Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dito såsom Ecklesiastika boställen Dito till Fattighus Dito till Rådhus, f. d. Tullhus och Staden dessutom tillhörigt Jord som innehafves under ägande rätt Dito som Ecklesiastika boställen Dito som Civila ' dito Kyrkans jord Stadens gemensamma jord . Summa Fahlköping* Stad. Hus och Tomter med jord under ägande rätt . Hus utan jord under ägande rätt Borgmästare-bostället KJockare-bolet } boställen Summa Hjo Stad. Hus och Tomter under ägande rätt Dito till Ecklesiastik-boställe Jord under ägande rätt Dito till Ecklesiastik-boställe En Vatten Tull-mjölqvarn En d.’o Hammar-Smedja Två d:o Vadmals-Stampvérk Sur 3 O 1-3 B p: Ö e-tert CD 5. ■T Sandberg. inom Skaraborgs Län. St a ts-Bidray IS i k s da le r. Ständige Räntor. Klereciets underhåll. Efter 2:dra Art. Kostnad för Diverse Efter lista Art. 2 §. Jord, Hus, | Tomter, Verk! och Inrätt1 ningar. | Borgerlig Näring. Personer ej hörande till viss näring. Efter 3:dje Art. Bränvinsafgift. Summa. Boskapsoch Åkerskatt. Mantalspenningar. Bruk, Verk och Inrättningar. Summa. Rote ■ing. Städernes Styrelse. Pastorers. Komministrars. Kyrkobetjeningens. Summa. X dlllglUI sörjning Skjuts. Väghållning. onera, aigmer och allmänna besvär. NORSTEDT & SÖNER. Kongl. Boktryckare. : .-m .luoiiaopxa ■: -. ;,iä ■<-r «?!>>;: Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Orebro län för åren 1842, 1843, 1844,1845, 1846 och 1847. §• i.
När då Ekon.- Utsk:t fått det tillbaka, trodde Utsk:t, att Betänk:t skulle bifallas, om Utsk:t, med vidhåliande af sitt första förslag, medgaf censurens införande. Betänkit blef dock icke inom alla St:n helt och hållet antaget, men väl censurens införande. För att förmildra detta sednare, säger dock nuv:de Utsk. att tryckta pjeser icke kunna blifva föremål för censur. Ett sådant stadgande tyckes dock icke 1837 års författning ge anledning till. Censuren har, mig veterligen, aldrig blifvit tillämpad; och jag har hört af personer, som det egentligen åligger att i landsorten utöfva censur-rätten, att de aldrig begagna sig deraf. Pjeserna upsändas aldrig till dem till genomseende. Om en pjes upföres, som på ett eller annat sätt är opassande, är, enl. deras förmenande, tidsjnog att begagna censur-rätten. Ehuru jag icke i Betänk:t finnes såsom reservant antecknad, var jag likväl den, som yrkade bifall till motionen, men ansåg det icke löna mödan att i Utsk:t vidlyftigt utreda den åsigt, jag hyser, emedan detina fråga ur praktisk synpunkt är af ganska ringa vigt, men deremot såsom principfråga rätt betydande. Då jag för öfrigt icke ämnar strida vidare för denna fråga, får jag blott på detta sätt nedlägga min reservation mot beslutet, så vida R. o. Ad. skulle antaga Utsk:ts förslag. För min del anhåller jag om arslag å Utsktts Betänk. Hr Nordenfelt, Enar: Den siste värde talaren har till vitat Utsk:t en uraktlåtenhet att icke hafva gjort sig underrättadt om de motioner i samma syfte, som kommit LagUtskit till handa. Jag får bekänna att, så länge jag varit med om riksdagarna, tiar jag aldrig hört en sådan skyldighet framställas. Utsk:t är skyldigt att efter bästa förmåga behandla de motioner, som till Ulsk:t remitteras, men icke att inhemta, huruvida någon motion i enahanda syfte remitterats till ett annat Utsk.
Den ur vår kustbefolkning värfvade matrosen skulle ega samma tjenstskyldighet, aflöning, beklädnad och pensionsrätl, sorn den indelle matrosen. Han skulle anvärfvas ungefär sorn soldaten vid Wermlands lälljägare-regemenle och Kronan bestå honom en lön af 50 R:dr om året. Äfven han skulle efter skedt uppbåd inställa sig vid bestämd afhemtningsplals. Artilleri-matrosen. eller kanonieren, skulle erhålla samma förmåner, som den ständigt tjenstgörande matrosen. Hail skulle tillböra Stockholms depot, och der, då han ej vore sjökommenderad, sysselsättas med artilleriarbeten m. m. Kostnaden för nämnda stamtrupper, skulle, enligt förslaget, uppgå till 363,200 R:dr och för bestridande af denna utgift hade tillgångar beräknats finnas lill belopp af 856,266 R:dr 20 öre. Efter afdrag frän sistnämnda belopp af underhållskostnaden skulle härigenom och med tillägg dels af nuvarande exercisanslagel, 360,000 R:dr, dels genom ett tillskott från Handelsoch Sjöfartsfonden af 150,000 R:dr uppkomma en summa af 1,003,066 R:dr 20 öre, hvilken beräknats vara all tillgå för flottans exercis och sjöexpeditioner. För denna million ansågs kunna hållas i sjön hela året om 4 ångkorvetter, halfva året en eskader af 2 fregatter, 2 korvetter och några mindre fartyg, två månader 4 lill 6 ängslupar; och skulle della vara tillräckligt för alt gifva flottans korpser den öfning, som vore nödig för att göra densamma till en duglig stamtrupp. Jemte det, i sammanhang härmed, förklarats, att båtsmanshåll vore en mindre lämplig institution, hvilken icke för framtiden borde bibehållas, och ali 3,686 båtsmans - Exp edil ion s-litsbol te ts Förslag till underd. Skrifvelse, A’:o lii. TI nummer, när som helsi kunde ulan olägenhet indragas, har vidare uppmärksamhet fäslats å ett annat sätt att gå tillväga med bemanningen.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då den af Hr Rosenqvist väckta och nu genom hans anförande åter upprepade motion vore ett nytt ämne, hvilket, emot 56 §:n Riksd.- Ordn., efter motionstidens slut icke finge väckas, kunde den, enligt Hr Landtnäs tanka, icke af R. o. Ad. upptagas. Hr von Hauswolff, Carl Ulrik: Ett förhållande, som jag vill omnämna, är det, att jag, liksom månge af K. M:s högst aktningsvärde embetsman, var personlig vän af Assessor Crusenstolpe och hyser en än högre högaktning för hans fru, och jag vet hvilket hederligt och aktningsvärd! förhållande existerar emellan dem. lag har haft sista samtalet med honom i fängelset genom gallren, och det på en ganska högtidlig dag, ty det var sjelfva Midsommardagen. Jag tror mig kunna förklara hvad lian sjelf skulle säga till Ständerna i detta fall. Men jag är ingen vän af Assessor Crusenstolpes politiska ideer. Jag är känd för motsatsen och vågartro, att jag i detta fall är för väl känd för alt sjelf hysa andra åsigtér, och tillhör en loyal slägt. Jag nlber mig att få hemställa till R. o. Ad., huruvida vi äga rättighet att kullkasta en dom, som redan vunnit laga kraft, och om vi böra framställa en sådan sak bos Regeringen. Qvälja vi laga kraftvunna domar, då må vi räkna på,’att revolution står för porten. Hr Rosenqvist: Den olyckliga 56 §:n Riksd.Ordn. kommer nu åter fram, likasom den, då det var fråga om remiss af min motion, rör:de nåd för Assessor Crusenstolpe, var framme och gjorde sin tillbörliga verkan. Jag har reserverat mig mot det beslut R. o. Åd. då tog, derigenom alt remiss vägrades på en motion, som bevisligen var väckt inom motionstiden, och jag lemnar å sido de motiver, som af en viss person anfördes, för att få rätta förhållandet ve 5 H. 4 Den i April. derlagdt. Denna tnolion
Jag ser honom fjerran; han nalkas oss. – Ja, Gud vakar öfver oss ... Vill du, att jag skall läsa för dig i “Jesu Christi efterföljelse“? fortfor Ellen, som hoppades att på detta sätt förmå sin mor att återkomma till sig sjelf. – Vill du det, moder? Du blir ofta lugn och nöjd, när jag läser för dig i den boken. Och så skall jag tända ett ljus och lägga ris på spiseln, så att vi få en sprakande brasa. Ack, om du endast ville öppna ögonen, skulle jag bli så glad, och vi kunde ha en så treflig afton, som vi hade fordom. – Han nalkas, mumlade Ingrid, i hvars ansigte hvarje muskel spändes; – jag ser honom allt tydligare. – Hvem ser du? frågade Ellen med förnyad ångest. – Ryttaren. Han kommer allt närmare. – O, Gud! Nu drömmer du åter! ropade Ellen och utbrast i gråt. – Nej, Ellen, nu drömmer jag icke. Gråt icke, mitt barn! – Kanske hon vaknar, om jag tänder ljuset och gör upp en stor brasa, tänkte Ellen och skyndade att verkställa detta. Elden fattade snart i riset; den sprakande brasan spridde, i förening med ljuset, ett festligt sken öfver kammaren. Ellen iakttog ängsligt, hvad verkan detta skulle utöfva på modren. Ingrid satt stilla, såsom försjunken i sig sjelf. Hennes ögon förblefvo tillslutna. – Hör, sade hon efter några sekunders tystnad och lutade sig fram, såsom om hon lyssnat; – hör du icke slag af hästhofvar? Ellen lyssnade, men hon förnam intet annat ljud, än vindens hviskande, melankoliska sång ute i skogen. – Jag hör intet, svarade hon suckande. Ingrid lyssnade åter. Hennes ansigte, hela hennes gestalt uttryckte spänd väntan. Det hemska uttryck, som förut hvilat öfver hennes drag, var försvunnet. Hennes mun drog sig till ett leende, hennes armar höjdes stundom, som om hon velat utsträcka dem till en kär väns omfamning, men nedföllo straxt åter kraftlöst i hennes sköte. Så förflöto några ögonblick under en tystnad, som endast stördes af det knastrande ljudet från brasan.
Omsider klädde hon långsamt på sig och begaf sig i sakta mak tillbaka samma väg hon kommit, längs gångstigen öfver klipporna mellan de svarta busksnåren och uppför den sparsamt och svartbrunt öfvervuxna sandsluttningen mot husen till. »Nå?» sporde han leende. Ah, det vore ju härligt, härligt; alltsammans, det rena salta vattnet, den fina mjuka sandbottnen, och den solvärmda stenen, – ja framför allt den varma stenen. »Och ni mår godt efter ert första bad?» »Obeskrifligt. Bara lite matt.» »Nu skall ni också hvila er, till middag. Jag har funnit en förträfflig plats till att hålla förmiddagssiesta. Har ni lust se på den?» Ja, naturligtvis hade hon lust. De skredo ned mellan några små åkerlappar – de enda som ön ägde – funno en körväg, som lopp inunder själfva branta berget och var öfverskuggad af löfträd, större än öns andra, hvilka alla voro i dvärgformat, följde denna och påträffade en trekantig, långsamt uppåtstigande sluttning, bevuxen med tätt gräs och kransad med träd. Här slogo de sig ned, med en stengärdesgård högt uppe i fonden bakom dem samt med utsikt öfver ett parti af ön och ett sund, hvilket skilde den från en grannö, – hon sittande, han liggande på sidan med armbågen mot marken och kinden i handen. Men det ville icke komma till något riktigt naturligt och otvunget samtal emellan dem. De kände, att de sutto där ensamma; de hade båda på förnimmelsen, att talas måste det; den ena väntade, att den andra skulle taga initiativet, men ingendera fann det förlösande ordet eller tonfallet eller hållningen. De voro ännu alltför främmande för hvarandra, att icke tystnaden skulle verka ömsesidig förlägenhet och att de icke på samma gång förgäfves skulle fråga sig, hvar taga fatt. Det blef samtal, som anknötos med ansträngning och stannade med samma liksom ett klot i högt gräs; själfva det totala påtumanhand, hvari de befunno sig, verkade i dessa deras samvaros första timmar hinderligt för förtrolighet och naturlighet i umgänget.
I utbyte mot den dom ålagda skyldigheten att fortskaffa posten hafva posthemmanen åtnjutit befrielse från åtskilliga servituter, såsom rotering, hållskjuts, Sammans. Statssamt Allm. Besv - och Ekon-Vtsk. Betänkande N:o 6. 7 kronoskjuts under fredstid m. m.; ook i don mån postföringen blifvit tyngre hafva äfven flera åtgärder blifvit vidtagna för att komma postkemmanen till hjelp, dels genom bördans jemnare fördelning, dels genom förhöjning i den derför utgående lega, i hvilket sednare afseende flera beslut, med blott få års mellantid, blifvit meddelade. Slutligen hafva Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 26 Oktober 1860, i sammanhang med frågan om regleringen af 7:de Hufvudtiteln, anmält sitt beslut att postföringsskyldigheten må, i den mån Kongl. Majit finner sådant lämpligen kunna ske, från jordbruket skiljas, emot åliggande för posthemmanen att fullgöra de onera, från hvilka de hittills varit i egenskap af posthemman befriade. Då emellertid förhöjning i postskjutslegan härigenom otvifvelaktigt komme att uppstå, hade Rikets Ständer å nyssnämnda Hufvudtitel anvisat och ställt till Kongl. Majits disposition ett årligt reservationsanslag af 70,000 Ridr Rimt, att till Postverket utgå såsom ersättning för den ökade kostnad en sådan förhöjning i postskjutslegan komme att förorsaka, med bemyndigande tillika för Poststyrelsen att använda de besparingar, som å detta anslag kunna göras, till ordnande å postvägar af gemensam befordran för post och resande. Genom Kongl. Brefvet till General-Post-Styrelsen den 21 Juni 1861 bestämdes sedermera hvilka åtgärder, med anledning al Rikets Ständers omförmälda skrifvelse, skulle kunna vidtagas för postföringsskyldighetens skiljande från jordbruket och i hvilka fall Postverket egde anlita gästgifveri-, hålloch reservskjuts.
De förklaringar öfver Lagens rätta mening Högsta Domstolen med Konungens bifall j gifver , skola Rikets Ständer vid nästpäifoljande Riksdag till godkännande meddelas, och., om de ogillas, upphöra att vara gällande. Grundlagen föreskrifver, att anmärkningar, som framställas vid ett ConstitutionsUtskottets Memorial af den beskaffenhet, som detta, skola, för att föranleda till återremiss, förklaras utgöra Ståndets gemensamma tankar. Till svar på den motsatta anmärkning, som här blifvit gjord, får jag blott erindra, att Riddersapet och Adeln om jag minnes rätt, en gång antagit, att låta alla anmärkningar, som gjordes, få utan åtskilnad gälla såsom Ståndets gemensamma tankar, för att kunna åtfölja återremissen. Detta tror jag också vara det enda möjliga sätt, att oväldigt förfara; ty ConstitutionsUtskottet kan, om discussionen stympas, svårligen fatta de fragmenter deraf, som. detsamma meddelas. Det är endast under denna förutsättning jag anhåller, att mitt förslag till 88 §:ns redaction måtte komma under Utskottets pröfning; ty eljest få vi, om dess Memorial icke godkännes, 4 särskilta voteringar, för att utröna Ståndets gemensamma tankar om de uppgifna förslagen till ändringar. En annan formfråga har Friherre Cederström väckt, den nemligen, om icke anmärkningar, som göras vid eri Kongl. Den 16 November f. m. 33 Kongl. Maj:ts Proposition till Grundlagsförändring, hvilken ConstitutionsUtskottet tillstyrkt, skola utan vidare pröfning för ögonblicket hvila intill nästa Riksdag. Men all tvekan i detta hänseende tyckes mig böra förfalla, om man med 81 §. jemförer den 56, hvarest står: jFrågor om förändringar af Stadganden i Grundlagarne varda på följande sätt behandlade. Tillstyrker
Att, när statens tillgångar framdeles medgifva, icke utföra den föreslagna östra stambanan, vore att afsäga sig en af de fördelaktigaste sträckningar, som landet erbjuder. Östergöthland är ju ett af rikets bördigaste och folkrikaste provinser, samt har den största fabriksindustrien i landet. När nu tillika de förenade östra och södra stambanorna ej allenast upfvlla det politiskt och kommersielt vigtiga mälet af den kortaste järnvägsförbindelsen från rikets hufvudstad och största fabriksort till Malmö oell utlandet, utan ock genomgå de mellanliggande landskapernas bördigaste och folkrikaste delar, anser jag landets gemensamma fördel fordra, det K. Sur i denna fråga godkänna K. Mits Propos., och ej genom afvikelse derifrån lägga hinder i vägen för detta stora syftemåls framlida upfyllande. Utskits majoritet har väl sagt, att en möjlighet till förening af östra och södra stambanorna vid Tenhult i stället för Nässjö förefinnes, om än Laga-linien antages, utan större krok an IV4 mil; men af kostnadsberäkningarne synes att östra stambanan från Kathrineholm öfver Nobynäs till Tenhult kostar öfver 21/2 millin mera än till Nässjö, och hvarje förlängning af den framtida direkta hanan emellan Stockholm och Malmö försvårar naturligtvis den beräknade trafiken emellan dessa hufvudpunkter. Utskits majoritet lägger vidare en särdeles vigt vid den förlängning af 2 mil, Nässjölinien åstadkommer för trafiken från Malmö dels till Jönköping för vidare försändning på segel-lederna, dels till Götheborg, Vestergöthland, Nerike, Vermland, Dalarne och Gefleborgs län. Föremål för denna trafik skulle väl hufvudsakligen vara importoch exportvaror, men då afståndet från Jönköping till Götheborg nr 17 mil och till Malmö 26 ä 28 mil, samt Götheborg dessutom har sjökommunikation med Jönköping, lärer väl kunna antagas att samma Götheborg ock blifver både export-och importhamn för en god del af trakten söder och öster om Jönköping, innan dess affärer mötas af handeln från Malmö. Detta gäller ännu mera om de norr om Wettern belägna orterna.
Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: JV2 97, i anledning af väckt motion om inrättandet af skolor för meddelande af undervisning i tjenstehjons—sysslor; och M 101, i anledning af väckt förslag om en embetsexamen för inträdet i de förvaltande verken. S. D. Föredrogos och biföllos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: J\s 18, i anledning af väckt motion om tillsättande af en General-inspektör öfver samtliga elementarläroverken och högre undervisningsanstalter m. m.; samt jys 19, i fråga om föreskrift för alla till statsförvaltningen hörande kassor eller allmänna inrättningar, som hafva medel alt förränta, att använda dem lill inköp af af Statsverkets eller andra med Kongl. Maj:ts fastställelse försedda inrättningars räntebärande obligationer. S. D. Vid föredragning af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JVs 20, i anledning af väckt motion om sådan för - 276 Prol.-Utdrag den 18 Mars 1863. ändring i de förvaltande verkens i Stockholm arbetsordningar, att de större utgifterna derstädes komme att bestridas genom anvisningar å Kongl. Räntekammaren, afslog Ridderskapet och Adeln Utskottets tillstyrkan och antog i stället Grefve Cronstedts i frågan väckta motion, sådan densamma finnes upptagen i första stycket al Utskottets Betänkande; och skulle de öfriga Riks-Slånden vänligen inbjudas att i detta beslut sig förena. S. D. Föredrogos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkanden: M 3, i anledning af väckt fråga om afskaflfande af straffarterna prygel och dagg Bifölls. J\s 4, i anledning af väckta motioner angående dels ändring och tillägg i Kongl. Förordningen om egors fredande emot skada af annans bemdjur samt om stängselskyldighet, dels ock rättighet för Landstingen alt i frågor om stängselskyldigheten inom länen besluta.
S. D. (Föredrogos och antogos t Ull vidare ’grundlagsenlig behandling Kanstitulions-Utskoltets Memoriäler: Nco 13, med förslag iUU ändring i 12 § ^Regerings-Formen, angående Statsrådets hörande öfver afhandlingar och förbund med fremmande makter; och Prat-Utdrag den 25 Juli 1857. Nio 14, angående det tillägg till 12 § Regerings-Formen, att Konungen icke ina utan Rikets Ständers samtycke blifva* regerande Furste af utländsk stat. St D. Vid förnyad föredragning af Konslilutians-Utskottets Memorial N:o 15, med förslag till ändring i 72 § Regerings-Formen, an gående inlösen af Rikets Sländers Banks sedlar, beslöt Bonde-Slåndet alt såsom sin gemensamma tanke uttrycka, alt den i slutet af den föreslagna lagtexlen förekommande meningen: ”och bestämmes genom lag, stiflad af Konungen och Riksens Sländer gemensamt, å hvilkendera af dessa metaller sedlarne skola lyda”, borde borttagas, hvarefter det Utskottet i öfrigt föreslagit, antogs hvilande till nästa Riksdag. S. D. Föredrogs ånyo och förkastades Konslilutions-Ulslioltets Memorial N:© 16, med förslag till tillägg i 109 § Regerings-Formen och 80 § Riksdags-Ordningen, angående uppskof i Riksdag. S. J>. lifter skedd föredragning antog Ståndet såsom hvilande till grundlagsenlig behandling vid» nästa Riksdag hvad Kanstiliilions-Utskottet föreslagit uti nedannämnde dess Memorial till Rikets Ständer:
Olof Tryggvason en »stor och mäktig» drömsyn, hvari både himmel och helvete öppna sig för honom och hvari han manas att anamma kristendomen. Han såg en väldig stenpelare resa sig så högt upp i luften, som hans öga kunde se. I stenen tycktes honom trappsteg vara inhuggna, och han gick uppåt så långt, att han kom ofvan skyarna. Där förnam han en doft, så ljuflig, att han aldrig känt dess like. Han såg sig omkring, och rundt om såg han fagra näjder, däjligt blommande, i hvilka skinande gestalter rörde sig, skrudade med hvita kläder och all härlighet. Där var allsköns fägnad, mera än man kan förtälja. Sedan hörde han öfver sig en stämma, som talade så: »Hör mig, Olof, du ämne till en god man! Dina goda gärningar skola varda många; berömligt skola de tillväxa, Gud till ära och dig själf till heder både för stund och för framtid. Ty de förbannade afgudabelätena hafver du aldrig vördat eller gifvit dyrkan. Därför skall ditt namn vara vida fräjdadt i världen. Och dock fattas dig mycket, innan du är en fullkomlig Guds tjänare, ty ännu hafver du icke det rätta förståndet eller kunskapen om de gudomliga tingen. Och du är icke renad i det gudomliga dopet.» Då förskräcktes Olof, och han sporde betänksamt: »Hvem är du, herre, att jag må tro på dig?» Och rösten svarade: »Drag till Grekland! Där skall Herran din Guds namn varda dig bekant. Och tror du rätt på honom, nogsamt lydande hans bud, skall du leda både dig själf och många andra ifrån den hedna trons dunkla villostigar ut på den heliga trons klara vägar. Ty Herren hafver korat dig till sin man, att du måtte till honom föra mycket folk. För den skull skall en evig salighet blifva dig beskärd — en ännu större härlighet än den, du här skådar.» Då han hört och sett allt detta, ärnade han stiga ned för pelaren, men i detsamma fick han se där långt nere i djupet många fasansvärda ställen, fulla af lågande kval, och han hörde förtviflan, skri och ömklig gråt ifrån de själar, som där kväljdes.
Regeringsformen redan är afgjordt, äfven förekommer, att Ilögvördige Pi este-Slåndet den 16 sistlidne September lemnat bifall till det från Banco-Ulskottet särskildt afgifnö Betänkande, rörande omförmälde Herrar Doctorerne Yahlboms och Fornanders remitterade Motion, hvaruti Utskottet, under åberopande af från förenade Utskotten redan ingången afstyrkan af det ifrågasatte ökade Låne-anslaget, yttrat sig i anledning af de i Motionen för öfrigt gjorde framställningar; Alltså finna Utskotten sig härvid icke kunna föga någöfi annan åtgärd, än allenast göra denna vördsamma anmälan af förhållandet till Högvör-»' diga Preste-Ståndet. Riksens Högl. Ständers Stats-*- samt Allmänna Besvärsoch Eko« Släts-Utskottets Betänkande!!. ä33 Ekonomi-Utskotts Utlåtande* i anledning äf gjörde anmärkningar vid Utskottens gemeni samt alg i frie Betänkande, N:o 375, angående en förändrad Reglering af Hospitals4nrättBingarne i Riket. Högvördige Prefete*Ståndet Öch Vällöfligö Borgare~Stålldet häfva till Stätsc öäli Pko* lioiöie-tjtskötteri ätetreiliittel-adt deras of* Vailuäniilde Betänkande; på grund äf de dervid inom Stånden gjöl'dt! erinringar, Öfver hvilka Bköttöttii*tjtskottet iiU föl4 sin del får meddela följande yttrande. Det har forst anmårbtfe; Att Uh feköttet ej rigtigt fattät meningen äf de 1 ämnet väckte Motioner* då det blött fästat filg Vid Värdell ölll vansinnige; med förbigående af den omständighet; att äfven u t f a t* tige och svage intagas i Hofe pita* lern6; samt att en bestämd skilnad bordt göras emellan I ) å r il u s och Hospital och centralisering till* 4fde Sami. 5 Band» i?>.\
LrZo kunna fem Utskrisne underhällas och beklä» das för vet en enda indelt Soldat kostar och bestrida ul, gjlrerne för hela ulckrisningS-mastan af 60.000 man med 400,000 R:dr hw.lken summa upkommer genom vacance afgisterne för 12,000 indragne Rotar, och äger Kogl. Ma:jt och Kronan 70.000 manöfwadeoch tjenstföre Trouppcr för samma pris, som nu 26,200 wo». Da halfwa den indeldka Armöen reduceras ater, sta ännu vacance asgifterne för 820 man, hwilka i det närmastsmara emot omkostnaden af oswannämnde ökning pä änveroch Under-Befäl. Vacance Afgisterne för Cawallerj Hästar, ingä icke i beräkningen och kunna desta medel nyttigt anwan» das lill ökande af dek wäcfwande Cavallerier, som föga dyrare alkid mäste wara bättre än drt indeldte. 7. §- Aflöningen för det i krigstjenst ukgäenbe manskap af National Armering?», bör i alla grader wara lika med Ordinarie Regementerms. 8- §- Under krigstid uphöra atta förbindelser att upsät» k» Wargering, åtminstone böra de ej kunna commenderas i Fält. Skulle krig inträffa innan inrättningen hunnit producera oswani.ämnde styrka, (eller inom 6 ärö tid) sä bör Kongl. Ma:jc äga sig förbehållit alt äfwenledeS Utsträcka ustlkrjfiiinqen pä alla de, som äro födde un-« der loppet as arén 1826 och 1787, hwilka jämte återstoden as den Dnr i December. i6r den indeldke Armeen utgjorde circa det för förswam nö» digt fundne antal af 70,000 man.