Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke heller bör obemält lemnäs, att vissa Finska varor, såsom Skogseffecter af ädlare beskaffenhet och tjära, med behållning kunna reexporteras från Sverige, Och att en mängd varor utan att angifvas särdeles medelst Bondseglationen afgå till Finland, hvaremot genom confiscationer det blifvit utröndt, att förbjudit gods, ehuru ej till betydligt värde, från berörde land blifvit inpractiseradt. Till anförd Nationalvinst af handeln på Finland, verkstäld nästan utan undantag med dess egne Fartyg, må slutligen läggas värdet af de Skeppsprovisioner, Besättningarne uppköpa och värdet af de födoämnen och förfriskningar desse under vistandet härstädes förtära, hvilket för mer än f 000 Fartyg med minst 5000 Sjömän och en mängd passagerare icke är obetydligt. Jag tror således, att då tiden för närvarande handelstractat tilländagått en ny på behöriga grunder upprättad bör åter i afseende å Finska handeln afslutas, hvarom jag i vissa detailler längre fr«m närmare vill yttra mig. I det hufvudsakliga af de åsigter, Herr Tham yttrat, angående handelns och näringarnes befordran, instämmer jag' med hvarje vän af Fäderneslandet. Jag vill blott rätta ett misstag vid uppgiften om uteblifven retourhandel med öppne Fioska Fartyg och för öfrigt i sammanhang med detta ämne lemna några upplysningar, samt i ett och annat framställa mina egne tankar. Herr Tham har anfört att dessa öppna Fartyg eller skutor segla härifrån tomma till Pommerska eller Preussiska Städer för att derifrån afhämta sina behof, hvartill han befarar orsaken vara någon författning, som hindrar Finnarne att taga retourlast. Äfven jag tror att Finska öppna Fartyg för det närvarande icke medtaga från Stockholm till hemorten varor till den mängd och det värde, som den tid Finland tillhörde Sverige. Lien orsakm dertill ligger icke i några särskildta för handeln på Finland hinderlige författningar.
Med en tacksam helsning till » — m », som i Idun bringat denna sak på tal, utber jag mig af tidskriftens vänliga läsare, att i en följande artikel få tala några ord om den der andra resanden » I kupéen », han som så vemodigt säger sig veta, att ingen af hans döttrar vill stanna hemma och sköta hans hushåll. (Iduns midten en passande bit af vaxtaft, kanta den med ett smalt sidenband samt fäst den på den broderade lappen med en liten sidenrosett i hvardera hörnet. Utilis. En fin, vacker lampmatta får man, o m man tager en fyrkantig plysch, i hvars kant man fastsyr en bred spets af crémefärgad makramétråd; det bör naturligtvis vara hörnmönster, och kan äfven förfärdigas af mignardiser och ankartråd. Plyschen bör fodras, och beror storleken af spetsens bredd; hela mattan bör vara cirka 9 decimaltum i fyrkant. Ljusstaksbrickor göras på samma sätt, endast mindre. Antimacassar äfven på samma sätt, men då bör plyschen prydas med ett vackert monogram midt på. A. G. H. * a n n o n s e r. Äro annonserna i Idun af någon betydelse för Iduns läsarinnor? Under årets lopp har till Bed. ingått ett och annat bref från någon naiv läsarinna, deri vi uppmanas att taga bort alla annonser ur tidningen, livad hafva vi för nytta af dem? frågar bref skrifvarinncm. Jo, derpå vilja vi svara, att Iduns ärade läsarinnor hafva dubbel nytta af dessa annonser. Annonserna göra det först och främst möjligt för oss att kunna lemna en tidning af detta omfång och denna utstyrsel samt så godt som uteslutande med originalbidrag — för det oerhördt billiga priset af 4 kr. pr år. Utan annonser skulle vi nödgas antingen höja tidningens pris eller minska dess godhet. Och ingendera delen äro väl de ärade brefskrifvarinnorna med om. För del andra hafva Iduns läsarinnor den reella nyttan af dessa annonser, att de vid uppköp hos Iduns annonsörer, om de hänvisa till vaderbörandes annons i Idun, alllid kunna räkna på att erhålla bästa vara Ull billigaste pris.
En Ofver-Inspektör, hvilkens hufvudsakliga bestämmelse skulle vara att nästan oupphörligt befinna sig på resor, skulle icke heller utan flerfaldiga svårigheter kunna stå i spetsen för en central-förvaltning. Dertill kommer den betydliga olägenhet, som uppkomme deraf, att meddelelsen emellan Departementet och Öfver-lnspektören blefve allt igenom skriftlig, samt med vida större omgång förenad och för Departementet qvarstode icke desto mindre behofvet af en speciel sakkännedom för dessa ärendens behandling. Deremot kan det väsendtliga af de med detta förslag förenade fördelar tillika vinnas genom anlitande af den andra bland de utvägar, Rikets Ständer omförmält, nemligen utvidgandet af den inom Ecklesiastik-Departementet redan befintliga Byrå för handläggandet af ärenden, som angå undervisningen. Fördelen af denna plan är först den, att man fortgår på en redan banad väg. Det torde i sjelfva verket icke vara skäl att söka efter nya utvägar att fylla ifrågavarande behof, då man redan har en sådan utväg, hvilken visat sig vara ändamålsenlig. Så yttra sig ock en stor del af Lärarekollegierna och Domkapitlen, hvilka i ämnet varit hörda. Omisskännlig är äfven den inverkan, som undervisningen redan erfarit af denna inrättning. Första steget till den behöfliga ytterligare utbildningen af densamma är redan taget genom den åtgärd, Rikets Ständer vid sistlidne riksdag beslöto, att bevilja nödiga medel för upprättande af en särskild byrå för Folkundervisningen, i följd hvaraf den här ifrågavarande Afdelningen af Departementet mera uteslutande fått egna sin verksamhet åt elementar-Iäroverken. Det andra steget återstår att taga. Det är utbildandet af det element i Byrå-Chefens verksamhet, som afser Inspektionen öfver läroverken. Denna Inspektion har redan sedan ett år begynnt, men bör fortsättas och vidare utvidgas. En vidsträckt tillsyn kan derigenom komma läroverken till godo, och Departementet tillika förblifva i en oaflåtlig nära personlig beröring med dem, samt på detta sätt erhålla en städse utvidgad kännedom af så väl deras tillstånd som deras behof. Föreningen af denna tillsyn med den vård om läroverkens utveckling, som numera åligger Departementet, är ett väsendtligt vilkor för möjligheten att befrämja nödiga förbättringar.
Utskottet har fördenskull, med hänsigt till della lån och det dermed understödda företag, icke trott sig kunna tillämpa den solidariska ansvarighets-principen, emedan sådant säkerligen komme att utgöra ett bestämdt hinder mot möjligheten af samma låns erhållande, och sagde företags deraf beroende verkställighet. Men på det att Statsverket ändå skall ega en fullt betryggande säkerhet ej allenast för berörde jernvägs-arbetes fullbordande, utan äfven för de dertill anvisade lånemedlens återbekommande, har Utskottet ansett lämpligt, att aktie-egarne, vid sjelfva aktie-teckningen, åtaga sig att, utöfver Stats-Ulskotlels Ullålande, Jls 274. Utöfver Sitt påräknade tillskott till arbetets utförande, om så fordras, utgöra enahanda belopp för samma ändamål, och såsom kapitaloch ränte-inbetalning å bola gets skuld till statsverket. Under åberopande af hvad här ofvan är vordet anfördt och upplyst, får, i öfverensstämmelse med Utskottets redan yttrade åsigter, Utskottet alltså tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, för anläggningen af en till begagnande med lokomotiver afsedd jernväg från Dalarne till lämplig hamnplats vid Mälaren eller Östersjön, bevilja och till utbetalning från Riksgäldskontoret anvisa ett särskildt statsbidrag å nedannämnde belopp, samt för detta statsbidrags åtnjutande, och i afseende på sagde företags verkställande, äfvensom framtida underhållande och begagnande m. m., dels stadga de vilkor och åligganden, dels medgifva de förmåner, samt, för sin del, besluta eller hos Kongl. Maj:t i underdånighet föreslå de bestämmelser, som här efteråt finnas uppgifna: l:o. Ifrågavarande jernväg bör anläggas från den utgångspunkt inom provinsen Dalarne, som Kongl. Maj:t i nåder bestämmer, och ledas till lämplig hamnplats vid Mälaren eller Östersjön. 2:o.
Men, fina jungfru, kom bara och vandra med mig åt hemtrakterna, jo der är ståt! Der ska jag föra henne öfverallt i de rikaste gårdarne. Hon ska inte behöfva vara rädd för dåligt värdsfolk. Hi, hi, hvar tror hon värdsfolket är? Äro de ej slagna kanske! Eller tror hon, att hon skall snyrpa på sin fina näsa, åt att i bondens stuga ej är så fin lukt som i herrarnes salar? Hi, hi, hi, nog är luften frisk, men hvar äro väggarna och hvar äro taken? De äro flugna med vinden sen de blifvit brända till aska. Tror hon qvinnorna skola besvära hennes öron med pladder, eller barnungarna med skrik? Ånej, aldrig, allt är der nu så fint och rart; qvinnorna och barnen ha svultit ihjäl, ser hon. Siså, godnatt jungfru, sof nu, att hon i morgon är rask igen." Sigrid hade svårt att somna, men trötthet och nattvak tog slutligen ut sin rätt. Om morgonen kände hon sig temmeligen uthvilad. Ju närmare de vandrande hunno Åbo, dess mera mörknade hos Sigrid hoppet om att genom sina böner kunna utverka nåd för sin far; och då Annika slutligen förde henne in i staden genom en bakport från en åker till en trädgård, då sade hon vid sig sjelf: "ack lättare vore att beveka slottets murar, än hans hjerta." "Försök, försök, kanske de vekna!" "Ack, mor Annika, håna ej mig arma. Ni har gjort mig en större tjenst, än jag kan löna er för, då ni fört mig hit." Ur slottet hade blifvit bortjagade qvinnor, som numera hade intet der att uträtta. Sigrid lyckades få träffa en af desse, och fick af henne besked om mycket. Qvinnan visste att herr Erik Liljeholm verkligen satt fängslad, likaså Arvid Eriksson, Johan Fleming och många andra. Men det vigtigaste af allt, hon visste att herr Erik hade blifvit satt i konung Eriks fängelse, ty hon hade hört vaktknektarne skämta öfver att det vore nu Erik som Erik. Af henne fick ock Sigrid höra, att ej hertigen ännu var kommen till Åbo. Denna uppgift gaf Sigrid mycket att tänka på.
Löneförbättring, angående sådan lör gymnastik-lärarne vid rikets högre elementar-läroverk; motion af Grefve Carl Magnus Björnstjerna: se Motioner. —, angående sådan för lärarne vid Rikets Navigations-skolor; motion af Herr Alfred August von Francken: se Motioner. Löneförhöjning, om sådan åt Landshöfdingarne i Jemtlands och Norrbottens län, m. m ; motion af Herr Nils Axel Gustafsson Bennich: se Motioner. Löne-inkomster, i anledning af väckt motion om reglering af klockares och organisters —: B. IV. 96, 191, 313, A. 314. Löner, i anledning af väckt motion om nedsättning i allmänhet af tjensternännens löner, inskränkning af deras antal, indragning af embetsverk, m. nu: B. 1. 526; II. 39, A. 39. Lönereglering för presterskapet i riket, om anslag för år 1866 till biträde vid handläggning af de i Eeklesiastik-Departementet förekommande ärenden rörande —: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66 angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel. — M — 103 Lönnroth, Major, om förhöjning af den åt hans enka beviljade pension; motion af Herr Johan Gustaf Willielm Belfrage: se Motioner. Lösdrifveri och tiggeri, angående åtgärders vidtagande för inskränkning deraf; motion af Herr Nils Curry Engelbrecht Treffenberg: se Motioner. Lösen för uträkning af augments-ränta, i anledning af väckt motion angående nedsättning deri, och om behörighet att verkställa sådan uträkning: B. I. Löwenborg, Johan Adolf, dess yttranden: I. 99, 224. M. Magasins-hyra och transito-afgift för transito-gods, i anledning af väckt motion om upphörande eller nedsättning, i vissa fall, af nu stadgade —: B. V. 464, 537, 540, A.ViO, E. 702.
Det af Utskottet framställda förslag om förändradt sätt för beräkning af stämpladt papper till Fullmakter, Konstitutorialer, Förordnanden in. m. å verkliga tjenster, äfvensom den, i öfverensstämmelse med detta förslag, förändrade lydelse af 5 och 6 §§ i författningen, har af samtliga Riks-Stånden blifvit god - 6 Beviltnings-Ulskottels Memorial, _Y:o 23. kändt, hvarvid likväl Ridderskapet och Adeln, efter det i 5 § förekommande nya stadgande: ”Den, hvilken erhållit dylik beställning redan erlagt lösen,” beslutat följande tillägg: »För sadan tillökning i lön på Stat, sorn tillfaller löntagare utan transport eller befordran till annan tjenst, erlägges stämpladt papper efter enahanda grunder, sorn vid för1 flyttning till högre longi men sorn berörde tillägg alser endast ett förtydligande af ifrågavarande stadgande, lärer, vid Utskottets af 3 Stånd godkända, redaktion böra förblifva. § 8. Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden hafva godkänt den redaktion af stadgandet rörande s. k. torp-kontrakters kartering, som af Utskottet blifvit föreslagen, hvaremot Preste-Ständet utbytt det derstädes förekommande uttrycket: ”värdet af de årliga prestationerne” emot orden: "värdet af ett års prestationer;» men då 3 Stånd godkänt Utskottets redaktion, lärer densamma böra förblifva oförändrad. Det al Utskottet i 4:de punkten 2:dra mom. af ofvanstående § föreslagna förändrade stadgande i afseende ä kartering af sådane köpe-, bytesoch gåfvobref, som, förrän uppbud skett, å annor man transporteras eller öfverlåtas, enligt hvilket förslag förnyad kartering af dylika handlingar icke skulle ifrågakomma, då öfverlåtelsen eger rum inom den för lagfart föreskrifna tid, räknad ifrån första köpet, har af Preste-, Borgareoell Bonde-Stånden blifvit godkändi, hvaremot Ridderskapet och Adeln, med ogillande af detsamma, ansett nu gällande stadgande böra bibehållas.
Menas åter: att af hvarje fond icke får vara 3a Ben 27 Ju lii f. m. mindre än ett visst belopp utlånadt; så kan en dylik föreskrift icke gifvas, emedan Banken icke kan tvinga någon att låna dess medel. Man har äfven föreslagit, att fonderna skulle göras så rörliga, att hvad som icke utginge å den ena, skulle betacka bristerna på den andra, o. s. v. Men detta låter sig icke göra, så länge hvarje låntagare-corps skall hafva sin särskildta hufvudtitel af låneanslag att till falla beloppet tillita, om så påfordras. Man har också sagt, att en reservfond borde under Fullmägtiges förvaltning bildas, för att dermed bispringa den lånetitel, hvarå brist kunde uppstå. Men hvar skall väl denna extra fond tagas, nalalia tillgångar förut äro disponerade till ordinarie låneanslag? Det kan då icke ske annorlunda än genom medels upplåning af allmänheten, och deras återutlåning. En sådan låneanstalt har Utskottet föreslagit. Men fordras någon annan reserv-fond, så förundrar det mig, att samma Ledamot, som tillstyrkt detta, icke ens ansett nödigt för Banken att äga en egen grundfond , eller ett saldo, som tillhörde den sjelf, i händelse hvar och en, som insatt penningar i Banken, skulle vilja desamma åter uttaga. Sluteligen bör jag tillägga , att då Utskottet ansåg sig böra återställa Disconträntan till sitt fordna belopp, liar det äfven tillstyrkt, att räntan i allmänhet måtte höjas med 1 procent, å alla de fonder, som förut tagit lägre ränta, på det att Den 27 Julii F. 01. 33 afund icke malte väckas genom ett olika förhållande mot de särskildta låntagarecorpserna. Under alla dessa åtgärder, ledande till att närma räntan för Bankens utlåning till likhet med den lagliga räntan, har min mening varit, alt
Föreskriften att beväringssoldaterne, der så ske kan, böra inrycka till station för att derefter gemensamt med stammen afmarchera till öfningsstället, hvarifrån de efter slutade öfningar skola till stationen återgå för att derstädes aftackas, medför den nytta en ordnad militär-mareh alltid åtföljer och vida öfverstigande den som skulle erhållas genom dessa dagars användande på exersisfältet. Dessutom besparas härigenom utgiften för uppbyggandet och underhållandet af förrådshus på 2:ne ställen. Rekryternes öfning åter, såsom endast utgörande vissa delar af soldatbildningen, kan likaväl -ke å station som å mötesplatsen. 174 Den 11 Mars f. m. snart rusthållshästarne äro ålerlemnade, under de återstående 32 dagarne af öfningsliden, de för året föreskrifne scienlifika öfningar. Under öfningarne lägges, så väl för stam som beväring, yttersta vigt på målskjutningens noggranna och ändamålsenliga verkställande; den bör under liela öfningsliden dagligen fortgå, så snart de nödige förberedelserne för densamma äro försiggångne. När tjenlig plats å station saknas för verkställandet af stammens cnskilta öfningar, och således beväringssoldaterna inrycka direkte å mötesplatserne, skall, under nämnde soldaters och stammens gemensamma öfningar, alltid 4 dagar användas till en mili tär marche med dertill hörande fälttjenst. Med samma dag beväringsrekryterne utrycka, och sedan stammen varit i 77 dagar sammandragen, äro sommaröfningarne slutade, och stammens årliga permittering vidtager. Hvarken för manskap eller rusthållshästar hetalar staten inoch utryckningsdagarne något underhåll; ej eller för beväringens eller ruslhållshästarnes marchedagar till inryckningsorlen. Kavalleriets rusthålls-remonter afiemnas till dressyr å tillhörande station d. 1 Februari årligen, samt qvarblifva i tjenstgöring till dess årets öfningar äro slutade. Arméens inspektioner och mönstringar.
I anledning häraf, får Utskottet anföra, att, ehuru fastighetslånen, såsom utställda på en längre återbetalningstid, icke äro att anse lämpliga för en Riksbank, hvars första pligt — att upprätthålla myntvärdet — förutsätter behofvet af lånerörelse på kortare tid, måste likväl nämnde lån, grundade på säkerhet i jord till högst adelar af det i allmänhet låga taxeringsvärdet, kunna betraktas som användbara till hypothek för utländsk skuldsättning, i händelse behof deraf göres; att då den åtgärd, hvartill skuldebrefven berättiga Banko-styrelsen, eller att, om Bankens säkerhet sådant fordrar, uppsäga lånen till inbetalning, troligtvis icke kan komma att, för detta ändamål, begagnas, så länge föreskriften qvarstår, att Banko-styrelsen skall, genom vägran af nya lån, efter hand minska en del af Bankens lånerörelse, den på fastigheter i sista rummet, vederbörande låntagare icke böra befara en ovilkorlig uppsägning af lånen; att svårigheten af en täflan med enskilda låneinrättningar, som bedrifva fastighets-lånerörelse, sannolikt skall för Riksgälds-kontoret afskära möjligheten, att öka låneförlaget, då detsamma icke medgifver vidare utlåning, samt att den förminskning af Bankens förvaltningskostnad, en öfverflyttning af dess fastighets-lånerörelse komme att medföra, skulle i nu förevarande fall endast leda derhän, att Riksgälds-kontorets enahanda kostnad med en motsvarande summa ökades. Utskottet finner sig sålunda föranlåtet, Banko-Vlskottets Betänkande, A:o 24. 8:0 afstyrka fastighets-lånerörelsens öfverflyttning till Riksgälds-kontoret. Vidare har Utskottet till pröfning förehaft ett inomUtskottet framst alci t förslag till den förändring i sättet för liqviden af ränteoch kapital-afbetalning å fastighetslåneu, att denna afbetalning, i stället att, såsom nu tillgår, genom låntagarnes försorg, i Banken omedelbarligen fulemuas, må i sammanhang med'allmänna Krono-uppbörden, erläggas och derefter till Banken lefverera».
Medan de nu åter började hoppa och dansa till barnens förlustelse, sökte August upp sin lilla hustru, bad henne ödmjukt om förlåtelse och erkände att hennes nya klädning var ett mästerstycke af smak. – Nå, hur kom du att bli hygglig igen? frågade frun leende. Jag började misströsta om dig. – Jag fick se ett par marionetter, som visade mig hur löjlig en trumpen man ser ut bredvid en söt och glad hustru. – Gud välsigna de marionetterna! Jag tror jag får köpa hem ett par för möjligt behof. – Åh nej, var lugn ... det skall ej mera behöfvas. HISTORIEN OM DE SVARTA HÖNSEN. Sedemålning ur det odiktade lifvet af EDVARD FLYGARE och EMILIE FLYGARE-CARLÉN. Hvad stjernorna sågo och hvad månen hörde. Septemberaftonen hade lidit fram emot midnatt. En ung man och en ung qvinna vandrade arm i arm utefter gatan och stannade vid ingången till hennes hem. De voro trolofvade. Med en fästmans rättighet hade han följt sitt hjertas utkorade, och invid porten skildes de nu utan ett ord, blott med en kall och tvungen afskedshelsning. Sedan fästmön med hastiga och ojemna steg, förrådande ett upprördt sinne, försvunnit uppför trapporna, stod den unge mannen ännu qvar. Kanske väntade han att hans trolofvade skulle återkomma, kanske begärde han icke mer än ett halft ord för att sjelf undergå en önskad förvandling – men hvad helst han väntade och begärde, förblef allt tyst, dödt och kallt. Långsamt – tydligen ovilligt – gick han tillbaka, men för hvarje steg han kom närmare den bro, som de tillsammans nyss passerat, blefvo dessa steg spänstigare, kraftfullare och slutligen erhöllo de en viss hårdhet, som gaf en sträf klang i träbrons botten.
Lvk. tili pxp. Iltsk. 6. 13 Oec. lil. 12 miciö^ K0l^6K. ^^1:18 -Mr/cgcr /'ro/io;///o» //// K^onc/e^v L/a/§-///>5^ott', cr»g^6»c/s e/r c?c-/c'gr o»r/og 0/ /F^ooo /k.c/n r/// »»c/er-^oc/ /o> c/s r ^»/ v»c/rtoc/e» /ö>/aZc/e 6crrn/20»^-/kegeme»5e»s mcr^-/»rcr'^/- »/»gcrr; 6//ve» Aoo^/ro//»§ L/oLL c/e» ^7 //ee. /§^o. 8e<lsn Kongl. ^Isj:l, ms6 erkännsncle sf elen vssenätligs n^kts, sorn vsrkvsil trupp sk en viil orclnscl nigt-ini sttning uppbemtsr, rnen i betrsktsncle tilliks sf 8e inskränkts tillgängsr, sorn för viörnsgtbällsnclet sk sä beskssssäe inrsttningsr för Kif-flsrcles-pegenientens till Häst oell
Uti Nådig Proposition af den 2:dra sisllidne Mars, intagen under N:o 36 uli i:sta Samlingen i:sta Afdelningen af Bihanget till Riks-Slåndens Protocoll, har Kongl. M’aj:t öfverlemnat till Rikets Ständer att, för verkställande af en föreslagen reglering nied Manufactur-Discontens utlåningar, i sammanhang med ordnandet af Bankens lånerörelse för den kommande tiden, anvisa ett nytt creditiv af 1,000,000 R:dr, under enahanda villkor, som gälla för det redan beviljade å lika belopp, och emot säkerhet, i så vål Manufactur-Discont-fondens alla fordringar, som dess egne behållna tillgångar. I anledning af denna Nådiga Proposition, hvilken af respeclive RiksStånden, dels till Stats-, dels till Banco-Utskottets behandling blifvit remitterad, och som af Utskotten ansetts böra gemensamt till pröfning upptagas, i sammanhang med andra vid denna Riksdag väckte förslag, rörande dispositionen af Bankens behållna råntevinst, hafva till Utskotten ankommit prOtocolls-uLdrag af den 3:dje och 4:de innevarande månad, från Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden, med anmodan, att Utskotten mätte så skyndsamt som möjligt med utlåtande i ämnet till Rikets Ständer inkomma; och ehuru Utskotten ämnat i ett utlåtande på samma gång underställa Rikets Ständers pröfning de åtgärder, Utskotten kunna föreslå, i afseende på dispositionen af berörde råntevinst, hafva Utskotten emedlertid ansett sig böra, till efterkommande af den sålunda, utaf trenne Stånd meddelade, föreskrift, nu serskildt yttra sig, i anledning af ifrågavarande Nådiga Proposition.
a Femton inkapslade geograMitt första, andra uti förening En helhet bilda, s o m man bör frukta; fiska n a m n. Det värda paret — det är min mening — Så ondt du har i halsen, sofver Är sammanfogadt att högmod tukta, du något utan att taga sömnmedel? Det högmod, som sig ett uttryck tar, Oskadligt sade j u doktorn att det var, När fulla lador och loft man har. Idun Prenumerationspris pr år: Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher I d u n m. pl. Idun ensam Iduns kr. Redaktör och utgifvare i FRITHIOF HELLBERG. Träffas &amp; b y r å n k l. Allni. Telef. Ida helgfri fredag. - r a d. R a a b. | et är icke länge som folkundervisningen i vårt land stått på sä utmärkta grunder som för närvarande. Under vårt århundrades första hälft höjdes litet emellan bekymrade röster öfver den bristfälliga undervisning, som kunde komma de fattiges barn tillgodo, och år 1836 bildades under drottning Desiderias beskydd det så kallade Små- barnsskolesällskapet, som förutom drottningen bland sina stiftarinnor räknade friherrinnan Cederström, född af Ugglas, och hoffröken Stedingk. Detta sällskap hade till sin uppgift att bereda kostnadsfri undervisning åt fattiga barn samt att tillse, att de mera behöfvande af barnen ofta äfven erhöllo sund, materiel näring. Fem stycken dylika skolor upprättades i Stockholm. Eu af dem erhöll till föreståndarinna fröken Anna Raab, dotter till numera aflidne kamreraren i Sjöförvaltningen C. W. Raab och hans äfvenledes afiidna maka. Efter några år ingick Anna Raab äktenskap med en finsk ämbetsman och öfverlämnade den 1 april 1846 sin skola till sin då adertonåriga syster Ida Raab, hvilken sedan dess, 6:te årg. Utglfningstid: hvarje Aktiebolag således fyrtiosju är, med brinnande håg och ädel själfuppoffring ägnat sig ät sitt ansvarsfulla kall som uppfostrarinna.