Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Jag får blott fästa Hr von Hartmansdorffs uppmärksamhet derpå, alt jag tror, att då Utsk. föreslagit att den i denna § omtalade varning skall meddelas af.civila myndigheten och icke af den militära, så har afseende icke blifvit fästad t på de egenskaper, som den ena af dessa myndigheter kan hafva framför den andra, utan Utsk. har gjort afseende på det olika intryck, som en uppmaning från den ena eller andra myndigheten kan göra. Det är allmänt kändt, att en sådan uppretad folkmassa snarare låter leda sig till rätta af de civila auctoritelerna, men deremot ofta mera uppretas genom tillrättavisningar från de militära. Frih. Gederström, Anders: Ehuru otydligt jag än må hafva uttryckt mig, tror jag mig likväl icke hafva gil — vit anledn. lill en sådan misstydning, som Hr von Hartmansdorff gjort. Jag har icke yttrat mig hvarken om ankommande resande eller om något annat dylikt. Jag har blott sagt, att jag tror att uttrycket offentliga myndigheten är mycket sämre att intaga här än orden civila myndigheten, dels derföre att orden offentliga myndigheten äro så oegentliga och obestämda , samt att hvilken myndighet sorn helst är en offentlig myndighet, hvilket deremot ej är förhållandet med uttrycket civila m y n d ig h e te n, hvarmed mäste menas vederbörande civil tjensteman; hvaremot hvarje myndighet i Staten är en offentlig myndighet; hvar och en tull-, posteller militär-tjensteman o. s. v., med ett ord hvilken tjensteman inom samhället som helst är eu D c 11 14 April f. m. offentlig myndighet. Således om ett så oegentlig! u 11 ryck skulle antagas, så skulle hvilken sådan tjensteman som helst anse sig äga lii11 att stilla ett uppror eller åtskilja en folksamling. Jag hemställer nu, huruvida det är troligt alt en till oroligheter höjd folksamling skall kunna skingras af en sådan myndighet, och om det ej vore troligt att snarare folksamlingen kunde öfvergå till ett verkligt uppror, i händelse en för densamma obekant eller obetydlig person skulle framträda och söka imponera på densamma.
I afseende på vilkoret, som af StatsUtskottet blifvit föreslagit, anhåller jag få tillägga några ord. Med all aktning för 1823 års ConstitutionsUtskott, tror jag likväl, att tillstyrkandet af den underdåniga skrifvelsen i detta ämne afsåg mera Grundlagens bokstafliga former, än dess anda. Det hör vara nödvändigt, att bereda StatsSecreterarne tillfälle att icke inskränka sig till blott en contrasignationsvägran, som jag förmodar icke bör kunna komma i fråga. Man bör äfven afse det tillfälle, då en sådan Embetsman icke skulle dela de åsigler, hvilka leda Styrelsen i öfrigt. Jag är öfvertygad, att den, som bekläder StatsSecreterare-Embetet, äfven utan ökade inkomster iagttager sin pligt. Men Rikets Ständer böra likväl åtminstone sätta honom i tillfälle, att kunna erhålla sitt dagliga bröd. Derför tror jag ock, alt Embetets vigt ingenting förlorar, antingen 184 Den a5 September f. na. innehafvare]] kallas tillförordnad StatsSecreterare, eller Herr StatsSecreterare. Hvilken anomali skulle icke t. ex. uppstå, otn en StatsSecreterare för Handelsoch Finance-Ärenderna ansåg prohibitif-systemet höra iagttagas, under det Konungen och den öfriga Regeringen hyllade näringsfriheten; om denne då för hvarje mål skulle vidtaga åtgärder i annan anda, än den, hvaruti han sjelf instämde, och blott nöja gig med en reservation, som utgör tillräcklig befrielse från 107 §., men icke skyddar honom från den vida vigtigare ansvarigheten inför eget och medborgares omdömen. Friherre Anckarswärd: Jag får uppriktigt bekänna, att jag anser som en verklig olycka, att StatsUtskottet någon gång framställt denna mening, hvilken jag vid detta tillfälle icke finner af ringaste nödvändighet påkallad. Sedan Ständerna vid sista Riksdag framställde deras underdåniga önskningar i ämnet, har man icke haft någon anledning att beklaga sig, att de ju blifvit uppfyllda. Att åter framkasta tvisteämnen, sådane som delta, skall nödvändigt verka de strider, hvilka nu förspörjas.
Bref specificeras tydligen de flere ämnen, i hvilka Institutet skall meddela undervisning. Till antalet af dessa ämnen böra såväl tbeoretiska som praktiska. Någon rimlig anledning för staten att utgifva löner för denna undervisnings upprätthållande, utan att jemväl undervisningsrätten i sin helhet skall dersammastädes qvarstå, kan jag för min del icke fattta. Det är visserligen en sanning att theoretisk undervisning meddelas i många vetenskaper, hvilka icke hafva någon egentlig gemenskap med det praktiska gebitet; men den tbeoretiska undervisning, som rör läkarebildningen, måste väl till stor del anses från den praktiska undervisningen oskiljaktig, ty t. ex. anatomi kan omöjligen studeras utan prak - Den 14 Mara f. m. 131 tisk handläggning. Företager man sig ett uteslutande the orefiskt studium af sistberörda ämne, blir deraf den ovil korliga töljden att man i samma ämne icke lär sig något. Det är således ett helt annat förhållande med de theoretiska ämnen, hvilka hafva sammanhang med läkarekonsten, än med de öfriga vetenskaperna. Att Carolinska Institutet är fullständigare utrustadt i afseende på läkarebildningen, än universiteterna, synes mig obestridligt. Skola medicine studiosi resa än till Upsala och Lund och än till Stockholm för att fullborda sina studier, måste deras kurs derigenom blifva betydligt fördyrad; och detta kan för ingen del hafva varit meningen med den uti R. St:rs skrifvelse förordade »samverkan.» För öfrigt har det icke heller kunnat undgå min uppmärksamhet, att universiteternas materiela ressurser i det medicinska hänseendet äro större än Institutets. Detta anser jag dock icke få ensidigt betraktas och således icke kunna vara af någon hufvudsaklig vigt vid frågans afgörande; ty ett materiel, som dock obestridligen mest fordras för läkarekonstens studium, nemi. omvexling i praktik, måste väl finnas i högre grad här i Stockholm, än i Lund eller Upsala. För att icke längre uppehålla R. o. Ad:s tid, har jag endast velat tillägga, att om jag omfattade den åsigt, som af Gr.
Herr Grefven och Landt-Marskalken öfverlemnade klubban tili Grefve Wachtmeister, Hans, samt bortgick. Upplästes till justering och godkändes följande Expeditions-Utskottets insände Förslag till Riksens Ständers underdånige skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 444- Angående Krono-skogarne och Allmänningarne i Riket. Angående beviljade arfvoden för a:ne vid Stats-ULskottet serskildt antagne Secreterare, Hemliga Utskottets Secreterare och Cantzlist m. m. Angående Lotsoch Båk-afgifterne för inomskärs seglande fartyg. Den 20 December f. m. N:o 44/- I anledning af väckt fråga om nedsättning af Lotsoch Båk-afgifterne för Ångfartyg i allmänhet, samt andre inrikes orter emellan seglande, under Sex Fots djup gående Fartyg. I fråga om ersättning för Svenska Medborgares lidne förluster genom upphringningar. J\T:o 449- Om en förnyad Författning rörande Bränvins-bränningen och de derföre bestämda afgifter. Angående en Författning mot Lurendrägeri och Tullförsnillning. Högloft. Ridderskap et och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. In fidem Prolocolli O. J. Lagerheim. Lördagen den 20 December. Plenum klockan § till 7 eftermiddagen. Upplästes följande Kongl. Maj:ts till Herr Grefven och Landt-Marskalken aflåtne Nådiga Skrifvelse, så lydande: Den so December e. mi 183 CARL JOHAN med Guds Nåde, Sveriges, Norriges, Göthes och Vendes Konung. Wår synnerliga ynnest och Nådiga benägenhet med Gud Allsmäktig: Troman, Herr Grefve, Landt-Marskalk, Öfverste-Kammarjunkare, Riddare och Commendeur af Wåre Orden!
Diskont-verket häftar, samt ej heller egde förhoppning att vinna befordran till tjenst med bättre löne-förmåner, anhållit att, emot erläggande, inom viss föreskrifven tid, på en gång af 1,000 R:dr R:mt få sin berörde skuld till Diskont-verket afskrifven och att varda från vidare kraf derför befriad. Af ofvannämnde utlåtande har Utskottet inhemtat följande: Rådmannen C. Hesslings skuld till Banko-diskont-verket utgöres af återstoden å tvenne af honom såsom Handlande i Westervik, under firma C. Hessling & C:o, år 1839 i Banko-diskonten upptagna och efter 1842 års .revision såsom osäkra inom linien förda lån, det ena, under M 5,937, mot borgen af Handlanden Vidor Hessling och Sadelmakaren J. Holmqvist å 1,200 R:dr, hvilket numera är till kapitalet betaldt, men hvarå upplupna oguldna öfverräntan utgör 372 R:dr 30 sk. 1 r:st, och det andra, under M 7,834, mot borgen af bemälde Holmqvist och gårdsegaren Sven Tillberg, stort 2,400 R:dr, hvaraf ännu återstår i kapital 2,250 R:dr 16 sk. Innan lagsökning egde rum af betaltes å förstberörda lån 650 R.dr, hvarefter samtlige gäldenärerne blefvo i konkurstillstånd försatte, samt lånen bevakade och till betalning fastställde i deras konkurser. I utdelning å Diskont-verkets fordran Bih. till It. St. C:o konkursmassa 19 R:dr 32 sk. och från Victor Hesslings 180 R:dr. Holmqvist och Tillberg, hvilkas konkarsmassor icke lemnade någon utdelning, afledo begge i utfattiga omständigheter. Victor Hessling, hvilken, innan domen i hans konkurs föll, från orten afvek och ådömdes ansvar såsom bedräglig gäldenär, har sedermera flera särskilda gånger varit sökt, utan att någon upplysning om hans vistelseort kunnat erhållas. Sedan slutredovisning för C.
Piper, Erik Carl, hade inlemnat följande: Jag får härmed, i anseende till enskilda göromål, den äran att afsäga mig den plats uti Allm. Besv.- o. Oecon.- Utsk., hvartill H. R. o. Adrs smickrande förtroende behagat kalla mig. 5.1 IL i4 I io(> Dctt i3 April f. ra. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Frih. Stjernstedt, Theodor, i följd af tjensteåligganden förklarat sig nödsakad att afsäga sig sin plats som ledamot i BancoUtsk. men anhållit att vid sin riksdagsmannarätt blifva bibehållen; hemställande H. Ex., om R. o. Ad. behagade härtill lemna sitt bifall. Ropades ja. H. Ex. anmodade Hrr Electorer att skyndsamligen utse nya ledamöter uti Oecon.- och Banco-Utsk:n efter Gr. Piper och Frih. Stjernstedt. Företogs till pröfning LagUtskts d. 6 dennes på bordet lagda betänk. N:o 179 öfver väckta motioner, ang:de lagstiftning för vexelrörelsen. Frih. Rantzou, Joli. Al b., uppläste följande: Med tillfredsställelse har jag funnit, att LagUlsk så uppfattat det ämne, som nu är föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, att föga är vid Utsk:s förslag att erinra. Jag tvekar således ej att lemna mitt bifall till detsamma, helst jag befarar, att en återremiss skulle verka ett sådant uppehåll, att Konungens sanction å förslaget ej kunde vinnas, hvarigenom det blefve utan resultat, och jag anhåller derföre, att R. o. Ad. måtte bifalla, hvad Utsk. i sitt nu föredragna betänk, tillstyrkt. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag är af samma tanka som den siste talaren. Jag tror, att bland vännerna för befrämjandet af creditrörelsen inom landet olika meningar kunna finnas om uppställningen af och formen för afgörandet af denna fråga; men jag tror icke, att mycken olikhet äger rum i afseende å grundsatserna uti det ifrågavar. förslaget.
Om man ville tega i öfvervägande de dryga kostnader som rustoch rotehållarne hafva för utrustningen af hästar och manskap till dessa läger och dervid beräkna den förlust som tillskyndas jordbruket och näringarne, derigenom att en icke obetydlig del friska arbetskrafter under den bästa arbetstiden på året dragas derifrån, så skulle man icke undra deröfver att en önskan låter böra sig om mildring härutinnan. Med de årligen återkommande regementsmötena är ock enahanda förhållande. Ingen olägenhet har försports der dessa möten någon gång blifvit inställda, tvärtom har deröfver en allmän belåtenhet gifvit sig tillkänna; och säkert är att soldaten, en gång väl genomgången sina rekrylmöten, icke nödvändigt i och för exercisdugligheten är i behof af dem. Under den tid då landet uppoffrar sina krafter för upphjelpande af sin industri, sina näringar och sina kommunikationsanstalter, och då styrelsen står på vänskaplig fot med alla Europeiska magter, torde det alltså vara angeläget att tillse om icke besparingar må kunna göras på en och annan af de mindre produktiva utgiftstitlarne. Det är derföre, och, utan att upprepa de flere skäl som här kunde andragas, som jag anser att ifrågavarande anslag bör bestämmas till samma belopp som vid föregående riksdag.» Med denna reservant hafva sig förenat vice Talmannen Anders Eriksson samt Riksdagsfullmägtigen Erik Ersson från Gefleborgs och B. J. Holmlin från Göteborgs län. vid 12 'punkten morn a) (angående en ny Ingeniörtrupp) utaf Herr Sandels, L. G, som åberopade Utgifts-afdelningens förslag till Utlåtande, så lydande: »I likhet med hvad Rikets sist församlade Ständer jemväl raedgifvit, anser Utskottet det nuvarande Sappörkompaniet alltför fåtaligt för att i händelse af krig uppfylla arméens behof af dylika trupper. Enligt hvad Utskottet varit i tillfälle in hemta, kan af Sappörkompaniets 120 man endast ett fältbrygge—equipage behörigen skötas och betjenas samt dermed blott slås en brygga af högst ISO fots längd.
De nya institutionerna kunde nemligen ej organiseras annorlunda, än antingen såsom embetsverk eller såsom municipal-corporationer. Valet emellan dessa olika styrelse-former torde emedlertid ej lemna rum för någon tvekan; ty stiftandet af embetsmyndigheter, till handhafvande af förmyndare-bestyret inom Stånds-classer eller inom vissa distriet, voro af många skäl i allmänhet olämpligt och på de fleste ställen i brist af medel tili betäckande af kostnaderne derför, overkställbar^ Skulle åter Förmyndare-Kammaren blifva en muniei - 12 Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 81. pal-inrättning, erfordrade det stadgande, att en hvar, som utsågs till ledamot deri, borde, såvida laga, förfall ej visades, vara ovillkorligen pligtig att mottaga kallelsen, emedan skicklige och vederhäftige ledamöter eljest ofta icke kunde erhållas. Men de mödosamma och tidsödande göromål, som otvifvelagtigt komme att åtfölja en dylik befattning, jemte den vidsträckta, stundom oberäkneliga ansvarighet, som, efter hvad redan är antydt, dervid oundvikligen måste fästas, lära likväl innefatta åligganden, hvilka ej rättvisligen kunna, genom lag, enskiulte medborgare påbördas.” ”Undersöker man de möjliga fördelarne af ifrågavarande institutioner; så förekomma dessa äfven temligen tvifvelagtige. Att tillsynen å den omyndiges uppfostran icke kunde blifva serdeles verksam, bör, vid betragtande af local-förhållanden, Kammarens trägna göromål i öfrigt, och åtskilliga andra orsaker, med sannolikhet förmodas. Icke kan med visshet eller ens med grundad anledning antagas, att säkerheten för de omyndiges egendom skulle för framtiden mera betryggas, ty, utom det, att klagan öfver missvårdnad i detta hänseende hittills ganska sällan försports, är den händelse icke otänkbar, att genom hvarjehanda felagtiga förvaltniugs-åtgärder, eller ock genom svek eller grof försummelse hos en eller flere ledamöter, skada hunde tillskyndas de omyndige tili vida större belopp, än genom färre, voro i tillfälle den ersätta.
Såsom redan nämndt är, har folket icke tilltagit i sedlighet och visar obenägenhet för alla kommunala institutioner, hvilken obenägenhet förlvnger presterskapets och kronobetjentngens mödor för ordningens v i d m a k lii åli a n de. Ali byordning saknas och några försök, att inom sockäiarne bilda föreningar till allmänna säkerhetens och sedlighetens befrämjande, 9 jande, hafva blifvit mötte nied lamhet och liknöjdhet. Polisen pä landet är alitsa i ett ofullkomligt skick. Lönnkrogav finnas i öfverflöd, och ehuru ofta de än åklagas, kunna de dock icke utrotas i anseende till den svåra bevisningen. Lurendrejeri och smugleri bedrifvas af öboerne, hvilka ej sällan med våld tillintetgöra tullbevakningens åtgärder. Äfven i städerna är icke politiens vidmakthållande fullt tillfredsställande, men uppmärksamheten är fästad vid bristerna och förbättringar nära att utföras. Oni det i förra tider kunde låta sig göra, att med ordinarie kronobetjening nödtorfteligen handhafva Länets polis, så är sådant numera vida svårare, då fordringarne på embetsoch tjenstemäns verksamhet och skicklighet så betydligt stegrats. Folkets till vänjande, att, i form af kommunal-styrelse, sjelf medverka till administrationens goda handkafvande, synes alltså vara alldeles oumbärligt föi' framtiden. Städerna. Götheborg. Folkmängden har under de fem årens förlopp ökat sig till nära likhet med hvad den före cholera-farsoten utgjorde, och bestod år 1841 af 17,893 personer. Handeln har fortgått med export och import af de vanliga artiklar ne, och likasom i förra femårs-berättelsen är en jemförelse uppställd, innefattande förhållandet åren 1836 och 1841. Export Jern, spik och stål Bräder och plankor Bjelkar Spiror och masteträd Spärrar Fcmurs-berättelse frän Götheborgsoch Bohus Län. 10 Brunsten 3,192 Skepp. Oljekakor 1,887 Skepp. Beck Tjära 919 Tinor Boklunnor 24,963 st.
Så blefvo de krämare och köpmän, med allahanda varor, om nattena, utanför porten af Jerusalem, en gång och annan. Då betygade jag dem, och sade till dem: Hvi blifven I om nattene utanför muren? Om I gören så mer, skall min hand komma uppå eder. Ifrå den tiden kommo de intet om Sabbathen. Och jag sade till Leviterna, som rene voro, att de skulle komma och vakta portarna, till att helga Sabbathsdagen. Min Gud, tänk ock på mig för detta här, och skona mig efter dina stora barmhertighet. Jag såg ock på den tiden, att Judarna togo sig hustrur af Asdod, Ammon och Moab; Och deras barn talade half Asdodisko, och kunde icke tala Judisko, utan efter hvars folkens mål. Och jag straffade dem, och bannade dem, och slog några män, och hårdrog dem, och tog en ed af dem vid Gud: I skolen icke gifva edra döttrar deras söner, icke heller taga deras döttrar till edra söner, eller till eder sjelf. Hafver icke Salomo, Israels Konung, syndat dermed? Och var dock ibland många Hedningar ingen Konung honom lik. Och han var sinom Gud kär; och Gud satte honom till Konung öfver hela Israel. Likväl kommo de utländska qvinnor honom till att synda. Hafven I det icke hört, medan I sådant stort ondt gören, och förtagen eder emot vår Gud med främmande qvinnors giftermål? Och en af Jojada barn, Eljasibs sons, öfversta Prestens, hade befryndat sig med Saneballat den Horoniten; men jag dref honom ifrå mig. Tänk uppå dem, min Gud, som besmitta Presterskapet, och Presterskapens förbund, och Leviternas. Alltså renade jag dem ifrån alla utländska; och beställde Presternas och Leviternas vakt, hvar och en till sitt ämbete; Och till att offra ved, på bestämd tid, och förstling. Tänk uppå mig, Gud, till det bästa. Uti Ahasveros tid, hvilken rådandes var, allt ifrån Indien intill Ethiopien, öfver hundrade sju och tjugu land;
D:o . — 3 itttonDe D:o — 2 ©en, forn viD attnané egenDom ellet (anDtbtub [)at närniafle tiHfpn eller jlprelfen fig anförtroDD, taperaö efter perfonené fanDa vetbltga tjenfl» göring, utan kinber af annorleDeö fbeDD uppgift, fåfom fattare, Då egen» Domen bejlår af 2 till 4 mantal, od) Derutöfver fåfom §ogDe eller 3nfpector.
— Och anmårkes i öfrigt, att tryckningens skyndsamhet i allmänhet befrämjas i samma mon som handlingarna kunna, uti Expeclitions-Utskottct.i Memorial N.o 11 serskild Samling, Afdelning och Band till trycket befordras, oberoende af hvarannan. c) Fördelningen i Band. En så beskaffad fördelning kan först ske i den mon hvarje Samling eller dess Afdelning upptager så många tryckta ark, att den bör i flera Band fördelas. På förhand kan såledesej bestämmas, om Samlingen kommer att utgöra mer än ett Band, hvadan Bandet å första Tomen ej bör utsättas, men, då den afslutes, sådant tillkännagifvas genom utsättandet af orden: slut å i:sta Bandet. Hvarefter, å Titelbladet till 2:dra Tomen utsältes: 2.’dra Bandet o. s. v., för de flere eller färre Band, soin Samlingen eller dess Afdelning kan komma att upptaga. cT) Fördelningen i Häften. Denna fördelning verkställes inom hvarje Band serskildt, så att nytt Band alltid börjar med irsta Häftet. e') Titelbladet. Detta bör fördelas i tvänne Afdelningar; deraf den förstaj såsom Generel Titel för hela Bihanget, lämpligast torde, i likhet med hvad vidienna Riksdag blifvit iakttaget, böra heta: Bihang till Samtlige Riks-Stån - 12 Ex peditions-Ulskoltels Memorial N.o 422- dens Protocoll vid Lagtima (Urtima) Riksdagen i är 18 ; samt den andra, upptaga Samlingen och Afdelningen, der sådan eger ram, tillika med Innehållet, samt derunder Bandet, J') G o 1 u m n * T i 11 a r 11 a, Dessa böra upptaga den tryckta Hand* lingens numer, jemte anvisning, huruvida densamma är Memorial, Utlåtande eller dylikt; och, då en eller flera tryckta sidor innehålla Bilaga till sådan Handling, bör äfven det i Column-tjteln antydas, Anni.
Den stående arméens rättighet att värfva och rekrytera äfven bland de beväringsskyldige fortfar; och anses den beväringsskyldige, som tjenar för nummer i den stående arméen, derigenom uppfylla sin beväringspligt; börande dock härvid noga iakttagas att, sedan någon del af beväringsmanskapet blifvit till Rikets försvar uppbådad och inmönstrad, ingen sålunda utskrifven får för arméen eller flottan anvärfvas eller till indelta arméens eller flottans kompletterande vid krigets utbrott användas. § 53. Mom. 1. Sedan vid utbrott af krig indelta arméen eller båtsmanshållet enligt gällande författningar blifvit kompletterade, upphör, under den tid kriget varar, rustoch rotehållares rekryteringsskyldighet, hvilken deremot, efter återställd fred, vidtager tre månader g S « * crq p. 57. 21 § p. 20. p. 76. 20 § Motiverna till förändringen eller tillägget återfinnas i betänkandet 48 sedan trupperna återkommit till sin hemort, så framt Kongl. Majit ej, af särskilda omständigheter, skulle i nåder finna godt att en längre vakanstid tillåta. Mom. 2. Alla under krig vid indelta arméen och båtsmanshållet uppkommande vakanser skola genast fyllas med beväringsmanskap, hvilket dock endast må tillsvidare uti de ledigblifna ordinarie numren insättas, såvida ej beväringskarlen efter slutadt krig åstundar att, på de i sednaste legokontrakt betingade vilkor, i numret qvarstå; i hvilket fall sådant ej må af rusteller rotehållaren förvägras, utan dylikt med beväringsmanskap fylldt nummer i allt anses såsom behörigen rekryteradt med deraf följande ömsesidiga rättigheter och skyldigheter. § 54. Med beväringsmanskap, som fullgjort sin beväringspligt, eller som under tjenstetiden af hvad orsak som helst blifver från tjensten skiljdt och entledigadt, förhålles i afseende å laga försvar, efter hvad derom i allmänhet stadgadt är. § 55.
På grund häraf hemställer jag underdånigst, att Eders Majit läcktes föreslå Rikets Ständer: att lön för ytterligare en Kollega vid hvartdera af de å real-linien fullständiga läroverken må å stat uppföras med t,000 R:dr eiler, under förutsättning atl Norrköpings läroverk kommer atl uppföras bland de högre fullständiga läroverken, tillsammans Sextusen Riksdaler; alt lill arfvoden för lärare i gymnastik, i musik och sång sami i teckning vid dessa läroverk må anvisas 400 R:dr för hvarje lärare, alt höjas efter 5 års väl vitsordad tjenstgöring till 600 R:dr och efter ytterligare 5 års sådan tjenstgöring till 800 R:dr; varande härtill för närvarande, under ofvannämnda förutsättning i afseende på Norrköpings läroverk, ett belopp af Sjutusentvåhundra Riksdaler behöflig!; samt atl de vid sistlidne riksdag tiil arfvoden åt Gymnastik-lärare vid de lägre elementar-läroverken anvisade 9,000 R:dr årligen, äfvensom de till arfvoden åt lärare i musik och sång samt i teckning vid samma läroverk beviljade 4 0,000 R:dr, jemväl för år räknadt, måtte få under nästinstundande statsregleringsperiod oförminskade utgå. 14:o. Söderköpings skola hade haft 5:ne lärare till år 1859, då Eders Kongl.f) Anslay tiU Maj! förordnade, att en af dessa lärarebeställningar skulle indragas, oell enligt nå- ''ssdeJupings diga cirkulärbrefvet den 20 Mars nästlidet år utgör det lägre elementar-läroverket i skolanämnde stad ett tvåklassigt läroverk med en Rektor och en Kollega. Lärjungarnes antal vid denna skola har emellertid sedermera varit så i tilltagande, alt det under de sednaste läseterminerna icke understigit 60. Med anledning häraf, och då bern till R. St. N:o 6 lill Kongl. Majis Nåd.