Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banco årligen under fem år, eller intill nästa Riksdag, hvilken summa skulle af Fullmägtige i Riksgälds-Contoret genom Stats-obligationer anskaffas och i förhållande lill behofvet för det sätt, som för arbetets utförande kunde 6 Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N.-o 4- komma att af Kongl. Majit antagas, till Förvaltningen af Sjö-ärendena utbetalas, emot serskild och speciell redovisning för användandet, hvilken borde underställas Rikets Ständers och deras Revisorers granskning; hvarjemte i öfrigt Rikets Ständer beslutit: att detta anslag endast skulle användas tilt pia ter tali ers anskaffande, och sjelfva arbetet utan ersättning genom Örlogs-jlottans försorg verkställas: att vattenledningens framtida underhållande borde af flottan besörjas, samt att deremot de i,5oo R:dr, som Carlskrona, Stads innevånare, erbjudit sig att för denna undterhalls-kostriad årligen utgifva, och för hvilkas erläggande, serskild förbindelse brav de affordras Staden, skulle till RiksgäldsContorel ingå. Vid den handläggning, som detta ärende sedermera undergått, hafva, i afseende på den vigtiga och kostsamma anläggningens, verkställighet, tid efter annan sådane omständigheter och betänkligheter sig vppat sorn; satt Kongl. Maj:t i nödvändighet att låta vidtaga flera förberedande undersökningar och åtgärder, på det de af Rikets Ständer anslagna medel till större eller mindre del icke måtte utan väsendtlig nytta för. sitt ändamål användas. Oundvikligt uppskof i arbetets företagande och utförande har häraf blifvit en följd; och då alla de kostnader, som hittills lill nödige upplys - i Bil. till K. M. Nådig* Propos. N.-o 4- ningars ernående och undersökningars anställande erfordrats, utgått af de på RiksStatens i o:de Hufvud-Titel för Sjö-försvar anvisade medel, har ock det af Rikets Ständer beviljade ofvannämnde anslag ännu icke blifvit anlitadt. Det är vid ett sådant förhållande, sorn Kongl.
Föredrogs ä pyo Slats - Utskottets. under den iz sistl, Junit pä bordel lagda» hetänkan, Pe, sngäende tillökning i H. K, H, KrvNsPrin, ftns Skqlsmyma, j anseende till den sammas otill, ^äcklighet att Afwen deras kunna bestrida de till» Akke /estkostnader som tvid Stålens uxgörande icke funNat beräknas. B.sölls, Föredrogs A nyo Stats-Utstkhttets, ven rZ Junii^pn bordel lagda, betänkande, angående upfö-, rande pä Stat af en summa af 16,666 R:dr z? H ärligen för H, K, H. Ars-Fucsten Hertigen af Södermanland,Prins Oscän, Högloft, Ridderffapet och Adeln gaf häriill sitt hisqll. Föredrogs ä nyo och bifölls Stats-UtffottetShen iz Junti pä bordet lagda, betänkande, angående de Ml Institutet för blind» och.chöfstumma arrsiagne medels upförande a Stat, Fsredrogs ä nyo Slats-UtffottetS, den iz Juni» pa bordel lagda, utlärande, i fräga om de unter sista kriget längne Officerares och Unver-Offieerares till Kronan indrague Halftyg lönerUtbes kalande, Hkkk Dett s» 2utt!i. 66- ^err^ 8x>sI6encreutr, Arvill ^okstt anförde följande:
IX. B. 58, 107, 121. Å. 123. E. 187. — N:o 291. angående inhägnandet af den obebyggda platsen emellan Riksgälds-kontorets hus och Riddarholms-kanalen samt anläggningen af en kaj eller strandmur vid samma kanal. IX. B. 209, 246. A. 247. U. 520. A. 594. — N:o 292. i anledning af erhållen återremiss af betänkandet N:o 130, angående befrielse för Magazins-förvallaren i Warberg, Anders Öhrvall, från honom ådömd ersättningsskyldighet lill Statsverket. IX. B. 210. A. 247. E. 291. — N:o 293. i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 171, angående Kongl. Majlis nådiga proposition om tillåtelse för Nya Trollhätte kanal-bolags-direktion, ali få till skatte ( 133 ) lösa gamla slussen vid Lilla Edet, med tillhörande område. Stats-Utskollets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 294. i anledning af väckt motion om statsanslag till bekostande af en upfunnen machin till uträkning, sättning och tryckning af mathematiska tabeller. IX. B. 210, 247. A. 248. E. 291. — N:o 295. i anledning af väckte motioner, angående förändradt användande af den lill skolorna i släderne inom Lunds stift utgående Helgonskyld, samt om denna afgifts upbörande m. m. IX. B. 210. A. 248. U. 331. A. 332. — N:o 296. angående militise-boställs-kassan. — N:o 297. i anledning af väckt motion, angående ett årligt anslag af 1,000 riksdaler åt Byggnads-föreningen i Stockholm. IX. B. 210. A. 249.
Sakta, men skyndsamt drog sig Gottlieb åter in i häcken. Han hade ej länge innehaft sin något besvärliga ställning, då hofslagen stannade; och af rasslet på andra sidan häcken kunde han sluta att hästen der fastbands vid gärdsgården. Straxt derefter hördes sakta steg i gräset, och derpå urskildes hela figuren af patron Fabian, som, efter att blott i förbigående hafva förvissat sig om att förstugudörrarna blifvit tillslutna, djerft nalkades samma fönster, vid hvilket Gottlieb nyss stått. Men patronen, i stället att förnöta tiden med spejning, klappade flera slag på rutan. Den alltjemt sofvande Magda hörde emellertid ingenting. Patronen lade då ögonen intill glaset, och upptäckte genast samma tjusande syn, hvilken nyss fängslat Gottlieb. Icke förty var det just ingen kärleksfras som vid anblicken af Magda undföll vår älskares läppar. "Fördömda qvinna", mumlade han, "hon gör mig galen hon skulle se mig i sjelfva afgrunden förgås af begäret efter en droppe vatten, och ändå icke räcka mig den!" Han klappade på nytt, och det med sådan styrka, att det klingande ljudet bort uppväcka hvar och en annan än den, som haft en sådan dag som Magda. I detta ögonblick tycktes likväl patronen bli rädd för sin egen dumdristighet ... tänk, om någon annan än den, som signalen var ärnad, hade blifvit väckt o fasa, om hans nattvandring blefve känd och komme för hans hustrus öron! Lyckligtvis hade det ingen fara från de sofvandes sida. Den äkta mannen började darra i alla leder sådan respekt hade hans "töta Ultenie" till och med på afstånd. Och det är möjligt att han öfvergifvit sina fredsunderhandlingar med den vackra Magda, derest han icke varseblifvit den omnämda segelgarns-ändan. Att sticka in en liten syrénqvist och haka af öglan, var ett ögonblicks verk; och innan Gottlieb ens hann begripa sammanhanget, såg han fönstret öppnas och sin värde farbror försvinna. Vid detta buller måste Magda vakna och hon gjorde så ock. Som en fjäder spratt hon upp.
Prop. M 47. öfver Göta kanal vid Norsholm, till Linköping och Mjölby, genom provinsens bördiga delar och öfver en i allmänhet gynnsam terräng, samt derifrån förbi sjön Sommens norra ända till Nässjö, hvarigenom banan jemväl komme att, till förmån för trafiken, genomskära midten af och leda till lämpliga afsättningsorter för det bördiga norra Wedbo härad i Jönköpings län. Östra stambanans längd och anläggningskostnad är af Kommittén beräknad sålunda : från Katrineholm till Norrköping, 4 mil 25,930 löt B:dr 4,934,053. » Norrköping till Linköping, 4 mil 7,720 fot, 3,173,242. » Linköping till Nässjö, 10 mil 24,500 fot 7,436,245. Summa 19 mil 22,150 fot, R:dr 15,543,540. Till Kongl. Maj:t liar Dess Befallningshafvande i Östergötlands län insändt en af utsedde deputerade till Kongl. Majit stalld skrift, hvaruti bemälde deputerade, på grund af dertill erhållet uppdrag, vid ett inför Kongl. Majits Befallningshafvande med länets innevånare hållet sammanträde för öfverläggning rörande den östra stambanans lämpligaste sträckning, i underdånighet anhållit om nådig framställning till Rikets Ständer angående medels anvisande till omlörmiilda stambanas anläggning i den af Kommittén föreslagna rigtning; och hafva jemväl från Kongl. Majlis Befallningshafvande i Calmar län inkommit ett större antal petitioner, med anhållan att anslag lill berörda stambana måtte af Rikets Ständer äskas, men att banan, så vidt möjligt, måtte läggas öster om sjön Sommen. Uti sin år 1856 till Rikets då församlade Ständer aflåtna nådiga Proposition i ämnet förklarade Sig Kongl. Majit gilla den för ifrågavarande stambana då utstakade sträckning från Katrineholm öfver Norrköping och Linköping till trakten af Tenhult.
Lagcommittcen ansåg den gamla lagen vara ofullständig, ofullkomlig elier skadlig, jemte motiverna till de förändringar committe'en i hvarje fall tillstyrkt. Det är tydligt och klart, att om dessa motiver med någon fullständighet framställas, innefatta de, såsom alla motiver måste innefatta, först en bevisning öfver det gamla stadgandets oduglighet och sedermera beviset för det nva stadgandets fullkomligare och ändamålsenligare beskaffenhet, och endast sålunda blifva skälen på begge sidorna afvägda, Dessutom torde det finnas föga lämpligt att framlägga motiverna lill en lag, som blifvit stiftad för 100 år sedan. Denina lag är af folket känd, och det är erfarenheten, sorn bör hafva öfvertygat folket, huruvida Jagen är nyttig eller skadlig. Har erfarenheten visat folket, att den är nyttig, så behöfver det ej känna de historiska förhållanden eller de rättsbegrepp, hvarifrån den utgått. Ilar åter erfarenheten visat, att lagen är skadlig, så lära inga motiver, rätts-läror eller raisonnementer kunna öfvertyga folket derom, att den ej hor afskaffa*. Jag kan således icke finna, att fråga här blifver om att ådagalägga partiskhet eller opartiskhet, utan endast om att sammanfatta ock framställa de motiver, sorn i lagförslaget redan äro framlagda; hvarföre bär ej Indier hlif - I Den ii Juli e. m. blifver fråga om, att förkärlek för den ena eller andra åsigten kan verka på arbetets beskaffenhet; och då det är en obestridlig sanning, att de personer, sorn under 20 års tid sysselsatt sig med förevarande ämne, kunna verkställa ifrågavar. arbete med större lätthet och tillförlitlighet, än personer, som dermed vore mindre bekanta, kan jag*icke instämma i Frih. Boyes önskan, att arbetet ej må lemnäs tilt Lagcommitte'ens ledamöter, utan anser jag tvärtom af största vigt, att just de och inga andra erhålla detta uppdrag. Frih. Boye har jemväl sjelf ansett nödigt, att sedan de nya commitlerade, af hvilka tableaun enligt hans önskan skulle uppgöras, hade fulländat sitt arbete, detta malte ytterligare granskas af förra Lagcommitte'ens ledamöter.
Mgt ben af £>§ antagne beräfning af ©tatSmeFFetS inFcmfter., uppgå befia, får år 1830, tiU ett belopp afttllfammanS 33anco 3c:br 7,28^000: . tjmartiB ytterligare Femmer, från och meb året 1831, ben, tiH utgåenbe af 23ränminS* och SulbbemiBningen, annu* fabe erfåttning får falpetergårben meb ♦ 124/000: — ågmaban SBanco 9c:br 7,409,000 utgår ben fumma, fjmartiB ©fatenS afla intraber, meb tmbantag blott af Ttiuuåttna 23cttul(nmge».i, får 1831 -och fol janhe arén intill nafta iKitobag, iberäfitab blifmit. 3 fammnnljang meb tippgåtanbet af benna beråFning hufma 2Bi fattat fålfanbe beflut: 1:0. t2Öib fårnyab profning af ben fåntt må efta frågan om tTJantals? penmnaarncö famt Éagmano? od? i^örab6hofMnge?9cåntan5 utgåranbe till lifa belopp åfmer allt i Ocifet, åfmenfom arn inbragning af ben fåfom $5e* tvinning antagne ©tcvbhue^procenten: a) att någon fårånbring uti be får 9flantal$pennmgarne$ utgåranbe inom (Sorhcborgs och 23ohuo Hån, VTcrifcs, tPcrmlanbs., lX>cfbmanlanb5, ©tova kopparbergs, UtefterJvTorrlanbo, ^emtlaubs/ n>cfbevbottcn8 och llorrbottene
För trefnaden af hela Samhället blir således nödvändigt, att vid dess Lagstiftning, de fordringar som af dessa irenne särskilta odlingsoch arbetsgrenar e • upkomma, i den mon de aro grundade på verkelig billighet och behof, må blifva iagttagne och vinna behörigt afseende. Att de äga ett tillräckligt antal Förespråkare uti National-Representa* tion, år således ett af hufvudvillkoren för dess annalkande till fullkomlighet. Men jemte de behof som upkomma af goromålens fördelning innom Samhället, gifvas ännu andra allmänna behof, som gifvit anledning till sjelfva Samhålls-inråttningen, och som för dess bestånd utgöra ett icke mindre nödvändigt villkor. Dessa åro behofven af ordning, af personlig och egendoms säkerhet, af allmänt lugn. Dessa behof, som gåfvo anledning till Samhällens inrättning, kunna alla innefattas under begrepet af Rättvisans handhafvande, eller af Lagarnes helgd. Det år detta föremål sorn visar, att en kraftfull och verksam Regering år icke mindre ett behof, och ett af de ou.mgångeliga villkoren för Samhällets bestånd , ån en val organiserad Lagstiftning. Men då det vöre omöjligt att regera, om Lagen innehSlle föreskrifter, oforeolige med grunderne för Samhålls-inråttningen, år det också derföre nödvändigt, att i detta afseende Lagstiftningens esprit måste vara enlig med detta Samhålls-inråttningens hufvudföremål. Det blir då en nödvändighet för Samhällets allmänna val, att beskaffenheten af den Lagstiftande Corpsen må kunna tjena till borgen, att inga anti-sociala Författningar måtte vidtagas', eller sådana grundsatser beskyddas, som åro stridande emot allmin ordning. Då den allmänna fordelningen af Samhällets göromål, och dess deraf följande behof gifvit anvisning till National-Representations beståndsdelar, ån det Samhällets allmänna ändamål, som bor bestämma riktningen af samma National-Representations sammansättning, och de forhållanden som bora gifvas emellan den Lagstiftande och Verkställande Magten.
G. D. Bonde-Ständet biföll, att pa <att Högloft. Stats-Utstottet, uti ankommit Memorial den 14 denites, föreflagit det belopp af Zso N:d. Banco, som ätgär för tryckning af Allmänna Jndragnings-Staten, mä afUtstotter anordnas till utbetalande af Riksens Ständers Niksgälds-CoNtoir. vt suxrs. S. D. Sedan Högloft. Stats-Utskottet uti Memoris «l den 0 i denne manad tillkannagifwit, att Rikftns Ständer genom det i sörestrifwen ordning förstärkta StatsAtffottkt stadgat, att förordyandet om en särskilt Coinmitech tili granffning öfwer förwaltningen a.f alla Rikets medel' sedan lkjvo ars Riksdag, stulle ät Kongl. Maj-t rtpdragas; Sa beftöt Dondc-Skändct att sädant borde hos Kongl. Majit i underdänighet anmäl,rs, och därjämte till KonZl. d Den 17 April. 86z Kongl. Maj:ts Nädiga godtfinnande öfwerlemna^ att för dcste Commitcrade läka utfärda lämpelig Znstruction. Vt SUPIS. S. D. Bonde,Ständct biföll hwad^Höglofl. Lag-!lt, stöllet i Betänkande den 16 dennes hemställ, i anledning af föreflagen förklaring af 7 Cop. 1 §. RattegängöBalken om Inteckningar, vt sux,». S D.
Derigenom skulle ock, hvad icke minst vigtigt vöre, Presterskapet blifva befriadt från ett vidlyftigt ekonomiskt bestyr, som nu, oftast på bekostnad af deras vigtiga kall, toge dess tid i anspråk. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M (il. 21 Utskottet, som längre fram vill yttra sig om Matts Pehrssons yrkande om förändring i byggnadsskyldigheten, tillerkänner visserligen de af Bjerkander för hans yrkande anförda skäl en synnerligen stor vigt; men Utskottet tror dock dessa skäl ej böra inverka till förändring af nu ifrågavarande punkt, utan fast heldre finna sin rälta tillämpning vid bedömandet af här efterföljande punkten 6. För en så vidsträckt tillämpning af nu ifrågavarande grundsatser, som den af Bjerkander påyrkade, möta jemväl många hinder. Den skulle ock alltför ofta föranleda tvånget att å presteboställena uppföra dubbel uppsättning åbyggnader, ty utom det att ej sällan inträffar det prestgården ligger afskiljd från någon by och prestgårdens brukare således måste på stället hafva bostadshus, så möter i lag, som ej torde böra ändras, hinder för på bostället frambragta fodrets och skogsprodukternes tillgodogörande på annat hemman, Utskottet tror således att, i den nu förevarande punkten, något stadgande härom ej kan inflyta, samt hemställer derföre till Rikets Ständer, att denna punkt må bifallas. »Presterskapet anslagen jord, som icke utan olägenhet kan i förening med bostads-boställe brukas — derifrån undantagna de i vissa orter befintliga enkesäten — utarrenderas efter de grunder, som kunna varda i nåder fastställda.» »Ar bostads-boställe af den storlek, alt derifrån kan skiftas eller författningsenligt afsöndras en lagenhet, tillräcklig att förse löntagaren med hans behof af jordbruks-alster, må skifte eller afsöndring ske och återstoden af bostället i stadgad ordning utarrenderas, då församlingen, på Domkapitlets yrkande, dertill samtycker och åtager sig bestridandet af de med åtgärden förbundna kostnader.»
Genom denna lifgifvande förmåga framskrider styrelseformen till en fullkomligare utveckling och herntar derunder af tiden stadga och varaktighet. Endast om oroliga sinnen ensidigt skulle försöka att begagna den , eller om Styrelsen folie i osäkra och kraftlösa händer, kan denna i sig sjelf så oskattbara förmån blifva för samhället vådlig. Blotta möjligheten häraf böre vi önska städse vara långt ifrån oss aflägsnad. Bland de förbättringar, hvilka, enligt Kgl. Majtts tanka, Samhälls-författningen synes böra undergå, finnas några, dem försigtigheten bjuder att uppskjuta, på det att tiden och erfarenheten tydligare må ådagalägga deras nödvändighet 3 andra åter äro så högt af omständigheterna påkallade, att hvarje uppskof endast ännu mera skulle förstöra de olägenheter, hvilka genom dem skola forekommas. Sa företer sig uteslutandet af ro3 §. i Regeringsformen såsom en oundgänglig förbättring, eller snarare såsom en rättelse af ett misstag uti en rÅng. upph. af 103 §. Reg. F. m. m. 149 af de mest magtpåliggande delar af Statsförfattningen, den uppå hvilken Medborgares enskilda säkerhet hufvudsakligen hvilar. Föreskrifterna i denna §. äro ovedersägligen stridande mot grunderne för en god organisation af Domaremagten, och stå dessutom i uppenbar motsägelse med samma Grundlags bokstaf och anda, hvaraf den utgör en del; 1:0 De äro stridande emot en god organisation af Domare-magten, emedan dess rätta grundval är, domarens fullkomliga oberoende, så att han, utan någon gunst att eftersträfva eller något misstag att befara, inträder i utöfningen af siit Ämbete, genast efter utnämnandet, och ej kan derifrån skiljas utan efter laga ransakning och dom.
Han är ju som en skogsröfvare med sitt svarta skägg och brun som en tattare är han ju med nej, då tycker jag hofmarskalken är mycket vackrare, aldrig kunde man tro att han Lisa hann ej fullborda meningen, ty ett lågt och hemskt anskri bakom dem afbröt henne och kom de båda qvinnorna att hastigt vända sig om. Den svarta shawlen hade halkat ned ifrån deras, ända hittills osedda grannes hufvud, och lemnade hela hennes blekbruna ansigte, skuggadt af det stripiga gråsprängda håret, synligt; hennes hemska glänsande ögon stirrade orörliga på vagnarna utanför, de vidgade näsborrarne och de krampaktigt spända musklerna i hennes bara, mot fenstret utsträckta armar, gåfvo henne ett utseende af förfärande vildhet och vansinne. Ett ögonblick betraktade de båda öfverraskade och förskräckta qvinnorna henne med stum häpnad; men i detsamma foro vagnarna öfver gården och den besynnerliga synen försvann genom dörren, som ännu stod öppen, hastigt som blixten. – Åh, herre Jesses Christus, jag tror jag dör! – utropade den halft ihjelskrämda Lisa, och dignade ned i ett mjöltråg bredvid bordet. – Aldrig i lefvande lifvet har jag sett något spöke så rakt i synen förr. – Åh, Gud bevars jag fick rigtigt som ett stygn i magen, – pustade fru Berg och satte sig ned på bänken vid bordet med händerna i sidorna. – Jag undrar hvem af oss det gäller, – fortfor Lisa med döende röst; – ty att en af oss går åt på’et, det är säkert som sex för sådant der, det får en icke se för intet. – Ja, hemskt var det, det är visst men kanske det kunde vara någon af betjenterna, som ville skrämma oss, – sade fru Berg, sträfvande att antaga en lugn ton. – Gud vare oss nådig, hur kan frun säga så? Jag såg väl så klart, som jag ser frun nu, att det var hin håle sjelf, för sådana ögon har väl ingen menniska de lyste som två eldkol i hufvudet och jag känner änn liksom en gemen slank efter’et.
Stalsoch BancoUtskottens Memorial, IV s 63a — 658, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX S 1029, af PresteStåndet, ix s to4o, af Adeln, IX s 1047* afsagt sig förtroendet; Statsoch BancoUtskottens Memorial, derom, IV 4* s 824 — 828, i anledning hvaraf, Adelns beslut, IX s 1047, PresteStåndets, IX s io53, BorgareStåndets, ix s io5g, BondeJtåndets, IX s I061. RiddarhusOrdningeil, om, Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse lemnad tili RiddarliusUtskottet, II s 1372. Riksdagens början må räknas från den 3i Januarii, enligt Ståndens sammanstämmande beslut, IX s 16, 4t. <— förlängande på en månad, anhållan om, besluten af Adeln, IX s 117, af PresteStåndet, IX s 118, af BondeStåndet, IX s 122. Underd. Skrifvelse X 1. s 66. —- slut, anmodan att LandtMarskalkeil, Ärkebiskopen och Talemännen mätte hos Kongl. Maj:t anhålla om utsatt dag till; ;s44 PresteStåndets beslut', IX 3. s 3o6. Ären•det uppskjutet af BorgareStåndet, IX 3. s 334. Mea PresteStåndet instämmer BondeStåndet, ix 3. s 334» ansett öfverflödigt af BorgareStåndet, IX 3. s 376, af Adeln, IX 3. s 3gg. Biksdag, om kallelse till nästa. Exped. Utskottets Memorial, X 1. s 78t.
Sprengtporten framställt, nemi. huruvida sådant vore förenligt med Sveriges grundlag och R. St:s rätt samt Sveriges förhållanden till Norrige. Hvad Sveriges grundlag beträffar, så tror jag icke all någon lärer kunna med rättsgrund säga, alt denna coloni utgör en del af Sveriges Rike. Jag tror icke ens, att den största colonialstat i verlden, England, anser någon af sina colonier utgöra en del af de förenade Konungarikena, ehuru alla lyda under dem. Vi se dessutom af R. St:s år 1818 fattade be - 646 Den 19 April e. m. slut, alt man då icke ansåg förhållandet vara sådant, och likväl var då samma grundlag gällande som nu. Hvad förhållandet lill Norrige beträffar, så är del klart, att om colouien St. Barthelemy icke är bunden vid Sveriges rike, genom grundlag, så är den icke eller bunden vid föreningen med Norrige på samma säll, sorn Sveriges rike är med Norrige förenadt. När krig och fred måste vara gemensamma för Sverige och Norrige, så bör det äfven för Norrige vara af största vigt, att en besittning, så farlig för freden, sorn den ifrågavar., afsöndras. Allt detta hade nog Konung och Ständer betänkt 1818. Man har ytterligare sagt, att man icke måtte sälja ön, emedan hennes innevånare såldes med detsamma. Vore det bättre om ön afträddes för nöds eller freds skull? Hvarje landskaps afträdande kan sägas vara en försäljning, ty man köper sig fred med den jord man afstår, med eli ord, man afl räder aldrig en besittning för intet, och dä kan det för innebyggarnes ställning vara likgillligt, om det är penningar eller andra förmåner, sorn genom ett sådant anländande förvärfvas. Dessutom lära väl icke coloniens innevånare hafva fått bättre rätt derigenom att de blifvit afhända till Sverige, än de hade förut; ty Konungen af Sverige mottog dem utan tvifvel med samma rätt, som Konungen af Frankrike öfverlöt dem till Sverige. Jag får sluleligen i afseende pä den K. propos. göra en anmärkning, utan att derföre begära en återremiss.
Jag inser nogsamt, att dessa slags njutningar icke kunna, såsom stridige mot tidslynnels anspråk, förbjudas; men då det deremot både kan och bör vara samhällets obestridliga rättighet, att åtminstone beskatta allt sådant, som till rubriken ”öfverflöd” d. v. s. ”obehöjligt” kan hänföras, får jag härmed vördsamt föreslå, att R. II. St. måtte stadga och påbjuda en bevilln.afgift af minst 16 sk., att utgå af hvarje mantalsskrifven person inom riket, Den 22 December e. m. 377 sorn förbrukar cigarrer, vare sig af inhemsk eller utländsk tillverkning, samt att hvarje ägare till en hund, som icke bevisligen till jagt, eller lill gårdseller boskapsvakt begagnas, skall för densamma erlägga en årlig beviiln. af 3 r:dr 16 sk. hvilken afgift ej bör anses öfverdrifven, då en husbonde måste för en lagstadd betjent, kusk eller lakej, en beviiln. af minst 2 r:dr vidkännas, och af en medellös dagsverkskarl, hälften deremot, eller 1 r:dr äfven bör utgöras. Om remiss af denna motion lill vederbör. Utsk. anhåller jag vördsammast. Remitterades till Beviiln.Utsk. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Då på R. o. Ad:s bord hvilar ett ämne, som måhända torde föranleda någon längre öfverläggning och då tiden nu är långt framskriden, så hemställer jag till Ståndet om icke motionen rör:de läktarens ändring kunde få hvila öfver motionstidens slut. I anledn. häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade besluta, att med föredragningen af Ridd.Utsk:s mern. N:o 2, ang:de en särskild uppgång till läktaren för corps diplomatique m. fl., skulle anstå intilldess motionstiden tilländagått. Ropades ja. II. R. o. Ad. åtskildes kl. \ till 9 e. m. • In fidem protocolli, Albert Munck. Tliorsdagcn ilen 23 December 1847.