Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Medger man icke att, om för penningars lemnande i rentegifvande Inrättning, intet annat ställe finnes än Stockholm, så är detta onyttigt för Landet i allmänhet, fast det inm bär en slags härlig monopolie för denna Stads Capitalister in specie? Bör man vidare med ett studeradt bemödande göra denna Stad till en Statens kräfta, i stället för dess OmloppsContoir? Då jag således hoppas att hafva väckt några anledningar till den förmodan att Skåne hvarken nu eller i framtiden kan umbära en Discont i Malmö, så är det att vänta det sanningen och Lagstiftares känsla för aflägsna medbroder , skall förekomma alla försök att drossa deras välfärd, med planer rakt stri - Den i& Maj. $03 dande mot den, huru theoretiskt prunkande de än framställas. Bland dc klander jag mot Malmö Discont hört yttras, är ock det om ofantligheten af dess utelöpande Assignations-massor. Det hade dock. varit billigt att dessförinnan öfvertyga sig om oriktigheten af detta föregifvande, och uti Böckerna bli underrättad att den aldrig öfverskrida 146,835 R.dr, samt att den vid 1814 års slut ej utgjorde mera än 71,225 R:dr, och att denna så mycket öfverklagade rörelse likvist gifvit Banken för år lSl5 en vinst af 12,555 R:dr. — Man hade då dömt annorlunda och riktigare. Att nu yttra något om den i Malmö nya Discont-inrättning, som vid slutet af den närvarande Octroy är nödvändig, vore för tidigt, innan Riksens Höglo!]. Ständer stadgat grunderna för sina åtgärder till allmänna Penninge-verkets upphjelpande. Då skall jag, på basis deraf, uppgifva mina tankar i detta ämne. Malmö Discont har, mera än alla andra, den skörd, att rättvist uppbära från allmänna omdömet, att den med en jemnare lemnad hjelp, åt Jordbruket och andra Näringar, förfördelat ingen, upprätthållit alla. Om ockret med dess 3-procents Reverser gifvit anledning till det allmänna missnöje, hvari hvar redlig man deltagit, så är detta 5<»4 Tien
Att fängelsetiderna äro längre, än som nödvändigt behöfves, befordrar alldeles icke brottslingens förbättring, ulan motverkar tvertom det höga ändamålet. Ty då friheten förespeglas på alltför långt håll, måste fångens mod och krafter till förbättring minskas af förtviflan att kunna uppnå målet. Det förhåller sig med brottslingens själssjukdom och dess behandling medelst fängelsekuren, alldeles lika som med vissa kroppssjukdomar och deras behandling. Mången kroppsligt sjuk har blifvit förderfvad blott derigenom, att ett kraftigt läkemedel, t. ex. qvicksilfver preparat, har blifvit begagnadt längre, än det hade behöfts. Mig synes derföre lagförslagets 7 fängelsegrader kunna efter Philadelphiska systemet lämpligen indelas på följande sätt. nemi.: Den 26 April f. m. 131 ]:sta grad., frän 5 lill och med 7 är; 2:dra grad., från 4 till och med 5 år; 3:dje grad., från 3 lill och med 4 år; 4:de grad., från 2 lill och med 3 år; 5:le grad., från 1 till och med 2 år; (i:te grad., från (i månader lill och med 1 år, och 7:de grad., från 1 månad lill och med 6 månader. Man förebär äfven, att det Philadelphiska systemet skulle blifva för kostsamt att utföra. Men vid aldrig sä litet eftersinnande bör man lätt kunna linna, att det skulle tvertom kosta mindre än det Auburnska. Hvad sjelfva byggnaden beträffar, så blefve cellernas antal lika stort, derest de Auburnska Tångarne eljest skulle få enskilda sof-celler. Och om de Philadelphiska måste vara något, större, så behöfvas deremot alldeles inga arbetsoch matsalar. För öfrigt är bevakningen i Auburnska fängelser ofantligt dyrare, än i de andra. Och när dertill kommer den kortare tiden, som Tångarne behöfdc underhållas, enligt del Philadelphiska systemet; så kan man läll. finna, alt det skulle blifva vida mindre kostsamt än del Auburnska.
Om infordrande från Konungens Befallningshafvande af RiksdagsRelationer' 9:0 Om Postfrihet för Tidningar» som lända till allmän upplysning. 10:0 Om förändring i Borge n&rsEden, 1343 Den 29 Juli f. m. 11:0 Om eftergift af Allmänna Ut* ekylder till en viss ålder för barn, som ifrån Barnhusen blifvit uttagna. 12:0 Om Skånska StenkolsGrufvans Interessenters. underdåniga ansökning om Expartationspremier och ett publikt lån m. m. likaledes justerades Riksens Ständers underdåniga TacksägelseAdress till Hans Majit Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, rörande Utländska gälden. y v Justerades PleniProtocollet förren 14 JitfiGdåbn $f>nel)el»irat ,§sb strmrc t htteåaiutol Bi n^b IJzmib ' 10c abfibittBJÄdr äiagtl^JJY Justerades följande; h t vansa eleitR h9rn qajlanarnag figi? s dlivra Utdrag af Pro to collet, hållet i Högloft. Ridderskapets och Adelns •sc Plenum den 28 Juli 1815» S. D. Bifölls den af BevillningsUtskottet, uti Memorial af denna dag, föreslagna jemkning i Riksens Ständers beslut angående orden Grufvehjelp och Mantalskol. Ut Supra. <• Den 29 Juli f. m. S. D. Öfverlemnades till det Förstärkta StatsUtskottets afgörande följande 2:ne denna dag afgifna Bevillningsutskottets Memorial: 1:0 Angående det Stadgande i BevillningsFÖrordningen, hvilket angår Advocaters Bevillning, 2:0 Angående den till bibehållande i Charlas Sigillatae Förordningen föreslagna Extra Stämplingen i Stockholm. Ut Supra.
Under samma tid reparerades uti stora Bancohuset de tvänlie rum en trappa upp, som Direction af Götha Canal innehaft, och hvilka runi iordningställdes för Ombudsmännen vid Banco-DiscontVerket, som enligt Herrar Fullmägtiges förordnande af den 27 April, borde i afseende på om hand fångrie handlingars säkra förevarande m. m. förses med särskildta Ämbetsrum i stora Bancohuset. ” ”1 grund af Commissariatets anmälan om nödvändigheten för Canceilie.Expeditionen, att, i anseende till dess ökade göremål, blifva försedd med flera och mera rymliga rum, förordnade Herrar Eulltnägtige den 7 December 1820, att reparation skulle företagas i Cancellierurnmen, och de försättas uti ett för Expeditionens behof passande skick, äfvensom jute af de rum, hvilka Låne-Banquen tillförene innehaft, borde inredas för General Boksluts Commissarie Expeditionen. '’ ”Ar 1821, så snart årstiden och tjenstförrättningens obehindrade gång inom Verket så tilläto, företogs denna reparation och fulländades så tidigt, att båda Expeditioneme kunde innan årets utgång inflytta hvar och en på sitt ställe.’’ 654 BancoUtskottets Bellini anderT. *’JSfybyggttac!én fortsattes äfven tinder tiden i och dermed hanns så långt, att de yttre morarne
Konungen förklarat undersökningen höra fortgå; och får Utskottet anmärka, hurusom Lag-Utskottet vid sista Riksdag, i anledning af enahanda hemställning, yttrade: att den uti förberörde Kongl. Bref uttryckta afsigt endast ofullständigt kunde vinnas, derest en för ifrågavarande brott angifven person kunde i häkte insättas förr, än Konungens svar om åtalets fullföljande ankommit; att det dessutom icke syn - 4 LafUlskoltets Betänkande, AT.-o 20. tes med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att domaren eller annan underordnad myndighet skulle, oaktadt Konungen förbehållit Sig pröfningen, huruvida mål af ifrågavarande beskaffenhet borde nedläggas eller fullföljas, likväl kunna i fängelse låta inmana den, som derföre blifvit angifven, och således liksom gå Kongl. Maj:ts pröfningsrätt i förväg; att, om någon blifvit, uppå angifvelse för ofvannämnde brott, sin frihet beröfvad, men, på Kongl. Maj:ts förklarande, att ransakning icke fick ega rum, från häktet lösgifven, det icke kunde betagas honom rättighet att anställa den reconventionstalan, hvartill han, i händelse af angifvelsens obehörighet, kunde finna sig föranlåten, hvarigenom domaren åter sattes i villrådighet, huruvida han egde ingå i undersökning öfver tillvaron af och omständigheterne vid en förbrytelse, den Kong!. Majrt velat åt glömskan förvara; att merbesagde Bref innefattar ett undantag från den förbrottmål i allmänhet gällande rättegångsordning; samt att, i händelse häktande skulle ske uti omförmälde fall, innan Kongl. Maj:t beslutat målets nedläggande, eller ransakningens fortfarande, deraf jemväl kunde blifva en följd, att, då Kongl. Maj:t anbefaller ransakningens fortsättning, den tilltalade kommer att före målets slutliga pröfning hållas i fängelse längre tid, än som erfordrats, derest undantaget ej funnits.
Gefle elementarläroverk: Hudiksvalls elementarläroverk: Norrtelje elementarläroverk: Enköpings elementarläroverk: Söderhamns elementarläroverk: Fordringar. Summa. Folkskolelärareseminarium : Stipendiemedel 150: 150: Sedan Rikets Ständer vid 1859—1860 årens riksdag beslutat, att pedagogierna i Söderhamn och Enköping skulle såsom 3-klassiga elementarläroverk å stat uppföras, har särskild redovisning för dessa läroverks kassor och fonder för revisionsåret blifvit aflemnad; och förklaras häraf den skiljaktighet, som förefinnes, när summan af de enligt nästlidet års revisionsberättelse utbalanserade tillgångarne jemföres med den här ofvan inbalanserade behållningen. Konsistorium i Linköping. Denna räkenskap, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit, granskad med anmärkningar, lemnar följande redovisning för inkomster och utgifter: Debet. Balans från år 1860: Tillgångar: Konsistorium Linköpings elementarläroverk Stiftsbibliotheket Norrköpings elementarläroverk Westerviks dito Söderköpings dito Wadstena dito Skenninge dito Eksjö dito Wimmerby dito Uppbörd: Balans till år 1862: Skulder: Linköpings elementarläroverk: Norrköpings elementarläroverk: Egna kassan 1: 77. Westerviks elementarläroverk: Skenninge elementarläroverk: Kredit. Balans från år 1860: Skulder: Utgifter: Balans till år 1862: Kontant Utlånta hehållning. medel. Fordringar. Summa. Tillgångar: Stipendier åt folkskolelärare-elever 145: - 145: Rederska stipendiefonden 537: 90. Linköpings elementarläroverk: Fordringar. Dumma. Westerviks elementarläroverk: Söderköpings elementarläroverk: Forsemanska d:o Skenninge elementarläroverk: Eksjö elementarläroverk: Wimmerhy elementarläroverk: Hos Revisorerne har icke förekommit någon anledning till anmärkning. — 217 - Konsistorium i Skara.
Skälet hvarföre det förra gången för Fullmäktige dröjde länge att erhålla lån, ehuru derom underhandlades, var det motstånd, som inom Fullmäktige sjelfve gjordes mot ett sådant låns uptagande, dels att man icke kunde få något sådant, utan Konungens medverkan och bemedling, ty hvart man vände sig svarades, att med mindre man hade Regeringens garanti, så ville man intet utlåna. Derefter infördes i Bankoreglementets 120:de § följande: ”1 sådant afseende hafva R. St. hos K. M. i underd:het anhållit, det K. M. uppå Fullmägtiges underd. anmälan i ämnet, i nåder täcktes låta bemedla det af Fullmägtige för Bankens räkning nödigt anvisade lånet, under den form, som för ändamålet kan finnas erforderlig, samt å ett sådant lån meddela Dess nådiga gararanti”. Antingen det penningebidrag man utrikes skaffar sig, kallas lån eller kreditiv kan komma på ett ut. Jag hemställer fördenskull ytterligare, att B. o. Ad. mätte låta stadgandet förblifva sådant det är. Hr Nordenfelt.* Det är en betydlig skillnad på lån och kreditiv. A kreditiv äro medlen alltid tillgängliga i nödens stund, men om man kan erhålla ett lån eller icke, är man alltid uti ovisshet; det visar sig bäst af Bankens förut åberopade misslyckade låne-operalioner. Pä kreditiv betalar jag blott ränta å det belopp, som lyftes, samt en obetydlig provision å den summa jag är berättigad att högst upbära. Det högsta jag hört är -Jproc. men är räntan 4 proc., plägar intet kreditiv-arfvode utgå. Hade Banken 1844 haft kreditiv, bade den ej beliöft fruktlöst söka lån. Jag kan således ej gå in på den åsigt, att lån och kreditiv äro af samma natur, och hvad upoffringen angår, anser jag intet afseende derå böra fästas, när Banken är tili för landets skuld och ej får se blott på egen vinning. Jag anhåller om återremiss af denna §. Hr von Hartmansdorff: Genom Bankoreglementets begagnande sådant det är, skedde ingen indragning af lånerörelsen.
Uli alla de lall, dä enligt denna och föregående tre §§ Riksstyrelsen föres af Stats-Rådet, skola dess samtlige Ledamöter vara närvarande och rösta. § 43. Går Konungen 8 § stadgar. Hvad nu om Konung sagdt är, galle ock i afseende på Regent, dä Riksstyrelsen af honom utöfvas. § 44. - Ingen Prins efterkommande. § 45. Hvarken Svea de bära. § 46. Landet skall hädanefter förordnas. § 47. Rikets Hof-Rätter olagligen behandlas. § 48. Konungens Hof derifrån afsätta. § 49. Riksdagen representerar Svenska Folket. De rättigheter och åligganden, som gällande lag tillägger Rikets Ständer, tillkomma hädanefter Riksdagen. Den fördelas i två Kamrar, hvilkas Ledamöter väljas, pä säll Riksdags-Ordningen stadgar. Kamrarne ega i alla frågor lika behörighet och myndighet; skolande Riksdagen i kraft af denna Grundlag sammankomma lill lagtima möte hvarje är den 15 Januari, eller, om helgdag då inträffar, dagen derefter; Konungen dock obetaget alt, emellan Lagtima Riksdagar, Urtima Riksdag sammankalla. Hos Urtima Riksdag må endast förekomma ärende, som föranledt Riksdagens sammankallande eller af Konungen eljest för densamma framlägges, så ock hvad med dylikt ärende slår i oskiljaktigt .sammanhang. § 50. Riksdagen skall sammanträda i Rikets Hufvudstad, utom i de fall, då fiendes framträngande eller pest eller andra lika vigliga hinder göra det omöjligt eller för Riksdagens frihet och säkerhet vådligt. 1 dessa fäll tillkommer Konungen att, elter samråd med Riksdagens Fullmäktige uti Banken och Riksgälds-Contoret, annan Riksdagsort utsätta och kungöra. 6 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, iY.-o 33. § 51. I de fall, då Konungen eller Regenten eller Stats-Rådet sammankallar Riksdagen, läslställes liden lör dess sammanträde efter Tjugonde och inom Tretionde dagen från den, då kallelsen blifvit uti Hufvudstadens kyrkor kungjord. § 52. Kamrarnes Talmän och vice Talmän utnämne Konungen. § 53.
Under önskan att denna inskränkning, sorn svårligen lärer kunna försvaras, ej måtte vinna Rikets Ständers bifall, föreslår jag, i sådant afseende, följande redaktions-förändringar i Utskottets förslag, nemligen: vid mom. A), att detta mom. må innehålla endast denna mening: »att, med »ändring af 1 § Jorda-balken, berörda lagrum skall erhålla följande för»ändrade lydelse:» vid § 1, att orden i slutet: — »och vare börd ej eller tillåten, der jord »säljes till bördeman», måtte utgå. och vid § 3 mom. 1, att det häri förekommande förslag till ändring måtte likaledes försvinna.» Af Herr Uppling, som instämt i Herr Wetterbergs rörande börds-rätten afgifna reservation. Derjemte varder, på begäran af Herr Adlercreutz och Herr Hasselrot, anmärkt, att de icke deltagit i Utskottets förestående Utlåtande. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1857. Alik. lill Exp.-Ulsk. den 19 Maj 18S7, kl. 2 e. m. Betänkande, i (inledning af vackt motion, angående dels ett tillägg till 17 Kaj). 3 § Handels-Balken, dels ock qvillningsrätt i konkurs. Högloft. Ridderskapet och Adeln har lill Lag-Utskottets behandling öfverlemnat ett lill Ståndet ingifvet memorial af Herr Grefve Taube, H. E., som deri påkallat lagstiftningens mellankomst med anledning af de skiljaktiga meningar om lagens rälta förstånd i afseende på pantoch qvitlnings-rält i konkurs-mål, som skola inom lagskipningen gjort sig gällande.
BIRGER. Jag har alltid drömt mig, att det skulle finnas en qvinna, som kunde hålla så innerligt af mig, att allting annat blefve henne idel bisaker i jemförelse med detta enda: att vi egde hvarandra. Jag ville, att hon icke skulle vara ledsen öfver att gå i de sämsta kläder, om så behöfdes, eller öfver att bli ringaktad af andra, eller öfver att lefva ett lif i enformigt arbete, bara för min skull – bara för att vi skulle få vara tillsammans. Tänk er: – att inte ha någonting annat i verlden än min kärlek, och så detta arbete, som ni afskyr så djupt! Tror ni, att det fins en enda qvinna, som skulle känna sig lycklig med det? SIRI. Jag har inte sagt, att jag afskyr arbetet – jag afskyr blott den tomma enformigheten. BIRGER. Men tänk på den qvinna, som skulle binda sig vid mig! Hon skulle icke allenast vara dömd till denna arbetets enformighet, hon skulle äfven se sig undanskuffad i en vrå, som ni var det på er farbrors födelsedag. SIRI (sakta). Men ni skulle hålla af henne för det. BIRGER. Kunde det uppväga allt det andra? SIRI (tvärt). Om ni inte vill ha mer af det här, så flyttar jag ut det. BIRGER. Låt brickan stå; den är för tung för er. Hvarför vill ni gå? SIRI. Jag skall bara säga åt Nilla, att hon ställer i ordning téet inne i matrummet. BIRGER. Ni får inte gå annat än på ett vilkor. SIRI. Hvad då? BIRGER. Att vi också dricka téet här. Om icke jag kommit, skulle ni bestämdt ha stannat här? SIRI. Ja, det skulle jag. BIRGER. Och här ha vi nu blifvit hemmastadda. SIRI (går ut och kommer strax igen). NILLA (med tébrickan. – Siri hjelper henne). BIRGER (sakta). Hör ni, är det inte lustigt i alla fall? Alla de andra ha rest ifrån oss, och vi två äro lemnade ensamma hemma, – två barn i skamvrån! SIRI. Men herrar öfver hela huset så länge!
Ständer, att, såsom bevis af deras underdåniga tillgifvenhet, erbjuda och upplåta till Hans Majit Konungen för Dess lifstid dispositionen af omförmäldte Kungsgård med hvad dertill hörer i och följakteligen äfven det till dervarande Byggnaders underhållande vid denne Riksdag på Stat uppförde belopp af 2000 Rulr om året; Hvilket allt vördsamligen öfverlemnas till Riksens Höglofl. Ständers åtgärd. Stockholm den 1 Julli 1818. Stats-XJtskottets Betänkandenl 2005 N:r 332. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Memorial om otillräckligheten af förra anslaget till Riksdags ■ kostnader nes bestridande. Uppå Stats-Utskottets uti Memorial den ig December for lide t år gjorde hemställan , biföllo Riksens Höglofl. Ständer, att de till RiksdagsUtgifternes bestridande erforderlige medel skulle af Riksgälds-Contoiret utbetalas och efter hand, i den mohn behofvet erfordrade, till belopp af Tjugu Tusende Riksdaler Riksdaler i månaden Kongl. Stats Contoiret tillhandahållas. Denne månadtliga Summa var calculerad på förhållandet med Riksdags-kostnaderne vid sista eller 1815 års Urtima Riksdag; men, efter livad nu anmäldt blifvit och Stats-Utskottet utaf erhållit provisionelt Förslag inhämtat, blifver nämnde belopp i månaden, på hela Riksdagen räknadt, ej tillräckligt sedan utgifter nu tillkommit, sora vid den förre ej ägde rum och deribland den för Deputerade, som skola afresa till Norrige, för att bevista Hans Majit Konungens höga Kröning, bestämde Reseoch Tractamentsiostnaden, utan kommer ett belopp af omkring gooo R:dr i månaden att etfordras utöfver de beräknade 20,000 Rtdr per månad.
M. täcktes, ej allenast i de fall, då medel till allmänna byggnader i Nåder äskas, meddela R. St. en af vederbörande uppgjord ritning och noggrann beskrifning öfver det tillämnade arbetet, jemte ordentliga förslag öfver dertill åtgående tid och kostnader, utan äfven, i händelse fortsatta anslag skulle komma i fråga, i Nåder låta meddela behöriga redogörelser för de medel, som redan blifvit uppburna, tillika med förnyadt kostnadsförslag i afseende på det återstående arbetet; hvarjemte R. St. hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att vederbörande måtte i Nåder meddelas den, så väl till ökad control, sorn till mera drift och hushållning vid byggnadsarbetens verkställande, ledande föreskrift, att utgifts-redogörelserne för hvarje år alltid böra vara afslutade inom Februarii månads utgång det påföljande året, samt att, vid årets början, en fullständig arbetsplan, jemte utförlig berättelse om hvad under det förflutna året blifvit verkställdt, till E. K. Maj:ts godkännande skall i underdånighet ingifvas. Rikets Ständer framhärda etc. JV:o Exp. Vstk. Förslag till und-. Skrifv-. Nio 273. $1 N:o sp3. tJppl. o. godk. hös Ridd. och Adelil d. 2 Dec. 1829; Preste-Ståndet d. 4 Borgare-Ståndet d. 7 Bonde-Ståndet d. 7 — —t Rikets Ständers tiftderdilntgä Skrifvelse} angående lindring i Skjutsningsbesvär et vid Ekévirkes forslande-. S; A. Ks i anledning af gjorda ifranlstälirtingär; huruledes Allmogen på flei-ä orter i Riket, ofcli serdeles inom vissa Härader af Christianstads Län; besväras af den dem ålagda skyldighet att; Vid upphandlingar af Ekevirke för Kronans räkning, detsamma fråil försäljningsorten till närmaste hamn transportera, hvilka derstädes ofta påkommande Krörto-trahsporter ärö för de skjutsande desto merä betungande.
Itlslr. cten 1H tuni, lil. 10 k. nr. NONO 5I V7-.I8 /VHr/r'^rr /'rui/ro^rkrorr kr// //r/ekF 8/ä,?r/6r, arr^as,rr/s rr/rr/rr" kr// /rerrlrorrcr /<>> /'. r/. 8krrk.!-/-är/6rr, //sr?' /är/rerrs ^//er/r/e/rrr oc/r 6r e/rre //ärr// s/r/r-crr 8koc^äci/r,r^ 8/okk r/c,r i<) /1/«/ >8^0. Dä Xongl. IVlaj:t, un6er 6en i6 innevaranrle manad, i Nuder lreviljat 8tats-Itäden Deri Diilrerre 6. ^er/r^c/rrr oelr ltretve /?. (7. //«r>/ Nädigt atslied fiun Irerörde emlreten, lrar Xongl. Napt ansett 8ig rolie Iröra lemna utun serskildt asseende, dels de lrevelcelse-grunder^ lrvilli» förmätt Derr Diilreiue ^er/r/e/,n utt, ursil förbiseende gs egne lördelar, lregära dess endttedigaude, liort lois klen tid, dä trun, enligt Dörtattningai ne, sliolat varu Ireiättigad utt taga akslred med lrilreträllande al lrela lönen säsom pension, oelr dels det uf Orefve //ärr/ uppgifna förlrällande, utt lran, som ej eger ensliild förmögenlret, skulle, utan erlrallande ak serskildt pensions-understöd, komma att sakna medel för srn oelr en talrik familjs framtida bergning.
M:s o. Rikets Svea Hof-Rätt, i egenskap af åklagare, uti en af de rättegångar, som fanatismen tillskapat emot olika tänkande, yttrat ”förhandlingarne vid 1809 års Riksdag fulleligen ådagalägga att genom 2 och 16 §§:ne Reg.F:n hvarje Svensk medborgare blifvit tillförsäkrad rättighet att sjelf välja den religion, hvartill han sig bekänna ville, samt skydd i utöfningen af densamma”, härmed väcker motion om uphäfvande af 1 kap. 3 § Missgern:sR:n, 7 kap. 4 § Ä.B:n, 1 kap. samt 2 §11 kap. uti 1686 års kyrkolag jemte conventikelplakatet af d. 12 Januari 1726. För att nu visa hurusom, genom den Regeringsform vi alla svurit att med lif och blod uprätthålla, religionsfrihet blifvit Svenska medborgare förunnad, får jag anmärka att 83 § Reg.F:n innehåller, att grundlagarne skola efter ordalydelsen förstås, samt att någon för framtiden gällande förklaring af desamma ej får stadgas, utan på sätt 81 och 82 §§:ne föreskrifva; men att 2 oeh 16 §§:ne Reg.Frn blifvit tolkade i den ordning 83 § Reg.Frn bestämmer; att tolkningen skett af det härtill mest kompetenta Const.Utsk., nemi. af 1809 års Const.Utsk., hvilken tolkning derefter blifvit vid 1815 års Riksdag af samtelige RiksSt:n godkänd. Sedan Reg.Frn d. 6 Juni 1809 blifvit antagen, inkommo från samtelige RiksSt:n till Const.Utsk. anmärkn:r emot serskilda §§ i samma Reg.F., hvilka an märklinaf Const.Utsk. besvarades genom dess Mern. af d. 29 Nov. samma år; hvilket Mern., enl. hvad RiksSt:ns Prot. innehålla, först till afgörande förekom vid 1815 års Riksdag; men innan jag nu går att anföra Const.Utsk:s
Jagt och djurfångst inskränker sig till hare samt fogel af rapphöns och orre, detta sednare slag likväl endast i norra delen af Länet, men idkas endast för nöjet; dock hafva, sedan herrgårdarnes skogar och jagten der kommit under ändamålsenlig vård, hjortar och rådjur hastigt förökats, så att betydligt antal deraf utan afsaknad årligen kan fällas. Fisket vid Länets kuster är temligt gifvande och bereder tarflig utkomst åt dem, sorn dermed sig sysselsätta. Bränvinsbränning är den enda egentliga binäring som idkas. Den så kallade husbehofsbränningen med små pannor och enkel redskap är visserligen i aftagande, men de med en aldrig tröttnande uppfinningsförmåga alltjemt förbättrade ångbrännerierna förvandla all åtkomlig säd och potates i en bränvinsflod, hvars vågor hota alt fördränka hela landet, örn icke snart en damm sättes för deras verksamhet. Det är denna som utgör hufvudorsaken till den ökade fattigdom och slöa liknöjdhet, hvaruti arbetsklassen oemotsägligen sjunker utan att kunna uppehållas, så länge vinningslusten icke afser medlen för sina framgångar. § *• Hammarverk. Åren 1848, 1849 och 1850 hafva kronohemman af sammanlagdt 24T2^7r mantal blifvit till skatte inköpte. Vid 1850 års slut funnos inora Länet 468 tullmjölqvarnar, nemligen å landet 432 med 619 par stenar och i städerne 36 st. Statsbidrag utgjorde år 1850 af städerna och af landet R:dr 327,803: 4 4. io. » 1,004,111: — s. Summa B:ko R:dr 1,331,914: 45. 6. Politi. Inom Länet handhafves polisen af 5 Kronofogdar och 25 Länsmän, jemte 2:ne Landsfiskaler och Stadsfiskalerne i Länets städer. 3:ne Provincial-läkare finnas uti Länet anställde.