Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”De anbefallde ändringarne af indelning och anläggande af brännugn på byggnadsritning 6.|$ Banco-Uts'iottets Betäriianden* g me, äro under arbete och skola så fort görligt till ytterligare granskning ödmjukeligen företes" ’’För egen de! få Commissaarierne, hvad inköpet af byggnadsmaterialier angår, i ödmjukhet tillägga, att sedan, med anledning af Herrar Full magt i ges Protocöll den q Martii 1820, Commissariatet genom annonce, 3:tie särskilde gånger införd i Allmänna Tidningarne, under loppet af Maji och Junit månader .gifvit vederbörande speculanter tillkänna, att skriftliga anbud kunde göras å hvarjehanda för Banquen behöf1 ige byggnadsämnen, hafva, under den föresätta tiden, 3iskil 1 ige anbud inkommit, som den 14 påföljande Augusti inför Cornmissariatet blifvit öppnade, hvarefter den åtgärd till inköp af bjelker, sparrar, bräder, tegel, kalk och diverse sten’ huggare-arbeten är vorden vidtagen, sorn det deröfver hällne, härhos ödmjukast bilagde Protocoll visar, så att obetydlig upphandling af dessa arbeten tyckes för i år vara af nöden, vidare än hvad som erfordras till arbetets obehindrade fortsättning nästa vård’ "Undantag torde här likväl fa göras för kalk, tegel och bräder, hvarå, i anseende till reparationen i stora Bancohuset, åtgången icke kari med tiliförlighet bestämmas. ”Beträffande åter den omständigheten, huruvida vissa delar af byggnadsarbetet skulle lämpligen och med förmån för Banquen kunna be(trifvas, genom tillgörande anbud eller utrop, sfi och enär Commissarierne icke ega grundad anledning, att motsäga hvad Herr Professor Gjörweil i detta afseende andragit, kunna de icke Banco-1 (skottets TSctiinkanden, 649 eller annat än tillstyrka vidtagandet af lians gifne forslager:
Detta är icke första gången som J, hjertans kära syster, hafven, jemte mig, försökt att i denna saken tala fred och försonlighet. Framställ nu min önskan. Gud gifve framgången till det bästa." "Resten af brefvet torde jag knappt uppläsa, det är blott angående det ölet, jag sände i somras, och några råd för Heblas hosta, som syster Cathrina lär mig bota med vax af ottesångsljus. Men nu vill jag blott orda något om brefvets hufvudinnehåll. Säg mig dock, min herre och make, vore det dock icke mera lugnt, om J ville litet foga eder efter hertigen." "Visserligen." "Bönderna skulle väl ock upphöra med sina dåd i sådant fall?" "Troligen skulle hertigen ålägga dem att hålla sig stilla, om jag skulle underkasta mig honom." "Tror J att de öfrige Finske herrarne, i sådant fall, skulle vidare sätta sig opp emot honom?" "Föga nog, om jag skulle ställa flottan och krigshären till hertigens behag." "Skulle väl icke då all split och blodsutgjutelse emellan partierna upphöra?" "Troligen, ty utan att hafva något stöd inom landet, kan konungen föga ens försöka, att med främmande troppar befästa sin thron." "Tror J icke att hertigen med rättvisa och kraftig hand skulle styra landet?" "Jo, detta blefve troligen fallet." "Välan, jag har nu uppfyllt drottning Cathrinas begäran, jag har framställt hennes önskningar till det bästa. Hvad sägen J härom, herr Klas?" "Att konung Sigismundus är min herre och konung, den jag, och hela Sverige och Finland hafver svurit tro." Fru Ebba böjde djupt sitt hufvud och sade med värma: "jag väntade det så." Efter en stunds tystnad började fru Ebba äter: "Min vän, jag kom nu in till dig äfven för att tala om några små husliga angelägenheter. Du har ju lofvat ditt beskydd åt herr Erik Liljeholm och hans unga dotter. Hvad synes dig, ville du icke erbjuda henne att, till en tid, vistas i vårt hus? Sedan du berättade mig om den anklagelse, som mästar Erik gjort emot henne, vid sammankomsten i höstmarknaden, har jag tänkt härpå."
H>rr l^otlilied har redan förekommit mig, och jag tror, att någon twekan hos Ridderskapct och Adeln icke nu mera bör upsla derom, art Justiliso-Ombudsmannens Embetsbcfanning är lika allmän, lika oinskränkt, som Jnstitim Cancellerens, men da JustikioS'Ombudsmannens åtgärd, enligt min ranka, icke bör widkaga förr, än Jusiitiso-Canceileren uphörr art wrd ekk mäl foga någon eller en med lag och sakens beskaffenhet ökwerensstämmande nog kraftig ärgärd, kror jag afwen, arr en föreskrift bör gifwas, enligt hwilken Justikixk. Ombudemannen ma äga akt wid hwarje mäl hand lag - r4y6 Den 24 November. lägga. Det är i delta afseende jag tagit friheten till Högloft. Ridderftkapet och Adelns uplyste ompröfwande ödmjukast hemställa, ack Instit.xe Ombudsmannen borde först hos JustititL-Cancelleren anmäla hwarje uptäckc förbrytelse till det laga bcifrande Justitia Cancelleren kunde anse den förtjena, samt akt, om Justitias-Caneellcren nnderläte akt wid ett mai foga den åtgärd, som wederborde, JustikiL-Ombudsmannen dä borde äga, att wid samma mai foga den handläggning, hwartill han kunde anse sia befogad. Härigenom wore en behörig ordning iakttagen, all möjlig säkerhet »vunnen, och ingen lörbrytel, fe skulle kunna undgå laga answar och näpst. Dä jag säledes ieke inser någon, wäda upkomma, derest Höglofl. Ridderffapet och Adeln Mille behaga antaga den af mig. förestagne uiwäg till collisions förekommande, wagar jaa äfwen tillstyrka, air denian, ma mätte warda af Högloft. Ridderftaper och Adeln bifallen. " friherre läljenc runis, stoban ^Vilhelm.
Då nu, jemlikt formuläret, alla de medel, som emellan förvaltande myndigheter lefvereras, skola på tabellerna såväl i debet som kredit till lika belopp afdragas, men i följd af nyssnämnde förhållande total-summorna af lefvererade statsoch riksgälds-medel å berörde tvänne tabeller i debet och kredit uppgå till olika belopp, hafva alla de serskilda summorna måst å en gemensam tabell sammanföras, på det att afdrag af de lefvererade statsoch riksgäldsmedlen måtte, i enlighet med formuläret, kunna verkställas. 8:o. Det i hufvudboks-formuläret förekommande konto för stats-verkets grundfond innehöll endast nettobehållningarne vid hvarje års början och utgång jemte å kapitalet under året skedd afskrifning. Denna räkning har i den nya rikshufvudboken erhållit ökad fullständighet, i det densamma upptager såväl bruttobehållningen vid årets början, med specifikation af de olika slags tillgångar, hvaraf denna behållning består, som derifrån afgående skuldposter, jemväl serskildt specificerade, på sätt den häröfver upprättade, nedan intagna tabell, närmare utvisar. 9:o. Den uti den nya riks-hufvudboken intagna redogörelse öfver extra stats-regleringen har jemväl erhållit större fullständighet än uti formuläret, derigenom att hvarje dertill hörande anslag blifvit, likasom samtlige anslagen under ordinarie stats-regleringen, upptaget i serskildt konto, utvisande såväl inoch utba - Bilaga Litt. A N:o 1 till 1857 års Revisions-berättelse, angående Statsverket, sid. 11. Sammandrag öfver samtlige i 1854 Debet. Ingåen de Balans: Kontant behållning Fastigheters värden Inventariers dito Behållning af spanmål Dito af bergseffekter Utlånta medel Utestående krono-uppbörd: Levererad inom den 31 Augusti^ 1854 Resterande den 1 September 1854 Förskotter till liqvid och redovisning... Anmärkta poster Proprie balanser Fordringar S: :r Tillkommen ingående Balans: Kontant behållning Utlånta medel Förskotter till liqvid och redovisning.. Fordringar |S:r '1854 års krono-uppbörd:
Lönings vilkor för deras nödtorftiga bergning, sedan de, genom den då vidtagna förändringen med Chartae-SigillatJe-stämplingen och försäljningen, kommit i saknad af den dittills åtnjutna provision för all i Chartte Sigillatae Contoiret verkställd försäljning och extra stämpling; och hvarföre föreslogs, att de måtte fä åtnjuta lika Löne-vilkor, som mindst och uti lägsta graden bestås Embetsoch Tjenstemäij i RiksgäldsContosret af enahanda värdighet och benämning. Hetta blef väl af Rikets Ständer bifallet; men då hvarken någon underdånig anmälan derom till Eders Kongl. Majit algått, ej eller då varande Stats Utskott deraf erhöll del; så blef sådant vid Stats-reglering.en ej iakttaget. •Eders Kongl. Majit har dock sedermera,- nppå derom gjord underdånig anhållan och enligt Kammar Gollegii underdåniga tillstyrkande , täckts u-ti Nådiga Bref af den 35 Aug. 1S13 och Den 14 Juli. 1329 och den 24 Augusti förlidet år, bifalla en sådan tillökning för ifrågavarande betjening, att Utgå af besparingarna på andra Hufvud-tueln i men , som densamma synes böra på Stat uppforas så hemställes i Underdånighet, om icke anmälan 1 detta afseende nu bör göras hos Rikets Ständer. 2:0 Likaledes synes den Löne - tillökning, Sorn Eders Kongl. Maj:t, uti Nådigt Bref af den 19 November 18I2, beviljat för Öfver PostDirecteurs Embetet, och nu Utgår på andra HufVud-titelns besparingar, böra i Staten upptagas , och i sådant afseende jemväl hos Rikets Ständer anmälas. 3:0
Szå skole i dannemen icke så lenckiett, atui lathe holle form skatlegning, för then saack skuldb, ath wij wele liggie eder någon szwår,. oskielig skatt eller tunge opå, mer än som eder drägeliget kan wara, och sorn i, tillförene gjort haffwe; Men wij lathe t het gore, i then ackt och meningh , ath thet kan gå lige, och skiälige tiil, så ath the ther haffwe sköne heman, medh alle iegligheter wäll betegne, måge gore någett mere i skatt, effter sorn the haffve jorden och ägerne tiil, än the fatige, som haffve szmå heman , och icke så gode Iegligheter, medh en dell och annee, som the rige sorn fornmt står, Jcke står oss heller tillidendh, ätli wij skolesee ther egenom fingeren medh, ath Sweriges Crone vtij någon motte skall skee for kortt, eller hennes skatt skall formynskatt bliffva, Ytan ati Dannemen, måge therutinnan fortenckte wara, ath the ther store och sköne heman haffve, skole gore mer i skatt, effter sorn the haffve jorden och ägerne tiil (och sorn the giort haffve i gamble Ifer Stens tijdh) är the ther små, och forlamede heman haffwe och ali wele vara wår Fougthe, och befallningzman i then motten hehielpelige och forderlige, så ath wtöffver alt, må then enegore vtaff lige mygin, och lige godh jordh, så mygin och så stoor skatt, vtij alle partzeler, som then armen, så ath then ene, icke sitter mere Keysere frij, än then annen gör,. Ther i Dannemen moge alldelis eder effter rette. — Datum ut supra. GOSTAVUS. Likheten m-ed det i KoDgl.
”Jag tänker också taga det till rättesnöre och icke tappa modet vid första stöten. Det värsta blir skiljsmessan från hemmet. Jag är just icke blödig af mig; men jag tror icke att mången pojke, som ger sig ut i verlden, skiljes från en så öm mor, som min. I Arves röst låg en rörelse, som rikt belönade alla gumman Arnmans omsorger och bekymmer för sin enfödde. ”Herren är mäktig i de svaga!” sade hon andäktigt. ”Om jag kan bära skiljsmessan, Arve, så kan du det lättare. Du är en man och har utomdess godt att påbrås.” ”Det är sannt, och med Guds hjelp skall jag ej vanslägtas. Men alltsamman är ännu så nytt att jag icke riktigt hunnit samla mig. Då jag kom hem, tänkte jag icke på någon annan resa, än att endera dagen göra ett hviftande till Tistelön; ty den rosen, som växer der, är präktigare än alla mors balsaminer. Aldrig tänkte jag att en så vacker liten flicka fanns, som den söta Gabriella!” ”Är du nu der igen!” svarade fru Kathrina med icke så otydligt missnöje. ”Jag vet icke huru du kan tänka på en sådan lapprishändelse, när stora ting förestå, en resa ut i vida verlden!” ”I vida verlden?” upprepade Arve leende; ”inte är det så vigtigt heller att sitta på en tullkammare och skrifva rent.” ”Åh, du vet ingenting. Det blir väl annat i längden, än att sitta och skrifva. Men Rom byggdes icke på en dag. Jag har redan sagt dig att på ingen väg är en ärlig man så blottställd för att skaffa sig ovänner, som då han har någon befattning vid tullen, det må nu vara till lands eller sjös. I begge fallen blir det tillfälle för honom att göra andra otjenst. Vänta bara, om vår Herre låter dig upplefva den tiden, får du väl sanna mina ord.” ”Men om den der otjensten är min pligt, som jag icke kan gå ifrån, utan att fela i tjensten, så bryr jag mig pocker om vän eller ovän. Jag går min väg rakt fram och viker hvarken till höger eller venster. Ingenting förmår mig att blunda, då meningen är att jag skall hålla ögonen öppna.”
Vid c en diskussion, som, i anledning af förevarande motions remitterande till Utskottet, inom Bonde-Ståndet uppstått, och hvaruti många af Ståndets ledamöter deltagit, hade, enligt Utskottet tillhandakommet protokoll, samtlige talarne, med hvilka flere andra ledamöter af Ståndet sig förenat, afstyrkt bifall till motionärens ifrågavarande förslag, hvarigenom den de skattskyidige under vissa förhållanden tillförsäkrade rätt att in natura utgöra en del af skatterna, skulle dem beröfvas, samt landtmannen nödgas under den tid, då hans spanmål ej funne någon afsättning, anskaffa penningar till liela skattebeloppet, hvilket, i följd af de ovanligt höga årsprisen, som ingingo i den nuvarande tioåriga medelmarkegången, skulle komma att bestämmas till en alltför hög summa, hvarvid, oaktadt prisen derefter kunde falla, fortfarande skulle förblifva, och hade någon talare, af denna sednare anledning, ansett den närvarande tidpunkten särdeles olämplig för genomförande af berörde förslag, hvilket de likväl, hvad dess syftning beträffade, för öfrigt understödde. Stats-Utskottet, som hvarken funnit de af motionären anförde skäl eller sakens beskaffenhet i öfrigt innefatta giltig anledning tili bifallande af ifrågavarande förslag, får, jemväl med åberopande af de utaf Rikets Ständer vid 1850—1851 samt 1853—1854 årens riksdagar, i afseende å omsättning och förenkling af de uti ordinarie räntan ingående persedlar m. m. bestämda grunder, i öfverensstämmelse hvarmed vederbörliga åtgärder blifvit vidtagne såväl med afseende å räntepersedlarnes omsättning som upprättande af nya jordeböcker, vördsamt hemställa att Rikets Ständer vid ifrågavarande motion ej må fästa afseende. Ank. till Exp.-TJtsk. den 2 Febr. 1860, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om återbäring af ovigtig debitering af rotefrihets-afgift å hemmanet Fahlskog N:o 2. (1. A.)
Dessa tillskyndare hafva icke haft samma ärlighet, som reformföreningen, nämligen att medgifva den De Geerska motionens behjertansvärda karakter, men på samma gång vidhålla fordringarne i afseende å den politiska rösträtten. Landtmannapartiets ära måste räddas från » skammen », och man försökte att tvätta ren morianen, men det skedde på •ett mer än lofligt klumpigt sätt. I öfrigt väckte detta beslut ett allmänt ogillande. Till •och med den ministeriella N: o 2, Göteborgs Handelstidning, kunde icke neka till, att bättre hade kunnat ske. Här yttras med skäl, att » oblida omdömen komma nog att för detta besluts skull drabba nämnda parti » och att beslutet varit ^gnadt att » väcka öfverraskning och denna af för landt-inannapartiet föga smickrande art », ehuru tidningen, såsomDideal landtman », naturligtvis fann förmildrande omständigheter vara till finnandes. Strängare yttrar sig minoritetens organ, och det är ett rättvist tal, som Stockholms Dagblad ställer till partiet, då tidningen yttrar, att man i denna fråga fick bevitna, hurusom » från samma håll, der man med ständigt växande ifver sträfvar att få skatter och besvär till sammanlagdt värde af minst tio millioner afiyftade från jorden, för att ersättas med ökad inkomstskatt af så väl arbete som kapital och ökade förbrukningsafgifter, som förnämligast drabba den stora massan af befolkningen, från samma håll motsätter man sig en lindring i inkomstskatten för de fattigaste bland landets samtlige skattskyldige invånare, emedan denna lindring, som for staten skulle medföra en uppoffring af endast omkring 150,000 kronor årligen, icke innebär någon förmån för jordegarne, utan möjligen skulle kunna komma att i någon mån öka dessas kommunalutskylder ». Efter att sålunda hafva visat, att vårt s. k. regeringsparti hvarken är parlamentariskt eller liberalt i sina handlingar, sluta vi för denna gång vår öfversigt af » vårt första parlament ». &lt;chapter name Möjligen blifva vi i ett följande häfte i tillfälle att införa ett och annat utdrag ur And. Fryxells korrespondens. Redan nu hafva vi af hans efterlefvande erhållit de intressanta meddelanden, hvilka föranledt denna lilla uppsats *.
Skulle så nödigt profves, eger Banco-Sty reisen ock rättighet, att uppsåga större eller mindre del af ereditiven, hvaraf följden i slikt fall blifver, att credilivrättigheten 3 månader efter uppsägningen minskas med fdel och f ör hvar tredje månad ytterligare med Udel, till dess nödig nedsättning är vunnen, eller ock hela creditivet är till inbetalning förfallet, sorn alltid inträffar minst, ett år efter dess beviljande; ef Banco-Sty reisen bör i möjligaste måtto tillse, att ereditiven må begagnas enligt deras egentliga bestämmelse, och icke lill en utsträckt a s s ig n e rings r öre Is e för de dagliga och stundliga behofven ; hvartill de löpande räkningarne i Depositions-Banken, grundade på erforderlige medels successiva insättning, äro hufvudsakligen ögnade, bär blifvit, inom Riks-Ståuden hufvudsakligen anmärkt: af en Ledamot, att det vore eu motsägelse, att, på samma gång man förutsa!te £i> möjlighet, att Banken genom realisationens fortgång skulle föranlåtas inskränka sin utlåning i allmänhet edler helt och hållet, ville nian belasta Banken med skyldighet att utsträcka den, genom Bankens öppnande för cassa-creditiv; af en Ledamot, alt emot Cassa-creditiven förekomma de betänkligBill. lill RSi. Banco-TJtskotttts Utlåtande N.o 16 heter, alt Bankens capital kunde utan räntevinst qvarhållas; att, då det beviljade creditivet, om än icke begagnadt, skulle aviseradt beräknas i sedelstocken, föibundes Banken således att bålla cassan till disposition för dem, som icke voro skyldige att uttaga och förränta de qvarhållne medlen; att, om flere Bolag eller större Capitalister anmälde sig till dylika creditiv, samt lemnade dem lill större delen obegagnade och tillika utvexlade silfver, så alt proportionen nedsjönke under minimum, skulle än större förlust tillskyndas
Häraf följer, att om den, som i Sverige gjort sig skyldig till en förbrytelse, för hvilken han ej kan häktas, begifver sig till Norrige, han antingen undgår att blifva fälld, enär, enligt Svensk rättegångsordning, i brottmål icke må dömas tredskovis, eller, derest han redan är fälld till böter, men saknar tillgångar i Sverige, blir faktiskt, ehuru ej juridiskt, straff-fri. En ändring af dessa förhållanden anser således Utskottet högst nödig; och då flere af Europas samhällen redan sinsemellan träffat öfverenskommelser om ömsesidig verkställighet af domar och andra beslut af embetsmyndigheter; då, beträffande beskaffenheten af det i Nåder framlagda förslaget, Utskottet, vid granskning deraf, funnit att detsamma är byggdt på grundsatser, som dels inom den internationela rätten äro erkände, dels för de förenade Rikena redan vunnit tilllämpning genom ofvan omförmälde Kongl. Förordningar den 11 September 1818 och den 1 Juni 1819; samt att de svårigheter, som mött till följd af olik - 8 Lag-Utskottets Uetänkande N:o 43. heterne i de begge Rikenas rättegångsordningar, blifvit i förslaget på ett tillfredsställande sätt löste, hvilket, efter Utskottets omdöme, tillfyllest blifvit ådagalagdt i det underdåniga, och bland Riks-Ståndens ledamöter utdelade Betänkande, som äfven i öfrigt innefattar fullständig motivering för bestämmelserne i samma förslag, får Utskottet, under den af Kongl. Maj:t i Nåder gjorda förutsättning att en med nu ifrågaställde öfverens-stämmande lag varder i Norrige antagen, vördsamt tillstyrka: a/t Rikets Ständer måtte bifalla Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga Proposition. Stockholm den 4 September 1857. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1S57. Lag-Utskottets Betänkande Jt/i 46. 1 M 46. Ank. till Exp.-Utsk. d. 2 Okt. 4857, kl. 12 m.
Härförutan har jemväl Riksdags-Fullmäktigen Olof Mänsson från Blekinge, uti ett till Hedervärda Ståndet inlemnadt Memoriak, yrkat antagande af den förändring uti 21 §. af 10 Cap. Battegångs-Balken, att deruti måtte antagas ett stadgande af sådan lydelse: ’’Då häktad person, ’’inlf>r Domstol för stöld tilltalad, bekänner sig ”hafva ett eller flere dylika brott å andra or?’ter begåit, eller ransakningen dertill gifver anledning, bör Domaren, genom brefväxling med ”Domaren i den eller de orter, der brotten sko”la vara begångne, om deras verklighet och till-j ”varelse äska undersökning, och en sådan undersökning, medelst Målsägandens hörande, deras 'uppgift å stöldens belopp och den sednares e^deliga fästande, genast anställa, samt den Do”mare, sorn en sådan undersökning begärt, ofördröjligen meddelas. Finnes deraf, att anledning icke är, hvarken att någon på de uppgif*”ne stallen varit med tjufven i gerningen del - Lag-Utskottets T.etankanden. 513 ”aktig, eller målsäganden och den, som sin E”gendom förlorat, påstår, att han genom tjufvens ”afsändande till undersökning å hvarje ställe, ”kan till sin egendoms återfående förhjelpas, ä’’ge då Domaren, sorn först vid målet hand lågt, * att det till slut bringa otfh med Dom afhjelpa.” Förrberörde Memorialer och anföranden äro till Lag-Utskottet remitterade, som i anledning deraf företagit sig pröfningen af hvad uti de samina blifvit anfördt. Att tjufnadsbrott under den senast förfiutne tid tilltagit, anser val Utskottet ovedersägeligt, såsom af erfarenheten styrkt. Detta förhållande tror dock
Häradsrätt expedierade eller der företedde hanlingar, af hvilka 3:ne expeditioner skulle vara skrifne med för bred marginal, och den ena dessutom med utdragen stil; hvarförutan den ena af dessa och en annan handling icke vore försedda med åtecknadt belopp af lösen, samt det stämplade papper, hvarmed samma handlingar blifvit belagda, icke vore makuleradt, men af chartonia å ena handlingen en på 2 sk. synbarligen förut varit begagnad, enär en stor del af stämpeln funnes afklippt; äfvensom för en bouppteckning, belagd med stämpladt papper, som icke blifvit makuleradt, lösen vore orätt beräknad till 30 i stället för 24 sk, och ett i domboken intaget qvitto blifvit utlemnadt, utan att vara med stämpladt papper försedt; hvarförutan angifvaren erbjudit sig alt sina öfriga angifvelser med vittnen styrka; så hade, efter det åtal härå blifvit af JusliliäOmbudsrnannen den 18 Juni 1846 förordnad!, Advokatfiskalsembetet i Kongl. Svea Hofrätt sådant åtal utfört, samt ej mindre Häradshöfdingen Sandels än angifvaren blifvit hörde och fått sig förklara; och har Kongl. Hofrätten genom utslag den 30 November 1847, hvilket omständligen upptager, hvad parterne mot hvarannan anfört, förklarat, att emedan den omständighet, att 8 R. St. Just. Ombuclsm.
Hvad tillförene skett, kan än vidare i 111 r äff a! Jag yrkar äterremiss af betänkandet, och anhåller att detta anförande måtte få åtfölja till StatsUtskottet. Hr Hagelstam; Jag skulle visserligen förena mig med Hr blomstedt om nyttan af linieskepp, örn Hr Blomstedt kunde uppgifva för mig, hvarest medel skola tagas lill 3o å 40 linieskepp, som vi behöfva för att kunna hålla Ryssarna stången ; men då medel till en så stor flotta ej kunna anskaffas, lärer det väl vara förnuftigast att förse sig med ett vapen, som kan hållas i godt skick. Då nian här jern för uppgifterna om flottans ställning med dem, som vankats från Carlskrona, är det icke underligt, om man hyser något tvifvel i detta afseende. Man talar om fartyg i godt skick: jag har varit ombord på en fregatt med 200 mans besättning, hvilken var så dålig, att den sjönk, och af hela besättningen kunde endast jag rädda mig från att drunkna tillika med 8 man. Så kan det ibland hänga ihop med berättelser om det goda tillståndet. Jag yrkar, med anledn. af hvad jag förut yttrat, att StatsUtskts betänk, måtte bifallas, såsom innehållande det mest nyttiga förslag, som under nuvar. förhållanden kan uppgöras. Hr Blomstedt : .lag finner mig, genom Hr Hagelstams yttrande, uppmanad att uppträda ännu en gång. Hr Hagelstam har velat, att jag skulle uppgifva medlen till byggande och underhållande af 3o ä 4° linieskepp; — så långt sträcker sig ingalunda min förmätenhet, helst jag ej så noga känner landets tillgångar; och icke heller tror jag sådant för mig vara behöfligt att fullgöra. Dock är det icke härom jag yttrat mig. Jag har framdragit historiska fada, att vi med vår flotta — så liten den än är, jemförelsevis med den Rysska — likväl förmått skydda våra kuster. Jag