Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
13 der efter förbrytelsen infallet, företagit, att fylleribrott må kunna åklagas antingen hos Konungens Befallningshafvande eller vid häradsrätt, dock under vilkor, alt den af nämnde autöriletör, sotrt till tid eller ort är närmast, företrädesvis anlitas, äfvensom Herr Biskopen af Vingård afstyrkt förslaget, att dylika åtal ovilkorligen skola dragas Under Domstol* och ej få upptagas vid Cahcellieförhör , emedan Landshöfdingens anseende skulle tninskas, om hah äfven på resor i Länet icke kunde till Cancellie-förhör inkalla dem ( sorn genom fylleri brutit emot ordningen , utan mäste lamt öfverlåta belftandet åt Domstol. ii §• 1 afseende på denna §. har Herr Prosten Elfström yrkat) ätt den I tgl 3 års förordnihg stadgade tillåtelsen, för en hvar tilt fylleribrott angifva * ml bibehållas, så ätt ej blott allmänna åklagare blifva pllgtige, utan hvar och en berättigad att fy 1 leri — brott lagligen beifra eller beilra låta ,* hvarjemte Herr ProfeSsoren Bexell best rid t inskränkning eller minskning af åklagareperso* iialen ; äfvensom Herr Dom-Prosten IJeUrlin anmärkt, att Rikets Ständer tillstyrkt indragning af Lands - Fiscalstjensterne. Och hat Herr Cederschjöld hemställt, om icke iJ LagUtskottéts Utlåtande N:o 155.' den föreslagna prsescriptionstiden af 6 månader må gälla äfven för beifran af de fylleribrott, hvilka äro af urbota beskaffenhet, erne* dan åtal, som efter nämnde tids förlopp anställas, icke ske för sakens skuld, utan af enskilda anledningar. Herr Ribbing åter har, i anledning af denna §:s slutmening, att fylleribrott, som icke äro af urbota beskaffenhet och icke inom 6 månader, sedan de sig tilldragit, blifva hos vederbörlig
Krigs-kollegium, i sitt nuvarande skick, till alla delar sitt ändamål, att vara ett centralt förvaltningsverk för rikets försvar till lands, eller kan detta ändamål bättre ernås genom Kollegii ombildning, medelst en i vissa delar förändrad organisation; och bur i sådant fall det nuvarande Presidents-embetet bibehållas? samt Hvilka äro fördelarne, eller de möjliga olägenheterna deraf, att ärendena, uppå fristående afdelningar beredda och föredragna, i vissa fall af Afdelningschefen allena afgöras? Komiterade, som i vissa fall dela de af 1858 års Komité, såvidt Krigskollegium angår, inför Kongl. Majit framlagda åsigter, hafva ansett sig böra ingå i granskning af åtskilliga inkast och betänkligheter, som Krigs-kolleo-ium mot förenämnda 1858 års Ivomités betänkande framställt, för såvidt de äfven stå i strid med Komiterades egna åsigter i ämnet och med det organisationsförslag till Krigs-kollegii ombildning, som af Komitéen framställes. Sedan Komitéen för besvarande af de uppställda frågorna, redogjort för det olika inflytande, Kollegii President tid efter annan haft på ärendenas behandling, och jemfört behofvet. af den kollegiala organisation för målens utredninginom detta och andra Kollegier, kommer Komitéen till den åsigt, att: Krigs-kollegium bör såsom Rik s-kollegium upphöra och ombildas till: en Krig »förvaltning, inom hvilken ärendena, efter sin olika art, pröfvas och afgöras utaf särskilda, af hvarandra oberoende Afdelningar eller Embeten, under hvar sin ansvarige Chef, i vissa mål allena beslutande, i vissa mål samfäldt med embetsledamöter. Dessa embeten äro: l:o General-fälttygmåstare-embetet (Artilleri-afdelningen) ; 2:o General-ingeniörs-enibetet (Fortifikations-afdelningen); 3:o General-intendents-embetet (Intendentsoch Aflönings-afdelningarne).
Bidderskapets och Adelns samt högvördiga PresteStåndets i ämnet fattade beslut, beslöt Borgare-ståndet, att med vidblifvande af dess beslut, vid pröfning af memorialet N:o ig, afslå omförmälda inbjudning. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets betänkande: N:o 3i, i anledning af väckt motion om bestämmande af minimioch maximibelopp vid utarrendering af Lunds akademis hemman. Återremitterades ; N:o 02, i anledning af väckt motion, om upphäfvande af stadgandet om prescriptions-lid, inom hvilken egare af krono-skattehemman, derå förmedling blifvit sökt, skola ansökningen härom återkalla. Bifölls; Prot.-utdrag den 8 Mars 4848. 243 N:o 33, i anledning af väckt motion, on förändring af mötesplatserna för båtsmännen inom Medelstads härad i Blekinge län. Bifölls; och N:o 34, i anledning af väckt motion, om antagande af den nu brukliga viklualie-vigten, för uppvägande af varor af alla slag. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets memorialer: N:o 35, i anledning af återremiss af utlåtandet, N:o 5, N:o 36, i anledning af återremiss af betänkandet, N:o 6, och N:o 37, i anledning af återremiss af utlåtandet, N:o 7. S. D. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Stats-utskottets memorial, N:o 79, i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 36. S. D. Föredrogos ånyo Stats-utskottets utlåtanden: N:o 80, i anledning af väckt motion, angående återställande till Calmar domkyrka af arrende-inkomsterna af jordlägenheter, tillhörande Calmar f. d. fästning. Bifölls; N:o 81, i anledning af väckta motioner, om försäljning till skatte af en del kronan tillhöriga fisken, m. m.
Lön på Verkets Stat behålla, anhöllo hos Kgl. Majit Rikets Ständer uti underdånig Skrifvelse af den ig Julii 1812 det den redan länge påtänkta Inrättningen af en Pensions - Gassa för Civil-Staten, hvartill en icke obetydlig Fond var samlad, måtte till så skyndsam verkställighet, som inöjligt var, blifva befordrad; Och funno Riksens Ständer imedlertid den författning böra vidtagas, att icke allenast då varande Civile Embetsoch Tjenstemän samt Betjente, hvilka, såsom öfver 70 ar gamle, erhållit afsked med Lönens bibehållande, utan ock de dädan efter afskedstagande måtte varda flyttade på allmänna Indragnings-Staten, att der njuta de dem tillkommande Löner, saint Lönerne vid Verken deremot alltid qvarblifva, till deras förmån, sorn de afgångnes sysslor bestrida. 1374 StatsUtskottets Betånhandeit. tJfaf de Handlingar, sorn föranledt Rik* sens Ständers Beslut, sa väl vid 1809 ochigio som x8i2 årens Riksdagar, har Stats - tJtskottet funnit detsamma c-genteligen baft till föremål de pennirige - löntagande Civile Embetsoch Tjenstemännen uti Rikets Hof-Rätter oöh Col** legiér samt de öfrige publike Verken på Rikets Stat, titan att fråga varit Väckt om Utsträckan-* de häraf till Eands-Staterne; men då det för A* rendernes jemna och behöriga gång synés vard lika så magtpallggande vid Rands Staterne, sorn vid de Pub ike Verken, att de tjenstgörande Embets-* och Tjenstemätinén Icke sakna de Eöningsvilkor, Staten för deras sysslor består, an* ser Stats*Utskottet den tillämpning deraf, sotrt till de sistnämnde blifvit gjord, Vara till prin* cipen både billig och riktig; Hock synes hvad Pénsionerne för de afskedstagande med indeldte Eoner angar, en jemkning deruti både böra och kunna skäligen äga ruin, till beredande af ett rättvist förhållande emellan den indeldte och Pennirtge-Röntagaren, Att de indeldte Eönerna, Uträknade eftet* förvandling Och Markegång för närvarande till en del Upphöra Och äfven Under de sistförfiutné 50 åren utgjort dubbelt, och stundom vida deröfver, emot hvad vederlikar med Contante Eoner åtnjuta, Vitsordas Utaf Stater och Räkenskaper.
Stockholm den 30 Augusti 1860. 6 Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottets Betänkande N:o i7i. N:o 171. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Sept. 1860, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om ytterligare bestämmelser i afseende å båtsmännens inom Blekinge län tjenstgöringsskyldighet. Från Hedervärda Bonde-Ständet har Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet fått emottaga remiss å en motion, deruti Biksdags-fullmägtigen Jöns Persson från Blekinge län anfört, att indelnings-verket, öfver allt i riket betungande för jordbruket, dock ingenstädes tryckte mera hardt än i Blekinge, der, utom 27 frälsebåtsmän, som uppsattes efter vanliga roterings-grunder inom båtsmanshållet eller sä att i medeltal Sj^jtdcis niEtntal utgjorde en rote, icke mindre än 1,500 båtsmans-rotar voro indelade, hvardera i medeltal beslående af endast Tedels mantal. Men utom denna börda trycktes provinsen genom åtskilliga från båtsmännens tjenstgöring härflytande förhållanden. Enligt 32 § af den år 1839 utfärdade kontraktsoch rotebok för Blekinge och deri åberopade författningar, skulle båtsmännen icke uppfordras till tjenstgöring för längre tid än fyra månader årligen. Detta oaktadt hade under de sednare åren, förmodligen i anseende till ökade göromål pä Carlskrona skeppsvarf och oftare påkommande sjöexpeditioner, Blekinge läns indelnings-båtsmän ofta flera månader utöfver den normala tiden qvarhålliis i tjenstgöring, hvilket förhållande, utom den deraf för rotehållarne följande skyldigheten att nära oafbrutet värda och sköta båtsmanstorpen, jemväl medfört andra, ännu svårare olägenheter för de rustande.
M&amp; men ej föreställa sig att detta kvinnans okufliga deltaimde för lidandet betyder det s m m a som ett alltför lättrördt sinne, fardigt att lhta kiinslan springa bort med förstindet. Eli tämligen. rik erfarenhet af hennes arbete p i den enskilda valgörenhetens falt har öfvertygat mig att mannen ofta nog, när det kommer till stycket, långt före henne ar färdig att svika si.na principer och utan undersökning obetanksamt kasta ut nlmosor af tvifvelaktig nytta. Kvinnan visar sig icke siillan mera medveten om ansvaret för ett sidant förfaringssätt, hon vet bättre, om j a g s i m&amp; uttrycka det, att välja sin tid, att icke låta hanfôra, sig af. en kä,nslostamning, utan noga pröfva om och huru ett understöd m&amp; vara till verklig nytta. Talet oin att kvinnans känsliga hjärta skulle lagga hin' r - '. der i vägen för hennes anvandande i fattigvårdens styrelse %r således endast ett tomt tall. Nan kan snarare vända om satsen - eller såsom en bland de ph dessa omriden förfarnaste kvinnor uttryckt det:, att gifva understöd &amp; t lattingar och drinkare, af oföretagsamhetens och den bristande omtinksamhetens sarskildte representanter - det har hon för känsligt hjärta att vara med oms. Hon kan ej vara med om ett B system B, som i sin släpphändta missplacering af de skattdragandes medel röfvar friin mingen som verkligen. kan och vill varaktigt upphjiilpas och i stillet fostras oduglingar, kanske brottslingar. Alldeles oafsedt den mordiska vinsten hkraf, för hvilken ingen yttre värdemätare finnes, medför sådan betanksamhet och daraf följande användning af medlen p&amp; deras .Iattci plats förvisso verklig besparing. E t t liknande förhillande k m ock aga rum ifriga om kvinnans inflytande pk f attighusens och f örsör jningsinr aktningarnes inre anordningar. Genom kvinlig omtanke och kvinlig upp märksamhet på, detaljerna kan man ofta bereda understödstaga.rne en lyckligare och bättre tillvaro utan atit det beböfver blifva dyrare.
Bes v.- och Oec.-Utsh. Uti. N. o iS3. 3i Här sådant profvas nyttigt och möjligt, Remonter af landets egen Hästafvel må vid Cavalleriet antagas , och att hemma i landet fallna , väl rjvalificerade Föl, vid fyra års ålder, ehuru de ej äro målfylliga, men om, de kunna påräknas blifva det, må i lediga Nummer få insättas; samt 2:0 att goda Race-hästar, som från Norra Tyska orterne kunna af enskilde personer införskrifvas, må, till bestämdt antal för hvarje transport, få uppå ång-pacjvelen från Greifswald till Ystad öfverföras. En Ledamots reservation i ämnet bifogas. Stockholm den 11 September 1829. Reservation af Herr Friherre Sprengtporten: ”Utskottens förslag att vid Cavallerie Regementena vilkorligen må antagas undermåli - 3a Bil. till Allm. Bes v.- och Oec.-Utsk.Utl. IV.-o i53. ga remonter, då de äro fyllda 4 Sr, kan jag ej gilla, emedan jag föreställer mig det böra blifva omöjligt att, vid Remontens approbation, kunna med full visshet bestämma, om han skall uppväxa till det fastställda målet; helst många häst-racer gifvas, som redan viri 4 år och förr äro fullväxta; den ringa tillväxt, som å en g qvarters i tums remont kan påräknas, då den insättes vid 4 år, är, i alla fall, ej mera än hvad för en Cavallerie-häst kan behöfvas, för hvilken i tums mål redan är i sig sjelf nog lågt. Denna åtgärd, om den bifölles, skulle således endast föranleda att i längden göra Cavalleriet mindre tjenstbart.
En tull af 2 sk. för skålpundet antogs. Garn: Bomulls: otvinnadt, enkelt eller dubblerad t, i härfvor eller å bobiner: ofärgadt. Tullen för otvinnadt, ofärgadt bomullsgarn bestämdes till 4 sk. för skålpundet. Gevär, alla slag. Slåndet ansåg en sådan serskild rubrik böra i laxan införas, med ett tullvärde af 100 r:dr och införselstull af 25 r:dr, hvadan hänvisningen deraf till slöjdvaror, såsom not, försvinner. Gutta Percha. Denna artikel finnes icke uti det vid den Kongl, propositionen fogade taxeförslag, men Ståndet beslöt, att denna varu-rubrik skulle deruti införas näst efter rubriken: Gummij, med följande införsel-tullbestämmelser: Gutta Percha rå 1 skålpund 6 rst. arbetad 100 r:dr värde 25 r:dr. Hudar och skinn. I stället för den uti Kongl. Maj:ts nådiga proposition intagna bestämmelse för hudar och skinn: beredda eller läder, andra slag, med en införselstull af 10 sk. per U, godkände Ståndet ^Jievillnings-utskottets Prot.-utdrag den 31 Maj 1848. 413 förslag till tull för sulläder, af 8 sk., och för andra slag, med eller utan lackering, af 16 sk. allt per U-. Jern: All annan spik, samt allt manufakturoch handtverks-smide, ej specificeradt: Poleradt: En tull af 24 sk. per U. åsattes. Kläder: Rubrik och tull antogos sålunda: Kläder, gång-, linneoch säng-, ej specificerade (arbetslönen i värdet inräknad) 100 r:dr värde, tull 25 r:dr. Anm. Spetsar och blonder lullbehandlas serskildt. Hästar. B evil In ings-utskottets förslag i betänkandet N:o 13, gillades. Lin. För ohäcklad! lin bestämdes tullen till 24 sk. och för häcklad t till 1 r:dr, allt per L Feta oljor.
Ingen lärer neka att så tillgått, och att knappast någon Medborgare finnes, som haft Penningar i sina händer, hvilken icke någon gång emottagit och utgifvit dessa Sedlar, för lika goda, precist lika goda, sorn Banquens TransportSedlar och om någon skulle finnas, sorn aldrig ägt dessa Sedlar i sin hand, tvifvelsutan rår han lika så litet derföre, som den, sorn nu äger dem, och för öfrigt äro några undantag ingen allmän regel. 46 Den 17 MartilT f. ni. Regeringenoch Ständer hafva ju kant detta förhållande och icke b ott tillåtit, utan genom offentliga åtgärder stadgat dessa Sedlars Credit, såsom till ekemp 1 Götha CanalScdlar, hvilka tillåtits i Uppbörd emottagas. Hvad gör nu den , som mottager och utgifver 1- dana Sedlar, hvilka tillåtits i Uppbörd emot* taaas? Hvad gör nu den , som mottaget och utgifver sådana Sedlar för lika goda, som Bani quens, annat än på visst sätt garanterar dem ? ty det är klart, att annars hade han ej, söm klok och förståndig, emottagit elfir såsom hederlig Man utgifvit dem, derest han ej af öfvertygelse ansett dem förlika göda. Och är ej öfvertygelse, vilja och beslut detsamma, sorn garanti? Men är nu en människas öfvertygelse* beslut och garanti, dåden uttryckes i handling, annat än i Skrift? är icke en handling mera än en skrift? Härutaf tyckes vara klart, att både Regeringen, Riksens Ständer och Nationen, genom en så kallad tacitus consensus, garanterat Disconternes Sedlar.
Den 7 October f. ra. mera skäl flytta hela RiksSlaten på IndragningsStat, emedan den lika lätt kan undergå förändringar. För min del kan jag icke begripa, att Ridderskapet och Adeln en hel timma kan sysselsätta sig med att sätta i fråga, huruvida på en så stor titel, som den 3:dje, 5oo R:drs besparingar skulle blifva möjliga. Äfven får jag nämna att i allmänhet Rikets Ständer handla orätt, då de föreslå på besparingarne något hos Konungen, emedan om saken är af den natur, att den ej bör uppföras på Stat, men ändå är vigtig, Konungen ändock lärer bifalla den, och i det fallet bör Rikets Ständers enda lämpliga svar vara, att Rikets. Ständer anse saken af den egerlskap, att den ej bör på Stat uppföras. Då är svar gifvit, men ej bestämdt sagt, att summan bör tagas på besparingarne. Grefve von Schwerin: Man behöfver ej här väga den ena Ledamotens yttrande mot en annans; man har StatsUtskottets Betänkande N:o i53 att fråga. Första Betänkandet visade en ökning i Slatsbrist-summan af 37,14° B:dr 28 sk. 2 r:st. Enligt sednare Betankandet blir den än större, och efter de beslut, som inom detta Stånd blifvit fattade, kommer den att ansenligen öfverstiga Statsbrist-summan vid sista Riksdag. Här uppgifves såsom tillgång RiksgäldsContoirs-medel till ett belopp af i5o,ooo Den 7 Octo ber f. m. 117 R:dr. Desse medel bestå i StalsContoirets afbetalning lill Banken på dess fordran hos Staten; en afbetalning, som Banken icke bär annat gagn utaf, än att den ingår den ena dagen, men utgår den följande. I Statsoch BancoUtskottens förslag är den för anständighetens skull bibehållen. Den går en omväg genom Banken till RiksgäldsContoiret, såsom en Bankens räntebebållning.
Så länge som hans löfte varar, skall han icke äta det af vinträ gjordt är, hvarken vinbärskärnarna eller skalena. Så länge hans löftes tid varar, skall icke rakoknif komma på hans hufvud, tilldess tiden är ute, den han Herranom lofvat hafver; ty han är helig, och skall låta fri växa håret på sitt hufvud. I hela tidenom, den han Herranom lofvat hafver, skall han till ingen dödan gå. Han skall ej heller orena sig på sins faders död, sine moders, sins broders, eller sine systers; förty hans Guds löfte är öfver hans hufvud. Och i hela hans löftes tid skall han vara Herranom helig. Och om någor oförvarandes bråddör när honom, då varder hans löftes hufvud orent. Derföre skall han raka sitt hufvud på hans renselsedag, det är, på sjunde dagen. Och på åttonde dagen skall han bära fram två turturdufvor, eller två unga dufvor, till Presten inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel. Och Presten skall göra den ena till ett syndoffer, den andra till ett bränneoffer, och försona honom, derföre att han syndade öfver en dödan; och alltså på samma dagenom helga hans hufvud; Att han skall uthålla Herranom tiden till sitt löfte; och skall bära fram ett årsgammalt lamb till ett skuldoffer. Dock skola de förra dagarna vara förgäfves, derföre att hans löfte vardt orenadt. Detta är hans lag, som sig förlofvat hafver: När hans löftes tid ute är, skall man hafva honom fram för dörrena af vittnesbördsens tabernakel. Och han skall bära fram sitt offer Herranom, ett årsgammalt lamb utan vank till bränneoffer, och ett årsgammalt får utan vank till syndoffer; och en vädur utan vank till tackoffer; Och en korg med osyrade kakor af semlomjöl, blandadt med oljo, och osyrade tunnkakor, smorda med oljo, och deras spisoffer och drickoffer. Och Presten skall bära det in för Herran, och skall göra hans syndoffer, och hans bränneoffer.
Bifalla de dä Nidderffapets och Adelns beflut, sä kommer nu i frägawarande Expedition att derefter rättas och författas; Men om ett eller flere af Ständen blifwa af skiljaktig, : meningar; Sä blifwer efter min tanka det andra alternativet till widtagande, att nemligen öfwerlemna frägan till dct förstarckta Bewillnings-Utskottels decision; Och intill desi mcranämnde fräga, pä det ena eller andra af nu anförde, med Regerings - formen öfwererisstammande sätt, blifwit afgjord, anser jag den derom nu författade Expedition böra blifwa hanlande, samtföljakteligen för min del, emot desi godkännande tills widare protesterar. Fri - Den 26 April' 987 Friherre ikd^kenbano, yttrade sig, att om, enlig? Herr Grefwe De Is Ossier anförande, Finanee Betänkandet innchölle den närnnde fördelningen i Bewillninq och Krigsgär-, och detsamma worc af alla fyra Riks-Ständen god» kändt, sa worc della Betänkandes aberop ne i RiksdagsBeflutet alt hwad i detta ämne behöfdeo. Friherre Le-leiström, Kuclnlvb, förmälte sig endast we» ta, att han sjelf warit närmarande dä Prestc-Standet ge» nom en Deputation eller Protscolls-Utdrag hade föcklarat sig blott antaga den enda benamningen af Bewillning. Till widare uplysning häröfwer uplästes följande. Utdrag af Prctocollct hältet hos HögwörLige Preste-Ständet den 6 April 1810. S. D.
Statsoch Lag-Utskottets Betänkande N:o 38. 21 ifrån han med Ijensten blifvit skiljd, honom må å Allmänna Indragningsstaten af Kongl. Majit tillerkännas, med afräkning likväl af det pensions-belopp, som från allmän pensions-inrällning kan honom tillfalla, ett belopp svarande emot lönen, samt, om inkomster utom Staten tjensten åtföljer, hvad de i medeltal utgjort enligt sedliaste tio årens hevillnings-taxering; dels ock all han, för det fall, att han möjligen framdeles kan blifva i stånd att i tjenst åter inträda, må, vid derom skeende ansökning, tillgodonjuta den tur och befordringsrätt, som han före entledigandet från tjensten innehade; men med skyldighet, vid återgåendet i tjenst, hvarmed lön eller inkomster utom stat åtföljer, alt frånträda pension, som honom i följd af entledigandet tillerkänts. Hvad sålunda blifvit stadgadt skall icke ega tillämpning i afseende på Tullverkets personal, för hvilken skall lända lil! efterrättelse hvad för densamma särskildt är stadgadt.” Vid riksdagen 1855—1854 framlades för Rikets Ständer en nådig Proposition i samma ämne, enligt hvilken likväl sålunda afskedad tjensteman tillförsäkrades allenast halfva lönen, men Rikets Ständer tillkännagåfvo i underdånig skrifvelse den 1 December 1854: alt ehuru Rikets Ständer visserligen ansågo, att det vore för det allmänna fördelaktigt, om, utan alt sådant medförde andra olägenheter, utvägar kunde beredas, ledande dertill att de tjenstemän, som icke vidare vore i stånd alt sina befattningar bestrida, lemnade rum för andra dertill lämplige personer, funno dock Rikets Ständer, med hänsigt dertill, all Statens tjensler må med skickliga personer besättas, betänkligheter möta emot antagande af det nådiga förslaget.
Invånarna vaknade och gingo till sömns vid trumpetstötar, och tidigt hvar morgon, när dimman lyfte, syntes en välvillig man som i styfva galonerade kläder och med skuldrorna höjda och läpparna viktigt hopdragna rodde sig mot strömmen ut på floden. Det var Hultman som i en hög tennkanna hämtade det klaraste dricksvattnet åt sin konungslige herre. Just där flyttfåglarnas långa streck om hösten brukade draga bort, stod det dystert gulgrå fästet i Bender med sin fyrkant af spetsiga tornhufvar, och därifrån strömmade dagligen i ständig marknad ett tåg af janitsjarer, tartarer, armenier och zigenare. De knuffades bland zaporogernas jordkulor nere vid floden, där Mazepa hade dött med hufvudet i sina kvinnors knä, och när de väl fingo sina kameler och åsnor bundna vid träden, koxade de nyfiket på stekpannorna i kökshuset och på Brandklipparens isgrå länd i stallets främsta spilta. Åt alla sidor utbjödo de sina drufklasar, sina får och höns och hejdades ibland af bajonetten när ett främmande sändebud anlände för att uppvakta den svenske konungen midt i hans landsflykt och olycka. Stundom mötte de kuriren med postväskan eller en fattig pommersk bondson utan skor, som frivilligt gått den långa vägen tvärs igenom Europa för att lämna sin konung hundra dukater till respengar. Tätast vimlade dock tarbuscher och turbaner nedanför kungshuset, på hvars altan trettio musikanter spelade på violiner, lutor och oboer. Så snart de tystnade, uppstämde turkarna nedanför med mässingstallrikar, skallmejor och trummor. Dessemellan omfamnade janitsjarerna sina svenska vänner eller satte sig belåtna och eftersinnande på marken och stirrade mot kanslihusets öppna fönster, där två besynnerliga, ifrigt skrifvande gestalter lutade sig öfver bordet. Så snart de båda herrarna ville se hvarandra i ansiktet, måste de vända på hela kroppen, ty ingendera hade mer än ett öga. Den ene, som jämt stack fjäderpennan på tvären mellan läpparna, var den luddslitne hofkansleren von Müllern.