Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Andra punkten blifver så lydande: Ilypotheks-Föreningar, som blifvit organiserade enligt de af Rikets Ständer stadgade hufvudgi under, ega att i den ordning de sig hos Fullmägtige i Riksgäk-Contoret derom anmäla, erhålla garantie intill dess Riksgälds-Conloret lem nät sådan garanti å obligationer, uppgående till ett sammanräknadt belopp, af 2,000,000 Rdr Specie eller 8,000,000 Rdr RGS. Tredje och Fjerde punkterne gillades, dock så, att utur 3 punkten uteslutas orden ”eller curant S. DVid förnyad föredragning, bifölls Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 44^, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N-'o 425, i frågan derom, att Utskottet måtte inkomma med förslag till Formulairc för den förbindelse, som skall af Hypotheks-Förcningar afgifvas. S. D. Antog Bonde-Ståndet den af Högv, Preste-Ståndet i dag gjorda inbjudning, med anmodan lill Utskotten, alt, inom 8 dagar efter delfående och skrifteligen besvara återremissen, S, DFöredrogs å nyo Expeditions-Utskottets på bordet hvilanda Memorial N:o 25, med hemställan, om icke det i Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den 27 näsllidne Oclober N:o 166 begagnade uttryck; ’v.ctualievigt” bör ändras till stapelstadsvigt: bifölls. S. D. Föredrogos å nyo Banco-Utskottets nedannämnde på hordet hvilande Memorial; N:o 131, med hemställan, alt i blifvande Banco-Reglemente måtte intagas ett stadgande, hvarigenom Fullmäglige berätiigas, att anhålla örn Kongl. Majlis
STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet» i835. Hor till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande N.o 4> r Reservationer: af Herr Grefve Frölich, D.: ”Det torde böra medgifvas äfven af dem, som icke anse Lagstiftning för enskild Bankrörelse såsom ett af de vigtigaste mål vid denna Riksdag, alt uppgiften derom varit en af de svåraste. Skulle det lyckas, så kan Sverige skryta att vara det enda land, i verlden, hvars Bankrörelse systematiskt grundades på Lag, — och hvad betydde väl då mödan man användt för att få en sådan? Icke nog eljest dermed, att enskilda Banker haft både förutfattad motvilja och måhända sakinteressen emot sig, grundsatserne derföre hafva varit mångfaldigt olika, nya och främmande för många och hittills outredda. Ändtligen bar den pracliska svårigheten att bereda och redigera ett Lagförslag med 3o §§. varit så stor, att det efteråt måste väcka förundran, huru man ens vågat företaga ett sådant opus. Man föreställe sig en samling af 5a personer, deraf en del ambulatoriskt deltagit i öfverläggningar och partiela beslut, hvarefter andra senare majoriteter måst rätta sig, en del reactionsvis sökt återgå till äldre förkastade, alldeles stridiga åsigter och på köpet en, sedan återremissens ankomst, alldeles ny uppsättning af Utskottens Cancellie; så lärer man hnna, i synnerhet med någon erfarenhet om hvad lagredaction vill säga, att det gränsar lill det omöjliga alt efterkomma alla postulater, deraf jag endast vill uppräkna: skyldigheten att, utan hufvudgrundsatsernes förnärmande, efterkomma de i Riks-Stånden gjorde anmärkningar vid det äldre förslaget; urskilja den fria gränsen emellan föremål för organisalionslag och reglemente; alt göra så få ändringar som möjligt i redan exsisterande, men till denna nya sak icke fullt tillämpliga Lagar för Bolag, försträckning, utsökning och concurs; samt slutligen uppställa alla de genom partiela voteringar till det mesta på olika lider tillkomne besluten i en sådan form, ett sådant sammanhang, att tydlighet och en icke alltför ringa grad af fullständighet derjemte uppkommo.
Af de från Jernvägsbyrå n till Rikets Ständer aflemnade uppgifter, innefattande en öfversigt al det omfång, lill hvilket förvaltningen af Statens jernvägsrörelse hittills utvecklat sig, hafva Rikets Ständer inhemtat alt sammanlagda summan af bruttoinkomsten af Statens jernvägar under året från Oktober månad 1858 till Oktober 1859, utgjort 622,022 R:dr 16 öre och utgiflerne under samma lid ett belopp af 524,688 R:dr 90 öre, fördeladt under de särskilda titlarne: banans underhåll, tralik-afdelningen, maskiner och verkstäder samt konsumerade materialier; och att för banans underhåll åtgått 104,302 R:dr 13 öre, för tralik-afdelningen 194,759 R:dr 43 öre, för maskiner och verkstäder 114,594 R:dr 30 öre, samt lör konsumerade materialier 121,033 R:dr. Af den ofvan angifne utgiftssumman utgingo 33,694 R:dr 56 öre till aflöning ät tjenstemän, hvilkas löneinkomster för närvarande bestämmas af Chefen för Statens jernvägsbyggnader, och 239,759 R:dr 88 öre till vaktmästare, banmästare, banvaktare, konduktörer, stationskarlar, lokomotivförare, eldare, maskinarbetare och extra biträden. För rörelsen å Statens jernvägar voro anställde 64 tjenstemän samt i öfrigt 431 personer. När nu, då de öppnade banorna endast utgöra 15J mil, utgiftssumman redan stiger lill mer än en half million och inkomslbeloppet öfver 600,000 R:dr, så inses lätt huru betydlig denna penningeförvaltning med dertill hörande redovisning och kontroll, äfvensom huru talrik den vid jernvägarna anställde tjenslemannaoch arbetspersonal måste blifva, sA snart en fyrdubbel sträcka, eller några och sextio mils väg hun - Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 64.
Disconterina^-rättighet i Banqrun till ett belopp af Zoo,ooo N:d. bld ^ >it asstyrkt, inbjudit de öfrige Ständer» att i samma be,lut instämma; Men som Statssamt Lcconomie-lltstotteno bcrördc Betänkande sa wal med an? ledning af Banco-Utflottets utlätande, sorn ock af de i sjelswa saker» hos Ständer förckomne aninai kninaar blif»vit till Utffotten arerförwisi, sa kunde denna fräga för närwarande och innan Utstottens omarbetade utlätande in. Den 17 April. 835 inkommer, till öfwerläggning icke uptagas. Härom skulle de öfrige Nespcctive Ständen wördsamt och wänligen underrättas. SD. Uti »uddelt Protocolls-Utdrag af dcn 14 denna mänad, har Högwördige Preste - Ständct, med tillkannagiswaude af de stal, hwilka hindrat ert owillkorlig! antagande af hwad Stats-Utstoctet uti Memorial dcn iL dennes hemstält, angående förökande af Wadsteina Krigsmanshus »Casias intomster, i stället föreflagit, det mä hwarje Swcnff man intill nasta Riksdag ärligen till Wadstena Krigsmanshus - Casia erlägga r procent af den summa, som enligt den blifwande BewillningsFSrordniNgen i Bcwillnmg pä honom velöpcr, med undantag af deni hwilka förut äro förbundne att till Amiralitets Krigsmans »bastan contribucra; men som Statsutskottets ifrägawarande Betänkande, i grund af därwid gjorde anmärkningar, redan blifwit af Bonde-Ständer till HögloftUtskottet ätcrförwist, sä kunde, innan Ut, stoltets fömpade Utlätande till pröfning förekommer, nägvt yttrande i anledning, af Högwö dige Preste-Ständets inbjudande att i detta beslut instämma, ä Bonds» Ständets sida icke äga rum.
Föredrogs och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: Pehr Erik Anderssons från Westerås län motion, om indragning af nio Biskopsembeten. S. D. Nils Pehrssons från Malmöhus län, hvilken uti dess den 31 December nästl. år väckta och till Lag-Utskottet, remitterade motion, angående ändring i uppgifne afseenden af 8 och 10 kap. Giftermåls-balken samt 17 kap. Ärfda-balken, framställdt förbehåll att framdeles få inkomma med utarbetadt förslag till de redaktions-förändringar i omförmälda kapitlen, hvilka motionären då endast antydt, inlemnade nu ett sådant redaktions-förslag, hvilket jemväl till Lag-Utskottet remitterades. Den 18 Januari. Från Högloft. Bidderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 14 och 18 dennes på bordet lagda Utlåtande, N:o 2, i anledning af väckt motion, angående åtgärders vidtagande för utfärdande af nya krigsartiklar, tjenstgörings-reglemente för arméen, fältförvaltnings-regl»mente samt reglemente för ordnandet af den militära sjukvården, ansåg Ridderskapet och Adeln berörde motion tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Uiskottets nedannämnde den 16 denes på bordet lagda Memorial och Utlåtande: N:o 16, i anledning af föreslagna förändringar i stadganderna angående spelkorten* stämpling; och N:o 17, angående inbetalning ifrån Myntverket till Riksgälds-kontoret af en emot köpeskillingen för f. d. Hofbageri-egendomen i Stockholm svarande summa. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Remitterades till det af Rikets Ständer tillsatta Särskilda Utskott för behandling af frågor rörande bränvin* tillverkning och försäljning att af Domprosten Tho - Prot.-Utdrag den 21 Januari 1854.
Dimman och mörkret voro så ogenomträngliga och den församlade hopen så tyst, att Erik ej bemärkt den, förrän han plötsligt såg sig omgifven af skäggiga, vildtblickande med pikar, sablar och pistoler beväpnade karlar, hvilkas stumma tystnad icke mindre förvånade honom än deras utseende. Ur dimman uppdykade nya gestalter, som tycktes uppstiga ur slottsgrafven, från hvilken ett sakta, men tätt plaskande af åror förrådde, att båtar voro i rörelse. – Hvad ser ni på? sade slutligen en af de obekante, en högvext, i sydvest och sammetsrock klädd person, som var ingen annan än andre löjtnanten från Scylla; – passera ni förbi, fromme prestman! Men om ni af nyfikenhet vill veta hvilka vi äro, så svaras, att vi tillhöra besättningen å mynher Vanloos brigg Algernon Sidney, och att vi lura på några skurkar, som rymt från vårt fartyg och, enligt hvad vi tro oss veta, komma att passera denhär vägen. – J veten då måhända, hvar er herre, mynher Vanloo, befinner sig, frågade Erik, som ej hade något skäl att betvifla uppgiftens sanningsenlighet. – Nej, svarade mannen i sammetsrocken, – för ögonblicket vet jag sannerligen icke precist, hvar Mynher behagar hålla hus, ehuru jag annars är hans högstbetrodde man ... Erik helsade, fortsatte sin väg, och passerade genom den svagt upplysta porten, der den posterade soldaten var inbegripen i samtal med en af fångknektarne rörande morgondagens stora högtidlighet, hexförbränningen. Då han derefter, åtföljd af en vaktkarl med nyckelknippan i hand, inträdde i fängelsekorridoren, kände han sig starkare än förut gripen af en ångestfull obeslutsamhet: han tryckte handen hårdt mot sitt bröst, medan vaktkarlen kringvred nyckeln i låset och öppnade den gnisslande dörren. Erik trädde in. En lampa spred sitt matta sken i de begge qvinnornas sorgliga bostad. Ingrid låg på sin torftiga bädd; hon hade slumrat en stund, och Ellen satt vid hennes hufvudgärd, lutande sin panna mot samma kudde, på hvilken modrens hufvud hvilade.
» Mest af allt prisar jag dock att hafva fått en sådan hustru, » utbrister han, » och min högsta återstående önskan för detta lifvet, äfven den tyvärr själfvisk, är att icke öfverlefva henne. » Därför har ock i alla de svenska hem, där Louis D e Geers » Minnen » i dessa dagar funnit intresserade läsare, Caroline D e Geers namn blifvit vördadt och kärt, och särskildt har det naturligen uppbyggt svenska kvinnor, makor och mödrar, att lyssna till den utmärkte mannens vittnesbörd: hvad jag har varit, har i mycket varit genom henne och det hem, hon gifvit mig! Mångfaldiga äro de uppmaningar, som muntligen och skriftligen ingått till Idun: » Gif oss hennes bild! » — » Gif oss henne till ett föredöme för alla ädla kvinnor! » — » Gif att vårt land ägde många som hon, då ginge det lugnt sin framtid till mötes! » Vi glädja oss hjärtligen att i dag kunna uppfylla dessa önskningar. — A f en intagande poesi är det kapitel ur Louis De Geers » Minnen », där han skildrar sin första bekantskap med Caroline Wachtmeister och sin förlofning med henne, och intet kan bättre än dessa sidor klargöra, hur det måste vara nödvändigt att ett förbund, som ingicks under helgelsen af en så ren och rik kärlek, hade en den mäktigaste bärkraft genom ett helt lif. Stor är oss också frestelsen att i sin helhet anföra detta kapitel, och endast farhågan att bli för vidlyftiga samt den omständigheten, att det nu genom boken själf och utförliga utdrag i dagspressen torde vara rätt allmänt kändt, kunna afhålla oss. Det var år 184 G detta skedde, och Louis De Geer var då en ung man i verken, en ganska obeaktad nybörjare ännu, som icke kunde drömma om de framgångar, som förestodo honom, och intet annat ägde än sin arbetskraft och goda vilja. Hans inkomster voro därtill högeligen blygsamma, för att ej säga torftiga, och när hans lifs hjärteroman började slå upp sina första blad, kände han det som förödmjukande och bittert, att han därtill icke ägde mycket af rent yttre förutsättningar eller ett kavaljersmässigt väsen, som kunde bana vägen fram till det unga, strålande sköna och firade föremålet för hans hemliga åtrå.
En af dem har utlåtit sig sålunda : ”Opinionen om felaktigheten af närvar, representationssätt och om nödvändigheten att antaga ett annat, är så allmän, så stadgad, att jag visserligen ej behöfver ens bevisa huru fullkomligen den också är grundad. Måtte likväl den tillfredsställelsen förunnas mig, all förklara, del jag anser omöjligt att i Sverige någonsin kan äga rum en verklig och alltid lika nationalanda eller någon stor och enhällig kraft till förbättring i nationens öde, förr än alla de många särskildta intressen, sorn tillhöra närvarande representationssätt, sammansmälta till elt helt, genom förändringen deri från 4 partiella hufvudinstanser, åtföljda af hundradelals individuella, lill ett enda stort nalionalintresse. Närvar, representationssätt visar ' för forskarens och menniskokännarens öga blott fyra nationdelar, men sällan något helt; och patrioten synes då berättigad att önska den lid, då allt hvad Den 19 April f. ra. nationens välfärd rörer, icke mera mötes af delade åsigter. ” ”Jag tror icke det är menniskan tillåtet att genast fordra för sina nya företag mognad och fullkomlighet, egenskaper som blott kunna väntas af tiden och erfarenheten, men af hvilka den förtida saknaden, om den skulle här såsom skäl antagas, också då skulle evärdeligen hindra alla företag och således qvarhålla verlden vid alla dess ägande bristfälligheter. Yi hafva sett att våra bröder Norrmännen, hvilka på 3oo år icke ägt någon representation, icke behöft mer än några veckor för att uppgöra en sådan, hvilken kanhända icke är fullkomlig, men dock visserligen är bättre än vår. Vi hafva sett att Tyska stater, som länge saknat representation, likaledes inom kort tid uppgjort och antagit sådana representationssätt, som äfven äga förtroende framför vårt; och det måste då förefalla smärtsamt att erfara, det svårigheterna till en blott förändring skulle för oss medtaga en tid, om hvars slut man icke ens kan göra sig något bestämdt hopp.” Detta är efter mitt omdöme väl taladt, och det yttrades af Frih. Ludv. Johtson Boye.
Sedan Ridderskapet och Adelil samt Preste-ståndet afslagit Utskottets framställningar, angående nu ifrågavarande statsinkomster, lillkännagaf samma Utskott i dess memorial n:o 207, att, sorn 2:ne stånd, rörande dessa framställningar, stadnat emot två, samt här icke vore fråga om hvad* som för det dåvarande hörde till Riksgälds-kontorels inkomster och utgifter, utan allenast huruvida’ofvannämnde medel dädanefter skulle komma att tillhöra delta verk eller icke, hade Utskottet, med stöd af riksdags-ordningens 75 §, funnit samma fråga böra förfalla. 1:0. ' Efter alt hafva uppgifvit hvad, som under förflnlne riksmöten blifvit föreslaget och beslutadt, i afseende på den länge och mycket omtvistade fråga, som genpmJohan Johanssons och* Andreas Bengtssons motioner jern - 6 Stals-Utsk:s Utlåtande, A':o 174. väl vid denna riksdag är Rikets Ständers förnyade pröfning underställd, anser sig nuvarande Slats-utskott böra uttala sina åsigter, angående den af motionärerne antydda fördelaktigheten och ändamålsenligheten af alla bevillnings-medels ingående till och förvaltande af Riksgälds-kontoret. Utskottet får alltså först erinra, att den härmed åsyftade ”enhet, enkelhet och ordning vid öfversiglen af statens finanser’’ samt möjlighet alt förkorta och förtydliga räkenskaperna, enligt Utskottets öfvertygelse, ingalunda skulle komma att derigenom befrämjas. Tverlom skulle jusi dessa syftemål i väsendtlig mån medelst den föreslagna förändringen motverkas; ty desamma kunna endast vinnas genom sammanförandet på ett enda ställe af de redovisningsoch förvaltnings-bestyr, hvilka nu äro fördelade mellan flera sins emellan icke sammanhängande embetsverk.
Frill, af Nordin, Carl Johan; •— 814. Hr Gyllenhaal, Lars Herman; 1 H. 11 Den i Februari. Mannerskants, Carl Axel; Bogeman, Carl Adolph; Hedenstjerna; Fullm. Gr.Hamilton, Malcolm; v. Oldenskjöld; Fullm. Hr Stuart,Carl Gustaf; af Forselles, Adam Magnus; af Zelle'n, Ails Wilhelm; Akrell, Carl. Lag-U tskottet: 170. Frih, Sack; Fullm. Frih. Stael von Holstein, Otto Wilhelm; 407. Hr Silfversvan; Fullm. Hr Cederschjöld, Ro bert Theophron ; i563. Cederstråle, Johan Casimir; 1723. „ Gunther, Glaes Ephraim. Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: Qq. Frih. Hamilton, Hugo; Mannerheim; Fullm. Hr Tersmeden, Gastaf Reinhold; Örnskjöld; Fullm. Hr Hammarskjöld, Carl Wilhelm; von Kraemer, Robert Fredrik; ' Crafoord; Fullm. Frih. von Nolcken, Carl Adam; Tigerklou; Fullm. Frih. Friesendorff, Fredrik August; Wallenstjerna; Fullm. Frih. R.aab, Adam Christian; Wästfelt, Nils; Ehrenpreus; Fullm, Frih. Leijonhufvud, Abraham ; Schmiterlöw; Fullm. Hr Ribbing, Arvid; von Rosen, Georg Ludvig; af Tannström, Nils Magnus. Expedition s-Utskottet: 220. Frih. Palmstjerna; Fullm. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabriel; i3o6. Hr Söderhjelm, Gustaf August; a311. Rabenius; Fullm. Gr. Mörner, Carl Göran. Ridd ar hus-Utskottet: 60. Gr. Mörner, Carl; 86. „ Hamilton, Henning Ludvig Hugo; 114- „ Thott, Tage Kjell; 133. Frih. von Schwerin, Carl Julius; io5.
Det gjorde hans svartsjuka vansinnig och blåste upp gnistor från en gammal eld, som ofta svedt honom. Hans hustru hade förr glidit honom ur händerna. Något, han aldrig kunde gripa hos henne, och som var det mest bedårande af allt, hade kommit honom att försmäkta, äfven då han ägde henne. Han såg i smyg bort till soffan. Hon låg ännu på golfvet med klädningen utåt mattan, armbågarna mot dynan och hufvudet i händerna. Så smidig och förtjusande som en flicka. Kring den smala, mjuka midjan smög ett svart sidenband — hvad hon varit ung och vacker, när hon talat ... Ansiktet skärt, genomdallradt af det där ... hvad det nu skulle kallas ... En barnunge kunde man tro, att hon var ... det var det som gjorde karlar galna ... Herre Gud hon var ju egentligen bara ett stort barn, fast hon lät så öfverklok ibland! Han rätade hastigt på sig. Detta gaf honom en viss öfverlägsenhet, som kändes angenäm. Och ju mer lif den tanken fick, ju större blef ångesten att mista henne. Hon var ett barn, som ej förstod sitt eget väl, och det var han, som skulle skydda henne från att gå vilse. Tankarna började arbeta hårdt. Han skulle slå den fördömda metodisten ur brädet, kosta hvad det kosta ville. Det lättade med ens i bröstet, och han fick ord att besvara hennes långa tal ... Själfva hans oro gjorde honom slug och försiktig. Han yttrade afmätt: — Det vill säga, du håller inte af honom, det är bara fantasier, det är mig du i grunden håller af, menar du? Jag vill du skall säga det tydligt. Matilda lyfte långsamt hufvudet. En så egen ton rummet hade — och så slapp hon kände sig efter den stora spänningen. Som om ingenting i själfva verket händt. — Erik, jag håller af dig — hon steg upp — men jag tror att ... — Åh det är bara de där eviga kyrkogångarna, karlen har alldeles hypnotiserat dig — afbröt Erik forceradt. Han ville icke höra mer nu, han hade sina hemliga planer, och han ville icke förlamas. Han talade högt och lätt som för att öfverrösta sig själf och hela världen.
Nådiga föreskrift blifvit verkställd å ifrågavarande hemman, inhemtas, att Repperda Drakegården, som enligt skattläggningsmethoden af den 30 Januari 1688, samt ortens undervisning är taxeradt till 17 R:dr 30 sk. 3 rst. efter i byn förrättadt laga skifte, innehafver 31 Tunnland 26 kappland åker, 71 tunnland 12,8 kappland äng samt 318 tunnland 23 kappland hagmark; att hemmanets åbyggnad ansetts i värde till 1,040 R:flr samt dess inkomster eller jordafkastning till 808 R:dr, hvarifrån afgå brukningskostnad, utgifter och onera, deribland ordinarie rotering med tillsammans 417 R:dr 1 sk.; så att behållna inkomsten deraf skulle utgöra 390 R:dr 47 sk:r; samt att till Hvetlanda Thomasoch Kullagårdarna, skattlagda till 17 R:dr 22 sk:r 6 rst. och med åbyggnad värderad till 1,024 R:dr 52 sk:r lyda 28 tunnland 25,4 kappland åker, 44 tunnland 23 kappland äng och 569 tunnland 13 kappland hagmark, samt att inkomsten eller jordafkastningen deraf ansetts uppgå till 817 R:dr 16 sk:r, som, efter afdrag för onera, brukningskostnad och öfriga utgifter med 598 lt:dr 41 sk:r 4 rst., lemnar en behållning af 418 R:dr 22 sk:r 8 rst, hvilken uppskattning sålunda upptager värdet af åbyggnaden vid Repperda 15 R:dr 16 sk:r högre än vid Hvetlanda, men att sistnämnde hemman deremot gifver 27 R:dr 23 sk:r 8 rst. mera i afkastning, än Repperda; varande Hvetlanda för det närvarande utarrenderadt till midfastan år 1871, under förbehåll likväl att arrendet, efter laga uppsägning, upphör i fall det ifrågaställa bytet medgifves.
Till utarbetande afen ordbok öfver Svenska språket; för åren 1858, 1859 oell 18(i(), årligen 3,750 R:dr, eller för 3 år , ulgilvande af ett planche-verk öfver Svenska svamparter , ulgifvande af 2 ne planche-verk, det ena öfver lornsaker och andra historiska märkvärdigheter, som i Statens historiska Museum förvaras, och det andra öfver medel lids-sigill , fortsatt inredning al historiska Museum oell Mynt-kabi nettet , uppförande vid Götheborgs hospital [af ny byggnad på den plats, hvilken af Kongl. Maj:!, anses böra dertill i nåder bestämmas, att utgå i män af behol (utöfver de för ändamålet redan disponible 75,000 R:dr) , uppförande af den nya hospitals-bvggnaden å lägenheterne Hedvigsberg och Conradsbergiu vid Hufvud staden, att utgå under år 1858 213,750. — och under år 1859 101,250. — betäckande af den brist i Hospitals-fondens inkomster, sorn för bestridande af nödiga utgifter till Hospitalernes underhåll samt till förbättring af hospitals-vården möjli gen kan uppkomma; under åren 1858, 1859 och 1800 årligen 37,500 R:dr, ellerjör 3 år National-musei-bvggnadens fortsättande; för åren 1858, 1859 och 1860 årligen 150,000
St:rs redan fattade beslut blifvit till åtskillige ändamål anviste, att af RiksgäldsContoiret eller redan disponerade ÖfverskottsMedel utgifvas, och hvarmed RiksgäidsContorets behof alltså ökes utöfver de 3o3,ooo R:dr, som för detsamma i Statsreglering äro upptagne, emedan dessa anvisningar, hvilka i Statsreglerings-Betänkandet finnas specificerade, till förberörde belopp 3i 1,000 H:dr, dels blifvit förbisedda då Stats-Utskottets Betänkande Nio 3o2 om R iksgäldsGontorets behof afgafs, och dels derefter tillkommit, så att sistnämnde belopp icke är inbegripet i de 3o3,ooo Rtdr som blifvit i berörde Betänkande upptagne till fyllande af RiksgäldsContorets årliga behof, utan äro dessa 3if,ooo R:dr endast af Stats-Utskottet classificationsvis i Betänkandet antydde att sådane utgifter föreslå, under anmälan att framdeles närmare Riksdagens slut uppgifva tillgångar härtill för RiksgäldsContoiret, hvilket med andra ord uttrycker, att den nu afgifne Statsiegleringen är ofullständig och att StatsUtskottet närmare Riksdagens slut vill inkomma till Pi. St:r med ett Bihang lill fullkomnande af StatsRegleringen, och deri åda - Betänk anden, N:o 335. gg galägga, alt hvarken de vanliga Statslnkomsterne eller Bevillningarne äio tillräckelige för Statsoch RiksgäldsVerkens fastställda behof, utan andra utvägar derföre mäste vidtagas. För ofullständighetens skull liar äfven StatsUtskottet frän RiksgäldsGontorets inkomster uteslutit Bankens till Staten gående Räntevinst från ur i83ö.