Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag, angående ordningen och vilkoren för utländsk mans upptagande till Svensk medborgare, än ock stadga för Konungens Begerings-rätt, lades förevarande Nådiga Skrifvelse, jemte det dervid fogade förslaget till Stadga för Begerings-rätten till handlingarne; men blef förenämnde förslag till Lag, angående ordningen och vilkoren för utländsk mans upptagande till Svensk medborgare, af Grefve Lagerbjelke, Gustaf, upptaget såsom dess motion, samt, i sådan egenskap, jemte de derom nu afgifne yttranden, remitteradt till Lag-Utskoltet. 232 Prot.-Utdrag den 7 Mars i8S7. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde den 28 sistlidne Februari och den 4 dennes på bordet lagda Utlåtanden: N:o 37, i fråga om ytterligare anslag för statens agronomer; och N:o 38, angående utdelning bland Riks-ståndens ledamöter af åtskilliga i Riksgälds-kontoret förvarade tryckta Kommitté-betänkanden och andra handlingar. S. D. Vid förnyad föredragning af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 28 sistlidne Februari och den 4 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 7, i anledning af väckt motion, angående förändrade grunder för användandet af den från Kongl. Serafimer-ordens-gillet utgående uppfostringshjelp, blef Utskottets Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallet med den förändring, att, i stället för orden: ”för anskaffande af lämpliga fosterföräldrar i främsta rummet åt vanartiga och kringstrykande barn, och i andra rummet för andra fattiga faderoch moderlösa barn”, infördes orden: ”att, efter skedd anmälan och noggrann pröfning, utdelas till fattiga barns underhåll”.
Kan han icke döda denna dröm, skall den sluta med att döda honom, och han skall sjunka samman under dess tyngd, medan i hans öra ännu ljuder ekot af gamla sägner, i hvilka sagan blef sanning, drömmen verklighet, det omöjliga möjligt. Jag rycktes ur mina tankar, först genom att tåget stannade vid Centralstationen, och med en pinsam känsla väcktes jag till erinring om, hvarför jag kommit dit. Jag skulle skaffa mynt, och jag fingrade med oro på de papper, som lågo i min öfverrocksficka: manuskript, hvilka skulle förvandlas i pengar. Jag hade ej tid längre till grubbel. Jag kunde ej samla mina tankar. Med hjärtat sammansnördt af en obestämd aning af motgång och tyngd, kom jag ut på den öppna planen, och spårvagnens skarpa ringning plågade mina öron. Jag visste blott, att jag skulle falbjuda spillrorna af ett författarskap, som jag icke längre aktade själf, söka plats i tidningar och tidskrifter för dessa utkast, hvilka aldrig skulle forma sig till ett helt arbete. Jag gick ur hus i hus, och jag stålsatte mig. Att mina alster ej längre skulle mottagas med begärlighet, visste jag. Men aldrig hade jag trott, att det skulle kännas så svårt att bara tala om dem. Aldrig förr har jag vetat, hur bristen på själftillit meddelar sig åt andra som misstro. Jag kände mig som en tiggare, hvilken gick från dörr till dörr. Jag gjorde våld på min person. Jag sökte människor, hvilkas blotta stämma jag förr icke skulle kunnat fördraga, talade till dem med den känslan, att jag förnedrade mig själf, log och konverserade, mekaniskt och utan sammanhang med allt det, som hela tiden bullrade inom mig. Och jag strödde kring den stora staden dessa små manuskript, hvilka jag letat fram för att kunna försona min synd mot den sista julen. Hela tiden var jag i ett sinnesuppror, som jag icke kan beskrifva. Jag såg medlidsamma smålöjen, i hvilka jag tyckte mig läsa hån, mottog knappa handtryckningar och vårdslösa hälsningar, möttes af halfva afslag, hvilka jag låtsade mig icke höra, och fördrog förebråelser för literära synder utan att blinka. Jag vet ej, om allt detta var verkligt.
Indes lill handlingarne; N:o 123, med öfverlemnande af förslag tilli Instruction för Rikets Ständers Banco-Utskott vid nästkommande Riksdag: bifölls; N:o 124, i anledning af flerr Grefve Frölichs motion, att af den i Banken, för fas tighetsin teek lii 11 gar å landet, afsalta summa, endast de af Sveriges Allmoge må kunna blifva delaktige, hvilkas hemmansdelar icke uppgå till ett värde af 10,000 Rdr Banco: bifölls; och JV.o 125, med öfverlemnande af förslag lill reglementariska föreskrifter, i anledning af af Rikets Ständers beslut, om lolii-afgifts erläggande lill Banken af privata assignanter: bifölls. S. D. Föredrogos å nyo Lagoch Oeconomie Utskottensf på bordel hvilande, följande Memorial: N:o 55, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 48, öfver väckt fråga, om laga fardag å såk allad crabetsjord i stad: lades till Hanuiingarne; och N:o 56, öfver gjorde anmärkningar vid Betänkandet N:o 54» i anledning af väckta frågor, rörande Fattigförsörjnings-anstalterne: Ståndet, sorn förut bifallit Betänkandet N:o 54, gillande äfven de i Utlåtandet N:o 56, föreslagne^ ändringar och tillägg. S. D. Föredrogos å ny o Statsoch Eanco-Utskottens, på bordet hvilande, följande Memorial.* !N:o 59, i anledning af erhållen åteiyemiss ä Utlåtandet N:o 51, i fråga om förändring i vissa delar af Bankens Grund fonds-o bliga tioner, m. m; lades lill Handlingarne; och N:o, 60, i anledning af väckt fråga, om förändring uti föreskrifterne, lörande uppsigten å controlen öfver vården af Götha Canal-verk; bifölls.
Enligt hvad af ett den nådiga Propositionen bilagdt Statsråds-protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden den 13 Oktober nästlidet år inhemtas, hade E. K. Maj:t under den 5 Februari 1864, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 21 November 1863 uppställda grunder, beslutat, att till chefens för Ecklesiastik-departementet biträde vid handläggning af de ärenden, som angå folkskoleväsendet, äfvensom för tillsyn öfver de till detsamma hörande läroanstalter skulle inom Departementet anställas en Expeditions-sekreterare, hvilkens åligganden i allmänhet äro: l:o att uti de till Departementet inkommande mål, som röra folkskoleväsendet. besörja den utredning, som erfordras för deras föredragning samt ansvara för beslutens uppsättande och expedierande; 2:o att, efter dertill af Departements-chefen erhållen befallning, verkställa inspektionsresor till läroverken, för att om deras tillstånd, de der följda undervisniugsmethodcr m. m., afgifva redogörelse; Expedilions-Uts/cotlels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 84. 3 3:o att med sorgfällig uppmärksamhet följa alla frågor, som röra folkundervisningen och dermed ega sammanhang, samt för Departements-chefen föreslå de åtgärder, som i dessa afseenden anses behöfliga och gagneliga; 4:o att utarbeta de förslag och utlåtanden i dithörande ämnen, hvarom han af Departements-chefen erhåller uppdrag; 5:o att tillse, det inom expeditionen föras de statistiska och andra anteckningar, som för noggrann kännedom om folkundervisningens tillstånd äro nödiga. Gagneligheten och behofvet af denna åtgärd, hvarom Rikets Ständer sålunda hemställt, hade genom den sedermera vunna erfarenheten fullständigt bekräftats. Men, enligt hvad
Stånds beslut beviljade 24,000 R:dr R:mt till inrättande af högre folkskolor samt af Preste-slåndet angående de af delta Stånd, vid föredragning af Utskottets Memorial N:o 33, beviljade anslag för de särskilda under Litt D. l:o. i Utskottets Betänkande N:o 19 omförmälda föremål, otvifvelaktig! hafva grundat sig på dessa Stånds bär ofvan omförmälda mening, att hela deri beviljade anBih. lill B. St. Stats-, Bevilln.- saint Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mern. N:o 43. delen af personliga skydds-afgiften skulle lill kommunerna öfverlemnas, men denna grund numera bortfallit, torde sistnämnda 2:ne Riks-stånd, med frånträdande af sina i berörde måtlo skiljaktiga beslut, instämma med Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet, som ansett de särskilda anslagen till folkundervisningens befrämjande böra af den för nämnde ändamål anslagna andel af personliga skydds-afgiften utgå. Det återstår nu för Utskottet att yttra sig öfver de punkter af dess förslag, rörande hvilka, till följd af så väl återremisser, som Riks-slåndens skiljaktiga meningar vid behandlingen af Memorialet N:o 33, Rikets Ständer ännu icke definitivt beslutat. Dervid torde Utskottet först böra, till besvarande af de utaf Ridderskapet och Adeln beslutade återremisser, anmäla, att Bonde-ståndet sålunda bifallit Utskottets yttrande, pag. 3, att nämnde Stånd ändrat sitt beslut i afseende på redaktionen i enlighet med hvad Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet beslutat, samt att i öfriga återremitterade delar, 2:dra punkten pag. 2 samt Usta punkten pag. 5 uti Memorialet N:o 33, 3:ne Riks-stånd godkänt Utskottets yttranden eller låtit dervid bero ; och hafva således Ridderskapet och Adelns återremisser ansetts icke föranleda till någon åtgärd.
Uti 2 mom. har vid dråp af misshandel med berådt mod, men utan uppsåt att döda, antagits såsom straffnedsättningsgrund, att misshandeln ej varit af beskaffenhet att döden såsom sannolik verkan deraf kunnat väntas, hvilket tillägg till strafflagsförslaget blifvit af Flogsta Domstolens pluralitet ogilladt såsom stridande mot brottets begrepp. Giltigheten af denna mildringsgrund har likväl blifvit erkänd vid nästföljande $. Är den icke stridande mot begreppet af det brott, hvarom förmäles i den ena <§:n, kan den icke heller vara stridande mot begreppet af det brott, som afhandlas i den andra. I begge §§ma iir fråga om dråp genom uppsåtlig misshandel utan afsigt alt döda, eller af vållande bestämdt genom uppsåt, och det finnes icke något skäl, hvarför i det fallet, mindre än i det andra, sannolikheten af den inträffade verkan skulle, liksom i allmänhet i fråga om vållande, tillerkännas inflytande å straffbarheten. Otvifveiaktigt skall, der ett i och för sig obetydligt och utan uppsåt att döda föröfvadt våld haft döden till följd, den ringa sannolikheten af den inträffade verkan ängses såsom en mildringsgrund, ehvad detta våld blifvit med berådt eller af hastigt mod föröfvadt. § 24. i stället för den i strafflags-förslaget i beskrifningen på barnamord förekommande tidsbestämningen »vid födseln eller inom ett dygn derefter» säges i denna § »vid födseln eller strax derefter» och har Högste Domstolen, under åberopande af främmande lagstiftningar, ansett den sednare bestämningen böra mot den förra, så äom - Kongl. Majlis Nåd. Proposition M 39. 75 sorn egande praktiskt företräde, utbytas. Men då varaktigheten af det abnorma tillstånd, så väl i psykiskt, som fysiskt hänseende, hvaruti barnaföderskan vid födseln befinner sig, är olika hos olika individer, så måste det också vara oriktigt alt binda den derifrån hemtade straffmildrings-grunden vid någon viss, godtyckligt bestämd tid, hvarigenom denna mildringsgrund understundom skulle komma att lika orättvist räknas till godo den ena, som den andra icke.
Den 27 i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Consistorii i Calmar underdåniga anmälan, rörande det vid sednaste Riksdag beviljade Lane-biträde för uppbyggande af ett Gymnasiioch Scholae-hus derstädes m. m. 102:0 i anledning af Kgl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående Grefliga Gyllenstjerna ska Famillens förmenta fordran hos Staten. io3:o Den 3 Novemberj om ökadt anslag å Stat för Kongl. Bibliothequet. io4:o i anledning af Kgl. Maj:ts Nådiga Remiss, rörande yrkad begrafnings-hjelp efter aflidne Capitainen C. A. Sabelfeldt. io5:o i anledning af verkstäld granskning af redogörelsen för 1817 och 1818 årens Riksdags-kostnader. 106:0 rörande utarbetande af Förslag till förenkling af Hemmans-räntornes debitering och utgörande. 107:0 Den 6 - : - i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, i fråga om utgörande af Statens Ordinarie Räntor uti Skåne, Blekinge, samt Götheborgsoch Bohus-Län. 108:0 rörande Förvaltningen af de fill Strömrensningar anslagne Medel. loy.Q 4g 7og:o Den 7 November; i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om anslag af medel tili Myntverkets iståndsättande. xio:o i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Remiss uppå Oiof Soderborgs underdåniga ansökning om nedsättning uti Arrendet för Betesmarken Ribbelberga-Broar. 111:0 rörande HästVacance afgiftens utgörande vid Smålands Regementes Infanterie-Bataillon. 112:0 rörande de så kallade Medico-Theologiska Stipendierne m. m. ii5:o i anledning a£ Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, rörande Krono-Utskyldernes debiterande och qvitterande. 1 i4:o i anledning af vackt fråga om ersättning för förlorade ängar m. m. vid gränsregleringen mot Ryssland. 115:o i anledning af Kongl.
Oss och Kronan tillhörig odisponerad mark. § 2. Jagt å berörde marker utöfvas af Oss sjelfve och Chefen för Vår Hofjägeristat jemte dem, som vid sådana tillfällen äro 1'öljaktige; dock må jagträtt ä samma skogar och marker, med undantag af dem, som äro ställda till Vår disposition, der Vi om jagten särskildt förordne, också tillkomma Chefen för Vår Skogs-styrelse, jemte dem, som honom åtfölja, äfvensom, för deras egne personer, Våre Befallningshafvande, hvar och en inom sitt län, samt till Skogsoch Jägeristaten hörande tjenstemän inom deras tjenstgöringsområden. Skogsoch Jägeri-betjente må på de skogar och marker, som stå under deras bevakning, anställa jagt efter rofdjur, samt, med Vår Skogs-styrelses på viss tid eller tills vidare lemnade särskilda bifall, äfven efter nyttigt vildt eller vissa arter deraf. Utan Vårt nådiga tillstånd får likväl å ofvannämnde skog och mark jagt ej utöfvas efter elg, hjort, rådjur, vildren eller svan. § 3. I öfrigt har hvar och en, som jord lagligen eger, rätt att derstädes, med de undantag och vilkor denna stadga innehåller, all jagt idka. Enahanda rätt tillkommer boställshafvare och kronohemmansåbo å boställets eller kronohemmanets egor, delegare uti sockenallmänning eller annan samfäld mark å densamma, allmänna inrättningar å jord, sorn under dem lyder, och städerna a deras mark. Afgärda by håfve endast jagt å sina egor inom hank och stör. År jord till bruk åt annan upplåten, tillhör jagträtten brukaren, der ej annorledes om jagt efter nyttigt vildt aftaladt blifvit. § 4. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHAM TILL 8åmvnil<ftl lUGlM^åilDaHS PROTOKOLL VID Eagtima Rikida^cn I Nlocklioliii Åren 18511 «clt 1851.
Då lagen, i fråga om skifte af jord, soax till stad hörer och samfällig är, innehåller, att derom, skall gälla hvad serskildt lör hvarje stad kan vara stadgadt, eller, då fråga om skifte af sådan jord väckes, varder förord ii ad t, och alt, om delegare vill erhålla skifte i stadsjord, som genom teg eller storskifte i flera skiften lagd är, det då, så framt ej alla delegarne derom åsämjas, skall på pröfning i hvarje fall ankomma, huruvida sådant skifte, till ännu större nytta och beqvämlighet för delegaten, må tillåtas;, så förmoda Utskotten, att en långt större garanti emot tillvägabringandet af onyttiga och menligt inverkande skiften i städerne samt ett säkrare skydd för hvarje delegares rätt förefinnes uti desse nu gällande föreskrifter än uti den af motionären föreslague, till delegarne sjelfve öfverlemnade, beslutande rätt; enär antagas måste, att vid den pröfning af vederbörande embetsmyndigheler, som sålunda blifvit föreskrifven, och hvarförinnan hvarje delegare har tillfälle andraga, hvad han kan hafva att anföra för eller emot det sökta skiftet, de skal, som sålunda förebringas, komma under öfvervägande, samt att, till följd häraf, delegarues sannskyldiga bästa, grundadt på de vid undersökningen utredde förhållanden, men icke godtycke, blifver grund för beslutet; hvadan Utskotten hemställa, att något afseende å motionärens förslag icke måtte fästas.. 2 Ca p, 1 §, sådan den lyder i Kong].
Att bli dess hopp, dess lön — i glädjen, som i sorgen! O Du ! min egen Mor! — om hjertat af en son Kan gälda någon skärf af ett oändligt lån: Frid öfver dina dar! — Jag fick ej guld och anor, Min själ en främling blef i granna verldens vanor; Men blef hon ren och god, men blef hon evigt varm För mensklighet och dygd, hon blef det vid din barm. Jag vet ej, till hvad mål ett okändt öde leder, Hvar din välsignelse min önskans gräns bereder: Min enda vettenskap är flit och redlighet, Och att en vördad Mor jag evigt älska vet. Men, goda! följ mig Du! — Med lugn i alla skiften Jag räcker Dig min arm ... den domnar först i griften. Ännu i tanklös ro en lidande natur, På gränsen vacklande af menniska och djur, Den späda varelsen begär blott dessa båda: Utvecklas utan tvång, och härdas utan våda. Så, nyss i dvalan störd, ej än i redig sans, Halföppnar slumraren sin blick mot dagens glans, Och sluter den, och säll bland drömmar åter famlar. Snart, lidande och tvång sig till en känsla samlar; Ur tanklöshetens natt, som småningom förflyr, Ett anande förnuft i dunkel dagning gryr, Och bildar till en verld, likt första morgonstrålen, Med färglös grundning blott de närmsta föremålen. Ej kedjande ännu begreppens sammanhang, Men viljande, och röjd, och öfver djurets rang, Den späda själens kraft i bojorna arbetar Och mellan godt och ondt med vaknad oro letar; Upptäcker likheter och skapar deras namn, Och njuter icke blott, men fägnar ock den famn, Som ger ett älskadt hägn — och icke endast qvider, Men tecknar ock sitt qval, då hennes känsla lider. Nu, Mödrar! af er hand, ej klemig och ej hård, Machinens lägre lif ej äskar blott sin vård: Det blir ert ömma kall, att leda känslans irring, Att jollra tanken fram ur sinnenas förvirring: Men ömmare ännu mot egensinnets drift, Passionens vilda frö och afundsandans gift, Använden edert nit och edra suckar höjen!
Ansökning ej kunde bifallas, samt efter det Stenkohlsverkets Interessenter hörde öfver K. BergsCoIlegii underd. hemställan, huruvida undersökning borde ega rum till utrönande, om Interessenterne uppfyllt deras åtaganden, i och för det dem tilldelta understödet, underdånigst anmält, att samma orsak, som år 1820, vållat arbetets upphörande i det nya Schaehtet, äfven allt framgent hindrat dess fortsättande — den 5 September 1822 i Nåder yttrat, det den ifrågasatte undersökningen icke vore nödvändig, utan borde ärendet vid nästföljande Riksdag till R. St:rs pröfning hänskjutås; dels ock till StatsUtskottet öfverlemna! Handlingarne i målet, för en fullständigare ledning vid bedömmandet och föreslåendet af de åtgärder, hvartill förekomne omständigheter kunde föranleda. I sammanhang härmed hade hos R. St:r förekom - Betänkande!), N:o 89. 489 mit en af GeneralLieutenanten m. tn. Hr Grefve De la Gardie gjord motion, deri Hr Grefven, med framställning af Höganäs StenkohlsVerks, vid flera tillfällen, fidagalagde och erkända nytta för Röket samt förlusten vid Verkets möjliga upphörande, derest ej Staten meddelade Stenkohlsgrufve-Bolaget ytterligare understöd, å Bolagets vägnar, föreslagit, att antingen Verket matte, på uppgifne vilkor, inköpas af Staten, eller ock att, så väl afskrifning af de till arbetet å Ryds Schacht använde 5i,ooo R:dr, som andra tillika yrkade förmåner kunde Bolaget beviljas; och hade R. St:r af BergsRådet G.
Anckarsvärd afstått från sitt i detta afseende framställda förslag, något annat förslag i fråga om orden: »Sina Riken», icke förekomme än det af Ilr Cederschiöld afgifna, som afsåg att dessa ord måtte utbytas emot orden: »Sverige och Norge»; att för öfrigt Gr. Anckarsvärd jemte Erih:ne Stael von Holstein och Cederström yrkat, att, i st. f. orden: »den lill thronföljden närmast berättigade Prins», skulle införas: »Kronprinsen»; att Frih. Cederström yrkat, att, i st. f. de i sista meningen af 1 mom. 39 §:n Reg:sF:n förekommande orden: »lediga förtroende-sysslor», skulle införas: »lediga sysslor»; alt Ilr Cederschiöld yrkat, alt i de fall samma §:s 2 mom. förutsätter, Regeringen bör föras af Slatsrådet och endast de unionella frågorna behandlas af InlerimsRegering; alt Gr. Anckarsvärd yrkat uteslutande af den i sistnämnde mom. förekommande mellanmening: »till bestämmande af de .genom föreningen mellan Sverige och Norge upkomno konst itutionella för hållanden»: att II. Exc. Hr Gunther yrkat uteslutande af 3 mom. i 39 §:n Reg:sF:n; och att dernäst i fråga om 41 §:n Reg:sF:n ett yttrande blifvit afgifvet af Hr Cederschiöld, som dock icke dervid framställt något förslag till gemensam tanke. Härvid anmälde sig och yttrade Hr Cederschiöld: Det var endast min mening att fästa Coust.Utslcs upmärksamhet derpå, utan att yrka att det skulle blifva föremål för någon Ståndets gemensamma tanke. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm., såsom det sista af de i fråga vide förslagen till gemensamma tankar, hade framställt, att II. Exc. Ilr Gunther yrkat, att uti 91 §:n Reg:sF:n orden: »i öfverensstämmelse med Riksakten», skulle utgå, anmälde sig och yttrade II. Exc. Hr Gunther:
Med dessa ersättningar och sedan Kong], Maj:t i Nåder förordnat, att Församlingens förra Comministers-Boställe skulle förvandlas till Boställe för Kyrkoherden i Neder-Torneå Församling, synes allt det biträde vara lemnadt, som skäligen kunnat fordras för Socknemäunens förlorade andel i förra Kyrkan och Pastors-Bostället; och hvad åter angår Riksdags-Fullmägtigens anhållan, om ett högre skadestånds bestämmande för de genom Gränse-regleringen en del Hemman från gangne ängar, än som blifvit utstakad uti den emellan Kongl. Svenska och Kejserl. Byska Regeringarne, den 17 Januarii 1821, afslutade Convention, om Gränse-regleringen emellan Sverige och Ryssland; så enär, enligt denna Conventions 2 Artikel, jordegarne erhållit försäkran, att, der egorne icke kunna med ömsesidig förmån utbytas, njuta ersättning, för ett uppskattadt Tunnland åker 100 R:dr, ett Tunnland äng 83 R:dr 16 sk., ett Tunnland skog å uppodlings-mark 22 R:dr 10 sk. 8 r;st., ett Tunnland uppodlings-mark utan skog 16 R:dr 82 sk., allt Banco, lärer skälig anledning till klagan å jordegarnes sida saknas och något vidare icke böra fordras, enär, igenom nämnde Convention och den för Förrättningsmännen särskildt utfärdade Instruction, de enskildes rätt synes på det sorgfälligaste vara bevarad. Anseende Stats-Utskottet sig icke heller böra tillstyrka bifall till den uti Motionen slutligen gjorda begäran, om Riksens Ständers underdåniga Betänkanden. anhållan hos Kongl. Maj:t, om öpnande af en Ministeriel underhandling, för att bereda jordegarne tillfälle, att få bibehålla sina förra Ängar, heldst Kongl. Maj:t derförutan icke lärer underlåta, att i möjligaste måtto befordra jordegarnes fördel och mildra det lidande , som dem kan träffa. Detta varder dock vördsamligen hemställt till Riksens Höglofl. Ständers närmare bepröfvande.
Då, i följd af hvad sålunda blifvit utredt, det synes vara i full öfverensstämmelse med gifvarens önskan, att afkomsten af de 2:ne förstnämnda donationerna tillfaller vederbörande lärare, utan att verka minskning i deras å stat uppförda löner; men, vidkommande den 3:dje donationen, någon föreskrift i sådan syftning icke varit med densamma förenad samt således, och enär läroverket äfven på reallinien är fullständigt, någon erinran icke lärer med fog kunna framställas mot statens rätt att fortfarande använda sistomförmälda räntemedel såsom bidrag till lärares aflöning, torde i afseende å dessa donationer någon förändring i nuvarande förhållande icke böra ega rum Beträffande den s. k. Wisingsö fonden hafva följande upplysningar erhållits, nemligen att dess kontanta tillgångar den 1 Januari 1862 utgjorde 45,029 Rdr 51 öre Rmt, samt att fondens inkomster under sistlidet år uppgått till 7,956 Rdr 36 öre, hvaraf behållningen af fondens hemmansräntor, något omvexlande II Bil. N:o 7 d) till Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. N.-o 1, om Statsverket 1862 efter olika års medelmarkegång, nämnde år belöpte sig till 5,751 Rdr 13 öre och räntan å utlånte kapitaler till 2,205 Rdr 23 öre. Vidare inhemtas i afseende på dessa inkomsters användande, att de till en del utgå till aflöning åt de ordinarie lärarne och vaktmästaren vid Jönköpings högre elementar-läroverk samt till hushyresersättning åt några bland lärarne; hvarjemte utgifterna för gymnastikinrättningen och underhållandet af det för fondens medel inköpta gymnastikhuset, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 4 September 1829, ur denna fond utgå.