Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
JM 39, i anledning af väckt motion angående disposition af en till Stockholms stads och läns kurhusinrättning upplåten egendom å Kungsholmen. JM 40, i anledning af väckt motion om befrielse för Eskilstuna stad samt Österoch Wester-Rekarne härader från utgifvande af ett årligt ersättningsbelopp för begagnandet af krono-cellfängelset i Eskilstuna. JM 41, i anledning af väckt motion angående tryggad besittningsrätt till lägenheter och tomter i Waxholms stad. JM 42, i anledning af väckt motion om upplåtelse af en jordrymd till Calmar stad. 158 Prot.-Utdrag den 14 Februari 1866. JV2 43, i fråga om upplåtelse till Konung Carls kommun af mark från Kungsörs södra kungsladugård för anläggning af en hamnbrygga med lastageplats. M 44, i anledning af väckt motion om öfverlåtande till enskildt bolag af Statens eganderätt till Loka brunnsoch badinrättning. M 45, i fråga om upplåtelse af mark'till staden Landskrona från det Landskrona fästning tillhörande område. M 46, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående förändring i gällande bestämmelser om godtgörandet af kostnader vid laga skifte å boställe. JV2 47, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående eftergift af 1863 års arrende för kungsladugården Åhs kloster i Hallands län. JV2 48, angående anvisandet af anslag till komplettering af bristande trafikmateriel å redan anlagda jernvägsstambanor. S. D. Efter ånyo skedd föredragning lade Ståndet till handlingarne Statsutskottets Utlåtande JVs 35, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Remiss å Kongl. Kammar-kollegii berättelse om Sala silfververks ränteersättningsfond för redogörelseåren 1862—1864. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande JV2 37, i anledning af väckt motion om befrielse för gästgifverihemmanet M 3 Weda från erläggande af rotevakansafgift, beslöt Ståndet att till Utskottet återremittera samma Utlåtande.
Lugna dig. LILJEBORG. A. LÖFVENSTRÅLE. HÖPPENER. LÖFVENSTRÅLE. Att deras hus och hem brunne till aska, jemnade med jorden. Egde jag att befalla en ljungeld, eller blott en mordbrännares usla hand, vid himmelen, jag skulle bränna dem ur sina nästen, och jaga dem nakna ut i natten. (C. Löfvenstråle skänker mer än vanlig uppmärksamhet häråt.) Yttra dig för all del ej på detta sätt; besinna om det inträffade... Ja, om det inträffade. C. LÖFVENSTRÅLE (afsides). HAGELSKÖLD. Hvilket? Hvad? Att deras boningar uppbrändes, min brors hus sköflades, Scheffers palats lades i aska. Ha, ha, ha! Inträffade det, skulle det kasta misstanka på dig, kanske på oss alla. Vid den evige, man skall darra för mig, man skall frukta mig! Kom! (De gå åt olika håll). Elfte Scenen. Jag måste skratta. Står han icke sjelf och säger hvad man bör göra, för att störta honom. Ha, ha, ha! Om jag nu tappar en enda liten, liten eldgnista i det der huset, skall man i morgon hviska: det har min herr kusin gjort, och vill allt gå rätt väl, står han inom en vecka inför domstol. Verlden är lustig, ehuru knappast värd så mycket bråk, som vi göra oss. En enda liten gnista, ja! och allt det der är aska, ha, ha, ha! Hvad rår jag för om jag tappar en gnista, eller en bundt svafvelstickor? Det rår jag besitta mig ej för. Det är natt, en temmeligen mörk natt. På den här natthimlen skulle en eldsvåda ta' sig förbaskat bra ut. Här är tyst ... man sofver ... jag är ensam. (Efter en kort stunds besinning.) Mitt dumma nöt. Jag älskar fröken Scheffer; om nu ... händelsevis förstås ... fullkomC. LÖFVENSTRÅLE. A. LÖFVENSTRÅLE. LILJEBORG. A.
Enligt en Kongl. Resolution af den 26:te Juli 1817, är staden pligtig att gemensamt med landthemman i Mellby och andra närliggande byar underhålla 56 reservhästar. Då för bestridande af Borgerskapets skjutsnings skyidighet med 9 hästar förr betingades 100 R:dr Banko, har ersättningen nu nedgått till 16 R:dr 32 sk., och, efter nu gällande entreprenad-kontraktets utgång, har man skäl tro att pålitlige bönder åtaga sig skjutsningeh för intet. Båtsmans-vakans-afgiften, som förut utgjorde 180 R:dr Banko och ensamt hvilade på Borgerskapet, har nedgått Lill det ringa beloppet af omkring 20 R:dr Banko, fördelade både på ägande-rätts-bevillning och bevillning för rörelse. Skattelörminskningen, som uppkommit genom nedsättning af personella bevillningen, tillökningen i den ålder, då mantalspenuingarnes erläggande börjar, samt genom Sterbhus-procentens och centonalens aiskaffande, beräknas lill 146 U:dr Banko årligen. Lngsöknings-målens växande antal vid Läns-styrelserne har, särdeles de sednare åren, blifvit åberopadt såsom bevis på den svåra penninge-förlägenheten, och det är alltså fägnande att icke samma orsaker här i Länet gifva anledning till en lika slutsatts. År 1839 gjordes anhängige 2,963 lagsökningsmål. Tillökningen det sistnämnda året bör dock icke ensamt tillräknas penninge-förlägenhet, utan äfven i sin mån den mindre val beräknade Kongl. Förordningen af den 9 Maj 1835, som gifvit en oredlig gäldenär ett lätt tillfälle att, under lagliga former, göra sin lösa egendom oåtkomlig för gälds betalning. Något korrektiv deremot gifves icke mer, sedan man så godt som alldeles aiskaffat de fordna bysättnings-lagarne. Missbruket drifves nu 46 i stort och har lockat till ytterligare bedrägerier genom försäljning under falskt sken, äfven af fast egendom och köpeskillingens qvitterande i salu-afliandlingen. Krediten enskildte imellan är undangräfd och ett allmänt misstroende har i stället inträd t.
Jag vill icke vara vidlyftigare, isynnerhet som jag hyser den förhoppning, att hvad jag nu anfört skall anses innebära tillräckliga skäl till återremiss af detta betänk., såvida sådant kunde medföra något annat resultat i saken. Men då jag erfarit att motionen redan blifvit af 2:ne Stånd afslagen, skulle en återremiss en dast förorsaka Utsk. ökadt besvär, utan någon nytta för saken, hvarföre jag afstår från allt yrkande derom. Jag är likväl öfvertygad, att jag af detta Stånd kunnat påräkna varmt deltagande för saken, då jag nemi. dels tager för afgjordt att alla de ledamöter, som bygga på historisk grund, som icke gilla ett allt för starkt framåtskridande och som tala för bibehållandet af uråldriga inrättningar och plägseder, att alla dessa konservativa ledamöter med tillfredsställelse skulle se om inrättningar återupplifvades, somför mer än 1,000 år sedan här voro nationella, dels oek är öfvertygad derom alt alla öfrige, som uppriktigt önska seger åt framåtskridandets sak, icke skola tveka att vilja tillegna sig inrättningar, som påtagligen leda till utveckling af en allmännare anda inom nationen. Men, såsom jag sagt, motionens öde är redan afgjordt; jag vill således icke yrka återremiss, utan inskränker mig till den anhållan, att R. o. Ad., såsom ett erkännande deraf att sjelfva den af mig framkastade idée icke kan falla, ville, i st. f. att godkänna Utsk:s betänk., endast förklara: att Ståndet låter dervid bero, och får jag vördsammast hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. till ett så beskaffadt beslut. Hr Ehrenborg, Richard: Förekommen af den föreg:de talaren, inskränker jag mig till den anmärkn. att då, enligt Utsk:s eget erkännande, syftet med Frih.
Montan och det andra å 1,500 r:dr under N:o 12,636 af handels-bolaget H. J. Indebetou & komp., har hos Utskottet anhållit, att, sedan han, genom verkställda flera större afbetalningar, minskat dessa diskont-skulder, så att i sammanräknadt kapital deraf nu endast återstå 1001 r:dr 43 sk. 1 rst., honom måtte tillåtas att med en årlig afbetalning af 200 r:dr banko få afbörda sig denna skuld, samt medgifvas eftergift för den å lånen upplupna öfver-ränta; hvilken ansökning diskont-direktionen, uti deröfver infordradt utlåtande, till bifall förordat. Af nämnde utlåtande har Utskottet inhemtat: att, jemte Arnberg handels-bolaget H. J. Indebetou et komp. samt handlanden H. Lykrberg, ingått borgen för det förstnämnda lånet och ofvanbemälde Montan för det sednare; att samtliga gäldenärerne afträdt sin egendom till borgenärers förnöjande; och att, efter erhållna utdelningar i dessa konkurs-massor, lånet N:o 10,527 blifvit minskadt till 405 r:dr 39 sk. 11 rst., samt lånet N:o 12,636 till 596 r:dr 3 sk. 2 rst; men att anledning icke förefinnes, att Arnbergs medgäldenärer kunna åstadkomma någon vidare afbetalning; vid hvilket förhållande, och enär jemväl Arnberg skall befinna sig uti Banko-Utskottets Utlåtande.
Till ledamot bland stadens äldste må ej väljas Landshöfding, Landssekreterare, Landskamrerare, Magistratsperson, allmän åklagare, tjensteman och betjent vid Magistraten, icke heller tjensteman eller betjent, sorn vid stadens drätseleller andra dess förvaltande verk är anställd. Den som uppnått 60 års ålder kan ej mot sin vilja förpligtas att ifrågavarande uppdrag emottaga. Uppnår han denna ålder under det uppdraget varar, må han kunna det samma sig afsäga. 197 48 § (§§ 30, 31). Ledamot bland de äldste tjenstgöre i fyra år. Halfva antalet ledamöter utträde hvart annat år. Är antalet ej jemnt, utträde första gången den del, som är närmast under hälften, och derefter skiftesvis. Hvilka första gången skola afgå, bestämmes genom lottning. Afgår ledamot under den för honom bestämda tjenstgöringstid, må fyllnadsval anställas, och tjenstgöre den sålunda valde under den tid, som för den afgångne återstått. De äldste välja bland sig en ordförande och en vice ordförande. Underrättelse om dessa val skall genom Magistraten till Konungens befallningshafvande insändas. 50 § (§ 33). Två ordinarie sammanträden skola af stadens äldste årligen hållas å de tider och för de ändamål, som i 34 § äro bestämda för allmän rådstuga i stad der äldste ej Annas. Då skall ock föredragas den berättelse angående stadens förvaltning, som i nämnde § omförinäles, och hvilken Magistraten dessförinnan har att till Stadsriämnden aflemna. 51 § (§ 34). De äldste sammanträda ock så ofta Konungens befallningshafvande, Magistrat eller Stadsnämnd det askar. 52 § (§ 35). Kallelse till sammanträde skall af ordföranden skriftligen utfärdas och minst två dagar förut en hvar fullmäktig delgifvas. Kallelsen bör, så vidt möjligt är, upptaga de ärenden, som till öfverläggning skola förekomma. Magistraten skall särskildt skriftligen derom underrättas. 53 § (§ 36).
.j — Slöjdskolor, om inrättande af, se ! Tekniska elementarskolor. Smalands husarregemente, om dess förändring till infanteri » om anslag till bildande af en remonteringsfond för Snöplogning, se Vägplogning Socknemagasiner, om upphäfvande af nu gällande reglemante för vården af, samt desammas öfverlemnande åt Kommunalstyrelsernas förfogande 1 anledning af skiljaktiga beslut Kongl. Proposit. eller Skrifvelser. Motioner inom Riks-Stånden. (Elfte Samlingen.) Samling. Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande RiksStåndens Beslut. 1 Underdånig | Skrifvelse. 5? eias T? cn w ro 05 c N:o N:o Sid. Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. Borgareståndet. BondeStåndet. Samling. Afdelning. 5 £. 2 5" 2. '-t 33 g R> a D Ou Oj © fD “ Riks-Ståndens Beslut. -1 Cj Es © re g_ »o SS 5. • era 33 m uj W to N:o N:o N:o Sid. Ridd. o. PresteBorgareBondeN:o § Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. Förslag till sammanjemkning afRiks-Ståndens skiljaktiga beslut 8 — 126 — 7 Sept. 5 Sept. 9 Sept. 9 Sept. Voterings-resultat 8 — 131 — a. a. 10 Okt. a. a. 10 Okt. a. a. 7 Okt. a. a. 10 Okt. 143 76 Soldattorp, om ändring i bestäm1 melserna angående, se Knektekontrakt. Solgen med flere sjöar inom Södra Wedbo härad af Jönköpings län, om anslag och lån till sänkning af B. 159 4 i 141 70 Se Statsbi drag till Sjö sänkningar m. m.
annat stadgande än detta behöfves icke efter min öfvertygelse. Finner åter Rirlderskapet och Adeln lämpligare, att antaga Herr Reuterskölds förslag, har jag ingenting att deremot anmärka, men jag tror icke, att det uppfyller ändamålet så fullkomligt, som det beslut Riksens Ständer angående Kronoskogarne vidtagit. Jag anhåller emellertid att hvilketdera, antingen Herr Reuterskölds, eller mitt, anses vara det rätta, det mätte, utan sammanblandning med det andra, till antagande framställas. 228 Den 18 Junii e. m. Grefve Mörner: Jag bekänner, alt jag trodde, det jag kunde läsa en Författning, och, utan att vara Jurist, begripa hvad en prescriptionstermin innebar, och oagtadt hvad jag nyss hört anföras, kan jag ändock ej annat finna, än att 1811 års Författning först innehåller en recit af hvad sorn Riksens Ständer beslutat, och att derefter komma de nogare bestämmanden och detaillerade föreskrifter, som Kongl. Maj:t vid verkställigheten funnit nödige. Det är denna sednare del af Författningen, sorn. vid verkställigheten måste tjena till efterrättelse, och jag kan således ej annat, än förblifva vid min öfvertygelse, att det är i följd af dessa närmare bestämde och detaillerade föreskrifter, cj efter de punkter, hvilka blott uti reciten äro upptagne, som prescriptionstiden måste räknas. Jag vågar också förmoda, att detta närmast instämmer med den höge Lagstiftarens afsigt, emedan man icke velat att, för en ögonblicklig fördel, som skulle det allmänna tillfalla, enskiltas rätt och deras i loflig väg till det helas båtnad ledande Näringsföretag skulle på en gång, genom ofullkomliga eller illa tillämpade stadganden, rubbas. För min del kan jag ej heller bifalla sådant, utan tror, att helgden af Statens löften, agtningen för ägande-rätten, och Statens sanna och varagtigaste fördelar gemensamt kräfva, att de grunder, som redan blifvit lagde för underhållet af en vigtig gren af Sveriges Export-tillverkningar, blifva bibehållne, och Nationalförmögenheten i denna del således bevarad för vådeliga skakningar.
Den å omalen senap till 1 sk. skålpundet stadgade införselstull synes, till ungefärlig likhet med den i Norrige gällande, kunna nedsättas till 6 rst, samt å malen, i hvilken rubrik orden »och preparerad» torde böra utgå, till 4 från 6 sk. skålpundet. Med upphörande af nu gällande införselsförbud å brun eller hvit sockersirop, föreslås, att då den införselstull, som i stället bör varan åsättas, och hvilken, med afseende å den dryga afgiften för råämnet, i hvilken någon nedsättning icke torde komma att äga rum, synes böra bestämmas till 3 sk. skålpundet, nu är gällande för kapilärsirop samt jemväl torde vara tillämplig å mulbärs-, rosenoch viol sirop, samtliga slagen må sammanföras under den gemensamma rubriken »sirop, alla slag» med antagande derå af sagda tull 5 sk. per skålpund. För skomakarearbeten, hvilka för närvarande förtullas dels parvis och dels ad valorem, synes tullbehandling efter vigt lämpligen kunna äga rum; hvarvid den klassificering och de afgifter, som i norska tulltarifen förekomma, torde hufvudsakligen böra godkännas, med tagen hänsigt jemväl tili hvad i afseende på artikeln läder här ofvan blifvit föreslaget; och hemställes alltså, att rubrikernes lydelse och afgiftsbeloppen för ifrågavarande artikel må sålunda bestämmas: skomakarearbeten: af siden 2 r:dr införselstull per skålpund;—af karduanssamt färgade eller tryckta skinn 1 r:dr 16 sk. tull skålpundet;—samt andra slag 36 sk. införselstull per skålpund, jemte afgiltsfrihet, såsom tillförene, för alla slagen vid utförsel. Införselsafgifterna å skriftallor, nu utgörande för dem af sten 18% procent och för andra slag 20 procent å de antagna tullvärdena, synas icke skäligen böra öfverstiga 12% procent, hvarföre nedsättning i sagda afgifter föreslås å skriftallor af sten från 1 sk. 6 rst till 1 sk. och å andra slag från 8 till 5 sk. skålpundet. Slöjdevaror, ej specificerade.
F:s Den 19 Mars e. m. 73 16:de §, som borde utgöra grundvalen oell rättesnöret för alla andra stadganden, uttryckligen inuehåller, alt ”Konungen må ingen från ort till annan förvisa, ingens samvete tvinga eller tvinga låta, utan skydda livar och en vid en fri utöfning af sin religion, så vidt han derigenom icke störer samhällets lugn, eller allmän förargelse åstadkommer.” Hvad Ulsk. föreslagit förvärrar, i stället att förbättra deras ställning. De skulle derigenom underkastas förödmjukelsen af ett afslag från en Stads Borgerskap å en anhållan, som borde vara deras grundlagsenliga rättighet. Ehuru det vore önskeligast, om fulla medborgerliga rättigheter, i likhet med hvad i flere af Europas länder redan ägt rum, genast kunde dem tilldelas, endast med undantag för sådane, der religions-skiljaktigheten lägger bestämda hinder i vägen, inskränker jag mig dock f. n. lill hemställan om en underd. skrifvelse till K. .M. från R. St., att åt infödde eller naturaliserade Mosaiske trosbekännare må blifva medgifvet alt fritt bosätta sig i alla rikets städer, samt på landet, då de der äga fastighet; och får i följd deraf anhålla om ålerremiss af betänk., på det Utsk. må komma i tillfälle att taga de dervid gjorda anföranden i närmare öfvervägande. Åtskilliga ledamöter yttrade härtill bifall. Gr. Liljencrantz, Guslaf Fredrik: Det kan ingalunda vara min mening att här till besvarande uptaga den mängd af skäl, sorn hafva blifvit anförda af de Hrr, som åro af motsatt öfvertygelse med mig i denna fråga. Jag önskar blott, att få i korthet uptaga några af dem, som jag fästat mig vid. I första rummet får jag uptaga den anmärkn:n, som blifvit gjord, att de, som dela samma öfvertygelse som jag, göra det af fördom.
All erfarenhet bekräftar derjemte, att det konstlade skyddet i sjelfva verket alls icke eller åtminstone endast ofullständigt främjat det syfte, för hvilket Staten och dess medlemmar underkastat sig från systemets upprätthållande oskiljaktiga uppoffringar, men deremot beklagligen ofta ledt till brottsliga företag af dem, hvilkas sedliga känsla icke är nog stark att kunna motstå den retelse, som vinsten af lagbudens kringgående innebär, .lag misstager mig visserligen icke heller deri, att den allmänna meningen inom landet nu mera utdömt det äfven i andra länder iner och mer underkända skyddssystemet. Att öfvergången från detta system emellertid måste med varsamhet fullföljas är också en allmänt erkänd sanning; och frågan, om hvilken meningarne äro delade, inskränker sig således dertill, i hvad mån en vidsträcktare tillämpning af handelsfrihetens grundsatser nu må kunna utan fara för de inhemska näringarnes bestånd genomföras. Men härigenom har tullagstiftningen, som till sina principer snart torde vara oomtvistad, blifvit mera än någonsin förflyttad in på de rent praktiska detalj-undersökningarnes fält; och i detta hänseende måste jag vid kommitterades på sakkunskap och, såsom jag antager, sorg fälliga undersökningar grundade förslag fästa synnerligt afseende. Innefattar detta förslag, på sätt Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen äfven förutsätta, i och för sig riktiga och för deraf beroende näringar tillräckligt betryggande tullsatser, så skulle, efter min tanke, en fördröjd tillämpning af dessa tullsatser ingalunda rättfärdigas af de under nämnde förutsättning obefogade farhågor, som af vederbörande näringsidkare må hysas. Att nu i stället för den varsamhet, hvarmed öfvergången bör utföras, iakttaga en så öfverdrifven försigtighet, att man på förhand måste motse behofvet af snart ytterligare förestående öfvergångs-åtgärder, skulle snarare underhålla än afvärja den otrygghet, öfver hvilken näringsidkarne isynnerhet klaga och hvilken icke kan upphöra, så länge åt den allmänna meningens billiga anspråk lemnäs alltför ringa uppmärksamhet.
Maj:ts och Kronans derintill belägna mark, innefattande, på södra östra och vestra sidorna, tillsammans omkring 5-J tunnland och bestående af dels gräsvall, börande till fordna så kallade slotts-trädgården, nu lydande under Starby kungsladugård, och dels den i vester och norr utmed slottsgrafven ledande väg; i hvilken fråga jemväl arrendatorn af nyssberörde Kungsladugård, Krigskommissarien E. G. Lallerstedt, blifvit hörd och, på uppgifna vilkor, hvaribland att han under hamnens byggnad icke blefve afstängd från nyttjandet af en lastage-plats vid Wettern, som förmenades vara Starby tillhörig, förklarat sig villig att under sin arrendetid afstå den mark af Starby kungsgård, sorn för hamnbyggnaden erfordrades; hvarefter och sedan hamnbvggnads-direklionen, uti häröfver afgifna underdåniga påminnelser, anfört, alt, enligt dåmera åstadkommen närmare utredning, för hamnbyggnaden icke behöfdes i vester om Wadstena slottsgraf större utrymme än den utmed grafven löpande, slottet tillhöriga väg och den 132 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
För domarens sjelfständighet och anseende bör likväl en sådan rättighet med största urskiljning och varsamhet af honom begagnas; och lill närmare upplysning om rätta meningen af ett sådant lagens medgifvande torde äfven böra anföras hvad ett Konungabref redan af den 21 September 1688 stadgar: ”att en sådan ändring må ske icke af lust eller benägenhet att infalla i andras röster och meningar”. Slutligen anse vi oss böra förklara, att fastän vi, och måhända flera med oss, icke torde kunna förutsäga hvad Konung och Ständer vid en kommande Riksdag finna för godt besluta; skall dock medvetandet af våra afsigters renhet och att hafva följt vår öfvertygelse låta oss ulan fruktan motse stundande lider.” Ärendet har slutligen blifvit uti Statsrådet den 29 Oktober 1842 i underdånighet anmäldt, dervid de då närvarande Hrr JustitieRåclen Bredberg och Grefve G. A. Sparre åberopade deras i Högsta Domstolen afgifna utlåtanden, hvaremot Hans Exellens Hr JustitieStatsministern och StatsRädets öfrige tillstädesvarande Hrr Ledamöter enhälligt förklarade sig biträda den af Hr JuslilieRådet Nyblaeus i Högsta Domstolen utvecklade mening, hvilken jemväl till det hufvudsakliga instämde med hvad Hr JustitieRådet Stråle derstädes, samt JustitieKansleren, uti afgifvet utlåtande, i underdånighet yttrat, och öfverlemnade Stadsrådets ledamöter till Kongl. Maj:t, om icke, i fall Kongl. Maj:t bifölle denna åsigt, ärendet, såsom ändock genom Högsta Domstolens majoritet på motsatt sätt afgjordt, kunde, i likhet med de mål, som angå af Högsta Domstolen afgjorda fideikommissfrågor, expedieras under Kongl. Maj:t Sekret, då det ock syntes lämpligast, att expeditionen skedde genom bref till rikets HofRätter samt Öfre BorgRätten. Kongl. Maj:t gillade Statsrådets omförmälda yttrande och hemställan, samt behagade i nåder tillägga: ”enligt 21 § Regeringsformen har Konun - 60 R. St. Just. Ombudsm.
Resolutioner, i Supplications-måJ, — af Bergmästare, å Embetels vägnar,f — Communications-och Inhibitions-, \ lika med Domar. — i Besvärs-, Ansökningsm. fl. mål, då{ de å serskildt blad skrifves Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 44. B ev is ion s-m ål, lika mecl Afskrifter. Bägdngs-bevis, lika med Attester. Skatteköpsoch Städjeskillingar, bevis derom "j Skattevärdering, _ j, lika med Attester. Städ] er atts-under sökningar, Tomte-skillnader, bevis derom, J Utdrag af Protocoll och Domböcker, af Di-1 arier, jordeböcker, räkenskaper och |> lika med Attester, andre handlingar. Utslag, lika med Domar. Vittnesbörd, om bofasthet m. m., lika med Attester. Vittnes skrif ter, som af parter ingifvas, lika med Alskrifter. Värderings-Instrument Alder s-bevis, j> lika med Attester.” Ägo-skillnader., bevis deron^j b) i hufvudsaken: 2:0 Den, som, lika med Utskottet samt Presteoch Borgare-Stånden, anser, att föreskrifterne uti 4 §• I mom. pag. 6, 7 och 8 af Kongl. Förordningen den 16 Maj 1835 böra erhålla följande förenklade lydelse: 8 HevilInings-Utskottets Memorial, N:o 44. Vid dessa nu uppräknade Verk, Embets dallen och Myndigheter skola alla handlingar, under livad benämning seni helst, och hvilka ej finnas här nedan eller serskildt i denna Förordning omförmälde, chartet;as sorn följer: 1 :sta Af■J:dra Afd;d je Af4:de Af5:te Af6: te Afdelningen. delningen. delningen* delningen delningen. telningen. Handlingar, som inlsmnas K:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk.