Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De extra ordinarie inkomsterna äro af Rikets Ständer beräknade alt utgöra 5,928,000. nemligen: tullmedlen, enligt Bevillnings-utskottets betänkanden N:ris 28 och 29, ... R:dr 4,075,000. saluaccisen, enligt samma Utskotts betänkande JVs 12, 3,000. postmedlen, enligt Stats-utskottets utlåtande JVs 91 och Bevillnings-utskottets betänkande JVs 28, 600,000. karta sigillata-afgiften, enligt Bevillnings-utskottets sednast åberopade betänkande, 550,000. och husbehofsbränner imedlen, enligt Förstärkta Stats-utskottets memorial JVs 323, 700,000. Transport Transport 5,928,000. 10,596,380. 11,914,910 Då således Statsverkets ordinarie och extra ordinarie inkomsters sammanlagda belopp, enligt den vid innevarande riksdag antagnd beräkning, endast uppgår till 10,596,380. så utgör följaktligen skillnaden emellan samtliga å riksstaten uppförda utgifter och inkomster 1,318,530. hvilken brist måste af Riksgäldskontoret ersättas; hvadan Utskottet får hemställa, att den så kallade statsfyllnadssumman, hvilken bör af allmänna bevillningen utgå, och Statskontoret för hvarje år, efter Mars månads ingång, förskottsvis utaf Riksgäldskontoret tillhandahållas, må, för instundande år 1849 och derpåföljande år, intilldess nästa riksdags statsreglering vidtager, bestämmas till ett årligt belopp af En million trehundraaderton tusen femhundratrettio Riksdaler, understigande detta belopp statsfyllnadssumman för åren 1842, 1843 och 1844 med 186,970 R:dr, 1845 års slatsfyllnadssumma med 156,830 R:dr samt innevarande och nästföregångne tvänne års, med 6,830 Rdr. 2:o.
Vid föredragning af Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 25 dennes f. m. på bordet lagda meni. N:o 9, i anledn. af RiksStms olika beslut ang:de tullförfattningarne, uppstod, i afseende på den punkt, deri Utsk:n inbjudit R. o. Ad. samt BorgareSt. att instämma i Presteoch BondeSt:ns beslut, i fråga om de personer, som af Generaltullstyrelsen må kunna för särskilda tillfällen förordnas till anställande af undersökning efter olofligen infördt gods, samt derjemte förbehållit sig att, derest icke någotdera af de begge förstnämnde Stånden behagade antaga inbjudningen, få med vidare yttrande i denna fråga inkomma, följande discussion: Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Ehuru denna fråga visserligen, i afseende på sjelfva ämnets beskaffenhetär af Den 29 April. 339 föga vigt, sa liar ilen dock, genom de olika beslut, som inom Standen blifvit fattade, rakat i ett slags dilemma, som gör, att, om R. o. Ad. icke nu skulle finna lämpligt att antaga Utsk;ns inbjudning, frågan skulle blifva ganska svår att utreda. Förballandet är i korthet, att förut hafva endast öfverbetjente vid Tullverket varit berättigade att af Generaltullstyrelsen förordnas till visitationers anställande efter olofligt infördt gods å hvad ställen som helst, hvaremot Utsk. frångått denna grundsats och i stället föreslagit, alt hvilka personer som helst, vare sig öfvereller underhetjente, eller alls icke tjenstemän på Tullverkets stat, skulle at Generaltullstyrelsen kunna förordnas till dessa förrättningar. Dä delta Utsk:ns förslag inkom till Stånden, beslöt BorgareSt. att låta det förblifva vid hvad hittills i detta afseende varit stadgadt, hvaremot R. o. Ad. gick eli steg längre och beslöt, att ordinarie tjenstemän vid Tullverket skulle lill sådane extra förrättningar kunna förordnas, under det alt Presteoch BondeSl:n bi föl lo Utskrns förslag.
Denna besynnerlighet hoppas jag skall blifva en allvarlig anledn, för Representationen att komma under fund med olämpligheten af arbetet på 4 mm; ty så länge detta arbetssätt finnes, komma vi aldrig ur delta trassel. För att få slut på våra riksdagsärender måste vi underkasta oss ett och annat Utskts s, k. förmanskap; ty utan detsamma uppfylles icke grundlagsbudet, och riksdagsärendena blifva 00fgjorda. Jag kan således icke annat än tillstyrka R. o, Ad. alt godkänna hvad StatsUtsk. i detta mål yttrat. Gr. von Platen! Det är visserligen en grundsats, sorn Selger, att såsom man blir behandlad af andra, skall mati behandla dem; men jag vill icke tyda detta på det sältet, ali, för det att StatsUtsk. fått emottaga beskyllningar för bristande fosterlandskänsla och brist på trohet emot Konungahuset, hvilket är detsamma som beskyllning för förräderi, Den 12 Maj. 133 StatsUtsk. deraf skulle kunna hemta rättighet alt nyttja sådana ordalag mot något Stånd; men då här uppstått strid om ord, anhåller jag alt ingen ville låta sig vilseföras af hvad som blifvit yttradt mot StatsUtsk , utan att man ville taga kännedom om det förtal liga ord, som af StatsUtsk. blifvit begagnadt. Uti betänk, heter det: ”Sedan vid profningen af den under innevar. riksdag ånyo väckta, och af StatsUtsk. behandlade frågan ang.-de tulloch brännvinsbevillningens, samt postoch saluaccismedlens ingående till Riksg.cont., 2 RiksSt., på sätt 69 §:n Reg.F:n förutsätter, stannat emot 2, har lig e n tillhör de i samma § uppräknade ärenden, som i sådant fall skola af förstärkt StatsUtsk. slutligen afgöras” etc. Den illgerning, hvartill StatsUtsk. gjort sig skyldigt, består således deruti, alt Ulsk. i den citerade meningen nyttjat ordet ”ovedersägligen. Jag har svårt alt tro, alt man utan största håg att klandra skulle kunnat fästa sig dervid.
Nya Elementarskolan har ibland annat medfört en fördel, vid hvilken de flesta måhända icke fästat sig, nemi. den, alt hafva hindrat lärjungarne att från deras första beröring med det allmänna, vänjas vid det s. k. sportelsystemct; ty hon låter icke lärarne aflönas med sportler, som lärjungarne mäste erlägga. De betalande bland dessa lemna sina afgifter till skolan, som aflönar lärarne fullt ut; derföre synas deras anslag vara stora; men jemförer man dem med de löneinkomster, som andre skollärare åtnjuta af synbar lön och osynliga, men verkliga sportler, så äro de sednare åtminstone i större städer lika väl om icke bättre lottade. Det är klart, att någon mäste i alla händelser betala den lön, hvarförutan läraren ej kan lefva; men skillnaden är, alt de efter det gamla systemet gä både ur statscassan och enskilda (ickor, men deremot endast ur statsanslag efter det nya. Man säger, att antalet af lärjungar i de gamla skolorna till vuxit, hvilket skulle bevisa, att förtroendet till dem ökats. Jag betvillar icke riktigheten, af de siffror man uppgifvit och förmodar att lärjungars ökning fortgått med tillvexten af folkmängd och bildning öfverhufvud, under det att blott en offentlig skola af det nya slaget finnes; men det stora antal sludenteiy som ifrån enskild undervisning kommer till universiteten, bevisar nogsamt, att förtroendet icke är sådant, som vederborde. Under de 10 år, som förflutit efter den nya studentexamens införande, eller ifrån 1831 lill 1841, hafva enligt tidskriften Frey lill studenter i Upsala examinerats 1,771 ynglingar, hvaraf 533 pri va t ister, eller nära ^ af hela antalet, hvilka antingen njutit enskild undervisning, eller afsatt från de allmänna läroverken innan de der fulländat sin läsning, eller fått afgångsbetyg. Till Lunds universitet anlände under samma tid 1,004 ynglingar, deraf icke mindre än 608 frän privata undervisningsanstalter. Sammanlägger man hela antalet, sä befinnes, alt af 2,775 studenter, kommo 1,141 frän enskild eller vid allmänna läroverk ofulländad undervisning.
Eöster, som talade den pröfvade erfarenhetens här alltid gerna hörda ord, hafva tystnat; nya, förut okända krafter skola framstå och göra sig gällande; men huru än slägten komma och gå, skola dock aldrig uplysning, fosterlandskärlek och laglydnad upliöra att här vara herrskande makter, och gifva sin prägel åt E. o. Ad:s öfverläggningär. Med glad visshet härom, förklarar jag E. o. Ad:s sammanträden började, och anhåller vördsamt, att i E. o. Ad:s välvilja, vänskap och förtroende få vara innesluten. Uplästes Stadgan till ordnings vinnande vid E. o. Ad:s sammankomster m. m. af d. 16 Nov. 1823, jemte det d. 4 Dec. 1834 dertill beslutade tillägg. Hr Gr. o. Landtm, framstälde, att det, enl. 39 § Eiddarh.- Ordn., tillkomme E. o. Ad. att besluta om tillåtelse för främmande åhörare, att å läktaren bevista det Högloft Ståndets öfverläggningar, samt hemstälde om E. o. Ad. behagade tillåta, att läktaren blefve uplåten för främmande åhörare samt att med biljettutdelningen må förhållas såsom hittills varit vanligt, hvilket bifölls. Med tillkännagifvande, att en klubb för E. o. Ad. blifvit provisoriskt inrättad i Operahuset, der, såsom förut varit vanligt, Tidningar för det Högloft. Ståndets medlemmar hållas tillgänglige, hemstälde Hr Gr. o. Landtm, örn E. o. Ad. behagade tillåta, att denna klubb bibehölles på sätt den redan blifvit ordnad och vid föreg:de Eiksdagar varit brukligt. Eopades Ja. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf vidare, att EiksStm nästa Onsdag f. m. skulle komma att emottaga hvarandras HelsningsDeputationer, och att EiksStnis underd. upvaktningar hos D.D. M.M. Konungen och Drottningarne samt D D. K.K. H.H.
Att likväl den ekonomiska ställningen inom dessa yrkens idkare under dea sednare tiden något förbättrats, bör vara att sluta deraf, att de på HandtverksCorpsens egne uppgifter grundade afkortningar å bevillnings-utskylderna för Stadens handtverksidkare i allmänhet under sednare åren varit vida mera sällsynta än tio till femton år tillförene. Enligt de af Commerce-Collegiuin offentliggjorda Statistiska uppgifter, har af Götheborgs handtverkare, inberäknade idkarne af sådane näringar, som icke egentligen varit att hänföra till handel eller handtverk, och icke lydt under Hallrätt, (Slagtare, m. fl.) äfvensom af hos dem anställde arbetare antalet under nedannämnde tidrymd, förhållit sig sålunda: Mästare. Gesäller. Lärlingar och andra arbetare. Enligt upprättade taxerings-sammandrag liar beloppet af den kronobevillning, som utgått af bandel och rörelse i Götheborg, utgjort för Handlande och Skeppsredare. Fabriksidkare och Skeppsvarfsägare. Idkare af handtverk och andra borgerliga yrken. Krogoch Värdshusidkare. Äfven på kringliggande landsorters näringar och konstflit har den haft och måst hafva ett fördelaktigt inflytande. Den iifliga afsättning, som landtmannens produkter och slöjdarbeten här funnit, vittnar derom uppenbart. Jemlikt anvisning i de fastställde formulär-föreskrifterna, får jag vidare i korthet redogöra för Götheborgs Undervisnings-anstalters samt Sjukvårds-, FattigvårdsArbetsoch andra välgörenhets-inrättningars tillstånd, sådant det enligt vederbörandes uppgifter befanns år 1846. l:o Undervisnings-anstalter. A Offentliga läroverk och andra stiftelser för undervisning i allmänhet. a) Gymnasium, med 13 lärare och 50 lärjungar.
Juringius. XXXI. B. 66. XXXII. A. 219. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af handlingarne i målet, angående inköp af Hemmanet Mellby för Staden Strömstads räkning, af allmänna medel. XXXI. B. 66. XXXII. A. 213. — i anledning af återremiss af Utskottets Utlåtande, angående väckt fråga om de 3a 49» så kallade Djékne-penningarnes upphöran-» de. XXXI. B. 66. XXXII. A. 219. StatsUtsköttets Belänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af Kongl. Majrls Nådiga remiss, rörande den Forsel-ersättning, som till Statsverket bör gifvas af de Räntegifvare, hvilka blifvit befriade från skyldigheten att in natura leverera hö och halm till Kongl. Hofstallet. XXXI. B. 66. XXXIII. A. 287. XLIII. U. 102. XLV. E. 361. XLVIII. A. 213. — i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss af handlingarne i målet, rörande f. d. Arrendatorn af Gripsholms Kungsladugård, Inspectoren U. Håkanssons underdåniga ansökning om eftergift af obetalt arrende. XXXI. B. 67. XXXII. A. 233. XLII. E. 47. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå ÖfverDirecteuren P. A. Norstedts underdåniga ansökning, att till skatte få lösa den under Carlbergs Kungsgård lydande Kronolägenheten Pihludden. XXXI. B. 67. XXXII. A. 233, 254. XLII. E. 47. —i i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss, i fråga om indragning af Rå- och Rörssamt Insocknefriheten å Hemman, som blifvit skiljde från Salerierne. XXXII.
Utdrag ur mitt bref till A. L. 15.12 1884. – Ja, jag är ond på mig sjelf att jag nämde det ordet ”vänskap”. Det är så banalt, har varit etiketten på så mycken faddhet, att det sjelf fått en bismak deraf, och dessutom har man tillagt det en mängd bibestämningar, hvilka jag ej kan tillerkänna giltighet, om ordet skall tillämpas på mig. Det ger ej intrycket af hvad jag menade, och det fins icke heller något annat ensamt ord som säger det. Men jag vill klargöra min uppfattning, så att du vet hvad jag ville hafva sagt. Det jag säger är icke allmänna fraser, jag talar icke om andra, jag talar bara om dig och mig. Du upprepar mina ord: ”och så att känna sig tillbakastött af en brutal konstform känna sig eländig i den tanken att man ej varit trofast.” Jag skref det der i en vemodig stämning, sådan den ofta kommer öfver mig, jag skref det visst omedvetet för att betäcka ett möjligt återtåg, det sades under förkänningar af kommande samvetsförebråelser, med ett ord: vid tanken på att det kunde vara jag som drog mig tillbaka. Ty jag är allt för mycket skeptiker för att obetingadt tro, på vare sig mig sjelf eller andra. Detta var kärnan. Du tycks ha uppfattat det så som skulle jag redan i förtid känna mig ”skuffet” vid tanken på att du kunde glida undan. Men så är det ej. Trots min ”blodhundsförbittring”. Den kom endast af att jag trodde du misstydt mitt handlingssätt, samt deraf att en brytning är något så helt annat än en upplösning. Nej. Det första mellan dig och mig, det är och blir: frihet. Ingenting af tvång, af löfte, af förpligtelse. Om jag kunde tro att du hade en halfdragen tanke på ”pligt” emot mig, skulle jag känna mig olycklig. Jag skulle säga: ”gå, du har aldrig förstått mig! Om jag tänkte att du skref ett enda bref eller sade ett enda ord till mig, derför att du menade att jag skulle bli bedröfvad om du ej gjorde det, då skulle jag känna det i luften och draga mig tillbaka.
1 anledning häraf har E. K. Maj:t, som af Åttonde Hufvudtitelns besparingar tillagt Wexiö läroverk den för olvanberörda 5 är äskade godtgörelse, 34 R:dr 77 öre, i nåder föreslagit Rikets Ständer att lill ersättning för ifrågavarande mistade kronotionde mätte för framtiden å Kiksslaten uppföras i tunna, eller 3 kubikfot 1,8 kanna spanmål, hälften råg och hälften korn. Och hafva Rikets Ständer på det sätt bifallit denna nådiga framställning, alt såsom en för alltid bestämd ersättning åt Wexiö högre skola för omförmälda mistade inkomst beviljats en kontant tillökning af 7 Rår R:mt uti Elementarläroverkens anslag. 41:o. Vidare har E. K. Majd, i anledning af Stats-kontorets derom gjorda framställning, föreslagit, att det lill åtskilliga lärare vid Wisby högre skola utgående kontanta belopp, 245 R:dr 25 öre R:mt, påfördt anslaget för Folkskolorna, mätte till anslaget för Elementarläroverken öfverföras; men att deremot den kontanta ersättningen för mistad helgonskyldsspanmål, som utgår lill pedagogierna i Cimbritshamn och Falkenberg, 246 R:dr 82 öre R;mt, mätte från sistnämnde anslag öfverflyltas till det för Folkskolorna. Och har äfven denna nådiga framställning blifvit af Rikets Ständer bifallen. 42:o. Innan den vid sednaste Riksdag beslutade utvidgning af de flesta Elementarläroverk i riket trädt i verkställighet, bade under en längre tid vid åtskilliga af ExpeditionsU Is koll e ts Förslag till under d. Skrifvelse N:o 197. 167 de större läroverken de ordinarie lärarnes antal varit alldeles otillräckligt för undervisningens uppehållande och i följd deraf särskilda extra lärare eller så kallade duplikanter måst antagas, hvilka emot en ringa ersättning, vanligen utgörande 240 R:dr B;ko för år räknadt, under liera år haft enahanda undervisningsskyldighet som de ordinarie lärarne.
Jag hoppas dock, att en sammanjemkning i detta afseende må kunna ske, och alt denna Riksdag, då så många andra stora, ja! jag vågar nästan säga, sekularfrågor, blifvit afgjorda, då t. ex. decimal-syslemets införande för rikets mynt, samt mål och vigt blifvit beslutadt; då en ny bana blifvit beträdd i afseende å den vigtiga lull-lagstiftningen; då ett uniformt postporto för inrikes brefvexlingen blifvit fastställdt; då den mera än ett århundrade fortgående, samhällsup - Den. 23 September f. m. 223 rörande frågan om skatteförenkling omsider blifvit på eli, enl. mili åsigt, lyckligt sätt afslutad; ilå man väl får antaga alt en genomgripande förändring i bränvinshandteringen blir vidtagen; och då dessutom så utomordentligt mycket blifvit gjordt för rikets försvarsverk; all denna minnesvärda Riksdag, säger jag, äfven måtte blifva den, då, genom en klokt grundlagd och varsamt begagnad slats-kredit, vi taga det första störa stegat, all med anlitande endast af egna bjelpkällor, ulan inblandning af nlländningen, tillegna oss elt af civilisationens och det materiella välståndets förnämsta medel; —ett väl ordnadt jernvägssystem. I denna syftning anhåller jag, all R. o. Ad. måtte återremittera den G: te punkten, hvaremot den 7:de, enl. min åsigt, torde kunna direkte afslås. Hr von Troil: Dä jag, såsom motionär i frågan om anläg gande af en af de 2:ue vigliga stambanor, som här blifvit omnämda, nu begärt ordet, torde det icke förvåna någon af R. o. Ad:s ledamöter, om jag vid detta tillfälle söker att göra gällande de vigtiga skäl, som lala för denna anläggning.
Men han rör sig vackert och ledigt med sin spensliga kropp och talar väl och enkelt med sin något skarpa röst, och dessutom är herr Hjertstedt tydligen ej blind för den romantiska färgton, som bor hvila öfver Ebbesen. Fröken Lindzén visade i titelrollen ännu en gång en ovanlig fallenhet för att säga sina saker förståndigt och vackert; men äfven ett oafvis-ligt behof af studier och ledning, framför allt i mimik, som nu saknas fullständigt, och plastik, som nu för mycket påminner om dansösen. Den andira debutanten i samma roll delade bristerna men ej förtjänsterna, hon hade däremot en något starkare stämma på sin plus-sida. Fru Dorsch bär sina år med allt för stor heder för att behöfva gifva Elisabeths roll med den forcerade ungdomlighet, som hon nu sträfvar att gjuta däröfver, men rollen lämpar sig ej för hennes skaplynne. Detta hindrar emellertid ej, att fru Dorsch som alltid på ett mycket konstnärligt sätt mejslar ut en eller annan detalj eller situation, så att den blir fullt ut, hvad den skall vara. Den mimik och de läpprörelser, hvarmed hon beledsagar sången vid fönstret (sången sjunges i kulissen), förenade sig med den strålande apparitionen att gifva en mycket stämningsfull tafla. Hvad som tilldrager sig å k. operans lyriska scen, ligger naturligt nog i allmänhet utom ramen för dessa anteckningar från hufvudstadens sceniska konst. I återgifvandet af ett opera-parti spelar den musikaliska sidan en så viktig, ja predominerande roll, att det mången gång skulle blifva en stor orättvisa, om man ensidigt bedömde prestationens dramatiska halt. I synnerhet skulle orättvisan blifva mycket stor mot våra nuvarande sångare och sångerskor, hvilkas344 teater-revy. dramatiska spel i allmänhet är ytterst schematiskt och intetsägande eller bråk-samt och öfverdrifven med några undantag som fru Edlings Susanna, Carmen och Lola, fröken Wolfs Carmen, herr Johansons Basil och ett par af herr Strömbergs komiska roller. Men i allmänhet står denna sidan af konsten ej högt hos oss, och då kan det ju vara skäl att påpeka, när vi utifrån få se och lära, att man kan utveckla god dramatisk konst äfven i sångpartier.
I ett land, som har stora fält ouppodlade och mångahanda råämnen, där måste Lånesystem obestrideligen vara nyttigt. Helt annat är förhållandet i England, hvarest ett publikt Lånesystem vöre skadligt. Jag utber mig proposition uppå Friherre J-fiertas förslag, tillika med de af mig dervid nyss gjorde närmare bestämmelser. Friherre poijet Uti Friherre Hjertås framställning instämmer jag alldeles. Ifrån det Creditsystem. 60m varit kan hända allt för långt utsträckt, borde man väl ändå ej alltför hastigt, gå till den motsatta ytterligheten, Näj-ingarne hafva redan i mångå år varit vanda 3tt s Uiscontväg finna undsättning, och omtanka*} för deras bestånd torde ej tillåta att bet&gi-dei» dennja utväg, då pågon annan leks Den 8 Junii J, rn. finnes. Att borttaga FilialDisconterne vore likväl för desse orter att borttaga all Lånetillgång; ty då RiksDisconleng iond icke ökas, så kan den ej annat, än blifva mera otillräcklig , i den mon genom Filial-Disconternes bortgång, de orternes lånebehöfv*nde skulle mera Strömma till RiksDisconten. Jag tror mig alltså böra understödja Friherre Klir.teb-rgs begäran och Friherre Hjertås motion. Friherre Wirsén äger visserligen allt tillfälle att känna beloppet af Discontrörelsen; och jag skaij ej bestrida, att detta belopp ju borde vara efort nog; men det som borde vara, inträffar icke alltid med hvad som är. Ds roan besinnar, att penningen, allt efter sorn den utkommit i Lånerörelsen, också utgått tili Finland; när man med visshet känner, att Finland äger minst S eller 10 millioner af vår penningestock; så synes man likväl hafva svårt att afgöra, det penn inge-tillgången inom oss ändå äc stor nog. Jag ville gerna till Herr Friherre Wirsén hemställa, huruvida denna vigtiga consideration af honom fått allt det afseende den förtjencr.
Nu frågar jag, om det är troligt, att man skall föra sin spanmål tiil jernbanan denna väg, för att söka en hamn i Jönköping eller Malmö, då man icke har längre väg ned till östra kusten. Det är icke sannolikt att. passionen att åka på jernväg blir så stor, att man icke i någon mån tager kostnaden i betraktande. Man måste härvid noga beräkna först kostnaden för transporten till jernvägen, sedan forslingen på densamma och slutligen aflastningen rn. m., och jag tror att man derefter kan utan tvekan säga, att l)eu 25 April e. m. 373 inkomsterna af spanmålstrafiken på denna linie ingalunda skola blifva större fin på Laga-linien. Gr. Mörner, som naturligtvis känner denna trakt måhända bättre än någon annan här, har också upplyst att spanmål verkligen forslas på Lagalinien, hvilket Hr v. Troil icke velat erkänna. Odlingstillfälleua äro också större på Laga-linien än på Nässjö-linieu; detta hafva vi dock icke kunnat på siffran upgifva, emedan vi icke kunnat erhålla några närmare upgifter i detta hänseende. De, som varit att tillgå, hafva dock antydt att förhållandet är såsom det nämnda. Hr v. Troil har visserligen sagt, att då man betraktar dessa odlingar, skall man finna, att. stora mossar finnas på Lagalinien. I allmänhet öfverskattar man dock, enligt min öfvertygelse, alltför mycket jernvägarnes inflytande på produktionen, och detta låter lätt förklara sig, emedan man icke har fullständiga tabeller öfver hvad som produceras och hvad som kan transporteras m. m. Jag öfvergår nu till jerntillverkningen. Den siffra, Utsk:t framställt, visar en skillnad af 42,000 ctn:r stångoch tackjern på de båda linierim. Hr v. Troil har sagt, att denna skillnad rätteligen borde vara 35,000 centn. och att olikheten härrör deraf, att StatsUtskit uptagit en summa tvenne gånger. Om detta är förhållandet och StatsUtsk:t begått ett misstag, så är orsaken dertill , den, att komitéen gjort detsamma före Utsk:t.