Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Directionens, Wadstena Adliga, Riksdagsberättelse. I. 9. B. i67. A. 334. P. 49 P. U. 379. V. B. 141 • Å. i54. P. U. 6'7. A. 92. — Ombudsmannens och dess Expeditions aflöning, angående. V. B. 1228. A. 1238. P. U. 1264. — Ombudsmans, Riksens Ständers, Embets-Berättelse. I. P. U. 379. IV. U. 664. V. A. 108. P. U. 143. — Ombudsmans, Riksens Ständers, Diarier. Se Diarier. instruction. Se instruction. — Embetet, om indragning af. IV. B. ii8. Råd, angående ansökan af 3:ne, att vid afskedstagande efter uppnådda 7o års ålder, äfven få behålla laffelpenningarne såsom pension. IV. B. 662. V. A. io7. P. U. i45. Jägeri-Betjeningen, angående indragning af. IV. B. 118. Å. 148. P. U. n47* *VI* E. 117. K. Kalkmylleoch kalkstensbrotts-ägare på Gottland, om befrielse för, att begära Konungens Befallningshafvandes tillstånd till deras begagnande. IV. B. 184. Å. 352. P. U. 385. V. U. 291. A. 5i3. P. U. 516. Kallings, Pehr, Grefve, yttranden. Klingspors, Fredrik, Friherre, yttrande. V. 1107. Klädes-Fabrikernes upphjelpande, angående. V. B. 720. A. 810. P. U. 838. E. 1269. Kolhandeln, om Öfverseende af Författningarne rörande. P. U. 282. Konsterna, Fria, om tillökning i anslaget för. Se Akademien.
Det i runorna samt i nordöstra Finlands och ryska Karelens dialekter förefunna ordförrådet, som till en icke ringa del var främmande för det öfriga Finland och sålunda ej ingått i Renvalls för öfrigt förträffliga ordbok, uppfordrade honom naturligtvis till detta arbete. Också var lexikonet redan så tidigt som år 1849 så långt hunnet, att han då ämnade begynna dess tryckning (se bref till Rabbe 24/3 1849). Det hade varit stor skada, om denna afsigt satts i verket, ty otvifvelaktigt ökades ordförrådet allt mer ju längre tid ordboken var under arbete. Dock fick han ej någonsin detta verk sådant, att det hade tillfredsstält honom sjelf. Materialets rikhaltighet tvang honom att vid dess bearbetande anlita andras biträde, och dessa egde troligen ej fullt den för ett sådant arbete nödiga insigten och förmågan. Också ansåg Lönnrot sjelf sin finsk-svenska ordbok endast som en materialsamling, af hvilken i framtiden någon annan kunde utarbeta ett verkligen vetenskapligt lexikon. Tanken på en omgestaltning af Kalevala hade sannolikt redan i början af fyrtiotalet gått upp för Lönnrot. Nya fragmenter af de episka sångerna hade tid efter annan yppats, och när nu D. E. D. Europaeus från och med år 1845 med Kajana till utgångspunkt i och för runosamling utsträckte sina färder ända till sjön Onega och Hvita hafvet, kommo stora skatter, bland annat hela Kullervo-episoden, ännu fram i dagen. Ute på runosamling voro äfven andre, hvilkas resor, i likhet med Europaei, Finska Literatursällskapet, som numera kommit i en bättre ekonomisk ställning, till största delen bekostade. Deras skörd var ej heller obetydlig. Lönnrot sjelf kunde nu sitta i lugn uti Kajana och sammanfoga och ordna, hvad de yngre tillsände honom. På våren 1849 fick han det svåra arbetet färdigt, och samma år utkom den nya redaktionen af Kalevala. Hennes företräden framom den äldre upplagan äro så kända, att om dem här ej behöfver ordas, äfven i fall tid och tillfälle medgåfve detta. I sammanhang med Kalevala vill jag äfven taga Trollsångerna till tals.
Hon inbillade sig, att sjukdomen skulle beröfva henne den fägring, hon ännu hade kvar; och då skulle det vara slut med alla slitningar. Då skulle han icke fordra mer än hvad hon kunde ge — vänskap och tacksamhet. Han lät henne förblifva i denna tro; ännu var hon för svag att uthärda följderna af en kris. Månad gick efter månad; och hvarje dag såg hon honom vid sin sjukbädd, alltid lika lugn. Och för hvarje dag blef hennes eget sinne också mera lugnt, och hennes kärlek vågade sig slutligen helt obekymrad fram ur sitt skal, att sola sig i hans ögon några minuter. Då gällde det för dessa ögon att ingenting förråda! Om de talat blott en enda gång, skulle känslan åter ha dragit sig tillbaka i sitt skal, och sedan skulle han aldrig kunnat locka fram den igen. — Nu var hon säker, och på samma gång hade hon en förnimmelse af lättnad, som efter en öfverstånden lifsfara, ty hon kände att hennes vilja var fullkomligt i hans makt och att hon måste ha gett honom allt hvad han fordrat i sin kärleks namn. Han visste också, att han kunde fordra allt; men ännu dröjde han. Han såg hälsan och krafterna så småningom komma igen, såg frukten af sin energi och sina ansträngningar mogna under sina ögon. Och så böjde han sig ner och tog frukten i sin hand. Det var en afton i december. Alfhild Lindenow hade i mer än en månad varit uppe det mesta af dagen och till och med fått företaga små korta promenader i vagn vid middagstiden. Det hade också händt, under denna tid, att doktorn icke besökt henne så ofta som eljes. Hon längtade efter honom nu. När han kom fram emot henne och räckte henne sin hand till hälsning, lyste kanske känslan varmare än eljes ur hennes ögon, ty han nöjde sig icke med handen i dag. Sakta och ömt drog han henne in till sitt bröst, och hennes medvetande drunknade i en lång, innerlig kyss. Då hon vaknade igen, mötte hon hans ögon; och hon förstod, att nu var hennes öde besegladt. Det var som om hon hisnat inför den lycka, som nu låg framför henne. Hon höjde sig upp på tå och lade armarne kring hans hals: »Jag är två år äldre,» sade hon småleende, som med ett sista svagt försök till protest.
Må den värde talaren tillåta mig att erinra honom derom, alt jag icke af de många talare, som här yttrat sig, förnummit eller trott mig finna, att någon syftat utom ämnet; men han torde äfven tillåta mig att yttra en lanke, huruvida någon åtgärd, till följd af förstärkta StatsUtsk:s hemställan, bör vidtagas eller icke, D c n 29 M a j f. m. äfvensom, i fall ett svar bör gifvas, hurudan! delta svar l)örblifva, oell att denna tanke kan vara olika hans egen. Jag måste då förklara, ali, så långt det är aflägse från mig alt någonsin vilja bestrida Gr. Horn, at! inom detta Hus, såsom medlem deraf, pröfva, uppfatta oell öfvergå till hvilken åsigt af ämnet, som han behagar, så måste jag likväl qvarstå vid den tanke, att hvarken han, såsom ordförande uti det förstärkta StatsUtsk., eller någon annan ledamot af detta Utsk., kan äga rättighet alt ingå i någon pröfning af inbjudningens beskaffenhet, ändamål och innehåll, emedan en sådan pröfning tillhör icke Utsk. ulan Stånden, och jag kan således icke undgå all äfven, med den aktning som jag hjertligen bär för Gr. Horn, beklaga, att han tillåtit sig att resonera om hvad BorgareStts inbjudning hade för ändamål, ty detta angår icke det förstärkta StatsUtskotlet. Sedan jag nu besvarat dessa anmärkte, anhåller jag alt få yttra några ord angtde det sätt, hvarpå Gr. Frölich uppfattat mina ord, angtde de förhållanden, som ägt rum inom det förstärkta StatsUtsk. Om jag icke vore så van vid alt Gr. Frölich misslydde min mening, så skulle det förundra mig att han gjort det vid delta tillfälle. Jag beklagade alt Gr.
Dom Pedro eller hans Cortes stodo i särdeles gunst hos den helige Fadren. Beslutet om klostrens upphäfvande betraktades i Rom såsom för ingen del lagligt, utan tvertom för syndigt och ochristligt. Man sade honom, att det skulle varit betydligt lättare, att för sig utverka denna dispence, om den förhatliga, verldsliga regeringen icke förut mellankommit. Underhandlingen drog således mycket länge på tiden, och suckande räknade den otålige ynglingen veckor och månader. Villaflor ägde dock en talisman, för hvilken sjelfva den heliga curian aldrig, såsom det påstås, varit kallsinnig: guld. Genom ett frikostigt användande deraf och genom några vänners bemedling vann han dock ändtligen sitt syftemål. Mer än ett år hade dock förflutit under striden om detta dyrbara document. Men väntan på sjölägenheter, och derefter motvind och stormar, fördröjde ännu längre hans återkomst. Ändtligen inlopp han på ett engelskt skepp från Gibraltar i hamnen vid Funchal. Då Villaflor, med sitt dyrt förvärfvade papper på fickan, der landsteg, dundrade kanoner, svajade flaggor på fartyg och husen, hvimlade folkskaror i täta vågor genom de trånga gatorna. Det kunde tyckas, sade han för sig sjelf, som denna fest vore enkom anställd för att fira min lycka. Men hvad betyder allt detta? Förmodligen gifves denna högtid till något helgons ära, eller firar man kanske någon kunglig namnsdag eller måhända någon constitutionsfest. Dock, hvad rör det mig? Han begaf sig på stående fot till Abbedissans boning, eller, såsom som hon nu benämdes, hertiginnan Cadaval’s. Han darrade, då han beträdde detta hus, hvarifrån han på lång tid varit i saknad af alla underrättelser; hans förening hade mött så många hinder, att han äfven i denna stund befarade någon nytt slag. Men efter få minuter skingrades alla farhågor; allt stod på den lyckligaste fot; Clementina var skönare och ömmare än någonsin, och blef nu outsägligt lycklig, sedan hon hört utgången af underhandlingen. Från fadren hade hon ock erhållit glada tidningar och de ömmaste välsignelser, jemte löfte att, efter brölloppet, möta sina båda barn i Lisabon.
Härtill kommer, att R. o. Ad. genom ett föregående beslut vid 6 punkten borttagit det stöd för Bankens, genom privatbankers upphörande förorsakade sedelutgifningar, som BancoUtsk. bade föreslagit. På alla dessa skäl anhåller jag om propos. lill bifall af Ulskts förslag i 56 §, hvarigenom äfven den fördel vunnes, att ett maximum för privatbankernas sedelutgifning kunde blifva bestämdt, lämpadt efter medeltalet af dess hittills varande belopp. Frih. Cederström, Jacob: Jag anhåller att få veta om underrättelser inlnpit huru de öfriga RiksSt-.n i denna § beslutat. I anledn. häraf lillkännagaf undert. Ridd.secret., alt BondeSt. enligt ankommet prot.utdr., icke funnit skäl att antaga Utsk:s förslag i 56 §, samt PresteSt., jemlikt i dess Cancelli meddelad uppgift, hade bifallit samma §, men att ännu icke erhållits någon underrättelse om BorgareSt:s beslut i fråga om denna §. Frih. Cederström: Enskildt lemnades mig nyss den underrättelse, att BorgareSt. afslagit denna §. Ett bifall lill §:n af R. o. Ad. tjenar således till ingenting, enär frågan i alla fall, då 2 Stånd stannat emot 2, kommer att förfalla. Men jag hemställer till R. o. Ad. huruvida det kan vara någon nytta med alt bifalla ifrågavarande und. skrifvelse, innefattande begäran om en combes nedsätlande till utrönande och bestämmande af huru Banken bör sig förhålla i händelse en eller flere privatbanker skulle komma att upphöra. Dessa tillgöranden anser jag vara oeftergifligen R. St:s, och kan derföre icke annat än tillstyrka R. o. Ad. att besluta lika med hvad Bondeoch BorgareStm hafva beslutat, nemi. afslag till Utsk:s förslag. När vi komma till den 57 § fä vi tillfälle att yttra oss om hvad som bör beslutas för den händelse alt privatbankerne komma att upphöra. Hr von Hohenhausen: Jag ser icke något skäl, hvarför R.
Konungen skall vara bedröfvad, och Förstarna skola sorgeliga klädde vara, och folkens händer i landena skola förtviflada vara: Jag skall så ställa mig med dem, såsom de lefvat hafva, och skall döma dem, såsom de förtjent hafva, att de skola förnimma, att jag är Herren. Och det begaf sig uti sjette årena, på femte dagen i sjette månadenom, att jag satt i mino huse, och de äldste af Juda såta för mig; der föll Herrans Herrans hand öfver mig. Och si, jag såg, att hvad som nedanför hans länder var, det var lika som en eld, men ofvan hans länder var det ganska klart. Och han räckte ut lika som ena hand, och fattade mig i mitt hufvudhår; så upptog mig ett väder emellan himmel och jord, och förde mig till Jerusalem uti ene Guds syn, till den innersta dörrena, som norrut är, der ett beläte stod, husherranom till förtret. Och si, der var Israels Guds härlighet, lika som jag henne tillförene sett hade i markene. Och han sade till mig: Du menniskobarn, lyft din ögon upp norrut. Och då jag upplyfte min ögon norrut, si, då stod det förtretliga belätet norrut vid altareporten, der man ingår. Och han sade till mig: Du menniskobarn, ser du ock hvad desse göra; nämliga den stora styggelsen, som Israels hus här gör, att de ju skola drifva mig långt ifrå minom helgedom? Men du skall ännu se större styggelser. Och han hade mig intill gårdsens port, och jag såg, och si, der var ett hål på väggene. Och han sade till mig: Du menniskobarn, bryt igenom väggena. Och som jag bröt igenom väggena, si, då var der en dörr. Och han sade till mig: Gack derin, och se de slemma styggelser, som de här göra. Och då jag kom in, och såg till, si, då voro der allahanda beläte, matkars och djurs, alltsammans styggelse, och allahanda Israels hus afgudar, allestäds omkring väggarna gjorda; För hvilkom stodo sjutio män af de äldsta i Israels hus.
Jag vågar tro, alt de låneunderstöd jag föreslagit skola genom den Ökade lättnad de lämna Näringsldkarne att concurrera med Utländska Fabrikanter, långt ifrån att förtjena benämning af begrafningshjelp, lätta afsättningen för våra fabrikater, och i betydlig mån underhjelpa våra Näringars 2^2 Den 19 December f. m. uppkomst. Min tanka är, att då desse Näringar uppstått i skydd af prohibitiva författningar, och således möjligen kunde göra anspråk på någon underlättnad vid öfvergången till ett motsatt handelssystem, denna underlättnad blefve för dera större och för Staten mindre betungande, om man genom directa lån för en betydligare del af deras liggande förlager (Tixa capitaler) och mot låg ränta, satte dem i tillfälle att äfven häri täfla med främmande större lager, än genom höga skyddstullafgifter, gynnande tullförsnillningen, alltid lättare än det egentliga lurendrejeriet, och derigenom beredande Staten i sina tullinkomster större förlust än någon procents ränta å ifrågavarande 2 Millioner. Det har ej varit min mening att desse 2 Millioner skulle utgå på det sätt, att sedelstocken derigenom öktes, utan att de skulle tagas, antingen från gjorde besparingar, eller ock anskaffas genom lån, i hvilket sednare fall jag tror, att om Staten än sjelf upplånte för 6 och utlånte mot 2 procent, dess vinst af Näringarnes uppkomst och ökade tullintrader dock betydligen skulle öfverskjuta ränteförlusten. De färska prof vi sjelfva äga utaf följderne af handelsinskränkningars upphäfvande, äfven för Statskassan, hafva varit de mäst tillfredsställande. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 37 Maj. 299 an problematiska. Sådant skulle vara att bygga hus på isen, slott i luften.
Bonde ståndet ingifna Memorial har blifvit föreslaget: a) af herr friherre Cederström, A. och riksdagsfu 11 mäkligen Pehr Nilsson från Christianstads län_, att skyldeman ä sidone, utom sj^skon, må, med Konungens lof, få med hvarandra ingå äktenskap, och att 2 § i Giftermålsbalkens 2 kap. således måtte erhålla följande förändrade lydelse: ”1 äktenskap å sidone må man ej taga till hustru sin syster, och ej, utan Konungen gifver der lof till, sin broders eller systers dotter, eller deras affödo, faders eller moders syster, faderfaders syster eller moderfaders syster, fadermodets eller modermoders syster, och så vidare;” och h) af riksdagsfullmäktige!! P. Bergström från Skaraborgs län, alt rättigheten att ingå giftermål i svågerlag å sidone, såsom med sin broders, brodersons eller systersons enka, och i andra svågerlaget, eller med sin hustrus stjufmoder, sin stjuffaders enka, eller sin stjufsons eller sljufsons sons enka, måtte ovilkorligen medgifvas och således ej vidare bero på Konungens tillstånd, på sätt stadgas i 5 och 6 §§ af ofvanberörde kapitel och balk, efter den lydelse dessa lagrum erhållit genom Kongl, förordningen den 10 April 1810. Till stöd för förstnämnda förslag hafva motionärerne åberopat, att ej allenast i Norrige, utan ock i flere andra länder ega alla i skyldskap å sidone, med undantag af syskon, att sinsemellan bygga äktenskap, äfvensom att föregående regeringar här i landet, skola tillåtit personer i sådan skyldskap alt taga hvarannan till äkta; hvarjemte F. Bergström såsom skäl för sin framställning andragit, det stadgandet, att Konungens lof erfordras för rättigheten alt ingå giftermål i förenämnda svågerlag, vore dels orimligt, emedan, om sådant stod i strid med Guds lag, verldslig makt ej kunde dertill lenina bifall, hvaremot denna makt ej egde förbjuda omförmälda giftermål, derest de af den gudomliga lagen tillåtas; dels ock ändamålslöst, enär Bih. Ull R. St.
M 78, med förslag till voteringsproposition i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Memorial M 64, innefattande förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut i anledning af Utskottets Betänkande M 36, angående väckta motioner i fråga om ej mindre Norrmäns och Danskars, än äfven andra ulländningars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken. Voteringspropositionen godkändes; och Betänkande M 79, i anledning af väckt motion om beredande af emeritilöner åt ålderstigna eller sjukliga prester. Bifölls. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets Utlåtande .A» 9, i anledning af dels återremiss i vissa delar, dels ock Rikets Ständers skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet M 3. angående allmänna bevillningen, blef samma Utlåtande bifallet, utom hvad angår nedannämnda delar af bevillningsstadgan, nemligen: § 9. Med afslag å Utskottets förslag till förändrad lydelse af t och 2 momenten (2 och 5 momenten i Utskottets förslag) beslöt Ståndet att dessa moment skola lyda som följer: annat bolag, på den eller de orter, der bolagets rörelse hufvudsakligen drifves, elter, ifall sådana bestämda orter icke före finnas, der bolaget har sin styrelse; fabriksegare, handlande eller annan näringsidkare, der hans fabrik är belägen, eller af honom handel, yrke eller näring idkas; dock skola handlande i de städer, hvilka innefatta flera taxeringsdistrikter, för den handelsrörelse de derstädes idka, taxeras inom det bland dessa distrikter, der de öro mantalsskrifne; § 32. Utskottets anmälan rörande denna § lades till handlingarne. 238 Prat.-Utdrag den 19 April 1866. Från Hederv. B onde-Ståndet. S. D. Fortsattes och slutades föredragningen af Stats-Utskottets Utlåtande M 60, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Sjette Hufvudtitel, dervid
Då nu ånyo föredrogs Bevillningsutskottets Memorial N:o 17 rörande en föreslagen ny method till Bevillningens utgörande och fördelning m. m. blef detsamma af PresteStåndet lagdt till Handlingarne. S. D. Prot. Vt drd. is Juia i8?-3* 409 S. D. f. m. Då nu ånyo föredrogs LagUtskottets Utlåtande N:o 110, i anledning af återremiss å Betänkandet N;o 32, öfver väckt motion om förbud för Ledamöter i HofRärt att sig emellan byta lottade mål; beslöt PresteStåndet, att, med förkastande af Utskottets Betänkanden i desta ämne, antaga den af Biskopen Doctor Wallenberg föreslagne och i Utskottets Utlåtande omnämnda utväg, att lottningsprincipen måtte ställas i verksamhet vid sjelfva föreslåendet af en adjungerad Ledamot på det sätt, att HofRätten bland 3 personer genom lottning bestämde, den, som i sådan afsigt borde bos Konungen i underdånighet till adjunction anmälas. Hvarjemte PresteStåndet instämde med Vällofl. BorgareStåndet, att ett sådant tillägg måtte göras i 27 Cap. 9 §. RättegångsBalken, ”att Ledamot i HofRätt ej må ega, att till annan Ledamot utbyta mål, som genom lottning den förres Rotel tillfallit. S« D. f. m. Efter förnyad föredragning af StatsUtskottets Utlåtande N:o 267, öfver gjorde anmärkningar vid Betänkandet N:o 142, i fråga om Ämbetsoch Tjenstemän!* behof, att inom 70 års ålder taga afsked med oafkortadt åtnjutande af inoehafvande lön, fann Presterskapet för godt, att, i en Bthang till R, S. Pm. 9\de Sami. 31 ♦ 490 Prat. XJtdr. d. 12 gfnlii 1823. lighet med hvad Vällofl.
a 4°0 * 10,000. — —1 Inkomst af bortarrenderade BåtsmansCompagni-Chefs Boställen circa 1,800. g4 permitterade SjöArtill. i 11 månader och otillsatte Matroser och Jungmän 14,200. af skillnaden i Summorne 2,600. — •— 44,öoo. 26 II. p. 73. Litt. B. Jemförelse-Calcul emellan 1824 och 1829 års Stat, Expectance-Stat och tillgångar dertill. 1824 <*rs Stat. 182g års Stat. Jemte alla andra stater å andra Calculen till samma Summa upptagne I penningar, OrdinarieStaten Tillsatte vacante löner, 4 Commend. Capitainers och l Prem. Lieutenants sedan för lidet år, först i i83o års Stat synlige, men uppkomne af besparing från Expectance-Staten LotsStatens IndragningsStat af öfve rlopps-Lotsar 43386g 6800 74° I 2 — / Penningar 440409 12 — / Spanmål in natura Garnizonsmål 5924 T:r å 5-jjR:dr 3 r 32 — / t Skillnaden emellan detta års Stat och den lätta Ordinarie är 18,072 R:dr 4° sk. som iiro anslagne till ExpectanceStatens behof och uppkomma genom ännu vacant-varande 16 Prem, Lieutenants-Löner å 4°° R:dr 6,4oo. — Arrendet för Båtsmans Chefs-Boställen 1,800. — Skillnaden i Summorne 800. — permitlerade Sjö-Artillerister och otillsatte Matroser rester 9-.°72t 4°- Summa 18,072: 4o* När således, i mohn af afgång å ExpectaneeSlaten, denna skillnad emellan Staterne, som nu belinnes, upphör, blifva derefter alla å ExpectaneeSlaten upptagne besparingar en fördel för 10 HufvudTitelns
Då jag nu upträdt för att antyda de skäl, hvarpå jag grundar mitt tillstyrkande att gifva företräde åt den sträckning af södra stambanan genom Kronoborgs län, som K. M:t i sin Nåd. Propos. framställt, är det med verkligt vemod jag nödgas lemna å sido de fördelar, som en annan särdeles vanlottad del af samma ljin, för hvilken jag lifligt intresserar mig, så väl behöfde och ganska förlåtligt eftersträfvar. Jag anser för min pligt att, med åsidosättande af alla konsiderationer, endast ur det allmänna gagnets synpunkt och följande min innerligaste öfvertygelse, grundad på den lokal-kännedom, jag under en mångårig embets-förvaltning hunnit förvärfva, öppet uttala min mening. Under åberopande af jernvägs-komitéens förtjenstfull! utarbetade Betänk., hvaraf de flesta af B. o. Ad:s ledamöter säkert tagit kännedom, och utan att fästa mig särdeles vid siffer-upgifter, som, isynnerhet hvad anläggningskostnad och produktion angår, icke i allmänhet kunna anses vara fullt tillförlitliga, om de också blifvit uprättade med all möjlig noggrannhet och omsorg, inskränker jag mig hufvudsakligen till några omständigheter, hvilka, efter min Den 25 April e. m. 357 förmening tillfyllest utvisa ändamålsenligheten af södra banans ledning i öfverensstämmelse med K. M:ts Nåd. Propos. Hvad först angår den s. k. Laga-linien, som StatsUtskit förordat, så genomskär den emellan Skånes och Jönköpings läne-gränser det vidsträckta Sunnerbo härad, bestående af 23 socknar med en folkmängd af omkring 37,000 personer. Odlingarne hafva visserligen der som annorstädes betydligt tilltagit, hvarför äfven spanmål derifrån afyttras till närmaste kuststäder, men några socknar inom detta härad måste årligen köpa sina förnödenheter deraf. Utom Toftaholms fideikommiss finnes der ingen betydligare egendom. De flesta mindre possessioner äro belägna inom ltyssby och Agunnaryds socknar, inom 3 mil från den i östlig riktning föreslagna banan.