Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet kan dock icke heller gilla detta förslag, enär derigenom ett skifteslag skulle, utom uppehåll i dess egen skiftesförrättning, påtvingas skyldighet att vara tvänne för detsamma alldeles främmande skifteslag behjelpligt att åstadkomma beqvämlighet åt de begge sednare inbördes, hvilket icke är med rättvisa förenligt och sannolikt högst sällan, om ens någonsin, skulle kunna tillämpas, utan att någon olägenhet tillskyndades den ointresserade parten. Ja, man skulle kunna tänka sig, att såvida jorden på alla de till utbyte föreslagna ställena vore fullt jemförlig, ett skifteslag kunde erhålla det mesta af sina ägor utom sitt eget gamla område och sålunda hufvudsakligen komma att bestå af ägor från främmande byalag, ett byte, på hvilket ingen bör kunna åläggas att ingå. Och då Utskottet derförulan anser Uhrs nämnda förslag icke ofta kunna medföra någon väsendtlig fördel, har Utskottet trott sig öga full anledning till den hemställan, all samma förslag icke må godkännas. 14 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 14. 8 Kap. 1 §: I afseende å den här meddelade föreskrift, att, om ägor blifvit förut delade genom storskifte, som efter fordna författningar vunnit laga kraft, skall hvarje delägare hafva rätt att vid nytt laga skifte tillgodonjuta, hvad som efter uppskattningsvärde svarar emot de ägor, han enligt storskiftet innehaft, har Per Tjernlund från Wester-Norrlands län anmärkt, att detta stadgande om delningsgrunden vid laga skifte å förut storskiftade ägor omöjliggjorde all rättelse af orättvisa, som kunde hafva vid storskiftet ägt rum. Det inträffade ofta, att vid sistnämnde slags skiften skogsmarken blifvit, väl tili arealen riktigt, men icke med afseende å beskaffenheten skiftad, efter skatt eller annan delningsgrund; hvarigenom handt, att mången bekommit å sin skog betydlig odlingsbar mark, under det en annan delägare i skifteslaget erhållit motsvarande ägovidd god skog, som dock vore till uppodling alldeles oanvändbar.
För hospitals-fondens understödjande samt till ny byggnads uppförande för Göteborgs hospital, äfvensom för verkställande af åtskilliga förbättringar viå Stockholms, Wexiö, Nyköpings, Wisby och Upsala hospitaler, samt för andra med hospitalsväsendet gemenskap egande utgifter, hafva Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts derom gjorda framställningar, beviljat här nedan uppgifna anslagssummor, som, i mån af behof och i öfverensstämmelse med derom meddelade nådiga föreskrifter, böra utbetalas, nemligen: l:o, till hospitals-fond ens förstärkning, ett kreditiv af Tvåhundrafyratio tusen R:dr, att med en tredjedel, eller 80,000 R:dr, under livartdera af åren 1864,1865 och 1866 utgå; 2:o, för uppförande invid Göteborg af nytt hospital för sinnessjuka, för en gång, en summa af Tvåhundra tusen R:dr utöfver de förut för samma ändamål beviljade och i § 94 samt i § 103 mom. 5 omförmälda medel: Stats-Utskottets Memorial N:o 220. 35 3;o, för verkställande af åtskilliga förbättringar och tillbyggnader vid hospit talerna i Wexiö, Nyköping, Wisby och Upsala, tillhopa Nittioett tusen sjuhundrafyratioåtta R:dr 45 öre, deraf för hospitalet i Wexiö Tretio tusen tvåhundrasextionio It:dr 10 öre, för Nyköpings hospital Ätta tusen tvåhundra fenitiosju E:dr 50 öre, för hospitalet i Wisby Tretton tusen tvåhundra tjuguen R:dr 85 öre och för Upsala hospital Fyratio tusen R:dr. ' ; 4:o, till betäckande af en uppkommen brist i anslaget för Stockholms hospital Tolf tusen trehundrasjutio R:dr 17 öre; 5:o, till förbättringar å sistnämnda hospitalsbyggnad, Tio tusen trehundrafem R:dr 20 öre; och 6:o, till bekostande af fullständig beklädnads-utredning för samtliga hospitalema i riket, ett kreditiv för en gång af Sextio tusen R:dr. § 150.
Till upplysning för R. o. Ad:s Le* damöter funnes ifrågavarande Bänkmans-Fördelning redan i Ridd.-Cancelliet att tillgå, och vore äfven anstalt fogad, att tryckta exemplar af berörde Bänkmans-Fördelning kl. 7 i afton kunde i Ridd.-Cancelliet erhållas. Uppå derom af H. Ex. Hr Gr. och Landtm, gjord proposition, beslöt R. o. Ad., att, sedan Ståndet åtföljt K. M. från Rikssalen till K. M.'s rum å K. Slottet, vid nedgången derifrån åtskiljas. Sedan de tvenne Härolder, hvilka borde gå framför R. o. Ad., ankommit, afgick H Ex. Hr Gr. o. Landtm, med R. o. Ad., kl. tre qvart till 11 f. m., till Storkyrkan, hvarest Riksdags-Predikan hölls af Biskopen öfver Hernösands Stift samt Led. af K. Nordstjerne Ord. Hr Doct. F. M. Franzen. — Härefter begaf sig R. o. Ad. till Kongl. Slottet, samt åtföljde K. M. till Rikssalen, hvarest H. K. H. KronPrinsen uppläste det Tal, hvarmed K. M. i Nåder helsade Rikets St., hvarefter HofCancelleren och C. af K. N. O. Hr Frih. D. von Schulzenheim uppläste K. M:s Nåd. Berättelse af denne dag, om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag, hvilken Berättelse, jemte K. Proposition till R. St., angående StatsVerkets tillstånd och behof, af den 22 dennes, till R. o. Ad. öfverlemnades. R. o. Ad. åtföljde derefter K. M. från Rikssalen till Dess rum å K. Slottet, samt åtskiljdes vid nedgången derifrån kl. 4 erola fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Fredagen den 3i Januarii 1834. Plenum kl. io f. m. Justerades
Jag år hår Domare öfver en redan Den 2 Junii. tagen åtgärd, som oväntade händelser utvecklat helt annorlunda än som kunde förmodas, då den ägde rum; jag får ej bedöma den efter utgången, utan efter syltet och anledningarne, då den skedde. Det är sant, att de 3oo,ooo R:dr, som Directionen ägde taga till Byggnaden, voro ett förskott, som, på sått Herr Påhlman anmärkt, borde återbetalas; men i Kongl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse derom står ju tydligen, att det först inom i3 år borde återgäldas. Men jag återgår till frågan och den är —* endast en opinionsfråga om råtta förståndet af Författningarne, Låt nu vara, att man ej derom kommer öfverens, att den tanka vinner, som ogillar åtgärden; må man äfven i det fallet tillse, hvarthän man vidare kommer. Hvar sak af denna art måste hafva en påföljd, då den ogillas: huru blir i det afseendet förhållandet med denna? De 1,100,000 R:dr, som blifvit anticipationsvis använde till Canalens byggande, åro ej bortkastade, utan hafva bidragit till ernående af samma ändamål, som de nu sedermera beviljade 300,000 R;dr årligen. Om ogillandet vinner laga påföljd, synes det kunna ifrågakomma i frenne fall, nemligen: det första at förekomma för framtiden dylike anticipationer; men detta behöfs ej, sedan Directionen upphört; och Riksens Ständer åro nu för öfrigt i båsta tillfälle att gifva så tydliga föreskrifter för Götha CanalDirection, och göra så stränga ansvarighetsvilkor för deras öfvertrådande, som möjligt vara kan och nödigt pröfvas. I den delen alltså erfordras ej någon medverkan af detta särskilta mål. Det andra vore, Den 2 Junii, att vinna ersittning får de redan använde mech len, trien hvaraf skulle den tagas? af Canalen* effecter? af dess öfriga tillhörigheter? Detta vore ju att rifva ned med den ena och bygga upp med den andra handen: att taga af Staten^ för att gifva åt Staten. Det tredje vore ett personligt ansvar för öfverträdelse af Författningarne
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanke förklara, att Const.- Ulsk:s ifrågavar. förslag borde erhålla följande förändrade lydelse: ”Är depart.chef hindrad, förordne Konungen till 44 Don i December. departementets förvaltning, med den lätt och det ansvar som denna Reg.F. föreskrifver, Statsråd utan departement eller annan Svensk ilian med de i 4 Sm omförmälda egenskaper." Bifölls. Hr Frih. o. Landtm, lillkännagaf, att i gårdagens Talmans-öfverläggning fråga varit om föreslående af dag lill föredragning inom RäksStm af Bevilln.Utsk:s utlåt. N:o 3o, rör:de tullbevillningen, och hade man öfverenskomma att Talmännen, hvar och en inom sitt Stånd, till detta måls företagande skulle föreslå irsta plenidag i nästa vecka, hvilken man ansett böra blifva Tisdagen den 8 dennes; och hemställde Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. behagade bestämma alt Bevilln.Utsk:s ofvannämnda utlåt. N:o 3o till den dagen borde sättas främst på föredragn.listan. Bifölls. Hr Landtm, lillkännagaf vidare, alt man i samma Talmans-öfverläggning öfverenskommit, det borde, så vidt möjligt vore, de mål, sorn med den ordinarie statsreglerrn äga bestämdt sammanhang, till skyndsamt afgörande framför andra befordras; deribland vore Stalssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Ulskrns utlåtm Niis 81, 82 och 83, angrde städernas inqvartering samt båtsmansroteringen å landet, hvilka voro inkomna för alt i dag bordläggas; och hemställde Hr Landtm., om de finge sättas främst på föredragn.listan till morgondagens plenum. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag vågar taga mig friheten underställa Hr Frih. o. Landtm, samt H.
När hon gick ut med korna, fick hon ett stycke hårdt bröd; vatten fick hon i källan. En dag, när hon öste vatten i näfverrifvan, såg hon i källans spegel en liten trollflicka, som sade till henne: »Vill du blifva prinsessa, du?» »Visst vill jag det,» sade askungen, för hon frös och var hungrig. »Gå då till berget,» sade källflickan, »och knacka sju gånger hårdt med stenen. När du knackat sju gånger, skola trollen fråga hvad du vill, och då skall du svara: jag vill gifva eder min frihet.» Modern smålog åt barnens häpna uppmärksamhet. Unge Gabriel vände sig om från mynten och lät förnimma, att detta var alltför trolskt. Aldrig må askungen varit så tokig att gifva sin frihet? Ja, säg, fortfor Hagar, var det ej trolskt? Men så gjorde askungen. Hon gick till berget, knackade sju gånger, och när trollen frågade hvad hon ville, svarade hon som källflickan rådt henne svara. Då sade trollen: här växer en liten årsgammal rönn. Skär först en springa i rönnen. Skär dig sedan i vänstra lillfingret, så att där kommer en droppe blod. Lägg sedan den blodsdroppen in i springan på rönnen, foga springan tillsamman, och knyt ett starkt band däromkring. Då skall din frihet vara där, så länge den rönnen står, och då skall du blifva en prinsessa. Gjorde askungen det? Ja, det gjorde hon. Och när hon sade till trollen: nu har jag bundit min frihet i rönnen, hörde hon i luften ett starkt susande såsom ett stormväder. Då slog den stora kungsörnen ned på henne och tog henne i sina klor och bar henne öfver hafvet till kungens gård, och så blef askungen nästan en prinsessa. Men riktigt blef hon det icke ändå som andra prinsessor, för att springan i rönnen var icke så hårdt tillbunden, som den skulle vara. Där hade sipprat ett pikku litet korn ut af friheten, och det var stort nog att icke göra henne alldeles till prinsessa, men ändå icke stort nog att frigöra henne från trollen. Och nu går askungen, som är till hälften prinsessa, till hälften barfota, och väntar och väntar.
Betankande N:o 47- Transport 128: *—• 84: i Källare —• — 1 Vedbod . 5: — 5 1 Säng med sängkläder 12: — 12 i Drängsäng med dito 8: — 8 1 Subaltern-Officer och hans vederlike. — Dito 8: Dito 4: i Under-Officer af hvad grad som helst och hans vederlike. Betänkande N.-o 47* Litt. C. Taxa, hvarefter ersättning i contant för Säng och Sängkläder skall beräknas. 7 R:dr sk. i Generals.person eller Öfverste. s Säng med sängkläder 2 Drängsängar med dito, a 8 R:dr ig. 3a i Öfverste-Lieutenant eller Major. s Säng med sängkläder , i2* i Drängsäng med dito , . » 8- 20 i Capitaine med vederlike. j Säng med sängkläder 12: n Drängsäng med dito 8* 20 1 Subaltern-Officer med vederlike. t Säng med sängkläder r->* | Drängsäng med dito . .4: 16 1 Under-Officer af hvad grad som helst med vederlike. 1 Sang med sängkläder 8 i Corporal och Soldat. Stattsamt Allm. Besv.- och Oecon.-TJtsh. Betänkande N.o 47• a5 Litt. D. Tariff, hvarefter ständig inqvartering in natura skall utgöras. Runi med möbler, om den inqvarterade är 0 ►s p: B crq pr1 P 3 P* C'- PT* J* p: P •n Vedboi Säng med sängkläder för PT O 3 p *1 0 n> £5 ö- p ^ ro P-p p 9 ►» ^ 0- , a P: q "* S w 1 Generalspersoner samt Öfverstar ÖfversteLieutenanter och Majorer Capitainer med vederlikar . Med meubler förstås endast erforderlige stolar och bord i alla rummen, samt en soffa, der mer än ett rum bestås, jemte en så kallad dragkista för den ogifte, men 2:ne för den gifte inqvarteringstagaren af Öf verbefäl och vederlikar. 2:0
Innan Utskottet öfvergår lill behandling af de lill hvarje af dessa hufvudgrupper hörande frågor, får Utskottet anmärka, att Utskottet dermed endast alser sådane allmänna landsvägar och häradsvägar, som på häraderna eller släderne redan äro, eller, enligt gällande författningar, kunna blifva till underhåll indelade; skolande Utskottet till särskildt besvarande uppdaga de väckta förslagen rörande förändring i stadgandena om hvars och enskilda lil farisvägars byggande och underhållande, med de flere, i sammanhang dermed gjorda, ämnet rörande framställningar. l:o. Om. Statens öfver lagande a f väg underh å linia g s-skyldigheten. Vägarnes anläggning och underhåll genom Ståtens försorg, skulle utan tvifvel medföra mångdubbelt större omkostnad, än hvartill detta besvär nu uppgår. Svårligen bielke det möjligt alt åstadkomma sadant annorledes, än genom skyldighetens öfverlåtande genom enlrepenad till enskilde. Dervid skulle likväl landets stora areal-innehåll och dess i proportion dertill ringa folkmängd otvifvelaktig! hindra den konkurrens, som vid enlreprenadauktion mäste tagas i anspråk, om icke frill spelrum skulle för den enskilda vinningslystnaden lemnäs. Den summa penningar Slaten för vägarnes underhåll finge utbetala, skulle, under en eller annan lorm, lagas från de skallskyldige, och det är sannolikt alt jordbrukaren, äfven om han finge flere, nu icke väghållningsskvl - 6 Sammansatta Lagsamt Allm. Besvärso. Ekon.-Utskottets Betänk. N:o o. dige, att, jemte sig, lemna bidrag, likväl skulle komma att i form af skattebidrag vidkännas den betydligaste delen af detta onus. För mången torde det också blifva mera kännbart att med penningar lösa sig Irån väghållnings-skyldigheten, än att, såsom nu är fallet, med egna dragare och egel husfolk fullgöra della besvär.
Vid underdånig föredragning den 25 nästlidne Juni af ifrågavarande mål, förklarade sig Kongl. Majit vilja, före slutliga pröfningen deraf, hafva Dess befallningshafvande i Calmar län i nåder anbefallt, att å det oftanämnda materialhuset, med dertill hörande byggnader och tomt, låta genom vederbörande anställa besigtning och värdering, samt med instrumentet öfver denna förrättning till Kongl. Majit inkomma; och hade nu, till underdånig åtlydnad häraf, Kongl. Majits befallningshafvande, uti skrifvelse af den 11 i nästlidne månad, i underdånighet insändt ett sådant, af stadens magistrat, med biträde af byggnadskunniga personer, upprättadt instrument, enligt hvilket egendomen blifvit värderad till 1,333 Ridr 16 sk. banko; anmälande Kongl. Majits befallningshafvande derjemte, att det uti Kongl. Majits befallningshafvandes underdåniga skrifvelse den 11 April nästlidne år till inköpande ifrågaställda, Häradshöfdingen ljundgren då tillhöriga stenhus sedermera blifvit försåldt till annor man, som icke vore benägen att detsamma till Kongl. Majit och kronan afyttra; hvadan alltså den i detta afseende alternativt väckta fråga numera förfallit. Departements-chefen, som ansåg den länge ifrågaställda utvidgningen af länsstyrelsens i Calmar embetslokal, hvartill redan vid 1840 års riksdag anslag blifvit hos Rikets Ständer begärdt, numera icke längre kunna eller böra uppskjutas, tillstyrkte alltså i underdånighet att, för -tilivägabringande af erforderliga medel till en dylik utvidgning, hvilken syntes lämpligast kunna, på sätt hemstäldt blifvit, åstadkommas genom tillbyggnad af det nuvarande landshöfdinge-residenset, Kongl.
N;a SÄ5; Uppl. Q, godk. hos Ridd. och Addri d, 17 Dec. 1829- Preste-Ståndet d. 21 Borgare-Ståndet d. 21 Bonde-Ståndet d. 28 —1 — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående reglering af Riks Statens f. d. Tionde, nu mera Fjerde HufvudTitel, för Sjöförsvaret, S, A, K, Rikets Ständer, som, efter behörigt öfvervägande af hvad E, K, M;ts till R, St. aflåtna Nådiga Proposition innehåller, angående anslagen för Rikets Sjöförsvar, nu mera verkställt regleringen af dessa anslag på f« d. Tionde HufvudTiteln, hvilken blifvit i ordningen uppflyttad till den Fjerde, få härigenom hos E. K. M. i underdånighet anmäla deras uti ifrågavarande afseende fattade beslut. Till de större kostnader för redan varande Fyrbåkars förbättring och nyas anläggande, som 198 Exp. Vtsk. Förslag till und. Skrifv. N:o 285. handelns hästa och säkerhet oundgängligen kräfva, har E. K. M. i Nåder äskat, att, intill nästa Riksdag, få disponera hela Båkoch1 Lotsafgiften, så alt, sedan hvad till aflöningar och underhåll årligen erfordras, afgått, återstoden användes till Båkoch Lotsinrättningens fullkomnande, emot serskild redovisning och utan förblandning med denna HufvudTitels öfriga medel. Med anledning häraf hafva R.
General-assistans-konlorets vid sednaste riksdag utfärdade, expektans-slat, upptagande ett belopp af „ hafva likaledes genom dödsfall afgått:. under år 1852, kammardrängen E. Lindström, med en expek tanslön af R:dr 189: och under innevarande år, vaktmästaren A. Dannström med d:o af „ 261: 36. „ 450: 36. — hvarefter denna stats återstående belopp utgör ^R:dr 1,812: 12. — häruti inbegripet värdet, enligt stadgad beräkningsgrund, å 154 tunnor spanmål, som under de ännu utgående expektans-löuerne innefattas. 1,116: 32. — 1,617: 5. — 2,263: Bih. till R. Slutligen få fullmäktige anmäla, att fullmäktige, efter vanligheten, ämna att, utom de i denna berättelse omförmälda särskilda framställningar, äfven genom Statsutskottet underställa Rikets Högloft Ständers pröfning och afgörande några andra med Riksgälds-kontorets förvaltning och dervid förekomna ärenden gemenskap egande frågor. Stockholm den 25 November 1853. G. LAGERBJELKE. C. PRINTZENSKÖLD. P. BRÅKENHIELM. N. H. SELANDER. Eb. DELIN. G. HOLM. Aud. BERG. A. M. BRINCK. Jon. PERSSON. Jon. Gust. WASMUTH. C. G. Stuart. .STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri 1853. Siats-Utskottets Utlåtande, N.o 4. I M:o 4. Ank. till Exp.-Utsk. d. 8 Dec. 1855, kl. « e. m.
Under läsningen däraf ankom ett Protokolls-Utdrag frän det Wälloflige Borgare-Ståndet, af förledne gårdag, hwaruti tillkännaqifwes att Borgare-Ständet ogillat Bewillnings-Utffottets förflag,i afseende pä Tjenstehjons-bewillniugs-afgift, och i anledning häraf bestutat nägra förändrade Redactioner hwilka i Protocolls-Utdraget funnos upptagna och om hwilkas antagande Borgare-Ständet inböd de öfriga Ständen att sig med detsamma förena. Dä Herr Grefwen och Ordföranden hära gjorde proposition, förklarade Ridderssapet och Adeln sig icke kunna frangä sitt, medelst gillande af Bewillnings-Utfflttcts denna dag ä nys föredragna utlätande, fattade beslut, i anledning hwaraf uppä gjord proposition beflöts, att denna fräga ffulle, till afgörande af det förstärkta Stats-Utskottet, förwifas. Äfwen ffulle den delen af npsi uppläste Redaction af förändringarne och tilläggen i Bewillningö-Förordningen, bwilken angtck Tjenstehjons bewillnings-ffyldiqhet hwila, och det öfriga af Redactionen anses justeradt. Upplästes Den 16 Öctobek. 4tz7 Upplästes och godkändes följande underdä» niga flrifwelser till Kongl. Majtt: 1:0 Om Allmänna Indragnings-Staten. 2:0 Om Fattigwärden. Zw Om i!ag-CommittÄN. Justerades följande: Utdrag af Högloft. Ridderflapets och Adelns Protocoll, wid Urtima Riksdagen i Orebro, den 16 October 1819. S. D. Bifölls Stats-Ulflottets förledne tzärdag inkomne Memorial, rörande arfwoderr för Utflottens Secreterare och Canzlister. dlc supra.
Allt föreföll förändradt, damernas klädningar voro desamma men sågo nu helt vanliga ut, dagsljuset föll in grått och skålen med bruna, skrumpna oranger och svartfläckiga bananasknippen var ju mycket tarflig. När kvinnorna öppnade munnen och talade om och om igen samma hvardagligheter från en liten värld, den hon för några månader sedan funnit innehållsrik, kunde hon icke stå ut utan skyndade upp till sig. Hon kände icke ett ögonblicks saknad efter den himmelsblå tid som gått, den hade varit en tjänare blott till en stor, spännande väntan och hade lånat af den sin glans. Flämtande och i ett kaos af känslor kastade hon sig i en stol. Hon stirrade på de alldagliga möblerna, de hvitmenade väggarna; – en glimt af hur verkligt det var, det som band henne, göt ångest som tunga, fulla droppar i hennes själ. Hon hade icke varit sig själf dessa månader, därför hade hon kunnat finna sig. Det slog henne, hur absolut omöjlig och bisarr en själens lek, lik den som behärskat henne i dag, tog sig ut på nya världens jord, denna jord som varit hennes dröm. Leken var en vildfågel, en främmande hemlös företeelse ... som bara hade att dö, ju fortare ju bättre ... Och Tore – hvad hade han med allt detta att göra?! Intet! Hon flög upp nästan med ett skri och knöt händerna om pannan. Men det var ju hon – hon själf, denna andliga värld – hvarför var lifvet alltid ett och hon ett annat! Se hur hon stod här med händerna fulla af krafter att lefva, och när ett stycke verkligt lif kom i hennes väg var den kraften till ingen nytta, ty hennes själ måste stiga ned för att komma i nivå med lifvet. Men hvad var detta för gyckelspel ... Hon hade ju följt sin bästa impuls, när hon reste hit ut, och skulle då icke det yttre lifvet – en sådan bagatell egentligen – skulle icke det liksom magnetiskt dragas mot grundämnet i hennes innersta ... Åh ja ... det måste bli så – deras lif skulle naturligtvis förändras, blifva ljusare, lättare, komma med mer luft, så att hon icke längre behöfde stiga ned utan kunde spinna in sitt bästa tankelif, sina finaste drömmar i den stora jublande verkligheten.
Men på hemvägen repade jag mod. Det fanns utan tvifvel en högre instans än den tvärsäkre portfunktionären. Konsten var blott att i tid få tag uti vederbörande. Under middagen med dess förträffliga &gt;Knöpfelsuppe, Sauerkraut und Speck&gt; och guldgult » Forster Jesuitengarten » slogo jag och min värd, den unge, martialiske köpmannen med ä la Wilhelm II käckt uppvriden » Schnurrbart », våra kloka hufvuden ihop med den kraft och verkan, att jag / « 8 höll i \ 8 FRÅN M A R S E I L L E S 2500-ÅRS J U B I L E U M: D E GAMMALGREKISKA FARTYGENS ANKOMST TILL HAMNEN. KARSTUDENTERNAS ORDFÖRANDE. Vid hästskobordets öfre ände presiderade ett tiotal » Ebrenburschen » af gamla stammen, många med silfver i hår och skägg, de flesta med friska och kraftiga ansikten. För öfrigt voro borden tätt kransade med unga och gamla kårstudenter, hvilkas hufvudbonader — små skärmlösa guldoch silfverbroderade, medelst en gummisnodd om nacken fasthållna &gt;Cerviskappen », lika runda mosaikplattor, topplufformigt förlängda och framåtböjda » Stiirmer » med flata, diminutiva kullar på stup eller skärmmössor af vanlig fason, vallmooch vinbärsröda, solrosgula, penséevioletta, förgätmigejblå samt ärtoch gräsgröna — bildade det bjärtaste färgspel. De ungas med brokiga silkessnören rikt broderade » kneipjacken &gt; — exempelvis gröna med rödt och hvitt samt blå med hvitt och rödt — de innanför rocken snedt öfver bröstet burna tvåfärgade &gt;Fuchs » - och trefärgade » Burschen » banden, hedersledamö- ternas » Ehrenband », de presiderandes breda flerfärgade axelgehäng samt regementsmusikens granna uniformer och blanka messingsinstrument ökade ytterligare den måleriska effekten.