Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För en stats financeberedning, som har eanaler, uppbrända städer och en mängd för densamma främmande föremål i sitt conto, är det i synnerhet angeläget, att framlägga en tableau öfver Debet och Credit, och jag förutser, att dessförinnan intet helt kan uppkomma, Genom vidhållandet af samma vådliga Statsregleringssystem, som hittills ägt rum, skall man slutligen äfventyra att åter kasta nationen i det fordna olyckliga sedelmyntniugssystemet. Ehuru gerna jag således önskade, alt genom en annan uppställning af Utskottets Utlåtande få alla medel under ett helt bedömmande, vill jag likväl icke, af det skäl jag redan anfört, hindra bifall till detsamma. Den 2 November e. m. io5 Herr Hjerta: Jag skall icke upptaga tiden med besvarandet af de anmärkningar emot mig, som blifvit gjorde af personer, hvilka i brist af grundlig vederläggning nödgats taga sin tillflykt till sökta qvickheter och repliker. Jag vill blott på några anmärkningar i saken lemna ettsvar, som jag är skyldig mig sjelf, då dessa anmärkningar bärrört från ett besynnerligt missförstånd af mina ord. Ingen borde nemligen tro, att det varit min mening, att Utskottet skulle för RiksStånden framlägga alla upprättade förslag och modeller. Men då våra fordna Konungar begärde något af Rikets Ständer, visade de alltid, att förslagen voro uppgjorde i enlighet med gillade och fastställde planer, hvarifrån man vid pröfningen bade att utgå, och hvarefter man kunde rätta sig, för att vinna säkerhet, att medlen skulle räcka till för det åsyftade ändamålet. Nu är deremot detta omöjligt; ly då till exempel, hvad Artilleriet beträffar, de meddelade upplysningarne blott inskränka sig dertill, att iG FältBatlerier äskas, utan att man för öfrigt känner något om den plan, hvarefter de skola uppsättas, så hemställer jag, om det är möjligt för Representanten, att vinna någon stadgad öfvertygelse, huru stora anslag i sjelfva verket erfordras för dessa 16 Batterier.
Banko. Med afseende å Doktor Alforts höga ålder och långvariga tjenstetid tillstyrker Utskottet Rikets Ständers • bifall å Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning. 6:o Med fästadt afseende å framlidne Justitierådet, Grefve Carl Sparres förtjenster samt den medellösa ställning, hvari hans efterlemnade enka, Charlotta Forssberg, med 3:ne omyndiga barn, sig befunne, har Kongl. Maj:t begärt, att Rikets Ständer måtte för bemälda enka anslå en årlig pension af 600 R:dr. Då framlidne Justitierådet Sparre, under sin lefnad, städse med nit och skicklighet sökt gagna det allmänna, får Utskottet, med afseende å de för hans efterlefvande förekommande bevekande omständigheter tillstyrka, att Justitie-rådet Sparres enka, Charlotta Forssberg, måtte för sin Stals-Utskoltels Utlåtande, JV$ 74. 5 återstående lifstid, få å Allmänna Indragnings-staten åtnjuta en pension of 600 R:dr. 7:o Uti den Nådiga propositionen är vidare föreslaget, att, sedan framlidne Justitie-rådet M. Toréns enka Emerentia Albertina Torén, hvilken af särskilda medel i lifstiden årligen åtnjutit 666 R:dr 52 sk., med döden afgått utan att efterlemna större behållning i boet än omkring 4,000 R:dr. som måst delas emellan 7 barn, bland hvilka 3:ne oförsörjda döttrar,. Sara Albertina, Hilda Wilhelmina och Emma Maria, Rikets Sländer, med afseende ä Justitie-rådet Toréns i lifstiden ådagalagda förtjenster samt de för hans bemälda 3:ne döttrar, hvilka saknade pensionsrätt i Civil-statens pensionskassa, förekommande ömmande omständigheter, måtte å Allmänna Indragnings-staten tillägga dem, Sara Alberlina, Hilda Wilhelmina och Emma Maria Torén, en årlig pension af tillhopa 450 R:dr, eller 150 R:dr för hvardera, att af dem åtnjutas så länge de förblifva ogifta; och får Utskottet, på de sålunda af Kongl.
537 rudimateriernes förädlande, men icke deras producerande, hvilket deremot mera lämpligt synes tillkomma Iandtmannen, hvars näringsgren är jordens bruk i allmänhet; har Utskottet, oaktadt dess öfvertygelse, att städernes innevånare, äfvensom andre samhallscorporationer, hufvudsakligen böra egna sig åt de yrken, hvilka, enligt ändamålet af deras stiftelser, dem egentligen tillkomma, likväl, vid närvarande förhållanden, ansett sig icke böra på annat sätt tillstyrka något åläggande för städerne, att plantera hampa, lin, eller dylika växter, än att detta borde verkställas å den jord, som till dylikt ändamål blifvit donerad, heldst samhällets fortskridande utveckling påkallar en friare utöfning af medborgares eganderätt och krafter, på grund hvaraf någon medlem af samhället icke skäligen bor förmenas, att, då icke serskildta vilkor och föreskrifter ligga i vägen, på det sätt han för sig förmånligast finner, använda sin välfångna egendom; hvartill kommer, att Iandtmannen äfven, i följd a£ dessa och dylika med tidens syftning öfverensstämmande grundsatser, redan vunnit och ytterligare synes villja påyrka flere friheter, hvilka städerne hittills uteslutande åtnjutit; förmenande Utskottet i öfrigt, att odlingen af ifrågavarande växter på de ställen, der jordmånen och öfriga locala omständigheter göra det förmånligt, bäst och naturligast befordrar sig sjelf, genom 538 Besv, och Ekon. Utsk. Retänkanden. den fördel, dermed är förenad, hälst en på tvångslagar grundad näring ännu aldrig torde hafva medfört någon verklig nytta, hvarken för staten eller den enskilde medborgaren; och anser Utskottet, vid denna åsigt af ämnet, sig ej heller kunna understödja det gjorda förslaget: att bevillningen af städernes jord skulle utgå in natura af hampa; Hvilket dock Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt underställes. Stockholm den 20 Maj 1823.
Reglementet voro ansvarige för de ull-disconten genom hög värdering tillskyndade förluster; hvartill komme, att Kongl. Commerce-Collegium hade sig ålagdt tillsyn öfver belånings-värdenas öfverensstämmelse med allmänt gällande pris; Och af Riksdags-fullmägtigen Nils Pehrssonj att då rättigheten till erhållande af lån utaf ifrågavarande creditiv hädanefter äfven skulle tillerkännas handlande, som uppköpte och försålde ull, erforderliga föreskrifter till det allmännas betryggande mot förluster å sådana personer tilldelade lån bordt af Utskottet föreslås. Beträffande nu först beloppet af ifrågavarande creditiv, så har Utskottet, i dess återremitterade Utlåtande, anfört de skäl, på grund hvaraf Utskottet trott detta belopp böra bestämmas till 300,000 R:dr. Då, genom den, i sammanhang dermed, föreslagna nedsättning af räntan för häraf meddelade lån, egentliga anledningen, hvarföre creditivet hitintills endast till en del blifvit anlitadt, kommer att upphöra, betviflar Utskottet icke, att ju detsamma hädanefter skall varda mera begagnadt, äfven om, på sätt Utskottet hemställt, lånen inskränkas till hälften af den belånade ullens värde. Under förutsättning af ull-culturens fortfarande förkofran och utveckling, oansedt nuvarande derför mindre gynnsämma förhållanden, och på det att de, serdeles under Stall-Utskottets Utlåtandej IV;o 27/. 5 sådana omständigheter, med creditivet afsedda låne-understod må kunna erhålla en ändamålsenlig utsträckning till de flera landsorter, hvarest denna industrigren i senare tider vunnit en mera allmän vigt, anser Utskottet således en efter productionens till vext och behof någorlunda lämpad tillökning i den härtill anvisade serskilda lånetillgång böra beredas.
H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, till följd af R. o. Adms nu fattade beslut, PresteSt:ts inbjudning, i hvad den rörde 2:dra punkten af förev:de Utlåt., icke torde föranleda till någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Ropades ja. 3:dje punkten, ang:de jernvägsanläggning emellan sjön Södra Dellen och Ljusne eif. Hr Ros, Anders Emanuel: Denns punkt lärer vara i hufvudsak bifallen af 2:ne Stånd. Då likväl PresteSt:t varit något skiljaktigt i afs:de på vilkoreu, hemställer jag att R. o. Ad. måtte bifalla den inbjudning, sorn PresteSt:t i frågan aflåtit. Gr. Taube, Henning Adolf: Då StatsTJtsk:t tillstyrkt bifall till denna låneansökan, anser jag allt skäl törefinnas att instämma uti motionärernas yrkande, och skulle önskat, att låneunderstödet beviljats på enahanda vilkor, som blifvit bestämda i afs:de å det i nästföreg:de punkt omhandlade lån för jernväg mellan Borås och vestra stambanan. I den nu under öfverläggning varande punkt har likväl Utsk:t föreslagit lån på hårdare vilkor sn för Boråsbanan. För sistnämnde bana har Utsk:t förordat att ben 5 September e. m. ISnet får innehnfvas utun kapitalafbetalning mot erläggande af 4 %, under den för arbetets utförande afsedda tid ; men att efter nämnde tids förlopp årligen 5 % skola inbetalas, hvaraf för hvad af lånet dessförinnan icke godtgjorts, beräknas 4 proc. årlig ränta och återstoden utgör kapitalafbetalning. - Uti nu ifrågavide 3:dje punkt föreslår åter Ut.sk:t att bolaget skall betala den ränta, som Riksg.Kont. kan komma att erlägga för de medel, hvilka för beredande af tillgång till detta statsbidrag genom uplåning anskaffas j äfvensom att lånet endast 2:ne år får innehafvas utan kapital-afbetalning, men derefter måste återgäldas inom en tid af 18 år. Något giltigt skäl till denna olikhet i vilkor kan jag för min del, icke hnna.
Från Högv. Prcsle-Sldndeh S. D. Föredrogs ånyo meddeladt utdrag, M 178. af Hedervärda Bonde Ståndets Protokoll för den 14 dennes, innehållande, bland annot, inbjudning till 210 Prot.-Utdrag den 21 Februari 1803. de öfriga Riks-Ständen att förena sig uti Bonde-Ståndets vid föredragning af AI1- tniinna Besvärsoch Ekonomi-Utskotlels Betänkande, M 71, i anledning af motioner i fråga om förändrade bestämmelser, rörande mått och vigter samt justering deraf m. m., fattade beslut, att Utskottets hemställan i 5 momentet, rörande sammanfattningen af nu gällande stadganden om mått och vigter, sålunda ändrades, att, i stället för orden »stadga och en instruktion» borde inflyta ordet »förordning». Denna inbjudnig blef af Preste-Ståndet antagen, lil! följd hvaraf Ståndets förut fattade beslut om återremiss af ifrågavarande moment ansågs böra förfalla. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskot tets Betänkande!): AS 84, i anledning af väckt motion örn behörighet för kommunalnämnd att upptaga och afdöma de mål, hvilka röra förseelser mot 6 § i Kongl. Kungörelsen den 12 Juli 1861, angående hundskatt; och AS 85, i anledning af väckt motion örn befrielse för Eksjö stad från fram tida underhällsoch byggnadsskyldighet nf dervarande elementarläroverks hus. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Belänkanden: AS 9, i anledning af väckt motion om upphäfvande af de, genom Kongl.
Ibland föremål för sådana äterfragter skulle 320 1) e n 2 Juni e. m. fläsk kunna intaga ett betydligt rum; i fall det finge inkomma mot billig tull. Enl. min åsigt misstager man sig ganska mycket, om man tror, att dessa återfragter skulle skada. Fläsket är en eftersökt artikel af hvem som helst. Det är ett begärligt födoämne, och den omvexling i föda, som, genom detsamma, beredes arbetaren, i st. f. att åta sill, kan icke vara annat än nyttig. En värd talare har yttrat, att det icke är nyttigt, att födoämnen falla till lågt pris, utan tverlom af vigt, att priset derå något uppdrifves, endast tullen kan bibehållas hög på manufakturvaror. Jag lemnar denna sats i sitt värde, men vill fästa uppmärksamheten derpå, att tläsk förtäres icke blott af dem som hafva fördel af stadgade förbud mot klädens införande, utan tläsk ätes likaväl af embetsmannen, som af arbetare nästan utan undantag, äfven dem, hvilka icke producera sådana varor, som kunna blifva föremål för utländsk konkurrens eller förbud. Om den värde talaren täcktes draga sig till minnes, så inträffade i England en ganska vigtig agitation för förändringarne af spannmåls lagarne. Man känner ganska väl, att det är fä frågor om reformer, som rönt sådant motstånd som denna, och under den utomordentligt sakrika discussionen härom var allmänna öfvertygelsen den, att det vore af synnerlig vigt för ett land, att arbetaren får sina födoämnen för godt pris, och oaktadt den aristokratiska tendens, som fanns såväl inom öfverom underhuset, samt den stora öfvervigt, jordbrukarne der hade, mäste de slutligen gifva vika för den allmänna meningen. En annan värd talare har sagt, att om man yrkar på nedsättning af tullen vet man icke var man stannar. Jag vill fästa uppmärksamheten derpå, att i fråga om artikeln tläsk kan man icke denna gången komma lägre än till 36 sk.
Jag kan icke undgå att yttra ännu några ord, i anleda, af den uppmaning, en talare nyss gjort, att man måtte behandla dessa vigtiga angelägenheter med lugn och sans, med ådagaläggande af factiska förhållanden, samt ang:de det skian, sorn den värde talaren skall förnummit från motsatta sidan. Jag skall bjuda till att följa hans råd att iakttaga lugn och sans, men tillåter mig tillbaka göra den frågan: på hvilkendera sidan är det, sorn siffrorna och de factiska förhållandena, öcli på hvilkendera, som de stora ordena och phraserna låtit höra sig? Är det då icke ett factiskt förhållande, att Styrelsen sedan sista riksdagen haft ätt använda 900,000 r:dr, som blifvit disponerade till reservförråden för framtida bruk; alt omkring hälften af dessa medel äro outtagna; att utom denna betydliga summa 400>000 r:dr anslogos till Carlsborgs fästning; att 70,000 r:dr blifvit gifnä äfven såsom extra anslag till materiellen? Är det icke ett factum, att garnisonssjukhuset sedan sista riksdagen erhållit 87,000 r:dr och tillsammans kostat öfver 000,000 r:dr? Ar det icke ett factum, att de större öfningslägren, som utan våda för en eller annan gång kunnat inställas, om det varit nödigt för mera oundgängliga behof, kostat lika mycket? Är det icke ett factum, att Styrelsens embetsmål!, det oaktadt, här anfört, att en stor del af försvaret, som de sjelfva kalla den angelägnaste, befinner sig i den mest beklagansvärda belägenhet; och jag frågar Eder då, mina Hrr, om det är ett tömt skrik, som yrkar på en annan hushållning, eller om det icke är Styrelsen, som anklagat sig sjelf genom dessa fa c fa', och om icke anklagelsen är svårare i samma mån, som skildringen af det närvar, tillståndet är bedröflig. Man invänder, att B.
Jag får fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att i K. M:s nåd. propos. ang-.de anslagen under 5:le hnfvudtiteln finnes icke, såsom jag kunnat uppfatta densamma, nämndt ett enda ord om skrifmaterialier och expenser, hvarken i fråga om anslaget af 588,497 r:dr 28 sk., eller i fråga om det af 2,500 r:dr för hufvudtitelns öfrige stater, utan har K. M. upptagit titeln i hufvudsumma och sedermera blott omnämnt de tillökningar, som K. M. i vissa afseenden ansett nödige. Men då bland desse icke är nämndt någonting om skrifmaterialier och expenser, så har StatsUtsk. följt den gamla riksstaten, såväl i denna stats förra anslag för ”flottans nybyggnad och underhåll,” upptaget till 588,497 r:dr 28 sk., som äfven i de under rubriken ”diverse anslag” förekommande summor, nemi. ”för skrifmaterialier och expenser samt ved Den 25 October. 333 och ljus för departementets expedition (förslagsanslag) 1,103 r:dr 28 sk. samt för skrifmaterialier och expenser för hufvudtitelns öfrige stater 2,500 r:dr, till hvilken sednare rubrik, om jag icke allt för mycket misstager mig, Sjöförvaltningen i Stockholm samt stationerne i Carlskrona och Götheborg, lära böra räknas. Då det för alla dessa stater afsedda anslag af 2,500 r:dr är alldeles otillräckligt, så lärer väl nu frågan vara om att öka detsamma samt göra det till ett förslagsanslag, men ingalunda att derföre minska anslaget för flottans underhåll och nybyggnad, hvilket hittills, enligt min tanka, alldeles obehörigt fått vidkännas denna mjnskning. Således, om jag lyckats att tydligt uttrycka mig, lärer väl inses, att frågan hörer till den under 12:te punkten upptagne rubriken, angående ”skrifmaterialier och expenser för flottans öfrige stater.” Hr Gripenstedt:
För den händelse, Rikets Ständer bifalla, hvad sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten uti Utlåtandet N:o 2, i anledning af ett till Rikets Ständers granskning öfverlemnadt förslag till ny Inqvarterings-ordning för Stockholms stad, tillstyrkt, kommer å 3:dje Hufvud-Titeln att uppföras ett förslags-anslag till belopp af 12,000 R:dr för bestridande af inqvarterings-kostnaderne för en del i samma Utlåtande uppräknade Regementer och Corpser, hvilka förut af Stockholms stad åtnjutit inqvartering. Slutligen har ock Utskottet till pröfning förehaft ett af Friherre Ridderstolpe , Fr., i sammanhang med ålerremissen af detta Utlåtande, inom Ridderskapet och Adeln väckt förslag: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t med Svenska Armeen införlifva samtlige Länens Jägeri-stater, för att i krigstid tjena till eclaireurs af trakten samt, att under fred biträda vid Bevärings-manskapets vapenöfningar, lill hvilken framställning motionären hemtat stöd af den åsigt, att intet fredligt yrke finnes mera af daglig sysselsättning uppöfvadt till brukbarhet under krig, än den practiske jägarens. Vid öfvervägande häraf har Utskottet funnit en så väsendtlig olikhet uti organisationen af Länens Jägeri-stater, emot den, som för Armeen eger rum, att Utskottet ej tror någon fördel vara att vinna genom dessa staters förflyttande från deras nuvarande bestyr med skogshushållningen och dit hörande ämnen till en integrerande del af Arméen, vare sig i fredstid lill exercerande af Bevärings-manskap eller till tjenstgöring under krig; hvadan Utskottet hemställer, att motionen lemnäs utan afseende. Stockholm den 6 Juli 1840. Reservationer: Vid l4:de punkten, angående de Kongl.
Och talade med dem efter de ungas råd, och sade: Min fader hafver gjort edart ok svårt; men jag vill ännu mer föröka det öfver eder. Min fader hafver tuktat eder med gisslar; men jag skall tukta eder med scorpioner. Alltså hörde Konungen intet folket; ty Herren vände det så, på det han skulle stadfästa sitt ord, som Herren genom Ahia af Silo sagt hade till Jerobeam, Nebats son. Då nu hele Israel såg, att Konungen intet ville höra dem, gaf folket Konungenom ett svar, och sade: Hvad del hafve vi i David, eller arf i Isai son? Israel, gack i dina hyddor; så se nu du till ditt hus, David. Alltså gick Israel i sina hyddor; Så att Rehabeam rådde allenast öfver de Israels barn, som bodde i Juda städer. Och då Konung Rehabeam sände åstad Adoram räntomästaren, kastade hele Israel honom ihjäl med stenar; men Konungen Rehabeam steg med hast på en vagn, och flydde till Jerusalem. Alltså föll Israel ifrå Davids hus, allt intill denna dag. Då nu hele Israel hörde, att Jerobeam var igenkommen, sände de bort, och läto kalla honom till alla menighetena, och gjorde honom till Konung öfver hela Israel; och ingen följde Davids hus, utan Juda slägt allena. Och då Rehabeam kom till Jerusalem, församlade han hela Juda hus, och BenJamins slägt, hundrade och åttatio tusend unga stridsamma män, till att strida emot Israels hus, och draga riket igen till Rehabeam, Salomos son. Men Guds ord kom till den Guds mannen Semaja, och sade: Tala till Rehabeam, Salomos son, Juda Konung, och till hela Juda hus, och BenJamin, och till det andra folket, och säg: Detta säger Herren: I skolen icke draga upp, och strida emot edra bröder Israels barn; hvar och en gånge åter hem; ty detta är skedt af mig. Och de lydde Herrans ord, och vände om, och gingo sin väg, såsom Herren sagt hade.
Jag får sålunda föreslå: att lönerne för bokhållarne i bancodisconten förhöjes från 700 lill 800 r:dr (i likhet med hvad jag föreslagit för samma grad inom bancoverket), samt alt de bestämmas för hvardera cancellisten till 400 r:dr (lika med 4 tjenstegraden i banken), men med 200 r:dr arfvode för den sorn tjenstgör hos l:sta och 100 r:dr d:o för den som tjenstgör hos 2:dra ombudsmannen ; och ali arfvodet för bokens afslutande, för den bokhållare som förer läneboken, förhöjes till 400 r:dr, utgörande en knapp proportion mot de 150 r:dr den erhåller, som förer boken med depositafdelningen. Slutligen anser jag mig böra fästa uppmärksamhet på den högst betydliga tillökning, både bancodiscontverket enskildt, och banken på det hela, sedan de sista 10 åren, vunnit i rörelse och behållen inkomst (för banken från 346,000 r:dr 1834 496 Den 25 Augusti. till 954,000 r:dr 1843), äfvensom pä den jemförelsevis med t. ex. Engelska banken ringa personal och förvaltningskostnad, hvarmed Svenska banken sköter sin vidlyftiga rörelse, och hvaröfver en utredning finnes i fullmäktiges vid 1843 ärs revisionsberättelse vidfäslade anmärkn:r. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag ber alt få instämma i den af Hr Rosenblad nu väckta motion. Remitterades till BaneoUtsk. 6. En af de större anomalier, som ännu qvarstå i vår eljest genom grundsatser af billighet utmärkta lagstiftning, är den, att Kronan eller Staten sjelf i vissa fall afgör rättsanspråk ställda emot henne sjelf, nemi. i afseende pä de s. k. äldre kronofordringarne. Denna processordning, sä stridande mot den naturliga grunden för pröfning af ratt parter emellan, torde böra upphöra, oell dessa frågor, lika som alla fordringsanspråk, böra öfverlemnas till domaremaklens afgörande.
Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Memorial, N:o 32. 1 ItfiO 112. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 immi; TIM. 3 & bium® a iMM-MåaiDMS PROTOKOLL VID La^inait Etiksdaffen i Ntockholni Aren 1856, 1857 neli 1858. TIONDE SAMLINGEN. jsu 4 Tdclnin^en: ExpeditionsUIsko i tets Förslag till liikets Ständers underdåniga Skrifvelse)' till Kongl. Majit, m. m. ii« irna». ExpeditionsU Isko Hets Förslag till underd. Skrifvelse N.-o 1. I Uppläst och godkändt hos Kidd. oell Adelil den to Dec. lttäfi. Prpsle Stå ridet den lo Borgare-Ståndet den to Bonde-Ståndet den 13 Rikets Stiinders underdåniga Skrifoelse tili Kongl. Majit, angående Riksdag skostnader nan bestridande genom Riksgälds-Kontoret. (Stals-Ulskoltels Memorial N:o 8). S. A. K. Rikets Ständer få härmedelst i underdånighet anmäla sitt fattade beslut, att sådane af nuvarande Riksdag föranledde utgifter, som i anseende lill deras föremål eller beskaffenhet och i likhet med hvad under Rikets Ständers sednasle sammanvaro egt rum, dels redan blifvit, dels framdeles, under Riksdagens lopp, varda af Eders Kongl. Majit i Nåder godkända och å Stals-Kontoret anvisade, skola, elter erhållna reqvisitioner och anställd granskning af derför aflemnade verifikations-handlingar, sistnämnda Embetsverk af Riksgälds-Kontoret godlgöras : framhärdande &c. Stockholm den 13 December 1856. Bi/i. till B. St. Skrifvelse N:o 2. HJ:o f. Upplnst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 30 Dec. 1836.