Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åt denna sida vände sig nu karlarne, och medan alla ur farstun strömmade åt andra sidan af huset, frågade Enevald: "hvar finns vindsstegen?" "Här." "Opp fort. Göm er der. Tända de eld, skall jag hemta er." Som en fogel var Sigrid uppför stegen. Ögonblicket derefter låg den sönderkrossad af Enevalds händer mot golfvet. Spillrorna slängde han i en knut. Spillror och söndrade don, hörde till ordningen för dagen, så att de väckte ingen uppmärksamhet, ehuru flere karlar i detsamma återkommo och omringade Enevald. Man hade saknat honom, och ställde nu ett par karlar för att vakta honom. Sedan Sigrid lemnat stegen och hunnit några steg in på den mörka vinden, och sålunda kände sig jemförelsevis i säkerhet, började hon vakna såsom ur en dröm. Förskräckelsen hade beröfvat henne all redig tanke, hon hade endast haft en instinktlik känsla af att vela fly. Men nu sansade hon sig med ångest. Hennes mor, hvar var hon, i hvad fara sväfvade hon? Och denne fremmande yngling, hvem var han, kunde och ville han, som han lofvat, rädda hennes mor? "Nej, nej, jag måste söka upp henne, huru kunde jag så lemna henne." Sigrid hastade till luckan, lyftade litet på den, men nere under henne i farstun stormade den vilda skaran; om än stegen stått qvar, icke hade i hon haft mod att tränga sig ned ibland dem. Åter i slöt hon sakta luckan, knäföll derinvid och bad en brinnande bön om hjelp och nåd för sin mor, för sig sjelf, för sina föräldrars hus och alla menniskor deri, och för honom, som hon fruktade skulle få lida, för det han velat rädda henne. Nu hade hon sansat sig och blifvit lugnare. Hon smög sig, mellan en mängd gammalt husgeråd, fram till en liten glugg, derifrån hon varsamt såg ned på gårdsplanen. Der möttes hennes ögon af en gräslig syn.
Då vi nu sett att bevillningen efter 2:a artin under de förflutna åren sedan sista riksdag fullt uppgått till en och en half million ridr årligen, skulle de nu ifrågakomma 300,000 ridrne komma att utgöra ungefär ^del deraf, sä att en tillökning af 20 proc. i st. f. lö^idels proc. skulle komma att uttaxeras. Det är denna förändring som jag tager mig friheten underställa Hr Gr. o. Landtm, samt H. R. o. Ad. Jag ber likväl att dervid få nämna att den klass af medborgare, som jag tillhör, nemligen embetsmännens, är den som blefve mest lidande på ett sådant beslut, då de genom sättet att tillämpa närvar, bevillningsförordning nu betala den drygaste och obilligaste bevilln. efter 2:dra artin, oftast måhända i förhållande till verklig inkomst tiodubbel mot den stora näringsskaran. Då detta för denna riksdag numera icke kan hjelpas, ligger icke något eget slags intresse uti detta mitt förslag, men genom antagande deraf skulle man blott visa att man ville iakttaga billighet och rättvisa emot de lägsta och fattigaste klasserne inom samhället hvilka sjelfve icke äga någon röst. vid beskattningens bestämmande. Jag föreslår således att beslutet måtte få denna lydelse: ”Att å hvarje debetsedel utföras en femtedel eller 20 procent af summan utaf den bevillning, som förut i debetsedeln efter den 2:dra artin blifvit den skattskyldige påförd att bokföras.” Hr Apollof, Carl Jakob: Ehum jag i allmänhet under 186 De a 21 Juni f. ni. detta riksmöte och på detta rum arnat iakttaga den tystnad, sorn jag anser tillkomma den som första gången utöfvar det vigtiga representantkallet, och således i likhet med ungdom och annan oerfarenhet snarare är i behof att emottaga, än i tillfälle att lemna upplysningar och råd, anser jag mig dock icke för det närvar, kunna vidhålla denna föresats, helst jag såsom ledamot af sjelfva det Ufsk., hvars betänk, nu är föremål för öfverläggning, råkat alt vara af motsatt mening med de Hrr som nu här yttrat sig. Hvad Frih.
St , att upptaga denna inkomst-titel till dess högsta här beräknade belopp, hvarigenom den utvägen icke lemnades öppen, att genom det ena årets öfverstjufande inkomst kunna jemna och betacka hvad vid ett föregående år kunnat understiga den påräknade summan, och, i betraktande deraf, att dels handelsco»juncturer, dels åtskilliga oförutsedda händelser kunna inträffa, hvarigenom en temporair minskning i den beräknade intraden möjligen kan uppkomma, samt, med fästadt afseende äfven derå, att de af R. H. St. beslutade förhöjningar uti TullTariSen äro beroende af Kongl, Maj:ts ompröfvande och afgörande, och slutligen att trafikerande möjligen torde begagna den tid, som förflyter, innan den nya TullTaxan kommer att till efterlefnad blifva gällande, och emot en förr stadgad lägre afgift fylla landets consumtions-behof, samt sålunda den genom ökningen af Tullintraden calculerade summan ej till en början kommer att ega något serdeles inflytande till Tullintradens förökande, finner Utskottet sig böra, med antagande att den här förut upptagna summan skulle utgöra maximum af den påräknade Tullintraden, framställa en beräkning, utvisande det minimi-belopp, som af denna inlrad torde kunna påräknas. Lämpligaste sättet härvid torde vara, att, i likhet med hvad Utskottet uti Betänkandet N:o 39 äfven fram-p ställde, lill grund för beräkningen, antaga medelbeloppet af de varu-quantiteter, hvilka under de senast förflutne fem åren blifvit fm tullade, såsom utvisande consumtionsbeloppet af hvarje varu-artikel, och evalvera desamma med de afgifter, som uti den af R. H. St. beslutade Tull-Tariff för dem finnas åsatte. Enligt en, med hänseende härtill och, med ledning af Tull-Specialerne, inom Utskottet uppgjord Tableau, visar sig häraf uppkomma en årlig inkomst af Transport 814.5oo 8 i4.fioo: r\ 5 Bevillni/igs-Utskotlels Betänkande AT:o 56. Exporten 368,i44;32. — tillsammans ^ 7 • • • I 09. 3.
St. anmäla skäl lill nedläggande af åtal enligt 106 § Reg.F., torde 11. o. Ad. finna, alt det nu upplästa alternativet litt. a hade förfallit. Ropades ja. Derefter upplästes alternativet litt. b, hvilket sedan sista riksdag hvilat till afgörande, för den händelse att 11. St. icke skulle antaga eller K. M. komme att ogilla ofvanberörde förslag, om rättighet för Const.Ulsk. att hos R. St. anmäla skäl till nedläggande af åtal enligt lleg.Fis 106 §. Den 2C September f. m. 479 Re gerin g sformen. § 17. Konungens domsrätt skall uppdragas tolf af Honom utnämnde lagkunnige män, hvilka fullgjort Högsta Domstol. § 22. Uti Högsta Domstolen Ej må flera än åtta le damöter på en gångtjenstgörande vara. § 10(1. Finner Utsk. hvaruti, i st. f. Statsråd, fyra de äldste Just.råd i dessa fall komma att säte taga fastställd varder. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag torde först få i Ståndets minne återkalla, hurudant förhållandet tillförene varit med de adelige ledamöterne i Högsta Domstolen. Såsom bekant är, stadgade 1720 års Reg.F., att Rådet skulle vara fördeladt uti 2 afdelningar eller divisioner. Den ena af dessa afdelningar hade justitie och utrikes ärendena, och den andra hade krigs och inrikes ärendena. Den tiden voro Rådets samtlige ledamöter af frälse män. När Gustaf lil införde 1772 års Reg.F., så bibehölls den vanliga formen för justitieärendenas afgörande; och när han 1789 upphäfde Rådet, så fann han likväl för godt, att i st. f. Justitie-divisionen inrätta en Högsta Domstol, till hvilken han kallade både frälse och ofrälse ledamöter. När 1809 års statshvälfning inträdde, så stadgades i Reg.F., att hälften af ledamöterne skulle vara frälse och hälften ofrälse.
Rikets Ständers förslag af Kongl. Maj:t anlaget, samt Förordning utfärdad den 20 November 1845. 42:o af den 15 Maj 1845, i anledning af Kongl. Maj:ts , proposition med förslag lill Förordning om jords eller lägenhets afslående för allmänt behof (194). Rikets Ständers förslag af Kongl. Maj:t antaget, samt Förordning utfärdad den 20 November 1845. 43:o af den 15 Maj 1845, om förändrad ordning för lagsökningsmåls behandling i vissa fall (195). Vid föredragning i Statsrådet den 20 November 1845, har Kongl. Maj:t ej funnit skäl att lill Rikets Ständers ifrågavarande förslag lemna bifall. 44:o af den 15 Maj 1845, om förändring af 24 kap. 8 § Missgerningsbalken, i afseende på ansvar för den, som i oträngdt mål och af vredesmode drager och begagnar vapen (196). Rikets Ständers förslag af Kongl. Maj.t antaget, samt Förordning utfärdad den 19 Augusti 1845. 45:o af den 15 Maj 1845, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga pro potition, angående förändrad lydelse af 1 § i 23 kap. Ärfdabalken och tillägg till 7 § i 20 kap. samma balk (198). I enlighet med Kongl. Maj:ts, af Rikets Ständer bifallna proposition, Förord ning utfärdad den 19 Maj 1845. 8 Bil. till RSt. Justitie-ombudsmans Embetsberättelse den 15 IVov. 1847. 46» af den 15 Maj 1845, angående stiftande af lag för Aktiebolag (206). 1847 den 9 Mars har Kongl. Maj:t i Statsrådet förklarat Sig vägra antagande af Rikets Ständers ifrågavarande förslag. af den 15 Maj 1845, angående förmånsrätt för förskott, lemnadt å varor, som blifvit till försäljning emottagne (207). Till Rikets Ständers ifrågavarande förslag bar Kongl.
Ehuru statsverket genom det af Utsk:t framställda förslag kommer att gå miste om en inkomst, så må det dock gerna så gå, då densamma är till den grad obehörig som denna. Anledningen hvarför kartebeläggning skulle komma i fråga, är att en egendom ombyter egare; men här eger ej sådant rum, och att i nu ilrågav:de fall beskatta egendom, är icke mindre obilligt än om man föreskref, att hvar och en som har egendom, skulle erlägga ny karteringsafgift hvart 10:de år. Detta vore t. o. m. så till vida rättvisare, som det komme att träffa alla lika. Huruvida åter Utsk:ts förslag är verkställbar eller ej, lemnar jag derhän. Inom afdelningen framställdes flera olika utvägar, dels att hälften af bouppteckningen skulle beläggas med karta, dels att den skulle hel och hållen karteras, men restitution beviljas, sedan arfskifte blifvit verkstäldt, för den del som tillkomme den efterlefvande maken. En annan åsigt kom också till tals, att nemi. boet skulle prestera borgen, tili dess genom arfskifte blefve utrönt, huru stor del den efterlefvande maken deri egde, då afgift skulle erläggas för återstoden. Det torde kanske blifva nödvändigt att vidtaga endera af dessa utvägar, för att undvika de svårigheter, som Utsk:ts förslag tilläfventyrs medförer, samt att i sådan syftning återremittera denna punkt; men sjelfva principen hoppas jag R. o. Ad. skall fullkomligt gilla, emedan den endast innebär den komplettaste rättvisa. Frih. af Ugglas: Äfven jag erkänner villigt, att den grundsats, Utsk:t här uttalat, är stödd på ganska mycken billighet och rättvisa; men dess tillämpning möter så många svårigheter, att jag icke inser, huru de skola kunna lösas. Utsk:ts förslag är, 504 Den 8 April f. m. efter min tanka, alldeles opraktiskt, emedan ett arfskifte i allmänhet icke är uppgjordt, då bouppteckningen inlemnas, och huru skall då domaren kunna göra karteringen?
Du Konung äst en Konung öfver alla Konungar, den Gud af himmelen rike, magt, starkhet och äro gifvit hafver. Och allt det, der menniskor bo, och djuren på markene, och foglarna under himmelen, hafver han gifvit i dina händer, och förlänt dig magt öfver detta allt; du äst det gyldene hufvudet. Efter dig skall ett annat Konungarike uppkomma, sämre än ditt; derefter det tredje Konungarike, som af koppar är, hvilket öfver all land regera skall. Det fjerde skall vara hårdt såsom jern; ty lika visst som jern sönderslår och sönderkrossar all ting; ja, lika som jern sönderslår all ting, så skall ock detta sönderkrossa och sönderslå alltsamman. Men att du sågst fötterna och tårna, somt af ler, och somt af jern, det skall vara ett söndradt Konungarike; dock skall af jerns planto blifva deruti, såsom du sågst jern beblandadt med ler. Och att tårna på dess fötter, somt af jern, och somt af ler voro, det skall vara endels ett starkt, och endels ett svagt rike. Och att du sågst jern beblandadt med ler, skola de väl beblanda sig efter menniskos blod tillsammans; men de skola likväl intet hänga tillhopa, lika som jern icke kan bemängas med ler. Men uti dessa Konungarikes tid skall Gud af himmelen upprätta ett Konungarike, det aldrig skall förlagdt varda; och hans rike skall icke komma till något annat folk; det skall förkrossa och förstöra all dessa riken; men det skall blifva i evig tid. Såsom du sågst en sten nederrifven af ett berg utan händer, hvilken sönderslog jernet, kopparen, leret, silfret och guldet, alltså hafver nu den store Gud tett Konungenom, hvad som framdeles ske skall; och detta är visserliga drömmen, och uttydningen är rätt. Då föll Konungen NebucadNezar uppå sitt ansigte, och tillbad inför Daniel; och befallde, att man skulle göra honom spisoffer och rökoffer.
Det vore nemligen troligt, alt, om alla Domare finge åliggande alt vaka öfver omyndiges rätt, Bihang till R. St. Brot. 1834. 7-de Sami. 1 :sta AjU. 1 lista Håftet, a Lag-Utskottets Utlåtande N:o iog - Lag-Utskottets Utlåtande N:o iog. 3 skulle det interessera dem alt för detta ändamål bilda, sig till biträde, Communal-Comitéer, hvaraf snart skulle uppstå Förmyndare-Kamrar; 5:o att det icke vore genom skärpta Författningar i afseende på Förtnyndarnes åligganden, sorn man borde söka att betrygga de omyndiges rätt, emedan förmyndare-bestyren blefve härigenom allt mer och mer onereusa samt med allt större obenägenhet emottagne; utan ändamålet skulle bäst och säkrast vinnas medelst förbättrade controler öfver verkställighet af hvad i Lag redan stadgas; men behofvet häraf afhjelptes ingalunda genom Lag-Utskottets förslag, helst detta icke innefattade någon ansvarspåföljd för Förmyndares underlåtenhet att den påbjudna redovisningen afgifva; 6:0 att det läge serdeles vigt på ett omsorgsfullt val utaf Förmyndare, när sådan tillsättes, och att det ifrågavarande Lagstadgandet ofelbart skulle utgöra ett kraftigt motiv för
Nådiga påbud af den i4 Augusti 1812. om-Resandes skyldighet, att med behörigt pass vara försedde, samt hvad dervid bör iaktagas, redan är,vordet stadgadt, att försummelse och öfverlåtenhet af underbörande Ämbets och Tjenstemän, att handhafva ofvannämnde Författning anses såsom annat tjenstefel. Detta stadgande anse Utskotten lämpligast motsvara den uraktlåtenhet hvarom här är fråga, hvadan något ytterligare ansvar enligt Utskottens tanka icke är af nöden; heldst den ersättningå-skyldighet, som blifvit föreslagen, dels blifve ganska svår att bestämma, dels skulle kunna ådraga pass g ifvar en LagUtskottttt BttHnkandeit, 1035- gifvaren de svåraste följder, vida Öfverstigande storleken och beskaffenhet af hans förseelse, och således icke står i öfverensstämmelse med de sanna grunderne för all strafflag. Beträffande slutligen Herr Cederborgs anmärkning, att den Motion, han i detta ämne väckt icke blifvit upptagen och besvarad, så få Utskotten härvid upplysa, att då Herr Cederborgs Memorial hufvudsakligen rörer frågan, om förekommande af GlasPorcellains och Smideshandlares obehöriga kringstrykande , men endast i förbigående omnämner olägenheterne af sådane fångars kringvandrande, som från Fästningarne Lösgifvas, hafva Utskotten ansett detta Memorial lämpligast böra hänföras tili de flere Motioner, som i förstnämnde ämne blifvit gjorde, hvadan äfven detsamma uti Ekonomiutskottet den 19 nästlidne Augusti deröfver afgifne Betänkande blifvit upptaget och besvarat. I öfrigt få Utskotten tillkännagifva, att nu ifrågavarande Betänkande blifvit af Högloft. Bidderskapet och Adeln, Högv. PresteStåndet, samt Hederv. BondeStåndet bifallet, af sistnämnde Stånd likväl med undantag af den del, som har sammanhang med allmänna Fattigvården. Hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 2g Augusti 1823.
Brot. 1S59 & 1860. i Sami. t Afd. 20 Haft. 6 STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOIL BECKMAN, 1860. Stats-Utskottels Utlåtande N:n 53. I l¥:o 53. Ank. till Exp.-Utsk. elen 2 Febr. 1860, kl. 11 I. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om understöd af allmänna medel åt Professoren m. m. Johan Hedenborg. (TJ. A.) Uti en lios Preste-Ståndet väckt motion har Prosten Sondén hufvudsakligen anfört, hurusom en utmärkt och om sitt fädernesland särdeles förtjent vetenskapsman, Medicine Doktorn och Chirurgie Magistern, Professoren m. in. Johan Hedenborg, hvilken, född år 1787 i Heda socken af Östergötland, år 1825 lemnade Sverige och nu vore bosatt å ön Rhodus, befunne sig med sin familj i så torftiga omständigheter, att hans fäderneslands hjelpsamhet deraf högt påkallades. I sådan belägenhet hade Hedenborg blifvit försatt genom hvarjehanda olyckor, deraf han tid efter annan varit hemsökt. Sålunda hade han lidit betydliga förluster genom jordbäfningar, som härjat [thodus, vidare i följd af inträffad explosion af ett å samma ö beläget krutmagasin samt slutligen vid Turkiska ångfartyget »Silistrias» förolyckande den 26 Augusti nästlidet år. I afsigt att återflytta till Rhodus från Cairo, der Hedenborg dessförinnan varit någon tid bosatt, hade han jemte maka och dotter medföljt nämnda ångfartyg såsom passagerare och vid berörda olyckstillfälle förlorat återstoden af sin egendom, så att Hedenborg med sin familj, utblottad på allt, derefter måst, för erhållande af det nödvändigaste, anlita enskildes välgörenhet och ännu hade att kämpa mot en ytterlig fattigdoms vedermödor. Då emellertid
Jag hemställer, om icke Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos. på begge frågorna på en gång, såsom Frih. Cederström föreslagit, helst jag förmodar, att alla de, som vilja bifalla inbjudn., tillika äro belåtna med den föreslagna redactionsförändringen, och de ändra tvärtom, Gr. Frölich, Dav.: Jag instämmer likaledes i Hr Cederschjölds begäran, ehuru på andra skäl. Jag hoppas nemi., att ingen af dem, som vilja bifalla inbjudningen, skall finna sig så bunden af formen , att han för den obetydliga redactionsförändring, som här Sr i fråga, skulle afslå sjelfva hufvudfrågan, och jag önskar således att få begge frågorna på en gång afgjorda, för att få bifall till begge. H, Ex, Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att H. Ex. väl ej funne det af Hr Cederschjöld föreslagna sätt att komma från saken så alldeles öfverensstämmande med vanlig ordning, men förklarade tillika, att H. Ex., i fall R. o. Ad. Önskade, att en sådan utväg vidtoges, icke ville lägga deremot något hinder, då H, Ex, ej fann den stridande emot grundlagarna. Hr Dalman: Jag anhåller att få veta, om prot.utdr., I>«a a M»r» f. n. 31 rör:de R. o. Ad:s ifrågavar. beslut, ännu förevarit till justering. UndertecT.n R i d d.Secret.: Då i sista plenum prot.- utdr. 11 pj>!nt<• s lill justering, begärde Gr. Horn ordet och afgaf -ill i 11L) j 11 cl 1 llsfo rs lag, som begärdes på bordet tillika me<l prot.utdr., hvilket sålunda ännu icke blifvit justeradt. Hr Dalman: Vid sådant förhållande ser jag intet hinder att afgöra inbjudnrsfrågan särskildt och att, alldeles oberoende deraf, besluta om förtydligandet af R. o. Ad:s fattade beslut. För min del anser jag denna behandling äfven vara den rätta. Hr Hjärne:
Särskild mening; IL s. 972—982. Ytterligare Utlåtande. III. Begrafningar, Förslag till upphäfvande af Författningarne mot kostnader vid dem. Betänkande deröfver, s. 65, 66. BergsTirtgsRätter och BergiiiästareÄmbetet, om afskaffande af. HL 1. s. 119—124. BorgRätterneS upphörande. Hr Winbladhs Förslag derom; I. s; 3ä—34» Utskottets Utlåtande deröfver. I. 34>3J>< Ytterligare Utlåtande. I. s. 4%—471 < , , Register. III Brandstodsföreningar, om yrkad förändring i nu gällande, å Landet. III. Särskild Mening. III. 1, s, 84- Ytterligare Utlåtande. III. 2. s. 101, I 02, BrottmålsLagstiflningen, pm förändringar Uti. II. s. 742—785. Särskilde Meningar, II. s. 786—798, Ytterligare Utlåtande, II. s. 1872—-i393. Särskilde Meningar. Bränvinsförsäljning, om laga Domstol för åtal emot oloflig, Se Fylleri och Dryc* kenskap, Byevägars, om anläggning peli underhål-!' lande, I. s. 322—324* Särskildt yttrande. I. s. 324* ByggningaBalken, 26 Cap. 1 §., om än» dring i. I. s, 221—225. — —! a5 Gap. 1 §., om tillämpning af på alla för varu^transport nödiga vägar. I. s. 4o8—4J3. Bys, afgärda, rätt till skifte i Skog. I. s. 22—24. Bysättiiingsrätt för skuld, om dels afskaffande, dels inskränkande af Borgenärs, II. s. 1068-T-1078, Böter för Parter, sorn sig ej till Dom inställa. Utlåtande om föreslagen ändring i Stadgandet derom. I. s. 3—6.
D e t nästa blef en flicka, f ö d d den 7 januari 1823 o c h i dopet nämnd Elisabet. Samtidigt m e d henne döptes af domprosten Humniel de fem äldre syskonen o c h sedan efter s o m de föddes de sju följande. 1839 var det föräldrarnes afsikt att offentligen öfvergå till kristendomen. En häftig eldsvåda utbröt, och trots alla försök att denna gång förmå h o n o m att stanna h e m m a deltog han i eldsläckningen, därvid ådragande sig en förkylning, s o m inom trenne v e c k o r lade h o n o m på dödsbädden. Fru Henriques fick nu ensam lyssna till teol. d:r Beckmans religionsundervisning, ensam afIägga sin trosbekännelse och mottaga det heliga dopet. I den stund hon gjorde det, var det en troshandling lika stor som de, o m hvilka det berättas från våra missionsfält. Säljes 1 alla Jérn&amp; Bosättningsaffärer; ' barn, däraf åtta döttrar, alla, som det heter, » o f ö r s ö r j d a », de yngsta ännu små, var det från klokhetens synpunkt oförsvarligt af en medellös m o d e r att taga ett steg, som kunde beröfva henne trosförvanternas understöd. Så stor var d o c k den aktning o c h välvilja, hvarmed så väl hon s o m hennes aflidne make omfattats, att åt den fattiga familjen snart kunde insamlas en penningsumma att i trenne år utgå. A f dessa penningar begärde äldsta dottern ett förlagskapital f ö r uppsättandet af en tapisseriaffar. Herrarne skrattade, men Sophie Henriques var ej den, s o m så lätt stukades. H o n dref sin vilja igenom, o c h hösten 1839 öppnades af den tjuguettåriga kvinnan i hennes mors, fru J o h a n n a Henriques namn, en tapisseriaffar, som, skött af samma familj o c h pä samma ställe, under trettioett år åtnjutit allmän aktning o c h förtroende.
För att kunna tillförlitligt bedöma, huruvida skäl må förefinnas till städernes befrielse från de i motionen omnämnda åligganden, anser Utskottet det hafva erfordrats en fullständig utredning, ej mindre olver de förmoner, vissa Rikets städer kunna åtnjuta genom elit donerad kronojord, befrielse fran skjulsnings-skyldighet o. s. v., än ock öfver de allmänna besvär och onera, deni åligga, på det utrönas måtte, om städerne eller vissa af dem kunna, i jemförelse med häraderne å landet, anses vara öfver liöfvan betungade i afseende på fångars vård och underhåll. I saknad af en slik utredning, och da i allt fall vederbörande äro oförhindrade att hos Kongl. A!aj:t göra underdånig framställning om beredande af lindring för de städer, hvarest det öfverklagade förhållandet kan finnas nog tryckande, och ej motsvaras af åtnjutande förmoner från det allmännas sida, anser Utskottet sig böra tillstyrka, att Herr Hömsteins motion nu icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 19 December 1844* Stats-V iskottcs II Hutande, N'.o 129. 5 Ank. lill Exp. Utsk. d. 20 Di?c.. kl. 7 c. mield. Utlåtande , i anledning af Herr Klingstedts, Q. F., molien om godlgcirelse lill Landskamerer aren, Kammar-Rätts-Puidet Ferlin, för af honom utbetald anmärkt rings-procent. (U. A.)