Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag reserverar mig vidare emot en fortsatt lättsinnig behandling af edsförpligtelserne, emot uppskofvet i den yrkade rättelsen, och omsider emot all delaktighet i, att ännu längre tvinga den edgående att öfverlemna sig till den själs, tortur, att, med slutna blickar för den långa evigheten, endast kallt beräkna hvad han un-‘ der den korrta tiden har att vinna eller förlora derigenom, att han, efter en för sig framlagd, men af Samvetet ogillad eds-formel, går att med de heligaste förpligtelser betyga förhållanden, hvilka oftast måste ligga dolde långt fjärran ifrån hans vetande. Utskottet förklarar, att tillägget är öfverflödigt, och att det af sig sjelf är klart, att hvarje edlig förpligtelse förutsätter betygandets öfverensstämmelse med den betygandes eget medvetande. Då således, utan allt tillägg, det är klart för Utskottet — hvarföre då bestrida, att med det lilla oskadliga, och af så många äskade tillägget, äfven göra det klart för andra, och i synnerhet för den edgåendes samvete, hvilket 32 Bil. t. Lag-Utsiöttets Utlåtande N:o 100. icke alltid finner sig lika belåtet med edsformulairet som Utskottet. Tillägget ingriper ju icke på minsta sätt i tredje mans rätt; men derigenom undanrödjer Lagstiftningen utur edsförpligtelsen de skuggor, som der ställa sig emellan den Odödlige Anden och dess eviga Upphof. Må man aldrig såsom mindre vigtig förbise den edgåendes samvetsgranna öfvervägande af hvarje ord i edsförpligtelsen. Den är en himmelsk inverkan, som kraftfull inträder i jordlifvets vigtigaste angelägenheter, som tryg. gar thronerne, som sprider ljus öfver den någon gång misskända sanningen, och förbereder frisägelsens ögonblick midt ibland oförskyllda anklagelser. STOCKHOLM, \ / ‘v, " ■ "i >■ i *•
Detta ord har Hr Gripenstedt icke begagnat, utan hans yttrande innebär ett klander af de åtgärder Fullmäktige i Riksg:sKont. vidtagit. Huru ofta inträffar icke det, att man ogillar hvad någon gjort. Detta sker dagligen. Det är visserligen sannt, att ett sådant klander får en större betydelse då det kommer ifrån en Statsåds ledamot, men Hr Gripenstedt är på detta rum endast ledamot af detta Stånd, och derföre måste han erfara samma behandling som hvarje annan ledamot af det Höglofl. Ståndet äger anspråk på. Jag anhåller att motionen mätte läggas till handlingarne. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: För att upfatta Hr Ce derschiölds motion, tror jag att det är nödvändigt, att man undersöker utgångspunkten för densamma. Om jag icke misstager mig så är denna ett StatsDtsk:s Betänk, som uptager för II St:r en tillgång af 1,300,000 Rdr, hvarmed RiksgtsKont. skulle kunna bestrida utgifterna under första halfåret. StatsUtsk. är en delegation af R. St:r med ansvarighet för att icke missleda dem isina upgifter. Fullmäktige i Riksg:sKont. är jemväl en delegation af R. St:r med den lagliga förbindelsen att upfylla sina skyldigheter, och att icke göra några afsteg från dem. FinansMinistern upträdde i sista plenum och påstod, att den af StatsUtsk. upgifna summan 1,300,000 Rdr icke finnes att tillgå. Han anmärkte då emot Fullmäktige, att de öfverskrida sina föreskrifter, att de voro orsaken till att denna summa icke vore tillgänglig. Anfallet från denna och försvaret från den andra sidan skedde med tillräcklig höflighet, för att för mig åtminstone icke kunna utreda hvari rättvisan i detta fall ligger. Således kan jag icke fatta annat än att Hr Cederschiölds motion afser att få utredt, huruvida Stats Utsk. blifvit missledt af Fullmäktige i RiksgrsKont, huruvida desse Fullmäktige gjort sig saker till, att, emot sina lagliga föreskrifter, icke hafva hållit penningar tillhanda för afsedda ändamålet.
ConstitutionsUtskottet har redan yttrat sig i hufvudfrågan, och tre Stånd hafva bifallit dess åsigter deraf. Endast genom ett Förstärkt ConstitutionsUtskott kan någon ändring deri tillvägabringas, men den mening det uttalar förblifver Rikets Ständers beslut, emedan det Förstärkta Utskottet afgör med Ständers rätt. Likvist skall en Konglig Proposition om Grundlagsförändring, enär den blifvit af ConstitutionsUtskottet tillstyrkt, först å nästa Riksdag till Ständernes afgörande upptagas. Om nu det genom Nämd förstärkta ConstitutionsUtskottet afstyrkte Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, skulle detta afstyrkande, efter de ofvannämde värde Ledamöternes mening, hvila lill afgörande vid nästa Riksdag. Det är dock så 252 Den 6 April f. m. mycket mindre rätt, som om en Kongl. Proposition blifvit ;if ConstilutionsUtskottct afstyrkt, kan den genast vid samma Riksdag af Ständerne afslås. Jag anser derföre icke möjligt, att någon sådan proposition, som dessa Herrar åsyftat, kan framställas, utan måste denna af Konungen väckta fråga om ändring i Grundlagen hvila till afgörande vid nästa Riksmöte. Friherre Anckarsvärd: Jag skall ej vidlyftigt uppehålla mig vid sjelfva hufvudämnet, utan blott fästa mig vid ConstitutionsTJtskottets Memorial. Jag föreställer mig nemligen ConstitutionsUtskottet, som en Auctoritet, hvilken ej afgifver Utlåtande, innan den fullständigt behandlat frågan, och då bade Utskottet bort först hos Ridderskapet och Adeln göra framställning om tankarnes slutjemkning genom Förstärkt Utskott, innan någon anmälan skedde bos de öfrige Stånden. Detta är hvad jag yrkar måtte sättas i verkställighet, och jag hoppas, att Ridderskapet och Adeln är så consequent, att Ståndet vidblifver, hvad som sist förklarades för Ståndets gemensamma tankar, samt öfverlemnar ärendet till behandling af Förstärkt ConstitutionsUtskott, enligt 56 §. i RegeringsFormen.
Att i BefästningsSysteraet ingått plan till befästandet af Stockholms avenuer, kan jag äfven nämna, och beror verkställigheten deraf på erhållandet af de medel, som dertill påräknats och uti Kongl. Ma j:ts Nådiga propositioner finnas upptagne bland behofven för Fortificationsarbeten. Om de redan lemnade anslagen i öfrigt blifvit ändamålsenligt använde, derom kail'kännedom inhemtas af dem, som varit i tillfälle bedöma de å Wanås och Kungsholmen med Carlskrona avenuer företagne arbeten, och jag är säker alt hvarje fråga i den delen skall på ett tiilfresställande sätt besvaras. Herr Friherre Anckarsvärd synes fästa föga förtröstan till Centralförsvaret, att döma efter dess yttrande, sidonie 5 och 3y, der det på förra stället heter: "Om det i sednare tider sä ofta nämnda Centralförsvaret ifrån en sådan åsigt (,Skandinaviens intresse att försvara sin inre frihet f) heintar anledning till sitt ordf örstånd t så skulle jag vara nöjd att finna en utväg till förklaringen af ett uttryck _, som ännu i mina ögon så otydligt utvecklat sig i tillämpningenf och på det sednare: ”Jag t 13 Den 8 December e. m. har sett mångå i sednare tider förbryllas utaf den vetenskapliga benämningen af ett Centralförsvar." Sorn man vid alla företag måste börja med något, och början nu på goda skäl skett med Wanäs, så är utvecklingen att förvänta i samma nion, som medel till företagets verkställande finnas att tillgå. Hvad effect den vetenskapliga benämningen än må utöfva på många, i dessa sednare tider , så vill jag ej gå längre tillhaka än till sednaste Riksdagen, för att visa hvad förtroende Herr Friherren då satte till ifrågavarande försvar. Den 6 Mars 1823 anförde Herr Friherren i Plenum ”att Centralförsvaret är det enda, som med fördel kan begagnas ” och straxt derefter yttrar Herr Friherren "Vi böra således, efter mitt sätt att se, använda alla krafter på Centralförsvaret, och ej afse något annat."
För det öfverskjutande behofvet äfvensom till boställsjordens upphjelpande ifrån dess vanhäfd, funnos inga medel, enär uti de bägge sista företrädarnes sterbhus alla tillgångar saknades för gäldande af dessa kostnader, som enligt instrumentet öfver af och tillträdessynen uppgingo till 8,661 R:dr B:co. Att, emot sitt begifvande, ålägga tillträdande Häradshöfdingen af egna medel bestrida dessa kostnader, var icke förenligt med rättvisa eller billighet. Vid ett sådant förhållande, och då Kongl. Maj:t, genom ifrågavarande lån utål 9:de hufvudtitelns till Kongl. Maj:ts disposition ställda medel, kunnat befrämja ett allmänt nyttigt, för titeln icke främmande ändamål, hvarunder iståndsättande af ett till åbyggnaden och jordens bruk alldeles förstördt Häradshöfdingeboställe skäligen borde begripas, helst detta kunde ske utan att Staten derigenom kommer alt vidkännas någon egentlig utgift, enär den förskjutna summan skall i stadgad ordning återbetalas; så synes den ifrågavarande åtgärden icke bort lemna grundade anledningar till klander, och ännu mindre till anklagelse inför RiksRätt. Förklaringen i denna punkt åberopas af undertecknade: Rosenblad. Poppius, von S c hill ze like i rn. U lfs p a r r e. 12: te punkten, angående Postportofrihet för vissa beskickningar ä utrikes ort, sorn icke redan deraf kommit i åtnjutande. Enär MinisterStaten, för hvilken Rikets Ständer å 2:dra hufvudtileln lemnat ett årligt anslag at 266,666 R:dr 32 sk., icke måtte kunna anses, för »*>3* 133 för det nu uppgifna behofvet, ega något anspråk på de af Rikets Ständer för Postverket förbehållna och företrädesvis till sjelfva Postinrättningens förbättrande anvisade medel, har Hr Justitieombudsmannen anmärkt StatsRådets tillstyrkande i denna fråga såsom en åtgärd, att, emot 65 §. i Regeringsformen, medel må användas till andra ändamål, än de af Rikets Ständer fastställda.
Ständers i sådant afseende meddelade föreskrifter, låta upprätta contract, angående denna trycknings verkställande; Slals-Ulahotteta Memorial, N>o 5o7. b~) lala upphandla de skrifmaterialier och öfriga effucter, som, enligt hvad räkenskaperne öfver kostnaderne vid förflutna Riksdagar utvisa, kunna för Riks-Slåndens och Utskottens behof erfordras; c) låta anskaffa alla erforderliga nja inventarie-persedlar eller iståndsätta redan befintlige, fastän bristfällige dylika persedlar uti Riks-Ståndens och Utskottens Sessionsoch Cauzli-rum inom Rikets Ständers, under Fullmägtiges vård och inseende, ställda hus; d') vidtaga de åtgärder, som anses mest lämpliga och ändamålsenliga; i afseende på sättet för ekläreringens verkställande inom delta hus under Riksdagens lopp; e) föie upphandlingen af eller contraherandet om ifrågavarande förnödenheter eller arbeten, genom kungörelser i allmänna tidningarne, infordra anbud af dem, som kunna vara hugade att tillhandahållandet eller besörjandet deraf sig åtaga; och futse någon bland Riksgälds-Contoirets tjenstemän , som bör ej allenast, uppå vederbörlige reqvisitioner, tillhandahålla de upphandlade effecterne» utan ock besörja de under Riksdagens fortgång ifrågakommande ytterligare inköp, äfvensom verkställigheten af då erforderliga reparationer å inventariepersedlarne. 3o §. Gemensamt med Fullmägtige i Rikets Ständers Bank, skola RiksgäldsContoirets Fullmäktige: O O a) afgifva sitt underdåniga yttrande och råd till Kongl. Maj:t, i fråga om den ort, der Rikets Ständer böra samlas, i de fall, då fiendens framträngande eller pest eller andra lika vigtiga hinder göra Riksdags hållande i hufvudstaden omöjligt eller för Rikets Ständers frihet och säkerhet vådligt (5o §.
Då dessa ökade utgifter grunda sig på konlrakter, hvilkas innehåll måste fullgöras, har beloppet 21,374 R:dr 16 sk. Banko årligen eller i Riksmynt 32.061 R:dr 50 öre blifvit anvjsadt för nu ingångna stalsreglerings-period, samt, såsom hänförligt till de tillfälliga behofven, bland extra anslagen å denna Hufvud-lilel upplaget. I) På enahanda grund hafva Rikets Ständer äfven bifallit, alt den af Eders Kongl. Majit äskade årliga förhöjning af anslaget för Sappör-lruppens beklädnad för nyssnämnda stalsreglerings-period med 2,034 R:dr 41 sk. Banko, eller 3,052 R:dr 28 öre Riksmynt, bland extra anslagen uppförts. Expedilions-Ulskotlels Förslag till underd. Skrifvelse N:o 494. 35 g) Vidare och då för indelta arméens utredning erfordrades en summa af minst 46,666 R:dr 32 sk. Banko, men endast 43,357 R:dr 21 sk. 4 rsl. kunnat, enligt 1856 års stater, härtill anvisas, har Eders Kongl. Maj-.l, såsom oundvikligen nödvändig, äskat skillnaden mellan dessa hegge beloppen med 3,309 R:dr 10 sk. 8 rsl., eller i Riksmynt 4,963 R:dr 83 öre årligen; och som, till följd af stegrade pris å ulrednings-perserilarne, äfven denna tillökning måste anses vara af behofvet påkallad, har beloppet anvisats för bvartdera af åren 1858, 1859 och 1860, och bland de. tillfälliga anslagen upptagits. h) Det vid näst lid ne Riksdag beviljade extra anslag, 27,333 R:dr 16 sk. Banko, för bevärings manskapets beklädnad och utredning är nu af Eders Kongl. Majit föreslaget all på ordinarie stal uppföras. Såsom den Nådiga Propositionen jemväl innehåller, finnes ett anslag af 56,666
Tiii följd af liera frän niia hemort erhållna uppmaningar, och under förbehåll alt, så fort ske kan, få tiil Höglofliga Stats-Utskoltet inlemna erforderliga handlingar och de särskilda motiver, hvarpå min framställning grundar sig, vågar jag härmed inom behörig tid vördsammast anhålla: det Rikets Ständer benäget ville til! en beslutad brobyggnad öfver Rönneå vid staden Engelholm i Christianstads län anvisa ett bidrag af allmänna medel, motsvarande en tredjedel af den summa, hvartill brobyggnadskostnaden, enligt upprältadt och i nåder stadfästadt förslag, är beräknad att uppgå och hvaröfver handlingar skola, så snart de komma mig tillhanda, blifva allemnade. Om remiss anhålles. Stockholm den 29 November 1862. S. P. Rosenberg, från Christianstads län. 396 Motioner i Bonde-Ståndet ISO'2. N:o 266» Åf J. F. Fredriksson från Upsala län, om anvisande af understöd eller lån af allmänna medel ät Länsmannen J. Sandqvist, till gäldande af den ä länsmansbostället Grillby N:o 3 belöpande skiflcshostnad. Vid uti Grillby by i Willberga socken af Upsala län år 1059 afslutadt laga skifte drabbades det derstädes belägna bostället för länsmannen i ålla socknar af Trögds härad, hemmanet N:o 5 om ett mantal derstädes, al kostnad för utflyttningar, odling, hägnad m. ni., uppgående, enligt af vederbörande landtmätare upprättad uträkning, till 5,797 Riksdaler 79 öre Riksmynt. Denna kostnad bör, enligt Kongl. Kungörelsen den 4 Maj i 927, angående beräkning och fördelning af dylik kostnad för boställe, förskottsvis gäldas af den boställshavare, sora vid skiftets tillträde besitter bostället, med rättighet för honom att, derest han ej sitter qvar å bostället uti tjugo år från skiftets tillträde, af efterträdaren erhålla ersättning för sitt förskott med en tjugondedel deraf för hvart och ett af de återstående åren. Uti en al mig väckt motion om ändring af nämnda Kongl.
Som den af Svenska Slöjdföreningen här i hufvudstaden inrättade Söndagsoch aftonskola numera uppehälles hufvudsakligen genom anslag af statsmedel samt understöd af Stockholms stad, men endast till en ringare del genom bidrag af Slöjdföreningen, har, enligt hvad den Kongl. Propositionen innehåller, Kongl. Majit under den 23 nästlidne September funnit skäligt förordna, att skolan bör stå under tillsyn, icke af bemålde Förenings direktion, utan af en särskildt utsedd Skol-styrelse, bestående af en Ordförande, sorn Kongl. Majit förordnar, samt 3 Ledamöter, som skola utses, en af Kommerse-kollegium, en af Stockholms Magistrat och Borgerskapets Äldste och den 3:dje af Slöjdföreningen, så länge dess bidrag till skolan såsom hittills fortfar. I betraktande af denna skolas stora inflytelse på spridande af insigt i tekniska och dermed gemenskap egande ämnen, äfvensom på utbildande af smak och arbetsskicklighet, i följd hvaraf elevernes antal årligen ökats, är af Kongl. Majit föreslaget, att till understöd för den af Svenska Slöjdföreningen i Stockholm inrättade söndagsoch aftonskola måtte anvisas anslag till enahanda belopp, sorn vid sednasto riksdag beviljades, eller 15,000 R:dr årligen, under vilkor att skolans verksamhet ordnas samt förvaltningen af dertill anslagna statsmedel och skolans öfriga tillgångar besörjes i öfverensstämmelse med de föreskrifter, som Kongl. Majit kan finna godt meddela, äfvensom att Stockholms stad till bekostande af tjenlig lokal för skolan bidrager med enahanda belopp, som linder år 1858. Vid beviljandet af det för innevarande statsreglerings-period till denna skola anvisade anslag fästades af Rikets sednast församlade Ständer, i likhet med hvad för öfriga tekniska skolor egt rum, det förbehåll, att tjenlig lokal för skolan skulle af staden tillhandahållas.
Den sätter den unge i tillfälle att pröfva sina krafter; — den tvingar honom att tänka och handla utan ledning; — den gifver dymedelst fasthet åt karakteren på samma gång den utbildar förstånd och insigter; —■ den väcker håg och lust, ty den bär gagnet i spåren; hvaremot man hos den, som länge måst liksom machinmessigt handla, sällan finnér det lefvande intresse för saken, hvarförutan någon verklig duglighet på embetsmannabanan ej står att förvärfva. Han blir van att gå i ledband; han behöfver icke den tankens ansträngning, som fordras af den sjelfständigt verkande, och han utbildas ej eller. Man har derföre ej kunnat undgå att spåra dessa följder af verksamhetens beskaffenhet ibland dem, som egnat sig åt det juridiska yrket. Derföre, om man vänder sig till Svea Hofrätt, finnér man, hurusom derstädes de, hvilka varit använde till föredragning af underställda brottmål, företrädesvis och nästan uteslutande ansetts lämplige att inträda bland ledainöternes antal, att utöfva domarekallet. Det tillfälle till utbildning, sorn fåtalet såmedelst egt, synes derföre böra utvidgas; och sådant torde kunna ske genom en förändrad fördelning af arbetet och således utgöra föremål för arbetsordningen. 48 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 25. Något bestämdt förslag i denna del har ej Utskottet att uppgifva; men Utskottet bar föreställt sig att af de mål, som nu bero på ledamöternes föredragning, kriminella besvärsmål kunde i sådant afseende öfverlemnas åt tjenstemän. Flere kunde då få en lika sjelfständig verksamhet, som Fiskalerne och tillfället till utbildning blefve dermed större. Då omförmälde mål ej äro af den vigt, som underställde brottmål, hvilka ofta angå lifvet och friheten, samt dessa sednare, efter hvad sig visat, i allmänhet blifvit inom Hofrätten väl behandlade, synes någon betänklighet ej böra möta emot den nu antydda förändringen i arbetssättet. Sådant skulle ock leda till minskning i ledamöternes göromål, hvilket, med afseende å den tilltagande mängden deraf, jemväl är en omständighet som bör tagas i betraktande.
Gifven Stockholms Slott den 21 Juni 1815* Genom Justitia;-Cantzlers-Embetets underdåniga anmälan, har Kongl. Majus uppmärksamhet blifvit fästad å de missbruk, som i sa måtto skola ägt rum vid penninge-försträckningar, att Borgenär låtit Låntagare, utom vanlig renta, förskrifva sig till särskilta betydliga vinster, derest lånet icke å utsatt tid återbetalas, hvilket föranledt dertill, att Gäldenär, som icke å bestämd dag kunnat betala sin skuld, blifvit vid anstäld lagsökning, executive ålagd, att jemväl utgifva vitet eller bysättning, så derföre som för sjelfva lånebeloppet undergå. Sedan Kongl. Maj:t, enligt 87 § af Regerings Formen den 6 Juni 1809, häröfver hört Stats-Rådet och Högsta Domstolen, på sätt de härvid bifogade Protocoll utvisa, har Kongl. Maj:t tagit detta ämne i Nådigt öfvervägande; och som Kongl. Maj:t dervid funnit, att då, å ena sidan allmänna Lagen eller andre gällande Författningar väl icke bestämdt förklarat, att de Vitén hvartill Gäldenär, i händelse af uraktlåten betalning å förfallodagen, sig förhinder, skola m Den z Juli slcola anses ulan verkan, men å andra sidan..
att en tidning i sin utrikesafdelriing gör sig till talman för åsigter, som i dess inrikesafdelning njotar-betas, ja inkonseqvensen går stundom så vidt, att man har exempel * på tidningar, som äro republikanska till sina sympatier i den förra och konservativa i den senare. Så länge pressen betraktar sig som en opersonlig myndighet och redaktionen anser sig som en solidarisk enhet och icke som en samling af personer, hvar och en med sin individuella åsigt, om också förenade i ett gemensamt allmänt syfte, så länge pressen önskar åt sig bibehålla rollen af den allmänna opinionens tolk och rådgifvare i stället för uppgiften att tjena som språkrör för en mängd olika uppfattningar, så länge invecklar den sig också i sjelfmotsägel-ser utan hjelp. Olägenheterna för tidningsshrifvaren af redaktionens sammanhållning och stränga anonymitet äro icke de minsta bland cfe svårigheter, som åtfölja systemet. Ar förf. en stor talang, hafva hans anonyma tankar, som många exempel visa, åratal igenom kunnat sysselsätta allmänheten utan att hans namn och dermed också hans personlighet blifvit känd och beundrad af någon utom den trånga krets,som tillhör de invigda. Hans anspråkslöshet må vara så stor som helst, så mycken ärelystnad har han i alla falt, att detta måste kännas påkostande. Har han en mera utpräglad orignalitet, blir denna vingklippt. Det är nämligen icke han, som talar i den osignerade artikeln. Det är en hel redaktion, som med all säkerhet icke går in på hans individuella åsigter, om han har några mera utpräglade sådana. Målet för den unge tidningsskrifvaren blir således att icke blottställa sig och att icke utmärka sig. Hvad skulle det tjena till att göra det senare, när han ingen tack har för ' hvad han kan uppfinna, uppsatsen öfverlefver i alla fall ej dagen, och med hans namn blir ej hans tanke förbunden. Hvad det förra beträffar, att kompromettera sig, vore hän kanske ej så rädd derför, om det blott gälde hans eget skinn, men saken gäller hans redaktör lika mycket som honom sjelf, och alla hans kamrater dessutom. Under sådana förhållanden skrifver han medelmåttigt och dessutom icke med. godt samvete.
Län, angående det vissa knektehållet, samt Kongl. Förordningarne af den 7 och 10 December samma år, det hemman, på hvars egor soldattorpet är anlagdt, icke vore berältigadt att af de till samma rote anslagne hemman fordra ersättning för mulbete samt nödigt behof af bränsle och gärdsle; att, genom Kongl. Circulairet den i3 October 1812, blifvit förordnadt, alt, enär med billighet och rättvisa öfverensstämde, det bjelprotnrne vidkändes ett emot hemmantalet svarande deltagande i alla de förmoner, manskapet egde af rotarne fordra, hvaribland räknades jordlega för torpet, mulbele, vedbrand och gärdselfång, ålåge Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att, med undantag af sådane rotar, der tilläfventyrs med Indelnings-Verkets tydliga innehåll kunde visas, att stamroten blifvit ålagd ringare rotering, emot skyldighet att, utan ersättning af dess hjelprote, bestå ofvanuppräknade förmoner, söka inom hvarje Län befordra frivilliga öfverenskommelser om desse förmoners utgörande, hvarföre ersättningen borde i spanmål eller andre varor bestämmas; men, i fall godvilliga föreningar ej kunde träffas, egde Kongl. Maj:ts Befallningshafvande alt, efter derom vid vederbörlig Domstol skedd undersökning, sådane ersättningar stamoch bjelprotarne emellan bestämma; att Kongl. Maj:t derefter, dels under den 28 October 3817, till följd af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, om nödvändigheten att närmare bestämma de afgifter, som utrotar vid indelta Regementena borde betala till stamrotarne uti jordlega för .soldattorpen, och hvarvid Rikets Ständer an - Allm. Besv.- och Oecon.-Ulsk.