandet upptagne, ligga till grund för Utskottets hemställan om förnyelse och förklaring af de rörande mera nämnde dagsverksskyldighet utfärdade Författningar, dels yttra dess åsigt vara, att denna skyldighet, likasom andre prestationer af församlingen till Pastor, kan, oberoende af derom befintlige författningar, förändras och bestämmas genom serskild convention. Utskottet finner således icke skäl frånträda h vad i Betänkandet blifvit anfördt och. hemställdt; men, ehuru Utskottet, vid afgifvandet af dess förra Utlåtande, icke ansåg behöfligt, aLt antyda nyss omförmälde åsigt, får likväl Utskottet, på det allt missförstånd mätte undvikas, till dess hemställan om förnyande och förklaring af förordningarne, angående Ryttares, Soldaters och Båtsmäns dagsverks-skyldighet till Församlingarnes Pastorer, föreslå det tillägg, att den Författning, som, i anledning häraf, kan blifva utfärdad, icke må verka till rubbning uti de serskilde överenskommelser om berörde skyldighet, som i laga ordning redan kunna vara ingångne, eller utgöra hinder för sådane conventioners upprättande framdeles.. Stockholm den i5 Julii 1834* Allm. Eesv. och Occonomie-Ulikotlets Betänkande N. o 98. 5 N::o f)8. Antorn till Exp.-Ulskottet den 16 Julii. Betänkande, i anledning, af väckte Motioner, angående Gästgifverioch Postskjuts väsendet samt forvagns-in rättningar. Till Utskottets handläggning hafva blifvit remitterade följande, skjutsväsendet och dermed gemenskap egande ämnen rörande, Motioner, nemligen : Frän Höglojl.
Det närvarande står i all sin skärande contrast emot det förflutna, och de ifrån Styrelsens medelpunkt mer och mer lösryckta Collegierna befinnas i ett synbart, föga lyckligt bemödande att uppehåll* sig under tyngden af alla de särskilta ålig - 66z Serdkhita Utskottets Betänkanden, gauden, som denna söndring och deraf nödvärnjli^t följande omgång vid sakernas behandling, giort så svåra att uppfylla. För att ur denna förlägenhet hjelpa ej mindre Administrationen sjelf, än dem, som af densamma äga rätt att fordra kraftiga och skyndsamma åtgärder, gifves det, efter Utskottets tanka, ingen annan utväg än deri, att, med strängt frånskiljande af alla, tid efter annan, gjorda tillsatser, åter införa den ordning, som vid Collegiernas egentliga organisation stiftades, och derjemte, genom all domsrätts öfverlemnande till de Ordinarie Domstolarne, försäkra den enhet, som borde råda i den egentliga Lagskipningen , men som svårligen Iean vinnas uti ett chaos af myndigheter, hvilka ömsom korsa och upphäfva hvarannan. Detta återställande af den gamla ordningen är för närvarande af omständigheterna betydeligen underlättadt. Den nu gällande Grundlagen har åter omgmit Konungen, med ett Fiad, bestående af Nio Ledamöter, med dem åliggande skyldighet att upplysa alla förekommande frågor och gifva rådslag vid Besluten. Vore dessa Herrar i tillfälle, att genom en närmare irispection af de, i alla fall, allt för mycket splittrade Styrelsegrenarue, taga speciell kännedom af dé förekommande ärendena, skulle det för dem utan tvifvel vara lättare att fullgöra en sådan pligt. Antager man sorn ett hufvudvilkor, att alla Judi emla frågor skil jas frän CoI« legiernas befattning och hänvisas till de
10- FiokaidjVr ^ om en ft,rän(lrad organisation af Bankens Kassaoch Deposi Kassaoch tions-rörelse, tillstyrkte Banko-Utskottet vid sednaste Riksdag, att gemensam Depositions }0ka[ för Kassaoch Deposilions-Afdelningarne måtte, i öfverensstämmelse fdölmn^av• ' ne i Banken, med uppgjorda ritningar och kostnadsförslag, få beredas genom ombyggnad af den lokal, som Depositions-Afdelningen begagnade 2:ne trappor upp i mindre Bankohuset, samt att, vid expedition och redovisning inom nämnde Afdelningar, den af särskildt utsedde Kommitterade derför föreslagna ordning måtte, med vissa uppgifna jemkningar och förändringar, få tjena till efterrättelse. Utskottets berörde tillstyrkande blef likväl afslaget af Rikets Ständer, hvilka i stället förordnade, att det af Fullmäktige framlagda förslag till förändrade tjenstgörings-ordningar för Kassaoch Depositions-Afdelningarne samt Revisionsoch Ekonomi-Afdelningen, i dess samband med de förra, skulle, intilldess annorlunda varder förordnadt, iakttagas och tillämpas. Enligt sistomförmälda förslag borde väl förutvarande bokföringsoch redovisningssätt inom så väl Kassasom Depositions-Afdelningen oförändradt bibehållas, men, i fråga om arbetssättet, åtskilliga, till lättnad för allmänheten ledande ändringar deremot vidtagas, hvilka förutsatte, bland annat, att Depositions-Afdelningens hela tjenstemannapersonal skulle i en lokal på lämpligt sätt så placeras, att de ingående expeditionerna der kunde man ifrån 15 man fortskaffas i den ordning, hvars och ens handläggning erfordrade, intill dess expeditonen i fullt färdigt skick till inlernnaren återställdes.
Med afseende å de olägenheter, som, efter hvad erfarenheten ådagalagt, de förut gällande stadganden angående befattningen med underhållet af kronans hus och byggnader i landsorterne samt dispositionen och redovisandet af derför anslagne medel medfört, likasom svårigheternc att, under sådane omständigheter, handhafva en fullständig och tillförlitlig kontroll å de befintliga tillgångarne, har, enligt nådigt tillkännagivande, E. K. M:t, som ansett dessa olägenheter lämpligast kunna undanrödjas derigenom, att bestyret med såväl tillgångarnes fördel - 428 Expeditions-UIskottets Förslag till and. Skrifvelse, N:o 172. ning, sorn deras förvaltande och redovisande, förenades hos en embetsmyndighet, på sätt rörande anslaget för underhållet af kronans hus och byggnader i hufvudstaden vore föreskrifvet, under den 6 Mars 1849 förordnat, att den jemväl förut åt Kammar-kollegium uppdragna befattning med kronans i civilt ändamål anslagne hus och byggnader i landsorterna, hvilka icke vore under annat embetsverks tillsyn ställde, samt handläggning af administrativa frågor, angående nybyggnad och underhåll af dessa hus och byggnader, jemte nödige inventariers anskaffande, skulle af Öfverintendents-embetet öfvertagas; äfvensom och enär det ansetts leda till större enhet i förvaltningen samt medföra flere väsendlliga fördelar, om
Efter hvad af fånglistan från Carlstads Länshäckte för December i832, inhämtats, hade Nils Olsson i Gulsjö, för åsidosatt väghållning, blifvit af Grums HäradsRätt, genom Utslag den 20 Octöber samma år, dömd att, utom böter efter lag, utgifva serskildt vite, Sex Riksdaler 32 sk., hvilket Nils Olsson, i brist af tillgång, aftjenat med fjorton dagars fängelse; och då, genom skriftvexling med Konungens Befallningshafvande i Carlstads Län, den upplysning vunnits, att nämnde vitesbot blifvit ådömd i följd af Konungens Befallningshafvandes Kungörelse den 3 Augusti 1813, hvilken uti <yde punkten stadgade ett vite af Sex R:dr 3a sk., för tredskande att fullgöra hvad, i afseende å vägrödjning och brobyggnad, blifvit medelst berörde kungörelse föreskrifvit, anmodade Justitiae-Ombudsmannen, uti remiss af den 23 September 1833, AdvocatFiscalsEmbetet i Kongl. SveaHofRätt, att derstädes göra hemställan om upphäfvande af det sålunda stadgade vite.
Stats-Contoret är väl af den tanka, att större eller vidt utsträckta anticipationer på kommande års anslag skulle kunna förorsaka svårighet för Stats-Contoret att behörigen verkställa de utbetalningar, som Stats-Verks-förvaltningens oafbrutna gång oundgängligen kräfver; men enär ifrågavarande, vid jemförelse med de ofvan uppräknade, temligen obetydliga förskotts-dispositioner till Stats-Tidningen samt TheaterCassan, hvarken utgått på kommande års Stats-anslag, eller, såsom Revisorerne antydt, utöfver de tillgångar Riks-Staten lemnat, utan blifvit emot återbetalning bestridde af underhänder varande medel, d. v. s. utaf den af Stats-Verket innehafvande, icke uti Riks-Staten såsom tillgång upptagne Reserv-fond, förmedelst hvilken möjlighet beredes för Stats-Verket att verkställa förenämnde betydliga anticipationer, vill det synas Stats-Contoret, som de af Revisorerne, såsom stöd för deras anmärkning, åberopade Grundlags-paragrafer icke heller äro på ifrågavarande fall tillämplige. Serskildt må Stats-Contoret härvid uppgifva, att å förskottet till Stats-Tidningen nyligen blifvit återbetalte 2,000 R:dr utom de af Revisorerne upptagne 3,000 R:dr, så att allenast 7,500 R.dr nu mera deraf återstå; äfvensom att Eders Kongl. Maj:t, genom nådiga Bref af den i3 och 22 December nästlidet år, förordnat om godtgörande af förskottet till Theater-Cassan samt om sättet för ersättande af återstående förskottet i och för Stats-Tidningen. Vid granskningen af de utbetalningar, som för åren 1834 och *835 blifvit af öfverskotten å Stats-Verkets Inkomster bokförde, hafva Revisorerne, med föranledande af de serskilda utgifternes beskaffenhet, i åtskillige delar framställt deras åsigt i afseende å lämpligaste sättet för medlens framtida upptagande i Räkenskaperne; i anledning hvaraf Stats-Contoret jemväl bör i underdånighet omförmäla hvad StatsContoret kan hafva att i desse ämnen anföra.
Tills solskenet, om det var en vacker dag, föll in på sned genom rutan, började leka bland tapetens vissna blommor, klippte af hans bekymmer och lockade honom ut. Där tillbragte också Tomas och Märta de flesta af sensommarens långsamt bleknande eftermiddagar med armarna slingrade om hvarandra, och sekunderna hastade förbi och blefvo minuter, och minuterna drefvo undan i ilande flykt, som sand för vinden, medan de med blundande ögon lyssnade till suset i almarnes grenar – tills de bägge på en gång höllo andan och deras ögon med ens stodo vidöppna och stirrade in i hvarandra med hemlig undran och hvar och en i den andres blick läste samma tysta fråga, ledsagad och buren af vindens sång därute: hvart bär det hän – hvart bär det hän – Tomas kom gående utför Sturegatan. Hela förmiddagar igenom kunde han drifva omkring på gatorna utan andra mål än stundens ingifvelser, medan dammet lade sig i allt tjockare lager öfver studieböckerna hemma på hyllan. Han var lycklig, men utan ro. Han kände sig gå i medvind, på en sluttning, och han andades lätt; men han såg icke sin kurs. Då han kom ner på Stureplan, gick han in i en blomsterbutik för att köpa blommor åt Märta; det brukade han ofta göra, när han hade pengar. Kvällen förut hade han lagt in en mängd gamla romaner och diktsamlingar i ett paket, gått ut i regn och blåst och sålt dem i ett antikvariat. Först då han stod vid disken och den närsynte gamle bokhandlaren tog upp paketet och granskade böckerna misstänksamt, den ena efter den andra, först då hade han sett, att »Anor och Ungdom» af Jac. Ahrenberg också hade kommit med i packen. Hans första tanke hade varit att lägga den åt sidan och behålla den, men då bokhandlaren bläddrade i den med tydligt intresse och bjöd ett särskildt högt pris just för den, hade han låtit den följa med bland de andra. Han köpte en liten bukett af hvita Malmaisonrosor, betalade den och bad att få den skickad fram på eftermiddagen. Han uppgaf sin egen adress. Då han kom ut, stod Greta och väntade på honom.