Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning häraf får Krigs-hofrätten i underdånighet anföra att, Krigs-hofrätten veterligen, någon föreskrift derom att verifikationer till expensmedelsräkningar skola särskildt attesteras icke finnes, än mindre någon bestämmelse om af' hvem dylika attestater skola meddelas; samt att, vid sådant förhållande, Krigs-hofrätten icke ansett nödigt att andra af verifikationerna till redogörelsen för dess expensmedel attesterades än sådana, hvilka synts, med afseende å deras särskilda beskaffenhet, icke i och för sig innefatta ovedersägligt bevis, att de på grund deraf i räkningen upptagna utgifter verkligen blifvit bestridde; men att, då Krigs-hofrätten af Revisorernes anmärkning erfarit sådant icke vara tillfyllestgörande, Krigs-hofrätten| vill tillse, att samtlige utgiftsverifikationerna till framdeles afgifvande expensmedeisredogörelser varda behörigen attesterade. Det i nåder remitterade utdrag af Revisorernes underdåniga berättelse aterställes i underdånighet. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter: J. M. BJÖRNSTJERNA. C. STÅL. ARW. EGERSTRÖM. S. L. HASSELBERG. MALTE ROOS. GUST. SCHURER v. WALDHEIM. ERIK POSSE. Stockholm den 16 December 1864. C. P. Hagbergh. — 352 — Justitie-Iianslereiis underdåniga utlåtande, i anledning af en uti Rikets Ständers Revisorers berättelse, angående statsverket, förekommande anmärkning och gjord framställning. Underdånigst Memorial.
Härvid bör för öfrigt iakttagas, att Vin och Bränvin icke mot hvartannat utbytas; så att den, som har mindre af den ena, ej får för sådan brist njuta ersättning i den andra varan, äfvensom att hvad af dessa och öfriga nämnde provianlarliklar öfversliger en skeppares olvanföre bestämda förråd i utlastningsorten, skall ovilkorligen förtullas. Hvad af inrikes producerade, enligt utgående tullpasset, med fartyget bevisligen utförda provisions-artiklar öfverblifvit må, vid återkomsten, tullfritt disponeras. Hvad af det öfriga medgifna provisionsförrådet icke under vistandet i Svensk hamn ombord användes, må, derest det ej till qvarblifvande förtullas, med fartyget åter utföras. § 14. På det skeppare och besättningar å Svenska krafvelfartyg, större eller mindre, må komma till säkert åtnjutande af den (öring, som uti Kongl. Maj:ls år 1748 utfärdade Reglemente dem till uppmuntran blifvit tillagd, skola skeppare och besättning vid den Tullkammare, der lossning sker, af den tull, som för lärtygets medbragta last inflyter, mot behörigt qvitto, erhålla dess föling, utgörande, vid fart från Östersjön, för en skeppare 2 R:dr, för en styrman 88 öre och för de öfriga af besättningen, så väl som gossar, hvardera 60 öre; från de vid Nordsjön, kanalen och Atlantiska hafvet belägna Europeiska orter, för en skeppare 10 R:dr 78 öre, för en styrman 5 R:dr 38 öre och för det öfriga skeppsfolket, hvarje person, 4 R:dr 32 öre, samt från Medelhafvet, Levanten och andra aflägsnare orter, för skepparen 13 R:dr 50 öre, för styrmannen 6
Majit behagade, jemnlikt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdi, samt befalla, att nådig proposition, i enlighet dermed, skulle lill Rikets Ständer afgå. Ex Pruiacotlo L. Chr. Back. Bill. lill It. St. I Afd. 20 tlé/t. 2 STOCKHOLM, f. d. Schultzes Boktryckeri, 1848. Kongl. Arik. till Exp. Utsk. den Febr., kl. g f. tn. Kongl. Maj.ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om delaktighet i Civil-statens Pensionsinrättning för Borgmästare i Rikets Städer utom Stockholm, äfvensom för Kornmissions-Landtmätare; gifven Stockholms Slott den 11 Februari 1848- S^dan civilstatens fullmäktige vid 1842 års sammanträde föreliaft den utaf Rikets Ständer vid 1840 års riksdag väckta fråga, om och på hvad vilkor delaktighet uti civilstatens pensionsinrättning kunde medgifvas borgmästare i rikets städer utom Stockholm, äfvensom kommissions-landtmätarne, jemte deras enkor och barn, samt bemälde fullmäktige derefter hos Kongl, Majit anmält resultaten af deras öfverlägguingar i ämnet och deribland, hurusom fullmäktige antagit, att, för bestridande af pensionering för ifrågavarande tjenstemän, med deras enkor och barn, utan förlust för pensions-inrättningen, erfordrades årliga statsbidrag af 4,000 r:dr för borgmästarne, jemte deras enkor och barn, samt 4,800 r:dr samma mynt för kommissions-landtmätarne, med deras enkor och barn, dock att, genom hvad sålunda af desse fullmäktige blifvit antaget och framstäldt, någon inskränkning icke borde anses vara gjord i derefter sammanträdande fullmäktiges rätt att, efter sig företeende omständigheter, i frågan besluta; så och efter det, med anledning häraf. Kongl.
Hindrad af enskildla angelägenheter, ali fortfarande utan afbrott, bevista Riksdagen, nödgas jag härmed vördsamt afsäga mig det förtroende hvarmed 11. R. o. Ad. behagat hedra mig i egenskap af Elektor. Efter upläsningen häraf blefvo Hrr Bankmän af Gr. o. Landtm, anmodade att sammanträda för att utse 3:ne Elektorer, i st. f. Hrnne Tersmeden, Stjerngranat och Westfelt. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, alt till ersättande afupkomne ledigheter bland R. o. Ad:s Bänkman, val komme alt förrättas vid början af nästa plenum. Uplästes ett från Vällofl. BorgareSt. ankommet prot.utdr. af d. 7 dennes, innehållande inbjudning lill R. o. Ad. samt PresteSt. att biträda det af BorgareSt., vid föredragning af R. o. Ad:s inbjudning till instämmande i dess beslut om nedsättning af ett serskildt Utskott för behandling af frågor, rör:de bränvinstUlvevkning och försäljning, fattade beslut, att instämma uti R. o. Ad:s inbjudning sålunda, att ett serskildt Utskott skulle nedsättas för alt uptaga och i hela dess vidd grundlagsenligt behandla alla angrde bran vinstill vei kning och försäljning upkommande frågor. Frih. Cederström, Rudolf: Då Vällofl. BorgareSt:s nu föredragne inbjudning väsendtligen omsluter samma ämne, som innefattas i Gr. Lagerbjelkes af R. o. Ad. redan bifallna förslag, vågar jag vördsamt hemställa, att R. o. Ad. behagade bifalla Borg.- St:s endast i ordalagen, men icke i saken, från R. o. Adis egen mening afvikande beslut. 1 H. 11 162 Den 10 Decemher. Hr Hjärne, Harald: Den nn uplästa inbjudningen frän Borg.St. innefattar i sjelfva saken ingen olikhet med det beslut, K. o. Ad. uti ifrågakomne hänseende redan fattat. Då Riksd.- Ordnis 36 § tillåter R.
Silfverutvexlingen ej varder till en oviss framtid uppskjuten, blifvit, med få undantag, inom RiksStånden lill rigligheten erkänd; — dels, genom Bankens öppnande lili utvexling af Silfver under sveppningstiden, enligt hvad Utskottet redan uti dess under N:o 8 afgifne Betänkande tror sig hafva visat, icke kunde komma att medföra de olägenheter någre Ledamöter deraf befarat, — dels ock de fördelar, andre Ledamöter trott kunna hemtas af Silfverutvexlingens uppskjutande iulills förslaget angående representationsförändring, nya( Tulltaxan, Decharge-Relänkandet för Banco Fullmäglige jemte flera med Silfverutvexlingsfrågan icke omedelbart samband egande frågor hunnit inom RiksStånden afgöras, icke lära kunna jemföras med de olägenheter, som det häraf föranledda uppskof med Silfverutvexlingen skulle medföra, helst hvarje osäkerhet om BancoUtskottets Tillåtande N\o 17. i5 dagen, då ulvexlingen sk all laga sin början, efter den grund, sorn i MyntbestämningsLagen af den 1 Mars i83o stadgad blifvit, skulle kunna tjena lill förevändning för återuppväckandet af de farhågor, som, vid flera tillfällen, blifvit yttrade i afseende på verkställigheten af hvad genom samma Lag är vordet förklarad!, har Utskottet ej kunnat underlåta, att föreslå bestämd dag för Bankens öppnande lill Silfverin vexling.
Derjemte har Utskottet erhållit del ej mindre af de i Stats-Rådet och Högste Domstolen i ämnet hållna protokoll, än äfven af de yttranden, hvartill förslaget gifvit anledning inom Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden. Och har, i sammanhang med pröfningen af denna fråga, Utskottet jemväl till behandling företagit åtskilliga af enskilde motionärer inom brottmålslagstiftningens område väckta och till Utskottet remitterade förslag, för hvilka här nedan närmare skall redogöras. För den nya brottmålslag, hvars antagande sålunda blifvit af Kongl. Majit föreslaget, har väg redan blifvit banad genom de flera genomgripande förändringar inom kriminal-lagstiftningen, som under sednaste decennium af Konung och Ständer beslutats. Af de 61 kapitel, hvaraf Missgernings-Balken i 1734 års lag ursprungligen bestod, äro redan ej mindre än 27, hvaribland några af de vigtigaste, helt och hållet upphäfda; och i flera af de öfriga hafva under tidernas lopp väsend t liga förändringar blifvit vidtagna. Det äldre straffsystemet är ej blott brutet i sina grundvalar: det är redan så godt som undanträugdt af ett nytt, som uppvuxit vid dess sida och om hvars företräden erfarenheten redan lemnat. tillförlitliga vitsord. Ofvergången till en helt ny brottmålslag är derföre numera icke förenad med några vådligare rubbningar: det bör icke skäligen kunna hos någon uppstå tvekan att ur denna del af vår lagstiftning utplåna de få, ännu återstående spåren af ett redan genomgånget kulturstadium. Bih. till B. St. I Å/d. 13 Haft. 1 Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. Ser man på den del af 1734 års lag, som innehöll den egentliga strafflagen, eller Missgerningsoch Straff-Bal k arna, så är den visserligen för en sednare tids civilisation i hög grad stötande genom den mängd af affliktiva kroppsstraff, som der möta på hvarje blad.
Men hvad inflytande en sådan beräkning kan hafva på bedömandet af inkomsten för Brännvins-bränning i Stockholm, inser ej Direction, emeden denna handtering der, för Eders Kongl. Maj:ts och Kronans räkning, eller af Arrendatorer verkstäld, är underkastad aldeles 974 Riksens Ständers olika kostnader, än Brännvins-bränning på Landet. Vid Brännvins-bränningen, sådan den nu i Stockholm för Eders Kongl. Maj:ts och Kronans räkning verkställes, bar Magazins - Inrättningen den hufvudsåkliga fördel, att kunna använda skadad oell skämd Spannmål, samt derigenom förekomma annars oundvikliga förluster; oell synes det Directionen icke möjligt, att för enskild räkning emot Arrende kunna drifva denna handtering, då från Rikets mest aflägsna delar Brännvin till Hufvudstaden införes och försäljes till ovanlig myckenhet, hvarpå såsom exempel må nämnas, att sistlidet års Brännvins - import till Stockholm utgjorde omkring i,3oo,ooo kannor, hvadan således afsättningen på härstädes tillverkadt Brännvin, som, i anseende till uppstegrade arbetslöner och dyra brännämnen , står till högre afverkningskostnad, skall blifva mindre lönande, då inträffande missväxter ej förändra förhållandet. I Calculen förekommer ytterligare beräknad Sex års ränta å värdet af MagazinsInrättningens hus, byggnader och inventarier, hvilken ränta utföres till 167,286 R:dr Banco; men enär Revisorerne, uti deras Förslag till grunder för en ny Magazins-Inrättning, ej allenast medgifvit att en anstalt, att förekomma vådan af missväxters följder inom Landet varit nödvändig, utan äfven allt framgent är det, för verkställigheten hvaraf samma byggnader och effecter påräknas till Revisorers Berättelse. y~ 5 till begagnande, så synes på grund deraf, denna ränteberäkning icke bordt i Calculen inflyta. Hvad slutligen den förmodade förlusten å Spannmåls-lagret angår, som förslagsvis blifvit ansedd tili 219,966 R:d. 24 sk. 6 y:st.
Bemödanden uti denna riktning, företagna af enskilda personer, mäste hafva öfvertygat dem lika med mig, att endast en centralhureau, med rättighet att hos Riksdepartements-cheferne anmäla förefallande behofver oell i öfrigt ställd under deras öfverinseende, kan lenina dugliga materialier till lösning af de stora problemer, som synas förestå nationen, ty endast den kail vara i tillfälle att, vid gifven minsta vink, gå sä väl representationen som Regeringen tillhanda med tillfälligtvis erforderliga men dock högst nödiga uppgifter oell caleuler. Jag anhåller vördsamt, att denna motion varder remitterad till Statsoch Ekon.Ulskin samt communicerad med de resp. Medsläuden. Hvarefter Gr. Frölich muntligen tilläde: För öfrigt kan jag icke annat än med glädje förnimma, att jag en gång och i delta ämne synes lemligen nära sammanträffa med Hr von Hartmansdorff; ty det nit, som han ådagalagt i fråga om de Preussiske chartorne, tenderar, sä vidt jag nu kail fatta, ungefär ät samma häll, som dit min motion syftar. Dessa 2:ne motioner begärdes på bordel. Hr Freidenfelt, Fredr. Daniel, uppläste en så lydande motion : En af förflutna tidens egenheter, hvars sjelfva grund och föremål icke mera kan, enligt min öfvertygelse, med skäl försvaras, qvarstår ännu. dag tror mig endast behöfva fästa R. H. St:s uppmärksamhet på dess tillvaro, för att få delta, om jag vägar säga, missbruk afskaffadt. Om jag icke alltför mycket misstager mig, liar IA. M. redan afskalfat detsamma för vissa embetsman, nemi. Statsrådets medlemmar, som icke mer erlägga begrafningshjelp och ej eller fullmaktslösen; detta sednare äfven ett ondt, som ännu vidlåder alla andra embetsoch tjenstemän, och pä ett känbart sätt, då de derjemte med \ års lön skola aftjena begrafningshjelp, minskar embetsmannens förut i allmänhet mer än måttligt tilltagna lönevillkor, om man undantager vissa presterliga befallningar, snart sagdl de enda i vårt land som äro väl lönte.
9Jtaj:t aftätna unberbåntga ffrtftnelfe, augåenbe regleringen af utgifterna unber riffe flaten^ Stttonbe pufioubtttet; oct; böra tfrägatoaranbe anftag fåtcbeS utgå i enlighet incb be uti bcrörbc ffrtftuelfe atrgtfne grunber ocp fiabgabe roitfor. därjemte faftoc Stöt mcbgtftoit, att be befparingar, font ttEäfmentprS funna uppfomma å be af Djj fåtunba titt folfunbcrtoiäntngcnä befrämjanbe för näfta @tat§reglertngåperteb atOnifabe mebel, må af Äongt. 9Jiaj:t för fotfunbertoibnins gen tittfjöraubc föremåt btfpoueraä. §• 8. 33eträffanbe återftoben af ben för bcrebanbe af tittgåug titt afffcbabc fotfffote* tärarcö penftoneranbe, enligt 9tifet3 åren 1850 ocf; 1851 förfamtabe Stänbcrå be 21 må unber ben tib ben af SDff nu faftfläftba ftatgregtcrtng fommer att omfatta, fortfaranbe f)å(ta§ fåongt.
Presidentens berömvärda förhållande i berörde värf, utan ock såsom ett bevis af den erkänsla, hvartill Herr Vice Presidenten såmedelst gjort sig berättigad, åt honom anslå en Summa af Tio Tusende Riksdaler; så l\ar Högvördige Präst-Ståndet,' i anledning af gjorde anmärkningar, återremitterat denna fråga till Utskottets yttrande. Desse anmärkningar innefatta den af några Ledamöter yttrade tanka,' att det vöre mindre lämpligt erbjuda penningar för redligt fullgjorde, ehuru med sällsynt framgång krönte, pligter, och att uti en Monarkisk Stat Riksens Ständer borde anse sig ej tillhöra att belöna Embetsmännens mödor eller af Stats-Verkets medel. tillde!a gåfvor för deras befattningar, utan helt och hållit öfverlemna åt Styrelsen i Staten, att med uppmärksamt välbehag följa den trogne E rnbetsmannens redliga bemödande i Statens tjenst och med Kongl. Nåd belöna det ädla nitet och Bihang till Ribs.St, Brot. 1817 - i8i$- 4-dc Sami. N:r 249, 1^0. ig86 Stats-lJtskottets BetUnkanden. lie redlige försakelserne, samt att Riksens Ständer altså borde inskränka sig till uttrycket af deras högaktning, i sine offentelige handlingar; hvarförutan äfven förekotnme betänkligt, att vidtaga en åtgärd af denne beskaffenhet och en användning af Statens knappa tillgångar , som icke inginge uti föreskrifierne vid de åt RiksdagsFullmägtige letnnade uppdrag; och skulle dessutom Herr Vice Presidentens af Ståndets Ledamöter allmänt erkände förtjenst i förevarande uppdrag förlora i sitt värde, om denne PenningeGratification erbjöds och blefve err.ottagen, samt ett menligt prsejudicat för framtiden uppkomma m. m. Deremot flere Ledamöter, under ytterligare framställning af Herr Vice Presidentens utmärkta nit och oegennyttiga bemödande ,i sine åtgärder samt den för Riket förmanliga utgången af omförmäldte liqvidation, understödt Förslaget örn ifrågavarande belönings beviljande.
Gesäller på landet äro likväl icke att anse annorlunda än såsom gerningsmän och böra följaktligen icke betala mera än dessa. Då Gerningsmän med en eller ingen mantalsskrifven arbetare blott erlägga 1 r:dr, hvarföre skall då en annan handtverksman, som i mantalsförteckningen slår uplagen såsom Gesäll, betala mera? Det är icke titeln som gör inkomsten. Hr Rinman, har i sin reservation, sidan 17 anmärkt, bristen på en rubrik för Nipperhandlcrskor och dem, som hålla nålstols-kram lill salu. Jag kan ej förslå hvarföre Utsk. satt sig emot införandet af en sådan rubrik. Dylika personer finnas i mängd, och när de finnas, hvarföre må de icke nämnas? Följden af denna benämnings förbigående är naturligtvis den, ali de måste i skattskrifningeu upföras under hvarjehanda andra rubriker. När det kommer till betalningsskyldigheten, så bestrida de den, derföre att de icke äro hvad de blifvit uptagne till att vara. I samma § förekomma ”Doktorer, Medicinae, eller Läkare, för inkomst af praktik utom tjensten, fyra proc.” Hvad betyder praktik utom tjensten? En Provincial-läkare säger, alt så länge lian är inom sill distrikt, sä är hans praktik inom tjensten. De orden borde efter min tanka utgå. Hvem kan utransaka (åtminstone måtte det bli ganska svårt) om läkaren besökt den sjuke enligt eller utöfver sin tjenstepligt? Vidare förekommer i nästa morn.: ”fruulimmer som idka klädsöm med en eller flere medhjelperskor erlägga hälften emot handtverkare”. R. o. Ad. har redan återremitterat 10 §:n. Följaktligen torde äfven denna punkt böra tagas i närmare skärskådande, ty hvad betyder väl här hälften? Månne 2£ proc. af de 5, sora stadgas för större handtverkare i vissa fall, eller hälften af den minimi-afgift, som blifvit fastställd för ringare handtverkare eller hälften af bäggedera. Vore det icke skäl att Utsk. något tydligare uttryckte sig? I afseende på Tidningsskrifvare, åberopar jag den reservation, Frih.
Bidderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmäna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 8 och 12 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 78, i fråga om anställande af undersökning af skol-lokalernes beskaffenhet och om åtgärders vidtagande till deras förbättring, biet detta Betänkande af Bidderskapet och Adeln bifallet, med den förändring att, i 2:dra mom. af hvad Utskottet tillstyrkt, orden: ”samt att, i motsatt fall förhållandet skall af skol-styrelsen till beifran hos vederbörande polis-myndighet, anmälas,” uteslötos. S. D. Föredrogs ånyo o6h återremitterades på grund af gjorda anmärkningar, SiatsUtskottets den 12 och 15 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 87, i anledning af väckt motion om löneförhöjning för Presidebterne i vissa rikets kollegier. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets den 12 och 15 dennes på bordet lagda Utlåtanden: N:o 88, i anledning af väckta motioner om understödjande af fabriks-inrättningar för Hvitbets-sockers beredning; och N:o 89, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om eftergift af Kronans rätt till Dana-arf efter aflidna enkan B. U. Sandelin. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets den 12 och 15 dennes på bordet lagda Memorial N:o 32 innefattande föreskrifter till undvikande af penninge-remisser med posterna emellan Stockholm och de orter, der Bikets Ständers Bank har låne-kontor m. m. S.
M. så för godt finner, de af nya passevolance-och af armeens trosspassevolance-cassors medel, hvilka ligga ofruktbara, må emot ränta insättas på lånebankens upplåningsräkning för nämnde disconter, hvarigenom således tillgång skulle finnas till förstärkande af handelsdiscontens fond; men dertill får jag svara för det första, att detta betänk, ännu icke är bifallet, och för det andra, att frågan i allt fall icke heror af Ständernas afgörande, utan blott innefattar 19 H. 5 34 Den a Februari f. m. en anhållan till K. M., sora jag förmodar visserligen skulle vilja bifalla en sådan anhållan, derest K. M. icke borde tillse, att dessa cassör göra sina fonder så fruktbara som möjligt, då jag förmodar, att styrelserna för dessa cassör skola fasta K. M:s uppmärksamhet derpå, att de roed lika säkerhet kunna göra sina fonder disponibla med 5 proc:s ränta i Arméens Pensionscassa, och att K. M. med anledn. deraf skall afslå R. St:s anhållan; hvarföre jag, för min del, icke vågar ställa hela handelsdiscontens fond på en sådan tillfällighet. Man har ansett såsom olämplig den reglementariska anstalt, att de summor, som lånebanken upplånar mot i högst 3 proc., på 3 högst 6 månaders uppsägning, göras tillgänglige såväl för belåningen af publika papper som för den s. k. handelsoch näringsdisconten i Stockholm och i provinslånecontoren. Detta kan jag icke finnå; tvärtom kan jag icke annat än dela den tanke, som uttrycktes af det Utsk. vid förra riksdagen, som föreslog tillskapandet af handelsdisconten, nemi. att all den discontrörelse, som var ämnad att gifva efterdöme åt en på rationella grunder bygd discontrörelse, hvilken lemnade rättighet åt styrelsen att lämpa utlåningen efter tillgångarna i förening med verkets fördel, utan att vara bunden af någon i förväg gifven föreskrift, borde omfatta såväl sådana discontabla effecter, som kunna belånas i handelsdisconten, som äfven belåning af publika papper.
Utan att särdeles klara och ovederläggliga skäl dertill förekomma, hör man icke, att Kammar-Rätten höjer bevil! nin gsbeloppen. I öfverensstämmelse med den af Gr. Mörner förut i ämnet gjorda framställning anhåller jag således, att R. o. A., med afslag å den af Utsfct föreslagna 7lista §:n, måtte uttrycka den åsigt, att hittills gällande rättighet att öfverklaga 238 D«n 18 Ma] f. m. pröfnjngs-komiténs beslut, bör äfven hädanefter bibehållas, samt att Bev:s-Utsk:t måtte erhålla uppdrag, att inkomma med förslag lill ny redaktion af denna §, uppställd i enlighet med det beslut i ämnet, R. o. Ad. sålunda fattat. Hr Reutersvärd: Rå sätt af den Betankit bifogade reservation inhemtas, har jag mot TTtsk:ts i denna § afgifna förslag uttalat en åsigt, hvilken är uti hufvudsaklig Öfverensstämmelse med det af komiterade i frågan föreslagne stadgande. Dervid har jag likväl ansett skäligt bifoga ett tillägg af följande lydelse: ”Samma rätt att besvär anföra, ege alltid rum, då skattskyldig eller Kronans ombud i pröfnings-komitén tilltror sig kunna visa, att taxering blifvit verkställd efter sådana beräkningsgrunder, som med. bev:s-stadgan ej öfverensstämma, eller att taxerad afgift blifvit ålagd, der sådan bevillning icke bort förekomma.” Detta tillägg anser jag vara så mycket nödvändigare, som, om alla dessa komitéer origtigt tillämpat författningen, det väl bör finnas en öfverdomstol, hvilken kan bestämma, huru denna författning öfver hela riket skall tolkas och tillämpas. Flere talare hafva yrkat, att besvärsrättigheten fortfarande skall hafva lika stor utsträckning som hittills. Detta anser jag hvarken vara förenligt med den skattskyldiges eller Kronans fördel, ty det torde väl icke vara troligt att, om alla dessa komitéer, berednings-, taxeringsoch pröfnings-, äro ense om ett beslut, den skattskyldige, om han häröfver anför klagomål, vinner någon ändring, så vida icke något formfel egt rum.
Enär, under innevarande Piiksdag, någon förändring i dessa Creditivs hitintills bestämda belopp, hvarken blifvit föreslagen, eller, enligt Utskottets åsigt, är af omständigheterna påkallad, torde de af Rikets Ständer vid de 2:ne sista Eiksdagarne fastställde Creditiv-summor jemväl böra till Rikets Ständers nästa sammankomst bibehållas oförändrade. Men deremot anser Utskottet de af Rikets sist församlade Ständer stadgade föreskrifter, i afseende på upplåningen af erforderliga medel för stora Creditivet, böra, såsom mindre ändamålsenliga och lämpliga, i så måtto förändras, att Rikets Ständer icke må varda ovilkorligen förbundne att senast efter ett års förlopp återbetala de härtill upptagne lån samt för deras liqviderande använda de, i och för krigets utförande, beviljade extra ordinarie skatter. Äfvenledes tror Utskottet, att ej allenast öfverskotten å Stats-Veikets inkomster, utan ock andra Riksgälds-Contoirels härtill disponibla medel böra uttryckligen anvisas såsom tillgång för Creditivens utbetalande.