Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskotten hafva ansett sig böra dessa Memorial jemte deraf föranledda anföranden i ett sammanhang gemensamt handlägga, och få, efter öfverläggande af det grannlaga ämnet, förklara, det Utskotten icke af motionerne hafva anledning antaga, att några vådor för Svenska kyrkan äro af härvarande främmande reiigionsförvandter med mer eller mindre skiljaktighet från den Lutherska bekännelsen att befara; och då Utskotten hysa den öfvertygelse, att möjliga faror bäst och kraftigast afvärjas genom ett nitiskt Presterskaps varma och upplysta bemödanden, få Utskotten hemställa, att de af motionärerne gjorda framställningar icke måtte till någon åtgärd föranleda. Stockholm den i5 Februari 1841. Reservation af A. Ribbing: ”1 Utskottens förklarande, ”det Utskotten af molioner”ne icke hafva anledning antaga, att några vådor för Svenska Kyrkan äro af ”härvarande främmande Reiigionsförvandter, af mer eller mindre skiljaktighet från den Lutherska Bekännelsen, att bejara”, deruti vill jag, för min del icke instämma; öfverlygad, som jag är, att med en upplyst Religionsfrihet, det väl lönar mödan att uppmärksamt följa äfven de tilldragelser, som inom Kyrkan ega rum, och hvilken uppmärksamhet Utskottens Ledamö - Lagsamt /liim. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 36. i3 ter i allmänhet troligen icke kunnat tillräckligt egna åt denna fråga, för att kunnaa gifva ett så peremtoriskt bedömande vid motionernas uppfattning och om deras innehåll.” Herr Friherre Lejonhufvud, Abr., reserverade sig mot redactionen af Utskottens beslut. Ank. till Exp.-Utsk. elen 17 Febr' 1841, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphö/vande af s4 §. i Kongl. Förordningen den ao December 1825, rörande leveranser för Sjö- eller Landtförsvarets behof.
Hvad sedermera beträffar Länsmans-hemkallens rotering, samt dessas rättighet att betala sin rote-afgift till Udderöks-Cassorna, så och då motionären icke uppgifvit, hvilka och huru många sådana hemmans-delar kunna komma i fråga, ej eller styrkt, på hvad sätt de frångått sin gamb rotering och blifvit till länsmanslöner anslagne, samt Utskottets således sakna nödvändiga upplysningar för att i berörde hänseende kunna ti litty rka någon underdånig framställning från Rikets Ständer, hvartill kommer, alt, om något fel härutinnan af vederbörande Rolerings-Commission begås, den dermed missnöjde då eger att, på föreskrifvet sätt, deröfver anföra besvär, hvilka äfven, hvad Gefleborgs Läns nya rotering angår, verkligen egt rum, samt för närvarande utgöra ett hinder för den slutlig» pröfningen af de redan för nämnde Län upprättade roterings-längder, enligt hvad Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer N:o 85 al den 17 October 1840 gifver vid handen, finna Utskotten sig, vid sådant förhållande och uppå anförde skäl, böra hemställa, att ofvanberörde yrkande icke eller må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 21 Januari 1841 - jBih. till R. S. Prot. 1840 och 184i4 Sami. 2 J/d 3i Haft. 3 STO C;K KOLM, Eahéns och G&akseeos TaVcie*t iS^t, m Statssamt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottens Uliåfaoge, N',o 138, 1 N:o 138. * Anis. lill Exj>. Utsi;. den 23 Jan. 18^1, kl. 5 c ra« Utlåtande, i anledning'af återremiss å [J Isiko Hens Eelänfiaridjp1, N:o 14, angående åtskilliga, ön S:t Barthelemy rörande?J '\£ förhållanden.
För att söka göra ännu mera påtagligt hvad jag förra gången yttrade, får jag erinra derom, att efter en tjen steman, hvars tjenst skall indragas, men som med sina aflöningsförmåner blifvit flyttad på indragningsstaten, kan någon annan, i händelse af afgång, icke tillsättas med rätt att upbära den förres förmåner. Deraf är klart, att om Hr Lovén doge i dag, kunde icke någon tillsättas i hans ställe. Således är sjelfva tjenstgöringen här icke det väsendtliga. För Hr Lovén kan det vara likgiltigt, antingen han upbär sin lön på indragningsstaten, eller på expeditionens stat; men så är icke förhållandet för det allmänna, som, oaktadt Hr Lovén skulle fortfara med sin tjenstebefattning, finge förskottsvis till hans utsedde efterträdare utgifva full aflöning. Jag anhåller ännu en gång om afslag. Hr Bildt: Gr. Lagerbjelke hade verkligen icke behöft för min skull uprepa, hvad han förut sagt, emedan jag hörde det ganska väl. Men jag är ändock icke öfvertygad. Hr Gr:n utgår från den åsigt, att Hr Lovén slipper göra tjenst;, men det är ingalunda fallet. K. M:ts Propos. förutsätter nemligen tydligt, att han skall göra tjenst, för att få bibehålla sin lön. Att ingå i specialiteter i afs:de på tjenstgöringens ordnande inom detta Dep:t, tror jag hvarken jag eller Utsk:t eller Ståndet kan göra. Jag vill blott nämna, att K. M:t i sin Propos. säger att det skall så vara, allt under förutsättning, att Hr Lovén gör tjenst. Huruvida Hr Lovén har så litet att göra, att han kan slippa att göra någonting, vet jag icke; det är ganska möjligt. Dessutom torde man derom kunna få uplysning, då man vet, att han för uärv:de är riksdagsman och således troligen någon annan är förordnad att sköta hans tjenst inom Dep:tet.
Fortsättning af detta Utlåtandes föredragning kommer att ske uti Ståndets nästa morgondag inträffande plenum. (Den 6 Maj.) S. D. Fortsattes föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 40, angående utgifterne under Riks-Statens Andra Hufvud-Titel. Härvid förekommo: ll:o Kongl. Sundhets-Collegiiim. Litt. a_, b och e biföllos, hvaremot Litt. c och d återremitterades. 12:o Öf ver-Intendents-Embetet. Bifölls. 13:o Kongl. Tabell-Commissionen. Bifölls. 14:o Gener al-Landtmäteri-Contoir et. Bifölls. 15:o Tull-Verket. Bifölls. 16:o Kongl. Nummer-Lotteriet. Återremitterades. 17:o Landt-Staterne. Återremitterades. 18:o Anslag a) till skrifmaterialier och expenser samt véd och ljus för Rikets Collegier m. Jl.j och b) till reseoch tractaments-penningar i civila ärenden. Bifölls. och 19:o Angående pensionsrätt för vissa tjenstemän vid Landt-Staten. Återremitterades. Utskottets vid slutet af Utlåtandet afgifna förklarande, att de uti nu gällande Riks-Stat å 2:dra Hufvud-Titeln upptagna anslag, i afseende hvarå serskildt yttrande icke förut var meddeladt, blefvo, på sätt bifogad tabell utvisade, till oförändradt belopp bibehållne j godkändes. Fröt. S. D. Till slutligt afgörande föredrogos Stats-Utskottets Utlåtanden N:o 32, angående den löne-reglering, som erfordras, i följd af Stats-Rådets förändrade organisation, och N:o 79, i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet, N:o 32. Härvid fattade
Besvärsoch Ekonomiutskottet: 1:0 Anders Anderssons, fran Calmare Län, Memorial, angående skyldigheten för Krono-Betjeningen, att befordra Socknestämmo-beslut i Allmänna ärender till fastställelse hos Konungens Befallningshafvande utan ersättning. 2:0 Vice Talemannen Jon Jonssons Memorial, angående Stads-Privilegium för Rönneby Köping. 3:o D:o Mans Memorial, angående rättighet för Allmogen i Blekinge, att få med alla större Fartyg till Skåne utföra Skogsproducter. /po D:o, angående upphörande af de till Sjö- och Stapelstäderne utgående så kallade Vinterlags-penningar, samt Bro-, Hamn-, Mudderoch Dictal-afgifter för Allmogens eller Köpingars Fartyg, när desse icke äro vinterliggare i Städernfes Hamnar. 5:o Eric Larssons, från Södermanlands Län, Memorial, angående rättighet att fritt anlägga IIusbehofs-0varnar, jemte flere Ledamöters yttranden. 6:0 Bemätde Eric Larssons Memorial, angående förbud mot införsel af Utländsk Humle, jemte flere Ledamöters yttranden. 1254 Riks-Ståndens 7:0 Nils Håkanssons, från Christianstads Län, Memorial, angående nedsättning af skatt för Vadmais-stampar. 8:0 Gustaf Ericssons, från Upsala Län , angående deltagande i Soldat-Rotering, efter Hemmans uppskattnings värde. g:o Olof Wikströms, från Norrbottens Län, angående skyldighet för Lappska Nybyggares Söner, att ingå i Beväringen, jemte flere Ledamöters yttranden. 10:0 Dito, angående Städernes deltagande i Prestgårds-byggnad. 11:0 Jonas Gråbergs och Daniel Nordqvists, från Carlstads Län, Memorial, angående en Köpings anläggande i Fryksände Socken af nämnde Län. i3.‘o Olof Olssons, från Carlstads Län, Memorial, om befrielse för Bergs - Sexmän, att deltaga i all slags skjutsning. i3:o
Ijenstemanna-personal för deras bevakning är anställd, befrias från erläggande af andra afgifter, än ersättning till loisen, som ej må utgå Lill högre belopp, än det inhemska och privilegierade nationers fartyg vidkännas, samt den Tu ll-tjens temän nen efter sporlel-taxan tillkommande expeditions-lösen; äfvensom att stenkol får uti ifrågavarande hamnar läggas på nederlag, under vilkor af den i Nederlags-förordningen stadgade conti oll i afseende på magasinering och bevakning samt erläggande af behörig liederlags-recognition; hvarefter Collegium yttrat: hurusom, i betraktande af Slitös belägenhet i medelpunkten af Östersjön, på nära lika afstånd frän de begge continenler, hvilka omgifva denna sjö, och då vidare afsåges ställets ypperliga hamn, som förenar rymlighet, tillräckligt djup för större fartyg, lätt inoch utsegling, säkerhet för de fleste vindar, med egenskapen alt sent lägga sig, men tidigt gå upp, samt sålunda onekligen vore en af de bästa vid Östersjön, erkännas måste, alt denna hamn syntes vara af naturen ämnad lill en vigtig handelsplats, såsom i äldre tider Wisby varit, då dess gamla hamn ännu ej var uppgrundad och man begagnade mindre djupgående fartyg; erkännande Collegium visserligen, att ej ensamt fördelägligt läge eller beviljade privilegier förmå göra en ort till betydlig handelsplats, hvartill fordrades en förening af många gynnande förhållanden samt, bland annat, förmögne och driftige handlande, hvilka, enligt hvad erfarenheten visat, ej lätt gåfvo de vägar, hvaråt vanan ledt deras rörelse, en annan rigtning; men deiemot hade erfarenheten äfven lärt, att stundom sådane händelser inträffa, som tvinga handeln att ändra sin gång, hvarvid det vore vigligt, att för de orter, som deraf kunde draga fördel, inga reglementariska föreskrifter lägga hinder i vägen.
Deputerade fortsättas och fullföljas utan arfvode, hvilket med berörde års utgång skulle upphöra; så hade Deputerade, i afseende på generella controllen och öfversigten af slutredogörelserne m. m. ansett sig äfven efter denna tid icke kunna upphöra med den, genom Riksens Ständers förtroende dem uppdragne befattning; och som Deputerade, i anseende härtill, haft oumgängligen nödigt, att bibehålla sin förra Betjening af en Secreterare och en Kamererare samt uti Riksens Ständers beslut om Deputerades fortfarande, äfven sedan 1820 års utgång, utan arfvoden, något undantag icke blifvit gjordt emot Betjeningens arfvoden, hvilka ock blifvit från Riksgälds-Contoiret utbetaldte 6q2 Stats-Utskottets Betänkanden. till och med 1822 ars slut till ett årligt belopp af i44 R:dr 16 sk. för Secreteraren och 70 R:dr för Kamereraren; så förmodade Deputerade, att Riksens Ständer funne den aflöning, sorn efter behofvet för Betjeningen till och med 1822 utgått, icke måtte ställas i fråga, Samt öfverlemnade till Riksens Ständers egen pröfning och godtfinnande, om icke Deputerades Secreterare, som genom sin ordning, nit och skicklighet städse sig ■vid KLrigs-Revisionen utmärkt, marned något vedermäle af ynnest hugnas; och hafva Deputerade slutligen anmält, att de under sin befattning haft tillfälle synnerligen erfara vigtcn och nödvändigheten af ett Ofver-Re visions-Verk för Krigs-Räkenskaper, samt nyttan deraf, att Riksens Ständer genom Deputerade deltaga, i Krigs-Revisionen; hvarförutan Deputerade vitsordat Kongl. Kammar-Rättens nitfulla bemödande och omsorger för Krigs-Revisions-Verkets drift och säkerhet, samt begärt Riksens Ständers förordnande, om Deputerades befattning nu må upphöra. Hvad sålunda blifvit af Deputerade anmält och hemstält, har utgjort föremål för Stals - Utskottets öfverlägg - Stats-Utskotlets Betänkanden.
Daniel profeterat, att det blifver en bedröflig tid (12, 11), att ett folk skall komma till stadens och helgedomens ödeläggelse och den smorde blifva dödad (9, 26). Först sedan allt detta skett, förestår ankomsten af den andre och större Messias, Davids son, lejonet af Juda, åt hvilken den förre blott var förelöparen. Och han, den andre, är det som skall tillintetgöra teokratiens fiender, uppväcka de döde, hålla domen och sålunda grundlägga det eviga fridens rike. Andra deremot antogo endast en Messias, på hvilken skall gå fullbordadt allt som blifvit sagdt om begge, och det så, att sedan Messias blifvit slagen och dödad, skall Gud uppväcka honom och sätta honom på sin tron att döma allt folk. Denna åsigt närmar sig mest den genom Jesu öde bestämda kristologien i nya testamentet. En åsigt, hvarom alla skriftlärde synas varit enige på grund af Micha 5, 1 var att Messias, Davids son, skall födas i Betlehem Efrata (Targum, Pirke Eleeser kap. 3; Berachoth fol. 5; jemför Matth. 2, 5). Till slut några ord om rabbinernas försök att bestämma tidpunkten för frälsarens ankomst. Af judiska historien, likasom af nya testamentet, är bekant, att de skriftlärde och folket i Palestina allmänt väntade honom vid Jesu tid. Det faktum, att Johannes döparen, eldad af denna öfvertygelse, uppträdde såsom hans förelöpare – som den hvilken skulle bana en jemn stig åt den annalkande konungen – samt med sitt predikande och döpande åstadkom en allmän rörelse i landet, är endast ett af de flera intyg, som vi ega om den tillförsigt, med hvilken man då motsåg „de yttersta dagarne“ (en af de i synagogan vanliga benämningarne på messianska tidsåldern). De skriftlärde grundade väl sin öfvertygelse härom närmast på den tolkning de gifvit vissa ställen i Daniel (7, 25, 26; 9, 25, 26). De der omtalade sjuttio veckorna voro nämligen årsveckor.
Jag önskar således inskränkning inom valdistricten. Det beror dock af R. o. Ad. och sedermera af Const.Utsk. att föreslå dessa valkretsars utvidgning, så att de icke blifva alltför inskränkta. Jag anhåller om propos. till ogillande af Frih. Hamiltons förslag i denna punkt. Hr Hjerta, Lars: Jag anhåller blott att få tillägga några få ord till den temmeligen fullständiga utveckling detta ämne redan erhållit. En värd talare har isynnerhet yttrat sig för valens inskränkning inom districten och såsom motiv derför nämnt intriger och corruptioner, som skulle blifva följden af valbarhet utom districten, och samme talare har sagt, att om man kunde vara öfvertygad att valen skulle blifva så conservativa att partierna blefvo overksamma, så skulle han rösta för utsträckning af valbarheten, för hvars inskränkning han nu deremot ansåg sig af motsatt förutsättning böra rösta; och har talaren såsom ett ytterligare skäl för sin åsigt åberopat det inflytande, som bankdirecteurer, ombud vid låneinrättningar och commissionärer i allmänhet skulle kunna utöfva på valen, i samma mån mera betydligt, som valbarheten utsträckes. För min del vågar jag yttra den förmodan, att dessa skäl kunno användas i omvänd mening eller för den motsatta asigten. Jag vill fråga den värde talaren, 0111 han tror att intriger och corruption kan utöfvas inom mindre district, likaväl som om valen blifva friare, eller om icke enda skilnaden måhända blott består deruti, att de i förra fallet från ena sidan kunna lättare och mera i tysthet Ledi ifvås. Blifva valen der - Den a8 Octoberf. ra. 3a5 emot mern utsträckta, sä nr det klart, att i samina män sorn förtroendet att blifva representant blir föremål för fleres eftersträfvande oell för större täflan, så kommer ufven offentligheten att närmare rikta sin uppmärksamhet på de personer, som äio i fråga till representanter.
På dessa grunder tog jag mig friheten att i går föreslå R. o, Ad:n att afslå Utsk:s förslag och i st. bifalla K. M:s Propos. med afs:de på denna fråga, men genom votering beslöt Ståndet att bibehålla lärdomsskolan i Malmö, och deremot har jag ingenting att invända, Utsk:s ledamöter försvarade naturligtvis sitt förslag; ty hvem är icke kär i sitt eget verk, men för öfrigt tillstyrkte alla talare, som då yttrade sig, inrättandet af en högre lärdoms-skola i Christianstad. Man ansåg sig icke böra nedsätta en så gammal skola sorn Malmö, Har man större skäl att beröfva Christianstad skola en rättighet, som den kanske under sekler innehaft. Jag får derföre föreslå, att äfven Christianstad må få ett högre läroverk, lika med det i Malmö, Kostnaden kan icke blifva så betydlig; ty Utsk. föreslår för Christianstad skola 1 Rektor och 7 Kolleger och således erfordrades det endast ytterligare anslag till 3 Lektorer och 1 Adjunkt för att sätta den på samma fot som Malmö skola, hvilken har 1 Rektor, 3 Lektorer och 8 Adjunkter. Denna tillökning i anslaget kan väl icke anses betydlig, då man derigenom kan förskaffa ett län med 200,000 innevånare förmånen af ett högre läroverk. lag anhåller hos Hr Frih. o. Ordfideu om propos. på detta mitt förslag, och hemställer tillika, om icke propos:n kunde framställas särskildt på hvar och en af de frågor, sora här blifvit discuterade. Hr Bildt, Didrik Gillis: Den tvist, som här upstått, huruvida läroverket bör förläggas i Piteå eller Luleå, rör egentligen dén frågan: huruvida skolorna böra förläggas enligt landets kyrkliga indelning i stift eller om de böra förläggas efter landets politiska indelning i län. Otvifvelaktig! är, att om man endast betraktar läns-indelningen och anser den vara rätta grunden, så bör .skolan förläggas till Luleå, ty denna stad ligger mera centralt för Norrbottens län. den har större rörelse och står i mera beröring sned affårs-verlden än Piteå.
Genom dylik administration af Banquens resia fond, tror jag det kunde blifva möjligt, att inom kortare tid tillvägabringa realisation; men om deremot, efter hvad sorn blifvit föreslaget, högst ibo,ooo R:dr i Silfver årligen komina att inköpas till stärkande af reela fonden; så ehuru detta Silfver - inköp medtager större delen af Banquens revenue, utgår likväl en tid af minst 20 ,år, innan Banquen blifver i den ställning att utvexling med hopp om framgång kan företagas. Af Riksdagsmannen Anders Sandsten från Jönköpings Län: En af Jordbrukets och således ovilkorligt Svenska Allmogens vigtigaste angelägenheter skall nu i samrrtansatta Utskottet afgöras. —. Den rörer Fastighets-Lån i allmänhet. Modernäringens förfall, allmogens andergång, fullkomnandet af den stora penninge-förlägenhet, som nästan i alla Landsorter öfverklaga»; korteligen sagt, Landets ofärd är gifven örn hjelp ej mellankominer. Utskottet har tvertemot m 436 Banco.Utskottets Betänkanden. Allmogens önskan och hopp afslagit fortfarande ai-Odlings LänJag fruktar» — Man föreställer sig att i Landsorterne finnas samina, penningeresourc-er, sorn i Hufvudstaden ; men iag heldagar denna villfarelse, och med detsamma våra Cornmittenters olycka! Man vill, sam det säges, understödja dem i Discontväg genom t vänn© millioners ökadt årligt anslag, meri man glömmer att detta understöd minst kommer Allmogen eller Jordbruket tillgodo. Det är icke på Discontviilkor, som Landtmannen skal] undsättas*, Denna utväg kan vara god för handeln och andra näringar, men för jordbruket, passar den minst. Skulle Riksdagen slutas och vi återvända till våra hembygder, utan .rättighet till Odlingsoch Fasighets-Rån, och utan att hafva fastställt étt hypoteques-system , som undanrödjer den penninge-nöd hvaröfver Landet suckar: hvad hafva vi då uträttat? — Jag ryser för följderne; och jag skall åtminstone icke hafva den förebråelsen att hafva dertill medverkat.
Pasek, afgifvet yttrande, hvaruti fullständigt blifvit ådagalagdt, huru föga nu gällande förordning i detta afseende uppfyllt sitt ändamål, då dess bestämmelser härom hvilat på det oriktiga antagandet, att brån vinsbrännings-redskapens afverkningsförmåga förhöll sig såsom dess pannerymd, oberoende af pannans form, i underdånighet anfort, att, då det skulle stå föga tillsammans med upplysningens närvarande ståndpunkt att vilja begränsa sträfvandet tili fullkomlighet uti näringsföretag, och kommitteens pluralitet visserligen icke hade vågat föreslå att stänga usta klassens redskap inom gränserna af utritade former, om den ej på samma gång haft för afsigt att tillstyrka den fullkomligaste frihet i inrättandet af redskapen i fabriksbrännings-klassen, men med en sådan frihet åter och tillåtelse till ångans begagnande i brännerier ingen beräkning af tillverkningen efter pannerymd kunde göras, så hade kommitteens pluralitet måst vara betänkt på att kunna för sistnämnda klass föreslå en säkrare grund för beskattningen. ! -* I England, med ett ringa antal stora brännerier, vid hvilka mindre Lränvinspanna än al omkring 600 kannors rymd ej linge finnas, och med en hög algift, ginge det an att hålla ständigt närvarande aocisbetjenter vid hvarje bränneri, och detta vore, i kommitteens tanka, enda vilkoret för möjbelen att, såsom i England, genom kontroll å hvarje kanna, sorn tillverkas, utlaga den derefter bestämda skatten. I Frankrike gifves ingen skatt på sjelfva bränvinstillverkningen, men deremot accis , på bränvinet, då det utbjödes till försäljning. Att följa sådan Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition, N.o 26. 25 sflJan beskaItningsgrund bär i landet, der bränvinsbränningen för närvarande vore utbredd i 60,000 till 70,000 brännerier, syntes koin mit teea icke lämpligt. I Norrige bade man antagit tvänne klasser af redskap, hvaraf den ena bestod af enkel panna, att drifvas omedelbart af eld, med eller utan mäskvärmare, och hvarvid man beräknat denna redskaps högsta möjliga afverkning.
Ett annat skäl, hvarför skjutslegan bör förhöjas, är det beslut, R. St. fattat om myntbestämningen. Herrarna torde påminna sig, att myntvärdet blifvit nedsatt och alt således den skjutsande bör få sitt besvär ersatt med det värde, 16 sk. b:eo ägde, då legan bestämdes till detta belopp. Jag anhåller derföre, att, med afslag å 1 morn., R. o. Ad. helt enkelt behagade besluta, att skjutslegan fr. o. m. nästa år förhöjes från 16 till 24 sk. b:co per mil. Den 17 November c. m. Hr von Hartmansdorff: En värd ledamot liar sagt, att den genom skjutslegans förhöjning ökade utgiften för statsverket blott kunde belöpa sig till några tusen r:dr, och att man för dem väl kunde få råd. Om också denna förhöjning ej slege till mera än några tusen r:dr, vore det likväl för Styrelsen af värde att få veta, hvar de äro till finnandes, efter den noggranna beräkning af tillgångarna, hvilken hädanefter kommer att äga rum; men dessa några tusen r:dr lära icke blifva så få. Om man påminner sig, att alla s, k. snällposter begagna gästgifvarskjuts och betala icke allenast den nuvar. skjutslegan, utan äfven 4 skmera, och således komrae att betala 4 sk. äfven utöfver den nu föreslagna ökade Iegan , så finner man, att Postverket skulle göra ganska betydliga förluster. Ytterligare anmärkes, att den postgång, som i sednare tider på en mängd ställen tillkommit, äfven Lestrides med gästgifvarskjuts, hvarföre jemväl den högre utgiften för dessa nya postinrättningar skulle betydligt förminska den inkomst, man beräknat af posten. Man har här yttrat, att våra bönders önskan att förtjena penningar genom skjutsning bevisar jordbrukets dåliga tillstånd, hvilket således behöfde förbättras. Det må vara; men på åtskilliga ställen är det icke så lätt att enligt önskan förbättra jordbruket.