Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Grefve von Platen hafva blifvit vidrörde så många förhållanden, hörande till hufvudfrågan, öfver hvilka ej någon discussion förut ägt rum, att jag utbeder mig Ridderskapets och Adelns ursäkt, om jag äfven ingår uti alla de omständigheter, som jag finner utgöra utgångspunkterne för Ganalförsvararnes satser. Det första, som i officiel väg i denna del företer sig, är Konungens Bref af den 1 October 1817. Der heter det: Till Oss har Directionen för Götha Canal DiscontContoir här i Staden inkommit med underdånig ansökning om ytterligare understöd af Statsmedlen till Dess credits upprätthållande, &c. Här angifves tydeligen, att det är DiscontDirectionen i Stockholms Stad, som först ingick till Konungen med anmälan, att Verket icke kunde fullgöra sina förbindelser. I en ytterligare underdånig skrifvelse från Directionen till Konungen heter det: Uti denna trängande förlägenhet vågar Directionen bönfalla, om icke Verket af publike medel kunde hugnas med ett lån af 3o,000 R:dr jB.cOj &c. I Konungens Nådiga Proposition till Rikets Ständer af den 17 December 1817 heter det: Då Götha CanalDir edion, såsom en följd af den inträffade 75 Den 26 Mars f. ra. förlägenheten uti Discontens rörelse vid slutet af förlidne October Månad, befann sig i saknad af nödige medel, dels till aflöning för den del af j4 rbets-commenderingen, som vid Canalen qvarstannat, och för det derstädes tills vidare bibehållna Pionnier-Compagniet, samt för CanalVerkets nödvändigaste Tjenstemän, och dels till oundviklige förberedelser för arbetets fortsättande, anhöll af sådan anledning CanalDirectionen i underdånighet, att berörde Perk måtte af Kqngl. Maj:t blifva underlättadt med ett Lån &c.y hvilket Konungen ej kunde Bifalla till högre Belopp, äo 10,000 R:dr. I CanalDirectionens Berättelse förekommer:
§ 17 När personalen och hästarna är besiktigade skall även materialet granskas och förtecknas i särskilda formulär. Gevärspersedlar, karloch hästmundering, tross och utredning överses och det som är odugligt kasseras. Skälet till kassation anges i mönsterberättelsen. Ett för ögat mindre prydligt utseende får inte gälla som skäl för kassation, om persedeln ännu kan nyttjas. Reparation till inte för hög kostnad kan göras. Bedöms hur länge slitna persedlar kan utsättas för viss ytterligare brukningstid. Den sist kasserade munderingen bör användas vid mindre möten, så att den nya inte slits i onödan. Det skall alltså finnas en ny och en gammal mundering. Mönsterherren ser till att inte kassera en mundering så sent, att den blir helt oanvändbar och den nya hela tiden brukas. Han ser till att kommunionssakerna, medicinaloch instrumentattiraljerna finns i komplett stånd. § 18 Gevären vid de till infanteri förvandlade kavalleri regementen skall mönstringsherren särskilt undersöka och tillse att de vårdas och underhålls, då detta är en väsentlig del av infanteriets material. De odugliga gevären kasseras och en del föreslås till reparation. För att besiktningen skall kunna förrättas med noggrannhet skall en pistolsmed medverka. § 19 Generalmönsterherren ser efter, att de persedlar, som blivit anskaffade efter senaste mönstringen är av rätt kvalitet, snitt och dimension, som det stämplade provet från Krigs Kollegiet meddelat. § 20 Det är regementschefens åliggande att se till att mundering och beklädnad blir jämt slitna, så att beställningen av nya inte sker på olika tider. För att undvika att truppens beklädnad inte blir enhetlig och att oordning uppstår i räkenskaperna, skall inte ett mindre antal kasseras, utan vederbörande åläggs att reparera persedeln tills största antalet blivit slitet och byts ut på en gång § 22 Till mindre tunga för de rustande, skall de nummer som vissa år blir dragna till underofficers eller beväringshantverkares löner, hingsthållning eller musik befrias från beklädnadsskyldighet. § 23 De medel som av de rustande uppburits för beklädnad, hästmundering och övriga tillhörigheter, bör redovisning ske och styrkas av chefen att de upphandlade effekterna i fullt antal och godhet framkommit till regementet.
Det är temligen gifvet att det är hufvudsakligast i städerna och vid de större landsvägarne, som entreprenaderna kommit i fråga att införas, enär af de 1,051 gästgifvaregårdar, som befinna sig der, 593, eller mera än 56 proc, voro försedda med entreprenad. Att denna skjutsentreprenad ökats sedan 1860, lärer väl ej af någon kunna bestridas, ehuru, derigenom att siffror ej finnas att tillgå, det är mig omöjligt att uppgifva i hvilken proportion. 1 många delar af riket, der bönderna gerna vilja skjutsa sjelfva, finnas ganska få entreprenader. Så hafva vi i Kronobergs län 2 entreprenader på 69 gästgifveriet Blekinge län 4 » » 22 » Christianstads län 5 » » 36 » Hallands län 7 » » 35 » Jönköpings län 8 » » 73 » Elfsborgs län 9 » »116 )) Kalmar län 19 » » 101 0 Gottlands län 13 » » 56 » Södermanlands län 9 )J » 55 )) således 76 entreprenader på 563 gästgifvaregårdar af alla slag. 1 de öfriga 15 länen finnas 929 gästgifvaregårdar, hvaraf 610 vid allmän landsväg och i städerna, samt 517 entreprenader. Mina Hrr! ni tordén således finna att, redan 1860, entreprenader voro inom dessa 15 län temligen allmänt införda. Tillse vi återigen de län, der entreprenader icke voro införda, så utgöras dessa af Halland, södra Westergötland, Elfsborgs län, Christianstads län samt af en stor klump i mellersta Sverige. Jag känner visserligen icke förhållandet särskildt inom alla delarne af denna klump, der entreprenader icke äro införde, men jag tror att orsaken är, som förut är nämndt, att allmogen, till följe af den höga legan, finner uträckning i att skjutsa sjelfva. Jag tror således att detta onus ej är så stort, som man påstått, åtminstone i denna del af landet.
Då 1111 å nyo föredrogs Bevillning* Utskottets den 1 dennes på bordet lagde Memorial, N:o 46. i anledning af från Högloflige Ridderskapet och Adeln erhållen ålerremiss å Utskottets Betänkande, JJ:« 36, Trot. Vt dr. den 4 Dcc. 1834- angående verkställigheten af Rikets Ständers beslut, alt sporllarne inom Kongl. Maj:ts La neel lie hädanefter skola utgå lill Kronan såsom ChartaeSigillatae-algill; biföll hidderskapel och Adeln Betänkandet N:o 36, nied den al Herr af Sillén föreslägne, uti Utlåtandet j\):o 46 oniförrnälde (dränd ring, i hvilket beslut de öfrige respeclive Riks-Slånden skulle vänligen inbjudas all sig med Ridderskapet och Adeln lorena. Föredrogs å nyo Stats-Utikottelt Memorial, N:o 358, i anledning al Riks-Slåndens olika beslut i Iråga 0111 bestämmande af arfvode för Stad s-Commissarien Tanvon? vnterinos-pioposi tinnen sillades. S. D. Föredrogos ä nyo följande ConstitutionsVfskuttets Memorial: N:o 4B, med Utlåtande öfver itei remisserna jiå förslaget i Memorialet N.'o 34 till en äiidamålsenligare organisation af Stals-Rådet; Regerings Formen 5 el 6 Ståndet gillade voterings-propositionerne A. H. C. D. gillane Uiskoltets sid.
Vederbörande till kännedom och efterrättelse förständigade om hvad Rikets Ständer härvid förklarat. 51: o angående rätta förståndet af den utaf Rikets Ständer, vid sisla Riksdag, Landshöfdingen af Wingård förunnade befrielse från ersättning af åtskillige utaf Landssekreteraren Kleman förskingrade medel i834 den 28 Oetober i underdånighet anmäld. Landshöfdingen af Wingård genom Stats-Sekreteraren underrättad om. innehållet af Rikets Ständers skrifvelse. 52:0 angående några med Statsregleringen gemenskap ägande allmänna frågor. i834 den 28 Oetober i underdånighet anmäld. Stats-Kontoret i Nåder förständigadt om hvad Rikets Ständer yttrat i fråga om fastställande från Riksdag till Riksdag af ett oföränderligt medelpris å den under penningelönerne inbegripne span mål. I anledning af Rikets Ständers underdåniga anmälan rörande vägrad anvisning på Öfverskotten å Statsverkets Inkomster för vissa behof tillhörande Tredje Hufvud-Titeln, förklarade Kongl. Maj:t, det de af Kongl. Maj:t i Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof föreslagne utgifter, alt i mån af tillgångarne bestridas utaf nämnde öfverskott, voro af den beskaffenhet, att de kunde till större eller mindre belopp förminskas eller från ett år till ett annat uppskjutas, allt efter som disponible tillgångar för året voro för handen, samt att något hinder för dessa dispositioner ej skulle hafva uppkommit, enär de efter afslutad Rikshufvudbok för år i83a utrönta öfverskott hade blifvit användbara för så beskaffade utgifter år i835, de för år i833, år i836 0. s. v., hvilket förklarande skulle genom Protokolls-UtdragKrigs-Expeditionen meddelas. Rikets Ständers beslut om Centonalens upphörande och öfverflyttning å Allmänna Bevillningen vederbörande till kännedom och efterrättelse meddeldt.
Hr Bildt, Didrik Gillis: Hvar och en, som med upmärksamhet granskar de åligganden, som nu tillkomma Bergs-colkm, skall säkert finna hvad den siste värde talaren yttrat eller att detta verk har förlorat det viktigaste af sin befattning, att dess verksamhet har blifvit inskränkt och att det således kan tagas för afgjordt att nämnde coll:m kan tåla vid en nedsättning i det anslag, som förut varit detsamma beviljadt. Att detta icke är orätt resonneradt, synes bäst deraf att K. M. vid sisth riksdag afgaf förslag till förändrad organisation af Bergs-colhm. Detta förslag vann likväl icke R. St:s bifall och det är deruti som jag funnit orsaken dertill alt K. 51. icke vid denna riksdag afiemnat propos. i detta ämne. Om nu således detta är sannt, så följer deraf likväl ej att det till - Den 24 April. 73 kommer R. St. ali ingå uti Verkets organisation eller att borttaga en bestämd summa från Bergs-colbii anslag. Då frågan förevar inom Otsk., var jag af den åsigt att R. St. borde, för alt visa att de icke voro obenägne för en organisntion, sorn kunde leda till besparing, utan tvertom önskade en sådan, till K. M. ingå med en underd. skrifvelse af det innehåll all K. M. ville i nåd. aflåta propos. i detta ämne till R. St. hvarjemte jag ansåg att denna skrifvelse borde affaltals i sådana ordalag, alt R. St. deruti uttalat en bestämd önskan derom att Verket måtte undergå en, med afseende å dess ringa göromål, fullständig reorganisation. — Hade så skett så är det gifvet att K. M. icke tillsatt de två ledigvarande platserna, och derigenom hade den fruktan några möjligtvis kan hysa för att se dessa platser nu besatta varit undanröjd. Och då hade ej heller kunnat inträffa alt, vid en blifvande organisation, dessa platsers innehafvare kommit att betunga indragningsstaten.
1748 hade Gyllenborg blifvit inskrifven som e. o. kanslist i Justitierevisionen. Johan Gerdesskjöld, justitiekansler 1750, president i Svea hofrätt. † 1768. Anmärkningsvärdt är, att Gyllenborg, efter hvad han själf betonar (se sid. 8, 13) ej tidigt sysselsatt sig med skaldekonsten. Af hvad som i detta afseende sid. 20, 22 förekommer, framgår, att han först efter bekantskapen med Creutz började dikta. Eberstein ingick 1755 giftermål med prostinnan Anna Margareta Strengbom, född Heyn, och bosatte sig sedan på en egendom i Vestra Vingåker, där han bodde till 1766, då han blef kyrkoherde i Gladsax församling af Lunds stifs. Gladsax var egentligen ej hans »hemort», såsom G. säger. Han var nämligen född i Lyby. I »Lunds stifts herdaminne» heter det om honom, att han var »en sträf och myndig man samt ganska fritalig». Son af Ebersteins första fru, Elsa Katarina Bring, född Collin. Han dog som krigsråd 1799. Riksrådsämbetet. Härmed åsyftas antagligen Runius’ visa »Öfver världens fåfängligheter» (Se Hanselli, »Saml. vitterhetsarb. af sv. förf. från Stjernhjelm till Dalin», XIV s. 115). Karl Johan Stierngranat. Han blef vice president i kammarkollegium och dog 1802. »Tankebyggarorden» stiftades i Stockholm 1753 af K. F. von Eckleff. Om detta sällskap och dess arbeten se G. Göthe, »Historisk öfversigt af de vittra samfunden i Sverge före svenska akademiens stiftelse». »Våra försök» utgåfvos i 3 delar 1753–55, »Vitterhetsarbeten, utgifne af ett samhälle i Stockholm» utkommo 1759–62. Gyllenborgs signatur i de förra var Tr–t (Trofast), fru Nordenflychts U–e (Uranie) och Creutz’ Me–g (Medelväg).
Utaf de personer, som finnas uppförda å den vid sednaste riksdag fastställda pensionsstat vid Riksgälds-kontoret, hafva följande sedermera med döden afgift; hvadan de för dem bestämda pensioner således blifvit från samma stat afförda, nemligen: Stats-Utskottets Memorial N:o 3. 43 förre Kamereraren i Riksgälds-kontoret A. Biörck, hvars årliga pension ut - gjorde R:dr 1,800: — förre Husdrängen A. Lundberg, sorn innehade en pension af „ 220:joch den sista bland för längre tid sedan aflidne Kamereraren Lundvalls efterlemnade barn, hvilkas pension var „ 225' — Åberopade pensionsstats belopp har således, till följd af dessa dödsfall, minskats med tillsammans R:dr 2,245: — Deremot har å samma stat uppförts den pension af . „ 1,470: — som vid afskedstagandet tillerkändes förre Registratorn och Arkivarien vid Eullmägtiges expedition, Expeditions-sekreteraren C. O. Vougt. I likhet med hvad under föregående riksdagar skett, torde Eullmägtige äfven under loppet af detta riksmöte få. genom derom till Stats-Utskottet aflåtna skrifvelser, underställa Rikets Ständers pröfning och afgörande några särskilda Riksgälds-kontoret och dess tjenstemannapersonal rörande frågor. Stockholm den 24 Oktober 1862. G. A. Sparre. J. J. Nordström. And. Berg. Joh. Persson. A. E. Wirsén. J. W. Beckman. J. F. GrII. O. Ericsson. W. 'F. Tersmeden. F. W. Öfverström. F. A. Rinman. A. A. Anderson. C. G. Stuart. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1862. Stats-Utshottets Utlåtande N:o 4 1 M:o 4, Ank. tili Exp.-Ulsk. den 17 Nov. 1862, kl. 12 rnidd.
Utskottet skulle inlåtit sig i något svårt ilander deröfver; ty saken var ej då af så stor betydenhet; men det hade varit nyttigt, om Utskottet fästat sig dervid, så att sådane tilltag för framtiden kunnat förekommas. 1825 års Revisorer hafva nemligen hos Kongl. Maj:t tillstyrkt belöningar för Anticipations-utredningens fullbordan. Jag finner för min del ingen rättighet lemnad Revisorerne, att till Kongl. Maj:t ingå med anmälanden om belöningar och afskrifningar. De äga val, som Revisorer, att till Rikets Ständer yttra sig derom isin berättelse; men att ingå till Konungen med hemställan om belöningar är ej rätt, och jag trodde, att det bordt af StatsUtskottet anmärkas. Alt det händt för en gång, vill jag ej klandra. Vår politiska samhällsordning är ännu ej nog långt kommen, för att några vådor deraf händt; men i framtiden kan det komma dertill, och sådant bör förekommas. Utskottet har ej eller fästat någon synnerlig uppmärksamhet vid förhållandet med ytfräknings Contoir ets afskaffande. Förhållandet med denna sak torde likväl förtjena en sådan. Jag trodde, att det hade varit det bästa tillfälle vid Berättelsens granskning, att yttra öfvertygelsen om StatsUtskottet fann, att controllerne äro så fullständige, som då StatsContoirets debet genom AfräkningsContoiret kunde con - Den 5 Mars f. m. a35 trolleras. Jag liar varit ibland dem, som tillstyrkt dess intagning; men skulle vara bedröfvad, om misstag skett, och det ej rättades. Hvad jag sedermera fästat mig vid, är, att Utskottet icke anmärkt och påkallat Rikets Ständers uppmärksamhet på förhållandet med ChartaeSigillalas-medlen. Utskottets Berättelse om ChartaeSigillatae-Revisionen är så kort, att den innehåller nästan intet. Utskottet borde ej hafva förbisett de anmärkningar Revisorerne gjort, och Utskottet borde ej hafva hållit sig ensamt till detta, utan äfven sökt finna tillräcklige controller.
Bref, hvarigenom Convoy-Commissariatet till ifrågavarande, af Cabinets-Secreteraren Friherre Lagerheim qvitterade, utbetalningar authoriseras, och, genom Eders Kongl. Majrts Hof-Canzler, blifvit underrättade derom, att bemälte Cabinets-Secreterare, efter redovisning inför Eders Kongl. Majrt för desse medels användande erhållit Nådig Decharge: synes det klart, att Revisorerne i detta ämne af Convoy-Commissariatet emottagit nöjaktig redogörelse, och , beträffande medlens disposition lill serskilda diplomatiska utgifter, lära vunnit all den upplysning de ägt att, i öfverensstämmelse med för dem gällande Instruetion, förvänta. 3:o Att, ehuru uti 1829 och i83o årens Räkenskaper afföras 186,174 Rrdr 36 sk. 7 rrst. för en Sjö-Expedition med Örlogs-Fartyg år 1828, likväl för år i83o balanceras, såsom reserverade för SjöExpeditioner, 45,ooo Rrdr, är en följd deraf, att då först, genom Kongl. Brefvet af den 3i December 1829, och dervid fogade Stat af samma dag, afsättning för Sjö-Expeditioner af 4^,000 Rrdr år - ( 21 ) ligen blifvit anbefalld, bunde densamma ej laga sin början förr än med år i83o, hvarföre ock de för 1828 års Expedition till Medelhafvet bestridde utgifter utgått och borde utgå af Convoy Cassans odelade Fond, och endast den kostnad för dyJika Expeditioner, hvilken från och med i83o inträffade, tagas af de der till reserverade medlen, helst förordnandet om delta anslag eljest varit utan ändamål. 4:o
Fördenskull vågar jag upptaga och vördsamt förnya det förslag, som min stiftsbroder väckte vid föregående riksdag, att i-delar af försälj nings-afgiften för minuthandel med och utskänkning af bränvin både i städerna och på landet ingå till länets ränteri, hvarifrån det för hela länet sammanlagda belopp genom Konungens Befallningshafvande fördelas till hvarje stadsoch landsförsamling i förhållande till hvarderas folkmängd för att användas till församlingens allmänna behof. Såsom följd häraf anhåller jag vördsamt att det Höglofliga Bevillnings-Utskottet, dit motionen väl kommer att remitteras, täcktes taga dessa förslag under välvillig pröfning, och för den händelse något eller några af dem godkännes, vidtaga den ändring uti Kongl. Maj:ts nådiga Förordning om vilkoren för försäljning af bränvin och andra spirituösa drycker, af den 7 December 1860, som deraf kan föranledas. Stockholm den 29 November 1862. Anders Sandberg. Motioner i Preste-Ståndet 1862. Af Kontraktsprosten E. JI. Tegnér: Angående medgifvande att Protokolls-sekreteraren A. O. J. Ehman må fortfarande, och för sin återstående lifstid, utan särskildt förbehåll, blifva i åtnjutande aj den honom, såsom J. d. Kanslist i förra Allmänna Magasins-kontor et tillagda löne-er sättning, eller pension å allmänna Indragnings-staten.
– Ledsen att stå ute under bar himmel i mörker och blåst, blottställd att alldeles genomblötas af det, genom stormen, snedt emot trappan piskande vattnet ur takrännan, öppnade jag porten och trefvade mig in i en mörk förstuga, der mitt tålamod ytterligare sattes på prof; ty utom det att jag minst en fjerndels time måste afvakta drängen, störtade jag omkull ibland en mängd der, för tillfället, inlagda kålrötter och potates, och skrapade dervid allt skinnet af näsan – Skall jag bo här? ropade jag då drängen ändtligen återkom. Ja, här har förra Informatorn bott, yttrade han, och öppnade en dörr, hvarå föga mer än ett gångjern var i behåll, till det rum han förklarade ämnadt åt mig. I detta såg jag mig nu omkring, och fann mitt logis, ehuru på ett grefligt gods, platt inte angenämt. Beskrifningen derå vill jag dock förskona dig ifrån, endast må jag nämna, att mitt rum var oeldadt, ostädadt, och hade svamplukt, samt för öfrigt ingen bit bättre än din gamla kammare i den så kallade trähästen vid Pigskinnsgatan. Betjenten satte ljuset på bordet och yttrade, i det han med hatten på hufvudet vände sig för att gå: mat skickas väl hit se’n Grefskapet ätit – Gör er intet besvär, behåll sjelf hvad som blir öfver vid bordet, inföll jag förtretad, och följaktligen förhastadt. Betjenten svarade intet, han mätte mig blott med ögonen, ifrån hufvudet till fötterna, med den föraktligaste min i verlden, (förmodligen emedan jag är så korrt till vexten, oaktadt jag, för att se stolt ut, nästan stod på tå,) och i det han gick flatskrattade han. – Jag kan ej neka till att detta, ehuru jag bordt anse mig långt öfver denne dagdrifvare, svårt förargade mig, och i högsta grad ond, var jag nästan beredd att genast begifva mig bort ifrån ett ställe, der jag med så påtagligt förakt bemöttes; och ehuru stor filosof jag trodde mig vara, fann jag mig nu i ett ganska ofilosofiskt lynne.
Det tillhör Lagstiftarne för beskattningen att uti rättan tid afhjelpa sådana brister uti skatteväsendet, som upphäfva jemnvigten emellan våra hufvudnäringars belägenhet; och en sådan brist är otvifvelaktigt det jordbruket i vissa orter vidhängande öfvermått af grundskatter. Rättvisan eller orättvisan af nuvarande beskattning tages härvid af mig icke uti betraktande, emedan seklers beståndande ordning, örn äfven uppkommen på ett aftvunget sätt, likväl under flera generationers lif redan legat till'grund för alla äganderättens bestämmelser man och man emellan, uti köp, arf, skatter m. 111., och derigenom i sjelfva verket numera icke förorättar hvarken någon dass af medborgare eller någon enskild. Men i samma mån öfriga näringar lemnäs tillfälle att utveckla sig, i samma mån an - Den 24 Februari i. ser jag jordbrukets krafter böra stärkas; ty pä jordbrukets bestånd hvilar bela byggnaden af vår uppskjutande industri. Jag anser, att jordbrukets mest betungande och mest ojemnt fördelade skatter, till belopp af i-J million R:dr B:co, böra utbytas mot skatter på sådana consumtiöns-artiklar, som ej höra till dem af nödvändighet för uppfyllandet af lifvets första behof I detta afseende föreslås: 1:0 att Stats-Utsk., vid afgifvande förslag till beräkning af Statsverkets inkomster, må förbehålla sig att, derest .11. St. åtaga sig en förhöjd be v il 1 ning i tu Idel ler brännvin safgift, Utsk. då får afgifva förslag till grundskatternas lindring i samma mån; 2:0 att den lindring, som på detta sätt kan komma att äga ruin, må verkställas så, att den ej blir ett hinder för framtida förbättringar af vårt skatteväsende, och ej heller förnärmar någons rätt för det närvarande; att derföre alla de grundskatter, hvilka hittills varit anvisade något Verk eller Inrättning, eller löntagare, eller till annat ändamål, äfven hädanefter fortfarande må dertill utgå; men lindringen uti skatt ske genom den skattskyldiges derför erhållande ersättning efter markegångspris. Lades på bordet.
För min del anser jag dessa ord, ”så fort ske kan”, verkligen vara nödvändiga, emedan det händer, att ombudet, då posten kommer, icke är vistande på den ort, dit brefvet är skickadt, och att han kanske icke kommer åter förr än om 8 eller flere dagar. Han kan då naturligtvis icke presentera vexeln till accept förr än han sjelf fått brefvet, oeh det torde således icke vara lämpligt att bestämma någon viss dag. Hr Nordenanckar: Skulle så vara, alt godkännaren är frånvarande, sä är det ombudets skyldighet att inom föreskrifven lid i alla fall uti hans hemvist uppvisa vexeln och anmäla protest. § 12. Hr Nordenanckar: Vid slutet af 12 § tager jag mig friheten föreslå följande tillägg: Har vexelgifvaren råkat i concurslillslånd, och är sådant för den, å hvilken vexeln är dragen, veterligt, förr än densamma honom till godkännande förevisades, bafve då ej rätt att vexeln godkänna. Vexel, dragen att betalas vid uppvisandet, må ej eller inlösas, om utgifvarens concurs är känd. Jag förutsätter nemi. möjligheten, att vexeldragaren gjort concur.s och att godkännaren har penningar för hans räkning, när en vexel presenteras till accept. Under sådana förhållanden anser jag, alt 12 Den 1 F ehr ua r i f. m. lian är skyldig vägra accept, emedan andras rätt derpå beror. Likaså om vexeln är dragen att betalas a vista oell vexeldragaren gjort concurs, så måste godkännaren vägra betalning. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, alt plenum komine alt fortsättas kl. 6 e. m. Frih. Gederström, Jacob: I den af Hr Nordenanckars vid 12 § gjorda anmärka, instämmer jag sä mycket hellre, som en oredlig cessionant, genom alt låta fingerade vexlar accepteras, skulle kunna öka sitt skuldbelopp till den stora massa, att vexelandelen komme alt absorbera större delen af lillgångarne.