Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Derföre har Utskottet icke bordt föreslå den o vilkorligt, ty den skulle då mångenstädes blifva orättvis och obilligt] betungande för trafiken, utan att ändock i någon väsendtlig nion svara emot ändamålet att göra rätt åt de skjutsande; ty, så länge skjulsningsbesväret framkallas genom tvång, kan det icke egentligen anses godtgjordt genom någon lega, den må bestämmas till hvad belopp som helst, och ville man beräkna alla de olägenheter, detta besvär medförer för den, sorn vill ordna sin hushållning i en med sådant bestyr oförenlig rigtning, skulle skjuts-kostnaden kunna visas uppgå till belopp, hvilka trafiken aldrig skulle kunna bära. Nu deremot, då förhöjningen är förenad med vilkoret af frivilliga beting, och dessa skola underkastas täflan genom entreprenadauction, bör man föreställa sig, att nedsättning sker der locala förhållanden medgifva det, och en på sådant sätt åstadkommen prisbestämmelse innebär en rättvisa, för hvilken alla afseenden å den resandes eller trafikerandes vilkor måste vika, och dessa fordringar måste äfven Staten underkasta sig, om också de derigenom ökade kostnaderne skulle blifva kännbara. Då man erinrat, att ändamålet att förebygga sedeförderf skulle förfelas, emedan entrepreneurens husfolk vore blottstäldt för samma retelser, hvarifrån man vill afhålla allmogens söner och drängar, lärer man förbisett, att entrepreneurens husfolk med stadigt hemvist vid skjuts-stationen, aldrig bör sakna sysselsättning, mellan det skjutsning utgöres, och då alltid kan vara under husbondens tillsyn. — Motsatsen inträffar nu med allmogens söner och drängar, sorn skickas i skjutsbud, och det är just deri, som upphofvet till sedeslösheten ligger. Ehvad skjulsningen bestrides af entrepreneur eller på hittills öfligt sätt, måste för skjutsbestyret erforderlige byggnader finnas vid gästgifvaregården, enligt redan gällande föreskrifter, och entreprenad-inrättningar kan således icke i detta afseende föranleda några ökade kostnader.
Alt i della hänseende det af Professoren Erdmann framställda och af honom förordade andra alternativ liar väsendlliga företräden framför de öfriga, svnes i betraktande af hvad derom blifvit här ofvan anfördt, icke kunna bet villas, och är jemväl af E. K. Majit erkändt. Rikets Ständer hafva dessutom, enligt hvad redan är anlydl, hall tillfälle all taga kännedom om särskilda under Professor Erdmanns inseende öfver trakterna kring Stockholm och Westerås utarbetade profkarlor, såväl i —dels som i TöoT5Tö'^e^s skala, och, efter anställd jemförelse, funnit den förra kartans företräde i tydlighet och fullständighet vara så öfvervägande, all den visserligen ej obetydliga skilnaden i kostnad icke bör utgöra binder för kartornas tryckning efter denna skala, enär ändamålet i annat fall, icke skulle på eli fullt tillfredsställande sätt uppnås; och hafva Rikets Ständer, som inhemta!, all eli belopp af 20,000 R:dr bör blifva tillräckligt för de tryckningsarbelen, hvilka under nästföljande Irenne år kunna ifrågakomma, i följd häraf beviljat ett reservations anslag af 20.000 R:dr till E. K. Maj:Is disposition tinder nästa slatsreglerings-period, att från Riksgälds-kontnret utgå till bestridande af kostnaderna för gravering och tryckning, enligt det af Professor Erdmann framställda nodra alternativ, i —-dels skala, af de blad utaf landets geologiska karteverk, som uuder deuna tid blifvit fullbordade. Hustafvelns förbättrande. 27:o. Sedan E. K. Maj:ls vid sistförlidna riksmöte gjorda framställning om dels ett anslag för en gång af 50,000 R dr till införskaffande af utländska hingstar af utmärktare racer och dels ett ärligt belopp af 15,000 R:dr för inrättande al så kallade stohållningar, icke vunnit Rikets Ständers bifall, hade Stuleri-Öfver-slyrelsen, uti 68 Expeditions-Utskottets Förslåg till underd.
Både Lagkommiltéen och Lagberedningen hafva bland straff för embetsmäns förseelser uteslutit mistning af embete på viss tid eller så kallad suspension, och det på följande grunder: att suspensionsstraffet nedsätter embetsmannens anseende i deras omdöme, inom hvilkas krets han, efter någon tids förlopp, åter skall förvalta sitt embete; att den förödmjukelse, straffet medför, måste snarare nedtrycka än väcka håg och nit för embetsgöromålen, saint att böter böra ådömas när förseelsen ej är af så svår beskaffenhet, att embetets mistning må derå följa. Dessa 102 Reservationer vid Lag-Utskottets Betänkande, N:o 58. skäl äro för mig tillräckligt talande mot införandet af suspensionsstraffet, och de vunno äfven gehör inför Rikets senast församlade Ständer. De redaktionsförändringar, hvilka blifva en följd af min här ofvan yttrade mening, äfvensom några mindre vigtiga anmärkningar vid de speciella straffbestämmelserna, har den inskränkta tiden för reservationens afgifvande icke tillåtit mig att särskildt framställa. Häruti instämde Herrar Eklund och Wetterberg. Af Riksdagsfullmäktige Per Sahlström från Stockholms län, Carl Ersson från Westmanlands län, Olof Pehrsson från Gefleborgs län och Joh. Johansson från Östergöthland: Vid det nu behandlade förslaget till ny kriminallag hafva vi, af aktning för pluralitetens beslut och med den öfvertygelse, att de principer, som i lagförslaget uttalas, äro för en ändamålsenlig kriminallagstiftning ganska lämpliga och tidsenliga, trott oss endast böra anföra vår reservation mot de i allmänhet ganska högt bestämda bötesbeloppen. Verkan häraf torde blifva, att bötesstraffets tillämpning för lika förseelser, utfaller högst ojemnt för personer i olika förmögenhetsomständigheter, emedan den enes belägenhet kan tillåta att med lätthet erlägga det belopp, som kan blifva ruinerande för en annan, särdeles då förvandling till fängelse ifrågakommer, hvilket straff således af den mera förmögne kan undvikas, under det att den fattigare måste underkasta sig detsamma, med alla dess vådliga och ofta moraliskt förstörande följder. Af Riksdagsfullmäktigen Johan Johansson från Örebro län:
Dagspenningen för arbetaren är låg, vanligen 28 sk. för man och 18 sk., allt r:gs, för qvinna; och detta, i förening med bristen på omtanke samt ofta nog äfven på arbetshåg, gör arbetarens ställning i allmänhet fattig och betryckt. Lagsökningsmålen hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvilka enligt sista berättelsen hade nedgått från 7,208, som de utgjorde år 1842, Lill 4,306 för år 1847, hafva ytterligare minskats till 3,528 för år 1848 och till 3,193 för år 1849, men för år 1850 ökats till 4,419; och under sistberörde år har likaledes så väl antalet af mål, hvilka blifvit genom utslag afgjorde, sotn beloppet af derigenom fastställde skuldsummor betydligt stigit i jemförelse med hvad förhållandet varit under åren 1848 och 1849, nemligen de förra från 2,025 oell 1,620 till 2,626 samt skuldbeloppen från 113,593 och 108,121 R:dr till 149,700 R:dr, eller den största summa efter år 1843, såsom en följd hvaraf jemväl antalet af verkställde utmätningar ökat sig, ehuru ännu under denna tid ganska få fastigheter blifvit utmätningsvis försålde. Orsaken till omförmälda tillökning i lagsökningar torde vara att söka deruti, att sedan genom inrättandet af särskilda låneanstalter tillfälle blifvit beredt, att med lätthet erhålla penningeförsträckningar, hvilken tillgång ofta nog lättsinnigt och utöfver det verkliga behofvet blifvit begagnad, har åter en slags stockning i lånerörelsen inträffat 5 och den af många förut anlitade utvägen att låna på ett ställe, för att betala på ett annat, sålunda upphört.
De underlättade uppgörelsen af fördelaktigare vilkor både för Staten och lånets öfvertagare, och särskildt borde man här icke förbise, att, då statslån uppnegotierades på basen af pari-inbetalning, den vinst, lånets öfvertagare, i anseende till den dermed för dem förenade risk samt mångfaldiga, mödosamma och långvariga förvaltning af liqvidationsbestyret, med skäl borde kunna påräkna, väl ej annorledes än genom ett visst öfverskjutande antal obligationer, som likväl icke i någon mån förökade den bestämda annuiteten, kunde dem beredas; och hvad som i detta afseende af Rikets Ständer och Revisorer godkändes år 1858, förmodade Fullmägtige icke blefve klandervärdt år 1860. Hvad anginge den vinst, Revisorerne antagit skola på premielånet komma öfvertagarne deraf till del, och den de uppgifvit till 400,000 Thaler, eller hela öfverskottsbeloppet, så tålde äfven den en ganska ansenlig afprutning. Revisorerne hade nemligen icke insett, att, då den till premielån konverterade delen borde utan någon rabatt inbetalas, under det procents-obligationerna skulle få med 6 procents rabatt alliqvideras, den summa af 120,000 Thaler, som i följd häraf på premielåns-andelen kommit Staten till godo, alltså effektivt borde från det nominela öfverskottsbeloppet afdragas, då för låneöfvertagarne endast 280,000 Thaler återstode såsom möjlig vinst, hvilken först då blefve verklig, derest hvarenda af de öfverskjutande 40,000 obligationerna blefve utsåld al pari; men, så vidt kändt vore, hade försäljningen ännu ej blifvit afslutad, och den högsta kurs, hvartill dessa obligationer, enligt de för Fullmägtige tillgängliga börslistor, hittills stått noterade, vore 97 å 98 procent, nnder det premielånebcloppet allaredan blifvit tillfullo till Riksgälds-kontoret inbetaldt. Om emellertid nämnda 280.000
Utskottet har behagat yttra sig: ”att ”del vore under Utskottets värdighet att in”gå i särskildt besvarande af de emot Utskottet riktade anmärkningar: att Utskottet ”i denna fråga skulle handlat med liknöjdhet för Nationens väl, och emot rättvisans ”föreskrifter m. m.” Jag vädjar likväl till sjelfva acterna, som röra den vedervärdiga affairen; och för den, som läser dessa acter, och förstår hvad han läser, för honom blir det alltid en gåta, huru Utskottet kunnat så anticipera på jörnuftets bidrag till Utskottets beröm. Det lärer dock få antagas, att då Svenska Allmänhetens stora missnöje med den fatala skeppshandeln är ganska högljudt uttryckt håde i prosa och på vers, hvilket allt icke kan vara Utskottet obekant, så hade det icke varit Utskottets värdighet förnär, om Utskottet gått på djupet med saken, och anmärkt hvad anmärkas bort. Den af mig och många andra just ej för den alldravackraste handling ansedda 256 Den 6 November e. m. åtgärd af Hans Excellence Herr GeneralAmiralen Grefve Cederström, att i stället för att, enligt Kongl. Maj:ts nådiga befallning, försälja åt Commissionairerne Michaelson & Benediks det slopade Linieskeppet Försigtigheten, åt samma personer afstå det nästan nja Linieskeppet Gustaf den Store under namnet Försigtigheten, har äfven af den enfaldigare och uti hemligbeterne icke invigde medborgaren funnits vara en icke särdeles väl öfverlagd handling; men då Utskottet rent ut ansett det icke allenast icke förtjena åtal, utan tvertom böra räknas negociateuren Herr GeneralAmiralen Grefve Cederström till förtjenst, att han sålt ett nytt Linieskepp, i stället för ett gammalt, och att det vidtfräjdade namnet Gustaf icke lemnats till pris åt Judar och Schackrare, så har Liberaliteten och indulgencen i förening nied Näringsfriheten blifvit sträckt nästan för långt.
Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 44 och Utlåt. N:o 113. R. St. underdån. Skrifv. N:o 113. Motion N:o 188, om ändring i 53 § af Kongl. Stadgan för rikets ele mentarläroverk den 20 Januari 1859. Alim. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 118 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 174. Motion N:o 260, om extra Provincial-läkaretjenstcns i Alingsås upp förande på ordinarie stat. Stats-Utsk. Utlåt. Tjeilstebjoilsflyttllillgen, om ändring i tiden för densamma. Motion N:o 84. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Tjernlund, Pehr, från Wester-Norrlands län, Motion N:o 262, om tillökning för de fyra nordligaste länen uti det af Kongl. Maj:t nu äskade anslag 88 tili anläggande af nya samt förbättrande och omläggande af gamla backiga eller eljest mindre goda vägar. Stats-Utsk. Utlät. Tjernlund, Pehr, från IVester-Norrlands län, Motion N:o 263, om anvisande af 100,000 R:dr, att genom länsnämnden utlånas såsom förskott lill odlingsföretag, företrädesvis åt innehafvare af mindre jordbruk inom Westerbottens län, samt om förökning i den af Kongl. Maj:t äskade summa för myrutdikningar oell vattenaftappningar i de sex nordligaste länen. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. R. St. underdån. Skrifv. N:o 175. Motion N:o 477, om statsanslag till ersättning åt några hemmansegare inom Indals tingslag i Medelpad, för upprätthållande af gästgifverioch skjutsrättare-skyldigbeten. Sammans. Statssamt Allm. Resv.- och Ekon.- Utsk. Betänk.
När härtill lägges utestående kapitalet den 30 Juni 1855 447,188: 13. 2. ulestod således den 31 December 1856i kapitalB:koR:dr 1,328,375: 21. 9. § 36‘ FTackjern/ Få Tackjern har under nu ifrågavarande tid något lån icke utgått. § 37. o Län på sidre A Tillsammans B:ko R:dr 449: 19. 9. 35 hvarigenom Bankens återstående fordringar för så beskaffade lån nedgått till 16,056 R:dr 30 sk. 6 r:st Banko. § 38. Af de mot återbetalning i Silfver hos Banken upptagna fastighets-Utlåning mot lån hafva, under liden från den 30 Juni 1855 till 1856 års slut, 4 Landtegendomslån blifvit slutbetaldta, enligt verkställda uträkningar å de ochåtcrbetalåterstående beloppen i Bankosedlar, efter de i Kongl, kungörelsen den QninslS*lfoer. Mars 1830 stadgade grunder, med tillhopa B:ko R:dr 1,05 3: 34 sk. 7 r:st, hvaremot återstoden i Silfver å samma lån utgjort Silfv. Afbetalningarne å detta slags lån, hvaribland inberäknade slutbetalningar med återstående belopp i Silfver, hafva uppgått till Silfv. R:dr 19,916: 21. 8. sä att dessa låns återstående belopp minskats med tillsammans Silfv. Efter afdrag af minskningen 20,345: 25. 11. ålerstodo vid 1856 års slut Silfv. Lån till Städer och lior - I afräkning å Lånen lill Studer och Korporationer har influtit: sednare halfåret 1855 1,S54 : 35.
R:dr 9 sk. 9 r:st, hvilken brist egentligen härrört af det mindre antal betalande Cadetter, som detta albe vistat Kongl. Academien; — Deremot har Stats-Anslaget för år 1837, 39,037 R:dr 16 sk., lemnat ett öfverskott af 367 R:dr 7 sk. i r:st. Å de från 1835 års Räkenskaper bland Academiens fordringar upptagne, i Cadetten Bergenstråhles Slerbhus innestående, 326 R:dr 32 sk. hafva år 1836 blifvit afbetalde 71 R:dr 41 sk. 6 rist.; Och finnes vid 1837 års slut återstoden 254 R:dr 38 sk. 6 r:st. balancerad, utan att upplysning kunnat erhållas, om några och hvilka åtgärder blifvit vidtagne till indrifvande af dessa sedan år 1830 utestående medel. Sluteligen har befunnits att till Reparationer å Carlberg år 1837 blifvit använde 1,644 R:dr 24 sk. ii rist, ehuru, så vidt Revisorerne kunnat upptäcka, nödvändigheten af dessa reparationer ej blifvit godkänd för mera än 548 Ridr 32 sk., hvilket belopp Kongl. Majit under den 28 Juli 1837, efter af Gouverneurs-Embetet afgifvet Kostnadsförslag, i Nåder anvisat till utgående af 3:dje Hufvud-Titelns Anslag för oförutscdde Militaire-behof. 1829 års Mötes Passevolatice-Fond. Den af sist församlade Revisorer afgifna Berättelse upptager förhållandet med denna Fond, hvilken nu mera icke tillgodonjuter något Anslag af Statsmedel eller vidkännes utgifter för allmänna behof. Således är förhållandet med Fonden egenteligen att anse såsom ett fortfarande stationärt Conto i Kongl.
Och likväl, lärer ingen Stat i Europa finnas, som icke redan i långliga fider lemnat aaslag till Stuteriinrättningar, och således Den 30 Augusti f. m. torde äfven behofvet och nödvändigheten deraf bevisas. Vid bedömandet af ett Stuteris nytta, torde böra afses, utom productionen, ej blott ädlare hästracers bibehållande för behof, sorn eljest svårligen kunde fyllas, kanske icke inom Riket, utan från främmande länder mot summor som derföre skulle utgå, utan ock hästafvelns förbättring i landet. Huruvida Strömsholms Stuteriinrättning uppfyllt denna sin bestämmelse, deröfver skall jag ej tilltro mig ett yttrande, emedan jag bör anse mig dertill ej äga nog kännedom; men det vet jag, att räkenskaperne visa, det Strömsholms Stuteriinrättnings Hingstar årligen betäckt emellan 2 å 3oo Ston samt derutöfver, utom Stuteriets, och att derifrån hvarje år till Kongl. HofStallen afgått utvalde hästar, äfvensom att inom 6 månader 9 fullgode Beskällare aflemnats från-detta Stuteri, för att blifva CompagnieBeskällare och till hästafvelns befordran och förbättrande i Riket. De anstalter som af Kongl. Maj:t år 1818 vidtogos, till hästafvelns upphjelpande, hafva i förening med Rikets Stuterier och öfriga allmänna Hingsthållningen, redan haft den verkan att, enligt hvad af inkomne rullor inhämtas, sistlidit år, derigenom mer än u5o fohl tillkommit, och minst 2600 ston blifvit betäckte. Ytterligare åtgärder äro ock detta år af Kongl. Maj.t vidtagne till den allmännare och mindre hästafvelns förkofran; och jag hemställer således, om nu i detta, sorn allt står i ett sammanhang, lämpligt vore göra någon rubbning - Ven 3o Augusti f. m. 4oi ning till hinder i fortgången; saint alltså, och med stöd af hvad jag haft äran ådagalägga om hushållningen vid Strömsholms Stuterilnrättning, hvad afseende å Herr af Uhrs motion i detta amne vidare kan hafvas.
Staj.-ts nåbiga framftällitiitg, fattabe räntan af @to» beflut, angåenbe beit från ©tora kopparbergs bergslag till fronait itt Csfter bet OiifetS ©tanber mib febnaft fallna 9JifSbag bifallit kongl. 9)taj:ts till bein aflåtua nåbiga ^ropofttioit, angåenbe uppföranbe, nit* ber mi fa milfor, af ben åtffilliga tjernman åligganbe ffplbigfet att ut* göra bagSmerfeit tu natura till fuitgSgårbar ocf aitbra fronolägeit* feter, l)ar kongl. 5iDZaj:t för merfjiälligfet af 35ef ort) OfifetS ©tåuberS uti betta ämne fattabe beflut mebbelat nöbiga föreffrifter. Uppå gjorb unberbåuig anmälan, furu font OiifetS febnaft förfam*@‘‘i^*»a «i labé ©tanber, belS mib faftftällanbet af bemtllniitgSafgifteit för fpelfort, beflutat, att, till förmon för allmänna Sartil)itS*iiträttningen i ©tocffolm, 68 SBerättelfe om i 3fJifet ocb befé meb fpra ffilltngar banfo förböja ben rtflförene för fjrcarje lef af bplifa fort beftämba ftämpelafgift, belö ocf funnit åtffilliga föränbrabe fores ffrifter i affeenbe på fortjiämplingend merfjiällanbe mara beböfliga, f)ar Äongl. 9Jtaj:t, enligt 9itfet6 ©tänberé ^emftälfan, unber ben 13 3)e Äungörelfe i ämnet tid allmän efterrättelfe utfärba. formulär ©eban, meb anlebning af Oiifeté mib 1847 ocb 1848 årené 9iifé Dtifébag i un
Så att han gifver vädrena sina vigt, och vattnena sitt matt. Då han satte regnena ett mål före, och tordönenom och ljungeldenom sin väg, Då såg han henne, och räknade henne; tillredde henne, och fann henne; Och sade till menniskona: Si, Herrans fruktan är vishet; och fly det onda är förståndighet. Och Job hof åter upp sitt ordspråk, och sade: Ack! att jag vore såsom uti de förra månader, uti de dagar då Gud bevarade mig. Då hans lykta sken öfver mitt hufvud, och jag i mörkrena gick vid hans ljus; Såsom jag var i min ungdoms tid, då Guds hemlighet var öfver mina hyddo; Då den Allsmägtige ännu med mig var, och mine tjenare allt omkring mig; Då jag tvådde min väg uti smör, och hälleberget utgöt mig oljoflodar; Då jag utgick till stadsporten, och lät bereda mig mitt säte på gatone; Då mig ynglingar sågo, och undstungo sig, och de gamle uppstodo för mig; Då de öfverste igen vände att tala, och lade sina hand på sin mun; Då Förstarnas röst gömde sig undan, och deras tunga lådde vid deras gom. Ty hvilkens öra mig hörde, den prisade mig saligan; och hvilkens öga mig såg, den vittnade om mig. Förty jag halp den fattiga, som ropade, och den faderlösa, som ingen hjelpare hade. Dens välsignelse, som förgås skulle, kom öfver mig; och jag tröstade enkones hjerta. Rättfärdighet var min klädebonad, den iklädde jag såsom en kjortel; och min dom var min skrud. Jag var dens blindas öga, och dens haltas fot. Jag var de fattigas fader, och hvilken sak jag icke visste, den utfrågade jag. Jag sönderslog dens orättfärdigas oxlatänder, och tog rofvet utu hans tänder. Jag tänkte: Jag vill dö uti mitt näste, och göra mina dagar många såsom sand. Min säd gick upp af vätsko, och dagg blef öfver min årsväxt. Min härlighet förnyade sig för mig, och min båge förvandlade sig i mine hand. De hörde mig, och tigde; och vaktade uppå mitt råd.
Ad. beslutat tillstädja hypotheksbanken att utgifva obligationer; om icke Riksbanken eller någon annan penninginrättning befordrar deras omsättning, så blir nämnda tillåtelse endast ett löst förslag, — ett hittebarn, som utkastas för allmänheten. Jag anhåller, att R. o. Ad. ville gifva detta barn behörig vård genom att bifalla Utsk:ts förevarande förslag. Frih. Stjernstedt: Då jag icke hört någon talare omförmäla hvad jag nyss fått höra, ber jag attia upplysningsvis nämna, det Utsk:ts förslag blifvit af Preste-St:t afslaget med 29 röster emot 5 och af Borgare-St:t med 42 röster emot 4, hvarföre jag vågar hoppas, att det jemväl af R. o. Ad. skall blifva afslaget, samt sålunda Adeln iakttaga samma försigtighet, som nämnde tvenne Riksstånd, att icke kasta sig in på äfventyrliga finansoperationer. Gr. Mörner: Jag har den största aktning för det Högv. Ståndet, men tror icke, att det företrädesvis är i besittning af djupa insigter i bankväsendet, hvarför jag hoppas, att R. o. Ad., oberoende af nämnde föredöme, skall fatta sitt beslut i frågan. Frih. von Schwerin: Jag hoppas, att R. o. Ad., vid detta som andra tillfällen, betraktar saken objektivt och icke subjektivt; och äfven om utgången skulle blifva en annan, än den, som jag önskar, är det allt skäl, att R. o. Ad. sjelfständigt och på grund endast af sin öfvertygelse uttalar sin tanke i den vigtiga frågan. Den 26 Maj e. m. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de förslag och dels afslag derå samt bibehållande af det motsvarande stadgandet i nu gällande bankoreglemente; framställde Hr Gr. o.
Mert om sparsamheten står i förhållande till minsta sedelvalören, hvarför hushållar man i Tyskland, der sedfar å 1 tinder och 1 gulden cirkulera, lika väl. otto ej bättre än i Frankrike, der minsta sedeln lyder å 100 francs; hvarföre hushållar Skotten, som har sedlar å 1 pund sterling, fullt, ut så viii som Engelsmannen, som ej har mindre sedel än å ä pd? För öfrigt lärer väl ej sparsamhet, som är en på eftertanke och förmåga att upoffra beroende egenskap, inverkas af något så oväsendtligt, som att det sparda är silfver eller invisning på silfver. — Jag anhåller oni bifall till Betiinkit. IIr von K oell, Nils Samuel: Då denna fråga vid flera föregående Riksdagar varit föremål lör 11. o. Ad:s öfverläggning»!', samt, enl. mitt förmenande. Utsk:t å ena sida och reservanterne å den andra ganska utförligt upgifvit de bästa skälen både lör oell mot I rdrs sedlarnes bibehållande i rörelsen, och då härtill kommer, att vid detta tillfälle åtskilliga af K o. Åd:s ledamöter närmare utvecklat dessa skiil, så anser jag mig icke med någon ytterligare utredning af sjelfva frågan böra taga H. Ståndets tid i anspråk, titan vill jag blott inskränka mig till att afgifva den förklaring, att mina åsigter närmast öfverensstämma med dem, som äro uttalade i den till Utsk:ts Betänk, fogade, af Hr Riksarkivarie!) Nordström algifna, reservation, hvars resultat är, att K. Strr må besluta att utgifning från Banken af sedlar å en rdr rint skall uphöra, samt öfverlemna åt BankoFullmäktige att bestämma, när sådant, med afseende å Bankens ställning, kan ega rum. Det är blott i afseende på frågan: när en sådan indragning lämpligast kan anses låta sig göra, som jag velat för några ögonblick taga Hrns upmarksarohet i .anspråk, .lag anser nemi., att de personer, som för när - Den 28 Januari.