Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu återstår endast formen, JUllighe-ten, att lemna Assiguationernes innehaf - Ven 31 October f. ni. 585 vare ytterligare rådrum till deras infriande har Ridderskapet och Adeln erkänt. Men då fråga nu är, att RiksStåndens olika beslut i ämnet skulle öfverlemnas till Nämnd, tror jag, att den al. drig kan få någon befattning härmed, på den grund Friherre Cederström anfört , att det nemligen hvarken angår någon utgift eller inkomst för Staten, hvilken ej är af natur, att kunna förfalla. Hvad Herr Hjärne anfort, kan jag ej finna vara på något sätt bindande. RiksgäldsContoiret är, i afseende på Discontutredningen, éndast commissionaire åt Banken. Vill man, att saken skall komma till Nämnd derföre, att RiksgäldsContoiret med ärendet har befattning, så bör man äfven betrakta hvarje utredningsman i ett falleradt bo såsom gäldenär sjelf. Jag kan således ej finna någon annan utväg för till vägabringandet af ett lagligt resultat , än att antingen Ridderskapet och Adeln , eller öck något annat af RiksStånden, sä jemka deras beslut i soken, att tre Stånd öfverensstämma i samma mening} eljest måste frågan, efter mitt begrepp förfalla. Grefve von Platen; Jag anhåller, att med några få ord få fästa uppmärksamheten på hvad här vid detta tillfälle hlilvit y tt rad t. - Målens behandling, då tvänne Stånd stadna i olika beslut mot de tvänne öfriga, är antingen sådan, an de förfalla, eller gå tili afgörande genom Nämnd, Förfalla är icke att afgöra} ty det vill säga, att vi kunna ej komma till något beslut, så edes måste saken afstadna. Af denna egenskap arn besluten i afseende på hvarjehanda inrättningar om förändiingar, sorn kunna anstå och uppskjutas. 536 Cili 31 Ociober /. m. Här är åter frågan om tredje mans rätt; och den måste väl ordentligen pröfvas och afgöras.
Memorial, i anledning af äterremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 94, Öfver väckt motion om förändring af sättet för utmätt fastighets försäljning» Berörde Betänkande, hvari Lag-Utskottet tillstyrkt, att väckta motionen måtte lemnas ulan afseende, har blifvit till Utskottet återremitteradt Bih, till R, St, Prof, 184S, 7 Sami, 1 Afd, 36 Haft. 3 14 Lag-Utskottets Memorial, N:o 112* af Hederv. Bonde-Ståndet, på grund af deremot framställda anmärkningar; men som öfrige Riks-Slånden bifallit samma Betänkande, Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 22 samt Högv. Presle-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet den 19 innevarande månad, och tre Riks-Stånds mening i frågor af förevarande art, enligt 87 §. Regeringsformen, utgör Rikets Ständers beslut, lärer något yttrande öfver de gjorda anmärkningarna icke erfordras; livilket härmed vördsamligen anmäles för det Riks-Stånd, som Betänkandet återremitterat, Stockholm den 2 Maj 1845. STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Berg, 1845. Lag-Utskottets Memorial, N.-o 113. 1 M 113. Ank. till Exp.-Utsk. den 6 Maj, kl. 12 m. Memorial, angående verkställd omröstning i anledning af de hos RiksStånden f attade skiljaktiga beslut, vid f örehaf vande af Kong/. Maj:ts Nådiga 'Proposition om förändrad lydelse af / i sj Kap. ArfdaBalken och tillägg till y Jj“. i 20 Kap. af samma Balk. Sedan Rikets Ständer godkänt Lag-Utskottets Memorial N:o 79, innefattande förslag till voterings-propositioner i ämnet; sä har Förstärkta Lagutskottet denna dag, i enlighet dermed, anställt följande omröstning: lista Voteringen-.
S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Utlåtande, M 35, i anledning af gjorda anmärkningar samt Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande, M 35, innefattande yttrande öfver dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition med förslag till ny Strafflag, dels ock enskilda motioner rörande brottmålslagstiftningen. Härvid förekommo: Yttrandet vid slutet af sidan I och början af sidan 2. Lades med godkännande till handlingarne. Ståndet biföll för sin del Utskottets hemställan. § 2. Utskottets till Preste-Ståndet ställda inbjudning antogs. Lades till handlingarne. § 9. Med afslag å inbjudningen förklarade Preste-Ståndet sig vidhålla sitt angående denna § redan fattade beslut. 5 Kap. § 3. Ståndet afslog inbjudningen och vidblef sitt i frågan fattade beslut. § 14. Inbjudningen, så vidt den rörer Preste-Ståndet, afslogs, och förklarade Ståndet sig ej finna skäl frånträda sitt i afseende på denna § redan lättade beslut. § 18. Med bifall till Utskottets hemställan antog Ståndet det af Utskottet här framställda förslag till lydelse för ifrågavarande §, med den ändring, att dels i stället för de å raden 3 förekommande orden, »fem år», insattes »tio dr», dels ordet »deras» å sista raden utbyttes mot ordet »doms». Med afslag å Utskottets hemställan, förklarade Preste-Ståndet sig vid hålla sitt rörande denna § redan fattade beslut. 8 Kap. <§§ 1, 4, 5, 6, 11 och 27. Utskottets inbjudning afslogs, i hvad den angår §§ 1, 4, 5, 6 och 11, med afseende på hvilka Ståndet icke fann skäl från - träda sina redan fattade beslut, hvaremot samma inbjudning, så vidt den afser § 27, antoqs. 9 Kap. §§ 1, 4 och 7. Beträffande § 1, vidhöll Preste-Ståndet sitt beslut, hvaremot Utskottets inbjudning, i hvad den rörer §§ 4 och 7, antogs. § 8.
Utan systéme för Statshushållningen blif - Den 26 Februarii. 795 va dithörande detailler efter små, ensidiga el. ler tillfälliga anledningar bestämda Att parti, ella förluster och förlägenhet derigenom alstra', är naturligt; att ett sådant förhållande till stor del, örn icke helt och hållit, kan anses hafva orsakat närvarande penningeförlägen het, lärer icke kanna bestridas} äfvensom att vi kunna hoppas genom fastställande af ett Statshushållnings-systéme, framdeles undgå de olägenheter, vi erfarit genom brist på ett sådant. Jag föreslår derföre, att innan partiella frå or af S atsceconomisk natur handläggas, grunderna för det Statshushållnings-systéme som skall följas må bestämmas och då, så väl Statssom Bancooch Allmänna Besvärs-Utskotten handlägga sådana frågor, anhåller jag om remiss af denna motion till förenämnde 3'ne Utskott, och hemställer derjemte om icke Flögloff Ridderskapet och Adeln, i enlighet med 44 §- Riksdagsordningen, ville bestämma, det Utskotten inom 14 dagar efter dclfåendet af remissen böra med sitt utlåtande deröfver inkomma. N.o 3- Friherre Wrangel, Hinning: Inrättande af allmänna postvagnar, förresandes beqvämlighet och för förskaffande af större och mindre paketer, har vid flere före - 796 Den 2 G Fehr uarii, gående Riksdagar varit ett föremål för Riksens Ständers uppmärksamhet. Denna inrättning, så väl beräknad för, en ökad cornmunicatioo och ett skyndsammare u!bredande af kunskaper och industrie, har af mångå blifvit till dess verkställbarhet i vårt land bet viflad; emedan några få försök i detta afseende misslyckats. Jag för min del vågar dock tro, att detta misslyckande endast berott af de lika priserna för postvagnens och den vanliga skjuts-inrättningens begagnande; då man för lika godt köp kan färdas med vanlig skjuts som på postvagn; så är det naturligt, att man i allmänhet föredrager det sätt, som är förenadt med mästa oberoende.
November näst lidno Sr* såsom dana-arf' tilldömt Kongl. Majit och Kronan den andel i qvarlåtenskapen efter Röster och hans hustru, som bort hans arfvingar tillkomma, derest de i laga tid sin rätt iakttagit; och har, med anledning häraf, vice häradshöfdingen Drakenberg \ 11; de r-, dånigst anhållit, det Kongl. Majit täcktes till Rikets nu församlade Ständer göra nådig framställning, att berörde, andel i Rösters och hans hustrus qvarlåtenskap, utgörande, enligt afgifven redovisning, ett belopp af femhundrafemtio e» riksdaler 29 sk. fiirst banko måtto varda, till förmån för Rösters i torftiga omständigheter stadde arfvingar eftergifven. Kongl. Majit har detta ärende i nådigt öfvervägande tagit; och då vice länsmannen Rösters i Norrige vistande arfvingar såsom orsak till underlåtenheten alt inom. o “ i. lag föreskrifveu tid deras arfsanspråk anmäla och bevaka, uppgifvit saknad kännedom, af Rösters och hans hustrus inträffade död, hvarom underrättelse genom allmänna tidningarne eller på annat sätt icke skall blifvit arfvingarne meddelad, vill Kongl. Majit, med jemväl fästadt afseende å den medellösa ställning, hvari dessa arfvingar sig betinna, härigenom föreslå Rikets, Ständer, att Kronans rätt till ifrågavarande dana-arf iuå till sökandernes förmån efter gifvas. De till denna fråga hörande handlingar skola tillhandahållas det Utskott, till Ilvars handläggning ärendet varder öfverlemnadt; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra, OSCAR. J. A. Gripenstedt. Kongl. MojUs Nåd. Proposition., N:a, 68* Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-rådet å Stockholms Slott den g Maj i85u Närvarande: Han-s Exfefellehs, Jnstitie-Siatshiitiistérii Herr Grefve Sparre, Hans.
Med förutsatt antagande af den här ofvan framställda allmänna grundsatts, i följd hvaraf det måste vara en Banco-Styrelsen förbehållen rättighet att, i och för Bankens bestånd och dess åtagne förbindelsers fullgörande, kunna, om så skulle fordras, vidtaga inskränkande åtgärder för Bankens utlåningar af alla slag, anser Banco-Utskottet att låne-rörelsen i dess flesta grenar kan ej allenast i nuvarande skick bibehållas, utan ock betydligt ökade understöd meddelas näringarne, i den moa som tillfällen lid efter annan yppa sig, att, på sätt ofvan föreslaget är, åstadkomma förstärkningar i Bankens metalliska Cassa, hvilka förstärkningar då alltid lemna, utöfver hvad som för sjelfva silfverköpen erfordrats, och sorn sålunda kommer rörelsen till godo, ett ganska ansenligt öfverskott i den bestämda proportionen af $ till i, för hvars användande i låneväg, der behofvet sådant påkallar, något hinder, under vanliga forhållanden, sig ej foreter. 1. Läne-B ankeus vanliga rör else gr enar. I fråga om räntefoten för Bankens utlåningar i allmänhet har Ut skottet väl ansett, att Banken rätteligen ej borde meddela något slag af lån emot lägre ränta än 4 procent, emedan allt hvad räntan understiger detta billiga belopp, onekligen kan anses utgöra en skänk till låntagaren. För närvarande finnas dock utaf Bankens medel anvisade lånebiträden mot lägre ränta, nemligen: mot 3 procent: Creditiv för Manufactur-Disconten å 1,000,000 R:dr; Creditiv för Jern-Contoret å 600,000 R:dr; och Creditiv för Fahlu Bergslag till belåning, efter det pris som a:ne gångor om året regleras, af högst 3ooo skepp. Råkoppar; samt mot ännu lägrej eller 2 procents ränta: de så kallade Odlingslåncn, till ett sammanräknadt belopp af högst 3oo,ooo Rdr; Skulle räntan å desse slags utlåningar höjas till 4 procent, blefve emedlertid Bankens ränte-inkomster af dem samfält ej ökade ined mer än högst 24)000 R:dr. Bihang till R. St.
Anmärkningen i afseende på ämbetsmännens för stora antal är icke ny; ty redan i Kongl, förordningen den a4:de januarii 1778 yttras: ’Att tillökning af nya ämbeten öf Vver behofvet blifvit införd och understundom ^mera haft personens befordran, än syslans ”nödvändighet till driffjäder,’’ Sedan denna tid har Rikets område och förmågan till Statens upprätthållande undergått stor förändring, utan att sådant medfört minskning i personalen vid de högre förvaltningsverken , som förut jemväl omfattat styrelsen af förlorade Provinser. Såsom ytterligare orsaker till ärnbetsoch tjenste-mäns förökade antal kunna räknas: Att göromålens mängd blifvit flerdubblad genom tid efter annan utfärdade författningar , så väl rörande näringars idkande , som i afseende på kameräi-verket; och hafva dessa författningar utgjort en sådan mängd, och varit spridde i sä många särskilde samr 208 lingar, att ofta blott eftersökandet af en författning eller ett stadgande, hvars tillämp. ning kommit i fråga, medtagit lika lång, stundom mera tid, än ärendernas afgörande: Att genom det föränderliga värde af Rikets credit-mynt, som ofta inträffat, lönerne vid åtskilliga vigtiga ämbeten sluteligen blifvit så försämrade, att deras innehafvare varit nödsakade bereda sig utkomst, dels genom biförtjenster, och dels derigenom, att de sökt sig löner i flere verk, hvaraf de följder uppkommit, att icke allenast Statens tjenst på ena eller andra stället blifvit lörsummad, eller mindre väl förvaltad, utan ock att tjenstemännen, genom åtskillige delade befattningar, ej sällan blifvit hindrade, att förvärf, va sig de insigter, som för utöfvandet afen enda erfordras: och Att förvaltningsverkens nu varande sammansättning, samt antagne origtiga arbets methoder föranledt, icke blott till ökadt arbete, utan jemväl till långsamhet vid ärendernas behandling. Desse förhållanden synas gemensamt hafva vållat, att antalet af ämbetsoch tjenstemän nu är vida större, än det på 1696 års Stat uppförde.
Den talare som sist yttrade sig har, såsom mig synes, allt för litet uppehållit sig vid den sak, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s pröfning, och han har i sjelfva verket icke framställt andra skäl än dem han anförde för sitt tillstyrkande af bifall till StalsUtsk:s förslag, då hufvudfrågan förevar. Jag vill derföre nu icke ingå uti granskning af hans yttrande i denna del, utan endast hålla mig vid sjelfva formfrågan och upptager derföre några af de anmärkmr, som Hr Rosenblad i afseende på densamma framställt. Hr Rosenblad har börjat med att försvara StatsUtsk:s förfarande, och ansett detsamma icke vara, såsom en talare före honom yttrat, otillbörligt. Jag anser återigen förfarandet vara på en gäng både otillbörligt och stridande emot grundlagarnes stadgande. Man må läsa dessa lagar huru man vill, så skall man förgäfves söka något stöd för den åtgärd StatsUtsk. vidtagit. 73 § Riksd.Ordn. omtalar uteslutande blott sjelfva den sak, som skall utgöra föremål för förstärkta Utskrs handläggning. När den saken är afgjord på det och det sättet, så har lagstiftaren ansett den och den följden uppkomma. Nu är det således fråga om huruvida den följden, som lagstiftaren förutsatt, uppkommit eller icke och det är den saken som Den 3 Oktober. 555 härstädes bör afgöras. När man således ser, huruledes lagstiftaren uttryckligen förklarat alt i de fall, då frågor, som varit föremål för R. St:s handläggning, och i hvilka tre Ständ jemte K. Majit äga beslutanderätt, icke blott kunna utan jemväl böra förfalla, i händelse två Ständ stadna emot tvä, så finner man deraf alldeles uppenbart, att så bör ske med förevarande fråga, eftersom just den är af förenämnde beskaffenhet. Hr Rosenblad har jemväl erkänt sanningen häraf då han i fortsättning af sitt yttrande högtidligen förklarat att sjelfva den sak, som innefattades i Slatsregleringsbetänkidet vore definilift afgjord, hvarmed han troligen menar det betänkande, hvarifrån vår nu varande formfråga ursprungit.
B:dr, men de senare åren aftagit, så att den år 1827 nedsönk med en femtedel under dess belopp ar 1825, hvilket vid ett tilltagande behof af dylika varor skulle bevisa en i märklig nion ökad tullförsnillning; att ingen tillförlitlig slutsatts kunde dragas från fartygens antal utan uppgift på lästetalet; och att det vore elt fel att anse handelns tillökning, flera fartygs ankomst och afgång, samt större tull-inkomst såsom ett prof på välstånd och näringarnes stigande, helst sådant ofta kunde bevisa motsattsen; hvaremot flera Ledamöter inom Riks-Stånden yttrat sig i öfverensstämmelse med Utskottets åsigter. Med erinran, att
R:dr, hvaraf 40,000 R:dr att utgå under loppet af år 1867, samt derjemte ett lån af 40,000 Rabatt återgäldas med ränta och årlig amortering al tillsammans 5 procent å det ursprungliga lånebeloppet; allt med vilkor, att äfven Wermlands läns landsting till ifrågavarande för hela länet angelägna byggnadsföretag bidrager med ett anslag af 30,000 R:dr R:mt. De till detta ärende hörande handlingar skola till vederbörande Utskott öfverlemnas, och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. År och dag som ofvan. CARL. F. F. Carlson. Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maf.t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 2 Februari 1866. Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Statsministern, Herr Friherre I)e Geer, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Fredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson. Departements-chefen, Statsrådet Carlson, uppläste derefter till justering följande, öfverensstämmelse sied Kongl. Majds, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 79. 5 beslut, uppsatta förslag till Kongl. Majits nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: 2:o) angående anslag till ny skolhusbyggnad och nytt gymnastikhus i Carlstad. Och behagade Kongl. Majit., enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådana de finnas detta protokoll bilagda, samt befallde, att, i enlighet dermed, nådiga Propositioner skulle till Rikets Ständer afiåtas. Ex protocollo A. J. Olde. i\:o 79. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Febr. 1866, kl. 12 midd.
Den i enlighet härmed upprättade, hufvudsakligen med Kongl. Maj:ts förslag lika lydande tarif i 4 § t inom. af hilagde förfatlnings-förslag, torde af Rikets Ständer bifallas. Uti 4 § 2 mom. uppräknas åtskilliga handlingar, hvilka karteras, utan förändring, till der utförda belopp. Bland dessa handlingar förekomma Borgarebref, Gesälloch Mästarebref, Notariatsbref samt pass till inrikes orter. På de här förut omförmälda allmänna grunder, hvilka Herr Henschen uti sin motion anfört, har han yrkat, alt slämpelpappers-afgiften för Borgarebref måtte nedsättas, samt Gesälloch Mästarebref, äfvensom Notariatsbref och Pass till Inrikes orter icke vara dylik afgift underkastade. Ehuru del visserligen icke låter förneka sig, att slats-verket på sednare tider af åtskilliga andra beskaltnings-titlar vunnit betydligt ökade inkomster och att stämplade pappers-algiften, fastän äfven den med folkmängdens och rörelsens lill vext gifvit ökad inkomst, nu mera bland skätte-tillarne inlager ett mindre betydande ruin än tillförene, torde någon allmän eller väsentlig nedsättning i sistnämnde afgift likväl icke kunna medgifvas med mindre, än alt en eller annan måhända kännbarare beskattning i motsvarig mån förhöjdes. Till vidtagande af någon sådan åtgärd förefinnes., efter Utskottets tanke, icke giltigt skäl; likasom icke heller något sådant blifvit af motionären anfördt, hvarföre omförmälde, med jemförelsevis obetydliga belopp belagde, handlingar skulle företrädesvis medgifvas befrielse eller lindring i nu utgående algifler; och hemställer Utskottet alltså, att motionärens yrkande i ofvanberörda hänseende icke måtte till någon åtgärd föranleda. De mindre redaktions-förändringar under rubriken »Pass lill utrikes* och »inrikes orter», som varit nödige dels lill följe af mynlförvandlingen, dels lör tydlighet skull, torde godkännas i enlighet med bilagde förslag.
För fullgörandet af ofvannämnde förbindelser och erläggandet af berörda afgift skall den, som icke eger burskap eller är boende i samma stad, vid början af hvarje år, då ifrågavarande handel af honom idkas, eller, derest handelsrörelsen sednare på året tager sin början, vid den tid sådant sker, hos Magistraten ställa antaglig borgen eller annan säkerhet.» § 24. Mom 1. »Dun, som vill i stad antingen idka handel i allmänhet, med åtnjutande af burskapsrätt i samma stad, eller ock utöfva så beskaffad inskränkt handelsrörelse, sorn i § 4 omförmäles, skall derom göra anmälan hos Magistraten derstädes och förete de bevis, som i ena eller andra fallet för styrkande af behörighet erfordras. Magistraten lemne, genom handlingarnes delgifvande, handelsföreningen tillfälle att deröfver inom en månads tid sig yttra, och åligge Magistraten att, sedan yttrandet afgifvits, eller nämnde tid förflutit, utan att tillfället till dess algifvande begagnats, ärendet ofördröjligen till pröfning företaga. Förekommer emot ansökan icke någon anmärkning, eller finnes gjord anmärkning icke förtjena afseende, meddele Magistraten sökanden burbref, eller, då burskap icke eger rum, tillståndsbevis för idkande af den handelsrörelse, hvarom anmälan skett.» »Den som, efter att hafva vunnit rättighet att i stad idka handel i allmänhet och derstädes förvärfvat burskap, åstundar att, med bibehållande af samma burskap, utöfva dylik handelsrörelse i annan stad, anmäle sådant hos Magistraten i sistberörde stad, hvilken myndighet har att, derest sökanden behörigen styrker sig vara i åtnjutande af ofvannämnde handelsoch burskaps-rätt, ofördröjligen meddela honom tillståndsbref för utöfning af den handelsrörelse, hvarom fråga är.» § 26. »I hvarje stad skola de handlande, som vunnit behörighet, jemlikt § 1, att idka handel och i staden ega burskap, utgöra en handelsförening, som samfäldt eller genom fullBih. till 11 St.
— I afseende åter, dels å correct.- och fäslningsfångarnes ställande under krigslagarna, dels ock å deras förbrytelsers afdömmande vid sjelfva fängelset, har Styrelsen redan den 17 Octoher i835 härom i underdånighet afgifvit detaljerad framställning och förslag till K. M. Beträffande förslaget derom, att förbrytare, som sätter sig till motvärn, då han skall häktas, må ansvarslöst nedhuggas eller skjutas, så får jag endast erinia, att vi derom redan äga ett gällande lagstadgande uti 23 cap. 1 § Missgb:n, så lydande: ”Ställer sig dråpare eller annor ogerningsman till värn emot den, sorn honom gripa och fånga vill, ”eller ifrån rymmande hindra, och varder då dräpen; 1 ig”ge ogild ” Vidkommande slutligen Frih. Cederströms 6;te förslag, eller att hvarje dömd fånge ulan undantag, skulle, vid minsta försök alt rymma, saklöst kunna skjutas eller nedhuggas; så synes detta förslag, som redan vid flera föregående riksdagar utgjort föremål för R. Sus pröfning, men blifvit förkastadt, isig sjelf vara så rättsvidrigt, alt någon vidare vederläggning deraf; ej torde erfordras. Den i5 Februari f. m. i3 Sedan jag nu visat, att af de sex åtgärder, som Hr Frih. föreslagit, endast 2:ne återstå alt vidtaga, nemi. dels att låta correctionisters och fästningsfångars förbrytelser dömmas efter krigslagarna, samt dels att låta brotten undersökas och afdömmas vid sjelfva fängelset, hvilka åtgärder, på sätt jag förut nämnt, redan år i835 blifvit af K. Styrelsen öfver Piikels fängelser cch arbetsinrättn. i rind. föreslagna ; så får jag, som anser dessa förändrade stadganden vara oundgängligen nödiga, dels för att upprätthålla den ordning och lydnad, som inom dessa fängelser böra råda, och dels för att lemna der anställde tjenstemän och vaktbetjente nödig säkerhet att icke, såsom nu ej sällan varit fallet, blifva skadade till lif och lemmar, tillstyrka, ! att desamma må blifva till efterrättelse fastställda.