Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förhåller sig alldeles icke såsom Grefve Posse förmodat, att med den jord, hvilken efter denna §. skulle i68 Den 27 Augusti e. m. i inägoskiftet ingå, menas sådan jord, som skulle vara med skog be växt, utan är det tverton» sådan, der skogen är nedhuggen, och marken till större delen odlad; alldeles icke den, hvilken bör bibehållas såsom ståndskog, Jag anhåller om bifall å Stadgans föreskrift, sådan den är i denna del, och styrkes så mycket mera uti rigtigheten deraf, sorn två Stånd redan afslagit denna punkt i Utlåtandet. Friherre Sprengtporten j Jacob Wilhelm: Denna fråga är bland de vigtigaste i Stadgan. I alla föregående Storskiftesoch EnskiftesFörfattningar, som ägt rum, så vidt minnet ej bedrager mig, har orubbligheten af skogsdelning varit antagen, såsom princip. Så vida Ridderskapet och Adeln skulle gilla hvad Utskotten i detta afseende föreslagit, bör äfven denna förändring antagas; den står dermed i ett oskiljaktigt sammanhang. Jag förenar mig derföre uti hvad Grefve Posse anfört. Herr von Hartmansdorff,August: Jag vågar ej yttra mig öfver detta ämne med anspråk på sakkännedom; men då jag hör tre så höga och sakkunniga Embetsman, som en StatsSecreterare, en Landshöfding och en ÖfverHofJägmästare, vara oense om Stadgans rätta förstånd, förmodar jag, att hon fordrar förklaring, om hon icke skall blifva olika tillämpad. D e ii 27 Augusti e. m. Hans Excellence Herr Grefven och IcindtMarskalken gjorde proposition till Bifall å Utskottens förslag i denna del. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå berörde förslag. Ropades äfven Ja och Nej. Herr Danckwardt: Jag ber, att ytterligare få göra Ridderskapet och Adeln uppmärksam på de tillfällen, då det ifrågavarande stadgandet kommer att tillämpas. Det är nemligen, då i storskiftadt skifteslag skogsskiftet blir orubbadt.
Sedan de främmande åhörarne afträdt, föredrogs R. o. Ad:s särskilda, i enlighet medäo§ Ridd.Ordn. tillsatta Utsk:s d. 7 dennes på bordet lagda utlåt, öfver ett af Hr Crusenstolpe i plenum d. 27 sisth April f. m. afgifvet yttrande. Gr. von Hermansson, Carl: Genom den reservation, jag bifogat förevar, betänk., har jag tillkännagifvit, alt ett misstag af mig, begånget vid sjelfva voteringen i CJtsk., troligtvis fÖranledt det beslut, hvari Utsk. stadnat. För ett sådant misstag har jag ej kunnat gifva mig sjelf någon ursägt, och jag har således ej heller någon rätt att af andra fordra den. Men, mina Hrr, i erkännandet af en förseelse ligger en tillfredsställelse, som jag tror, att ingen vill heka mig. K11 till saken. — Jag ogillar, att Hr Crusenstolpe blef afbruten, och jag gör det af 2:ne skäl: först och främst derföre, att jag tror detta afbrott hafva varit stridande emot formerna, och för det andra derföre, att jag är öfvertygad, att, i fall han fått fullfölja, tableauen blifvit så fullständig, att ingen tvekan vid dess bedömande kunnat uppstå. Om nu R. o. Ad. kunde anse sig som en juridisk rätt, eller som en domstol kunna afgöra detta mål, så tror jag, att man borde fria Hr Crusenstolpe; men såsom domstol eller juridisk rätt kan jag ej anse R. o. Ad., utan jag anser R. o. Ad. såsom en opinionsnämnd, en compromissrätt, deri en och hvar yttrar sig efter sin öfvertygelse, och då hemställer jag till hvarje ledamot, som var tillstädes vid det ifrågavar. tillfället, huruvida det är tänkbart, att den mening, som af Hr Gr. o. Landtm, blef undertryckt och icke uttalades, kunde hafva tillintetgjort den mening, Hr Crusenstolpe då redan hade uttalat. Jag kan ej föreställa mig det. Dessutom har R. o. Ad. redan för ett jemnförelsevis lindrigare uttryck låtit varna en annan af sina ledamöter.
Mig synes denna medelväg vara den tjenligaste, och jag för min del tillstyrker, 416 Den 17 April e. nt. att den måtte antagas, samt att Betänkandet antingen måtte återremitteras, elier Grefve Spens*S förslag utan återremisS till afgörande företagas. Herr Rosenblad: Då jag afhörde Herr Ribens yttrande, gaf jag ej akt på den del deraf , som rörde Utskottets afstyrkande af val utaf suppleanter. Detta har Utskottet ej tillstyrkt, derföre, att Electorerne som tillsättas genom Ridderskapets och Adelns förtroende, böra äfven vid uppstående ledigheter genom samma förtroende ersättas. Möjligen skulle en under Riksdagen ändrad opinion eljest kunna verka, att äfven yppade ledigheter inom Utskotten, blefvo ersatte genom suppleanter, som i det Ögonbliek de inträdde i Utskotten , ej agde Ståndets förtroende. I afseende på Herr von Ilartmansdorffs yttrande får jag tillägga, att med den mångfalld af åsigter, som hos tänkande menniskor alltid skola finnas, måste sådan omvexling af ideernas sammanfogning uppstå, att det ej ar att förmoda, att den genom pluraliteten uppkomne sammansättning af Electorer, skulle uttrycka en enda bestämd åsigt Den enda möjligheten vore, om en faction, hvars caracter alltid är att uppoffra de individuella meningarne för partiets, kunde verka på valen j men, sorn jag förut har yttrat, tror jag det vara lättare att verka på ett mindre antal personer, afdelningarne må vara så stora som hälst, än på det större antalet, då valet är fritt bland hela Ridderskapet och Adeln. Jag tror således icke skäl vara Den 17 April * *i, 4i7 rara t?II afvikande från Utskottets Betänkande. I öfrigt, ehurudant beslutet blifver, anser jag ej an4 ledning vara till återremiss, utan hemställer, att Utskottets förslag må antingen bifallas eller afslås. Herr von Hohenhausen, Michaél: Vid Utskott* ts Betänkande torde jag ej böra vidare erinra, ån hvad min reservation deremot innehåller.
Det är gamla vesperklockan, som jag känner igen! Bing, bång! bing, bång! AGDA. Håll, håll! Det kan komma någon! KARIN. Det är ju meningen det. Men det kommer ingen! Kära Du! Det är ett hemskt hus! Och nu får det vara i fred för mig! Hör Du Agda, Du känner ju Prins Erik? AGDA. Ja; och det var för hans skull som Blå Dufvan stängdes. Nu är jag här midt emot, på Gyllene Äpplet. GUSTAV VASA KARIN. Han skall ha varit artig mot Dig? AGDA. Nej, han var högst oartig, högst gemen! KARIN. Då var han drucken, eljes är han mest olycklig, säges det! AGDA. Känner Du honom? KARIN. Nej, jag har bara sett honom och kan aldrig förgäta hans sorgsna blickar och hans långa ansikte han är så lik en docka som jag hade en gång och som jag kallade Blinda Blodlös de är visst stygga mot honom hemma också! AGDA. Ja, det må ske, men man behöfver inte vara ett svin därför att man är olycklig. KARIN. Hvarför skall Du säga så; han dricker vin som alla ungherrar... och tst, det kommer någon.. FJÄRDE AKTEN AGDA. Farväl, Karin, jag måste rusa in... går in i tavernen till vänster. KARIN drar sig ut till höger. Jag kommer tillbaka. PRINS ERIK OCH GÖRAN PERSSON in från fonden. PRINS E. Här är min nya vinkälla... kom fort hit i löfsalen! GÖRAN P. Och Agda är med! PRINS E. Än sedan? knackar i bordet. AGDA ut. PRINS E. till Agda. Bär hit Rhenskt vin och blif sedan osynlig! Till Göran P. Göran! Vet Du att vi stå inför ett afgörande ögonblick, då jag måste vara beredd på att ingripa? GUSTAV VASA Kungen har mistat förståndet och begår handlingar som icke kunna försvaras.
13 arméens gemenskap i sednare tider blifvit, hvad underhållet angår, försatt i en ställning, som, i jemförelse med fordna förhållanden, kan kallas lycklig. Soldaten af den indelta arméen, såväl som beväringsynglingen, har nemligen, då han är stadd i tjenstgöring, numera att påräkna visserligen en knapp kontant aflöning, men deremot en någorlunda tillräcklig, om än icke öfverflödig, föda, hvilken honom tillhandahålles under befälets tillsyn och hvaraf den välgörande inflytelsen på manstukten och sedligheten äfven länge varit synbar. Med gemenskapen af värfvade arméen är förhållandet i detta afseende icke lika tillfredsställande och kan icke heller blifva det, förr än säker tillgång erhålles för att, utom s. k. portionspenningar i kontant, kunna tilldela äfven den tjenstgörande värfvade krigaren en efter dagliga iefnadsbehofvet afpassad, lör alla värfvade trupper lika natura-portion, oberoende af de så ofta vexlande prisen på lifsförnödenheter, hvarom jag ock är betänkt att med första inför Eders Kongl. Majit i underdånighet framlägga något lämpligt förslag. Befälets åter, isynnerhet det yngres, aflöningsförhållanden visa sig jemförelsevis med gemenskapens i allmänhet, åtminstone för den billige betraktaren, i en vida sämre dager; och jag skulle derföre anse för ett af mina ömmaste åligganden alt nu söka, i hvad på mig kunde bero, allmänt jemna de mest i ögonen fallande missförhållandena emellan Statens tjenstefordringar på arméens befäl och den bestådda, i många fall alltför ringa vedergällningen derför, om jag icke af tidsomständigheterne så allvarligen manades att låta mina önskningar i berörda hänseende vika för krafvet att bereda bot för de många materiela brister, som ännu vidlåda försvarsverket till lands och utan hvilkas afhjelpande, medan tid är, alla arméens ansträngningar och uppoffringar för den älskade fosterjordens försvar i farans stund tvifvelsutan skulle vara nära nog utan gagn.
Finna Revisorerne något af R. St:r faststäldt anslag vara öfverskridet eller de till hvarje HufvudTitel anslagne summor dragne till andra ändamål än dem, som under samma Hufvudritel höra, eller något i öfrigt vid förvaltningen att erinra, så böra Revisorerno Betänk anden, N:o 353. a3g sådant uti deras afgifvande Berättelse anmärka och derjemte meddela deras eget utlåtande i ämnet; åliggande Revisorerne för öfrigt, att vid utöfningen af deras befattning, ställa sig till noggrann efterrättelse föreskrifterne uti 90 §. Reg.Formen och 68 §. af Riksdagsordningen. §• »9- Revisorerne böra vidare noga undersöka om StatsVerkets samtliga inkomster på rätta tider och till riktigt belopp i Statens Cassör influtit och af Uppbördsmännen lefvererade blifvit; buru vederbörande, på hvilka controllen öfver KronoUppbörden ankommer, sina i Författningarne stadgade pligter fullgjort, och om åtgärder i afseende på proprie balancer, då sådane inträffat, blifvit i laga ordning vidtagne till bevakande af Statens rätt. §. 20. Som Räkenskapernes speciela granskning egenteligen är föremål för KammarRättens handläggning och åtal efter Uppbörds-författningarne; så böra Revisorerne, utan att, så vidt omständigheterna medgifva, förbigå detaillerne, hufvudsakligen granska dispositionerne, förvaltningen och resultaterne på det hela. §. 21. Sedan Revisionen af StatsVcrket blifvit fulländad, läte Revisorerne deröfver författa utförlig Berättelse, och uppgöra fullständiga jemförings-tabeller emellan Statslnkomsternes beräknade och influtna belopp un - n4o StatsUtskottets * der de år, hvilkas afslutade Räkenskap undergått granskning, samt emellan de i Stat uppförda anslagen och de verkliga utgifterne för samma tid, utvisande öfverskott eller brist på hvarje Titel och på det hela. Af denna Berättelse med tillhörande Tabeller utskrifvas 2lne Originalexemplar, af hvilka det ena till K.
Härjemte bifogas ett Protocolls - Utdrag innehållande flera Ledamöters skiljaktiga yttrande, hvilka Riksens Ständer skulle meddelas. Stockholm den 2 Juni 1815. På Höglofl. Ridderskapets och Adelns Ledamöters vägnar Rudolph Cederström. På Vällofliga Borgareståndets Ledamöters vägnar J. Wegelin. På Högvördiga PrestStåndets Ledamöters vägnar J. A. Tingstadius. På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters vägnar A. J.son Hyckert. G. A. Silverstolpe. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Ständers Constitutions - Utskott den 30 Maj 1S15. S. D. Efter fattadt beslut, i anledning af den till Constitutions - Utskottet ifrån samteliga RiksStånden ankomnaanmodan, att upplysningsvis aflemna sina tankar om grunderna, hvarefter den i skiljaktigt skick Stånden emellan befintliga preliminaira frågan, om Grundlagsförslagens hvilande eller upptagande, må, i brist på ett bestämdt stadgande särskildt för det nu inträ flade fall, Ilo Deri 3 Juni. fall, anses och behandlas, beslöt Utskottet,' att: till den skrifvelse, som ifrän Utskottet härom till * Riksens Ständer afgår, skulls bifogas: ett yttrande af Herr Silverstolpe till Utskottets Protocoll den 26 Maj, ett dito af Herr Biskopen , Doctor Rosenstein, ett dito af Herr Munck, af Rosenschöld och ett dito af He/r Silverstolpe den 30 Maj. Med Herr Biskopen Doctor Rosenstein förenade sig Ordföranden, Herr Baron Rudolph Cederström, Herr General - Majoren Galin af Colqlioun, Biskopen Herr Doctor Tingstadius, Biskopen Herr Doctor Faxe, Professorn pierr Doctor Wijkman, Herr Doctor Falk och Herr Doctor Agrell. Ut Supra. Ex Protocollo G. A. Silverstolpe.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 24 Sept. 1857, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om fOrändradt sålt för utfärdande af sådana författningar, hvarigenom en förut gällande lagstiftning i en eller flere delar förändras. Herr Friherre Anders Cederström har uti ett till Höglofliga Ridderskapet och Adeln ingifvet Memorial hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, ”att, då en gällande lag eller författning i en eller flere paragrafer eller delar förändras, Kongl. Majit, vid utfärdandet af densamma täcktes förordna att en dylik författning kommer att innehålla: att Kongl. Majit, med upphäfvande af hvad hitintills gällande varit, ville hafva förordnadt” etc. etc., hvarefter hela den äldre författningen med heslutade ändringar skulle i den sednare intagas. Detta Memorial har blifvit öfverlemnadt till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, men, med stöd af 43 § Riksdagsordningen, af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet pröfvadt; dervid Utskottet ansett sig icke kunna tillstyrka bifall till hvad motionären föreslagit. Utskottet kan nemligen icke med motionären linna, att, med det nu brukliga sätt för utfärdande af författningar, någon villrådighet hos domare bör kunna uppkomma om, huruvida äldre lagar och författningar* i ett ämne äro gällande, när sådane äldre lagar och lörfattningar blifvit i en eller flere delar genom en sednare lagstiftning ändrade eller upphäfne; och hemställer Utskottet således vördsamt, att ifrågavarande motion icke mätte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Lagsamt Allm. Besvoch Ekon.-Utsk. Bet. Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Sept. 1857, kl. 11 f. m.
Intägten står qvar vid samma siffra.Men hvad som afgjordt lider på ett dylikt jägtande, ett forcerande af arbetet, är de uppträdande artisternas re-ceptivitet, deras fysiska förmåga att uppträda, deras förmåga att skapå eller som det på konstspråket heter individualisera. Visserligen medför ett oftare återkommande tillfälle att uppträda en större teknisk säkerhet eller rutin, och mången har blifvit framstående eller till och med efter våra förhållanden stor endast på sin förmåga i den vägen; men vill man vara ärlig, måste man ock erkänna att tekniken ej är den dramatiska konstens a och o, att der äfven behöfves studium, ett studium, som visserligen ej uteslutande far vara skolynglingens af regler och instruktioner stödda försök, utan den fullbildade mannens säkra arbete på att efter sin gåfva lösa en gifven uppgift. Men hur går det härmed vid ett dylikt forceradt arbete, der den ena uppgiften så att säga tränger ut den andra? Jo, vi få en mängd half-gångna foster, alstçr af instruktörens (om en sådan finnes) anvisningar och konstnärens teknik, men vi hinna aldrig att fa se konstnärens fina detaljarbete, karaktärens cisele-ring, ty bäst konstnären är sysselsatt dermed kastas han hufvudstupa in i en annan, kanske än mer omfattande uppgift. Man säger att vår dramatiska scen för närvarande ej kan återgifva Shakespeare. Det är troligen alldeles riktigt, men den saken torde böra betraktas som ett axiom, åtminstone bör man ej söka bevisen derför från de senast gjorda försöken, under Rossirepresentationerna, ty under en febril verksamhet, sådan som då rådde, måste man ursäkta artisterne, om de inskränka sina framställningar till försök att åtminstone ej bryta mot reglerna i elevskolan. Redan detta är ju farligt nog. Men må man ej tro att det stannar härvid. Arbetsfopceringen har fört med sig ett annat ondt, som tycks antaga högst betänkliga proportioner. Det är förlusten af de fysiska egenskaper som fordras för uppträdande å scenen. Vi ha vid vår dramatiska scen haft åtminstone ett par sådana ganska allvarsamma fall, och skall arbetet ökas i samma proportion som hittils, lära nog flere ingalunda uteblifva. Och dylika fall ha sina vanliga följder: rubbningar och stockningar i repertoaren, förargelse bland publiken och förluster för teatrarne.
Stael von k^ol8te>n swarade, det han citerat Allmänna Lagen, som l detta mäl icke wore förändrad. Hwad privilegier j allmänhet anginge, wore de detzutom sä ofta genom Författningar ändrade, at han ej wäl wihte, om de kunde kallas exilera. Friherre Ocler8töm,7acol), ansäg i sin grund riktigt, at privilegier»? försäkrade Bonden VM fri 6i8po8ition af sin ffog, men Ekeffogen wore likwäl för Rikets allmänna nytta angelägen at wärda; och dä wid denna Riksdag wore besiutat, at hwarje Swenff man nu mera sär besitta all flags jord, sä borde, hwad Ekeffogen beträffade, principen lika gälla för Fralse-Skatte-jord och all annan. Gref - Den 2z Mars. 975 Grefwe körner trodde,atmankomniealltför längt fran amner, om man inginge iciiscussion om olika skags jords rättigheter. Hwad Grefwe Lilienborg förestagit, ansäge han för det närwarande för det ratta, och trodde, at för öfrigt til Ekeskogarnes ward och skötsel oändeligen mycket skulle bi» draga, om man hos Kongl. Mast i underdänig» het anhölle, det premier hädanefter matte tildelas dem, som et wihr betydligare antal Ekar planterat och föryttrat. Friherre 8tael von wolstein yttrade, at om man kunde lika pä Författningars helgd i Swerige, sa kunde mera generela principer lätt antagas; men alt sedan längre tider tilbaka, kunde mängfaldige exempel pä motsatsen anföras, och när förhällandet wore sadant, trodde han man giorde bäst, at behälla hwad man har. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde proposition til bifall pä Betänkandet, med tillägg af Grefwe L^IIenborZs tilstyrkande, röran, de Frälse-Rämetagares rätt, samt af Grefwe törners, angående kecognitions-Skogarne, samt prsmierne för Eke-Plantering. Bifölls.
SeDamöter i f}3röfntngd»€ommitteen, SlrfoDe fot fJ}totocoflö»föranDen DerfläDeö, äfvenfom till uppmuntran fot ©täöerned Upp» börDdmäit, «£)ärabd»©frifvare od) öfrige $jenftentäit, bvilfa viD farnald» drifning odj §apering genom flit ocf> noggranfet gjort ftg Deraf förtjente, an» flåd <£it procent af f)ela Sättetd 53evillningd»©umma, f>n>Ufen måfte utrönad od> af ^röfntngd»£ommitteen, innan Den åtffiljed, förDelad. 3emte Denna pro» cent får, till Defe foftnaDerd beftrtDanbe, af inflptanDe $3eviUntngd»meDel fer» ffilDt använDad £vå åpunDrabetjugo Nifdöaler inom Norrbottens? Sän odj $vå vf>unDraDe NifdDaler inom c3öef!crbottenö famt SemtlanDd Sän; jfolanDe fJ3rotocolld»UtDrag, forn innefattar förDelntngen, af ^onungend fSefallningéfjaf» vanDe entottagad, härefter ©amman af £Ki{fdgä(Dd»€ontotrctd i Dcänteriet förft inflptanDe meDel utbetalad på en gång, i fXänterbförjlaget ajföred, famt i Sanbd»bofen, meD btlägganDe af berörDe f)3rotocollö»UtDrag, teDovifad; ingen ef» terräfning af £3evillttingd-ptocenten för föregåenDe år eger viD beräkning el» ler utbetalning rum, utan ffall ^3röfningd
I anseende till de från ineranämnde Enkeoch Pupill-kassa utgående pensioners otillräcklighet för dermed åsyffadt ändamål, och då de i sednare tider så betydligt stegrade lefnadskostnaderna oafvisligen påkallade en förhöjning i dessa pensioners nuvarande belopp, hade, på sätt Fulltnägtige hos Utskottet anmält, kassans delegare ansett den förändring i hittills stadgade pensioiisgrunder böra vidtagas, att pensionerna hädanefter finge utgå med en femtedel af del - Stats-Utskotlets Memorial N:o 209. 7 egarnes vid Riksgälds-kontoret sednast innehafdeordinarie lön, och med en fjerdedel af lönen för tjensteman eller vaktbetjent vid f. d. General-Assistanskontoret. Dock som denna förhöjda pensionerings verkställande, utan minskning af kassans kapital-behållning, för närvarande och så länge den vid sistnämnde kontor anställda personals efterlemnade enkor och barn vore berättigade till pensioner från samma kassa, berodde på fortfarandet af det vilkorliga understöd utaf Riksgälds-kontorets medel, hvarom kassan i sednare tider oafbrutet varit försäkrad, hade delegat ne, i sammanhang med sin gjorda hemställan om medgifvandet af den utaf dem önskade och vilkorligt beslutade förändringen i nu gällande, under den 26 Mars 1841 utfärdade reglementes stadganden, angående pensionernas belopp, anhållit att Fullmägtige måtte medelst skeende framställning hos Stats-Utskottet söka bereda Rikets Ständers samtycke dertill, att det årliga understöd, som hittills varit Enkeoch Pupill-kassan vid Riksgälds-kontoret tiller kändt, måtte, i fall af behof, äfven framgent, för tiden tiil och med det år, då nästa riksdag slutades, få utgå med förut bestämdt belopp, eller högst 2,250 R:dr, under förbehåll, att hvad för något år ej komme att för det dermed afsedda ändamålet behöfva», icke finge för ett annat år kassan tillgodokomma, men utan det förut föreskrifna vilkoret, att de från kassan, enligt nu gällande reglemente, utgående pensioners belopp under tiden icke finge förändras.
Dessa skola finna mera interesse att uträtta det goda, det nyttiga; ty om numera klandret rättvisst drabbar dem, blir åtminstone förtjensten af det nyttiga, som uträttas, deras tillhörighet. — Departementscheferna kunna då vara ansvariga för det summariska resultatet af sin förvalt - Den 5 O c t o 1) e r f. m. 61 ning, oell en del af det anarkiska tillstånd, sorn hittills utmärkt vårt statsskick, kommer härigenom att upphöra. Ehuru jag gillar Utsk:s betänk, i hufvudsaken, vill jag dock redogöra för några mina anmärkningar i detaillerna. På skäl, som af andra blifvit bättre utvecklade, än man kan begära af mig, anser iag, att Just.Statsministern icke tillika bör vara ledamot af Konungens Högsta Domstol; ty domaremagten bör vara oberoende af verkställande magtens inflytande. Conslit.Utsk. bär upptagit 4 Statsråd utan departement, utan att motivera det med något annat skäl, än att 6 varit upptagna på i8?.3 års förslag till en förändrad styrelseorganisation. — Jag begagnar detta tillfälle att beklaga knapphändigheten och den vårdslösade redactionen af Constit. Utsk:s betänk., ty i denna sak hade dock varit mycket att säga. Mina ideeli detta afseende äro visserligen icke riktigt ordnade; men det jag nu framställer ber jag, att R. o. Ad. måtte anse såsom en omogen produet af en ung man, som möjligen kan misstaga sig örn skuggsidorna af eu ministeriel styrelse. Adels-aristocratiens fall har medfört uppkomsten af en ny slags aristocrati: bureaucratien. Det är denna, som oupphörligt stegrar utländska länders budgetter; ty platser och penningar äro, jemte skicklighet, de medel, som förskaffa ministrarna inflytande bland väljande och valda. Förgäfves väntar man ett redactionsförslag af dessa; de skulle då underskrifva sin egen dödsdom. Oppositionen får numera ett mål för sitt sträfvande, det nemi. att tränga ut de gamla ministrarna och sätta sig i deras ställe; ty Ministeren kommer hädanefter att recruteras ur den liberala Oppositionens leder.