Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
för genoing&amp;ende af kurs i teknisk skola, samt slutligeii tv8 stipendier, Iivartdera å 300 kr., a t t utdelas utan hänsyn till sökandens lieinort, nämligen det ena för studier vid iiniversitet, högskola eller högre Iiirczrinneseminarium och det andra för genomgående af folkskolelararinneseminarium. Närinare uppgifter angkende kompetensvillkor etc igenfilinas i de af Stipendiekomith utfärdade kungörelser. Muntliga och skriftliga förfrågningar besvaras af Stipendiekontitérrs sekreterare,; ~nolt~rgttingstid 11 - 1. En förel~sning af fröken Ellen Key ar en ej alltför ofta återkoniinande tilldragelse i vårt hufviidstadslif för a t t ej Iivarje nytt tillfälle a t t f % höra den talangfulla talariniian skulle oinfattas med begärlighet af ett talrikt ocli intresseradt auditorium. Och detta var kanske i äiinn liögr ' e grad an vanligt fallet vid den nyligen i Vetenskapsakademiens hörsal hållna, föreläsningen med ämne ~Missbrnkad kvinnokraft&gt;, samma ämne Iivaröfver fröken Key talat så väl i somras i Köpenhamn under kvinnornk utställning som nu senast i Göteborg. Som vår tidskrift redan var uuder tryckning vid tiden för föredragets Iiållande, äro vi för denna gång förhindrade a t t lämna iikgon redogör-se för de i inånga, afseenden niarkliga uttalanden, som däri förekoinmo. Det nya bebådade föredraget öfver. ; Satiirenliga arbetsoniråden för kvinnors, en fortsättning på det förra, torde dock gifva oss anledning a t t något närmare behandla de inlägg i kvinnofrågan, som af fröken Key blifvit gjorda. Till Fredrika-Bremer-Förbundet insända böcker, - F. &amp; G. Beijers förlagsaktiebolag: W. Fawwr, Eric Willianis. - T. von Heinz, Lyckobarnet. W. Billes fiirli~gsaktiebolag: G. A. Henty, Pi Krigsoch spejarstrh. - W. O. Stoddard, Vid indiaiigränseii. ' Alb.
Det skulle naturligtvis gå med dessa papper såsom det gick med riksg.sedlarna på 1790-talet; de skulle nemi. göra Bankens egna sedlar öfverflödiga, för hvilka silfver altså kunde ur Banken uttagas och ur Riket utföras. Tillåtelsen att betala kronoskatterna med andra än Bankens sedlar vore således det säkraste sättet att förstöra Banken; och då jag vid denna riksdag hört många just anse detta såsom det högsta goda och säkraste sättet att ordna våra penningeförhållanden, finner jag, att ett sådant yrkande af dem är ganska consequent. Men för dem, som vilja trygga Bankens fortfarande bestånd, tror jag det böra vara angeläget att hindra, det icke andra papper jemte Bankens må i kronouppbörden blifva gångbara. Hr Rosenblad, Bernh.: Då en ny redaction af 72 § Reg.F. är i fråga, skulle jäg anse, att bland vilkoren för dess godkännande erfordras, att den nya redactiouen, i fall den vid en kommande riksdag blefve antagen, ej må kunna gifva anledn. till samma tvister om dess betydelse, som den gamla redactionen föranledi, äfvensom att den må anses så Den as December f. ra. 43i förenande de olika åsigterna i frågan, att man kan hafva hopp om redactionsförändringens antagande vid nästa riksdag. Jag bekänner, att jag skulle tegat i afseende på såväl Constit.Utskts som BondeStts redactionsförslag, om jag icke redan hort flera talare anmärka dessa förslags brister. Då således dessa brister redan äro kända, och jag icke bort något bättre förslag framställas, anser jag mig icke böra tillbakahålla mina betänkligheter vid både Ulskts och BondeSt:s förslag. Jag delar helt och hållet de Hrrs mening, som alldeles ogillat, att BondeSt. i sin anmärkn. borttagit orden: inga andra sedlar. För min del anser jag, att detta uteslutande vore högst vådligt.
Man har redan, med afseende på svårigheten för domare att utfärda gravationsbevis, börjat tänka på införandet af hypotheksböcker öfver fastighetei. Då 14 Lag-UttkoiMs Betänkande, IV: o a6. sädana komma att införas, ty dermed kan icke länge dröja, hvart vill man då göra af de förlagsinteckningar, afseende endast lösegendom, dem man nu ämnar inblanda i inteckningsprotokollerne. En sådan sammanblandning i samma protokoll af olikartade ämnen skulle kunna leda till förblandning af rättsbegrepp. Den sakrätt i fast egendomj gällande emot livar och en, i hvars hand egendomen kommer, sorn fdstighets-hypotheket gifver, är till karakteren väsendtligen olik den genom den Kongl, propositionen afsedda förmånsrätt till betalning ur lösören så länge de äro i gäldenärens värjo. Ty ehuru deruti intet stadgande förekommer angående beskaffenheten af inteekningsrätten, utan tvertoin att förfarandet blir detsamma som med inteckning i fastighet, så lärer dock meningen icke kunna vara, att tillägga inteckning i lös egendom annan rätt än den ofvannämnda eller förmånsrätt till betalning af den egendom, som linnes hos gäldenären qvar. Om man har för afsigt, att genom intecknande bereda någon slags rätt i lösegendom, sora i annans vård förblifver, så måste, efter mitt förmenande, ett serskildt protokoll användas för all rätt till sådan egendom. Ett sådaut protokoll finnes redan hos oss i det protokoll öfver lösöreköp och af handlingar som föres vid domstolarne. Lösöreköpen, sådane vi för närvarande hafva dam, afse vanligtvis, jag vågar nästan säga alltid, ej eganderätt utan förmånsrätt till betalning utur egendomen. Det är således orätt, att nu medgifva intagande i fastighetsprotokollerne af en sådan förmånsrätt. Om alla dessa förmånseller sakrätter intogos i samma protokoll, så vunnes den förmån, att utur ett enda protokoll kunde inhemtas upplysning rörande alla de gravationer, hvarmed en persons lösegendom vore besvärad.
Filial-Disconternas ännu utelöpande skuldförbindelser, blifvit från Högloft Ridderskapet och Adeln samt H,rdervä:da Bonde-Ståndet St ats-Uts kot tets Betänkanclen. 327 till Utskottens förnyade handläggning återremitterad!. Då ibland anmarkningarne äfven förekomma sådane, deruti 1818 års DiseontRéglering frarnställes såsom en förhatlig åtgärd, samt det i sammanhang med öfvertagningen af dessa Disconter fattade beslut, om < n Praescriptionstids utsättande för inlösen af deras utelöpande Skuldförbindelser förklaras hafva varit ett magtspråk, så få Utskotten till en början tillkännagifva, det Utskotten anse dessa af fordna Ständer vidtagne författningar, ligga utom gränsen för Utskottens domsrätt, samt förthy ej eller kunna föranleda till något yttrande å deras sida; äfvensom, till upplysning folden Uedamoten af Hedervärda BondeStåndet, som synes hafva förmodat, att det varit genom KiksgälsContoirets kallelser, sorn Disconlernas fordringsegare blifvit förel,gde alt inom viss tid, sine fordringar anmäla, Utskotten endast torde behöfva erinra derom, att den Kot gl. Författning, som gaf verkställighet åt Besluter, orri Pra eser, ptionstiden, var, såsom i förra Betänkandet no - samt finnes ådagalngdt, en uf Konung och Ständer stiftad, i vanlig ordning l il efterrättelse kungjord Bag; I sammanhang hvärme 0 samt i anledning af det utaf en värd Ledamot inom Hcglofl. Bidderskapet och Adelil yttrade tvifvelsmål, huru vida nämnde Kongl. Författning blifvit expedierad och hunnit sprida sig inom de afligs - 3sS Stats'Utskottets Betänkanden. nare och vidsträcktare provincerne, så tidigt, att den utéatte terminen af natt och år ifrån den ira December 1818 fått af alla begagnas, Utskotten skolat förklara, det någon yndersökning i denna del icke kunna af Utskotten företagas.
För detta lån lemnäs första inteckningen uti ej mindre Conradfors’s bruk, med dertill hörande byggnader, verk och inrättningar, än den med samma bruk förenade landtegendom. 3:o Innan lånemedlen af Fullmägtige, till större eller mindre del, utanordnas, böra till Riksgälds-Contoret vara aflemnade: a) Låntagarens skuldförskrifning å lånesumman, öfverensstämmande med det formulär, som af Fullmägtige varder fastställdt; b) fullständiga handlingar, angående den i ofvanstående punkt föreskrifna intecknings-säkerhet; c) en serskild, af låntagaren utgifven, förbindelse, att alla de byggnader, som vid förenämnde bruk erfordras för den derstädes privilegherade stångjerns-och manufactur-tillverkning, skola, före den usta Juli 1848, vara fullbordade och emot brandskada försäkrade uti härvarande allmänna Brandförsäkringsverk eller Länets Brandförsäkringsbolag, vid äfventyr, att, i annat fall, hela lånet, tillika med derå, från dess utbekommande, upplupen fem procents årlig ränta, skall till Riksgälds-Contoret genast inbetalas; Bih. till R. St. Tior till StatsUtskottets Memonialj N'.o cl) af Fullmägtige godkänd borgen eller annan, säkerhet för denna förbindelses behöriga uppfyllande;, 4:o Sedan bruksbyggnaderne blifvit uppförde och brandforsäkrade, böiy före den i5 October hvarje år, inför Riksgälds-Contoret styrkas, att brandförsakrings-afgifterne för omförmälde egendom blifvit behörigen §• 92- (Motsvarar 77- §! i 184.1 års Reglemente.))
Och har Kongl. Majit, som väl icke funnit skål bifalla sökandernes anhållan i hela dess vidd, men icke kunnat förbise, alt då Statens tjenstemän i allmänhet egde den utsigt att genom ådagalagd skicklighet och nitisk embetsförvaltning med åren vinna vidare befordran, jemte förhöjda löneförmåner lill betryggad bergning för sig och närmaste omgifning, så vore deremot provincial-läkaren, hvilken af den enskilda praktiken skulle hemta de egentliga tillgångarne för sin och de sinas försörjning, vanligen försatt i den tryckande belägenhet, att vid framskridande ålder, då, till följd of de ansträngningar en mödosam tjenst gjort oundvikliga, helsan blifvit bruten och krafterna aflagit, finna sina inkomster allt mera förminskas, tills de knappt nog uppgå till hvad han vid början af sin tjenstemannabana, då behofven ännu voro jemförelsevis ringa, kunde påräkna, — ansett billigheten fordra alt den nu ifrågaställa löneförhöjningen af Rikets Ständer beviljades. 134 StatsUtskottets Utlåtande N:o 139. Då Utskottet af hvad sålunda och i öfrigt förekommit funnit sig öfvertygadt att den af Kongl. Majit föreslagna tillökning i lönerna för åtskilliga af de i riket anställde provincial-läkare är af verkligt behof likasom älven af Liliigbeten påkallad, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer, med bifall till ifrågavarande nådiga framställning, måtte bevilja en anslagstillökuing af 10,000 R:dr årligen alt användas till det i den nådiga Propositionen uppgifna, här ofvan omförmälda föremål. Och torde härigenom jemväl få anses besvarade de särskilda inom Riks-Slånden af Herr von Schéele, F. A. B., Doktor Carlander och Herr Ludvig Dahlström väckta motioner, innefattande hemställan, att provincial-läkarnes löner måtte efter 10 års af Medicinal-slyrelsen väl vitsordad tjenstetid höjas till 2,000 R:dr samt, elter ytterligare fem år, lill 2,500 R:dr. 76:o.
Län egendomliga förhållanden och vid jemförelse med skattläggnings-metboderna för andra Rikets län,' upptagas högre än 1773 års skattläggnings-method nu bestämmer, uti Nådig Proposition lill Rikets Ständer föreslå den förändring i nämnda method, som af omständigheterna kan finnas erforderlig. Rikets Ständer framhärda etc. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln deri 4 Nov. 18S7. Preste-ståndet den 4 Borgare-ståndet den 4 Bonde-ståndet den 4 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående en ändring i Kongl. Stadgan om skiftesverket i riket af den 4 Maj 4827. (Lagsamt Allm. Besvärs o. Ekon.-Utsk:s Bet:de N:o 37.) S. A. K.
Det vissa ar, att, oaktadt hvad som nämnts om academiens betydliga fonder, desamma för närvar, icke äro större, än att en af academiens embetsmål! redan ansett sig befogad afstå ett honom tillagdt anslag, alt fylla bristen i den årliga utgiftsstaten. Man har fästat ett mindre gynnsamt afseende dervid, att en del af ifrågavar. anslag utgått under form af jet tonér. Dylika hafva , efter utländska samfunds föredöme, införts inom nästan alla Sveriges academier och äro i stadgarna föreskrifna. Hvarje uppdrag, allmänt eller enskildt, medför vanligen några kostnader. I närvar, fall utgöras de naturligtvis af bokuppköp, inom vissa grenar af litteraturen, skrifmaterialier, brefvexling, någon gång tillfälliga resor, för att inställa sig i academien. Med ett ord : med Iedamotskapet följa åtskilliga smärre utgifter, som eljest kunnat undvikas. Stiftaren har derför velat godtgöra ledamöterna. Visserligen hade han kunnat göra det medelst en liten pension af t. ex. 5o r:dr. I Franska Academien utgör den motsvar. inkomsten för hvarje ledamot i,5oo francs. Men Svenska Academiens stiftare ville förmodligen åt ifrågavar. obetydliga ersättning gifva en passande form , då han för ledamöterna bestämde en jetton med sin bröstbild och academiens valspråk, hvarmed han äfven förenade den billiga fördelningsgrund, Den i3 Maj c. ni. Oo 3 att ledaraöterne uppburo ersättning i den mån de deltogo i sammankomsterna. Academien sammanträder vanligen hvarje vecka, och icke sällan nödgas en ledamot åsidosätta andra göromål af vigt för honom, för att bevista öfverläggningarna. Man har sett i fullmäktigskap, som icke fordrat mera lid och kunskaper, än de academiska sammankomsterna kräfva, mångdubbelt större ersättning lemnäs för den gjorda tidsuppoffringen. Närvar, anslagsfråga är icke blott ekonomisk; den synes jemväl vara en rättsfråga.
Men bet är känslan af min medborgerliga wärdighet, af aktning för Riksens Ständer och för det Ständ, hwaraf jag har den äran att wara en medlem, af 46 Den 2 April. of innerlig kärlek för ett Fosterland, hwars möjliga faror bör wäcka allas nit och omtanka, som förmär mig att förena min röst med deras, hwilka pttrat sin fukomliga bcrcdwillighct och sin fasta föresatts, att till landels förswar maga alla uppoffringar. Jag kan ej föreställa mig ett skönare och wärdigare sint pä detta af Sweriges frälsning ntmärkta Riksmöte, än att wid äsynen af en möjlig framtida wada, Riksens Stander gemensamt inför Konungen tillkannagifwa, att de stola tweka och dö till förswarct af Sweriges sjelfbestånd, att de med en sädan försäkran beswara Konungens Nädiga omwärdttad och lemtur detaillerna att i wänlig ordning utredas och fö^esiäs. Till detta Friherre riominss yttrande hördes kring hela rummet ert högljudt bifall. Friherre Legerström, I-cnd. Mänga hafwa redan sä grundligt och sä wäl talatst detta ämne att saken ej widare behöfwer mitt förord. Det ar endast i anledning af nägra ord i Herr Koi-lenstvlpes yttrande, jag anhäller att nägot fä tillägga, emedan eljest hos en och annan, någon twekan torde kunna uppsta, huruwida detta ämneafRidderstapek och Adeln kan upptagas. I början af Riksdagen beflöts, akt ingen ventilation deröfwer skulle aga rum, förr än Konungen till en sädan gäfwe anledning. Det skedde genom Konungens proposition om en allmän NarionalArmering, nägot widare beslut är icke fattadt, utan ventilation deröfwer är allenast tills widare förklarad hanlande. Nu har Konungen af Riksens Ständer begärt ett frostag huru de wilja förswara Landet, och Lenna begäran är en tillräcklig autorisation för Riksens Ständer att till Konungen afgifwa hrvad förslag de till ändamälet kunna finna tjenligast.
Uti ett från Högh R. o. A. remitteradt Memorial, har Herr af SillénGeorg Axel, andragit, att bland Kronoutskylderne väl ännu bibehållas de så kallade Djeknepenningarne, bestående af i sk. 6 r:st. på hvarje Matlag, hvilken utskyld af Kronans Uppbördsman uppbäres och ingår till Consistorierna, för att, enligt 1624 års RiksdagsBeslut, användas, antingen till ringare Skolbetjentes understöd, eller ock till fattiga Skolgossars hjelp i deras studier; men alldenstund denna afgift numera blifvit alltför obetydlig för att löna mödan att debiteras, uppbäras, serskilt redovisas och controlleras, och Skolverken i senare tider fått en bättre reglering samt äro mera tillgängliga för fattiga gossar, hvartill korinne, att nfgiften icke är billigt fördelad, såsom utgående till lika belopp af den rike, som af den fattige, har Herr äf Sillen, på dessa skäl, föreslagit, att densamma må upphöra. Betänkande n. 235 I anledning häraf får Utskottet anföra, att denna utskyld icke ingår till StatsVerket, utan aflemnas, på sätt Motionären äfven yttrat, directe till Consistorierna, för att till de uppgifna ändamålen användas. Avskaffandet af densamma skulle således medföra förbindelsen , att ersätta Consistorierna för Läroverkens behof, hvad de i sådan väg kunna påräkna såsom inkomst, hvilken för år 1826 utgjort omkring 58oo R:dr. Men, utom svårigheten att för framtiden bestämma en sådan ersättning, enär Djeknepenhingarne utgå efter hvarje Matlag och således skulle ökas i förhållande till folkmängdens tillväxt, anser Utskottet sig, under närvarande förhållanden, då StatsVerkets tillgångar fullt medtagas till fyllande af de oundgängliga Statsbehofven, destomindre äga skäl att tillstyrka det med en icke obetydlig utgift förknippade afskaffandet af Djeknepenningarne, som någon klagan öfver deras utgörande icke blifvit väckt. Utlåtande, i anledning af väckt Motion om öfverlåtande till Staden Iljo af Kronans andel i der fallande Sakören.
Jag skulle helst inskränka mig till alla dc skäl, jag vid sista riksdag framställde och på grund af hvilka det förslag då förkastades, söm nu förnyas; och skulle, emot min förmodan, allmänna tankesättet hafva undergått én så total förändring, att de beslut, som då, med ett visst bifall af allmänheten; har vidtogos, skulle i dag förkastas, och af sådan anledning den mening, som då segrade, i dag behöfva ett försvar, äger jag det i consequensens pligt hos representanten. Förevar, betänk; framställer egentligen endast 2:né skäl för den stärkt ingripande förändring, Dtsk. föreSlår. Det ena skälet är, att genom regeringsärendernas ändamålsenliga fördelning och deras likväl bevarade inbördes sammanhang skulle: en fördel vinnas. Men] jag ställer till Utsk; dén fråga: hafva ärenderna icke hittills varit afSkilda, - eller trodde XJtsk., dä denna mening nedskrefs, att det skulle lyckas att i rediga hufvuderf sammanblanda saker beli persöner? Sak är fördelningen äf ärenderna, och den finnes; ty äro ej justitieärender skiljda' från kameralärender, äfvensom kämeräläreuder från' linanceärender? Hvartill då detta skäl, eller skall man tro, att ärenderna blifva klarare Skiljda derföré, att de få andra chefer; än hittills? Denna Sophism', denna sammanblandning talar emot förslaget; ty den visar, att man vill påsmygä mig en sak, som behöfver oriktiga Skäl. Det andra skälet är, att ansvarigheten hos Konungens rådgifvare skulle bättre vinnas. Nåväl! men jag hade Väntat, att, i sammanhang med denna mening, det skulle förklaras i hvad mårt anSvarighéleti skulle ökas; ty derförutan är phrasen utan betydelse, och folket lockadt att tro på snömos. Jag har ännu icke upplefva t någon ansvarighet hos någon minister.
Äfven ett annat fall är att åberopa, der inom Ekeby socken 700 tunnor rofvor skördats å 6i tunnland uppodlad kärräng, hvilken afkastning ansetts mera värd än den af 1,500 lispund hö, som erhållits af 119 tunnland kärräng, hvilken tidtals dränkes af sjön Qvismaren. Jemväl har uppkok på krossadt linfrö blifvit användt till föda åt kalfvar samt vid Riseberga ut hela ladugården. De foderväxter, som mera vidsträckt odlas, äro timotej, rödklöfver och vicker, den förstnämnde allmännast. Den för hästafvelns upphjelpande inom Länet bildade förening hade år 1848 inköpt 6 hingstar från Norrige, hvartill året derefter ytterligare kom en, äfven af Norsk härkomst. Jordbrukare i allmänhet hafva oek börjat alt med mera intresse omfatta denna gren af landlhushållningen, sorn förut stått särdeles lågt. Stamholländeriel af Ayrshire-racen, i utmärkt skick hållet, har haft god trefnad, varit fruktsamt och visat ett afgjordt företräde i mjölkning, särdeles med afseende å den procent af grädda, mjölken lemnar, vid jemförelse med. Riseberga gamla slam, som var utmärkt för goda mjölkkor. Af första årets afvel såldes redan hösten år 1848 genom auktion 7 ungtjurar, för hvilka betaltes till och med utöfver200 R:dr Banko stycket. Vid Riseberga finnes 7 ock boskap af Julsk race, införskrifven under sednare åren, äfvensom mönster för inrättningar, hörande till mjölkhushållningen, såsom mjölkkällare, ost-tryckeri och oslförvaiingsrum rn m. Fårafveln, för hvilken förr mycket ifrats, är numera mindre omhuldad; dock har ull från Nerike ej saknats å ullmarknaden. Utaf den år 1830 införskrifna Nazer-racen underhålles å Ullavi stamschäferi 30 kreatur, kronan tillhöriga. Ladugårdsprodukters afsättlighet på Slockholm till högt pris har bland allmogen bildat en särskild klass trafikanter, som upphandla och forsla smör till Stockholm alla lider af året.
Liksom den okunnige är häftig och våldsam, och den insigtfulle sagtmodig och foglig; så öfvergå både allmänheten och Nationalförsamlingen i nion af offentlighetens verkan på dem bägge från de förra till de senare egenskaperna. Detsamma måste äfven blifva händelsen med regeringen, i den nion folkets upplysning och rättsinnighet göra motsvarande egenskaper oumbärliga hos hennes organer. Friherre Boije, Ludvig: Till följe af den pligt vi äga, att ofor. Dea 27 januarii, skräckt undersöka hvarje förslag, ej blott till dess (öregifna fördelar, utan äfven till dess olägenheter, och möjliga vådor, har jag, inom mig, öfvertänkt det förslag , sorn innefattas i Friherre Åkerhjslms motion, och går att upp^ gifva de skäl, på grund af hvilka, jag tillstyrker, att motionen må, såsom icke i laglig ord^ ning framställd , varda icke upptagen. jag tror mig icke fela i det begrepp, att hvarje förslag, hvars påföljd fråntager ett bud i Grundlagen, sitt ändamål och fråntager Riksdagsmannen all nytta af en rättighet, honom i Grundlagen försäkrad, att hvarje sådant förslag också går ut pa ändring i Grundiagen. 58 §. i Riksdagsordningen, som är Grundlag, tillsäger Riksdagsmannen den rättighet,' att, vid justeringen, med visst vilkor, ändra sina uttryck, och dem från protocollet uttagaj ja, detta lagrum tillåter att hela deliberationer kunna uteslutas men huru fullkomligen vore icke ändamålet för allt detta upphäfvit, ifrån den stund talarens uttryck och dehberationen, kunde, redan innan justeringen i Ståndet medhanns, af åhötarne, genom trycket, publiken meddelas P — Till den aktningsvärde Ledamot som gjort motionen, öfverhmnar jag gerna, att eftersinna, om denna granskning af motionens afvikelse ifrån Grundlagen ej kommit att undfalla honom; och till Såndets preliminaira pröfning hemställer jag, om icke denna afvikelse är så uppenbar, att motionen bör, såsom Grundlagsfråga betragtas, och då också såsom sådan behandlas. Men då ligger i Si 30 Den 27 Januarii, §.
Stan der 6atnlas nu för femte gången efter sin constitutionella nyfödelse; troligen för att likasom förr öka anslagen, emedan man ännu icke fått höra annat, men det synes vara tid, att Riksens Ständer icke längre låta begagna sig 700 Dan 24 Felruarii. till täckelse åt ministärens känslolöshet för landets bäsia; det är tid att inför Nationen visa, att Riksens Ständer känna sitt åliggande, att bevaka folkets väl och rätt; och det är tid att inför Nationen visa , att Riksens Ständer nu som förr, äro ganska handlöst lemnade af ministären^ att af de upplysningar som fordras, vinnas inga} att af de förslager till möjlig minskning uti folkets bördor, som påkalhs, finnas inga; någon tanka till förbättring uti folkets tillstånd, lärer ifrån ministären icke helier kunna vara att förvänta , sa länge Statsförfattningen till den grad kan missförstås, att de i Regeringsformen anbefaldte Stats-Secreterare icke ens mera tillsättas, då det likväl vore ifrån dessa man skulle äga att fordra redo för hvad vi sakna. Riksens Ständer äga nu mera ingen annan utväg öfrig än den, att genom foreslagne och tillvägabragte indragningar och genom ett ihärdigt och fortsatt nekande till alla nya anslag visa , att Riksens Ständer gjordt hvad de kunnat, och att det osammanhängande i åt: gärderna varit, är och blifver en följd af ministärens mera eller mindre nit, skicklighet och drift. Det synes utaf Revisorernes berättelse , att den enorma summan af go,ooo R:dr Hamburger Banco med hvad som af andra 60,000 samma mynt för Minister-Staten vid de främmande Hofven blifvit användt varit otillräckligt.