Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till salu i alla boklådor och hos Adolf Johnsons förlag, Stockholm. Genom apotek och hrr samt direkt erhålles V) Nordin &amp; Josephson) Stockholm, Drottningg. 37, S och öfriga bokhandlare har utkommit: handlande Santalmissionens Hos T E Nästan omedelbart färdigt för servering. Drygast. Märkl Vi sälja denna " prima sort oblandad 3 å 4 kr. biAigare pr kilo än vissa andra firmor. Pekoe ä 5: 60 pr kg. i Med förord af MATHILDA) Mindre aromrikt. Utmärkt hvardagste. Insänd 40 öre i frimärken, så erhålles prof af önskad sort. v Santalmissionens ROOS. b ö r a r d tTäfiziirQ J lOJan-19C0. en 3 månaders frikurs för 10 elever, frän hvilket län som helst inom Sverige. Ansökningar insändas snarast möjligt till undertecknad. Praktisk väfbok å 3 kr. sändes, antingen mot eflerkraf eller om pengar skickas direkt i postanvisning. Örebro i dec. (G. 6214) NINA v. ENGESTRÖM. Tedepot, Trievaldgränd 2, Stockholm. Pris 75 öre. 1 ^ nr. varum. Försäljes hos alla välsorterade Specerihandlande samt i parti hos Nissens Manufactnring, STQCKHOLM, 1900-talets — PRIä KR. ä. 5 0 ~ ORIGINELLASTE FANTASIMÖBEL i fornnordisk stil för glödbränning ell. målning. Pris omå- lad kr. 25, stoppning af soffo. stolsitsarne ökar 10:50. Målad i hvitt och guld, stoppad 50 kr. Målning i önskade kulörer verkställes. Tidaholms Bruks Aktiebolag, Tidaholm. (Försäljn.-mag. 27 Beridarebansg. Välkänt elegant snitt till moderata priser. Särskild afdelnlng för beställningar från landsorten; som utföras omsorgsfullt utan profning da ett välsittande lif insändes jämte längdmått på kjolens bak-, sid' och framvåd, och då för ändamålet särskildt konstruerade mekaniska byster inköpts, kan hvarje figur på- räkna ett välsittande arbete.
Nådigsta befallning ett underdånigt förslag till en sådan blifvit af Kongl, Commerce Collegima. utai'fcetadt och i underdånighet ingifvet, ehuru Kongl. Maj:t ännu icke deruti fattat dess Nådiga beslut, samt för öfrigt Memorialets innehåll är allt för obestämk, för att kunna serskildt pröfvas, så linner Utskottet icke anledning att i följd deraf tillstyrka någon ny åtgärd, utan anser detta ämne, hvarvid inga nya skäl eller åsigter blifvit af Memorialets författare framställde, nu bero på Kongl, Maj;ts Nådiga pröfning, gemensamt med dem af lika beskaffenhet, som redan förut blifvit Kongl. Maj:ts Nådiga ompröfvande underställe, eller som vid detta Riksmöte, i sammanhang med den å nyo väckta frågan om en ÖfverRödsFörordnings utfärdande, kunna Kongl. Maj:t i underdånighet underställas. Hvilket dock till Riksens Högloft. Ständers eget upplysta afgörande öfyerlemnas. Stockholm deri 4 Mars 1818. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch EJiQnomiUtshotts Betänkande, öfver % Besv. och Ekon. Utsk. Betänkande».. gjord motion om Kongl. Landtbruks Akademien, dess CentralVerkstad och redovisning för de under Akademiens disposition stående fonder. Uti ett från Högloft. Ridderskapet och Adeln under den 24 sistlidne Januari remitteradt Memorial, framställer Herr Friherre Wrangel, Henning, likväl under yttrad tvekan, huruvida det egenteligen tillhör Riksens Höglo!!. Ständer ait häröfver ventilera, sina tankar om ändamålet i allmänhet för en Landtbruks-Akademies stiftelse, och huruvida detta är vunnet genom den här inrättade Kongl. LandtbruksAkadsnii, hvars åtgärder efter Friherrens åsigter borde annorlunda inrättas.
Bilt. till B. S. Prot. 1850 & 1S51. 9 Sami. 31 j 242 Prof.- Utdrag den 19 April 1851. S. D. Föredrogs Stats-Ulshottels memorial N:o 92, med återlemnande af en inom Vallöf]. Borgare-slåndet af Hr Wrem väckt och lill Utskottet af bemälde Stånd remitterad motion, rörande tiden för nästkommande riksdags början; och ansåg Ståndet, alt berörde motion borde till Expediliom-Ulskottets handläggning öfverlemnas. Den 19 April. Från Högloft. Ilidderskapel och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Stats-Vtskotlets den 9 och lii dennes på bordel lagda utlåtande: N:o 105, angående lyftningen af hela återstående beloppet utaf de vid sednaste riksdag beviljade, tillfälliga statsanslag till försvarsverkets förbättrande. S. D. Föredrogos ånyo och l>ifolina Lag-IJtrkottels nedannämnde den 9 och 16 dennes på bordet lagda betänkatiden: N:o 17, i anledning af räckt motion, angående meddelande 3f serskilde föreskrifter för behandlingen af besvärsmål, som från Gottland fullföljas i Hofrätt; N:o 18, i anledning af väckt motion om verkställighet af Konungens Befallningshafvandes utslag i skuldfordringsmål; och N:o 19, i anledning af väckt motion om förklaring af föreskifterne rörande verkställighet af utslag i vissa mål. S. D. Vid förnyad föredragning af Allm nnna liestvärsoch Ekonomi-Utskottets den 12 och 16 dennes på bordet lagda utlåtande: N:o 77, i anledning af erhållen återremiss af betänkandet N:o Itf, och då derjemte nu föredrogs A;ällo(l.
Jag ser dock icke att något egentligen vinnes med en återremiss, då frågan är så enkel, som den att bestämdt uppgifva 2:ne summor, hvilka redan äro af RiksSt:n på förhand bestämda. Hade icke StatsUtsk. inblandat frågan om de 22,5oo r:drna, så hade denna tvist aldrig uppkommit. Hr Lefre'n: Det är i anledn. af Frih. Sprengtporten anförande, som jag begärt ordet. Hr Frih:ns mening är, att 3 Stånd sammanstämmande afgjort, huru med ifrågavar. 22,5oo r:dr skall tillgå. Jag är af alldeles motsatt åsigt. Tvänne Stånd, nemi. R. o. Ad. samt PresteSt. hafva sagt, 431 Den 16 September e. m. alt Krigs-collegii departement skall få elt lika anslag som hittills af 696,000 r:dr. Men dessa 2 Stånd hafva icke sagt, att Krigs-collegii departement skall få berörde 22,5oo r:dr, utan dessa skola blifva qvar vid 3:dje hufvudtiteln i allmänhet, på sätt vid sista riksdag genom särskildt beslut bestämdes. Deremot har ett Stånd, nemi. BorgareSt., bestämdt sagdt , att dessa 22,5oo r:dr skola gå till Krigs-collegii departement, och slutligen har BondeSt. sagt, alt de skola gå till Riksg.cont. Således ar det 2 Stånd, som på ett och samma sätt bestämt huru med dem skall tillgå, och de 2 öfriga Stånden hafva derom stannat i olika beslut sins emellan och med hvad de 2 förstnämnda Stånden beslutat. Huru kan man då påstå, alt här finnes 3 Stånds sammanstämmande beslut om huru med dessa 22,£00 r:dr skall tillgå? Detta är tillräckligt skäl för återremiss, och jag anhåller att få åberopa detta såsom ett skäl till, utom hvad som blifvit näinndt om de 666,666 r:dr 32 sk., hvilka äro beslutadt minimum af anslaget för Krigs-collegii departement.
Da granstningen af Creditsedlar mäste föregå deras inlösen, men en sadan granskning icke kunde rverlställas uti Banque», utan borde ste uti RiksgäldöContoiret, såsom det ställe hwarifrän Sedlarne blifwit utgifne; sä blef genom Kongl. Kungörelsen d. 4 Nov. 1802 stadgadt, atc den, som ästundade att omsätta eller realisera sine Niksgaldssedlar, skulle nedsätta dem i NiksgäldsContoiret, som för den insa-tte summan komme att meddela inwisning pä Riksens Ständers Banque, med anmodan, att lata Innehafware» undfå hwad honom, efter den fast st alde realisations-grunden, tillkomme. Den 28 Juli 1808, eller samma dag ifrägawarande Län af 2^ Millioner R-dr specie bewiljades, äterstodo ännu för Banque» att realisera z Millioner 526,^17 Rd. 42 si.; och det war genom denna älerstod, som Herrar Fullmägtige beredde ät Contoi - 928 Den i8 November Contoiret erforderlig fond till Lane requifitionens fullgörande, pä det fäkt, neml. att uppå Herrar Fullmägtiges befallning ifrän RiksgäldsContoirets DepofilionsContoir, utfärdades Realisakionscknwisningar pä Banquen, ehuru Credilsedlarne till realifering uti Contoiret icke blifwir nedsatte, utan annu moro utelöpande. — Sätrane Realisations imvisningar inlämnades derefter till Banquen, och de för dem erhällne penningar insak es pä RiksgäldsContoirets wanliga räkning, hwaresler Atzignaticner af Herrar Fullmägtige utgäfwos pä den behällning, Contoiret salunda sätt alt disponera i Banquen.
På grund af hvad rörande ifrågavarande arne ford rings-an språk sålanda förekommer, anse Rikets Ständer Banken ega obestridlig rättighet att vinna godt görel se-, ej mindre för frami. Öfv. Lieut. Silfversparres på densamma öfverlåtna , till beloppet bestämda kronofordran, stör 2,65y Daler 24 öre 4| prgr Sant, än äfven för det, så capitalsom ränte-belopp, hvilket kan varda Banken, i egenskap af rättsinnehafvare lill frami. Landshöfdingen Duvalls Reductions-fordran, lagligen tillerkändt; dock, i senare frågan, med dervid fästad t vilkor, att Banken godtgör Fahlu Stads Hospital dess i nämnde Landshöfdings sterbhus egande fordran af 1,314 Dal. Knnt, så vida densamma icke redan är gulden. Beträffande åter den fond, hvarå så beskaffade ersättningar, sora de nn förevarande, lämpligast böra anvisas, så har väl E. K. M , genom Kådigt Bref af den ro Julii 1822, bland annat, förordnat, att, från och med samma års början, Kongl, Stats-Contoret skulle hålla serskild räkning öfver Bytes-fondens alla inkomster, och dervid tillse, att densamma, endast dispo - 6 Expcdilions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse
ERNEST. Ni har beviljat mig ett samtal! FRUN. Det är sannt! ERNEST. Jag har infunnit mig! FRUN. Ja, det ser jag. ERNEST. Och en gång hos er, har ni förklarat mig att vår process var ingenting annat än en förevändning för att göra mig bekant med er mamsell niéce FRUN. Tyst då! ERNEST. Som för mig hyste en känsla, mycket nära beslägtad med kärlek. FRUN. Men tillåt mig CECILE. Och till mig sade ni, tant, att herr Duplessis kom hit för att begära min hand! . FRUN (afsides). Aj, aj! ERNEST. Nåväl, min fru, er niéce har aldrig haft en tanke på mig! CECILE. Och herr Duplessis tänkte på ingenting sådant, då han kom hit! FRUN. Ja, det visste jag. ERNEST. Huru, ni visste det? FRUN. Seså, gör nu inte så fasligt stora miner och se inte så förolämpad ut! Kommen hit, båda! ERNEST och CECILE. Nej, aldrig! FRUN (afsides). Hvad är nu att göra? Minsta försök att vilja närma dem till hvarandra, skulle skilja dem för alltid! ERNEST. Min fru mannens värdighet FRUN. Ah bah! . Ett fasligt brott att tro det ni skulle kunna komma öfverens kanske älska hvarandra jag har bedragit mig, dermed väl! . Min lilla intrig kommer inte att slutas som komedierna bruka! Herr Ernest! . min niéce allt är klart: varen lyckliga! jag åtskiljer er! ERNEST. Men, min fru, om FRUN. Jag förstår! situationen är obehaglig för alla kontrahenterna låt oss inte förlänga den! (till Ernest) Farväl, min herre! ERNEST (afsides). Ett afsked! . för tusan! CECILE (likaså). Seså! nu skickar hon bort honom också! FRUN. Och du Cecile det passar inte att du längre är i sällskap med herr Duplessis! Gå in till dig! (hon för Cecile till dörren; derpå när hon ser att Ernest inte gått) Ni är ännu qvar? Elfte Scenen. FRUN. ERNEST. ERNEST.
Så vida det ej är fråga om ett skriftligt tankeutbyte m e d pröfvade vänner, som egentligen stå utanför en formell korrespondens, o c h det å andra sidan ej gäller inbjudningsbiljetter, s o m alltid hålla sig inom antagna former, kan det blott gifvas få anledningar för en fru att skrifva biljetter till herrar. Ä r hon en firad dam, kan hon likväl ofta nog få anledning att skriftligt tacka för en visad uppmärksamhet, eller kan hon k o m m a i tillfälle att lyckönska någon känd, uppburen person på en bemärkelsedag. Hon kan äfven k o m m a i tillfälle att beböfva göra en herre skriftlig ursäkt för en förödmjukelse hon oafsiktligt tillfogat h o n o m, liksom hon kan bli tvungen att anlita hans frikostighet i fråga om ett eller annat barmhertighetsverk, som står under hennes b e s k y d d. Hennes tacksamhet b ö r oaktadt alla artigbetens fordringar aldrig vara öfverdrifven, hennes lyckönskan b ö r afhålla sig från att höja den b e r ö m d e personen till skyarne, o c h när hon skall bedja o m ursäkt, b ö r hon frimodigt tillstå ett begånget fel, men aldrig på ett för henne förödmjukande sätt. O c h hvad angår hennes vädjan till en välgörares börs, så kan hon aldrig vara nog blygsam, detta lika m y c ket o m bönen gäller understöd i välgörande syfte eller den gäller en tjänst för henne personligen. Den får icke upprepas allt för ofta, och den b ö r alltid affattas så, att ett möjligt afslag ieke bereder adressaten något obehag, liksom äfven hvarje s k y m t af påtrugenhet strängt 1894 måste undvikas. E n biljett, som kommer från en dams fina hand, b o r d e alltid vara skrifven så att den kunde tryckas. E o fru s o m säkerligen skulle afstå från att gå till en för hennes man okänd herre i tiggeriärenden — o m än för en aldrig så ädel sak — skall säkert också betänka sig flere gånger, innan hon afsänder en biljett i sådant ändamål.
(Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 25.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord, att den, enligt 3 § i nådiga Kungörelsen den 7 April 1841, städerna Carlshamn, Luleå, Piteå, Westervik, Wisby och Ystad åliggande skyldighet att hålla ständigt upplag af salt till visst belopp, hvilket, sammanlagdt för alla dessa städer, uppgår till 1,702 tunnor, måtte upphöra; och enär Rikets Ständer,jjvid öfvervägande häraf, funnit delta salt-upplag, utgöra en i för - Expeditions-Utskotlets Förslug till underd. Skrifvelse N:o 68. 123 hållande till behofvet alltför obetydlig myckenhet, för att kunna betraktas såsom verksamt skydd mot befarad brist samt erfarenheten visat att dylikt upplag aldrig till följd af sådan brist behöft anlitas, så och i betraktande jemväl af den omständigheten, alt det mindre rättvisa i en lagstiftning, som ålägger vissa stapelstäder en skyldighet, hvarifrån andra äro befriade, utgör anledning till borttagande af ifrågavarande stadgande, fä Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes med bibehållande af öfrige föreskrifter uti högstberörde Kungörelse, befria ofvannämnda städer från skyldigheten att hälla ständigt upplag af salt. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 21 Juli 1860. (Se Skrifvelse-förslaget N:o 140). 124 Expeditions-Utshotlcts Förslag till widerd. Skrifvelse lS:o 69. Uppläst och godkändt hos Ridd. oell Adeln den 9 Juni 1860. Presle-Ståndet den 16 Borgare-Ståndet den 16 — —- Bonde-Ståndet den 20 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående nya prediko text er m. m. (Lagoch Ekon.-U(sk:s Betänkande N:is 1 och 10). S. A. K.
Dessa ord, Mine Hrr, äro hårda att höra om ett förslag, hvilket Sveriges Konung, genom sina konstitutionella rådgifvare, inför Svenska folket framlagt, och hvilket nationen af honom sä länge begärt. Men, för min del, föreställer jag mig icke möjligheten, alt en man med de insigter, den erfarenhet och klokhet, som Konung Oscar skulle kunna hos en nation, der det monarkiska regeringssättet är så rotfästadt som i Sverige, vilja förorda ett förslag ”med Republiken till syfte och förstörelsen till medel”; således lära dessa ord komma att stå i prof. endast för Hr Gr. Horns egen räkning och såsom bevis på vidden af Hr Gi rus politiska synkrets. Man har sagt, alt genom det nya förslagets antagande R. o. Ad. skulle försvinna. Nej, Mine Hrr, den Svenska Adeln skall icke försvinna, emedan den eger sitt namn och sina värf antecknade i häfderna, den kan icke försvinna emedan den alltid varit och ännu utgör en betydande del af Svenska folket, hos hvilket dess anseende visst icke uphört. Den skall således endast försvinna att utgöra en sjelfskrifven del af lagstiftningen. Den skall ingå bland andra medborgare och Mine Hrr varén derom förvissade, att då Atleln efterger sin representalions-rätt såsom en serskildt afsöndrad klass, skall den spela en mycket vackrare rol och öfva ett vida större inflytande, än den för närvar, gör, dä den, afskiljd från folket, är slängd inom detta Riddarhus. Man har sagt, att R. o. Ad. skulle, genom antagande af detta förslag, förlora sin styrka. Men Mine Hrr hvad slags styrka eger Ståndet nu såsom Adel ? En sådan lid fanns, men den tillhör det förflutna. Genom förändrade lagar och isynnerhet förändrade tidsförhållanden har 11. o. Ari. förlorat denna styrka. Den eger icke mer uteslutande större delen af Sveriges jord; den är icke mer sjelfskrifven till större delen af Statens embeten och emolumenter. Den utgör icke blomman af dess bildning, elen representerar ej, sorn fordom, krigar-äran; ty äfven dess tid är för Sverige förbi. 44 Don 18 December. Och väl alt så är.
festen varit a f s e d d att asförföljd i? Att mitt tredje CD t-i co • O e+ ef Vet du säkert Mången däraf O oo " o Frisk till både krafter gifver, ganska väl, också blifver k r o p p o c h själ. Ja, då kan det icke fela, Att du nöje också haft. Moster Lisa. O - Hg det, Apokop. o 1 — 6: Först af allt här dig bjuds, a Någonting på ett fat; Det är smått, det är godt, Och kan räknas s o m mat. ett höll o c h fällde det s m i c k r a n d e y t t r a n d e t hvars berättigande jag af mina för öfrigt offentliga o c h enskilda dom, aldrig inte då kom blick 3 6 7 8 ni för mig, åtminstone den er, en händelse såg, bevisar » Verkligen? var jag det, och det gjorde, att kunde uppräknande framåtskridande, utan blef helt öfverraskad, då j a g läste h a n s tal i t i d n i n g e n i m o r s e. är väl så, kan jag tro, att all d e n: lif mig ömtåligt mina under hela här, gjort medborgare och Det gränsvänlighet och sympati, hvarmed fåfäng. ni på hvarandra i går såg ni främmande Maria Nilsson; af Tora Kjellberg. (Med porträtt.) — I stenören; af Öda. — När vi damer hyllade Ibsen; af Ella Rot. — Än en gång kvinnorna och försvaret; af En svensk man. — Om kvinnlig hemslöjd; några tankar om dess värde och befrämjande af Hedvig Holmström. (Forts.) — Svar frän Iduns papperskorg; tolkadt af F. M. — » Mödrar emellan ». V — VIII. — Dr notisboken. — Teater och musik. — Sandkorn; utkast för Idun af Ernst Lundquist. Idun PRENUMERATIONSPRIS PR Å R: IDUN KR. M E D PLANSCHER IDUNS OCH HANDARB. MODETID. UTAN — &gt; 5: - PL. 12:TE BYRÅ ANTAGAS SÄKRAST KL. KL. HELA SÄRSKILDT LANDET FÖRMÅNL.
Julska lagen Utstakar tydligen redan pä tolfhundrakalet den rättigheten all ställa karl i sitt ställe, likwäl med förbehäll, cm det borde wara fri man och ingen träl, och denna lag framställer ej andra grunder än de i norden dä allmänt antagne hwarken forntida eller samtida erfarenhet kan säledes ge styrka cit conscriptionssystemet utan legning. Dä Adeln sjelf disponerade sine nnderhaf - Den 4 Naji - wande kvar bet en owilkorlig pligt att upställa af frälset bewäpnade män til! Konungens tjenst, men benna urgamla skyldighet bör ej förblandas med den, att hwarje Adelsman owilkorligen sjelf borde gä i härnad' att äler stödja denna förmenta skyldighet pä födsel, förfäders bedrifter m° m. wisae en än större origkiqhekdä sä mänga aktningöwärde flägter finnas inom wärk Riddarhus hwars förfäder aldrig dragit wärjaN, men hmars adelskap ej mindre ädelt harleder sig fran civila dygder och sörljenster. Swärligen skal! åtminstone jag winna den öfwerkygelfe, akt sonen al den orväldige domaren, af den utmärkte enchetSmgnnen, af dett nylkige läraren sedan han bkifmit llpfostrad och ingrad i fadrens mag, af dett orsak bör bli conscriberad att en mängd stridsmän fordom tillhörde det ständ hwaraf denne yngling genom sä olika wäg blifwit medlem. Ehuru mitt egenteliga föremål blott asyftat att bernisa ber Adelsständer i desi närwarande sammansättning , ej kan anses förbundet till en mera personlig utfkrifnings skyldighet än de öfrige RikSStänden, fä torde dock mig ti a as nägra allmänna reflexioner öfwer de twänne omtwistade alternativen, confcriplion nied eller confcription utan legning. Enligt den absoluta conscriptions-niekhoden utan legning mäste hwarje yngling wid fyllda 2Z är afgä ur rnllorne för art lemna rnm ät den som nytz fyllt sitt 2a:de.
A"id 1834 och 1835 arens Riksdag afläto Rikets Ständer till Kongl. Majrt en underdånig Skrifvelse , innefattande anmälan derom, att de fastställt Svenska myntets räkne-enhet till jemnt if 4^dels R:dr Silfver Specie, i enlighet med det skrot och korn, som Mynt-Ordningen af år 1830 bestämmer, samt att denna mynt-enhet, svarande mot Tolf skillingar Silfver Specie och i räknevärde enahanda med En Riksdaler Riksgäldssedel-, borde benämnas Riksdaler Courant och indelas i 48 skillingar, samt hvarje sådan skilling i 12 runstycken; men sedan Kongl. Maj:t, under den 6 April 1835, i Nåder förklarat, att som Rikets Ständer till dåvarande tid fortfarit att fastställa beräkningarne af Statens utgifter oell inkomster uti den redan år 1804 brukliga räkne-enheten, Riksdaler Banco, och en hastig förändring i detta hänseende skulle åstadkomma oreda i enskilda affiandlingar, hvaremot bibehållandet af det, som redan funnes och genom bruket vore befästadt, icke kunde på något sätt dertill föranleda, Kongl. Maj:t ansåge tiden då ej vara inne att afgöra en fråga, sorn vidrörde så många interessen och som egentligen vore ideel, samt alltså faldet dåvarande vägrade
Att de, det oaktadt, äfven hädanefter böra af BaUquen få till godo njutas, så vidt de grunda sig på dess Privilegier, kan Val, å ena sidan, med hemtad anledning äf ärtdrä punctert i Kongh Kungörelsen deh 23 JanUarii 1736, påstås; roen, å den åhdrä, tor^ de den här ofvan anförde ingressen till nya ConCours-Lageti ej utah framgång åberopas, sorn stöd för ert motsatt tolkning, OCh det syhes Således Vara angeläget, att till tindan* rödjande äf ali tvetydighet, ett bestämdt Stadgande härutinnan, Vid nu irtsttindande Bikstlag, meddelas, hvarföre Guncdurs Lagens föreskrifter i allmänhet torde hus Högiofl. Banco* Utskottet till härmare granskning företagas* på 84 Banco-Utshottets Betunkanderi. det Höglofl. Utskottet må komma i tillfälle^ att i ett sammanhang hos Rikets Höglofl. Stan. der föreslå, i hvilka delar undantag för Eanquen böra ega rum och i hvilka stadganden, tillägg eller förändringar, i afseende på Eanquerrs derunder beroende rätt, pröfvas nödige. De ställen i nya Concours Lagen, hvilka Eiscals-Ambetet Håller före, vid en sådan granskning i synnerhet förtjena Höglofl. Ranco-Utekottets uppmärksamhet, äro : <l:dra Cap. 6 och 18 §§., angående afträdd fast Egendoms försäljning. Enligt Eiscals-Ämbetets omdöme, är det icke förenligt med Eanquens rätt och de åt detta "Verk förundte privilegier, hvarken att försäljningen uppehälles till dess Inställelsedagen är förbi, då den eljest, enligt Eörfattningarne, . tidigare kan för sig gå, eller att en ovillkorlig verkställighet deraf sedermera må hero af andra Inteckningshafvare. 2.dra Cap. 20, 21, 2 2 och 23 §§., rörande lyftning för prioriterade fordringar under anslagstiden eller innan Dom i Concourssaken gifven är samt om borgens ställande derföre.
Utgifvaren, hr Karl Wåhlin, förtjänar o c k det största erkännande för det sätt, hvarpå han leder denna tidskrift, ovedersägligen den främsta bland månadstidskrifterna i norden. Innehållet bjuder på rik omväxling o c h har att uppvisa många framstående författare på alla områden, ej blott från Sverige, utan ock från grannlanden. V i d en bläddring i den senast afslutade årgången finner man, att hvarje häfte har inledts m e d tvänne på elegant planschpapper tryckta afbildningar af framstående konstverk. Och i textafdelningen, där för öfrigt nästan hvarje uppsats är rikt o c h o m - sorgsfullt illustrerad, återfinner man lyriska o c h dramatiska dikter, intressanta berättelser, stämningar o c h betraktelser, målande ortsskildringar från ino c h utlandet, teckningar såväl af framstående samtida personligheter s o m ur äldre tiders historia, populärt vetenskapliga uppsatser, artiklar o m litteratur o c h konst, teater o c h musik m. m. Det nyligen utkomna januarihäftet skänker äfven visshet o m, att redaktionen i alla afseenden tänker fortsätta på den goda väg, på hvilken den slagit in. Detta det nya årets första häfte inledes med en väl skrifven öfversikt af Hellen Lindgren öfver Carl Snoilskys skaldskap. Uppsatsen illustreras af ej mindre än 8 porträtt från olika skeden af skaldens lif. Ett särdeles förträffligt o c h intressant kåseri har Carl G. Laurin skrifvit öfver kulturländernas skämttecknare o c h skämttidningar, o c h är i denna uppsats inr y m d en hel följd af roliga karrikatyrer af utlandets förnämsta tecknare på detta område. För öfrigt hafva bidrag lämnats af bl. a. O. Levertin, E. A. Karlfeldt, Karl Hedberg, M. Josephson o c h Karl W å h l i n själf, hvilken senares intressanta uppsats o m » en nyupptäckt målning af Rembrandt i Sverige » är värd alla konstälskares uppmärksamhet.