Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid en sådan undersökning har Utsk. visserligen icke förbisett, alt bruksägare, särdeles under de sista åren, lidit af en svår conjuuclur, som bidragit till betydlig nedsättning i jernprisen; men det har icke eller undgått Ulsk:s uppmärksamhet, att en stor del af denna förlust delats af tackjernstillverkarne, utan alt desse å sin sida baft tillfälle att dela förlusten med någon annan. Då dertill kommer, att de jordbruksalster, som vid bruken behöfvas för alt hållas arbetarena lill handa, äfven i betydlig mån till priset fallit, så att man, utan att för myckel misstaga sig, kan påslå, att det förhållande, som för närvar, äger rum mellan spanmålspris och jern pris, i det närmaste är orubbadt mot hvad det förr varit, och vidare betraktas, alt grundskatten för stångjern 1843 blifvit nedsatt till 1 proc., då deremot laekjernstillverkningen ännu utgör ungefärligen 4 proc. grundskatt, samt att genom K. kungörelsen d. 8 April 1S43 nedsättning i, dels befrielse frän export-tull för åtskillige jerndimensioner blifvit medgifven, så har Utsk. icke ansett sig kunna föreslå någon lindring för bruksägare i bevillningsväg, pä det ej öfrige näringar skulle för mycket betungas. Vid en billig jemförelse näringarne emellan, har Utsk. funnit, ali de alla lida af en mindre god conjunctur, och derföre icke kunnat undgå att stanna vid del resultat, som betänk, företer, hvarföre jag nödgas anhålla om propos. till bifall derå. O Frih. Åkerhjelm, Johan Carl: Frånvar. då delta ämne inom Bevillu.Ulsk. handlades, var jag ej i tillfälle att framställa de skäl, som efter min (anka tala för en förändring af 73 och 74 §§ i nu gällande bevilln.förordn. och får derföre nu anhålla, alt i korthet redogöra för mina äsigter i ämnet.
Om du tycker om honom eller inte, gör förrästen ingenting till saken — nu — min känsel på honom är riktig, jag misstar mig sällan, och så är ändå allt förstördt. Matilda snyftade sakta till — så trött, så utpinad hon var och hvad solen sken in hvasst och olidligt. Plötsligt säg hon Ada ligga med kinden upp mot stolsryggen och handen tryckt hårdt öfver ögonen. — Syster! Hon ilade fram och tog upp Adas lediga hand, men de kalla fingrarna återgäldade icke Matildas tryckning. Några dagar därefter kom bref till Erik från Pryhl, som tagit en veckas semester för att resa inåt Michigan. Han skref, att han beslutit åter taga renseln på ryggen, och att han var viss om att lätt kunna undvaras. — Jag är för groft tillyxad för lifvet — det är mig för konstigt. Jag har gått och solat mig som en narr i det, som var fint och rart, men bäst att gamle buffeln uppsöker sin hjord, han trampar för ovigt och tungt, förstår du. Erik rasade och for omkring. — Ger mig sjutton på, att det här är fruntimmersspel ... Pryhl är en lättantändlig karl och har fasligt höga tankar om damerna. Jag trodde nästan han skulle fastna för Ada — det hade minsann dugt för henne det. På den skumma vidsträckta pärrongen i Chicago stod Matilda och grät. — Jag ville fara med dig, sade hon sakta lidelsefullt och grep Adas hand från vagnsplattformen. Hon kände på sig, att systern aldrig skulle återkomma. Ada lutade sig ned och hviskade hastigt och med tonvigt: — Du har just den man, du behöfver, Matilda. I detsamma igångsattes waggonerna på ett omärkligt glidande sätt. Herr och fru Hjelm stodo kvar och sågo dem kryssa sig fram mellan massan af inoch utfarande tåg. Sedan gingo de stillatigande genom järngrindarna ut på den larmande, ruskiga Dearborn. Trashankarnes fula fysionomier, de små illaluktande restaurationerna gjorde Matlida formligen illamående.
Deputationen afträdde, xä ölligt sätt u! be led , fagad, Zerr Uotbliob, Larl kreclNL, siq fä hemställa, om ehuru der ej kunde wara hans mening att betaga någon sin. vokeringsrätt, älldrämindst i ett sä inlerestant ämne som sräga vm Giftermål, polering likwäl nu icke kunde undwikas. Han trodde att Lag-Ulffottcts förflag innefattade en mede lw ig som. more i hög grad billig, och tillika lade e-t hinder för -tygellöshet och oseder bland mindre, upplyste Medborgare. Friherre O/IlLnlljsrna och Friherre Stjern-. stestt, förklarade akt deras önskan more Let Lagen i sin kraft malte förblifva oförändrad, och yrkade derföre a nyo votering. Derefter upplästes ä nyo v^terings-propositionen ^err von kllauLvolkr, hemstälde om icke del af honom föreflagna alternaiiv, kuride i contrapropv-. Worren fä införas. Ro.« Den 4 November. -25 Ropades att voterings»propositionen redan wo. re Justerad. Upplästes följande: Utdrag af P^otocollet, HLllit i Borgare-Staiv dets Plenum wid Riksdagen i S^ock^olm, Len 2 November 1809.
Medelst Nådig remiss af den 24 sistlidne Mars, har E. K. M. behagat till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna en af arrendatorn af Lunda Kronohemman, ett mantal i Löfö Socken Färentuna Härad af Stockholms Län, Salomon F. Lannge till E. K. M. i underdånighet ingifven skrift, deruti Lanngeunder anförande, hurusom han å nämnde egendom dels redan verkställt, dels vore sinnad ytterligare företaga odlingar och förbättringar, hvaraf någon kostnaden motsvarande afkastning dock ej vore förr, än efter en längre tids förlopp, att förvänta, äfvensom att en ovillkorlig förlust skulle för honom uppstå, derest han vid nu varande arrende-tidens slut, midfastan år 1846, nödgades, i brist af nöjagtig ersättning, bortflytta de för hemmansbruket nödvändiga hus, han derstädes låtit uppföra, anhållit, att honom måtte förunnas antingen 30 års prolongation af nu innehafvande arrende, eller ock rättighet att omförmälde hemman till skatte lösa; öfver hvilken ansökning E. K. M:s Befallningshafvande i Länet, samt E. K. M:s och Rikets Kammar-Collegium afgifvit infordrade underdåniga utlåtanden. Vid öfvervägande af hvad i detta ärende förekommit, hafva Rikets Ständer icke funnit skäl bifalla förevarande ansökning, för så vidt den angår fråga om skatteköp af Lunda Kronohemman; hvaremot och enär, enligt hvad E. K. M;s Befallningshafvande i Stockholms Län jemväl anfört, det af hemmanet nu utgående arrendet, 81 tunnor 16 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, synes vara så högt, att, vid en blifvande arrende-auction, något anbud utöfver delta belopp svårligen torde vara att förvänta, samt då Lannge, under den tid, han innehaft Lunda hemman, eller från den 2 April 1835, på ett ändamålsenligt sätt besörjt egendomens förvaltning och åliggande, Expeditions-Utskotlets Förslag till und.
Den häruti yrkade pligt för Hlradsstrifwaren anser jag, i wista orter ber 2 a z Härader hafwa en gemensamt, lika omöjlig för honom att upfylla, ssm wid werkställigheten onyttig; da längden, i likhet med hwad deste arne sednare arén stjedt, af honom understrifwen blifwit till pastor öfwerlämnad, tror jag ändamälet wunnit; antingen kan han ej medhinna wara pä alla ställen, eller ock stall flrifningen inom ett widsträckt Härad ga gansta långsamt. Om detta moment stulle utgä, lärer äfwen 18 och 19 moment, förfalla; bewakandet af Kro. nans rätt, som mätte hafwa warit det ändamäl Utstolket äsyfkat, kan ju likwäl observeras wid slutliga Taxerings?Con,miteen. 20 Mom. Jag önstade denna puncts utgäenbe: den syneS mig nog härd, dä uteblifwande ifrän ett friwilligt biträde ar belagt med böter: jag har sjelf aldrig försummat de flere gängor jag warit kallad i sädane förrättningar, men tillfällen kunna gifwas dä, utan att kunna upgifwa precist af lagens gillade stal, en ledamot kan finna stg hindrad. 2 § 486 Dm 3 Augusti. 2 §. Domaren bör enligt min kauka här aldeles intet nämnas; ulan att Landshöfdingen, i walet af en stick,ig ordförande i sitt ställe bör wara bunden till någon hwilket likwät här synes wara meningen, dä han namneS framlör alla andra; kan det ju ofta Handa, att ett criminal mål just wid det ti liyilet fordrar ett extra Aing, och följakiejigefl Domarens derwaro, 17 Monj.
Men Ständerna hafva aldrig uttryckt någon tanka som varit stridande mot denna åsigt, och att åtminstone de Stånd, som godkänt Utsk:s Betänk, icke kunna anse tolagen vara af bevillnings natur, det visar sig bäst af följande punkt, som återfinnes i Betänk, pag. 12: »Hvad angår redan befintliga, men till upbärande af tolag nu icke berättigade städer, må K. M. äga att, om anledn. dertill vid pröfning af hvarje särskildt fall förekommer, i st. f. tolag bevilja sådan stapelstad ett anslag af tullmedlen, motsvarande fem proc. af stadens årliga tull-upbörd.» Härigenom gifves Konungen rättighet att i st. f. tolag bevilja en stapelstad ett visst anslag af tullmedel. Om tolagen vore en fråga af bevillnings natur, så skulle en sådan rättighet aldrig kunna medgifvas Konungen. Vidare förekommer i Betänk.: »att denna tolags-ersättning icke må utan samtycke af K. M. ändras. Om frågan vore af bevillnings natur, så ägde, enl. Grundlagen, R. St:r deröfver ensamma besluta, utan Den 22 Augusti. 123 att behöfva K. M:s samtycke. Hvad angår Hr Dalmans yttrande: »att om R. St:r toge bort en tullsats, så skulle också tolagen försvinna», så bevisar det ingenting; ty K. M. kan Sfven göra varor tullfria och derigenom borttaga tolagen. Hr Dalman bar sagt, att det icke går an att, som jag gjort, särskilja de olika saker som finnas omnämnda i K. M:s Propos., och att denna reglering icke kan ske på annat sätt än att, som ersättning derför, tolagen inbegripes under tullsatsen. Jag medger att det vore orimligt att reglera det på annat sätt, men man kan icke säga, att det omöjligt kan regleras på annat sätt; ty om R. St:r utan att höja tullsa tserne likväl anse det vara en fördel att gifva denna ersättning åt städerna, så blefve detta en vanlig anslagsfråga, och anslaget finge på vanligt sätt fyllas genom bevillning. Man kan äfven tänka sig det fallet, att R.
Då man för öfrigt icke kan i lagen tillerkänna sedelinnehafvare en ovillkorlig rättighet att vända sig till lottägare i allmänhet för att få en sedel eller invisning inlöst, ifall sådant icke kan i stadgad ordning verkställas, så måste en föreg:de instans finnas, och det torde icke kunna nekas, att den lämpligast bör utgöras af bankdirectionen. Jag har tänkt mig den solidariska ansvarigheten, sådan som den i nu gällande lag är, och icke sådan, som privilegierne för de inrättade privatbankerna innehålla, emedan en sådan ansvarighet blott är ett chartek. Här är sagdt, att den solidariska ansvarigheten först borde inträda, sedan alla en banks fordringar voro utredde. Huru lång tid dertill erfordras, är lätt att inse, då ofta decennier åtgå till utredande af någon betydligare concurs hos enskild man, såsom erfarenheten visat. Skulle nu en bank göra concurs, så måste det vara tydligt, att innan alla dess tillgångar hinna realiseras, måste en betydlig tidrymd förflyta, hvarunder sedelinnehafvarne icke hafva någon regress, till utsökande af sin fordran, hos någon af de s. k. solidariska lottägarne. Med afseende å detta obestridliga förhållande synes den solidariska ansvarighet, som finnes i reglementena för nu existerande privatbanker, i sanning vara af ringa värde. I allmänhet hafva Utsktn utgått ifrån den synpunkt, att de solidariske bankerne äro de lämpligaste, och ehuruväl här icke nu är det rätta stället att vidröra olägenheterna och förmånerna af de olika slagen af banker, kan jag likväl ej underlåta att nämna, att hufvudorsaken, hvarföre jag är mera benägen för solidariska än actiebanker, är den, att Svenska jorden är så skuldsatt, att den realcredit, som för sistnämnda banker erfordras, svårligen skulle kunna beredas.
Möter i något fall hinder för utrönande af hvad slags tyg oljade eller fernissade kläder äro tillverkade, hänföras de till Väfnader, vaxade, andra slag. kläder, som utgöras af knutna eller stickade eller på strumpstol tillverkade persedlar, såsom hufvor, tröjor, underkläder m. m., äfven om dessa äro färdigsydda, försedda med knappar och band o. s. v. förtullas, utan förhöjning, efter hvad för art. Strumpor och Strumpstolsarbeten är bestämdt. gångkläder, tillhöriga sjöfarande eller resande, när de äro synbart brukade eller, af egarne sjelfva medförda, pröfvas icke öfverstiga deras personliga behof Qvantitet för Tullberäkningen. 1 skålp. 1 skålp. Införselstull. Riksmynt. R:dr Fritt - Fria. 40 Förslag till Tulltaxa. Qvantitet för Införselstull. Tullberäkningen. Riksmynt. R:dr öre Klöfvar; hänföras under Horn, oarbetadt. Knallhattar, askarnes vigt inberäknad 1 skålp. — 50 Knapergall och Ekollon, malen och omalen Fri. Knappar, af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen 1 skålp. — 60 Anm. Då knappar af Glas, Horn, Metall, Perlemor eller Stenkol icke annorlunda äro af sammansatta ämnen tillverkade, än att öglan är (»likartad, bora de förtullas på sätt taxan stadgar för det ämne, arbetadt, hvaraf sjelfva knapparne äro förfärdigade. Knif var: rak-, med eller utan fodral 1 skålp. — 50 penn1 skålp. 1 12 Anm. Såsom pennknifvar förtullas äfven knifvar, Iivari finnas pennknifsblad jemte andra knifblad eller redskap. tälj-, sjömanseller gröfre arbets1 skålp. — 15 bordsoch andra slag, ej specificerade, samt gafflar: med skaft af silfver, pläter, ebenholz, elfenben 1 skålp.
Nu kom fru Gustafsson med långa steg och den magra öfverkroppen smått lutande och som alltid öfverväldigande. Misses Hjelm skall väl vara med nu om vårt symöte i morgon, där går det an att få se församlingen — det här är bara lärarstaten det, se — ja-a vi gå dit också, försäkrade hon tröstande, — det är klockan 3 — på slaget 3 — och så bjuds alltid på kaffe med småbröd. Innan de skildes åt, sade värdinnan ånyo: — Om pappa har några ord att säga så — hvarvid alla föllo på knä vid sina stolar, och Gustafsson bad. Dagen därpå utkämpades en liten strid på kammaren, — men klockan 3 stod Matilda med syväska på armen och gråten i halsen utanför ett envåningshus. Fru Gustafsson var därinne och hon presenterade — kanske en smula flyktigare än i går. På bänkar och stolar sutto en mängd kvinnor, alla klädda i släta kjolar och koftor, många med härjade ansikten och grofva händer. Från ett annat rum hördes ifrigt prat och slammer med koppar. En ung skägglös präst stod vid ett bord i midten och bockade sig afmätt. Så snart Matilda funnit första bästa plats bredvid en mycket tjock fru utan snörlif och hvars panna sken af svett och hårolja, öppnades mötet med bön, — och därpå satte sig pastorn ned och läste för de arbetande damerna en religiös berättelse, som intresserade Matilda. När den var slut, kände hon riktig lust att yttra sig om vissa saker däruti, men hon såg, att detta alls icke var meningen, ingen tycktes tänka på historien vidare — den var läst, och det var det hela. Omedelbart vidtog smaprat, och kaffet kom in med färskt bröd — troget följdt af uppklarnade blickar ... — Det var e vacker en, ho fått — den kan ho gärna säja ho köpt i Göttebörg ... Matilda blickade förvånad från sin kopp till grannens tjocka, välvilliga ansikte, som strålande af varmt kaffe och intresse, lutade sig tätt intill hennes. Ögonen blinkade menande uppåt den nykomnas lilla fruhatt ... — Ho ska säja, att ho köpt den i Göttebörg, så blir det rarare — det sades hviskande och med små välmenande knuffningar. — Jag förstår icke alls, hvad ...
Majlis Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Bankens öppnande till utvexling af Silfver, gifven den 8 Februarii 1834 J Bih, till Bi St, Prot. 1834> 9 Sami. 1 Band, 3. i:sta Häftet. Prot. Ut dr. d. 10 till Högloft. Bevillnings-Utskottet: Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående grunderna för bran vins-bränningen, med hänsigt att förekomma brau vinets omåttiiga bruk, gifven den 8 Februarii 1834» Kongl. Majrts Nådiga Proposition, rörande beskattning af Tullqvarnar samt Valkoch Stampverk för andres betjenande å Städers områden, samt frihet till Tullqvarnärs anläggning derstädes, utan hinder af åberopad minskning i redan varande Qvarnars inkomst, gifven den 18 Jan. 1834, Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående Curlms-afgiftens fortfarande, gifven den 18 Jan. j 834 ? till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Vtskottet: Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående frågan om liätsmanshållets jemnare fördelning, Städerne emellan, gifven den 25 Jan. 1834- S. U. Remitterades till Höglofl. Stats-Utskottet det Preste-Ståndets Protocolls-TJtdrag af den 31 Januarii, om Riksdags-kostnadernes förminskning, hvilket redan blifvit de respective Med-Stånden meddeladt, dock med undantag af 3rdje punkten, angående Stånds-Protocollens tryckning, jemte Prosten Åstrands} i anledning deraf, gjorda anförande, och skulle Höglofiige Utskottet anmodas att, så skyndsamt som möjligt är, häröfver afgifva utlåtande.
Behöfva de icke användas; så böra domare hvarken dermed hotas eller sjelfve vänjas att åberopa en kriminel ansvarighet, af hvilken de dock hafva alltför litet att befara. Det måste då vara bättre, att de uttryckligen frisägas från all kriminel och laglig ansvarighet, och vänja sig att i alla afseenden rådfråga samvetet allena. För min del undanbeder jag mig att slita tvisten imellan grundsatserna för de olika meningarna, och få i så måtto förblifva konservatif, att jag icke vågar inlåta mig på en absolut brytning med det härutinnan gällande systemet. Men häraf följer, att jag i detta måste önska allvar och verksamhet, så att det må kunna uträtta det gagn, som deraf kan förväntas. *) Det förhållande, som väckt min uppmärksamhet på en annan lika beskaffad lucka i rättegångsordningen, är redovisadt på annat ställe i denna berättelse. Detta förhållande har inträffat i utöfningen af ett Statsrådsembete, men varit af beskaffenhet att icke kunna komma under domares pröfning, i brist af dertill behörig domstol, enär icke i lag finnes föreskrifvet, under hvilken jurisdiction de embetsfel höra, som af Statsråd kunna begås under tjensteutöfning, fastän icke i föredragning och rådslag inför Konungen i Statsrådet eller hos en i Konungens frånvaro tillförordnad riksstyrelse. Jag har anmärkt, att all den befattning, ett Statsråd, såsom Statsdepartementschef, har att taga med ett regeringsärende, innan detsamma inför Konungen eller i Regeringen föredrages, undgår all laglig kontroll, derest den icke kan komma under pröfning af annan domstol än den, som dömer öfver Konungens rådgifvares förhållande under föredragningen och ärendenas derpå följande behandling. Denna domstol, som är Riksrätten, äger nemligen ingen behörighet att upptaga andra åtal emot Konungens rådgifvare, än dem, som förordnas af Rikets Ständers Konstitutionsutskott, och hvilka ej kunna röra andra åtgärder, än som upptagas eller böra upptagas i Statsrådsprotokollerna och ägt rum inför Konungen eller hos Regeringen.
Riksdag utstakade grunder skola återbetalas i Silfver på 33-| år till |:delar af numeraircn, hafva enligt 1827 års Revisions-Berättelse, ifrån samina utlånings början till Ultimo Ang. 1827, utgått till ett antal af 36o, med en sammanlagd Summa af Ihtlr 290,743: 4°' — i3 Sedermera liar utgifvits: År 1827, de 4 sista månaderne af året, 20 st. på R:dr 12,778: — —- 1828 101 st. — 78,337: 24.—■ 1829 . 164 st. — 166,658: 36.— 1830 lill och med Julii månad . 173 st. —■ 135,53r: 12.— Sedan Rikets Ständer vid sista Riksdag medgifvit att dessa Lån, när så åstundas, få återbetalas i Bancosedlar med 6 procent årligen af primitiva Capitalet, i stället för 2 proc. deraf i Silfver, samt derjemte beslutat att denna slags utlåning kommer att upphöra, dock så att Låne-rättiglie*- ten förb lifver öppen för livar och en, som till undfående af sådant Lån sökt och erhållit Inteckning före den 3o Junii i83o, hafva dylike Lån med piycken begärlighet blifvit sökta, så att en mängd ingifne Lånehandlirigar ännu icke hunnit sluteligen pröfvas. Likväl komma de fonder, som till denna utlåning af Rikets Ständer varit anslagne, ej på långt när att medtagas. Bankens äldre Fastighets-Lån inbetalas i stadgad ordning. På dylika Lån emot pant af Landt-Egendomar äro i allmänhet ej några förluster att befara, hvaremot, jemnlikt hvad Commissariatet anmält, en Fastighetspant i Uddevalla måst under Bankens fordran föryttras, och förluster på 4 andra Egendomar, hvaraf en belägen i Uddevalla, en i Carlshamn och 2:ne i Strömstad, synas icke kunna undvikas.
Om den rike, den mägtige, af lyckans gunst smekte, stolte mannen, kan känna sig förfördelad af dessa ord, yttrade af en person, som ej förmår någonting; hvad grämelse skall icke då den fattige känna, när ännu värre, ännu mera förgiftade pilar, från den mägtiges läppar, sargande träffa hans hjerta? Ni kan, min herr bror, med en viss allsmägtighet trampa på jorden och bjuda dess guldådror att i gyldene kaskader springa upp omkring er; då deremot jag icke engång alltid ur dess sköte kan befalla en läskande springkälla af vatten. Om jag stod på ett fjäll, och hela menniskoslägtet befunne sig omkring mig i dalen nedanföre, skulle jag med åskans dofva röst ropa: rikeC. LÖFVENSTRÅLE. A. LÖFVENSTRÅLE. B. LÖFVENSTRÅLE. A. LÖFVENSTRÅLE. 76 dom, böj knä för den fattige! ty endast arbete, omtanka, kraftig verksamhet och en med mödor köpt glädje vittna om att en Gud finnes; och till de fattige skulle jag ropa: lyft upp ditt hufvud! mammon är icke din Gud! Er bror har infunnit sig här, för att spörja: hvar hans syster är. B. LÖFVENSTRÅLE (drager sig ett par steg, förskräckt, tillbaka). A. LÖFVENSTRÅLE. B. LÖFVENSTRÅLE. LILJEBORG. Min syster? Hvar är hon? Hvar hon är? Med den äldre broderns, den förstföddes rätt frågar jag ännu en gång: hvar är min syster? Hon blef bortjagad från fädernehemmet, utkastad i den främmande verlden till en lekboll för ödets nyckfulla vindar; du stötte sjelf bort henne från ditt hjerta: du har förlorat din rätt öfver henne. Så länge Guds stjerna darrar klar och strålande öfver menniskors hufvuden, kan jag aldrig förlora min rätt att fråga: hvar är min syster? Jag hade ej väntat detta. B. LÖFVENSTRÅLE (afsides). A. LÖFVENSTRÅLE. B.
Ropades Ja, l>cn 11 Junit f, m, Föredrogs å nyo LagUtskottets den 9 sisth Maj under N:o 66 meddeldte, samt den 3 dennes på bordet Jagde Betänkande, angående dels ändring uti 13 §, af Kongl. Förordningen den 13 Julii 18 18 om Inteckning i fast egendom, dels tillägg till samma Författning. Herr Ehrenborg, Casper, hade inlemna! ett. så lydande Memorial: (Se Bilagan Nio 3.) Grefve Spenst Cart Guftcif: Ehuru fullständigtfdetta ämne blifvit af Herr Ehrenborg be-' behandladt, anhåller jag dock att få tillägga några ord; och då jag vid den hastiga uppläsningen af Herr Ehrenborgs memorial icke möjligen kunnat fatta, huruvida vi' i alla afseenden varit af samma tanka, torde det ursägtas mig, om den skrift, jag nu går att uppläsa, skulle upprepa en och annan af de meningara Herr Ehrenborg redan yttrat. Härefter uppläste Grefve Spens följandet (Se Bilagan Nro 4.) Herr Grefven oth L a nät Ma rf Aa i ken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg LagUtskottets Betänkande böra , i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återr remitteras. Ropades Ja. Den i1 Junii J, w. i85 Företogs till pröfning LagUtskottets den 9 Bistledne Maj under N:0 67 afgifne, samt den 3 dennes på bordet lagde Betänkande, angående yrkad ändring uti 23 §. af Kongl. Förord, »ingen den 13 Julii I818 om Inteckning i fast egendom.
!Vlaj:t: 1:o att under 1:8ta Kufvud-3?iteln8 2:drs Afdelning mä, i oek för Krandvä8endet oek yttre lyakällningen L kongl. 8Iottet, upptagas en 8umma af 5,800 k:dr 8amt att Återstoden af det nuvarande an8laget för kongl. 81ottet8 poliee-, lysoek renkäilning mä med 10,61? k:dr oek derunder inbegripne tillökning för 31? tunnor apanmäl under lista Afdelningen <^varstä; oek 2:o att till 1:8ta Hufvud-titelns andra Afdelning mä frän 7:de Ilufvudliteln öfverllyttas 8ä 8tor del af an8laget för byggnader oek reparationer i 8toobkolm, 8om mot8vara8 af dela det deruti inbegripna an8laget för 8toebkolma 8Iott 25,000 k:dr, jemte de 2000 k:dr, aom ärligen anvisats för reparationer L kongl. llokstallet, dela underkällsbostnader för olvan upptagne aersbilcla l>yggnader, beräbnad i rund 8umms till 5,000 k:dr, eller tillsamman8 32,000 k:dr. 6e - 7V.'0 1. 9 Oenom osvun söre8luAne sorunOrinAur kommer en urli^ Ke8^ui in^ us65,000 O:0r udd jou 1:8du DusvnO-lideln uZu ruin. I 8ummunliun-r ,neO regleringen us sörevurunde DusvuO-lidel, vill I^ongl.