Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bed nu honom däruppe att taga blindheten från dina ögon och du skall prisa hans namn. Tiracca teg och lade handen på Itos skuldra; de lyssnade bägge ett ögonblick till sången där borta ifrån. Din höfdings slafvar? frågade Itos och beskref med den utsträckta handen en båge öfver näjden från öster till väster. Tiracca skakade på hufvudet. Hos oss finnas inga slafvar i den bemärkelse du tar ordet. Men vi äro alla solgudens tjänare det är ju han, som skänker oss vårt dagliga bröd och från den högste till den lägste lyda vi under statens myndighet. Staten det vill säga solgudens rike här på jorden uppfostrar folket genom sin visa lag och skänker åt en hvar fria bostäder, husgeråd, vapen, mat och dryck kort sagdt allt hvad vi behöfva men fordrar till gengäld våra händers arbete, mäns, kvinnors och barns, hvar och en efter sina krafter. Medan vi nu samtala, äro männen af din stam sysselsatta med att gräfva diken och få lära sig åkerbrukets konst. Kvinnorna undervisas i husliga sysslor, såsom matlagning efter gängse föreskrifter, sömnad, brodering, väfnad ... Virketyg, möbler och allt få de fritt ur statens förråd. Allt fritt och i vederlag arbete se där vår organisations hemlighet! Den ouppodlade landsträcka, som ditt folk erhållit, och öfver hvilken du under en guvernörs uppsikt skall bli herre, har liksom hela riket delats efter tresystemet. Solguden eger den ena tredjeparten och incan den andra, medan den tredje fördelas bland folket, så att hvarje man erhåller ett visst stycke bördig jord med ytterligare tillägg för sin hustru. Han får som menig man ha blott en, men måste gifta sig, då han fylt tjugofyra år det vill säga efter din tidräkning tjugofyra rägnperioder efter sin födelse liksom kvinnan, då hon fylt aderton. För hvart barn, som födes, ger staten honom ett nytt stycke jord för gossar dubbelt mot flickor. När sonen engång gifter sig, eller om han dör, återfaller denna del till staten. Familjen förfogar öfver allt, som skördas på dess jordlott. Till kläder lämnar staten kvinnorna ull och bomull allt efter landets luftstreck. Jorden odlas enligt särskilda föreskrifter på bestämda tider och viss ordning.
Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den fö. sistledne April aflåtne sami den 23. i samma månad på Bordet lagde Memorial, innefattande tillstyrkande af förändrade Redactioner så väl af 61. §. Rege-i ringsFormen som 44. §. i Riksdagsordningen, blelvo berörde Redactioner, till den behandling 56. § i RegeringsFormen stadgar, af Rid: derskapet och Adeln godkände. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den 22. Hästledne April aflåtne 52 Dm 2 Maji, f nu samt den 25 i samma manad på bordet lagdé tvenne serskilte Memorial, inne at ande anmälan derom, att sä väll frågan om T hmänsTafflarnes indragning, som angående Nummer» Lotteriets upphörande, hafva innom RiksStåa* den två Ständ stadnat emot tvä j fann Rid.; derskapet och Adeln för godt att ötveil mnä båda dessa frågor till det förstärkta StatsUtskottets afgörande. Ut supra.
Enligt denna beräkning skulle de till Stats-kontoret ingående inkomster utgöras af Ordinarie, upptagna i enlighet med Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 45 till R:dr 8,312,350: samt Extra ordinarie, beräknade i enlighet med hvad Kongl. Majit i den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, till „ 25,200,000: Summa Rimt Ridr 33,512,350: De på Stats-kontoret anvisade utgifterna hafva åter beräknats sålunda: a) af Rikets Ständer redan beviljade anslag Ridr 29,953,000: —• b) beroende på votering i förstärkt Stats-Utskott „ 32,500: — c) af Stals-Utskottet eller dess afdelningar tillstyrkta anslag, i afseende å hvilka Rikets Ständer ännu icke fattat beslut eller, om så skett, dessa beslut ännu icke blifvit Utskottet meddelade , 1,254,700: —• d) af Kongl. Majit föreslagna, men ännu icke af Stats-Utskoltet behandlade anslagsfrågor 4,672: 74. 51,244,872:74. De lill Statsverket ingående inkomsterna skulle alltså lemna ett årligt öfverskott för extra statsregleringens bestridande af R.dr 2,267,477: 26. Summa Runt 53,512,350. — För extra statsregleringen äro tillgdngarne beräknade till ett sammanlagdt be lopp af 21,542,626 Ridr 21 öre.
Ut supra Ex Protocollo F. O. Silfverstolpe. S. D, Vid förnyad föredragning af Riddarhus-Directionens samtRiksStåndens öfrige Caneellie-Directioners den 24 dennes på bordet lagde Memorial af den 8 dennes, angående åt dem lemnadt uppdrag, att anskaf-. fa en gemensam local till Klubbar för samtlige RiksStånden, beslöt Höglofl. Ridderskapet och Adelil, att samma Memorial borde läggas till handlingarne. Från Högvördige Preste-Ståndet. S. D. Upplästes TryckfrihetsComiteens Memorial den 15 Januarii 1834» mecl anmälan om det senaste Riksdagsbeslutets samt Regeringsformens och Riksdags-Ordningens tryckning; lades lill handlingarne. Från Hedervärda Bonde-Ståndet, S, D. Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer på Rikssalen aflemnade Berättelse, 0111 hvad sig i Rikets Styrelse sedan sista Riksdag tilldragit, upplästes och lades till handlingarne. Den 1 Februärii 1834* Från Hö glo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D, Vid förnyad föredragning af Kongl. Maj:ts den 3o nästlidne Januarii på Rikssalen afgifne och påföljande dag på bordet lagda Berättelse, om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag, beslöt Ridderskapet och Adeln, att den skulle läggas till handlingarne. Från Högvörd. Preste-Ståndet. S. D. Upplästes och lades till handlingarne Kongl. Maj:ts Nådiga Berättelse, om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag; Gifven Stockholms Slott å Rikssalen den 3o Januarii «834- S. D. Remitterades till Höglofl. Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående Stats-Verkets tillstånd, och behof; Gifven Stockholms Slott den 22 Januarii i834- Troi.
Majlis nådiga Proposition måtte till uppförande å Carolinska institutets stat, bevilja: 68 Slota Utskottets Utlåtande N:o 139. (Fortsättning.) för en Bibliothekarie, arfvode » eo Sekreterare, d:o » en Kamererare, d:o . R:dr 1,000: — » 1,000: — » 500: — Häruti instämde Grefvarne Cronstedt, Fr., och Piper, Ch. Em., Herrar Sandels, L. G. och Blomstedt, C. B., Professoren N. H. Selander, Herrar G. H. Stråle. A. A. Berger och B. Fr. Ekerot samt Riksdagsfullmäktige!! Per Nilsson frän Malmöhus län. Vid 57:de punkten: (angående Söderhamns skola.) Af Herr L. B. Kistner: »Såsom skäl att tillstyrka afslag å min motion om utvidgning af Söderhamns läroverk till femklussigt, har Utskottet anfört, att lärjungarnes antal i Söderhamns skola icke obetydligt understege hvad som i fråga om andra dylika läroverk ansetts utgöra skäl för anställande af flere lärare. Af de läroverk, som af Utskottet blifvit föreslagna att utvidgas till femklassiga läroverk, ega Christinehamns 76, Norrteljes 75 och Carl Johans likaledes 75 lärjungar. Söderhamns skola besöktes innevarande års vårtermin af 60 lärjungar och således af blott 15 lärjungar mindre än Norrteljes och Carl Johans, och kan vid så dant förhållande, på sätt Utskottet uppgifvit, väl icke med skäl sägas att lärjungeantalet i Söderhamns läroverk — ehuru något ringare till antalet än de båda förstnämnda skolornas — vore betydligt mindre än i dessa.
N:o j. 3 sersknde öfverenskommelse!’)' inom hvarje Län eller mindre district, angående förhöjning i praemier för rofdjurs utödande och medelst lämplige förändringar i Jagt-lagårne, samt derigenom att, vid fördelning af höter för oloflig jagt, åklagare erhölle en betydlig andel, i hvilket afseende Utskotten anse sig böra upplysa, att Kongl. Maj:t, på anledning af .Rikets Ständers, i underdånig Skrifvelse N:o ny, härom gjorda framställning, dels genom Nådig Kungörelse den 19 Junii i83o, med förändring i vissa delar af 1808 års Jagt-stadga, bland annat förordnit, att böter, som, enligt berörde Författning, ådömas, böra lika mellan åklagare och jagt-cassan fördelas, dels ock; i Nådigt Circulaire-bref af samma dag, anbefallt Landshöfdingarne, utom dem i Malmöhus och Gottlands Län, att uppmana invånarne i Länen, att ingå öfverenskommelse!’ om bidrag till förhöjning i skottpraemierne, hvarefter och sedan dylika öfverenskommelse!' från de fleste Län till Nådig pröfning inkommit, desamma blifvit under den 28 December 1883 fastställda. Vid sådant förhållande, och då härtill kommer, att fördelarne af den föreslagna beskattningen hvarken kunna beredas utan intrång i egandeoch dispositions-rätten till jorden, eller uppväga de olägenheter, sorn vid afgiftens erläggande och controlers handhafvande skulle uppkomma, samt det dessutom med principen för en utvidgad allmän nationalbeväring ej synes fullt öfverensstämmande, om, medelst beskattning, rättigheten att begagna skjutgevär inskränkes; så finna Utskotten sig icke böra tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer alt bifalla Motionairernes framställning, det bevillning, för utöfvande af jagtoch djurfångst, må erläggas. Hvilket dock, jemte 3:ne Ledamöters serskilda meningar i ämnet, vördsamt underställes Rikets Höglofl. Ständers egen upplysta pröfning. Stockholm den 1 g April 1804.
Hon hade emellanåt tagit sig för att hålla predikningar för sina vänner öfver deras »syndiga lif», afhållit sig från theatern och alla slags nöjen, sprungit i missionshus och kyrkor tre gånger om dagen o. s. v. Berta fann allt detta »osmakligt och öfverdrifvet» – öfverhufvud var det en sak, som hon alls icke kunde förstå. Hon för sin del underkastade sig konfirmationen, som en nödvändig form, hvilken bör iakttagas af hänsyn till samhället. Men religionsläsningen gjorde föga intryck på henne. Icke heller presten, hvilken var den, som noblessen mest använde för detta ändamål – strängt ortodox och fulländad verldsman. Han afgaf för öfrigt alltid – år efter år – sina frågor på samma sätt och fordrade alltid samma svar – exakta och väl stiliserade. Och konfirmationsberedelsen gick hufvudsakligen ut på att ordagrant inlära dessa frågor och dessa svar, för att en dag utan att stapla kunna upprepa dem på kyrkogolfvet. En af hennes skolkamrater, som gått fram året förut, hade fört anteckningar, och dem skref Berta af på förhand under sommaren, för att spara sig besvär. Hon upprepade emellertid oklanderligt sina psalmer och lärde sig samvetsgrant sina bibelspråk. Allt under det hon temligen ofta undrade för sig sjelf, »hur länge förnuftiga menniskor skulle hålla på en dylik ceremoni». Modern gjorde mycket för henne under denna tid, hon läste med henne och följde henne hvar söndag i kyrkan. Det smärtade henne, att Berta var så oberörd af sin konfirmationsberedelse. Sjelf var hon ju visst icke någon djup kristen, men hon var en entusiastisk, liflig och varmblodig menniska, och hon hade hoppats, att den sjukligt melankoliska likgiltighet och själskyla hon alltid observerat hos sin dotter, skulle brytas och smälta undan vid detta tillfälle, som i allmänhet plägar så starkt beröra unga flickor. Med Berta sjelf kunde hon aldrig få tala om denna sak. Så fort hon började på allvar, vände Berta samtalet på andra ämnen eller afklippte det med skämt. Hon var nu till ytterlighet sluten, i synnerhet mot sina närmaste, och hade en nästan panisk förskräckelse för allt hvad som liknade »scener».
Till denna hemställan har Bonde-Ståndet lemnat sitt bifall, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet densamma afslagit, under förklarande: af Ridderskapet och Adeln, att register öfver Riks-Ståndens prolocoller nu, likasom tillförene, höra upprättas på det allmännas bekostnad; och af Borgare-Ståndet, att, i fråga om upprättandet och tryckningen af registren öfver Stånds-protocollerna, äfvensom angående ersättningen för besväret dermed, Borgare-Ståndet fattade samma beslut, som Rikets sednast församlade Ständer, i dessa hänseenden, vidtogo. Presle-Ståndet har till Utskottet återremitterat den del af ofvanberörde utlåtande, deruti ifrågavarande hemställan förekommer; emot hvilken inom detta Stånd blifvit hufvudsakligen anmärkt: att register öfver Riks-Ståndens protocoller voro ovilkorligen nödvändiga, så vida dessa protocoller i en framtid skulle kunna begagnas; att, hvad Preste-Ståndets protocoller serskildt beträffade, register deröfver kunde så mycket mindre umbäras, som Ståndets enskilda, för både Ståndet och kyrkan ganska vigtiga äreiuler icke funnos upptagna i det allmänna registret öfver hillänget till samtlige Riks-Ståndens protocoller; samt att följaktligen ett serskildt register öfver dessa ärender måste Bih. Ull R. St. Prot. 1845. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 52 Haft. 1 o Stats-Utslcottets Utlåtande, N:o 325. uppgöras, om också det allmänna registret så förbättrades och utvidgades, att detsamma lemnade tillfyllestgörande hänvisningar i afseende på derstädes förekommande mål.
Jag kan dock icke underlåta, att äfven i fråga om Nationens välvilja att utöfver Statsanslagen till den Kgl. Theatern stundom skänka densamma och dess personal extra bidrag, här anföra, ali en - Den 22 Junii e. m. ligt en Kongl. Skrifvelse af den 7 December i8a5, contrasignerad af StatsSecreteraren Skogman, 3ooo R:dr B:co anslogos af extra utgiftsmedlen, att an vändas: dels till ersättning ät lottagarecassan för dess förlust genom inställda representationer efter branden, dels till skadestånd för den af Theaterns personal , sorn vid eldsvådan mäst förlorat &c. &c.” Häraf erhöll också verkligen Cassan 1400 R:dr, och 1600 distribuerades åt vissa personer, hvilka till namn och de erhållne summorue äro uppräknade. Grefve Horn, Claes Fredrik: Egentligen förekommen af Herr Hjerta i hvad jag ämnade anföra, nemligen att saken bör betraktas från rättssidan, utan att inblanda det aestetiska, ämnade jag blott framställa till Herr von Hartmansdorff den fråga, om Herr von Hartmansdorff icke vid detta tillfälle förbisett, hvad grundlagen i 60 §. Regeringsformen stadgar, nemligen: att Konungen icke må, till vinning för sig och Kronan, eller enskilde personer och corporationer, några monopolier fastställa. Det är nu allenast genom ett monopolium, som Kongl. Theatern äger bestånd, och hvarföre man fruktar dess fallande under medelmåttan, i fall detta monopolium icke skulle få fortfara. Jag instämmer med dem, som önska attén privat-theater må kunna inrättas i Hufvudstaden, så mycket mer, som jag tror att alldeles intet lagligt hinder deremot finnes. i68 Den 22 Jun i i e. m. Hans Excellence Herr Grefve de 7a Gardiej Jacob: Hindrad att öfvervara början af discussionen, kan jag, i saknad af att hafva hört åtskilliga här afgifna yttranden, endast gifva min enskildta åsigt öfver detta ämne tillkänna. Jag kan aldrig anse Theatern såsom en Fabriks-anstalt, hvilken kan hänföras under monopolier.
— N:o 272 angående verkställd omröstning i fråga om den förre Justitie-ombudsmannen Theorell tillerkända pension. XI. B. 393, 398 E. 357. — N:o 273. angående verkställd omröstning i fråga om eftergift af den f. d. Landskamereraren Svante Lindberg ådömda ersättnings-skyldighet. XI. B. 393, 398- E. 367. — N:0 274. angående verkställd omröstning i fråga om ett. an slag tiil Lilbevärings-regementet. XI. B. 393, 398- E. 357. — N:o 275- i anledning af verkställd omröstning i fråga orri löneförhöjning åt statens embetsoch tjenstemän m. fl. för år 1857. XI. B. 393. 398. E. 357. — N:o 276. angående verkställd omröstning i fråga om medels anvisande till påbörjande af Stockholms befästande å landsidorna. XI. B. 193, 398. E. 417. — N:o 277. angående verkställd omröstning i en fråga lönn.de den till folkundervisningens befrämjande anslagna halfva personliga skydds-afgiften. (Se Sammansatta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Mern. jS7:o 50) XI. B. 393 398. E. 417. — N:o 285. angående verkställd omröstning i anledning af IliksStandeus skiljaktiga beslut i fråga om anslag eller lån till staden Christianstad för dess kostnader till löljd af kolera-farsotens härjande derstädes under sistlidet års höst. XI. B. 440, 443. — N:o 286- angående verkställd omröstning i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut i fråga om återlvftande af de till säkerhet för jern vägs-anläggningen mellan Köping och Hult i Kongl. Stats-kontoret deponerade medel. (Se Mern.
Utsk:t yttrar enligt min tanke fullkomligt rigtigt, i början af sin motivering, bland annat: »Nämnden står på visst sätt emellan domaren och folket, och representerar inför den förre det allmänna vettet och folkets föreställningssätt, inför det sednare lagen och billigheten. För att kunna uppfylla denna sin bestämmelse, måste den ega auktoritet å båda sidorna, hvilken åter icke i allmänhet kan bero endast på ledamöternas enskilda personliga egenskaper och insigter, utan måste sökas i samstämmigheten af deras åsigter i hvarje särskildt fall; men det är klart, att denna auktoritet skulle förlora i styrka, på samma gång ledamöternas antal minskades». Jag tror att dessa skäl ega sin lulla tillämpning äfven i afseende på urtima ting. Utsk:t säger väl längre ned att alia de skäl, som förut blifvit anförda mot nedsättning af nämndens antal vid lagtima ting, icke gälla med afseende å urtima ting och extra förrättningar. Ja väl, men säkert gälla de vigtigaste. — Hvad egodelningsrätterna beträfTar, så är förhållandet helt annat. Nämnden är i de ärenden, der förekomna, i sjelfva verket domare, hvilket den desto hellre kan vara, som älven en icke jurist, utan endast en i jordbruk hemmastadd man, som känner sin skiftesstadga, af K. M:t kan utnämnas till Ordförande. Jag är öfvertygad att nedsättning af nämndens antal vid urtima ting vore första steget till nämndens borttagande. —Man säger, att vid urtima ting förekommer vanligen endast ett mål; men det händer dock ofta att flera mål från olika delar af domsagan der skola afgöras, ja så många, att ett urtima ting mången gång 136 Den 7 Mars f. m. föga skiljer sig från en vanlig rättegångsdag i afseende å målens mängd. Att vid sådant förhållande, och då dessa mål just äro de vigtigaste, förminska nämndens antal och derigenom, såsom reservanten rigtigt anmärkt, dess inflytande, vore icke välbetänkt. Jag instämmer i yrkande om afslag å denna punkt. Hr Olivecrona: Med anledning af Gr. Sparres yttrande, ber jag att få tillägga några ord till hvad jag förut sagt.
Man har sagt att K. M:t, Den 27 Jarman 201 äfven ulan framställning derom, kunde vara betänkt på att taga saken i öfvervägande, och detta är visserligen sannt; men en talare liar också riktigt anmärkt, att det kunde vara af icke ringa vigt att veta, huruvida R. St:rs åsigter befinna sig på en sådan ståndpunkt, att de skulle gilla ett steg till närmande af det mål motionären åsyftat. Jag vill således, utan att nu, innan en behörig granskning af alla hithörande omständigheter föregått, tillkännagifva hvad åtgärd jag i yttersta hand skulle kunna komma att tillstyrka, endast yttra, att jag för min del icke har något emot om R. St:r begära en utredning af denna fråga, som utan tvifvel är af ganska stor vigt, från hvilken synpunkt den än betraktas. Talrika rop på propos. hördes ånyo. Hr Bennich: Jag har åter begärt ordet endast för att bemöta ett yttrande af Hr Akerman, att, om statsmedlen insattes i enskilda banker. Konungens Beflude icke kunde utöfva nödig kontroll öfver dessa insättningar. I anledning häraf beder jag att iå erinra, att, enligt nu gällande stadganden, ingen insättning i landtränteri godkännes, med mindre annotering derom sker i landskontoret, och att iakttagande af alldeles samma föreskrift, rörande insättning i bank för Konungens Bellndes räkning, skulle sätta denna embetsmyndighet i tillfälle att utöfva enahanda kontroll, som nu eger rum. Denna Hr Åkermans anmärkning förtjenar således icke något afseende. Gr. Mörner, Carl Göran: Jag hade icke ämnat deltaga i diskussionen, men finnér mig uppkallad af en föregående värd talares anförande och ber med anledning deraf få erinra, att frågor, i enahanda syftning som den nu förevarande, redan vid föregående riksdagar varit bragta å bane samt då afslagits. Så var t. ex. förhållandet vid 1856—1858 årens riksdag, hvarvid förslaget dock måhända icke var så »mjuktu som det förevarande. Om såsom grundsats antages, att statens medel skola insättas i de enskilda bankerna, så kommer ju staten att sakna utväg att vid kritiska tillfällen kunna träda emellan för att upprätthålla dessa institutioner.
Räntekammaren influtit; Ocb härrörer, enligt Revisorernes tanka, otydligheten härutinnan från hopblandningen af de verkliga an-lagen samt öfverskotterna derå, och hvilken hopblandning påstås uppkomma endast derigenom, att dessa sednare först efter Riks-Huf vudbokens afsiulande aflemnas till Riksgälds-Kontoret, och sålunda äro under 1 ~ års tid tillgängliga, för att kunna användas till för dem främmande ändamål, hvarföre också Stats-Kontoret sällan blifver i behof att lyfta statsfylInads-summan förr, än liqviden med Riksgälds-Kontoret skall uppgöras; hvadan Revisorerne ej kunnat underlåta att uttala den öfvertygelse, att det skulle leda så väl till en klarare öfversigt af reservfonden, som i öfrigt till reda och enkelhet både i Stats-förvaltniugen och i räkenskaperna, om, på sätt af llere motionärer vid fem föregående Riksdagar och vid 1823 års Riksmöte af samtliga Stånden, beträffande tullbevillningen, yrkats, alla de extraordinarie inkomsterna inflöto till Riksgälds-Kontoret, såsom hittills med den allmänna bevillningen ägt rum, för att utaf Fullmäktige derstädes, efter särskilda anordningar, till Stats-Kontoret, i mån af behof, utbetalas för de af Piikets Ständer pröfvade ändamål. Det ligger i sakens natur, att, då Stats-Verkets inkomster af så många kassa-förvaltningar uppbäras, öfverskotterna å dessa inkomster ej kunna från Stats-Verket aflemnas förr, än deras belopp genom deras räkenskapssamrnandrag är kändt, hvilket inträffar först då Riksbokslulet är fullbordadt. Således händer, att hos Stats-Verket någon tid innestå sådana öfverskotter, dock mera på papperet än i verkligheten; ty Riksgälds-Kontoret, som skolat öfverskotterna från Stats-Verket emottaga, har haft till skyldighet att till Stats-Verket betala en årlig stalsfyllnadssumma, vida öfverstigande det belopp, hvartill öfverskotterna kunnat uppgå, och af hvilken Stats-Kontoret låtit hos Riksgälds-Kontoret, långt öfver den bestämda uttagningstiden, innestå hvad till kassaförstärkning ej varit erforderligt.
Vidare omtalas i slutet af punkten förskotter, och något annat kan icke heller komma i fråga, då ett särskildt kreditiv icke är beviljadt eller kommer af R. St:r att beviljas. Jag tillstyrker bifall tili Utsk:s förslag. Gr. Frölich, David: Afven i denna punkt kan jag icke instämma med Gr. Sparre; ty, enl. min åsigt, har Utsk. icke kunnat föreslå något annat än det gjort. Jag tror likväl, att ett särskildt conto för hvarje bana bör upläggas, såvida man skall kunna erhålla någon reda på inkomster och utgifter. Frågan är af ren praktisk natur. Gr. Sparre: Då man vill ett ändamål måste man äfven vilja medlen, och i anledn. af Hr v. Troils yttrande får jag lenina Den 13 Janl f. m. 237 det svar, att det är naturligt, att då underhållskostnaden skall skiljas från byggnadsfonden, måste för betäckande af' den möjligen upkommande bristen anvisas en särskild fond. Detta ansåg jag mig icke behöfva säga förra gången. Under nuv:de förhållanden, då man ännu icke kan hafva någon aning om hvad man bör beräkna för sådana fall, är det ostridigt betänkligt att anvisa kreditiv, hvars belopp icke kan på förhand beräknas, och jag vill icke vidhålla min anmärkn. utan endast förklara, att genom fortgående på den bana Utsk. föreslagit, byggnadsfonden vid nästa Eiksdag möjligen blir belastad med kostnaden för jernvägars underhåll, om de anläggas på orter, hvarest en så betydlig inkomst, som, enl. Hr von Troils upgift, erhållits af banan Malmö-Lund, icke är att påräkna. Jag kan åtnöja mig med att hafva gjort den anmärkn., att det är af vigt att underhållskostnaden skiljes från byggnadsfonden, på det att man under den nu pågående jernvägsifvern icke må ställa så till, att man skall uptaga lån icke blott för jernvägars byggande, utan äfven för deras drift för Stateus räkning. Hr von Troil, Sam. Gust.: Jag skulle kunna afstå sedan Gr. Sparre icke längre vidhåller sitt yrkande. Jag tror, att vid en kommande