Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På denna grund, och ehuru jag delar Hr Rosenblads åsigt i hufvudsaken, tror jag, att ifrågavar. lag är nyttig och behöflig, på det hvar och en inå känna hvad som är hans verkliga rättighet i befordringsväg, och derigenom en mängd måhända obefogade klagomål för framtiden undvikas. Jag anhåller om bifall till Utsk:s betänkande. Hr Cederschjöld, Robert Theophron: Lika med de fleste talare, som yttrat sig i detta ämne, anser äfven jag det vara af behofvet påkalladt, att en lag eller föreskrift om befordringar till civila embeten och tjenster kommer att utfärdas; men jag får dock anhålla om ålerremiss af detta betänk., emedan jag förmodar, att, i händelse af bifall dertill, ordalagen i den und. skrifvelsen skola blifva alldeles desamma, som Utsk. begagnat. Jag tror att orden ”efter närvar, förhållanden lämpad” böra utgå från R. St:s und. anhållan, der de synas vara obehöfliga och så D c n 13 Juni f. in. mycket mindre kunna ändamålsenligt qvarstå , som man har anledn. förvänta, att, i följd af den förändrade organisationen af Statsrådet, de flesta 0111 ieke alla öfriga embetsverk äfven skola komma att undergå en förändrad organisation. Jag tror således att i stället för orden ’’efter närvarande förhållanden lämpad” bör nämnas en af behofvet påkallad lag eller föreskrift om civila befordringar. Hr Rosenblad: I anledn. af Frih. Hamiltons yttrande anhåller jag att få fästa uppmärksamheten derpå, alt det icke inskränker sig till förtroendeljenster ensamt, der behofvet tvingar, att annorlunda an elter arithrnetiska grunder bedomina hvad grundlagen kallar skicklighet och förtjenst. Till en rådsplats och många andra, som ej äro förtroendesysslor, skulle mången bra och skicklig kamererare vara mindre lämplig.
Herr Orukva, l^liurc, erindrade, oberäknadt de af friherre Ltaäl anförde stal, hwilka han gillade, akt om det redan wore en förmän att be gagna Kronans skogar i afseende pä kohlning, borde man än widare beräkna de stigna priferne pä wed, timmer med mera, som gjorde denna förmän ännu betydligare. -Herr lleijkenst^ölst, Oetlolk: Innehafware as rekognitionsskog, war min föresatts att med stillatigande afbida Höglofl. Ridderstapet och Adelns beslut r sörewarande sräga, men dä någon yttrat den mening, som wore veste skogar utan all Kronans sörman deraf, ät enst>lre öfwerläkne, anser jag mig wara twungen att i ämnet yttra mig. Den rccognirioriS afgift, som för hwarje stig kohl är innehafware» älagd, kan wäl icke anses som serdeles betydande, men den harwid alla Ri sdagar blifwit ökad genom den bewillning Riksens Ständer derföre utfart böra erläggas - deste afgifter utgöra likwäl vbekydligt af de inkomster, som böra räknas komma Kronan till godo ifrån deste skogar. Blott pä ömse sidor om gränsen som skiljer Orebro län ifrän Dalarne, sunnos i första hälften a» sistledne Århundrade, tracter, hwilka daworo i det närma - 622 Deir io Augusti ste ödemarker, meri nu aro bebodde af wänga tusende idoge medborgare, och sa wäl med sine personer som rustylder gifva styrka ät Riker. 2s,Qoc> stepprd tackjerns tillwerkning samt io a 12,000 skepprd största delen förädladt smide, utgöra en icke obetydlig inkomst ät Kronan.
Ankom till Exp.-Utsk. den a Sept. i834- Utlåtande, i frågan om fastställande af grunder för ett förändradt Statshushådlnings-Systern. (I. A.) Genom ett till Ridderskapet och Adeln ingifvet Memorial, har Friherre Cederström, Stacob, förnyat dess vid I823 års Riksdag gjorde motion, om fastställandet af vissa grunder för det Statshushållnings-System, som bör följas; hvarvid Friherren åberopat den utveckling af ämnet, som han vid sistlidne Riksdag uti anförandet till Ridderskapets och Adelns Pro* 22 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 254. tocoll den 12 December 1828 lemnat, och af hvilket anförande 4 exem* plar blifvit Memorialet bifogade, under förklarande tillika, att bland de Författningar, som enligt g:dje punkten af denna utveckling blifvit före* slagne att upphäfvas, borde tilläggas sådane, som störande verka på enskildes eganderätt, eller äro af menligt inflytande, så väl på enskildt välstånd, sorn allmän förkofran, bland hvilka exempelvis blifvit uppgifne Skiftes-Stadgan, Landtmäteri-Stadgan och Kongl. Förordningen rörande afsöndring af jord från Hemman. Stafs-Utskottet, till hvars handläggning förrberörde Memorial, jemte Herr Rihens, C. W., i detta ämne afgifne anförande blifvit remitteradt, får i anledning häraf upplysa, att denna, redan vid 1823 års Riksdag förekomne, fråga vid sist förflutne Riksdag utgjort föremål för Stats-, Bevillnings-, Banco-, Lagsamt Allmänna Besvärs* och Oeconomie-Uiskottens handläggning. Uti det af Rikets Ständer bifallne Utlåtande, som berörde Utskott under N:o 80 häröfver afgåfvo, hafva Utskotten, med hufvudsak* ligt upprepande af motionens innehåll, af anförde skäl, dels förklarat sig icke kunna motionen understödja, dels hemställt, att densamma måtte lemnäs utan bifall.
Majdö ttdbiga befattning, btifmit titt trådtet beforbrabt. ©eban 9lifetö febnaft förfamtabe ©tanber f)oö &'ongt. Majit att® Committé för hållit om tittfättanbe af en Committé, meb uppdrag att nnberföfa och«?'flnmbTm tttreba atta be förhåttanben, fptulfa böra läggaö titt grnnb för en riftig ^cfatmTng3 beffattning af ©täberneö tnbu|irt Majit, meb bifall härtitt, i imber förorbnat en fåban, Committé för att ofwamtämnbe uppbrag fullgöra; äfmenfom Äongt.
Om äfven en sådan sorglig händelse skulle kunna inträffa, tror jag dock icke att vi böra påpeka den här i vår Riddarh.-Ordn., och för öfrigt tviflar jag, huruvida vi kunna afhända oss den del af R. o. Adms gemensamma egendom, hvilken blifvit till Adelns fromma af Sveriges framlidna Konungar donerad. Orden »afhändande eller» kunna således saklöst utgå ur denna §, och får jag hos Hr Gr. o. Landm. anhålla örn propos. på detta mitt förslag. Hr Ramsay: Om äfven det i denna § förekommande stadgande om afhändande af R. o. Adms gemensamma egendom är öfverflödigt, torde det dock vara bättre att sträcka försigtig heten förlängt, än tvärtom. Till följd häraf och då i öfrigt detta stadgande icke kan medföra någon olägenhet, anhåller jag om bilall till §:n i dess oförändrade Ivdelse. H. IV. 12 178 Den 11 April e. m. Frih. Tersmeden: Med anledning af Frih. KlinckowstrÖms yttrande örn fiirsta delen al denna §, ber jag att få saga några ord. Vi veta att K. M:t octi B. St:r beslutat att i frågor, som röra R. o. Adms privilegier, Konungens och Ständernas beslut icke skola vara gällande, utan R. o. Ad:ns medgifvande. Men detta afsåg R. o. Ad:n i dess hittills varande tillstånd; och då två tredjedelars röstpluralitet i dessa frågor hittills icke erfordrats, hemställer jag, om införande deraf nu kan beslutas. 1 så fall skulle den erforderliga pluraliteten lika väl kunna bestämmas till ififi af röstantalet. Jag tror icke, att Iv. M:t kan fastställa ett sådant beslut, och anser det ej heller vara R. o. Ad:n värdigt, att dermed nu framkomma, hvadan jag anhåller om afslag å denna del at §:n. Hr Anrep: Instämmande med Frih.
Detta kan väl vid första påseendet hafva något skäl för sig, men vid aldrig så litet eftersinnande finner man, att det förändrade förhållandet ingalunda föranleder den förmodade olägenheten; ty penningar eller penningars värde malte väl vara detsamma. Leuinar räntegifvaren säd i stället forpenningar, så måste han ofta återköpa denna säd lill bröd för penningar, och förlägenheten i afseende på sädens afytlrande förändras således icke deraf alt räntan förvandlas i penningar. Hvad åter angår det ökade besväret för uppbördsmännen, så får sådant icke tagas i betraktande, då fråga är oni eu allmänt nyttig sak. Embelsmännen lära väl vara för folkets skull ocb ej folket för embetsmännen? För öfrigt liar man, då icke något annat kunnat påfinnas, börjat att lala om markegångssättningen, hvarom nu icke är fråga oell hvilken dessutom kan af R. St. efter godtfinnande ocb på lämpligaste sätt bestämmas, så har man äfven, nu sorn vanligt, talat om maktbegär bos StalsUlsk., ocb Gud vet hvad allt man i brist på verkliga skäl hittat på. Jag beklagar, alt en sådan sinnesstämning är för banden. Jag har beklagat det under loppet af hela riksdagen och önskade att man kunde skilja sig derifrån, då fråga är om landets allmänna bas ta. Hr Printzensköld: Till svar å hvad Gr.
Utskotten anse sig således böra tillstyrka: det Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition mätte i så måtto varda antagen, att de coruorationer eller menigheter, sorn vilja af ifrågavarande låneunderstöd komma i åtnjutande, böra ställa serskild, af Kongl. Maj: t prof vad och gokänd, säkerhet för sä. väl det företags behöriga fullbordan, hvartill lånet är vordet lemnadt, sorn ock för sjelfva lånebeloppet, intilldess arbetsföretaget blifvit slutadt och godkändt, samt dea årliga återbetalnings-skyldigheten vidtagit, efter hvilken sistnämnde tid och sedan den låne-andel, för hvars återbetalande hvarje betalningsskyldig hemmansdel, skall ansvara, blifvit bestämd och i följd deraf äfven det belopp, sorn ärligen skall till skuldens, jemte den utfäste räntans, fulla licjviderande erläggas, detta sammanlagda belopp, under serskild rubrik, med utsättande af det sista äret, dä betalningen skall utgå, bör, såsom ett hemmanet, under sålunda bestämdt antal år, åliggande allmänt onus, i Jordeboken antecknas och å Debetsedeln upptagas, samt af Kronobe tjeningen uppbäras, i ränteriet insättas och såsom andre till Riksgälds-Contoret ingående medel, serskildt redovisas. Af hvad Utskotten sålunda tillstyrkt, torde följa, att något vidare yttrande angående Revisorernes och Fullmägtiges förslag om säkerheten för ifrågavarande hine-medels återbetalning icke eif ordras, än det, hvilket Stats-Utskottet serskildt, i sammanhang med andre föreskrifter i afseende pä 4 Statsoch Lag-Utskottens Betänkande, N:o 10J. meddelande lane-b iträden, kommer att Pdkets Ständer underställa. Stockholm den 3 April 1845. Ank. till Exp;-Utsk. d. g April kl. 6 e, m. Betänkande , i anledning af väckt motion om ersättning af allmänna medel till vittnen i brottmål, då den tilltalade saknar tillgång eller ersättnings-skyldighet icke kan honom åläggas.
Ständer att medgifva den ifrågaställa jordalsöndringen från omlörmälda boställe Lerdals Stom, för den af Socknemännen nödig ansedda utvidgningen af Lerdals församlings kyrkogård, emot viss afgäld i spanmål att, på sätt Krigsoch Kammar-kolleglerna tillstyrkt, af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande fastställas och af församlingen lill vederbörande boslälls-innehafvare med penningar efter medel-markegång utgöras, samt i öfrigt med skyldighet för församlingen att öfver meranämnda jordrymd anskaffa vederbörligen upprättad karta jemte beskrifning ali bland Boställets handlingar förvaras. Kongl. Majit behagade härtill lemna Nådigt bifall. Departements-Chefen uppläste härefter till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Majits i detta ärende nu fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Majits Nådiga Proposition till Bikels Ständer; och täcktes Kongl. Majit, uppå Siats-Rådets underdåniga tillstyrkande, nämnda förslag i Nåder gilla samt förordna, att i enlighet dermed Proposition, sådan den finnes vid detta protokoll bilagd, skulle till Rikets Ständer afgå Ex protocollo: J. A. Jcedrén. Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition N:o 83. 9 Xo 83. Ank. lill Exp.-Ulsk. den 21 April 1857, kl. 7 c. m. KONGL. MAJTS Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående upplåtande till Upsala läns Hushållningssällskap af en Kronan tillhörig, vid Upsala stad belägen jordrymd; Gifven Stockholms Slolt den 21 Mars 1857. Sedan Kongl. Majit, under den 12 Januari 1855, för anläggning af en slörre trädskola vid Upsala, till Upsala Läns llushållnings-Sällskap anvisat 5,000 R:dr
Afd. 17, 18. 13® Den 17 Martil, e. tti. af sin rätt, en vinst, som ända ifrån Dis* contens början gatt i beräkning för möjligheten, att vid Octioyens slut liqvidera CreditVerkets sku der; hvaraf följer, att enär den borttages, Verket ej , säkert icke j moraliskt afseende, och jag ville förmoda, icke heller efter beskrifven Lag, kan anses skyldigt till den brist, som skulle kunna uppkomma; ty om de medel, som äro ett Veik beviljade till bestämda utgifters bestridande, af samma magt, som dem gaf, borttagas, är det väl icke Verkets fel, om det ej, at andra och oberäknade tillgångar, kan uppfylla sina förbindelser. Med beräkning på den till år 1835 fastställda Oetroytiden, hafva Riksens Ständer vid föregående Riksdagar töreskrifvit, att af det Götha CanaiDiscont förunnade Creditivet 1.500,000 R:dr, återbetalningen till Banquen ej skall äga rum för 700,000 R;dr förr än år 1825, och för de öfrige 800,000, år 1831. Disconttns vinst efter den tid Canalbyggnaden blifvit färdig, har således i planen varit påräknad till Creditiv-summans återbetalning. När denna Summa nu blifvit uppförd i Debet såsom Banquens fordran för ögonblicket, har det skett genom upphäfvandet af den fastställda Octroytiden, och utvidgande af den af Riksens Ständer beslutne Banquens rätt till återbetalning, sorn ej kan inträda förr än efter de föreskrifna årens förlopp. Utan upphäfvonde af Riksens Ständers Beslut och af ingångna, af Staten sanctionerade Contract, kan Creditivets liqvidering innom 5 år ej påyrkas. Om denna Summa så* Dm 17 Martil, e. ra, 131 lunda dragés ifrån det närvarande Debet, så Uppstår äfven ett betydligt öfverskott för CahalDisconten , till och med
Förkl. 1614- Till följd af Revisorernes i ämnet gjorde framställning, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om Nådig befallning till Riks-Marskalks-Embetet att på räkning uti Rikets Ständers Bank låta insätta de till Embetets disposition anordnade - Slals-Ulskottelt Utlåtande, N:o 54 57 nade Byggnads-medel för Stockholms Slott, äfvensom att halla tillsyn derå, att den hos vederbörande Redogörare innestående contanta behållning af dylika medel må inskränkas till hvad, som motsvarar beloppet af smärre och innan kort förestående utbetalningar. Kongl. Theatern. § 86. ([1841 års Rev. Ber. pag. 185}. I afseende på Revisorernes anmälan rörande serskilde anslag fråa Extra Utgiftsmedlen till betalning af Kongl. Theaterns skulder, får Utskottet hänvisa till innehållet af ofvanintagne 77 §. Kongl. Lazaretts-Directionen. § 87. (1841 års Rer. Ber. pag. 189. Rev. Ber. ’ pag. 306. Revisorerne, som af Räkenskaperne inhemtat, att Uppbördsmannen kos Lazaretts-Directionen jemte Secreterare-arfvode, 33 R:dr 16 sk., och ersättning för skrifmaterialier, 33 R:dr 16 sk., åtnjutit en årlig inkomst af 1,300 å 1,700 R:dr, uppkommen derigenom, att bemälde tjensteman, på grund af ett den 19 Nov. 1751 meddeladt Nådigt Beslut, sig tillgodoberäknat 3 procent af alla Lazarettet tillflytande inkomster, hafva funnit sig böra såsom olämpligt anmärka detta aflöningssätt, hvarigenom nämnde Uppbördsman tillskyndades större löneförmoner, än sorn tillkomma dess vederlikar inom andra Verk. Som likväl numera, enligt Kongl. Brefvet den 17 sistl.
Vid åsynen af den främmande mannen stannade hon villrådigt, plockade i det brunblonda håret, som var benadt och bara framme vid pannfästet en smula burrigt, samt strök med händerna nedåt den enkla, ljusa kattunsklädningen. Bob hade rest sig spänstigt som en tjuguåring och kom emot den oväntade uppenbarelsen med tindrande ögon. Men Nisse hade redan sett nog och motade honom. «Bob,» manade han, lågmält men strängt. «Det är ingenting för dig. – Se här, Agda,» fortsatte han i alldeles förändrad ton och vänd mot den unga flickan – det lät som när en mor inpräntar de första, svårfattliga begreppen i ett helt litet barn –, «den här goda mannen ska du kalla för farbror Bob. Jag är farbror Nisse; och han der är farbror Bob. Säg: Go’ kväll, farbror Bob!» Den unga flickan slog plötsligt upp ett högt, fullt, klingande skratt. «Go’ kväll, farbror Bob!» ropade hon och skrattade igen. Det lyste upp i hela farbror Bobs stora, öppna ansigte; och de stodo der midt emot hvarandra och skrattade i duo som två barn. «Bär in korgarne, Agda,» afbröt Nisse. Men Agda kunde icke komma ur skrattet. «Strax, farbror Nisse,» ropade hon och skrattade vidare. «Så’na tänder hon har!» – Bob ville ta henne om hakan. «Bob!» manade Nisse. Agda tittade skyggt upp till farbror Nisse, lade an en kyrkomin och skred sedigt ut efter korgarne. «Det sitter allt bra löst på dig, ditt onkeldöme, Bob,» sade Nisse och granskade honom. «Jag kan väl åtminstone få lof att titta på tänderna,» replikerade Bob förläget och giftigt. «Jag är då heller ingen Methusalem heller, vet jag.» «Tag mig till exempel,» afklippte Nisse torrt. Agda kom in igen, släpande med sig två tunga korgar, och Nisse gjorde i en hast bordet tomt. «Bulla nu upp, Agda,» sade han. «Men tag först det hvita förklädet på dig, – det ligger der ofvanpå bordsduken. Så der ja; nu är du ungmor här i huset. Nu fattas bara unga herrn.»
Län inom Hedervärda Bonde-Ståndet: att de så kallade Taxerings-Comiteerne må upphöra; hvaröfver åtskillige Ledamöter sig yttrat, och deribland Ene Persson från Gelleborgs Län: alt rättigheten, alt bestämma bevillningens belopp och fördelning, vore en vigtig förmon, som noga borde vårdas, men att han befarade, det ändamålet med dess utöfvande skulle i betydlig grad förfelas, örn Taxerings-Comiteerne upphörde, emedan derigenom borttages ett föreningsband emellan Beredningsoch Pröfnings-Comiteernes verksamhet, så mycket nödvändigare för det hela, som Pröfnings-Comiteernes sammansättning af ett inskränktare antal personer icke medgifver möjligheten af en på sak-kännedom grundad, omedelbarlig jemkning och granskning af Bered nings-Comileernes åtgärder. På de af Utskottets Ledamot , Eric Persson från Gefleborgs Län, rid remiss af sistnämnde motion anförde, härofvan upptagne välgrundade skäl, samt med åberopande derjemte af Bevillnings-Utskottels vid sisla Riksdag 49 Den upprättade Mantals-längden skall å allmän Sockenstämma till granskning uppläsas, och sedan den genom påskrift af —• — .» —. Socknemän, blifvit antingen till enlighet med förhållandet styrkt , eller befunne felaktigheter till rättelse anmärkte, med sina bilagor Bevillrdngs-Utslottets Betänkande N:o 38. 7 under N:o i i CPa§' 10 * 4:c^e Häftet och 5:te Sami. af Bihanget till samtelig» Jliks-Siåndens Protocoll) afgifne och af Rikets då församlade Ständer bifullne Betänkande uti samma ämne; föranlåtes Utskottet, som anser så ■väl Beredningssorn Taxerings-Comitéernes bibehållande lika nödvändigt hädanefter som hittills, vördsamt afstyrka bifall till förenämnde motioner.
Jag finner väl att grunderne till en FinancePlan ej kunna framställas i sin enkelhet utan mäste vara motiverade, dels för att rättfärdiga Utskottens åsigt, dels för att gifva ledning åt Ståndens omdöme, att arbetet således erfordrar tid, hvarföre jag icke heller yrkar någon prescription för inkommandet der* af utan öfverlemnar det åt Utskottens egit nit för allmänt bälta, anhållande blott att de hufvudsakligen nu må befatta sig med Financeplanen och ej insända till Stånden andra mål, hvarken med tillstyrkan till a/stag eller bifall, innan grunderne för den oftanämnde FinancePlanen blifvit afgjorde, så att Stånden veta vid bifall eller afslag hvad tillgångar de hafva att påräkna. Ifrån denna generel» regel undantager jag likväl sådana frågor, som genom sin overkställbarhet icke möjligen till bifall kunna tillstyrkas. Grunderne til? Financeregleringen tyckas mig vara inneslutne i följande frågor; luta Ajdelningen ijo. Skall man mot Bancoaedlar å vista Den 25 Marlit, eller på termin mot bestämd eller varierande Cours få tillbyta sig silfver i Banken, myntadt ellar omyntadt? e:oSkall om detta utbyte tillätes, den nu befintliga BancoSedelstock bibehållas i omlopp tillika med sdfret eller ej, till samma belopp som nu, större eller mindre ? 3:0. Skall, om en realisation äger rum, den verkställas med Bankens nu ägande fcnxl myotbara metaller eller denna fond okas, och till hvad belopp? 4:0. Om fonden skall Ökas, hvilka äro de medel som dertill föreslås, uppköp af silfver, actier eller lån? 5:0. Skall VexelBanken skiljas från LänsBanken eller ej? 6:0. Skall LåneBanken förenas med Riksgälds Contoiret eller ej? •j:0. Hvilka äro de medel till vinnande af stadga i myntvärdet Utskotten föreslå i händelse Realisation icke äger rum?
Efter att sålunda hafva meddelat de hufvudsakliga upplysningar, som äro nödige för att bedöma befogenheten af motionärernes framställningar, få Utskotten sitt yttrande i ämnet nu afgifva; och, ehuru egarne eller innehafvarne af de hemman, hvilka af ålder begagnat muhlbete och torftägt å kronoparken Edsmären, och intill år 1834 varit oqvalde i ett sådant bruk, dertill icke kunnat styrka någon laglig rätt; likväl och då utred t blifvit, att ifrågavarande hemman, i anseende till brist på betesmark och skog eller torfmåssar å sina ägo-områden, hafva oundgängligt behof af muhlbete och torftägt å kronoparken, hvadan ock, vid 1884 års reglering, af parken, 120 tunnland mark blifvit hvarje helt hemman, utan ränta och skattelösen, anslagne; men ett sådant anslag vore för hemmanen af ringa nytta, 0111 belägenheten af betesmarkerne gördén) för hemmansegarne otillgängliga; alltså och emedan ett dylikt för åtskilliga hemmans bestånd möjligen äfventyrligt förhållande måhända vid ny granskning skulle i någon mon kunna afhjelpas; finna Utskotten sig böra i så måtto understödja förevarande motioner, att Utskotten föreslå, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes anbefalla en undersökning, lill utrönande, huruvida de af motionärerne öfverklagade olägenheter må, utan rubbning af de för parken Edsmären serskildt samt för Kronans skogar i allmänhet stadgade hushållningsgrunder, kunna genom förnyad reglering afhjelpas. Stockholm den 20 Januari 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 24 Jan., kl. 12 f. m. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 19, rörande väckt motion om nedsättning uti postporlo-afgiflen. Förenämnde betänkande, hvilket under den 3o December förlidet år och den 4 UH denna månad af Höglofl.
Om jag, i händelse jag blir i tillfälle att begagna mig af den välvilliga inbjudning jag i går här fick emottaga, alt bese Hr Frihrns vackra landtbruk, kunde få se en sådan panna så vore jag dubbelt tacksam. Frihrn har sagt att afverkningsqvantiteten blott vore beroende af ångpannan, men jag tror dock, att den är beroende af bränvinspannan, förmodande, alt hvarje bränvinsbrännare måste skaffa sig en ångpanna, som gifver tillräcklig ånga svarande enrot behofvet för bränvinspannans storlek. Det förundrar mig att Frihrn, som, så väl som Komité-ledamot som Utskotls-ledamot, förut deltagit i förslog, som bestämma beskattning för brännvinsbränning efter pannerymd, nu kan drifva den sats, att pannerymden ej har någon inverkan pä huru stor qvantitet bränvin som kan tillverkas, då i sådant fall del variten bestämd orättvisa, att belägga en enda kannas större rymd med ända till 52 Rsdr högre skatt. Jag tror att detta är tillräcklig vederläggning i afseende på hvad Frihrn nyss sade, alt det icke vore ångpannan, som bestämde tillverkningsbeloppet. En talare här har sagt, alt maximum icke borde finnas och ansett det mycket lätt kunna borttagas genom alt utstryka fyra ord i Betänk. Delta vore visserligen lätt men jag tror icke alt det vore rätt. Då man begränsar de små pannorna, så synes det mig äfven vara Den 27 April f. m. 497 vara allt skäl att begränsa de stora. Nu har Utsk. begränsat de små pannorna mera än någonsin, månne det då vore rätt, att lemna ångbrännerierna fritt alt fä bränna så mycket de vilja. För min del, kan jag icke deltaga i ett sådant beslut, utan yrkar bifall till Utsk:s förslag. Hr von Hartmansdorff: Det har varit mig oväntadt, att af en ledamot i Serskildta Utsk. få höra minoritetens mening omtalas med sådan ofördragsamhet som den, hvarmed Frih. von Kraemer yttrat sig. Detta hindrar mig icke, utan upmanar mig tvertom, att söka visa, så godt jag kan, huru orätt pluraliteten haft; och derföre talar jag.