Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Talmännen och vice talmännen aflägga inför Konungen följande ed: »Jag N. N., utnämnd och förordnad, att vid detta riksmöte vara talman (vice talman) i Riksförsamlingens första (andra) kammare, lofvar och svär, vid Gud och Hans heliga evangelium, att jag vill och skall med all min förmåga upprätthålla och försvara Konungamakten och Riksförsamlingens rättigheter, i öfverensstämmelse med rikets Regeringsform. Jag skall ock ställa mig till ovilkorlig efterlefnad rikets öfriga grundlagar. Detta allt lofvar jag troget bålla, så sannt mig Gud hjelpe tili lif och själ.» Då, vid något af de fall, 50:de, 52:dra och 53:dje §§ Regeringsformen omförmäla, Riksförsamlingen, endast på de i samma grundlags S4:de § nämnde vederhörandes kallelse, till riksdag sammanträder, eger hvardera kammaren att bland sina ledamöter välja talman och vice talman, hvilka inför kammaren aflägga den föreskrifne eden. § 11 Hvardera kammaren eger utse och förordna sin sekreterare. Den betjening, som hvardera kammaren i öfrigt för sig under riksdagen anser nödig, skall af talmannen och två af kammaren dertill utsedde ledamöter, efter samråd med sekreteraren, tillsättas. § 12- Konungen låter, genom en härold, utlysa tiden, dä riksdagen öppnas skall, sist till åttonde dagen efter den, som ar till riksdagens början bestämd. Riksförsamlingens ledamöter skola då, sedan gudstjenst för dem hållen är, sammankomma på rikssalen. Der förer Konungen sjelf, eller, då Han så för godt finnér, någon af Stals-ministrarue ordet och meddelar Riksförsamlingen berättelse om hvad i rikets styrelse sedan nästföregående riksdag sig tilldragit. Första kammarens talman träder derefter inför Konungen och framför Riksförsamlingens underdåniga vördnad. Konslitulions-Utskottels Memorial, M 7. 45 Tillsättning af Utskott. § 13 Å hvarje lagtima riksdag skola, inom åtta dagar efter riksdagens öppnande, tillsättas: Ett Gransknings-utskott; Ett Lag-utskott; Ett Statsoch Bevilluings—utskott; och ett Banko-utskott.
De äro begge gynnade af ett fördelaktigt läge, sä i afseende pä vedtillgäng, som transport af produkterne. De till ett antal af 218 i tabellen upptagna i alla delar af Länet spridda skattlagda Sågverkens tillverkning är ofvan under artikeln Skogen uppgifven. Husbehofssågarne uppgifvas vara 131, men uppgå sannolikt till högre antal. Beloppet af tillverkningen dervid tilltror jag mig ej att kalkylera. Vid Westanå pappersbruk i Medelpad hafva detta år 7 arbetare varit sysselsatte, oell i uppgiften till Kongl. Kommers-Kollegium för år 1842 upptogs nämnda års tillverkningsvärde lill 2,566 Rid r Banko. För öfrigt finnas å landet följande fabriker, i Medelpad: 1 Repslageri med 2:ne arbetare och 450 R:dr i tillverkningsvärde och 1 Färgeri med 2 arbetare och 550 R:dr i tillverkningsvärde; i Södra Ångermanland: 1 Lädergarfveri och 1 Färgeri med tillsammans 4 arbetare och 1,100 Ralv påräknad inkomst, 1 Po 11 aske Ca lein er ugn samt ett nyligen anlagdi Ölbryggeri; i Norra Ångermanland: 1 Lädergarfveri, 1 Färgeri samt 3:ne Hästmånglare af hvilka en är förenad med en blekningsanstaltef ter utländskt mönster. Några Tegelbr uk drifvas val, deraf 1 å Hernön nära Hernösand i något större skala, men i allmänhet inskränkes och försvåras denna tillverkning af bristande tillgång på tjenlig lera. I Alnö socken finnas 8 stycken Kalkugnar, sorn tidtals äro i verksamhet och anses lemna ringa vinst. Ibland ortens binäringar intager linnetillverkningen främsta rummet. Den idkas öfver* allt i Länet så, att det egna bchofvet fy lies och ofta något öfverskott till afsalu erliåUes, men i större skala förnämligast inom en del socknar af Norra Ångermanlands Fögderi. Dessa socknars tillverkning af linare lärfter daterar sig. från äldre tider.
Friherre Björnstjerna, Magnus: Jag skulle icke tala uti förevarande ämne, om det samma icke så nära rörde Rikets Försvarsverk; men då jag, lika med Herr Reutersköld, tror, att, om ifrågavarande tillägg antages, en betydlig inkomst af RecognitionsSkogarnes försäljning derigenom skall frångå Försvarsverket, hvartill köpesumman eljest varit bestämd, så får jag för min del anhålla, att Herr Reuterskölds grunder måtte utan all förändring bifallas. Friherre Boije: Jag skulle anse mig brista i aktning för den sista värda Talaren, om jag trodde, att han ville för Staten erhålla någon ting på bekostnad af den enskilta rätt - 234 &en *8 Junii e. m. visan och Ständers högtidligt gifna löften. Jag förmodar således, att, med en närmare kännedom om frågan, torde ej yrkas derpå. Friherre Cederström: Då den först framställde propositionen blef besvarad med Ja och JVejj samt votering äfven begärdes, anser jag all vidare öfverläggning öfverflödig. I min tanka är det föreslagna tillägget, ehuru oskyldigt, likaledes öfverflödigt; har en person laglig rätt, får han den sig tillerkänd vid Domstolen, men tillkommer den honom icke efter lag, bör man ej lemna större rätt, än han har. Jag kan icke heller finna, att Brukspatronerne kunna begära, att Rikets Skogar skola lemnäs bort för samma köp, som vid Kollerö och Helleforss, Friherre Boije: I min öfvertygelse är tillägget ganska nödigt, och jag begär derföre dess intagande i propositionen. Friherre Björnstjerna, Magnus: Jag tror ej, att Riksens Ständer kunde anses begå någon orättvisa, eller förnärma någon enskilts rätt, om de vid denna Riksdag funno godt förordna, att några ytterligare så beskaffade fastighetslån, hvilka vid sista Riksdag beslötos, icke nu mera borde från Banken utlemnas. Grefve Mörner: Det som en värd Ledamot nu behagade säga, bevisar just hvad jag nyss yrkat. Jag tror, att fastighetslånen hade bordt inställas, och jag tror, att alla upply - r
Jag känner spécielt, attCon-j stitutionsUtskottets Betänkande, angående verk-; ställd granskning af StafsRådets Protocoll, re-: dan sistledne Plenidag blifvit hos de andra RiksJ Stånde n uppläst, och således kommer att uti denna dags Pleno till afgörande derstädes företagas, ehuru detta vigtiga Betänkande först i dag härstädes blifvit lör första gången föredraget och lagdt på bordet. Jag tror, att en orsak till en sådan olikhet kan vara, att Rid.* derskapet och Adeln vidtagit det beslut, att första gången Betänkanden från Utskott förekomma, låta åtnöja sig blott med uppläsning af rubriquerne, samt ett korrt innehåll af desamma. För att författa dessa rubriquer och denna korta resumé , erfordras nödig tid till Betänkandernes genomseende. De Betänkanden, som ifrån Utskotten inkomma straxt före början af ett Plenum, kunna på detta sätt svår - i Den 23 Maji. ’ 131 ligon blifva i det Plenum föredragne, utan måste uppskjutas till nästa Plenum. Jag hemställer af sådan anledning, om icke Ridderskapet och Adeln skulle linna nödigt, att beslutet om blott rubriquernes uppläsning varder upphäfvit, eller ock någon annan åtgärd vidtagen, ifall detta Stånd skall taga någon activ, och icke endast en figurativ del i algörandet af Riksdags-ärenderne. Hans Excellent;e, Herr Grefven och LandtMarsk olken förklarade , att i hans tanka skulle den vidtagna åtgärden , att då ett Utskotts Betänkande första gången förekommer, endast uppläsa rubriquen, samt det slut hvari Utskottet stadnat, snarare förekomma än medföra tidsutdrägt; hvaremot Hans Excellence ansåg orsaken , hvarföre Mål ofta senare afgöras hos Ridderskapet och Adeln,' vara den betydliga skillnad uti antalet af Ridderskapets och Adelns Ledamöter emot de andra Stån, dens ; och då dessutom det berodde på hvarje Stånd, att låta ett
Enär utaf ofvan uppräknade inkomster de 3:ne förstnämnde äro af samma beskaffenhet och utgöras efter hufvudsakligen enahanda grunder, som de under dylika benämningar till Wadstena Krigsmanshus-kassa anvisade medel, hvilkas indragande till Statsverket, emot ersättning af årliga anslag, Utskottet här ofvan tillstyrkt, samt, hvad passagerare-afgifterne betrallär, uppbörden och redovisningen deraf måste från många spridda håll samlas, och tillförlitlig kontroll derå, om den äfven kan åstadkommas, dock för sa väl kassans styrelse som vederbörande uppbördsman åstadkommer ett icke ringa besvär, sorn genom den ifrågaställa förändringen kunde undvikas: samt då slutligen den till kassan tillförne ingående Centonal-afgiften redan vid 1834 och 1835 årens riksdag, enligt Rikets Ständers då aflåtna underdåniga skrifvelse N:o 150, blifvit emot årligt Stats-anslag utbytt, lår Utskottet härmedelst tillstyrka Rikets Ständer: l;o Att Amiralitets-Krigsmans-kassan, emot afträdande af sin rätt till uppbärande af rusthålls-afgifter, måtte undfå ett kontant årligt ersätt ningsanslag af 9,633 rdr 16 sk., med förklarande, att, så framt kassans styrerse framdeles kan ådagalägga, att, genom fortfarande af nu gällande af - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 61. Litt. A. 27 gifter, högre inkomst skulle för kassan hafva uppkommit, och hvarom nödig upplysning kan beredas genom de till vederbörande Hofrätter ingående lagfartsprotokoller, serskildt kommer att afgöras, till hvad belopp förhöjning å samma ersättningsanslag må ega rum. 2:o
Och kan jag således ieke finna någon annan förklaringsgrund, än att man velat sätta saken på sin spets genom att göra det närvuie så odrägligt, som möjligt, för att sålunda framtvinga en total omstöpning af representationssättet. Men jag hemställer huruvida ett sådant sätt att behandla vigtiga frågor verkligen är klokt? Kan det ieke hända, att resultaterne blifva helt annorlunda, än man beräknat? För att bedöma verkliga halten af förevide förslag, torde det vara nödigt tillse hvari den nuv:de representationens brister bestå och hvad hos den egentligen klandras. Grundfelet består väl deri att de fyra Stånden icke kunna anses representera nationen, utan endast vissa klasser. Alla andra anmiirkmr äro mindre väseudtliga. Antoges nu förslaget, komtne denna brist att blifva ännu större. Kastväsendet skulle derigenom ännu mera utvecklas och än skarpare utpreglas. Så, sorn Riddarhuset nu är sammansatt, kan hvarje åsigt der finna sin tolk. Afven de från majoritetens mest skiljaktiga röster kunna der höja sig. Sådant blefve icke möjligt, om K. o. Ad. skulle utses genom val. Då skulle Ståndets enskilda intresse blifva hufvud föremålet för allas sträfvande. Hvarje tanka på, att åstadkomma en representations-föräridring, skulle derigenom tillintetgöras. Eller är det tänkbart, att någon af II. o. Ad. vald ledamot skulle djerfvas att föreslå It. o. Ad. afsäga sig representationsrätt? Och likväl kan en verklig reform icke åstadkommas utan en sådan afsägelse. Långt ifrån att föra till det mål man åsyftade, skulle förändringen än ytterligare fostra och befordra Ståndssplit och kastiutresse. En vald ledamot å Riddarhuset skulle alltid anse för sin lörsta pligt, att försvara sitt Stånds intresse, det allmännas komme att stå blott i andra rummet. Han kunde icke, utan att förråda sina kommittenter, gifva sin röst åt någon reform, som afsåge dessa privilegiers uphäfvande eller inskränkande. Hör man icke alla dagar bland de valda Stånden sådana uttryck, sora att de icke våga det eller det för sina kommittenter?
— Riksdags Ordninaeu äberopar sig endast i denna del hwad Jciddarhus.-Ord» ningen stadgar, och frägau mäste således bär afgveaö. UrMktek hade sörcstagil alt harwid ester wänlig praxis hädanefter borde förhällas. Tili detta stadgande wörö wänga Ml , men i betragkande af de gjorde anmarkningarne, har Uli^otlet anfelt wal tiss Ordförande böra äga rum ibland och af NidderMpet och Adelns Ledamöter, hmarjäinrc Utffotiel ulfält huru i Ordförandens fränwaro förhallas borde. 28- §. Herr klorbliabs anmärkning wid denna § är behörigen iakttagen. ZO. Med anledning af den anmärkning, som wid denna § bliswit gjord af Herr Grefwe ?iönlpb borner > har Ukffottek deruti föreslagit sädane jämkningor som uran akt störa ordningen torde anses förena deu med cu ärendernaö ordeiitcliga gäng icke molwerkande frihet I2. §. Enligt Grefwe törners anmärkning har denna § nndcrgäkt förändrad redackicn. Z3-§. Pä Herr k'rs6ria Lilfvsrstnl^ss wid denna § gjor. > Den i6 Decenibce 99Z gjorde anmärkning, kan af de grundade Ml Herr kiokdlied i denna del anfört, Ulffoclct ej göra något afseende. 55- §- Wid' denna § har Ntffokket ansett fia böra tile lägga huru med anslag tilt esttrmiodags Plena eller UlffottS sammankomster sörhälias borde, pa dct stav» gande i desia, icke owanliga jalk, cj ffulle saknas. z6. H. Att till hwarje Riksdag besörja en ny uplaga af RiddarhuS-Ordningen. ffulle sannerligen för Casiatt bliswa högst känbart. U-derkastad ändringar kan en betydelig uplaga som ffulle räcka för flere Riksdagar ej anses gagnelig.
Säkert är, att förlägenheten i landet - Bil. till Banco-Utsliottets Bcliinkande, N:o 29. 41 del härigenom icke skall afhjelpas. Man borde dock ihögkomma, alt indnslriens och näringarnes understödjande hör Lill Svenska .Bankens primitiva åligganden och öfverlemna åt Privat-Bankerna, att inrätta sin verksamhet eller mera Bankmässiga theoder. Det bör icke förnekas att StutsBanken, genom de billiga villkor, som äro fästade vid dess utlåningar, bereder en verklig undsättning åt behöfvande och nödställde medborgare, oaktadt allt livad häremot invändes af dem, som antingen aldrig erfarit behof veis börda eiler ock genom lyckliga tillfälligheter derifrån befriade, öfvermodigt lemna åt förgätenheten betryckta likars belägenhet. Sparsamhet, flit och omtanka äro prisvärda dygder, men allt kunna de icke uträtta. Privat-Bankerne äro visserligen för aklie-egare vinstgifvande inrättningar; deras bibehållande under nuvarande omständigheter är måhända ett nödvändigt ondt; men jag mäste anse dem genom deras korrta belånings-terminer såsom förderfliga för lånsökande i allmänhet, emedan naturen och klimatet. i vårt land så sparsamt och sällan anvisa utvägar till återbetala! ning. På dessa grunder, måste jag reservera mig mot Betänkandets 7:de och 8:de punkter, samt emöt den opinion, som om Privat-Banker blifvit, efter min öfvertygelse, obehörigen uttalad, helst jag af 74 § i 1(568 års Banko-Ordning, jemnförd med ingressen lill nu gällande Banko-Reglemente, icke annat kan finna, än att den låne-rörelse, som hittills bedrilvits af Riks-Banken, äfven om den tjenat, att i någon nion återhålla privata ocker-systemet och penninge-despotismen, är med Statens fördel och principerna lör delta Banko-Verk ganska väl förenlig.
Majit anser ock den för detta ändamåls vinnande påräknade summa af R:mt R:dr 700,000: — årligen vara behöflig samt begär derföre af Rikets Ständer, att nuvarande anslaget till exercis af flottans bemanning, 360,000 R:dr, må höjas med 190,000: — hvarigenom detta anslag blefve ökadt till 550,000: — då, i händelse af Rikets Ständers bifall härtill, Kongl. Majit vill till fyllande af Transport R:mt R:dr 190,000: — 36 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. Transport R:mt R:dr 190,000: 31,149: 26. hvad derefter i den behöfliga årliga tillgången brister, eller 150,000: — det härtill utöfver sedan längre tid tillbaka på handelsoch sjöfartsfonden för expeditioner till handelns skyddande årligen afsatta 67,500 R:dr erforderiiga belopp med 82,500 R:dr på nämnde fond anvisa; och finner Kongl. Maj:t för öfrigt, på de af departementschefen anförda skäl, lämpligt att af ofvannämnda för personalens öfning beräknade summa, 700,000 R:dr, årligen afsättas för yttre sjöförsvarets behof, hvari äfven expeditioner till handelns skyddande ingå, 590,000 R:dr, och för det inres 110,000 R:dr. Till stipendier för officerare af flottans korpser under anställelse i utländsk tjenst eller kommendering utrikes begär Kongl. Maj:t ett nytt årligt anslag af 15,000: — för hvars behöflighet giltiga skäl blifvit af såväl departementschefen som sjöförsvarskomitén anförda, hvadan här särskildt hänvisas till hvad derom i deras afgifna betänkanden förekommer.
Då, i följd häraf, StatsUtskottet nu får anmäla denne fråga hos Riksens Höglofl. Ständer» har Utskottet skolat härvid yttra, att sorn Herr StatsConunissarien Widegrens upgift af én ny method till RiksHufvud Böks uprättande, af Riksens Höglofl. Ständer vid sista Riksdagen belönades med en Summa af 3,000 Rid Bänpo, och Herr StatsCommissarien, såsom anfördt är, sedermera för sin åtgärd i detta ämne fått af Kongl. Majit i Nåder sig beviljadt ett förskott af 1,590 Rid Banco, svarande mot det till 50a Ricl för hvarje års Bok, utfäste Arfvodet för 3:116 Ars Böcker, så har Utskottet funnit sig icke hunna tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, att nu StatsUtsh Betänianden. bifalla det begärdte ytterligare förskott af 1,500 R:d; Men För att dock i någon män understödja Herr StatsCornmissariens önskan, sä att ban ma sättas i tillfälle, att lättare fullfölja och fullborda omförinalte arbete, bär Utskottet ansett -sig böra vördsamligen till Riksens Höglofl. Ständer hemställa, det Herr StatsCornmissarien, då RiksHufvudBöclcer för Första, Andra och Tredje af de ifrågavarande åren, hvar efter annan, eller på. en gång, complette aflemnasi må genast utbekomma det för hvarje Ars Bok bestämde 500 R:d Arfvode, utan beräkning eller Afdrag utaf det förskott, han redan fått upbara, förr, an Fjerde och påföljande arens RiksHufvudBöcker varda upprättade och Arlvodet för desamma skulle utfalla. Stockholm den 34 December 1817. Riksens Höglofl. Ständers StatsUtskotts Utlåtande, i anledning af RiksdagsFullmägtigens för Landscrona Handlanden Herr L. L. Edel bergs Memorial om underhållandet af Stadens Hamn.
Om man kan anföra något giltigt skäl derför, att en glasmä - 112 Den 18 Juni e. m. stare, den der drifver ett yrke hvilket man pä några timmar kan lära en dräng, skall aflägga mästare-prof, men en urmakare t. ex. derifrån är befriad, huru skall man finna skäl till delta sednare stadgande. Jag anser författningen i denna § vara i hög grad bristfällig och i behof af rättelse, samt yrkar och hoppas alt Ståndet bifaller Utsk:s betänk. Frih. von Stedingk: Jag kan ej lika med förcgale talare upfatta Ulsk:s betänk, ty jag kan icke finna att Ulsk. sagt någonting. Det enda Utsk. yttrar är, att Utsk. tror att något giltigt skal icke finnes. Jag tror mig rätteligen, åtminstone i min tanka, hafva förklarat orsaken hvarföre icke alltid mästare-prof kunna lemnäs; jag har talat om Fabriks-yrken, hvilka förut varit fritagne från mästare-profs aflemnande, och slutligen har det varit sådane handtverk vid hvilka fordras flere arbetare för alt varan skall vara färdig. Skälet hvarföre jag yrkar författningens bibehållande stöder sig på den premiss att jag anser densamma vara tillkommen i alltför liberal anda och på BorgareSbs begäran och derföre har jag äfven sagt att det förefaller mig underligt att det är just delta Ständ, som nu begär ändring. Det är alltså med föranledande af denna min åsigt, en riktig konklusion att. jag önskar denna författnings bibehållande tillsvidare, alt man måtte vätt fä öfvertyga sig om dess resultater. Annu har man ej hunnit att rätt komma under fund dermed, och jag frägar än engäng hvad det skall blifva för ett lappverk alt göra förändringar §:vis i en författning som nyligen är utkommen. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Hvad Allm. Besv. o. Ekon. Utsk. i denna punkt föreslagit lill ändring i nu gällande Handtverksordn. kan jag för min del icke utur någon synpunkt finna vara af omständigheterna rättfärdigadt.
R:dr, att utgå mod 500,000 R:dr under livartdera af åren 1861, 1862 och 1863; samt för understödjande af utdikningar och sjösänkningar en fond af 900,000 R:dr, till utgående med 300,000 R:dr under hvartdera af nämnda tre år, med iakttagande, såsom hittills, att 4 af fonden må anvisas såsom lån och l såsom anslag utan återbetalningsskyldighet; hvarjemte och då åtskilliga arbetsplaner till smärre hamnbyggnader och mindre årensningar vore hos Styrelsen hvilande, Styrelsen i underdånighet hemställt, det Kongl. Maj:t måtte för ifrågavarande ändamål af Rikets Ständer äska en särskild fond till enahanda belopp, som vid sistlidne riksdag anvisades, eller 60,000 Riksdaler Riksmynt. Enär utgifterna till undersökningar, inspektionskostnader och expenser vid allmänna arbeten ökades i mån af berörde arbetens årligen vexande antal, samt många ansökningar redan ingått om bidrag till undersökningar för planers uppgörande öfver tillämnade anläggningar till kommunikationernas förbättrande, särdeles inom Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1859. 45 de nordligast belägna provinserna, hade Styrelsen anhållit, det Kongl. Majk måtte föreslå Rikets Ständer att i förevarande hänseende anvisa minst 25,000 R:dr årligen under åren 1801 — 18(53; — anmärkande Styrelsen härvid, att det sålunda föreslagna beloppet kunde antagas blifva för ändamålet någorlunda tillräckligt endast under förutsättning att, såsom hittills menigheter eller associationer i större eller mindre mån deltaga i undersökningskostnaderna för kommunikations-förbättringars tillvägabringande, samt att den nu antagna grundsats att undersökningar rörande vattcnaftappningar, deraf jordegare få direkt vinning, höra af dem sjelfve helt och hållet bekostas, fortfarande komme att lända till efterrättelse.
» I den tanke, som då för första gången förverkligades, se vi ett spirande frö, af hvilket en dag kan varda ett stort träd, » säger den nämnda tidskriften och skrif ver vidare: » Sedan 1893 finnes här i Sverige en ungdomstidning, kallad Kamraten. Denna hvar fjortonde dag utkommande tidning eller tidskrift har haft åtskilliga till sitt syfte förträffliga föregångare, men ingen af dessa har vunnit en sådan utbredning eller ett sådant inflytande i de ungas leder som Kamraten. Den har vunnit detta genom sin oaflåtliga sträfvan att åvägabringa ett kamratligt andligt " samarbete med sin läsekrets. Den har ej med lärarmässig ängslighet lagt an på att bjuda sina läsare endast lärorika och utmärkta saker; den har gifvit dem den ena illustrerade äventyrsskildringen eller indianromanen efter den andra; den har beredt rum åt mer än en skildring af pojkaktiga upptåg, hvilka endast den kan finna roliga, som tycker öm icke blott sedisa, stillsamma barn, utan äfven ungdomsfriska, odygdsglada barn med godt gry; och slutligen har den låtit skriflystna ungdomar i stort omfång öfva sig i författarskap i &gt;sin egen tidning ». Alltigenom har redaktionen dock utöfvat en vänskaplig, men långt ifrån alltid mild kritik, sofrat och valt, uppmuntrat, utdelat pris och på alla vis sörjt för nödig omväxling. Både lekar, sport, tankeöfningar och bildande nöjen har den uppmuntrat: om fotografering, frimärkssamling, insektsamling, växtpressning och fotvandringar ha allehanda upplysningar och god vägledning lämnats. Att förena det nyttiga med det nöjsamma har ock varit en genomgå- ende sträfvan, och för hvad som kunnat gagna ungdomen har tidningen ofta gjort ganska afsevärda uppoffringar. Så t. ex. lät den under förliden vinter anordna en pristäflan för historiska minnesord enligt ett nytt och lättlärdt minheskonstsystem samt utarbeta och till sina läsare utdela en lista på öfver 500, till största delen mycket goda hjälpord för inlärande af historiska åratal. Men tidningen har ej inskränkt sina sträfvanden till dylikt redaktionsarbete. Den har äfven gifvit uppslag till åtskilliga kamratföreningar, af hvilka » Idrottsföreningen Kamraterna » har kretsföreningar i en mängd städer.