Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dock wkv infallande mchDäxt, Regeringen öswerlältt, att häruti göra mstränknmg, sedan genom Landshöfdingen l Länet innewäncrrne bl.fwit hörde, och öfwerenskommelse stedt, hwilka mänader bränninZcn bords inställas. 6:0 Fri försäljning och införsel af Bränwin frän Landet ull baderne; stulle lrkwäl Landttullarne blifwa blbehallne, erlägges en mältt-g tull af circa en a en och en hast sitt per kanna. 7:0 Tjenstehjon mä icke blifwa hwarken angifware eller wrttneri, om de förbrytelser som emar de Författningar i detta ärende utkomma kunde degäs; men för öfrigt alla andra hwem som haldst. Wid den z:dje puncten anmarkeö, at! Torpare, Jndeltr Krlgsmän,med siere som nämnas hwarken äga sä stort Åkerbruk att de utan alt komma l saknad af det nödiga, till bröd, kunna anwända grödan till Bränwin, ej heller äga de egen Skog, uran ssulle en fä - !2lL Deri 29 Iauuarri. sadan tillätelse ge anledning till manéa twistighes ter, och förfelades härigenom dtt hufwudsakliga gagner Åkerbruket lunde hajma härigenom, emedan sadane prrjoner haswa !:ket elier lnrer deraf; skulle Landibo finpå rimligt tillära fin Torpare bränna, kan det stä honom fritt fä bränna meb Husdondenö panna, dä det k n dttrrmineras ail ladank sser tili husbehof och kj till öjwerfiöd, äfmen som dek more ait dckara det de stäfie af wära smästäder skulle blifwa ett rof för Gdswädvr, om, äsmeri Hyres-nän skulle fä en sädan tillätelse, man skulle dä fä se en mängd of sig komne personer, flytta nr till Staderna, l . spekulation ett genom, Brännemo, diännlng återställa de sörsämrade gstarrerna.
Som detta öfverensstämmer med min åsigt, har jag naturligtvis icke något dervid att erinra, men för den händelse att denna sednare tillstyrkan varder af Rikets Ständer godkänd, reserverar jag mig emot en sådan tydning af detta beslut, som skulle Rikets Ständer derigenom jemväl hafva godkänt den af Utskottet i samma fråga förut i Betänkandet gjorde ofvanomförmälde vidsträcktare tillstyrkan; äfvensom deremot att, på sätt i i Cap. 9 §. Fängelse-lagen finnes föreslaget och af majoriteten inom Utskottet äfven är antaget, det må öfverlemnas till Konungen att ensam pröfva i hvad mån ensamhets-fängelset må användas i straffgraderne öfver den 6:te. 1 fråga om de uti Lagförslaget i 6 Cap. uppställda grunder, hvarefter straff mätas skola, eller så kallade latituds-systemet, instämmer jag med Grefve Mörner.” af Herr Doctor Säve: 'Utskottets Principbetänkande har tvänne hufvudcapitel, det ena om strå/farterna i den nya brottmålslagen, det andra om latituds-systemet vid straffens afmätning. Jag vill yttra mig öfver dessa bägge punkter för att icke synas hafva egnat en blott flyktig uppmärksamhet åt frågor, som så nära röra många tusen medborgares frihet och välfärd. 1:0. Om Straffsystemet. Utskottet, sorn förklarat sig med ”en viss farhåga och tveksamhet” fullgöra sitt uppdrag att granskande framställa den nya Strafflagens bufvudgrunder, har dock, utan serdeles skrupler, på Lag-Beredningens, Lag-Committeens och äfven i8i5 års Ständers åberopade auctoritet, i stränga ordalag utdömt vår nu gällande strafflag till både sitt väsendtliga innehåll och formella uppställning. Det hade måhända förtjent en noggrannare undersökning, om grunderna för detta lagsystem aro i allmänhet så förkastlige, ehuru vittnande i mycket om sin tids ännu outbildade slrafftheori och grundsattser.
Gurli Göthberg, född Rosenlind. LED / GA God Emil Göthberg. (&lt;;. plats f För en ung, anspråkslös och arbetsam flicka, kunnig i bokföring samt villig att gå frun tillhanda i hushållet finnes god och angenäm plats hos en mejeriegare i Halland. Egenhändigt skrifven ansökan, nödiga upplysn., rek., lönepret. samt fotografi torde, under adr. » God plats » insändas till Tidnings&amp; Annons-Expedition, Grand Haglund, Göteborg. Hotel [2759] (G:bgs A. - B. i musik, sök. ett godt hem, helst på land., för att gå matmodern tillh. Finnes barn, är hon nöjd att underv. i musik. Svar till » Musik » till Allmänna tidningskontoret, Gefle. 12725] Kontorsplats sökes! En bättre flicka, från södra Sverige, med godt och fördelaktigt sätt, som med goda betyg genomgått dubbla italienska bokhålleriet, som eger flerårig vana vid affär och skrifver en vacker handstil, önskar sig nu plats antingen i butik som biträde eller kassörska eller och helst på kontor. Goda rekom. Sökande är musikalisk. Refl. torde ins. svar till M. G., Orsa, p. r. Värdinna. Bostaden. TAPETER, som i herrum eller andra rum utsättas för mycket rök eller imma och därför lätt smutsas eller svartna, kan man före eller efter uppsättningen lätt göra tvättbara, om man på följande sätt preparerar dem. Två delar borax och två delar gummilack upplösas i 24 delar vatten, hvarpå man silar lösningen genom en fin duk. Med denna lösning bestryker man tapeterna och efter torkningen gnider man dem blanka med en mjuk borste. Efter detta förfaringssätt kan man tvätta tapeterna utan att färgerna lösas eller blandas. En bättre, i vanl. hushållsgöromål kunnig flicka önskar sig plats som värdinna i något aktningsvärdt hus. Goda rek. finnas. Den härå refiekt. ins. godhetsfullt svar till » A. F. », Iduns byrå. [2714] _ Husmödrar! Doktor Per Johansson BIIDDARGATAN 2. Medico-Mekaniska Institutet, 12540] Htaraagai II.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 16 Febr. 1848. Preste-ståndet den 16 Borgare-ståndet den 16 Bonde-ståndet den 16 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse > angående förändring i sättet för fångars forslande. (Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk. Bet., N:o 14.) S. A. K. I afsigt att bereda besparing i de betydliga utgifter, staten får vidkännas för fångars forslande medelst skjuts, och då beqvämligheten att åka så mycket mindre torde böra förunnas brottslingar, som den svenska soldaten, så väl i fredssom i krigs-tider, måste färdas till fots flera mil om dagen, har hos Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse > N.o 18. 23 Rikets Ständer blifvit föreslaget, att fånge, fängslad till händerna, måtte från häktet gående förås till domstolen, under uppsigt af gevaldiger. Vid behandling af detta i flera hänseenden vigtiga ämne, hafva Rikets Ständer omfattat den åsigt, att genom fångars förande till fots, dervid antingen handbojor eller annat fängsel användas, tillfälle till rymning icke skulle blifva lättare, än då fånge, såsom nu eger rum, åkande färdas. Gevaldigern eller fangföraren kunde nemligen, då flera fångar böra till samma ort förås, dem sammanlänka, hvarigenom ett verksamt medel emot möjliga försök att taga flykten skulle beredas, samt, der fångföringen vore serdeles stor, uppsigten öfver dem i betydlig mohn underlättas. Och ehuru ifrågavarande förslag kunde föranleda dertill, att, vid större fångforslingar, flere fångförare blefve af nöden, torde likväl, enä'r den kostnad, som häraf följde, endast komme att utgöras af längre tids dagtraktamente för bevakningen, en sådan tillökning i utgifter fullt ersättas genom deli besparade skjutslegan, hvadan bekostandet i allmänhet af det förändrade fångföringssättet synes icke komma att uppgå till nuvarande skjutsomkostnadens belopp.
Konslitutions-ulskotlet får i anledning häraf vördsamt meddela, att, som tre riks-stånd godkänt dess på 107 § regeringsformen och 29 § riksdagsordningen grundade beslut i afseende å ömförmälda anmärkningsanledningar, Utskottet, med stöd af 75 § riksdagsordningen', ansett hög värd. Prästeståndets återremiss rörande desamma icke kunna föranleda lill ytterligare åtgärd i frågan. Stockholm den 1 Maj 1848. Reservation af Herr Biskop Hallström: ”Sorn, då de i memorialet N:o 4 blott i största korthet ömförmälda anmärkningsanledningar icke der blifvit ens till deras Konstitutions-Ulskottets Memorial, K: o lo. 3 innehåll uppgifne, än mindre i någor måtto närmare utredde, ansåg Konstilutions-utskottet af grundlagens föreskrift i såväl regeringsformens 107 § som riksdagsordningens 29 § ovillkorligen förbundet att afgifva de för ärendets lagbehöriga bandläggning erforderliga upplysningar, som af Preste-ståndet blifvit äskade.” Aok. till Exp. Utsk. den 5 Maj, kl. 2 e. m. Memorial till Rikets Ständer, angående en af Komminister P. J. Pallen anmäld anmärknings-an/edning, rörande beviljad förhöjd 1jen stårsberökning Jör en af dupp/ikanterne vid S:t Clara högre lärdomsskola i Stockholm. Sedan komministern P. J. Ha1le'n inom bögv. Preste-Slåndet anmält anledning till anmärkning mot föredragande Stats-rådet och chefen för Ecklesiastik-departementet, och ståndet, under den 11 sistförlidna Mars, enligt inkommet protokolls-utdrag af samma dag, derå meddelat remiss, har bemälde komminister till Konstitutions-utskottet inlemnat ett memorial, deruti han uppgifver föremålet för anmärkningen vara, att föredragande Stats-rådet Hr F. O. Silfverstolpe icke allenast inför Kongl.
Jag kan för min del icke finna, att en sådan åtgärd strider emot §:s bibehållande i oförändrad t skick. En föregrde talare har sagt, att man i afsönde på chart.- sigil 1.förordn. måste vara bestämd. Jag hörde den värde ledamoten för några dagar sedan, då fråga var om ett mera politiskt ämne, klaga öfver bristande bestämdhet. Här är dock icke fråga om grunder, efter hvilka man skall utarbeta en författning, ulan örn sjelfva denna författning. I närvarande ögonblick, då Norrige icke finnes med något enda ord åsyftadt i författningen, tror jag icke, att den kan vara mera bestämd i delta afseende ändenär, eller att man kan stanna i stridiga meningar om dess tillämpning. Jag anhåller således att Ståndet ville bifalla, att författningen bibehålies oförändrad i denna punkt, men derjemte remittera till Bevilln.Utsk. den af Hr von Hartmansdorff väckta motion. I afseende på Hr von Hart - 366 Den 15 Mari. mansdorffs första anförande, nemi. att man nu skulle fatta något särskildt beslut rör:de Norrmän, som äro consuler; så får jag fästa uppmärksamheten derpå, all jag för min del anser det vara högst olämpligt all uti Sveriges Rikes bevilln.förordningar ingå bestämmelser för Norrska undersåler. Jag tror, att om man börjar på detta sätt, så skall man lätt finna en mängd dylika förhållanden, och att man således bör behandla denna fråga varsamt. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna: Sedan Gr. Cronhjelm anfört, att det vore högst nödvändigt alt hafva bestämda föreskrifter, sä måste han väl medgifva, alt det vore mera bestämdt att stadga, att Norrmännen icke skola betala den ifrågavarande afgiften, än att icke stadga någonting derom. Det synes äfven nödvändigt att uttrycka detta sedan R. St. hafva beslutat vid denna riksdag, att bevillning icke skall betalas af de unions-embelsinän, som representera båda Konungarikena, såväl ministrar som consuler. Det skulle ju äfven ganska väl kunna hända, att Norrska Stortinget, som nu är samladt, ålade bevillning på alla consuler. Dä skulle dessa consuler således få betala till både Sverige och Norrige.
En större skillnad finnes också imellan de händelser som 8 Gap. 3 och 9 §§. Ärfda Baij ken omtalar, än den Herr Doctor Agrell synes hafva anmärkt. Det hufvudsakliga för en laglig äktenskaps-förbindelse eller ett fritt aftal,' har der redan föregått och endast en Ceremonie felar vid dess fullbordande, sorn redan skett i verkställigheten; åtmindstone är denna skillnad i afseende på qvinnan märkbar. Olikheten af nämnds förhållande med de händelser, då en lättsinnig qvinna öfverlemnär sig utan urskillning eller omtanka för påföljderna af sin oförsigtighet, är så uppenbar, att den icke behöfver visas, och hennes egna rättigheter äro också derföre helt olika dem, hvilka en efter trolofning eller under Äktenskapslöfte häfdad qvinna enligt Dagen äger. Någon gång skulle må hända oäkta barns arfsrätt förmå deras föräldrar att ingå äktenskap med hvarandra, men den kunde vid andra tillfällen vara' ett hinder i detta fall, då äktenskap icke fordrades för att skaffa full laglig arfsrätt åt sådana £'de B. -N-'0 153, 154‘. 1218 Den 22 Juni. na barn. Många exempel gifves att man blott af ömhet för dessa gift sig med deras mödrar. Då följaktligen Lagarne föreskrifva och All» mäniia Opinionen stadgar den för Samhälls Ordningen vigtiga skillnaden imellan äkta och oäkta barn, mäste olikhet i dessa barns och deras Mödrars i Jägarna förvarade rättigheter finnas. Att borttaga deritia olikhet, skulle snarare tmndska än oka lagiigä äktetlskaps helgd och anseende framför de förbindelser, hvilka både Dagar öch allmänna opinionen ogilla; Dé oredor( söm vid mariga arfskiften skulle Uppslå af Oäkta barns anspråk, genom tvister om verkligheten af deras ratt, betra äfven öf* Vervägas, och det är troligt att bevisningen af denna rätt skulle blifva försvå' ’
Med anledning häraf föreslås, att införselstullen icke må för detta varuslag bestämmas högre än till 36 sk. skålpundet, hvilket jemväl i det närmaste instämmer så väl med algifterna i Norrige och Danmark, som med den i tyska tullföreningstarifeu stadgade tull; men då värdet å redgarnssamt å de under rubriken andra slag hänförliga strumpor och strumpstolsarbeten föga skiljer sig från dem af bomull, hemställes, att till ändamålsenlig förenkling, samtliga dessa slag må innefattas under den gemensamma benämningen »andra slag», och åsättas berörda införselsafgift 36 sk. skålpundet, Då det å strumpstickor i gällande taxa utsatta värdet, 6 r:dr 12 sk skålpundet, är vida högre än det verkliga, hvilket t. ex. å det allmännaste slaget, eller af stål, icke lärer öfverstiga 32 sk., föreslås nedsättning i införselstullen från 30 till 8 sk. skålpundet. Jemte bibehållande af bestämmelserna för kantiljsträngar, hvilka i nuvarande taxa felaktigt benämnas »cantiller», äfvensom för messingsoch stålsträngar, men med den ändring i redaktionen att lydelsen blifver »af metall», torde å tarmsträngar, Stålarbctcn, ej specificerade. Stärkelse, hvit.j Sågblad, p Såpa. Tegel. Tennlikar. Tenn. Kongl. Majds Nåd. Skrifvelse, N:o 40. 57 strängar, hvilken rubrik jemväl lämpligen synes böra ändras till lydelsen »andra slag», införselsafgiften, enär desamma icke utgöra föremål för inhemsk tillverkning, kunna nedsättas från 1 r:dr 24 sk. till 1 r:dr skålpundet.
Huru kan du vara så otacksam och orättvis, Anton?” ”Åh, du vet att jag är tokig, och galningar ha ju alltid fritt språk,” svarade han med förställd ödmjukhet, och sprang hastigt ifrån dem. ”Ja, han är visst tokig!” upprepade Birger. ”Men hvad är det nu egentligen för galenskap han fått i hufvudet? Hvad är det han vill med Ella?” ”Han tror att Ella icke sörjer Rosenberg, såsom hon bör eller som hon i början gjorde; och orsaken härtill inbillar han sig ligga i en uppvexande böjelse för jaktlöjtnanten. Jag har länge ej velat oroa dig med detta ämne – men nu är det icke värdt att stanna vid halfqväden visa.” Birger blef tankfull. ”Gud bevare oss för en sådan olycka!” sade han långsamt. ”Jag har likväl ej sett det minsta.” ”Jag kan icke säga detsamma, ehuru jag ihärdigt nekar det för Anton. Arnmans böjelse är skenbarlig; om Ella deremot vågar jag ej ens en gissning, men nog tycker jag att hennes ögon, då hon ser på honom, stundom förråda en känsla, den hon dock sjelf icke känner, derom är jag säker.” ”Så ser hon på alla; hon är ett hjertans godt barn. Du får ej misskänna henne, Erika, och låta den token Anton verka på dig! Nej, för henne tror jag icke det är någon fara. Men om jaktlöjtnanten älskar henne, vore det mycket illa. Jag önskar till Gud att det icke vore så, ty han får henne aldrig, om äfven Rosenberg, efter all sannolikhet, verkligen är död!” ”Det är hvad jag alltid tänkt om saken; men när året är slut, så vet du väl att det ock är slut med Gabriellas väntningstid. Och kommer brudgummen ej då, vågar jag ej hoppas att hon längre skall tillsluta sitt hjerta för den, som troligen synbart skall bemöda sig att vinna det. Det är lika omöjligt att undvika jaktlöjtnantens besök, som att säga Ella de skäl, hvarför denna förbindelse är oss emot, om den någonsin kommer i fråga.” ”Det är ganska sannt! Allt detta är högst ledsamt och oroande; men så behöfva vi ändå icke sörja i förtid.
Hvilka stora skäl hafva väl efter 2:ne års förlopp verkat åsigter så olika dem Folkets Representanter då yttrade? Må man ej fästa för mycken tro till deu regel, som fordom följdes, och som man ej ännu synes vilja lemna alldeles ur sigte, att det som göres för att afskräcka, kan ej för starkt afskräcka. Vore den vid en förnuftig Lagstiftning användbar, så skulle ock straffen aldrig kunna vara för hårda, ty ju hårdare , ju mera afskräckande. De grymheter, sorn fordom vanhedrat vårt Slägte, Tortur, Rådbråkning, Spiktunnor, lefvande Begrafningar, skulle då vara de bästa Correctiven emot brott. Till mänsklighetens heder må man erkänna att så icke förhålltr sig. Vi hafva hvarken Auto-daFéer eller Knutstraff, och de brott, emot hvilka dessa Straff i andra Länder varit riktade, äro dock hos oss sällsynte. Ända till 1809 veskställdes ofta det i vår Lag påbudna Döds straff å Barna-mörderskor. Med afseende å de vanliga Motiverna för detta brott, nöd och blygsel, har Kongl. Majrt allt sedan merendels förskonat den brottsliga till lifvet, och att sluta af deras antal, som sedermera blifvit dömde, har följden varit att Barnamord minskats, så att då 1808, 13 Barnamörderskor i hela Riket af Hof-Rätterne dömdes till döden, har detta antal de sednare åren min - Den 1 April. skats till 5 å 6 högst 8 årligen. Äfven hos oss har en tid funnits, dä inbroctsstöider straffades med döden. Genom Kongl Förordningen den 20 December 1745 stadgades, att den som begeck detta brott, skulla utan skonsmål varda hängd, och att Galgar skulle uppsättas å Allmänna Torgen i Stockholm; men elter vunnen erfarenhet att denna stränghet i bestraffningen ej minskade stölden, utan snarare hada en motsatt verkan, och att gröfre brott derjemte ökades, måste man den 1 April 177g upphäfva denna Författning, och återgå till den mildare Lag, som förut varit och ännu är för sådana brott gäilande.
Herr LandtMarffaMn erindrade att Utstottet, i frrägan om ranta ä för detta Konungens enflilka egendom, ivid anstäld votering, stadnat twa ständ mot twä och att således i delta ämne m.ne alternakiver blifwit framställe, och anfäg sig Herr Landt-Marstalken, efter den ordning som t-vore följd i Slats-Utstotteks betänkande, nu böra göra proposition ä dek första al ernarider innefattande tillstyrkande om rankans ukbekalande i Hamburger Banco, beräknat till 52 si. per Riksdaler Hamburger Banco. Friherre Leäerliröm, ^acob: Det ar wisserlig« oväntat, att man under namn af swensta folkets wärdighct söker befrämja den affatta Kongl. Familjens fördclar; swensta folket har utan all rwifwel behandlat dein sä ädelt och wärdigt, att i historien intet exempel gifwes pä ett fädaiu behandlingssätt med en frän Kronan skiljd Dynasti. Jag amer derföre ej lämpeligt att bifalla den förestagna förhöjningen af räntan pä för detta Kongl. Famillens enstilra egendom. Jag anser swensta folkets wärdigasie handlingssätt wara, akt spara alla sina tillgångar rill uprätkhältande af landers sjelfständighet och den Dynasti de i den afsattes ställe utkora,. Den Den 3 Augusti. 437 Den af för detta Konung 6ustok ^öolpk i betänkandet införde afsägelse lill sine fordna göromäl och de Kongl, barnen, har i anseende till sill innehåll wäckt min upmärksamhet, de» lyder i sista momentet som följer:
att jag skall vänta. (Går in i rummen.) Bed fogaten komma mycket, snart, om han vill Scen V. VITTNET. FOGATEN ut från fonden, som om han stått bakom dörren och väntat. FOGATEN. Stäng dörren! 94 VITTNET stänger efter Margit. FOGATEN. Sätt ull i nyckelhålet! VITTNET. stället! Det behöfs inte, när man sätter nyckeln på rätta FOGATEN. Är det bäddadt? VITTNET. Ja! FOGATEN. Duka då! VITTNET. Det är dukadt! FOGATEN. Bär in bordet hit! VITTNET går till dörren och gör ett tecken; två tjenare bära in ett dukadt bord. FOGATEN öfverskådar bordet. Rosor! Det är rätt! Vin! Är det starkt vin? VITTNET. Både starkt och svagt! FOGATEN som förut. Lindblommor! Det är mycket bra! Hvar är lutan? VITTNET bär fram en luta. FOGATEN ställer lutan mot en stol på golfvet. Står hon bra der? Mycket bra! Rigtigt smäktande! FOGATEN. Allting färdigt? VITTNET. Allting färdigt! FOGATEN. fäster vid bröstet.) Nej, vänta! (Går fram till bordet och bryter en ros, som han VITTNET. Fogaten förstår sig bra på! FOGATEN. sedan ut och passa! Känner folket! Hva? Öppna dörren! Gå VITTNET öppnar dörren och släpper ut Margit, hvarpå han aflägsnar sig på tå. Scen VI. FOGATEN. MARGIT. FOGATEN. Fru Margit! MARGIT. Icke fru, längre! FOGATEN. Margit då! du vill vara min vän och hjelpa mig med råd och dåd för den närmaste framtiden! Din vän? Din träl, älskade! MARGIT. FOGATEN. Som förr, i ungdomen! Erik, du har sagt att för att höra, huru det förhåller sig med de gamla FOGATEN. Tack, men spar på det senare! Jag kommer klostergodsens återställande till deras forne egare. Sitt ner, min vän, och hvila dig; du kan vara MARGIT. trött efter alla dessa vedermödor!
Författning, efter likaledes försporda missbruk så med Sätesgårdarnes som med Råå och Röörs friheters extension emot samma K, Stadga, åsyftade att hindra för inånga Rå och Rörs samt Insockne* rättigheter, till skada för K. M;t och Kronan, men ej att återtaga dem som verkeligen efter desse , Författningar borde åtnjutas; hvarjemte den fråga, hvari 1807 års af K. Kam. Coll. åberopade K. Bref 7 o Sta t»-Utstötte t» meddelades, angick Hemman som den tiden blifvit sållde til Ofrälse personer och, på sådant sätt skiljde från Säteriet, förlorat deras Insocknefrihet.
Förnuftsskäl kunna omöjligen framhafvas. Åberopad erfarenhet har man lånat från Engelska lagstiftningen, utan att känna orsakerna till föreskrifter, som hvilade på helt olika förhållanden der, emot de Svenska. Lyckligtvis kan jag nu stödja mina alltsedan 1833 förfäktade satser i detta afseende på Hr RiksArkivarien Nordströms oemotsägliga argumentation i dess reservation vid sistförflutne Riksdag. 158 Den 11 Mars f. m. all den egendom, som de i boet medfört eller sedermera erhållit. LagUtsk. åter liar icke velat taga steget fullt ut, men har framgått ett stycke på samma väg, och från makarnes gemensamma äganderätt endast undantagit arfvejord på landet. För så vidt nu, enl. både motionärens och LagUtskis föreslagna stadganden, den ena makan verkligen skulle erhålla större rättigheter, i vissa fall, emot den andra makans slägt, än dem han f. n. äger, kan man icke heller förneka, att dessa stadganden åtminstone syfta till det afsedda målet, men Utsk. synes icke hafva upmärksammat, att samma stadganden, vid deras tillämpning, lika ofta skulle komma att leda till ett alldeles motsatt resultat, eller att den ena makan erhållermindre rättigheter emot den andra makans slägt, än dem han f. n. äger. Jag skall söka bevisa detta genom ett exempel. Om vid ett äktenskaps ingående den ena makan är rik och den andra fattig, samt den rika makan dör först, så torde det i allmänhet anses både rättvist och billigt, att den efterlefvande får behålla hälften af qvarlåtenskapen, eller åtminstone något; men om deremot den fattiga makan dör förut, så torde man lika allmänt finna det vara orättvist och obilligt, att den efterlefvande, redan under sin lifstid, nödgas att till den aflidnas slägt afstå hälften af sin före äktenskapet innehafde enskilda förmögenhet. Båda dessa fall blifva likväl följder af de föreslagna lagstadganderna, hvilkas rättvisa eller orättvisa i tillämpningen således blifva helt och hållet beroende af slumpen.