Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
IDUN 136 men prosten klappade henne välvilligt på axeln och bad henne uppmuntrande att bara taga saken lugnt, och allt skulle gå bra. Och bra gick det också, det var den allmänna meningen. Särskildt fick Kerstin höra mycket beröm för det sätt, hvarpå hon ledde sången, och hennes egen vackra röst tycktes på alla göra ett stort intryck. Efter profvet blef hon bjuden på middag i prästgården. Hon mottogs vällvilligt af den ärevördiga prostinnan och fröken Anette, en fetlagd, fräknig och ljushårig flicka, hvilken de trettio åren ingalunda gått spårlöst förbi. Prosten föreställde kandidat Filén för Kerstin, som ej kunde hjälpa, att hon rodnade. » Ja, ni känna visst hvarandra, » sade han, » jag vill minnas, att kandidaten nämnt något sådant. Det var visst uppe i Grästorp? » Kerstin jakade. Under middagen lade hon märke till, hur fröken Anette uppenbarligen koketterade för Axel, och hon kände sig obehagligt berörd. Om han ändå gifvit henne en blick af hemligt förstånd, men hon väntade förgäfves därpå. Icke heller efter middagen, då man företog en promenad i trädgården, fick hon vara ensam med honom, ty fröken Anette följde dem som en skugga. Och det var med ganska beklämdt hjärta Kerstin dagen därpå lämnade Åkelösa. Några dagar in i oktober erhöll Kerstin underrättelse om, att hon blifvit utsedd till lärariuneplatsen i Åkelösa. Det kom oväntadt, hon hade aldrig trott det, och hon kände sig knappast glad däröfver. Nu var det i alla fall ett faktum, och en månad senare tillträdde hon sin nya befattning. På det hela taget trifdes hon därmed. Barnen voro snälla och läraktiga och befolkningen vänlig mot den nya lärarinnan. Hon blef ofta inbjuden än här och än där i familjerna, men till prästgården kom hon ytterst sällan. Hon kände sig dock sorgsen och nedstämd. Hon förstod icke Axel. Han hade blifvit som förbytt. En och annan gång råkade hon honom ensam, och då kunde det hända, att han för några ögonblick blef sig lik som förr, och då kände sig Kerstin så obeskrifligt lycklig; men så var det länga tider, när han knappt tycktes komma ihåg, En ^iäsf&amp;r&amp;rif. Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. En mödans slaf jag är.
Den vid zizKöiJet dyrare varan håller alltså 2 h 3 gånger liingre i 11 den till lägre pris köpta, och blir s %l.iincla i längden bilI&amp;are. Aniiu ett liknande exempel från annat område. Goda bomullstyger till pris af 36 k 38 öre per aln halla ut trenne kladningar af 2 5-örestyg. Dertill kon~ilier, vid det skenbart billiga köpet, 01agenhetei.i och kostnaden af iiliiidre starka färger, mera tvätt samt söiilinerskelöii och tillbehör för tre kladningar i stället för blott en. Frågar man nu hvarpå dylika \ larors slitbarhet beror, så får ina11 veta, att den har sin grund dels i varans afpassande i afseende på grofeller finlek, efter det andam %l, för hvilket den skall brukas; &amp; s i varpens och inslagets afpasSande efter hvarandra, så v31 till groflek som trådantal; MS i r3innterialets fiillgoda beskaffenhet, samt dels i lainplig &gt;tviiin » å @ rnet. Löstvinnadt garn fyller bat tre och ger varan, som ny, ett bättre utseende - detta isynnerhet boiilullsvaror. Men geiioin hårdare tvinn å garnet blir varan mera hållbar. Viclare f&amp; man vid val af flaneller veta, att de krympa inest, hvilka 5ro inycket ulliga och vid hopkrai-i~andet i handen liannas liknsoil~ porösa. Vid val af tvättyg får inan uppgifter om olika färgers olika soliditet in. in. I fråga on1 söiiinad får man veta hvilka artiklar, som helst bör2 sys för hand och hvilka med maskin. Äfven i fråga o111 varornas behandling vid tvätt får man rad och upplysningar. Så t. ex. påpekas olainpligheteii af de nutida wang larms hgrda belastning, och huru fina drailsoch damastvafnader, näsdukar m. ni.
St:s beslut, att besparingar å riksslatens hufvudtitlar icke må anvisas till några bestämda löneanslag på stat, står icke tillsammans med begreppet om Styrelsens functioner. Det är ej speciella staterna, som af R. St. böra bestämmas; men dessa speciella stater utgöra ledning i afseende på bedömandet af den summa, som för hvarje titel erfordras, och som således gifver siffran af hvad sorn behöfver anslås. Om under loppet emellan riksdagarna sådana tillfälligheter uppkomma, att en tjensteman på ett ställe finnes öfverflödig och på ett annat en ny tjenst behöfver tillsättas, faller det af sig sjelf, att administrationens and 'målsenliga gång erfordrar, att Styrelsen äger att härom efter omständigheterna förordna; och det gifves således intet skäl att göra någon ändring uti hvad sorn sedan 180g varit öfligt. Den oriktigheten, att i riksstaten uppföra speciella staterna, i stället för att de borde utgöra bilagor dertill, har medfört det begrepp hos många, att en embetsman skall ovilkorligen hafva så och så mångå r:dr och sk:r i lön, och en annan med samma tjenstebefattning en viss mindre summa, utan att deras functioner kunna komma under pröfning af dem, som förstå att bedöma desamma. Det bar blifvit yttradt, att några anvisningar på öfverskotten icke borde äga rum, enligt hvad StatsUtsk. framställt. Jag inedgifver fullkomligen, att alla kända behof icke böra på öfverskotten anvisas, emedan så ringa öfverskott som möjligt böra uppkomma. En sådan anvisning på öfverskotten skulle ej innefatta annat än ett försök att undvika anslag, der de fordrades, och detta är den egentliga anledningen, hvarföre inga sådana anvisningar på öfverskotten böra äga rum. Men det är på andra sidan ganska vigtigt, att, om inkomsterna beräknas så, att stora öfverskott uppkomma, R. St. visa, huru öfverskotten skola användas, Den a6 Maj f. m. I37 så att de icke ligga onyttiga för samhället, lill skada jemväl för rörelsen och näringarna. R.
Ulla kunde icke göra något annat än måla – hon var ensidig, men stark i denna sin ensidighet. Falk åter var ej af naturen bestämdt anvisad en enda väg; han kunde välja lefnadskall och kunde vika in på olika områden. Och därför, när nu situationen var sådan, att endera måste offra något af sitt eget, var det han, som borde göra det. Dessutom: han gjorde det icke ensam – hon offrade också mycket. Se huru utvecklad och förändrad hon blifvit, sedan hon blifvit förenad med honom! Detta, att de för framtiden måste lefva skilda tidtals, då hon är på resor, tror jag icke är en olycka. Hvarför skulle det icke gälla om ett äktenskapligt samlif det samma, som gäller om allt annat samlif mellan människor, att de utveckla sig bättre och friare då de ej oaflåtligen hänga hop i ur och skur? En familj, där barnen alltid stanna hemma eller syskon, som åldras tillsammans! Hur stereotypa bli de ej! Hvarför skulle det icke gå på samma sätt med makar? Och det gör det sannerligen också. Nej, lefve en liten nordpolsresa då och då! Det håller kärleken frisk och personligheten fri. Jag försäkrar dig, att de bli lyckliga. Och han kommer som riksdagsman att arbeta för alldeles samma mål som förut, endast med litet andra medel. Hade han stannat kvar i alla sina dar i sin bygd, där han var en half profet, hade han stannat i växten» ... I fråga om nordpolsresornas betydelse för äktenskapsfrågans lösning undergick emellertid författarinnans åskådning en radikal ändring under senaste åren. Hon kunde då ej ens tänka sig några dagars skilsmässa mellan lyckliga makar! Den förut framhållna böjligheten i A. Ch. Lefflers skaplynne var särskildt påfallande gent emot Sonja. Och när denna i A. Ch. Lefflers biografi skildras som den tyranniskt fordrande, bredvid hvilken en annan ej kunde bibehålla sin själfständighet, så är denna klagan icke objektivt sann. Sonja hade en så ovanlig förmåga af psykologiskt förstående, en så vid synkrets, att hon hvarken direkt sökte påtvinga någon sin mening eller indirekt gjorde det, genom att visa ringaktning för andras uppfattning.
Bifölls; N:o 61, i anledning af väckt motion, angående upplåtande af en kronan tillhörig lägenhet i Ronneby, till plats för tingshus åt Medelstads härad. Bifölls; Prot.-utdrag den 23 Februari 1848. 83 N:o 62, i anledning af väckt motion, angående förändrad reglering af häradshöfdingen kronofogdeoch häradsskrifvare-boställena i Åhs, Gäseneds och Kullings häraders domsaga. Bifölls; N:o 63, i anledning af erhållen återremiss å Stats-utskottets utlåtande N:o 20. Lades till handlingar ne; N:o 64, i anledning al återremiss å Stats-utskottets utlåtande N:o 28. Lades till handlingarne; N:o 65, angående ersättning för utgifna samt i Götheborgs och Bohus läns ränleri-räkenskaper balancerade förskotter till kostnader, i anledning al kolera-farsoten. Bifölls; N:o 66, i anledning af fullmäktiges i Riksgällds-kontoret anmälan om otillräckligheten af det för taxerings-kostnaderne inom Norrbottens län anslagna belopp. Godkändes, i följd hvaraf hemstäld remiss till Bemllni .gs-utskottet ansågs böra ske; och N:o 67, angående ytterligare ränlefrihet och anstånd med kapilal-betalningarne för det till nya rådhus-byggnaden i Wexiö afsalta belopp af det staden beviljade byggnads-lån. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Lag-utskottets nedannämnde memorial och betänkande: N:o 18, i anledning af återremiss utaf Utskottets betänkande N:o 13. Lades till handlingarna; N:o 19, med återlemnande till Högvördiga Pi este-ståndet af en utaf herr biskopen Hedrén väckt motion. Lades till handlingarna; och N:o 21, i anledning af väckt motion om förändring af sättet för utmätt fastighets försäljning.
Skrifvelse, N.-o 1~5, 367 3:0 E. K. M:s Nedre Justitia?-Revision, jemte öfriga fördelningar af E. K. M.-s Canzli. a) Till följd af Rikets Ständers, med anledning af E. K. M:s Nådiga Propositioner, angående Stats-Verkets tillstånd oell behof, angående de med SiatsRådets förändrade organisation gemenskap egande löne-anslags-frågor samt angående lönereglering för de under Stats-Departementen hörande Expeditioner, fattade heslut, deni Rikets Ständer, uti underdåniga skrifvelser, dels af den 5 Augusti detta år, i fråga om aflöningen åt Expeditions-Cheferne i de serskilda Stals-Departemenlen, och dels af den 11 i denna månad, rörande löneregleringen för Justitiae-Stats-, Justi tiae-Revisionsoch JustitiavCanzlersExpedilionerne samt öfriga under Stats-Departementen lydande Expeditioner, redan hos E. K. M. anmält och hvilka skrifvelser Rikets Ständer nu få i underdånighet åberopa, har en tillökning uti de för bemälde Expeditioner bittills uppförde anslag uppstått af 12,666 R:dr 32 sk. b) Med anledning deraf, att Riks-Archivels tjenstemanna-personal vore för behofvet alldeles otillräcklig, samt nied afseende å nödvändigheten, att tjenstemännen derstädes fördelades på två afdelningar, en för den dagliga tjenstgöringen och en för den historiska forskningen, har E. K. M. uti Dess Nådiga Proposition, angående Stats-Verkets tillstånd och hehof, föreslagit, att till löner åt två ordinarie Tjenstemän och en Vaktmästare vid sistnämnde afdelning, äfvensom till arfvoden åt biträdande personer, Riks-Archivets stat, vid senaste Stats-reglering upptagen till 4,466 R:dr 32 sk., måtte erhålla en årlig tillökning af 2,500 R:dr.
L:eo, utom de til! kdof-8sngale oeb ddok-8gng6rslior utbvtaldte löner oell srkvoden jemte sersliilde pensioner oell grstikieationer ni. m., utgörande tiilsammans omkring 2,5oo ll:dr ärligen; bvaremot under samma tid gkldrs medel till Kongl. d?besterns upprsttbsllan-ie ej vsrit sk Kibets bländer pä 8tst snviste, än de nu indragne sidre anslagen, sk b villia dessutom ett betydligt belopp äter till 8tsts-verli6t ingått genom den ak Ibeater-personslen Z dess löner erlsgds bevillning. Kongl. kldaj:t körblikver kilcete ständers Ltsts-IItsliott med sll Kongl, l^äd 00b ynnest städse välbevågen. Ostum ut suprs. k/tdrog 0/ /'/-otoco/Zer d/ner ^ ^d//er //o?» Mo/t Ko/rttnge/r r Äolt§-/?dc/eL d Äoe/c/m/mL Kott de?r / /ös l>s s r v s r 3 n d e: Id. K. Herr dustitiss-ststs-lVIinistern ^d/vreö/a^/r^ 8tsts-Ksden: Herr Kriberre Lagerd/eZ/cö^ <7 / //crs ^ 6/'nöds^ Orekve d/dr»er oeb Kriberre d7oe7 von //o^tedr. 1. k. Ospartements-Kbeken, 8tats-Ksdet cr/ /^/n§drci koredroMi underdänigbet följande ärenden: —> — E»/Lpr. 11:o.
Då hade de vitgatt från den grundsats, som utgör andan och lifvet af 72 §., att Ständerna äga att göra lagar, författningar och reglementen för Banken. I denna egenskap stiftade R. St. vid förra Riksdagen såväl myntbestä inningssorn hanklagen. För håda dessa begärdes Konungens sanction, och efter långt öfvervägande meddelade Konungen den. Andan och meningen af 72 §. är således ådagalagd genom R. St:s förhållande vid sista Riksdagen, att nemligen R. St. äga göra lagar för Banken och kunna föreslå Konungen att på det eller det sättet sanctionera den eller den delen af författningar för Banken. Ur denna synpunkt måste således lagen för Banken anses; och pär man utgår derifrån samt betänker, att det var under en sådan supposition, som denna lag blef meddelad, alt den icke afsåg förändring i R. St:s beslut, så finnér jag icke heller, hvarföre man går att förklara för så oerhörd ensak, som var ganska enkel och naturlig. De åtföljande motiverna äro, såsom alla andra i protocollen intagna yttranden, den persons enskilda åsigt, som afgifvit dem. De kunna tjena till upplysning och till förklaring af grunderna för förslaget, men de utgöra icke någon lag för R. St. eller någon menniska; de kunna icke verka på någon ting. Om således Konungen gör en Propos. och en eller annan af StatsRådets ledamöter äger en annan tanke, kunna de bilägga den; men det hinder icke hvarken Konung eller Ständer, att derpå göra afseende. Hvad som sålunda blifvit gjordt, kan icke hafva något inflytande, utan är en sak, hvarpå man gör det afseende, som man behagar. Då det nu är fråga örn remiss, ber jag R. o. Ad. fästa sin uppmärksamhet derpå, om icke hufvudsaken är att handla enligt grundlagen. Grundlagen föreskrifver, att ingen föregående pröfning får äga ruin; och detta är grunden, hvarföre remiss bör ske och något beslut icke på förhand skall fattas.
Ora man endast i minnet återkallar de talrika upptäckter, de upplysningar, oväntade nya åsigter, och ej mindre för vettenskapsmannen än den bildade medborgaren i allmänhet vigtiga resultat, som t. ex. en enda man, en Cuvier, hämtat ur Museum i Paris, så tor-j de man lätt finna, att det icke är ensamt Frankrike, utan hela den civiliserade verldeo, sora skördar frukterna af det anslag nämnde Mu-; seum njuter. Bibliotheker och samlingar äro för vettenskapliga bildningen Capitaler, hvars räntor äro de upplysningar, som af dera hämtas. EttNa-J tionalMuseum är att anse såsom en Bank, dac sådana Capitaler, nemligen samlingar i hvad vettenskapliga ämnen som hälst, kunna deponeras, med visshet, att de där både äro i sä^ ker vård, och tillgänglige för alla dem, sora deraf vilja skörda kunskap. Till inrättandet af ett Svenskt Museum äro redan genom enskildtas frikostighet materialierne samlade; här är således egentligen ej fråga om anslag till dessa materialiers förökande, utan för att kuni na på ett ändamålsenligt sätt vårda och hand-< hafva hvad som redan influtit, eller framdeles kan komma att inflyta; Bil. till Ridd. 0, Ad. Prot. VI Band; 8 • i-4 Den J Julli t. m. Skulle deremot hela detta förslag verkeligen komma att aldeles afslås, då ser jag i sanning intet hinder lagdt, att ju de samlingar och lärdomsanstalter, som enskildte Svenske medborgare äga, skola beständigt utgå till Utlänningen, såsom redan alltför ofta skedt. I Sveriges nyare LärdomsHistoria, står ty Värr redan en mörk obehaglig bild af detta slag' j*g nienar utflyttandet af Linnés samlingar till England. Allt hvad främmande Nationers lärda med täflan nitburit till ökande af Linnés skatter, blef endast ett byte för de stolta Britternas allsmägtiga guld. Med qväfd harm och förödmjukelse måste nu den Svenska Naturforskaren, hos dessa rika öboar bönfalla om att få beskåda det Museum, som varit ett ibland de vigtigaste medel till Svenska namnets vettenskapKga ryktbarhet.
D) af intressenterne uti en föreslagen jernvägs-anläggoing emellan staden Oscarshamn och Hvetlanda inom Östra Härad af Jönköpings län, hvilka, uti särskilda af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Jönköpings och Kalmar län i underdånighet insän - Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse N:o 35. da oell förordade ansökningar, tillkännagifvit, alt, sedan för tillvägabringande af berörde utaf beholvet högt påkallade kommunikations-anstalt, jordegare och näringsidkare i orten sammanskjutit nära 6,000 R:dr B:ko till bestridande af kostnaderna för erforderliga undersökningar och förslags uppgörande, Chefen för Ostra Vägoch Vatlenbyggnads-distriktet, Majoren m. m., Friherre G. de Geer upprättat fullständig arbetsplan med tillhörande kartor och ritningar samt alternativa kostnadsförslag för anläggning af en jernbana, med enkelt spår. af något öfver 8,jmils längd från berörde stad uppåt Emådalen till Hvetlanda, hvilket förslag upploge för en bana af 5 fots spårvidd ett kostnadsbelopp af 5,063,000 R:dr och loren sådan af endast 4 fots spårvidd 3,999,000 R:dr, allt Riksmynt, hvarefter intressenterne beslutat att medelst aktieteckning bilda ett bolag till företagets utförande enligt sistberörda alternativ, som ansetts tillfyllestgörande för ifrågavarande, hufvudsakligen för varutransport beräknade, jernbana; anhållande sökanderne i underdånighet, att, då orten vore på lätta kommunikationer särdeles vanlottad, men sannolikt på få ställen jernvägs-anläggning kunde ske med mera utsigt alt blifva gagnande och lör anläggarne lönande, än å den utsedda lokalen för nu ifrågasatta väg, som skulle hafva sin sträckning längs
Upplösning af ett onaturligt aktenskap Ban vara det mindre af tv&amp; onda ting, och bör som shdant föredragas framfor det som v ?irre tir. Men olyckan &amp; r, att hvad den ena gBr som sin enda riiddning ur yttersta sjalanöd, det tager den andra efter lattsinnigt och vid första basta nyck. Folkhumorn talar om ett slags gikfvor, som man blir tv&amp; ghger glad &amp; t, - första ggiigeni niir man f i r dem, och andra g8ngen nsr man slipper dem. Rätten till skilnsad i iiktenskap ar en af dessa gafvor. Det är gode att den finnes, anen det ar annu biittre om den ej beböfver anvandas. Hufvudmoralen af Björnsons bok, om en sidan skall sökas, bör vail allts&amp; icke vara den, att det bör göras lattare att zzp$dösa omoraliska aktenskap, utan den, att det bör göras sviirare att ingå dem. Ett aktenskap, som ingas, medan den ena parten ännu flr ett sutveckladt, halft omedvetet barn, ej maktig att fatta vidden af det steg hon tagit, eller, om bon inser det, ej maktig att satta en mognad viljas %ej mot franders och vanners valmenta tryck, ett shdant Iktenskap biir ju olyckans och förderfvets frö inom sig. Och SA gick det val till, nar Ragni forsta g&amp;ngen tradde i brudstol med sin fallne man. alen - om den blida Bagni den gikngen varit en mogaad kvinna, maktig och myndig att sjglf rAda öfver sina tankar och sina handlingar, - ja val, d&amp; hade diktens vibrld haft en huslig tragedi och Nordens literatur en snillrik romani mindre. Och detta om kan far hennes systrar i lifvet varda till en rlddande verklighet.
I öfrigt innehåller första alternativet, att Fullmäktige, med särdeles afseende på Bankens säkerhet, skola behandla denna belåning. Deraf synes klarligen följa, att värdet å varorna blir noggrannt bestämdt, och jag hänvisar till Bankens annaler, att den tid, då varor der belåntes, uppkom endast vinst deraf för Banken, och att de partiella förlusterne på intet vis svarade emot vinsten. Sådane förluster har Banken äfven haft på jern. Det är ej många år sedan en BriiksPatrcn på Wedevåg åstadkom en sådan genom bedräglig uppgift om innehållet af några kistor så kalladt Manufaetur-smide, som innehöll blott jernskräp; men Magistraten fick ersätta värdet, och Banken förlorade ej mera än sorn brast hos Magistraten. Detta kan dock ej bringa någon på den tanka, att jernbelåningen i allmänhet är skadlig, ty om möjligen genom ett bedrägeri en liten förlust kan Uppkommat kail den likväl ej äga rum i stort, ty det finnes ingen Magistrat som ej noga efterser då det är fråga om en stor post, ehuru möjligen en försummelse kan äga rum med mindre gods eller ett mindre lager. Det har äfven blifvit yttradt, att framlidne Hans Excellence Grefve Liljecrantz skall hafva afstyrkt en sådan fri beläningsrätt. Jag har åtminstone af åtskilliga: handlingar efter honom haft tillfälle att finna, att alla hans grundsatser gingo ut på fullkomligt frihet i handel och att detta skulle bereda landets förkofran; men jag vet också, att han trodde den ej kunna brådstört här införas, utair successive. Det har blifvit yttradt af Herr Stråle, ali Biscontlnrattningen i närvarande skick ej 624 Den 13 September J. m, vore förenlig med Bankens funetioner; en Discontlnrättning på namn är likväl aldrig så säker som en på varor, ty namnen bero af (örtroendet för dagen, och är egenteligen samma sak som belåningen på vexlar i andra Banker.
Alla andra slag, hvaremot Ståndet vidblef förut stadgad tull å följande artiklar: Humla, kreatur, kött, färskt ro. m. plymer, ull, okammad m. m. och vindrufvor; 3:o Med de undantag föregående punkter omförmäla, blefvo de af Utskottet framställde så väl speciella anmärkningar, som voterings-propositioner, och hvad Utskottet i öfrigt tillstyrkt, af Ståndet godkände; 4:o Slutligen angående under rättelser, om hvad vid Tull-Taxans verkställighet iagtlagas bör, blefvo 7 och i5 §. återremitterade, för alt bringas i öfverensstämmelse med det förändrade beslut, som Ståndet, i Prot. Utdr. d. 5 April 1841 • 3og afseende på Tulloch tull-värde å vagnar, resandes., af dem sjelfve medförde, här ofvan fattat, äfvensom Ståndet ansåg, hvad Utskottet hemställt dels vid 27 och 3i dels serskildt pag. 5, angående förteckning på sådana för närvarande till ineller utförsel förbudne varu-artiklar, sorn, elter Utskottets förslag, skulle från och med den irsta Januari 18^3 få mot tull införas, jemväl böra återremitteras, för att eihålla den förändrade redaction, som dels Rikets Ständers beslut, angående afgiflerne till Handelsoch Sjöfarts-Fonden, dels Bonde-Ståndets ogillande af första voterings-propositionen föranleda; men i öfrige delar vidblef Bonde-Ståndet det godkännande af Utskottets förslag till ifrågavarande unJerrättelser, som Ståndets förra beslut innefattar. Från Idöglofl.
H E M M E T För sällskapstoaletterna dominera under säsongen bland de tunga tygerna moaré, faille, sammet och de mer eller mindre ripsartade bengalin-tygema. Skola randiga eller broscherade tyger användas härtill, så måste de vid sammansättandet af en drägt väljas med harmonierande färger. Sammet och plysch anses under denna säsong förnäma. Släp af den ena eller andra sortens tyg kunna göras fria för sig och fasthakas vid kostymen: de göra sig vackert och elegant, Till och med spetsklädningar kunna med fördel förses med ett sideneller tungt sammetssläp, om nu ock slika drägter helst bäras något kortare. Ljusa spetsklädningar, arrangerade öfver kulört siden, äfvensom färgade silkesspetsar till Ghanfo ' %-väfnad gifva eleganta och behagliga baloch sällskapsdrägter, i hvilka de mest vexlande idéer kunna bringas till uttryck. Ett heleller halfskuret lif af plysch eller atlas till en spetskjol gör sig synnerligen elegant, och kräfver den senare ringa spetsutstyrsel exempelvis vid öfverkanten ett Berthearrangement eller ett fichyartadt garnityr. Särdeles använda för sällskapstoaletter äro rikare tyger, försedda med särskildt afpassade mönster för framvåden och] jf 46 IDUNS MODBTTDNINGbesättningen, såsom ottomane med matta sammetsblommor, hvilka stiga uppåt och afslutas i smidiga rankor, eller färgrika orientaliska broderier, genomdragna af guldtråd, som åstadkomma den rikaste effekt. F ö r små sällskap eller teatern begagnas mer och mer elfenbensfärgade ylletyger, crépe de Ghine och siden. Dessa lif göras ofta tvåsidigt delade med isättning af veckadt eller olikfärgadt tyg eller band, eller ock garnerade med broderade börder eller guldtofsar. A f originell verkan äro fantasikostymer, hvilka framställas af kjolar af mörkfärgadt siden med Pompadoursmönster, blusartade lif af småmönstrigt, svart tyll och ljusa sidenskärp, hvilkas långa ändar afslutas i silkesfransar eller snörmakeri.