Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såvida någon påföljd skall ega rum af sednare Momentet, måste det vara bestämdt, hvilken skall sitta på första Bänken, hvilken på den andra o. s. v. Om framdeles LandtMarskalkens plats kommer alt förändras, kan delta icke hafva något inflytande på redactionen af paragrafen, emedan man i alla fall kan - få den första bänken till höger, och den andra till vänster, om LandtMarskalken o. s. v. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef Utskottets förslag till g §, af Ridderskapet och Adeln godkändt. §. 10. Sä snart LandtMarskalk j enligt 5a Re gerings Formen och 23 $. af Riksdags - i 176 Den 7 Augusti f. m« Ordningen , blifvit af Konungen i Nåder utnämnd, och af de sune äldste närvarande Grefvar, till hvilka Kongl. Maj:t honom öfverlemnarj till Riddarhuset beledsagad , emottages han derstädes vid ingången af Riddarhus Dir ectionen , RiddarhusSecreteraren och de öfrige till RiddarhusCancelliet hörande personer. Derefter sammanträder, f oljande dagen, å utsatt timma, efter föregånget anslag RiddarhusDirectionen, för att förrätta anteckningen, under LandtMarskalkens Ordförande, hvarvid han likväl ej deltager i öfverläggningarne och besluten, på annat sätt, än såsom i Ridderskåpets och Adelns Plena. Med anteckning förstås den åtgärd, hvarigenom en Adelsmans begäran om inträde å Riddarhuset, såsom Riksdagsman, varder, pä sätt denna Riddarhusordning föreskrifver, behörigen pröfvad; saint, derest något hinder icke möter, hans namn och värdighet införd i en för sådant ändamål på alla lefvande Åtter, efter stadgad Nummerföljd, inrättad uppropslista, och honom tillställd en med Riddarhusets Sigill påtryckt Polett, med påskrift af Ättens nummer och namn, den antecknades förnamn, samt nummer pä den Ränk, der hans ställe är honom anordnadt.
I öfrigt godkändes voter:s-propos:n N:o 109, i fråga huruvida alla till caffesurrogat användbara brända växter böra åsättas lika tull som brändt caffe, samt fann R. o. Ad. Utsk:s yttrande att rör:de ifrågasatt förändrad uppställning af rubrikerne caffe och cichorierot vidare yttrande ej af Utsk. kunde afgifvas innan beslut om införselsafgifterne för dessa artiklar blifvit fattade, för närvar, icke föranleda till någon åtgärd. 47:o Campher. Sedan Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att PresteSt. i afseende på denna artikel vidblifvit sitt beslut, samt Hrr von Hartmansdorff och Printzensköld förklarat sig deri instämma, fann R. o. Ad. för godt att med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, godkänna voter:s-propos:n N:o 110. 48:o Canel. R. o. Ad. godkände Utsk:s härom afgifna yttrande. 49:o Cantiller, Fransar, Galloner och Snören, Gulddragarearbeten samt Snörmakarearbeten. Den härom föreslagna voter:s-propos:n N:o lil blef af R. o. Ad. godkänd. 50:o Capris ocn Castanier. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att den af Utsk. gjorda in - Den 15 Juli f. m. 101 bjudning till R. o. Ad. samt PresteSt. att med frånträdande af sina förut fattade beslut instämma i de öfriga RiksStåndens beslut om införselsafgifterne för ifrågavar. artiklar, blifvit af PresteSt. anlagen; hvarefter denna inbjudning äfven af R. o. Ad. antogs och voter:s-propos:ne Nås 112 och 113 ansågos hafva till följd deraf förfallit. 51:o Chlor syr adt Kali. Sedan Hr Gr. o.
Att bruket varit att vid samma tillfälle besigtiga hästarnes utfordring under sommaren, men, om denna besigtning skedde inom hvarje corporalskap, Besv. och Ekon, Utsk, Betankanden• 1153 så undvekos de längre tnarcherna till esquadrons samlingsplatserne; i anledning hvaraf hemställes, att Riksens Höglofl. Ständer ville hos Kongl. Majit framföra den underdåniga anhållan, att mönstringarna hädanefter få ska endast under regementemas exercitiemöten. Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande; och, ehuru fullkomligt erkännande den höga rätt, som, enligt 15 § Regeringsformen, tillkommer Kongl. Majit, att, i mål af ifrågavarande beskaffenhet, ensamt besluta, anser Utskottet likväl, med afseende å de flere i Memorialet uppräknade fördelar, som skulle tillskyndas Rusthållare i händelse af bifall till förevarande motion, sig icke sakna anledning tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet hemställa, huru vida mönstringar hädanefter icke kunde få verkställas under regemcnternas exercitiemöten, derest ej särskilda omständigheter och förhållanden, i viäsa fall och på olika orter, annorlunda föranleda. Hvilket dock tili Riksens Höglofl. Ständers pröfning vördsamt öfverlämnäs. Stockholm d. 19 Aug. 1825. Bihang till RihsSt. N:r 73^ 1154 Besv. och Elon, litsle< Betänkande)!, N:o 166. Ankom den 22 Aug. 1823.
Priserne äro likväl ej så olika, i synnerhet icke emellan Helsingborgs och Christianstads trakten. Således skulle jag tro, alt Wendes Artilleri icke behöfde högre anslag, än KronPrinsens Husarer; men om ett sådant behof visar sig, kan likväl något bättre medel uppgifvas, för att spara anslaget. Jag skulle tro, att i Skåne, der det finnes en mängd possessionater, man måtte kunna få hästarne födda på stället, derigenom att utfodringen på Auction utlemnades till den minstbjudande. Jag vet väl, att man häremot invänder, att hästarne då icke blifva så väl födda. Men enär saken skulle verkställas med caution, och controlleras genom ordentlig syn, vore dervid ingen våda. Jag är öfvertygad, att skillnaden i priset skulle bli så stor, att man under sjelfva missväxläret 1826 hade kunnat få en häst vinterfödd för 5o R:dr B:co, ja kanske R:gs. Om dertill lades något för 270 Den 7 October e. m. sommarbete, skulle kostnaden i alla fall blifva mindre, än vid KronPrinsens HusarRegemente. Derigenom vunnos också två ändamål, nemligen, utom det goda priset, en förtjenst för landtmannen. Jag hemställer, om icke detta sätt kunde antagas. Herr Hjerta: Om man såsom lagstiftare vill behandla detta föremål rätt, tror jag, att man helt enkelt frågar sig, huruvida Staten kan gå in på att gifva ett visst anslag till Cavallerihästars underhåll, eller att underhålla ett visst antal hästar. Om man antar den princip, att folkets Ombud endast anslår en viss summa, blir saken ganska enkel. Vill man . ter ingå på den princip, att det skall vara så vigtigt, äfven i missväxtår och under fredstid, bibehålla, och fasställa ett visst antal hästar, så uppstår den andra frågan: hvilket ar det förmånligaste sättet att underhålla dem. Då komma vi åter till tvänne åsigter, den ena att söka tvinga Styrelsen till en Passevolance, som onekligen medför den säkraste controllen, och sätter folkets Ombud i tillfälle att se, hurudan hushållningen varit.
Utsk. i denna fråga äfven funnit sig böra göra anmälan efter 107 §:n har varit den, att det, enligt Statsråds-proUns föranledande, varit K. M., sorn måst påminna rådgifvarne om iakttagande af Rikets bästa, och sjelf nödgats förebrå dem, att de icke fästat Hans uppmärksamhet på de nödvändiga säkerhetsmått, som borde tagas i afseende på det nya bolagets uppfyllande af sina förbindelser samt åtskilliga detalj - förhållanden, sorn äro af natur, att Utsk funnit förfarandet icke öfverensstämmande med Rikets sannskyldiga nytta. Äfven har man gjort anmärkning mot a:dra punkten, der det heter: ”Konungens ''rådgifvare hafva vidare afstyrkt bifall till R. St:s vid förra ”riksdagen fattade beslut rör:de bestämningen af tiden för 9 H. .8 338 Den ■ Juli e. m. ”riksdagsmannn-valen, ehuru detta beslut var föreskrifvet af ”'behofvet för de valda, att kunna batt re bereda sig lill sitt ”ansvariga värf, — ett behof, större i den mån Sverige sak”nar en dass, som uteslutande egnar sig åt representantkallet.” Jag vågar påstå, att denna anmärkn. är af stor vigt och grundad. Det ar kändt , alt om ej i alla, åtminstone uti de Hesla constitutionella länder, der det konungsliga veto linnes, detsamma med sparsamhet begagnas. Efter hvad jag tror mig veta, har i England sedan 1698 detta veto blott en enda gång blifvit användt. Jag tror, att konungamaktens rättighet att mellankomma med sitt afslag på nationens representanters framställningar bör sparsammare begagnas, än hos oss har skett.
Endast genom ett dylikt ordnande af flottans tekniska angelägenheter anser Komitén de bästa resultat stå att vinna och får derföre imderdånigst föreslå, att, så snart omständigheterna sådant medgifva, en corps må organiseras, hvars uppdrag och verksamhet skulle omfatta allt, som rörer så väl flottans fartygs som de till dessa hörande machiners konstruktion, byggnad och tillverkning, underhåll och vård, hvaremot andra för sådan sysselsättning fremmande uppdrag, såsom skeppsmätnings-kontroll, utsyning af skog för enskildes räkning, polisbestyr m. m., hvilka nu åligga Konstruktionscorpsen, ej skulle tillhöra denna nya corps, hvilken lämpligen torde kunna benämnas Kongl. Flottans Ingeniörcorps och vid hvars organisation i öfrigt Komitén tror det vara för staten fördelaktigast att vidblifva den militära form, som iakttagits i afseende å flottans nuvarande tekniska corpser. Komitén har ansett sig böra taga i betraktande hvilket vore lämpligare, antingen att chefen för denna corps planeras hos Flottans ekonomiska Öfverstyrelse i Stockholm, såsom nu är fallet, eller att det sker vid hufvudstationen, hvilket sednare "Komitén trott vara att föredraga, med hänseende till den vigtiga fördelen deraf, att han sålunda sattes i tillfälle att äfven i detalj vederbörligen öfvervaka arbetenas gång och anordna deras utförande der, hvarest under alla förhållanden största arbetsverksamheten komrne att utvecklas. Frågor af större o vigt, såsom om nybyggnader, nya certers införande, organisationsförslag, som kunna hafva inflytande på corpsens personal eller på de inrättningar vid varfven och på den dervid anställda personal, som höra under Ingeniörcorpsen, m. m., förekomma också ej oftare, än att denna corps’ chef, utan mehn för tjensten, skulle kunna infinna sig hos Öfverstyrelsen, för att öfver sådana mål höras och i besluten derom deltaga.
Ridderskapet och Adelnaf Herr Friherre af Schmidt, C. J. G. och Herr Dalman, W. F. A., inom Yällofliga Borgare-ståndet af Herr Gråå, och inom Hedervärda Bonde-ståndet af Riksdags-fullmäktigen Johan Johansson från Östergöthland väckta motioner, angående förändring i vissa delar af konkurs-lagen den 12 Mars 1830; och får nu Utskottet öfver samma motioner sig yttra i följande, af ämnenas beskaffenhet och sammanhang anvisade ordning. I konkurs-lagens 8 § stadgas, att konkurs skall anses börjad när gäldenärs ansökning upptagen är. Efter hvad Herr Dedman nu förmenat, skulle detta stadgande kunna leda till orättvisa och missbruk. »Följden af denna föreskrift», säger nemligen motionären, »har ej sällan visat sig vara den att, om än gäldenären varit nog ärlig att så snart han förnummit sig icke kunna göra alla full rätt, åtminstone söka genom cession bereda alla lika rätt saint fördenskull till Rätten ingifvit ansökning om afträdande af sin egendom, utmätning mellankommer innan ansökningen hunnit att inför Rätten föredragas, derefter, i anseende till anmärkningar vid de nödiga bilagornas komplettering, samt slutligen »upptagas», hvarigenom också det ej sällan händt, att de närmast boende borgenärer, som lätt kunnat förnimma affärernas lutning åt sitt fall, tillskansat sig fördelar och för sina fordringar vunnit betäckning eller säkerhet på bekostnad af andre borgenärer, sorn om ställningen icke haft aning.» Bih. titt R. St. Brot. ma & 1857. Då nu ett sådant förhållande i väsentlig mån skulle förekommas om ordet »upptagen» i omförmälde § blefve utbytt mot orden »till Rätten ingifven», har motionären föreslagit ett sådant utbyte och att konkurs-lagens 8 § alltså måtte komma att lyda sålunda: »Konkursen skall anses börjad när gäldenärens afträdes-ansökning ingifven är, samt, om borgenärerne sjelfve sökt, att hans egendom afträdas må, då Rätten dertill bifall gifvit.»
Utskotten icke åsyftat någon ovilkorlig skyldighet till skattelösen. Jag tror det ej el - Den i5 Junii e. m. 207 t ler, ty det vore orimligt; men der denna lösen icke erlägges, der blir ej eller, enligt Utskottens förslag, dispositionen fri för framtiden, om än inga Ekar för närvarande finnas, och det är delta, som jag anser orätt. Det gifves trakter inom de af Utskotten omnämnde Län, till ex. i Örebro Län, der Ekar aldrig vuxit, och der det knappt är möjligt att de någonsin skola växa. Att ägaren af ett sådant hemman skulle erlägga lösen, kan således ej komma i fråga, men då står ock förbudet qvar, i händelse Eken der i en aflägsen framtid skulle kunna trifvas. Jag billigar fullkomligt, alt lösen erlägges, der Ek nu finnes, emedan det utgör enda säkerheten för den fria dispositionen, men jag önskade, att stadgandet inskränktes endast till de hemman, der Ek nu finnes; emedan jag anser obilligt, att nödgas lösa sig till en framtida frihet, hvaraf fördelen är så osäker, att rättigheten gerna kunde skänkas af Staten. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de emot SLatsoch EkonomiUtskottens ifrågavarande Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla berörde Utlåtande. / 208 Den i5 Jun i i e. m. Ropades starka Ja blandade med Nej. Friherre Anckarswärd begärde votering. Under det VoteringsPropositionen uppsattes, begärdes ordet å nyo af Friherre Anckarswärcl, som yttrade: I anseende till en vigtig upplysning, som jag just nu erhållit, torde det tillåtas mig försöka, om icke meddelandet deraf kunde föranleda Ridderskapet och Adeln, att mera bestämdt förena sig om återremiss af Utlåtandet.
Lån eller åt Fastighetsegare, för hvilka Lån äro beredde i Riksens Ständers Bank, utan att de deremot böra användas till understöd för utförande af sådane allmänna företag, som kräfva uppmuntran och bidrag, antingen såsom gåfvor eller räntefria Lån, allt efter hvad Kongl. Maj:t i Nåder pröfvade ornständigheterne föranleda j hvarvid, till nödig upplysning och säkerhet för Medlens användande till deras behöriga ändamål, borde iagttagas, de af Riksens Ständer gifne föreskrifter om Länens MushållsSällskaps, Landshöfdingens i orten, vederbörande Magistrats eller ock Kongl. CommerceCollegii hörande i de särskildta fall, der Lån eller understöd, antingen för Jordbruk, Handel eller Fabriksrörelse ifrågakomme, samt att det öfverskott, som för ett löpande år kunde å Titteln uppkomma, borde, enligt grunderne för Stats-YerksfÖrvaltningen, betraktas såsom besparing och dermed, efter den för hvarje räkenskaps afslutande faststälda tid dörfaras, Revisorers Berättelse.
Till behandling af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har blifvit öfverlemnad en inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmägtigen Nils Pettersson från Calmar län väckt motion, deri är anfördt, hurusom, enligt nu gällande förordning om jagt och djurfång af den 13 April 1808, jagt å det under rubrik »lilla jagten» upptagna villebråd vore tillåten från den 1 Augusti till och med den 15 Mars, med det undantag att tiden, då jagt vore tillåten å gräs-änder, räknades från den 1 Juli till den 15 Mars och å rapphöns endast från den 1 Augusti till den 1 November, men att erfarenheten visat dels att de skärpta bötesbeslämmelser, som genom sednare författningar tillkommit för idkande af oloflig jagt under förbjuden tid, ej ledi till det åsyftade målet, nemligen villebrådets fredande under den fridlysta tiden, och dels att tiden för den lofliga jagtens idkande icke vore särdeles väl vald, isynnerhet beträffande tjäder, orre och rapphöns, enär det ej vore möjligt för enskilde att vårda villebrådet på sina egor, så vida ej strängare böter blefvo stadgade på det största missbruket af jagten, som bestod deruti att honorna under våroch sommartiden skjutas under det de hafva ägg, eller medan ungarne äro späda och, i följd häraf, lätt åtkomliga. Enligt motionärens tanke skulle, derest bötesbeloppet vore högre samt angifvaren och åklagaren erhöllo två tredjedelar deraf, härigenom gifvas medel att förekomma förödandet på nämnde sätt af dessa djurslägten, hvilka synbarligen hvarje år inom vårt land förminskas; och då vid den nu inträffande lofliga jagttiden ungdjuren ännu äro för späda samt mindre användbara, har motionären föreslagit att tiden för den lofliga jagten måtte ändras sålunda, alt jagt å tjäder och orre blefve tillåten endast från och med den 15 Augusti till och med den 15 Mars och å rapp - Allm.
Ridderskapet och Adeln, Hogvördiga PrestStåndet och Hedervärda BondeStåndet hafva till Utskottet återremitterat dess ofvannämnde Betänkande, hvarvid anmärkningar blifvit gjorde: hos Högled. Ridderskapet och Adeln, af Herrar G. af Brinkman och P. G. Cederschöld5 hos Högvördiga PrestStåndet af Herr Prosten Svedelius, Pierr Comminister Bergegren, Herr Professor Forssell och Herr Prosten Doctor Fröberg-, samt hos Hedervärda BondeStåndet af Riksd a gsful Iniäg ti ge Nils Månsson från Malmöhus Län, Berg från Bobus Län, Anders Danielsson från Elfborgs Län och Johan Fongberg från Gefleborgs Län. Herr af Brinkman anser Utskottet hafva omfattat sådana förslag, som ej med dess yttrade grundsatser stå i förening, enär Utskottet först antagit, att vid all Lagstiftning den storsta möjliga consequence bör iakttagas, hvartill, enligt Pierr af Brinkmans tanka, hörer, att inga andra Lagar göras, än de, som innehålla bestämda föreskrifter och i öjo Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. åsyfta' enkel verkställighet, men sedermera tillstyrkt förbud emot bruket af sådana utländska varor, som äro till införsel i Riket förbudne. Herr af Brinkman förmenar, att ett sådant förbud vore ganska svårt, om ej omöjligt, att handhafva, undexkastadt så många illusioner och åtföljdt af så mänga clucaner, att han för den executiva magtens lugn afstyrker dess antagande. Den åtskillnad, som Utskottet antagit emellan förbrukning af Caffe i eget hus med eller utan sällskap, anser Herr af Brinkman mindre redbar, och tror att den, som ej sjelfvillig! mägtar lyfta sig till oberoende af andras fördomar och bruk, skall afven ej genom tvangslagar kunna förbindas till tarflighet och sparsamhet, utan sökja anledning att gäcka Författningens afsigt, då antingen Lagen måste hvila, eller angifvelser och åtal intränga i husliga kretsar.
Men som jag, för min del, af faktiska förhållanden öfverbevisad, ej kan ingå på denns sats, måste jag fortfarande tillstyrka, att R. o. Ad. måtte lemna sitt samtycke till förenämnde förslags antagande. En annan omständighet, hvarför jag tror, alt förslaget skulle medföra väsendtlig* fördelar, är den, att bränvinssupandet är mest att befara just om söndagarne, emedan en stor del af den arbetande klassen vanligen utfår sin aflöning på lördaga rne, och derföre skulle jag tro, att det ej vore ur vägen att stadga en föreskrift, hvarigenom de skulle förhindras, att på den förföriska spritdrycken bortslösa sina, kanske under hela veckans lopp, hopsparda medel. Äfven af detta skäl fortfar jag i min vördsamma anhållan om bifall till Doktor Säves af UtskU afstyrkta förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Sr, o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utskds Den 1 Angusti e. m. s: hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derä, måtte besluta, att sista punkten i 2:dra mom:l af 27:de g:n skulle erhålla följande lydelse: »Samma förbud gälle äfven för städerne, der K. M:ts Bef:de ej annorlunda pröfvar nödigt, efter vederbörande myndigheters hörande»; framstälde H. Exc. propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och. då dervid svarades starka ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Hr Carlheim-Gyllenskjöld begärde votering. Uplästes och godkändes följande voterings-propos.: »Den som bifaller Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allm. Besvärs och Ekon.Utsk:ts uti Betänk.
Under förutsättning, att denna anmärkning, som jemväl omfattar den kontanta behållningen å de Krigs-Vetenskaps-Akademien Nådigst anslagna medel , var ernad att afse blott Öfverste-Löjtnant Byströms, i densamma omförmälda, skuld, får Krigs-Vetenskaps-Akademien deröfver i underdånighet afgifva följande Utlåtandet I skrifvelse af den 20 November 1840, tillkännagaf Kongl. Kammar-Rätten, att ofvannämde anmärkning blifvit af dess Revisions-Kontor gjord vid Akademiens Räkenskaper för år 1839. Til 1 svar härå, anförde Akademien, att som Öfverste-Löjtnant Byström afled i Oktober månad 1839, och utredningen af hans efterlemnade bo icke vid årets slut var fulländad, kunde icke, vid Räkenskapernas afslutande, någon laga åtgärd till indrifvande af Akademiens i samma bo ägande fordran vara vidtagen ; hvaremot Akademien nu till Kongl. Kammar-Rätten; insände bestyrkt afskrift af Stockholms Rådhus-Rätts Dom uti afträdes-, urarfvaoch förmånsrätts-lvisten emellan sterbhusdelägarne efter Öfverste-Löjtnanten, Sekreteraren i Krigs-Yetenskaps-Akademien , Riddaren af Kongl. Svärds-Orden, Thomas Byström, å ena sidan, och hans borgenärer, å den andra, gifven och utfärdad den 7 December 1840» hvaraf upplystes, att Akademiens af Öfverste-Löjtnant Byström ägande: — 289 — fordran blifvit vederbörligen bevakad, samt förmånsrätt för densamm^ yrkad och af Rådhus-Rätten Akademien tilldömd. Med anledning häraf, lät Kongl. Kammar-Rätten anmärkningen förfalla; och har, sedan Rådhus-Rättens Dom vunnit laga kraft, liqvid mellan delägarne i Öfverste-Löjtnant Byströms konkursmassa den 4 sistlidne November blifvit uppgjord, samt Akademiens ofvannämde fordran tili fullo gäldad. Krigs-Vetenskaps-Akademien framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung!
I afseende på hästlegan, upptager Lagförslaget inga belopp; men i anmärkningarne efteråt säges, att kommissionens samtlige ledamöter varit ense om, Norrige. 0 att den för fasta stationer nu för tiden gällande skjutslega bör förhöjas, utan att de likväl ville yttra sig med bestämdhet om det belopp, hvartill den i Lagför slaget borde upptagas. Legan för körredskap m. m. har föreslagits till aldeles enahanda belopp, som här ofvan anförts ur '18 '16 års Lag, med undantag allenast för begagnandet O' o o o af klöfsadel med tillbehör, hvarför legan blifvit föreslagen till 2 sk. Sp. § 24. Den resande har rättighet att äska det en skjutskarl, som är van att köra hästar, må medfölja. På hvarje åkdon, som den resande nyttjar, skall han, när Entreprenören det begär, befordra en skjutskarl. § 25. Om vägen mellan två skjutsombyten är ovanligt lång eller besvärlig, kan Amtmannen bestämma ett ställe, hvarest den skjutsande är berätti gad att låta hästen hvila till och med f timme. § 26. På Extraskjuts skall väntas 1 timme efter den i förbudssedeln upp gifna tid. För väntning öfver I och intill 2 timmar skall den resande i väntningspenningar betala för \ mil, och för väntning öfver 2 timmar för \ mils skjutslega för hvar häst eller Roddare. § 28. Skjutslegan och all annan afgäld, som förut kan bestämmas, erlägges af den resande före afresan från skjutsombytet eller från det ställe, der skjutsen afhämtar honom. § 35. Den skjuts, som Konungen eller Kongl. Personer begagna på sina resor, förrättas utan hänsyn till den allmänna skjutsinrättningen. Tillsägelse derom sker efter Amtmannens ordres. § 30. När någon företager resa i offentlig angelägenhet så långt från skjutsombyte, att skjuts derifrån icke kan äskas, kan den begäras på hvarje Gård i distriktet. § 37. Militärtransporter i fredstid och till lands skola hädanefter verkställas af de Hemmansbrukare, som hålla hästar. Skjutsen förrättas efter tur. § 52.