Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, som af Herr Hammarskölds Motion icke egt anledning omförmäla de öfverläggningar, hvilkar, rörande Banco-Fullmägtiges särskilda framställning i ämnet, hos Utskottet förevarit, och Som i öfrigt genom dess till Rikets Ständer afgifne Förslag angående förlängd tid för återlösen af hemfallne panter, sökt bereda för blifvande Låntagare betydligt större fördelar än uti Motionairens tillstyrkan innefattas, får nu, i följd af härom Väckt fråga, vördsamt upplysa, att Utskottet funnit den af Herrar Fullmägtige föreslagne anstalt, att å Banquens auction försälja alla förståndna panter och om köpeskillings-öfverskottet uppgöra liqvid med hvarje Låntagare särskildt, på sätt vid General Assistance-Contoiret tillgår, icke böra för Banquen vidtagas, emedan följden af en sådan åtgärd sannolikt skulle blifva, att General-Assistance-Contoirets betydliga utlåning på Guld och silfver, hvilken verkställes mot 6 procent, eller dubbelt högre Ränta än Banquen för ifrågavarande Lån beräknar, kotnme att till det mesta upphöra och öfverflyttas på Banquen, hvarigenom snart kunde åstadkommas en både opåräknad, och under nu varande förhållanden med Ban? 572 Banco-Utskötttts Betänkanden. quens öfrige göromål alldeles icke förenlig ut* vidriing af belåningen på lösa panter. Stockholm den 18 Julli 1823. Betänkande till Jiikets Högloft. Ständer, angående den för Banquens räkning verkstälde påbyggnad d dess sä kallade Archivelius jemte bebyggandet i Sammanhang dermed af den angränsande KiXselska Tomten, å val med anledning af hvad Rikets Stan* ders Revisorer, uti 9 af deras den 16 Dec. 282a afgifne Berättelse, i fråga om Banquens -Byggnads-arbeten anfört, som på grund af ett från Högv. Preste-Ståndet särskildt remitteradt Memorial i samma ämne af Herr Biskopen m. m.
— Att utdela en minnespenning emot lösen eller gratis är, enl. min öfvertygelse, till sin mening tvenne olika saker. Vill man föreviga ett kärt minne, hvilket man önskar att hvar och en skall bibehålla det så länge som möjligt för att öfverflytta ,hågkomsten af en värderad personlighet på barn och efterkommande, då måste ock utdelningen ske fritt, så vida denna minnesgärd skall blifva värdig dem som föranstaltat den. Ar Riddarh.Kassan i behof af hjelp, så kan detta behof fyllas på annat sätt. Låt t. ex. en Den 13 Maj e. m. Bi5 en subskription öppnas för att insamla den erforderliga summan, och jag är öfvertygad om alt dubbla beloppet snart på detta sätt skall återfås. Jag anser det icke vara R. o. Ad. värdigt att först besluta att ett lika anta! medaljer, som R. o. Ad:s närvrde ledamöter, skall preglas öfver en så aktad medlem af Ståndet som Presidenten v. Hartmansdorff, och sedermera föreskrifva att dessa medaljer skola köpas. Om förev:de Utlåt, återremitteras, önskar jag att Riddarh.Utsk. med den frikostighet, som är öfverensstämmande med det första RiksSlåndets särskilda Utslcs handlingssätt, måtte vidblifva sitt beslut att utdelningen af medaljen malte ske gratis. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Blott ett par ord till svar på hvad den siste värde talaren anfört. Ilan tror, att man icke bör se på några skilling, då man vill bevara minnet af en afliden utmärkt man. Ur Adelborg skulle häruti onekligen hafva rätt, om det vore vi, de vid denna Riksdag närvrde ledamöter af Ståndet, som ensamne bekostade medaljen; men så är ju icke fallet; det är Sveriges bela 11. o. Ad., som gemensamt genom Eiddarh.- Kassan betalar preglingen; är det då passande att vi, fåtalet, tillerkänna oss en rätt på våra främmande Ståndsbröders bekostnad. Jag tror det ej. Antingen måste vi sjeifve låta slå minnespenningen, eller också betala det exemplar vi deraf erhålla. Delta är solklart.
Vid, den 10 Augusti i836, jemlikt Banco-Reglementets 9 §. af BancoFullmäglige förrättad besigtning, har blifvit anmärkt: 1 äldre Bancohuset „ att betydliga remnor genomlöpa husets murar, så väl vid norra facadens femte fenster, som södra facadens sjette och sjunde fenster, samt genom nordvestra och sydvestra hörnen af öfre gården, hvilka skador voi;o af den svåra beskaffenhet alt, lill deras afhjelpande, murarne å desse ställen borde, till en, två å tre alnars bredd, styckevis nedtagas och å nyo uppmuras, ifrån och med stenfoten, upp, till och med cornichen, samt de fleste i denna sträcka befintliga fensterkarmar måste omriktas och inmuras, och A mindre Bancohusetatt betydliga remnor finnas å vestra ändan, i samma direction, som å gamla huset, hvilka sprickor borde på enahanda sätt afhjelpas; hvarförutan redan Rikets Ständers Banco-Utskott, vid 1829 års Riksdag, förordnat om förnyande och omläggning af bjelklaget och brandbotten öfver sistnämnde hus. Den sålunda nödig ansedda reparation a mindre Bancohuset har, i förening med åtskillige, uti inredningen af samma hus erforderlige befunne förändringar, beräknats alt uppgå till en kostnad af i3,35pR:dr 4o sk. 8 r., förutom husets utvändiga putsning och oljemålning; och är reparationsarbetet, under loppet af innevarande år, lill betydlig del verkstäldt. - 44 - Revisorerne hafva Öfvervarit anställd öfning med de personer, hvilka äga befattning vid Bankens Brand-anstalter, samt funnit Brand-anstalterne fortfarande vara i det goda skick, som redan i Revisions-Berättelsen af år i835 (pag. 44) blifvit anmäldt och vitsordadt.
Jag har ett ytterligare skäl att instämma med Hrr af Dalström och Edenhjelm, derigenom alt Bevilln.- Utsk. nu föreslagit, att den lindring i bevilln. för borgerlig rörelse, som staden Borås tillgodonjutit, måtte upphöra. Ett Utskls betänk, betyder visserligen icke särdeles mycket, ty det kan lätt afslås; men man kan af öfverläggningen in - C3o Den a6 September. om Utsk:n stundom bedömma, huru det skall tillgå i RiksSt:n; och om jag vid detta tillfälle skulle af Ulsk:s öfverläggning taga någon rättelse lör slutliga utgången, så skulle jag tro, all denna lindring kommer att upphöra. Det fanns nemi. inom Utsk. ingen mera än jag som yrkade att den malte få fortfara, hvarföre också beslutet blef all den skulle upphöra. Staden Borås har väl sin representant uti Bevilln.- Utsk., men han var för tillfället hindrad att vara närvar., så alt ingen biträdde min mening. Hr Eden hjelm: I anledn. af hvad Gr. Hamilton nu yttrat, får jag tillkännagifva, att då frågan om lindring i bevillntn för Borås stad första gången i Bevilln.Utsk. förevar, yrkade jag mycket derpå, och ingingo, så vidt jag kan minnas, de fleste utsk:s-ledamöterne derpå, men detta beslriddes sedan i RiksSl:n och Utsk. rättade sig derefter samt fattade ett annat beslut. Hr Ribbing, Bengt: Jag är visserligen icke bland deni, som missunna sin nästa hjelp i nödens stund. Jag vet af erfarenheten hvad det vill säga, att ej hafva hjelpsamhet att förvänta och kail således så mycket mindre sätta mig emot en sådan välgerning; men jag får fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på StalsUlsk:S förevar, betänk., hvaruti det bevises, att Borås stad verkligen icke betalar mer än 4 proc. ränta pä de lån, som blifvit staden lemnade, nemi. 3 proc. för det ena och 5 proc. för det andra lånet.
Är Wahsedeln flälld pa en Person, som sitter för Fullm agt, bör först Ättens och ledan FullmägtigenS vamn ä densamma utsättas, hvarförutan den ej anlage6° 9?6 §- 21. Wid >»-« Wilen lipbrykas Sedlarna genast ester andea Up' operv sjur af den äldsta närwarande i Ciast-7». »om är Ordförande. Wal.Sedlarna öfwerses, och af de fora wid Bordel sittande för«s särstlli. d ?r klicnller, hanlka sedermera colläkioneras och, til st'i>e af de-n, formeras er Wai-klorocoll, hmil» ket as dem alla, sani wid Barder sitta, undertecknas och förseglas, för at sedermera in ?!sno as Landr-Mar* skalkea upbriMs, och Ri^dn stupet och Adeln, kmrdgöras. §- 22. LI-»rernas rätttgb^t och skyldighet ar, ak enligt z. §. af .778 ars Tilläggnrngar ri! Riddarhus^ O dn.ingcn af är 1626 malja de ledamöter, ssm ut! Ii-sterten sto>a sate pasma. Li chf .rern' fa icke något Wal företaga utarr Ridhäst, pels och Aoelus in ?Isno glsna stimtycke, icke iler ina» ar, e ligt 5 § af 177^ ars TAlaggnm §ar lil 162 > ars Riddarhns-Ordni, g, wara fisllcalig^ skalle någon <u dem, da mal»förrätknmgen är af no» dea, mara flan Rikadoaen ftanwarande, wäljeö genast en annan ost den Cl-.st, dit han hörer.
Mot BondeSt:s inbjudning har man anmärkt, att de Ständ, hvilka mest känna Judarne hafva varit dem bevågne, då deremot de som minst känna dera varit dem afvoga. Tillika har man yttrat, att 'religiösa fördomar möjligtvis förauledt detta förhållande. Men förklaringen torde hafva varit riktigare,-om man sagt, att tillgifvenheten för vår egen religion föranledt dessa Stånd att icke vara Judarne bevågna. Ar R. o. Ad. berörde bekännelse icke mindre tillgifvet, än ifrågavar:de Stånd, så böra ock vi fatta vårt beslut, mera med afseende härå, än å de materiella fördelar, som måhända kunna genom en större utvidgning af Judarnes rättigheter tillskyndas oss. Jag har tillförene fästat upmärksamheten derpå, att det är förgäfves vänta, det Judarne skola med oss sammansmälta till ett folk så, att skilnaden mellan båda icke skall kunna uptäckas. Sådant har ingenstädes lyckats, äfven om de största fördelar blifvit Judarne beviljade. Att icke införlifva sig med något annat folk, är hos Judarne en egenhet, hvilken otvifvelagtigt härrörer frän deras bekännelse. Och huru kan det vara annorlunda, då sjelfva grundåsigten af deras tro är så väsendtligt olik vår. Hvad kan man för öfrigt vinna pä den föreslagna förändria 120 Den 17 Maj f. m. gen? Troligen blefve det icke någon fördel, utan tvertora skulle, såsom redan är nämndt, många olägenheter deraf följa. Jag vill icke uptaga R. o. Ad:s tid med uprepände af hvad .härom förut omständeligen yttrats, utan anhåller blott, del R. o. Ad. måtte antaga BondeSt:s inbjudning. Vill man göra afseende på det allmänna tänkesättet: så bör man, vid detta tillfälle, icke vara döf för de nio tiondedelarnes mening i denna fråga. Det torde derföre ursäktas mig, om jag ännu en gång yrkar bifall å BondeSt:s inbjudning.
Framgången af ett sådant företag komme för öfrigt uteslutande att bero derpå, att till föreståndare vid en sådan inrättning anställdes en fullt skicklig person, som under en längre följd af år åtoge sig att med uppmärksamhet följa croiseringen, urvalet, uppfödandet och utfodringen af dessa kreatur, och då några förberedande åtgärder i denna syftning icke äro vidtagne, synes äfven detta utgöra ett hinder för antagande af motionärens förslag. Att Staten, som redan användt icke obetydliga summor på bildande af holländerier, under sådana förhållanden skulle åtaga sig de ytterligare förbindelser och uppoffringar, som äro förenade med det af motionären nu framställda förslag, kan Utskottet, för sm del, icke tillstyrka, helst Utskottet föreställer sig att de för landet bästa och fördelaktigaste resultater i detta afseende säkrast skola uppkomma om denna angelägenhet, likasom flera andra dermed likartade, öfverlemnas, åt den enskilde landthushållarens omsorg. Vidkommande motionärens begäran om anvisande af medel till lön åt en från England införskrifven så kallad Breeder eller djurförädlare, så, enär Utskottet med anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition här ofvan i 14:de punkten hemställt, att ett årligt anslag af 3,000 R:dr till aflöning åt en sakkunnig person för att tillhandagå allmänheten med biträde, råd och' undervisning i boskaps-skötseln, såsom vid val af afvels-djur och konstanta racers förädling m. m., må af Rikets Ständer anvisas, finner Utskottet icke skäl tillstyrka något ytterligare stats-bidrag för detta ändamål På grund af hvad nu blifvit anfördt, hemställer Utskottet, att Herr Adelborgs motion ej må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. 28.
Man sköljer några små pastejformar i kallt vatten och häller i de samma af kräftsmöret, låter dem kallna, stjelper der efter ur smöret — understundom må- ste man hastigt doppa dem i hett vatten, för att de skola släppa. Sedan kakorna fullt stelnat, nedläggas de i en glasburk tillika med en qvist dill; stark saltlake slås der öfver och press pålägges, så att kakorna ej flyta upp. o Detta kräftsmör håller sig hela aret om. Innan det begagnas, bör det ligga några timmar i friskt vatten; användes med hälften färskt smör till kräftoch hummerstufning och ger aptitlig, god smak och färg åt anrättningen. Kräftskalsspadet användes till soppa såsunda, att man ilägger kräftmagarne att koka, hvarefter det silas och får stå öfver natten, då det klara afhälles, sättes på elden och afredes med smör, mjöl, ägg och grädde. Lari. Att på kort tid koka hårdkokta ärter. Man blandar i ärterna, då de påsättas, en liten qvantitet soda, ungefär en full thésked på en portion för 6 personer. Till och med ett ä flera års gamla ärter kokas på detta sätt helt snart mjuka. Sannolikt har sodan här samma ver Derom heter det i Catta ' schen Vierteljahrsschrift: Pågjutningen är som verksammast, när de svagt brända bönorna förma ' as till mjöl och öfvergjutas med kokande vatten, i hvilket en liten qvantitet kolsyradt natron (soda 1 gran på koppen) blifvit upplöst; man öfverskrider likväl icke denna proportion, ty kaffet erhåller då en lutaktig smak. En liten bit soda, stor som en ärta, om 6 gran är tillräcklig för 6 koppar eller 1 i lod kaffe. Man behöfver ej försöka detta beredningssätt mer än en gång för att alltid bibehålla detsamma. Lotten. Potatissallad. Kall potatis skalas och skares i tunna skifvor samt lägges 1 följande sås: 2 hårdkokta äggulor sönderkramas och uppblandas väl med 2 vispade rå äggulor; i detta hälles vinättika samt tillsättes finmalen cayennepeppar och socker, att smaken blir lagom bruten. Begagnas till stek i st. f. inkokt potatis.
Ståndets ledamöter instämt, hvaremot andre ansett ränte-gifvare höra bibehållas vid options-rätten; alt det icke vore värre att göra resor för spanmålens levererande in natura, än att behöfva färdas lång väg, i ändamål af dess försäljning, o. s. v. 4:o af Hans Persson från Gefleborgs Län, hvilken, till afhjelpande af den nu rådande oredan i beskattnings-väsendet, afgifvit ett så lydande förslag: ”Efter hvad Riket gifvil i grundskatt uti penninge-värde per me dium, undeit. ex. 10, 15, lill äfventyrs 20 år, fördelas summan på Länen, häraderne, hemmanen och delarne deraf, i förhållande till hvad de för samma tid utgjort. Den sålunda funna grund-medii-skatten reduceras till och åsätles i silfver, efter den stadgade realisalions-grunden, flir att undvika vådan och äfventyret af pappers-myntets föränderlighet, med iakttagande, så vidt sig göra låter, af runda tal hvilken reducering likväl borde utaf jordeboks ransakning föregås.0 5:o af Lars Norrby och Conrad Rommin från Gottland: att de räntegifvare derstädes, hvilka äro pligtige att till Länets kronofogdar och länsmän ulgöra vissa ränte persedlar, måtte undfå rättighet att desamma i penningar efter markegångs-pris sig afbörda. Utskottet har tillika tigit kännedom af Kongl.
Banco. Fortfarandet af denna för StatsVerket påräknade inkomst finner dock Utskottet, efter hvad nu mera utredt och upplyst blifvit, endast kunna vinnas medelst anstalters vidtagande för Degerliamns hamns förbättrande och behöriga underhållande, såsom ägande oskiljaktigt sammanhang med Lowers Alunverks drift och bestånd; men då denna Inkomst, äfven till dess högsta möjliga belopp beräknad, ingalunda motsvarar den för samma hamns iordningssättande belöpande kostnad, kan Utskottet ej tillstyrka sådan kostnads utgörande af Statens medel; och lärer K. M:t efter sig företeende omständigheter, i Nåder pröfva, huruvida någon eftergift af tionde Alun, må Lowers Bruks Interessenter till ändamålets vinnande beviljas; hvilket vördsammeligen hemställes till R. St:rs bepröfvande. Betänkande nt 17 N:o 4. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Remiss uppå Fendricken L. W. Munthes underd. Besvär, rörande utbekommande af Skogsåverkan böter. jVledelst nådig Remiss af den i3 uti innevarande månad, tiar K. M:t till Utskottet öfverlemnat de underd.
3 Mörn. af Concours-stadgan, det Dom i Concours-mål bör sist inom irenne månader , efter det tredje uppropet skett, utfärdas, vid ansvar för Rätten om dermed längre fördröjes, Domstolen skall fått ett så beskaffadt åliggande sig förelagdt, som dels genom parters och vittnens uteblifvande vid de mundtliga förhör, hvilka Rätten kan anse vara nödvändiga att till upplysning i någon del af målet utsätta, dels af handlingarnes vidlöftighet och andra omständigheter , skall vid flera tillfällen blifva svårt, och stundom äfven omöjligt att verkställa. Enär lagen för Concours-mål stadgat en skyndsammare behandling, än i andra tvistemål , och derefter lämpat det Rättegångssätt, sorn vid dem bör iakttagas, i anledning hvaraf jemväl är vordet föreskrifvet, att alla skäl och bevis till fordringames styrkande böra å inställelse-dagen företes samt att all bevisning, som då ej kan medhinnas, skall inom tr*dj* upprép*t verkställas, hvaraf följer, att Rätten Oen 7 Juli. Katten genast, efter det berörde upprop 3bett» ätr oförhindrad, att. orri rnålets beskaffenhet göra sig underrättad, och tillse huruvida några örn* ständigheter fordra parternas rnundtliga hörande, innan det till afgörande kan företagas.! har Ut* skottet trott att den utsatta tiden af nenne månader skulle vara tillräcklig för en Stads Domstol, både för ätt kunna fatta beslutet uti en anhängig gjord Concourstvist, och älven för utfärdandet af den Dom, sorn deri skall meddelas; och ehuru Utskottet jemväl dervid föreställt sig möjligheten af den händelse, att Domstolen någon gäng skulle kunna för fullgörandet deraf behöfva längre anstånd, har dock Utskottet ansett den grundsats böra i dessa fall vara gällande, att oöfvervinnerliga hinder alltid måvSje gälla såsom undantag för lagens positiva föreskrifter, hvadan ock Utskottet trott sig finna att den längre tid, som vid något mindre vanligt tillfälle,skulle vara behöflig för en Concourssaks behandlande, icke borde fa begagnas vid sådana måls handterande i allmänhet.
Till afhjelpande af dessa olägenheter,hemställer Memorialets författare, om icke,med bibehållande af frimarknader i städerna och alla andras frihet att besöka hvilka marknader sorn helst» det endast kunde förbjudas Städer^ nas Borgerskap i allmänhet, att med sina» till afsalu hållande, varor och effecter besöka Låndtmarknådernä utom de districf» sorti fordom varit Städerna tilldelade. Utskottet har, efter ett sorgfälligt öfvervägande af detta ärende, trott sig icke böra underlåta att fästa Riksens Höglofl. Ständers synnerliga uppmärksamhet på de hinder och svårigheter, sorn alltid och naturligen skola möta näringarnes upphjelpande och den alli manna varuproductionens befrämjande, ge;, nom hvarje, inskränkning, eller hämmande af tillförseln och den fria coneurrencen, köparö Och säljare imellan. Det är ostridig,! denriå Besv. och Elion* Tjuk. Betänkanden. fria Concurrence, som, i Utskottets tanka* förnämligast befordrar, ej mindre en lifligare afsättning på konstflitens och idoghetens alster, an en lättare tillgång på Landtmannens både förnödenheter och producter; och. då, pä denna grund, Kongl. Maj:t, genom dess Nådiga Bref den 11 Juni 1788, redan behagat stadga, att alla enskilda Marknader såsorn hinderliga för en större samling af folk och varor, samt för gynnande handelsspeculationer och ett, pä billighet gruncladt jemt varupris, böra af lysas, och inga andra tillåtas än de så kallade Lrimarknader, till hvilka säljare och köpare i hela Riket, utan minsta skillnad, äga ett fritt och obehindradt tillträde, så finner Utskottet, med åberopande af så många års allmänna och öfrertygande erfarenhet, om denna Nådiga föreskrifts välgörande följder, sig icke kunna tillstyrka Riksens Höglofl. Ständers hifall till den, a£ Herr Fogelmark i detta Memorial gjorda hemställan, som åsyftar en förändring eller inskränkning af hvad berörde Kongl. Bref tydligen stadgar.
KvrkoRädets bemödanden derigenom blifvit icke allenast omintetgjorda, utan äfven för dess ledamöter så obehagliga, att de så mycket som möjligt undvikit, alt vidtaga några åtgärder af moralisk iuverkande art. Till följd häraf har också Kyrko-Råden i allmänhet, med undanlag måhända af ett eller annat ställe, der de haft mera inflytande, nästan ingenting uträttat. Om man nu icke vill att Kyrko-Rådet 8 Den 18 Augusti. skall vara en institution, som saknar ali betydelse, nian vili att det skall komma till full kraft och verkan, samt kunna utöfva det välgörande inflytande, som deraf kunde vara att förvänta, så måste naturligtvis en Författn. åstadkommas, hvarigenom den tilltalade tvingas att lyda, och vid vite ålägges, alt på erhållen kallelse sig inställa. Hvad jag nu sagt, är af erfarenheten så många gånger in tygadt, alt jag icke tror någonting häremot, med rätta, höra kunna sägas, utan är man enl. min lanke tvärtom skyldig Hiskin tacksamhet för detta förslag. Hr Printzensköld, Carl: Det händer icke så sällan, alt de, som älska den blotta theorien, utan att så noga skärskåda förhållandena, sådane de uti det praktiska lifvet gestalta sig, skrifva vackra fraser och vackra motioner till stöd för de theorier, som de upslälla, men då det blir fråga om att göra dessa theorier i lag stiftningen gällande, så händer det icke sällan, att man, innan manga är förgått, finner dem vara felaktiga. Så har äfven inträffat med den författn., som år 1843 utfärdades i öfverensstämmelse med det förslag, som af dertill komiterade personer blifvit afgifvet. Jag vill jemväl förmoda, ali 1817 års författn. var föregången af vederbönde myndigheters Ut Intin, och utfärdad i öfverensstämmelse med ett af dertill komiterade upstäldt förslag, men desse män hade måhända mera praktisk erfarenhet än de, som genom sitt förslag grundläde 1843 års författn. De tillstyrkte då samma stadgande, som nu blifvit föreslaget såsom ett supplement lill den nu gällande författmn.
Af de öfrige lillstädesvarande Stals-råden instämde Hans Excellens dåvarande Justitie-slatsministern Herr Grefve Sparre, Stats-råden Herrar Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner och Anjou uti Föredragandens underdåniga hemställan; men dåvarande Slats-rådet Herr Friherre Palmstjerna, med hvilken Slats-rådet Herr Grefve Gyldenstolpe sig förenade, afslyrkte nådigt bifall till ansökningen och yttrade, att, då Kongl. Majit förordnade att 200,000 Ridr Banko skulle af Bolaget för Köping-Ilultjernvägen deponeras till säkerhet för detta arbetes fullbordande, hade afsigten varit att derigenom förmå Bolaget bedrifva förelaget med kraft och omtanka; intetdera syntes dock hafva egt rum ; arbetet hade ej fortskridit så långt, som Bolaget åtagit sig, och uppgiften att en fjerdedel deraf nu skulle vara verkställd, vore ingalunda styrkt, ej heller I Flerr Stats-rådets tanke riktig. Herr Slats-rådet tilläde vidare, ali uppgiften att omkring hälften af den för hela jernvägs-byggnaden beräknade kostnaden redan skulle hafva åtgått, ådagalade, om den öfverensstämde med verkliga förhållandet, så ringa omtanka och så mycket behof af ytterligare tillskott, att det understöd, som nu begärdes, måste vara af föga inverkan på företagets framgång och till ingen på dess fullbordande. När dertill komme, att Nådigt bifall till sökandernes begäran skulle innefatta en ändring af Kongl. Majlis en gång fastställda vilkor till förmån för Bolaget, utan att någon kunde förebära, att Bolaget genom särdeles drift eller bemödande att uppfylla öfrige vid dess oktrojeraude antagne vilkor förvärfva! grundade anspråk på ett sådant medgifvande, så gillade Herr Stats-rådet Vägoch Vattenbygguads-styrelsens underdåniga afstyfkande af Nådigt bifall lill ansökningen.