Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Så länge vi hafva jord att bearbeta», sade Presidenten Jefferson i sina Beinerkungen liber Virginien, »skola våra landsmän icke sitta i verkstäderna eller draga på spinnrocken. Timmermän, murare och skräddare äro nödiga för vår hushållning, men verkstäderna må gerna för oss förläggas till Europa. Det är bättre att vi bringar lefnadsförnödenheter till handtverksfolket i Europa, än att vi för handtverkerierna hos oss hemtar dem från Europa.» Denna grundsats, anmärker Wyse *), som säkert har bringat mycket godt öfver Amerika, är likväl hufvudorsaken till den betydande importen, som i detta land betydligt öfverstigit exporten och som slutade med ett deficit, som måste med klingande mynt betalas. Må vi lägga märke till dessa Wyse’s ord! Yi erinra våra statmän derom, att indu strien aldrig kan svinga sig tili någon höjd, genom ett ensidigt bearbetande af en eller några få industrigrenar; att produktion och konsumtion betinga hvarandra och att en liflig inre rörelse är grunden för utbytet, handeln, välmågan och nationalrikedomen. Vi nämna några ord ångående handtverkerierna och husslöjden. De äro mer och mindre gynnade och missgynnade, utan egentlig plan för handtverkeriernas uppmuntran. Färgserierna och tapetfabrikerna betala tull på färgen. Vadmalsväfnaden, en vacker hemflits-näring, har länge kämpat mot klädesfabrikens allmagt. Oaktadt *) Se «L)ie Voreignigten Staaten von Nord-Amerika», von Francis Wyse. 1 band, 121 sidan (1846). 198 Motioner hos Riddersknpet och Adeln 1862. N:o 66. hemmaväfdt vadmal är färdigberedt dyrare än kläde, beräknar dock folket, som bor ISngt ifrån fabrikerna, de omöjliga transporterna al sin ull och väfver hemma. Våra utsvultna får-racer lemna ej heller ull, som går i handel. Kommer dertill att arbetet under långa vinterqvällar och mellanstunder intet betalas, ett bevis på handtverkeriernas eländighet hos oss.
Men jag medgifver, / att constitutionella Stater merendels haft lättare att få lån, derföre, att der vanligen mindre godtycke varit att befara i afseende på liqviden För öfrigt förenar jag mig i anhållan otti återremiss. 956 Den 19 Julii f. m. Friherre Lagerbjelke, Gustaf, anförde skrifteligen: (Se Bilagan Nio 4). Friherre Cederström, jacob: Vid frågan om de af Utskotten föreslagna Obligationer, får jag fästa Ridderskapets oell Adelns uppmärksamhet derå, att detta slags Obligationer ej innefatta deri* natur af Statslån, som gör dem mindre skadliga, utan härigenom tillskapa i stället ett nytt sedelmynt, hvilket vid indragningen kommer att medföra samma olägenheter, som försvinnandet utur allmänna rörelsen af för detta FilialDisconternes assignationer förorsakade. Det är utomdess otvifvelaktig^ att en fond måste finnas , för inlösen af dessa Obligationer, motsvarande deras belopp, så vida de ej skola råka i misscredit , och i förra fallet är det utan nytta, att icke hellre rent af utgifva nya sedlar. Men annat blir förhållandet, om lån upptages på viss tid med bestämd afbetalning, ty då qvarstannar sjelfva myntet i rörelsen och Obligationerne blefvo ej sjelfve ett kringlöpande mynt. Upplåning mot 5 procents ränta är redan med framgång försökt af RiksgäldsContoiret, som ej saknat tillgång på lån, och hade kunnat erhålla än större summor. JDen 19 Julii f. m. 957 Om man nu täger för gifvet, att behofven påkalla en sådan mesu re, (jag säger med flit j orri, ty vi hafva ännu ej varit i tillfälle, att | granska Statsbehofven , och jemföra dem med Bevillnings.summan) örn man antager detta för 1 gifvet, hemställer jag, huruvida det ej vore nyt-: tigare, att RiksgäldsContoiret undfick befallning, att upptaga lån mot 5 procents ränta, med 3 procents afbetalning på capitalet, hvilken på det sättet sättet verkställdes, att vissa Obligationer årligen utlottades, för att användas till de nödiga anslagen.
Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag instämmer med dem, som anhålla, att R. o. Ad. måtte bevilja återremissen. Jag vet af egen erfarenhet huru behöflige Gardes-reg:tene vid vissa tillfällen äro, och min stämma skulle förmodligen icke kunna höjas vid detta tillfälle om ej berörde reg:te funnits. Hvad som händt mig, kan äfven hända andra och bäst är att icke blottställa någon för sådane äfventyr. Jag säger detta icke blott af den tacksamhet jag personligen är 48 Den 23 April e. m. Gai'des-reg:tene skyldig utan äfven af den vård jag är pligtig att hafva om samhällets amanna säkerhet. Ex. FIr Frih. o. Landtnäs häräfter till bifall å Utsk:s i förevar. punkt afgifna utlåt, framställda propos., besvarades med starka nej, blandade med ja. Då sedermera H. Ex. hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till återremiss, ropades ja och nej, hvarjemte Frih. Palmstjerna anmälde sig och yttrade: Jag anhåller att proposm måtte delas i afseende å denna punkt, sa att serskildt den mening uttryckes, som jag antydt, att Gardesreg:tenes anslag upföres oförändradt i Riksslaten. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle förra delen af Utsk:s i denna punkt afgifna utlåt., hvaruti bifall lill det af K. M. äskade anslag för Sergeanter vid Svea och Andra Lifgardes-reg:tene blifvit afstyrkt. Ropades starka nej, blandade med ja. Då härefter H. Ex. hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot samma del af ifrågavar. punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande.
Vid garnisons-reg:tena har den Schreiberska kuren blifvit använd; men man har måst frångå den samma, då den icke medfört åsyftad verkan, utan tvertom förstört de subjekter, som den undergått; och på grund af denna erfaren het, yrkar jag afslag å betänk. Gr. Horn, Claes Fredr.: Visserligen har man skäl, att an - Den 15 Mars e. m. 251 se den öfverhandtagande fylleri-lasten sora en epidemi, men jag anser den vara mera moralisk än fysisk. Jag kan således icke annat än afstyrka Utsk:s betänk., hufvudsakligast derföre, att jag anser våra lazaretter, genom ett bifall till Utsk:s förslag, blifva öfverfyllde af personer, som måhända utaf andra orsaker, än just eget begär att öfvervinna fylleri-lasten, afpolleterades till dessa sjukinrättningar. Dessutom, då kuren, som man vet, ännu är osäker, kan jag icke annat än bestrida en hemställan, som K. M. otvifvelaktigt afslär. O Hr Akerman, Fredr.: Då jag till ledning för omdömet i denna fråga har att åberopa den erfarenhet, som under loppet af 7 månader vunnits vid lazarettet i Hernösand, hvarest patienter till behandling efter Schreiberska metoden varit intagne, anser jag mig nu böra uttala, hvad jag deraf inhemtat. Under sjelfva kuren afledo flere personer, ehuru jag visserligen icke kan säga, och långt ifrån mig att påstå, att deras död varit en följd deraf, utan sannolikt af kroppslidanden; nog af det verkade oro. Ätskillige genomgingo kuren under dessa 7 månader 2 ä 3 gånger utan någon verkan, då deremot andra, som begagnade den, sedermera, såvidt jag känner, icke återfallit i dryckenskaps-lasten. Det är således tvifvelaktigt, huruvida kuren är nyttig eller icke, åtminstone kan den icke anses såsom ett radikalt botemedel.
Att den förändrade redactionen blifvit lång, såsom en annan värd a 8 Den aJ Juli f. tn. talare anmärkt, kommer sig egentligen deraf, att man deri nödgats intaga allt, hvad Utsk. i sitt tillstyrkande anfört, hvilket äfven är temligen långt. För öfrigt fortsätter jag min anhållan om propos. till bifall å den förändrade redaetion, jag föreslagit. Hr Lagerhjelm: Sedan nu den siste värde talaren kommit derhän, att icke ens till formen någon skillnad finnes emellan hans och BancoUtskts förslag, har åter en skillnad visat sig deruti, att Utsk. med allmänna termer upptager alla utgående skatter och onera och deremot den siste värde talaren velat upplysa, att vissa skatter skola vara inbegripna i samma kategori, som de i allmänhet nämnda skatterna, och detta allt till lugnande af vissa farhågor inom BondeSt. Jag tror, att ej någon ledamot inom BondeSt. eller ens inom hela Svenska Nationen finnes, som, då han ser stadgadt eller hör sägas, att alla utgående skatter skola så och så beräknas, icke också tror, att den eller den skatten skall på samma sätt beräknas. Jag tror dem vara tillräckligt kloka för att fatta, hvad som förstods med alla skatter; och att ej tilltro dem det, vore att tillerkänna dem en alltför besynnerlig logik. Det är ett klokare och framför allt kortare lagstadgande, som omtalar allt med ett ord, än det, som upprepar de särskilda fallen; och då jag sålunda lemnar Utsk:s förslag företrädet framför Gr. Fröliehs samt ej finner något skäl att antaga en längre och ofullkomligare redaction, i stället för en kortare och riktigare, kan jag, ehuru beslutet i detta fall är temligen likgiltigt, ej annat än tillstyrka bifall till det förslag, Utsk. lemnat. Gr. Horn: Jag skulle visserligen önskat, att det morn., som nu utgör föremål för vår öfverläggning, hade varit öfverflödigt och icke funnits i Utsk:s betänk.; men på samma grunder, som Grtna Cronhjelm och Frölich framställt, kan jag ej annat än tillstyrka, att den af Gr. Frölich föreslagna förändring måtte bifallas.
Genom denna ätgärd böra skiljaktiga locala interetzen härutinnan uphöra, och hwarje medborgares fördel sammansmälta med det stora fosterländska samhällets, af hwilket han skyddas. Oberoende af denna jemförelsewis wigtigare och mera omfattande fraga, har, under loppet af ar 1838, en allmän reglering af de, i Sjöftäderne af handeln och sjöfarten utgående, afgifter blifwit i Nader fastställd, hwarwid föreffrister tillika blifwit meddelade i afseende pä anwändandet af berörde afgifter och controllör derwid. 8o Lvsekihls och Enligt Rikets Ständers wid sista Riksdag gjorda underdåniga 'Angar/ framställning, har anläggning af en Köping wid Lysekihl i Götheborgs och Bohus Län blifwit af Kongl. Maj:t bifallen; hwarförman åtgärder likaledes blifwit widtagne för anläggande af en Köping wid Rödesund nära Carlsborgs fästning. Lane-under Efter den större eldswäda, som är 1838 öfwergick staden Wexiö, ^WeA"har ett lane-understöd till stadens äterupbyggande blifwit bewiljadr pä willkor, hufvudsakligen tzfwerensstämmande med dem, som för det wid sista Riksdag Staden Wenersborg tilldelade län af enahanda beskaffenhet äro fastställde. Kongl. Mast gör sig förwitzad att Rikets Ständer äfwen nu stola förena sina bemödanden med Kongl. Majus till befrämjande af Fäderneslandets gagn och bästa. Damm ut Supra. STOCKHOLM, 1840. Tryckt hoö P. A. Norstedt L Söner, Kongl, Boktryckare. /vo/^/. ^Va^/A-cr a /k/f^cr/et/, ^v.o 1. 1 As:o 1. till L»^.-l)tsIi. äei> i? Nön! /// /i. /»not. 1840 »c/i 1811.
Men, i betraktande deraf; i:o att det icke vore lämpligt införa en serskild rättegångsordning för cle händelser, då möjligen Konungens Befallningshafvande eller Under-Domstol försummat att i besvärsmål gifva den med utslaget missnöjde parten fullständig besvärshänvisning ; och att något behof utaf serskildt stadgande för nämnde fall ej heller är för handen, enär parten icke kan rätteligen anses hafva förlorat sin talan genom en underlåtenhet, sorn har sådan orsak; 2:0 att antagande af förslaget, det tiden för besvärs communicerande skulle räknas ifrån det> klaganden fåtb del af i6 Lag-Utskottets Betänkande N.o gt. handlingarne, icke allenast komme att strida emot klagandens skyldighet att sjelf eller genom ombud höra efter communications-resolulionen och den uttaga, utan äfven uppenbart kunde leda till andra partens förnärmande, genom det tillfälle, som lemnades klaganden, att uppehålla målet; och 3:o att någon viss tid för communications-resolulioners meddelande från Öfver-Rätt destomindre kan föreskrifvas, som det, både genom allmänna lagen och serskilda författningar, är, på goda grunder, Hof-Rälterne uttryckeligen ålagdt, att icke utställa besvär till communication, ined mindre de finnas vara sådane, att andre parten deröfver bör böras, innan utslag faller, och denna. pröfning förutsätter tagen kännedom om målets innehåll, hvartill kan åtgå en längre eller kortare tid, i -raun af liandlingarnes vidlyftighet, samt Domstolens öfrige göromåls beskaffenhet och mängd; tror Utskottet sig böra vördsamligen hemställa: att Per Jönssons ifrågavarande motion icke mitte vinna bifall. Stockholm den 3 Julii i83^. N:o gt. * Ankom tili ExpecL-Utskottet den io Julii. Betänkande, öfver Herr TV. F. Dalmans motion, om förändring af nu gällande föreskrifter, angående skyldighet för Domare A landet, att, vid sä kallade extra förrättningar, före af~ resan från för rättnings stället, till parterne gifva Protocoll och Utslag.
Uppå Academiens för de fria Konsterne,' hos Kongl. Maj:t i underdånighet gjorde anma. lan, om visse tillökningar i Academiens StatsSumma, har, efter derå meddelad Remiss, detta ämne hos Utskottet förevarit i sammanhang med Stats-Regleringen; och som Utskottet dervid tillstyrkt den förhöjning af 1,925 R;dr uti anslaget för nämnde Academie, som funnits med Statens tillgångar förenlig, kan Utskottet något ytterligare belopp för Academiens behof till beviljande icke föreslå Hvilket Utskottet får vördsammeligen.tillkännagifva. Stockholn} den 13 April igig. Stats-Utskottets Betcinkafiden, 8ox N:r 166. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Ut• låtande 9 i anledning af Herr Förste Expeditions ~ Secreterare}! E. J. Bergens c hold s Motion om tillöki antal löner för Justities - Revisions - Expeditionen. TT -^ögl. Rulderskapet och Adein har till StatsUtskottet remitterat Herr Förste ExpeditionsSecreteraren E. J. Bergensclwlds derstädes afgifne Memorial med framställning om behofvet af tiliökt antal löner å Staten för Justitia»-Fördelningen af Kongl. Majtts Cantzli, hvarvid Herr Expeditions-Secreteraren, på anförde skäl, hemställt, att sine nya Protocolls - Secreterareoch 2tne Cantziist-löner måtte anslås. Sedan Stats-Utskottet till dess åtgärd jemväl eihållit Kongl. Majrts Nådiga Remiss å tillförordnade Herr Justitiae-Cantzlerens underdåniga hemstä’lan om enahanda tillökning sorn. den här föreslagrie, har Utskottet, i sammanhang med öfrige frågor rörande Stats-Regleringen under Riks-Statens Andra Hufvud - Titul,' upptagit denne, och dervid anfört de orsaker,' af hvilka Utskottet ansett sig icke kunna tillstyrka Riksens Höglofl.
En värd talare har nu åter på e. m. mycket ifrat för bevarande af ett Konungens prerogativ, som han trott sig finna uti 81 § Reg.F., bestående deruti, att en K. propos. om ändring i grundlagen, hvilken blifvit af Const.Ulsk. tillstyrkt, ovillkorligen skulle hvila på R. Sl:s bord till nästa riksdag, äfven om alla 4 RiksStm förklarade sig missnöjda med densamma. Jag får i anledning deraf blott erinra, att vid de 7 riksdagar jag bevistat, ingen af Konungens rådgifvare någonsin yttrat minsta tecken till den tanke, alt detta vore ett Konungens prerogativ, hvilket ock ytterligare bekräftas deraf, att Konungen sjelf år 1815 sanctionerat 2 mom. af 56 § Reg.F. I Frankrike tror jag man har en egen benämning pä sådana representanter, hvilka ifra mer för de K. prerogativerne, än Konungen sjelf; man kallar dem nemi. ullras. Under den lid jag varit riksdagsman, är della första gången jag funnit till fälle alt tillämpa denna benämning. Samme värde talare har med mycken ömhet försvarat nu gällande stadgande om de gemensamma tankarne, hvilka skola till Const.Utsk. återremitteras. Hr von Hartmansdorff har så fullständigt upplyst det oriktiga häruti, att för mig återstår ganska föga alt tillägga. Jag anhåller dock fä fästa uppmärksamheten derå, att just genom ett sådant förfarande vid grundlagsfrågors behandling, gör man det möjligt att alldeles förvrida och förstöra hvarje äfven det hästa förslag till helt annat än hvad Utsk. åsyftat. Det är derföre, som jag skulle önska, att man, i st. f. dessa s. k. gemensamma tankar, ville återremittera hela discussionen, på det att Utsk. måtte derpå kunna göra hvad afseende det behagar, men icke vara tvunget att förvrida sina egna idéer. Man har såsom skäl emot återremiss af hela discussionen anfört, att Utsk. då blott skulle få del af deras tankar, som i ämnet talat, men icke af deras, som tänkt utan att tala.
Den nu anryckande fienden lät sitt artilleri genast spela emot våra stycken och vår högra flygel; denna kanonad besvarades af oss ganska lifligt. Fjerde brigaden stod på venstra flygeln längst till venster, i öfra ändan af ängen samt in på kärret. Der underhölls en jemn, men mindre häftig eld, och ju längre Ryska jägarekedjan avancerade uppåt, desto mera vesterut drog sig äfven vår jägarekedja; på denna flygel föreföll för öfrigt hela dagen intet af vigt. Deremot anföll fienden flere gångor vår medelpunkt, hvilket alltid afslogs; och ända till middagstiden bibehöllo vi vår ställning oförändrad. Fiendens angrepp voro icke heller så häftiga. Emot middagen gjorde Ryssarne ytterligare anfall, och då läto generalerne Adlercreutz och Vegesack, hänförde af sitt personliga mod, förleda sig att icke blott afslå dem, utan ock förfölja dem med tvenne bataljoner, under öfverste Brändström, understödde af tvenne 6:pundiga kanoner, förde af kapiten Panchéen. Fienden drog sig genast tillbaka, jagad af våra trupper. Vi hade fortsatt detta förföljande tre åttondedels mil, då vi kommo förbi en liten insjö. Bakom densamma hade Ryssarne ett bakhåll af 3000 man, hvilka, sedan vi väl voro förbi sjön, framryckte, och, från skogen vid landsvägen, underhöllo en mördande eld; vår trupp, redan öfverflyglad, erhöll nu befallning att draga sig tillbaka. Från tvenne sidor måste våra tillbakatågande trupper uthärda fiendens eld, och Upplands regementes tvenne bataljoner, under öfverste-löjtnant Drufva, anbefalldes att skydda återtåget. Ryssarne sökte med särdeles ifver att genombryta vår venstra flygel, och om någonsin tapperhet och rådighet behöfdes, var det sannerligen vid detta tillfälle; men sådant ådagalade också öfverste-löjtnant Drufva på ett utomordentligt sätt. Öfverste Brändström och löjtnanten vid Upplands regemente, baron O. Mörner blefvo här illa sårade, den sednare af trenne bajonetstygn.
Det är det svenska allvaret, Fru Sommelius-Bottero har, såsom vi sett, grundligheten och oegennyttan, som här ställas emot den franska fåfängan, ytligheten och förpå ett både för henne själf och den svenska värfsbegäret. — M:me Marchesi har såsom konsten hedrande sätt infriat de löften, hon ingen annan förstått att göra väsen af sig och genom sitt första uppträdande hade gifvit. Men det är på sydländsk mark hon hittills skördat komma i ropet — voilä tout! Under sin studietid i Paris sjöng hon under sina lagrar. Och när hon ändtligen, gripen af lifligt bifall på Marchesis konserter samt på hemlängtan, återvänder till fädernebygden och soaréer i högaristokratiska kretsar. Under samma konstvännen gläder sig åt hoppet att få återse tid erbjöds henne, genom kammarherre Fallehenne pä vår främsta scen, trycker sjukdomens sen, ett fördelaktigt engagement vid K. Operan tunga börda på den smidiga gestalten och lägger sordin på den mäktiga stämman. — Om i Köbenhavn, hvilket hon dock afslog. I december 1 8 8 2 reste Georgina Sommelius något engagement här hemma kan således icke — äfven nu i sin trogna kamrat Gina Oseför närvarande blifva tal. Fru Sommelius-Botlios sällskap och med signor Galetti som imtero har för att förbättra sin helsa i sommar pressario — till Italien. Under 1 8 8 3 uppandats fjälluft i Jämtland; för närvarande beträdde hon i Padua, Firenze, Spezia och Pisa. finner hon sig i Stockholm, men till vintern I juni 1 8 8 4 ingick hon äktenskap med den remåste hon, liksom andra sångfåglar söka blidan då framstående bassångaren Osvaldo Botdare luftstreck. Och nu, mina ärade damer, kunnen i fatta, tero från Milano. Signor Bottero — till hvars storartade framhvarför Osvaldo Bottero gångar å vår k. operascen hufyudstadspubliken i dessa dagar varit vittne — tillhör en i Italien högt uppburen konstnärssläkt samt är juris doktor. f \. J^YBLOM.
Man lägger ett stryklod i kakelugnen, tills det blir nästan rödglödgadt, och häller därpå en tesked terpentin, som förvandlar sig i ånga och fördelar sig i rummet. Detta göres på kvällen och på morgonen, sedan sjukrummet är utluftadt. Efter några få dagar brukar sjukdomen vara häfd. Äfven mot annan retsam hosta är detta medel ypperligt. damer ~ &amp; Alla sä^ej? nya och fraicha! Obs.! Flere partier nedsatta till särdeles låga priser. Hemstudier. (Se en uppsats i Idun n:r 16, 1890). Upplysningar genom Fredrika BremerFörbundets byrå, Stockholm. [289S] och natur belysas; embryo-läran skall afhandlas. — Bidrag a f många lä- kare. — Arspris endast 2 kr. 50 öre på posten eller hos bokhandlare. Prenumerantsamlare antagas. Annonser införas. Utgifves i Stockholm af med. d:r E. W. W r e t l i n d. [3033] God helsa är bättre än stort kapital. o Goss-Trikåkostymer. En ung flicka, som vill lära hushåll, gröfre och finare handarbeten m. m., kan få treåig inackordering hos hildad familj ä landet. Engelska talas. Piano finnes. Pris 40 kr. i månaden. Svar m e d första till » P. — G. », Iduns e x p. R. 4 0 öre: Öre: öre: Öre: C V. Modin, Koraller; Johan Nordling, På lifvets våg; V. Moll och M. R — g, Vågskvalp; S. H — r, På lifvets haf; L. S., Hemåt och Hvitare än snö. D. Fallström, Ljufva minnen; 0. Beer, Blida etämningsstunder; S. H — r, Blomsterhelsning; V. Moll, Rosornas saga. S., Oförgängliga blommor samt Var stilla för Herren! Beer, Violknippan; S. H — r, Hjärtehelsning.
Den 18 Jnnl. 457 »Hufvudsaken i den protestantiska trosbekännelsen», sade han, »den ledande tanken i hela dess lärobyggnad, är just den, att ingen »mensklig sägen skall bilda vår tro; att tanken skall vara fri inom »de vidsträckta gränsor, som uppenbarelsen utstakat; att forskningen »skall släppas lös i alla riktniugar, och menskliga förnuftet, som »också är en uppenbarelse, hafva sin pröfningsrätt oförkränkt. Denna »tanke är mensklighetens stora fribref, den är Guds konungaförsäk»ran till jorden, den är kristendomens innersta merg och kärna. »Utan den tanken är ingen utveckling möjlig af menniskoslägtets »högsta anlag: menniskobildningen; ty der den står stilla som ett »förruttnadt vatten, der kan ej heller någon borgerlig frihet trifvas, »och ingen boja är så tryckande, som den, hvilken är fastsmidd vid »himmelen. Sålunda är protestantiska kyrkan alltjemt menskliglie»tens högskola; hon är ljusets fästning; hon är frihetens sköldborg. »För detta var det, som Gustaf II Adolf stridde; dessa skatter ville »han rädda undan förstörelsen. Hade lian ej varit, — ack! »Guds vishet är outgrundlig, och hans rustkammare saknar aldrig »vapen; men efter menskligt utseende skulle Europas bildning varit »kastad ett årtusende tillbaka.» Med detta yttrande af vår odödlige Tegnér, deri han nedlagt sin åsigt om protestantismen, ber jag att få sammanställa ett annat, som en af Tysklands största tlieologer nyligen yttrat: »Den närv:de tidens orthodoxi talar icke med Luther i Worms »om Bibeln och de klara förnuftsgrunderna; den ställer icke sam»vetsfriheten emot medeltids-traditionernas auktoritet, utan har af »det sextonde århundradets symboliska böcker gjort en papperspåfve, »under hvilken både den fria öfvertygelsen och vetenskapen skall »böja sig, och upställer sålunda, i st. f. själens pånyttfödelse och »trons audeliga lif, ett dogmatiskt förståndsverk såsom vilkor för »saligheten.