Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om befrielse för Staden Borås från Bevillning under Tio års tid; 'om uppgörande af nya grunder för Taxeringsvärdet; i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse rörande BevillningsStadgans tillämpning för 1824 och påföljande åren vid hemmansvärdets nedsättning i vissa Län; om viss afgift å dels till Hufvudstaden och dels till Götheborg inkommande Bränvin, m. m.; om afskrifning af Anmärknings-medel; om befrielse från Bevillning af Recognitionssmide. Bevillningsoch LagUtskottens: Angående tillämpning afrSii års Kongl. Förordning om TestamenlsBevilloing; om skyldighet för Borgare, att i Staden mantalsoch skattskrifven vara. BevillningsLagsamt Allmänna Bcsvärsoch EkonomiU(skottens: Angående förändrade föreskrifter om f 4o6 Den 7 September e. m. husbehofs-bränvinsbränningen och dermed gemenskap ägande ämnen. Bevillning? - samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: Om Bevillning af Jagtoch Djurfång. B ane oUtskottets : Om förändring i grunderne för återbetalning af det till Götheborgs Stad utgifne BancoLån; om rättighet att i Piikets Ständers Bank belåna Tackjern. LagUtskottets:
De skäl StatsUtskottets pluralitet anfört emot Hr Arosenii Motion, uti hvilken hela BorgareStåndet instämt såsom en dess angelägenhet, synas altför svaga. Utskottet förnekar först, att de i5,ooo R:dr hvilka af StatsVerket enligt 182! års Ständers beslut utgå till PensionsFonden, äro en ersättning för den Centonal, som Städernas Embetsrnän lika med alla andre civile Tjenstemän af sine Löner betala, men hvilken är anslagen RrigsmanshusCassan; att Utskottets pluralitet häruti misstagit sig, derom vittnar StatsUtskot - S t a t s - U t s k o t t e t s tets Betänkande vid i8i3 års Riksdag, pag. ygo i 4:de Sami. i:sta delen af Bihanget till i8a3 års Riksdagsprotocoller, der Utskottet föreslår, som orden lyda: ”att den summa af i5,ooo R:dr om året, hvartill |:delar af Centonalen och Krigsmanshusafgiften af Civile Tjenstemäns Löner uppgår, anslås deras Pensionslnrältning å Stat linder ytde Hufvudtiteln ; af det skäl, alt Centonalen är förut anslagen att försäkra Armeens PensionsCassa.” Utskottet anförer äfven, att 1823 års Ständer blott öfverlemnat åt Konungen, att fastställa de vilkor, hvarunder Städernas Embetsman skulle få rätt att blifva Delägare uti PensionsFonden, hvaraf Ut kottet dragit den följd, att närvarande Ständer af detta beslut icke voro hindrade, att efter godtycke nu behandla frågan, och att vid anslagets beviljande man endast afsett det antal delägare, som uti Förslaget var calculeradt. Denna sednare anmärkning mäste förfalla, då, hvad R. StJr år 1823 angående Städernas Embetsmäns Pensionsrätt beslöto, står i förening med det då gifne anslaget, och åter, om det cj kan förnekas att nuvarande
Ty det kan med sanning sägas, att hans tankar nästan alltid äro / mycket respektabla, i det de inte göra en mask fömär — såvidt masken icke är känsligare än dylika djur pläga vara. Har man studerat sig igenom de » blandade dikterna » och funnit dem — fränsedt den svulstigt läckra stilen — skäligen enkla, väntar man att få belöning för sin flit i de » andliga sångerna », ty i den religiösa diktningen står ju enkelheten högt i pris. Marias bebådelse skildras i åtta strofer, af hvilka två må meddelas, så lydande: När himlens nåd gör möte Med jordens skönsta hopp, Eö jungfrus fromma sköte Bär evighetens knopp. När himlen vill befria Den jord som länge led, Till dig, till dig, Maria, Guds engel stiger ned. Hans lätta vinge blänker Mer ren än luftens snö, En liljestängel sänker Han öfver jordens mö. Som vårvind stämman sväfvar, Han tolkar himlens råd För dig, som saligt bäfvar: ♦Var helsad, full af nåd !&gt; Det vore i hög grad tillfredsställande, om dessa * strofer bereda någon glädje åt de » enfaldigt troende kristne ». Mig tyckes som om de icke vitnade om riktigt god smak — jag talar icke om snille, ty jag har aldrig begärt, att herr W. skulle vara ett snille. Det synes som låge i denna religiösa diktning, icke uttrycken för den gudsfruktan, som med glad undergifvenhet lyder Guds bud, utan ett slags känslosvärmeri, som vitnar omdåligt nervsystem. Diktaren synes njuta sitt förhållande till Gud som ett slags uppskrufvad ekstas. Han har derför icke mäktat ge annat än en falsk bild af bergspredikan, hvars enkla renhet i hans versifierade omskrifning förefaller osund. Ibland de religiösa dikterna förekommer en, vid hvilken jag skall litet längre uppehålla mig. Dess titel är » Barnen » och den har till ämne Jesu ord: » Låter Damen komma till mig, ty dem hörer himmelriket till *. Jag måste citera några rader. sFör dem (barnen) i fjerran ligger verlden, Men himlen närbelägen är: De ha så föga sett på färden, Att de ej hunnit glömma den,
Det blef till en tomhet af bara fullhet, påstod han själf, han var en literaturens kammartjänare, inför hvilkens ögon ingenting var stort. Ord – hvad är egentligen ord för den, som genomskådat dem? Nej, mina herrar ge mig hellre en smörgås med schweizerost och en half pilsner klockan tolf. Det är något, ser ni. För en sättare ligger den mänskliga ihåligheten blottad. När man i botten – märk ordet – känner dessa åsikter, som alla trängas om att få folk att höra och se, måste man le. De äro så naiva. Det är bara halfkunskapen, som duperas. Ute i Amerika hade han emellertid slagit sig på träskäraryrket och hans egendomliga förhållande till vetenskaperna och konsten tvang honom att taga lifvet filosofiskt – kanske med ett litet stänk af nedlåtenhet. Framförallt behandlade han alla tankeutbyten raljant och lätt likt en kännare, den där godmodigt finner sig i profana hopens utgjutelser. – Ser frun det går en djup mening genom tillvaron och allt vårt bråk är bara barnsligt. Orättvisa, klasskillnad – det är en djup tanke under det, som inte ni kan genomtränga ... Viktor Rydberg? Viktor Rydberg?! – Hvem är denne omskrikne Viktor Rydberg? Herr Berg slog ut handen och höjde på axlarna. Därpå intog han sin förra ställning och böjde sig fram med fint öfverlägset löje. – Hvaba? Vår Herre är väl ändå litet djupare han, än Viktor Rydberg?! – Herr Berg, herr Berg – kom fru Silfversvans ängsliga röst från skafferiet – klockan är ett strax, sitter inte herr Berg och försummar sig? – Tack skall frun ha – Berg strök leende sina mustacher – jag håller »frimåndag» i dag, som svensken säger – det gick hårdt till på föreningen i natt. Den som ätit steg genast upp, tog rocken på armen och ställde sig en stund bredbent däruppe i solen för att låta ölet dunsta af.
N:o 97. 5 D. Dalkarlsbergs grufvor, om låneunderstöd för byggandet af en jernväg från sjön Möckeln i Örebro län till. Motion N:o 42. Stats-Utsk. Utlåt. Danaarf, om eftergift af Kronans rätt till ett efter Skolläraren I. H. Löfström. Motion N:o 89. Stats-Utsk, Utlåt. N:o 31, Mern. N:o 71 och 82. R. St. underdån. Skrifv. Dieterich, om årlig pension åt efterlemnade enkan efter aflidne Rektorn vid Tyska national-lyceum i Stockholm, Professor U. W. Motion N:o 55. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Drainering, om underdånig hemställan till Kongl. Maj:t om utfärdande af en nådig förordning derom, att ersättning för innehafvare af militie-, civil-, ecklesiastikoch andra stater anslagna boställen för å jordens drainering nedlag kastnad måtte beredas derigenom, att samma kostnad må fördelas i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Kungörelsen den 16 Januari 1863 för likartade fall föreskrifver. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 52. Ekelundh, Kyrkoherde, Motion N:o 4, om ändring af 31 § i gällande stadga för rikets elementarläroverk. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 56. R. St. underdån. Skrifv. N:o 47. Motion N:o 5, om ändring af 2 mom. 10 § i nådiga Folkskolestadgan den 18 Juni 1842. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 58. Motion N:o 20, om utvidgning af Hudiksvalls högre elementarläroverk till fullständigt äfven på den klassiska bildningslinien. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66, R. St. underdån. Skrifv.
ffij / Tistoriep o m det ty ^Töl ska rikets seger&lt;s) krönta enhetskamp är a f det oförgängliga slag, att personer o c h händelser te sig snarare större äu mindre, då de betraktas i perspektivet af ett längre tidsafstånd. Dec gäller om de ledande männen, det gäller äfven om kvinnorna, ty äfven i den historien har kvinnan haft en uppgift att fylla vid mannens sida och har fyllt den äfven. Bland kvinnorna hade k e j - sarinnan Augusta som kejsar W i l h e l m s maka högsta rangplatsen, o c h den visste hon genom sin egen begåfning o c h verksamhet att försvara, liksom äfven hennes make icke blott var den krönte representanten af storverket, utan däri hade insatsen af en ihärdig lifsgärning. G e n o m sin härkomst, sin ungdoms utveckling och sitt däraf erhållna skaplynne blef kejsarinnan A u g u s t a representativt den sammanbindande länken mellan det nationela verkets skönliterära grundläggning o c h dess med politisk och militä- risk dådkraft genomförda fulländning. Kejsar W i l - helms, Bismarcks och Moltkes tid skulle aldrig blifvit hvad den blef, om icke Göthes, Schillers, Herders o c h W i e l a n d s tidehvarf anslagit den tyska nationalstämningeus djupaste strängar och väckt tro på en stor framtid. D e t lilla W e i m a r blef så- lunda föregångaren till det stora Berlin. Lilla, ja, om man mäter med kasernmått; men mäter man med kulturmått, då får man fram det stora W e i - mar, m o t hvilket Berlin både var o c h förblir litet. Sistnämnda mått v i - sade Napoleon, att han något förstod sig på, dä han lofvade hertig K a r l A u g u s t att blifva storhertig, ty den weimarska arméen kunde sannerligen icke på något nämnvärdt sätt förstärka Rhenförbundets truppkontingent. D å prinsessan A u g u s t a föddes (1311), var väl det weimarska tidehvarfvets sol nära sin nedgång, men hon lyste ännu, o c h hon lyste klart.
– Nå, om jag egde förmågan att lyckliggöra en dödlig! Om det stode i min makt, att visa er den säkra vägen till rikedomen, om jag gåfve er medlet att nå detta mål, icke i en långt aflägsen framtid, utan inom en kort begränsad tidrymd, några år blott ... Skulle ni då vilja lefva? – Ja, då! Men hvarför talar ni på detta sätt? Hvarför ökar ni mina plågor med att förespegla mig hoppet på något, som ligger utom det möjligas område? – Derför, att det inte är så omöjligt som ni tror. Känner ni mig? – Nej. Jag sade er det ju nyss. – Mitt namn är er kanske inte alldeles obekant, ni har måhända någon gång hört nämnas grosshandlar Brauner? Det är jag. Arnold kände till detta namn, hvilket vid denna tid dock ej var så populärt i Stockholm som det sedermera blef. Brauner sade detta: »det är jag» på ett för honom så eget vis, grandiost, imponerande som om han velat låta förstå, att honom tillhörde hela verlden, att för honom var ingenting omöjligt. – Ser ni, fortsatte han, jag är nu en gång sådan, att det är mig motbjudande att göra någon olycklig. Jag är inte sentimental; men tycker ändå om att kunna skapa någons lycka, då tillfälle dertill gifves. Ni är en originell varelse, förmodligen skicklig i ert fack och skulle kanske blifva mig till nytta någon gång. Kort sagdt, jag tycker inte illa om er och har, så underligt det än under närvarande omständigheter kan låta, fattat förtroende för er. Alltså, om ni sjelf vill, så skall ni inom kort nå målet för edra drömmar. Ja ja, en Crœsus kan jag inte göra er till, men till en förmögen man. Nå, vill ni? – Jag tror inte, att jag förstått er riktigt, herr Brauner, svarade Arnold i en ton af den största förvåning. – Det är ändå ganska lätt att förstå. Jag drifver omfattande affärer och behöfver pålitliga personer i min tjenst. Jag engagerar er och skall redan från början gifva er en rundligt tilltagen lön, af hvilken ni kan göra största delen ytterligare fruktbärande genom fördelaktiga spekulationer. Arnold förvånades allt mera. Det lät ju som en saga alltsammans.
Der står: ”Skulle PröfmsKomilé tillstyrka och Konungen bifalla, att Län för sådant ändamål indelas i distrikt,” (jag skulle önska att man satt distrikter. Det kan dock icke föranleda tvetydighet, emedan det «tär ordet "hvilka” slraxt efteråt, hvaraf man ser alt meningen är flere distrikler) ”af hvilka dock hvartdera bör innefatta minst ett fögderi, utdelas, likaledes efter folkmängden, de från distriktet influtna jf:delar emellan dess samtlige socknar.” Hvad dess skall hafva afseende på här, vet man icke så noga, förr än man fått gått tillbaka i meningen. Om Utsk, i stället sagt ”utdelas etc. emellan samlelige socknarne derstädes”, så hade Svenskan varit bättre. Det är verkligen ledsamt att se ett lagförslag inkomma, uti hvilket språket är så litet vårdadt som bär. Vore det blott på detta enda ställe, så vore det ursäktligt, men man finnér felaktigheter i nästan hvarenda §. Frih. Raab: Om det icke vore så nära Riksdagens slut, skulle jag, med föranledande deraf att Hr Printzensköld upträdt och så skarpt apostroferat Utsk:s förslag lill redaktion i denna §, väcka motion derom, att Hr Printzensköld måtte vinna ett större pris ur Riddarhuskassan för sin vältalighet, men jag ber Hr Printzensköld vara god och hafva i minne alt jag hyser denna välvilja för honom i framtiden. Jag tror likväl att tankarne om de af honom anmärkta fel kunna vara delade. Den första anmärkn:n rörde frågan, huruvida det borde heta distrikt eller distrikler i pluralis. Jag tror för min del, att den, som vunnit högsta priset i Svenska Akademien, äfven i pluralis skrifver distrikt. I allt fall lärer väl ingen här hafva tvekan om hvad som Den 7 Oktober f. m. 119 menas, och det är väl hnfvudsaken i en författning, att der icke kan vara någon tvetydighet, hvilken här icke heller förefinnes, ty det är väl äfven gifvet, att det skall vara Länets socknar.
Sedan Utskottet, i anledning af Cabinetts-cassnns borgens-förbindelse, för ett i Bartbelemy-fondens namn upp‘agel utländskt lån, beslutat £ih. till n. St, Prat, 1810. 3 Sami, 12 Iläft. 3 JO Constitutions-Utslcottets Memorial, IS'-o i 5. användning af Regerings-Formens 106 § emot f. cl. Stals-Secreternren för Finanserne, Herr Skogman, samt, i anledning al nämnde borgens förnyelse, äfven mot Utrikes Siats-Ministern lians Exc. Herr Friherre Stjerneld, samt emot då tillförordnade Hof-Canzleren Herr Ihre, har Utskottet dessutom beslutat en anmälan, enligt 107 § Regerings-Formen, emot Siats-Rådets öfrige Ledamöter, för det de underlåtit att, med anledning af 58 § Regerings-Formen, för Rikets Ständer tillkännagifva denna Cahinetts-cassans borgensförbindelse. I nyssnämnde beslut liar jag icke kunnat instämma, emedan, ehuru |ag tror mig med moralisk visshet kunna antaga, att Cabinetts-eassans ingångna förbindelse icke för Stats-Rådets öfrige Ledamöter kunnat vara obekant, och denna kännedom bordt uppmana dem, alt göra de föreställningar, Rikets sannskyldiga nytta kräfde, jag likväl har ingen juridisk visshet, att de egt en sådan kännedom, i hvilket fall den af Utskottet åberopade 58 § Regerings-Formen snarare bordt leda till äfven deras ställande inför Riks-Rätt.
Proposition N:o 6. 17 Utdrag af Protokollet öfver Landt försvars-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den 24 Oktober 1862. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld. Chefen för Landtförsvarsdepartementet, Statsrådet Reuterskiöld, uppläste till justering följande, på grund af förut fattade beslut, uppsatta förslag: — till Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner till Rikets Ständer: 5:o angående Öfver-fältliikaren m. m. Doktor Fredrik Bågenholms uppförande till pension å Allmänna Indragningsstaten efter erhållet afsked eller entledigande från innehafvande befattningar; Kongl. Maj:t täcktes, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan, i nåder gilla samtliga ofvanberörda förslag, sådana de finnas detta Protokoll bilagda, samt förordna, att, i öfverensstämmelse dermed, nådiga Propositioner skulle till Rikets Ständer allåtas. Ex protocollo A. Ekman. tolh. till H. St. Kongl. Majis Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående pension åt Regements-kommissarien vid Södra Skånska Infanteri-regementet Johan Krook, vid afskedstagandet; Gifven Stockholms Slott den 24 Oktober 1862.
Fastighetsägare i landslagen afslula till bruksägare större partier af deras spannmål, hvilken, såsom levererad i bergslagen, alltid betingas till högre pris. Spannmål i mindre partier, äfvensom landtmannens produkter i allmänhet, afyltras å städernas torg, der tillförseln om Lördagarne, särdeles i Örebro, är så betydlig att folksamlingen har utseende af mark - 14 nåd. Angliatsfarten på Stockholm begagnas ock för afsättning af viklualievaror. Någon landtmarknad tinnes icke privilegierad. Ifrån naturen af marknader skilja sig toga de så kallade sådesmöten, hvilka, efter gammal vana, på bestämda dagar tre gånger om året hållas vid Lerbäck, der spannmål, hufvudsakligast från Östergötland, tillhandahälles bergsmännen och andra sädesbehöfvande och hvarest kreatur också afyllrus. Der samlas jemväl handtverkare frun kringliggande städer för att sälja deras tillverkningar. Jemte den fråga, sorn varit väckt om förening emellan sjöarne Vetlern och Hjelmare!), har man också varit betänkt att åstadkomma kanal-ledning, under namn at Svea Kanal, emellan sistnämnde sjö och Veneri). Sedan om möjligheten att verkställa ett slikt företag undersökning skett på bekostnad af enskild man, numera aflidne Handlanden G. Broms, Lief vid sist hållna Riksdag ett anslag at 6,666 R:dr sa sk. beviljadt för undersökningens fullbordande. Genom utförande af det föreslagna företaget skulle, utom den förmån kanalen alltid komme att bereda de orter, den genoinskure, ett lättare tillfälle äfven yppas for kringliggande bergslager, tor transport och afsättning af deras malm och tillverkningar. 4:o Politisk författning. Kammarverk. Genom ny skattläggning å rekognitionsskogshemman har hemmantalet ökats' med något öfver 16 mantal. Åtskilliga lägenheter inom härads-allmänningar samt 3. mjölkvarnar med 1 par stenar hvardera, hafva äfven blifvit skatllayde. c; 51 och nära ^ mantal öro köpte till skatte.
De förändringar, som, i afseende på denna hufvudtitel, ifrågakommit dels med anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om statsverkets tillstånd och behof, dels i följd af enskilda motioner eller andra förhållanden omförmälas nedanföre i den ordning anslagen i Riksstaten förekomma. Bergaoch Kommers-Kollegierna. 1:0 Uti den nådiga Propositionen har Kongl. Maj:t gifvil Rikets Ständer tillkänna, det Kongl. Majit, sorn funnit Bergsoch Kommers-kollegiernas nuvarande kollegialsammansättning böra utbytas mot en sådan organisation, att förvaltningspersonalen komme att bestå i hvartdera verket af en chef med al - Rih. lill R. St.
Ständer den för detta ändamål erforderliga sistnämnda summa 10,000 R:dr B:ko; viljande Kongl. Maj:t till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna de till målet hörande handlingar. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C. A. Gyllengranat, Utdrag af protokollet öfver Sjöförsvars-departementet tillhörande ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen, uti Statsrådet ä stockholms Slott den g November 1847. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena Herr Friherre Ihre. Statsråden: Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, kVcern, Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus. 6 Kongl. Alaj:ts Nådiga Proposition A’:o 4- Slutligen uppläste Departements-chefen, Statsrådet Friherre Gyllengranat till justering följande, i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut, uppsatta förslag till nådig skrifvelse till Rikets Ständer, nemligen: l:o Angående löntillökning för lots-personalen; och läcktes Kongl. Maj:t, enligt Statsrådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan, i nåder gilla detta förslag, sådant det finnes protokollet bilagdt, samt bifalla, att, i ' öfverensstämmelse dermed, nådig skrifvelse skulle till Rikets Ständer expedieras. Ex Protokollo C. O. Vougt. JW 4L. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Dec. 1847, kl. 1 e. m. KONGL. MAJiTS Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om båtsmansbeklädnadens öfvertagande af Kronan, emot en viss afgift dertill af rustoch rotehållarne-, gifven Stockholms Slott den g November i8fy.
Ännu behöfves mycken sofring och mycket gallrande. Vi höra ju ständigt det ordet upprepas, " att för barnen iir endast det basta godt nogn, och likväl trhffa vi p&amp; s&amp; mycket, som är medelmiittigt eller rent af underhaltigt. Det är ingalunda var afsigt att här lemna. någon uttömmande granskning af vår tids; &gt;amböcker. E n sadan uppgift skulle vida öfverstiga vvHr fömhga. Det är blott nkgra iakttagelser, gjorda vid lasningen af barnens böcker och vid umgänget med barnen sjalfva, som vi velat lemna Dagnys läsare. E n företeelse? som bör gliidja hvarje barnavän ar, akt äfven inom barnliteraturen uppskltt en riktning, som bär prägeln af en sund realism. I de flesta af våra nyare svenska barnböcker uppträda ej längre de sm&amp; hjältarna och hjiiltinnorna handlande och ta.lanEe som gamla människor med on lang lifserfarenhet bakom sig och dertill som de mest adla, upp hoj da och storsinnade personligheter. Nej, vi träffa nu på verkliga barn, ej blott idealbarn, utan äfven riktigt stygga barn. Vi få vara med dem i sorg och gliidje, i skämt och allvar, och vi finna, att de ofta %ro tecknade efter verkligheten. De författarinnor, som de senaste åren bjudit oss p&amp; sådana skildringar ur den verkliga barnavarlden äro förnilmligast J. v. Hofsten och Laura Fitinghoff. Vi kunna afven dit räkna Nathilda Langlee, ehuru vi firikta, att hon ä.r vii1 mycket undervisande for ett iiktigt passa den publik, som ännu ej fått ögonen öppna för betydelsen af det didaktiska elementet i literaturen. Med hvilken glädje hafva ej fröken Hofstens " Barnhistoriern mottagits och h i l k a friska fjällvindar hafva ej strömmat oss till mötes i fru Fitinghoffs nEn liten värld bland fjällen. " Och dock tro vi, att äfven pk det område, som dessa författarinnor representera, missriktningar äro på viig att uppstå. Det har gått har s o n i de storas realistiska literatur.
Vid sistlidne riksdag beslöto nemligen Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förslag, att den vid 1859 års slut återstående obetalde delen, 9,000,000 R:dr, af 1858 års tillfälliga statslån skulle af Riksgälds-kontoret liqvideras med de medel, som år 1860 upplånades för fortsättande af Statens jernvägsanläggningar, och i sammanhang dermed stadgades äfven, bland annat, att den räntevinst, som möjligen kunde uppkomma å statslånefondens utlånade medel, skulle tillfalla Riksgälds-kontoret, hvaremot möjligen uppkommande förluster å samma utlåningar borde af Riksgälds-kontorets tillgångar ersättas. Nu visa räkenskaperna för Rikets Ständers Bank, hvilket Verk ombesörjt utlåningen af statslånefondens tillgångar, att behållna läutevinsten på denna fond vid medlet af sistlidne September utgjorde 413,479 R:dr 10 öre, och det torde derföre kunna antagas, att samma räntevinst vid slutet af innevarande år, vid hvilken tid alla försträckningar från denna fond böra vara betalda, sedan möjliga förluster blifvit afdragna, kommer att uppgå till åtminstone 400,000 R:dr. Då denna tillgång egentligen uppkommit derigenom, att, sedan Riksgälds-kontoret vid 1860 års slut infriat då oguldna del af statslånefondens utländska skuld, Banken från början af år 1861 varit befriad från ränteutgift för samma del af skulden, och tillgången följaktligen kan anses såsom en ytterligare räntevinst på de år 1860 upplånade medel till jernvägsanläggningar, lärer den ock rätteligen böra användas till det härmed afsedda ändamålet, för så vidt samma tillgång vid slutlig utredning af statslånefonden icke behöft anlitas för betäckande af möjligen uppkommande förluster vid indrifning af fondens ännu utestående fordringar, utgörande för närvarande endast omkring 650,000 R:dr. Kongl. Maj:ts Nåd.