Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med afseende på det gagn, Göteborgs nybildade Museum, omfattande dels samlingar från vetenskapens, konstens och industriens områden, dels utställningar af ortens och landets industrialster, redskap och machiner, redan medfört och måste komma att i ännu högre grad medföra, i den mån dess samlingar och utställningar erhölle ökad utsträckning; och då äfven för dervarande Slöjdförenings skola onekligen skulle, genom dess inrymmande i samma hus som Museet, beredas i flera hänseenden väsendtliga fördelar; men det, för vinnande af dessas ändamål, är, enligt hvad upplyst blifvit, oundgängligen nödigt, att åt Museet anskaffas större utrymme, än som finnes att tillgå inom derför hittills anvisade lokaler; har Kongl. Maj:t ansett, att Staten, som genom en jemförelsevis mindre betydlig uppoffring nu vore i tillfälle lemna ett vigtigt understöd åt nyssnämnde begge, genom stadsmyndigheternas och enskilde medborgares nitälskan tillvägabragte och underhållna inrättningar, icke borde undandraga sig att medverka till befrämjande af det välgörande inflytande, som Museet och Slöjdskolan, särdeles såsom förenade i samma byggnad, otvifvelaktig! komme att utöfva till fördel ej blott för Göteborgs samhälle utan för landet i allmänhet, hvadan Kongl. Maj:t i nåder föreslagit: att Kronans andel uti förra Ostindiska kom paniets hus i Göteborg må kostnadsfritt och för alla tider till stadens Museum upp - Stats-Utskottets Utlåtande M 70. 19 låtas, mot skyldighet för denna inrättning att ansvara för husets underhåll och onera af hvad slag de vara må, och med följande vilkor i öfrigt, nemligen: 1:o. att huset fortfarande skall användas för nu uppgifna ändamål eller Mu seets och Slöjdskolans behof, så vida ej Kongl. Maj:t häruti medgifver någon förändring; 2:0, att de lokaler, hvilka för närvarande äro åt Telegraf-inrättningen anvisade, äfven för framtiden härtill bibehållas, derest icke annan fullt tjenlig lokal, som af Kongl.
Resolutionen den i5 November 1769, deruti yttryckligen förutsättes Thorshälla Stads förbindelse att ifrån 1731 års början, likasom det skedt för år 1751, erlägga räntorna y natura eller efter markegång, StatsUtskottet, som det ålåg att StatsVerkets rätt och bästa iakttaga, vöre af den tanka, att Thorshälla Stad icke kunde undgå att föreskriften i denna del från och med påföljande året fullgöra. Och har R. Strrs i öfverensstämmelse härmed fattade beslut jemväl sedermera gått i verkställighet. Då icke nu hvarken i motionen eller den af Thorshälla Stads Borger - 238 Stats-Utskottets skaps aflåtne skrift, några andra skäl blifvit anförde, än sorn vid frågans pröfning sistlidne Riksdag kommit under öfvervägande, kan Utskottet icke eller tillstyrka någon förändring i det då vidtagna beslut, rörande sättet för räntornas utgörande af Hemmanen Säby och Söderby. Varandes det Borgerskapet deremot obetaget, att, så vida det anser Staden i afseende på andra allmänna onera vara öfver förmågan betungad, derom till jemnknings vinnande å vederbörlig ort göra framställning. Utlåtande, i anledning af Herr P. Peterssons motion om öfverlåtande af en Kronan tillhörig tomt åt Oelreichska Enkhuslnrättningen i Landskrona. (I.-A.) RiksdagstidImägtigen för Landskrona Stad, Herr P.
Öfverskjuter den sammanlagda strafftiden två år, då skall fången, innan han i annat fängelse insattes, i enrum utsitta den tid, som mot det först ådömda straffet svarar. § 4. Hvad här ofvan angående straffarbete sagdt är, vare ock tillämpligt, då någon är till arbete å fästning eller tukthus dömd. Förordnar Konungen att någon, i stället för annat ådömdt straff, må under viss tid undergå fängelse i cell; gälle ock i afseende å sådan fånge hvad i 2 § 2 mom. föreskrifvet är, der ej Konungen annorlunda bestämmer. § s. Fängelse å fästning eller tukthus utan arbete, äfvensom enkelt fängelse med eller utan arbete skall ock, ehvad straffet blifvit omedelbart för brott eller såsom förvandlingsstraff, i stället för ådömda böter, ålagdt, på sådant sätt verkställas, att fången, såvidt ske kan, förvaras i särskildt rum, skiljd från andra fångar. § 6. I fall, som i S § sägs, njute fången ej afdrag i den ådömda fängelsetiden. 16 Kongl. Maj:ls Nåd Prop. M 41. Vill och kan han förskaffa sig bättre underhåll eller större beqvämlighet än i fängelset allmänneligen bestås; vare det tillåtet, så vidt ordningen eller säkerheten inom fängelset derigenom ej störes. Fångens make, föräldrar, barn eller syskon må honom i fängelset besöka; likväl skall anmälan derom förut ske hos Fängelsets Styresman, som eger att för besöken bestämma lämplig tid samt, der han så nödigt aktar, förordna att under be söken någon af fångbeljeningen bör vara tillstädes. Af andra ii n nu nämnde personer och detri, sorn i 2 § 2 moni. om förmälas, eger fången ej utan tillstånd emottaga besök. Ej heller må han utan lof af Fän gelsets Styresman emottaga eller afsända bref; dock att, der brefvet rörer enskilda angelägenheter, sådant lof ej vägras må, så framt brefvet ej finnes innehålla något, hvaraf ordningen eller säkerheten inom fängelset kan äfvehtyras.
Vi kunna icke från den personliga världsåskådningens område utesluta hvarje åsikt, som förnekar detta och i gudomligheten ser det5o 6 OLIKA VÄRLDSÅSKÅDNINGAR. personliga i dess allmänhet. Men vi göra härmed blott rättvisa åt vissa, vi säga icke alla, panteistiska världsåskådningars anspråk på att gälla såsom personliga. Vi säga härmed icke, att vi gilla ett dylikt uppfattningssätt. På samma sätt förhåller det sig med frågan om människans individuella odödlighet. Ingen nekar, att något odödligt finnes hos människan liksom hos hvarje naturens skapelse, frågan är blott om detta är det personliga hos henne eller tilläfventyrs något af hennes natursidor t. ex. de stoftatomer, af hvilka hennes kroppshydda består. Ansluter man sig till den förra åsikten, så blir äfven här en senare fråga, om detta gäller den personliga individen — vi mena skillnaden emellan hvad man kallar generell och individuell odödlighet. Från den personliga världsåskådningens område kan ej den uteslutas, som antar odödlighet i någon af dessa betydelser, blott det städse förblifver det personliga just såsom personligt, som odödligheten tillkommer 1). Ännu en tredje fråga skulle i detta sammanhang kunna komma till tals, frågan om den mänskliga viljans frihet. Äfven beträffande denna gäller i hufvudsak samma anmärkningar, som vi förut gjort. Ingen förnekar friheten i hvarje bemärkelse. Att handla fritt är att handla enligt sin natur, och ingen nekar, att människan kan handla enligt sin natur, men för den personliga världsåskådningen är utmärkande, att den anser, att det personliga lifvet och de tendenser, som däraf framgå, äro eller åtminstone kunna vara bestämmande rent af i sista hand för hennes handlingar. Om hon sedermera väljer mellan olika möjliga motiv eller icke, är en fråga, som väl må hafva sin stora betydelse ur andra synpunkter, men som näppeligen kan anses vara bestämmande i fråga om skillnaden mellan en personlig eller naturalistisk världsåskådning i deras typiska former. Vi öfvergå nu till den naturalistiska världsåskådningen och fråga oss hvad för denna är väsentligt. Först och främst är det alldeles felaktigt att tro, det materialism i vanlig bemärkelse skulle vara detta.
Då Utskottet: uti Betänkandet N:o 64 Litt. A, i anledning af gjord framställning om upphörande af hemmantals-räntan, afstyrkt förändring uti de hemman åtföljande grundskatter, finnér Utskottet sig, i öfverensstämmelse dermed och då anledning att, till förmon för egare af qvarnoch sågverk, göra undantag ifrån denna grundsats, efter Utskottets öfvertygelse icke förekommer, höra hemställa, att afseende å förrberörde motioner icke må fästas* Stockholm den 1 Juni 1840. Bih» till R, St, Prot, 1840, 4 Sami, i Afd, 47 Haft. i Stats-Ut skot tels. Utlåtande} IV: o 158'. N:o 158., Ank. till Exp» Utsk. den, 2 Juni, lil. 11 f. in. Utlåtande, i anledning af vackt motion om eftergift af hemmanet Rannäs Holst a gård påförd ränta. (I. a.) Sedan Forsheda,. Bredaryds och Torskinge socknar i Jönköpings Län hos; Kongl.
Memorial, med hemställan, alt ett tillfälligt förskott mätte meddelas åt fonden för belåning af fast egendom. Med anledning ej mindre deraf, att antalet af godkände ansökningar om lån emot pant af fast egendom, hvilka för närvarande, i brist på tillgång inom den dertill anvisade fond, äro hvilande, uppgår till 641 å ett sannnanräknadt belopp af 568,000 r:dr b:ko, än äfven å det förhållande, att ölrige lånegrenar, sorn genom banken och diskonlerne bedrifvas, i allmänhet äro till ringa belopp anlitade och, i följd deraf, förete ett öfverskott at mera än fem millioner rrdr. har inom Utskottet fråga blifvit väckt, att af odisponerade medel i sistnämnde låne-rörelse-grenar ett förskott al 568,000 rrdr brko måtte meddelas fastighets-låne-fonden, hvarigenom å de godkände ansökningarne, af hvilka de äldste i banken hvilat nära 18 månader, lån nu kunde ulgifvas till fördel för både vederbörande lånesökande och banken; för de förre, emedan de, genom erhållandet af de sökta lånen, för mången möjligen det enda räddningsmedlet ftån lagsökning för andra skulder och deraf härflyta (ide utmätning samt slutligen förlust af den lilla hemmansdelen, skulle befrias från ölyckan att öka de obesutnes ständigt växande antal; och för banken, som under nuvarande förhållanden endast pä detta sätt kan komma i tillfälle att fruktbargöra en del outlånade medel. Då Utskottet, i sammanhang med upprättandet af förslag till reglering af bankens låneoch creditiv-rörelse på det hela, kommer att afgifva yttrande öfver de flerfaldige motioner angående; tillökning i fonden för fastighetslån, hvilka, inom respektive Riksstånden väckta, blifvit till Utskottets handläggning hänvisade, samt dei vid får tillfälle att tillkännagifva sin åsigt, huruvida berörde låne-rörelse bör utsträckas eller icke, torde det nu, då fråga endast är om ett tillfälligt förskott» icke vara lämpligt att ingå i bepröfvande af nämnda frågor. Det lärer för närvarande göra tillfyllest fästa uppmärksamhet derå, att, om äfven Rikets högloft.
Landegrens Memorial: 1:0 angående förslag om upphäfvande af inrättade serskilde Domstolar, samt indragning af KämnersRätter i Städerne och LagmansRätter å Landet; och 2:0 angående sättet, huruledes, vid dödande af inteckning i fastighet, bör förfaras till ett noggrant iakttagande af 24 §. Kongl. Förordningen den i3 Julii 1S18. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, alt Kongl. Förordningen, den 19 December 1827, angående grunderne och vilkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman, må gälla äfven i afseende på Säteri-, Rå- och Rörssamt Frälsehemman, och att föreskrifterne om Säteribyggnads underhållande å Säterier må upphöra. 2:0 Bifall till StatsUtskottets afgifne Memorial, an - 3aö Den ag Maji. gående hegardt tillstånd, att, utom den i ' a4- §.
Då motionären icke velat efterkomma Ilr Rääfs önskan, utan fortfarande yrkar att denne sednares anförande skall på Ståndets bekostnad tryckas, sä får, i anledn. af hans erkännande att meningen med förslagets väckande varit att uppkalla en opinionsyttring, jag äran till Ståndet hemställa , huruvida det verkligen må anses vara detsamma värdigt att en sådan opinionsyttring nu afgifva. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 P f O t O C O 1 ] , hallna hos H ö g S o fJ i g e Riclderskapet oell Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1840 och 1841. »©< T ju gon cleförs t a Häftet. STOCKHOLM. Hörbergska Boktryckeriet, 1841. Måndagen den i Mars i84i. Plenum kl. g f. m. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Jag anhåller att Hr Ridd.Secret:n må upplysa, huruvida icke, lill följe af Gr. Hamiltons hemställan, i sista plenum, R. o. Ad. beslöt, alt Bevilln.TJtsk:s betänk. N:o 4o, som innehåller svar på återremissen å betänk. N:o 35, ang:de stämplade pappersafgiften, skulle ställas främst på löredragn.listan för detta plenum. Underl. Ridd.Secret. tillkännagaf, att det verkligen förhölle sig så, att R. o. Ad. i sista plenum bestämt, det Bevilln.Utsk:s utlåt. N:o 4° borde sättas främst på föredrago.- listan , och hade också i anledn. deraf nämnda utlåt, erhållit sin plats näst efter Exped.Utskrs förslag till underd. skrifvelser, hvilka R. o. Ad. redan för en längre tid tillbaka bestämt alltid skola hafva sin plats på listan framför öf riga mål. Då måtte detta betänk. N:o 40 vara upptaget på 2tne ställen å listan, ty jag har sett att det står ett långt stycke tillbaka. Undert.
Cirkulär angående skyldighet för häradshövdingar att till Järn Kontoret insända portokoll om uppbud på bruk och bruksandelar; Stockholm den 3 oktober 1820 Kongl Maj: t anbefaller de häradshövdingar som lyder under Hovrätterna, att till Järnkontoret insända protokollsutdrag över det beviljade första uppbudet på bruk och bruksandelar. Detta för att Järnkontoret må erhålla en nödvändig ansedd kännedom om förändringar inom ägande rätten till bruks egendomar. Stockholm den 3 oktober 1820 H A v STROKIRCH Kungörelse angående tullfri utförsel till utrikes orter av malt, bönor och vicker. Stockholm den 7 oktober 1820 Enligt nådig skrivelse från gårdagen tillåts att malt, bönor och vicker tullfritt får utföras utrikes. Stockholm den 7 oktober 1820 SALOMON LÖFVENSKIÖLD Kungörelse angående nedsättning av tullen på mässingstråd, samt tillåten utförsel av de, enligt sjötulltaxan, till export förbjudna slag av tunnbottnar och tunnstäver av ek och bok; Stockholm 7 oktober 1820 Tullen på mässingstråd nedsätts med hälften. Dessutom tillåts utförsel mot tullavgift på 5 % av varans värde, av tunnbottnar och tunnstäver av bok, furu och ek både huggna och kluvna. Stockholm den 7 oktober 1820 A N EDELCRANTZ Cirkulärbrev till Konungens Befallningshavande, angående skyldigheten att avgiva yttrande över antagligheten av gjorda arrendeanbud på kronolägenheter. Stockholm den 10 oktober 1820 På förekommen anledning vill Kammar Kollegiet erinra om skyldigheten att vid insändandet av protokoll över arrendeauktioner av kronlägenheter, yttrande om anbuden, som kan anses jämförliga mot lägenheternas avkastning och följaktligen antagliga av kronan, bör medfölja. Stockholm den 10 oktober 1820 SALOMON LÖFVENSKIÖLD Kungörelse angående upphävande av föreskriften, i Seglations Ordningens I Art I §, i avseende på städerna Söderhamn, Hudiksvall, Sundsvall, Härnösand, Umeå, Piteå och Luleå.
Hr von Hartmansdorff, Au g.: Då jag sitter så lågt nere bland R. o. Ad., att den hedern att blifva ordför. någorstädes uti R. Sfs Utsk. eller afdelningar icke gerna kan falla på min lott; så torde det få anses såsom oegennyttigt, om jag talar för den gamla ordningens bibehållande, åtminstone så länge vår nuvar. representation är gällande. Blir hon förändrad, så är det klart, att ett annat sätt för utsk:s-ordförandes tillsättning afven bör bestämmas. Emedlertid synes mig åtskilliga betänkligheter emot ifrågavar. Dcu 5 Augusti c. m. lii Förändring förekomma. Om nu ett val till utsk:s-ordför. skulle vid början af en riksdag göras; är det väl troligt, att de öfriga Stånden, Bönder, Borgare och Prester skulle kanna ledamöterna af R. o. Ad., eller tvertom, att våra medlemmar skulle känna de öfriga Ståndens tillräckligt, för att med någon säkerhet utvälja den skickligaste? Jag betvifla!-, att en sådan personlig kännedom finnes, och befarar följaktligen att valet ginge på måfå. Deremot synes mig mycket troligare, att örn valet göres, hädanefter såsom hittills bland R. o. Ad:s egna medlemmar, som mera och bättre känna hvarandra, så bör det äfven kunna ske med mera tillförlitlighet. Skulle åter sådana val vid riksdagens början göras inom samtliga RiksStm , så skulle, af skäl som jag redan omnämnt, stora misstag lätteligen kunna inträffa. Huru skulle de sedan rättas? Det blefve väl nödvändigt att antaga en sådan föreskrift, som t. ex. gäller för presidenten i Norriges Storthing, att nytt val förrättas hvar ö:de dag. Om nu valen skulle så ofta förnyas, hvad blefve följden? Troligen alt mångå, om ej alla medlemmar, skulle hafva anspråk på att också någon vecka hafva den lyckan att vara ordförande, och att befattningen sålunda blefve ett föremål för ärelystnaden, samt att valen folie icke på de skickligaste alt vara ord för., utan måhända på de skickligaste att inlriguera bland de öfriga.
Justerat den 6 Maji 1812. A. G. Mörner. Måndagen den 4 Maji 1812 kl. 5 efter middagen sammanträdde Höglofl. Constitutions-Utskottet på Fördelningar, då, med undantag af Herr Grefve Mörner, Borgmästaren Nenzén, af sjukdom hindrad, samt Riksdagsmännen Bengt Svensson och Lars Israelsson, Utskottets öfriga Ledamöter voro närvarande. Protocollen, hällne i StatsRådet öfver Handels och Finance ärenden, uplästes: på l:sta Fördelningen: för den 31 Julii 1811; på 2:dra Fördelningen: för den 30 October 1811, 8 Januarii 1812—29 d:o; på 3:dje Fördelningen: för den 25 September 1811, 13 November—20 d:Q. Utskottet åtskildes kl. 7. In fidem Ang. von Hartmansdorff. Justerat den 6 Maji 1812. A. G. Mörner. Tisdagen den 5 Maji 1812 kl. */* 10 före middagen sammanträdde Höglofl. Constitutions Utskottet på Fördelningar, då Herr Biskopp Faxe anmälte hinder att komma tillstädes, och Herr Borgmästaren Nenzén för sjukdom var frånvarande, men Utskottets öfriga Ledamöter närvarande: Protocollen hällne i StatsRådet öfver Handels och Finance ärender, uplästes: på l:sta Fördelningen: för den 1 November 1811—-7 d:o; på 2:dra Fördelningen: för den 4 Februarii 1812—26 d:o; på 3:dje Fördelningen: för den 20 November 1811—27 d:o, 4 December—11 d:o. Utskottet åtskildes kl. 1/t 1. Justerat den 6 Maji 1812 1. A. G. Mörner. Onsdagen den 6 Maji 1812 kl. */2 10 f°re middagen sammanträdde Högloft. Constitutions
Hon smålog till och med ännu för sig sjelf öfver några tokerier de hade sagt henne. Det var så sent, att det redan var mörkt, och bullret från staden hade så godt som afstannat. På gatan, på andra sidan trädgårdsmuren, hörde hon en enstaka nattvandrares steg och skymtade som en smal, rörlig ljusstrimma skenet från hans lykta. Genom de öppna fönstren, som vette ut åt trädgården, strömmade der in en stark doft af tidiga rosor. Edmée gick fram till ett af dem och lutade sig ut med armarne på fönsterkarmen. Så stod hon länge; och småningom, medan hennes ögon vänjde sig vid den blånande nattens mörker och buskarnes skuggor på trädgårdens gångar, vek hela aftonens muntra stämning, och hennes vanliga tankar kommo igen — en efter en — liksom när man lägger en främmande drägt, och, plagg efter plagg, igen drar sina vanliga kläder på. Hennes själ liksom vidgade ut sig i ensamheten och tystnaden omkring henne, och hon tyckte, att lifvet, naturens stora allmänlif, det, som menniskorna hela den ljusa dagen lång jagade ifrån sig med tusen konster och civilisationens bocksprång, kom henne så nära, så nära ... Plötsligt grep hon med begge armarne om den gammaldags, bastanta fönsterposten, och med hufvudet lutadt intill de clematis, som klängde sig uppåt den, brast Mademoiselle de La Feuillade ut i häftig gråt. Sådana stämningar och sådana anfall — hon kunde aldrig ens för sig sjelf ge någon riktigt bestämd grund — kom der ofta öfver henne på senare tiden. Det var som om den sjudande, spirande våren, Paris’ glada, väntansfulla vår, göt feber i hennes blod och i hennes själ en längtan, som ibland var så våldsam, att hon, då hon var ensam, kunde knyta händerna och skrika högt. Och emellanåt kunde hon sjunka ihop i en pinsam ängslan, i tvifvel och sorg öfver sig sjelf; ingenstädes fans der tröst att hemta; för kyrkan, för den heliga jungfrun sjelf, blef hon främmande. Nu, som förr, gick hon naturligtvis i messan, när hon fick tillfälle dertill, men — hon tyckte, hon hade liksom ingenting att bedja om. Hvad betydde väl kungens återkomst och kyrkans seger?
Öfversten, Friherre Willebrgnds Conkurs, hvarom Utskottet inhemtat, att K. M:t genom Nådigt Bref af d. 18 April 1826 förordnat, att sedan Friherrinnan Willebrand erbjudit sin mans borgenärer 20,000 R:dr B:co såsom Accord i ett för allt, utöfver hvad Borgenärerne vid delning af Conkursmassans tillgångar kunde tillfalla, Kronans Ombud för StatsVerkets räkning jemväl ägde att samma anbud antaga, hvarvid likväl icke korome att beräknas hvad Friherrinnan på Kronans fordran serskilt inbetalt. Ofvanstående belopp som , sedan dividenden utfallit, ännu återstår å primitiva fordringsbeloppet, är att betrakta såsom StatsVerkets förlust, att i Rä - u 434 Stats-Utsk ottets kenskaperna afskrifvas.—I detta fall har således Statsverket, genom antagandet af det gjorda förlikningsanbudet, gått i mistning af dess tillständiga rätt, enar, visse Fordringsägare, som på förlikningen ej ingått, sedermera lära erhållit liqvid till fullt belopp. Vid detta förhållande och då, i afseende på de allmänna medel sora gå igenom R. Sl:rs verk, den föreskrift är till iakttagande stadgad, att någon förminskning af utestående fordringar ej må genom accord äfventvras, hemställer Utskottet att R. St:r uti underd. skrifvelse anhålla, att enahanda grundsats må hädanefter följas äfven i afseende på StatsVerkets medel, då sådane hos enskilte personer eller corporationer kunna vara utestående. Utlåtande, angående ersättning till Majoren, Friherre C. G. Koskull för förlorade Löniugsförtnåner.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, blef StatsUtskottets Betänkande i anled - Den 5 Junii. 203 ning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återlorvisadt. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos HögJoflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, deri 5 Junii 1818. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskoltets den 26 sistlidne Maji afgifne, samt den 3 dennes på hordet lagde Utlåtande, i anledning af den Berättelse, som de till Stats-, Bancooch RiksgäldsVerkens Öfverseende förordnade Revisorer afgifvit öfver StatsVerkets Förvaltning och Räkenskaper åren 5812 till och med i8i5, blef samma Utlåtande, på grund af dervid gjorde anmärkningar, till StatsUtskottet återremitteradt. Ut supra. S. D. Då nu å nyo föredrogs StatsUtskottets den 26 sistlidne Maji afgifne, samt den 3 dennes på hordet lagcle Utlåtande angående KrigsFondcn, samt Serskildte Committerades förvaltning af Allmänna Medel, beslöt Ridderskapet och Adeln, så väl alt till BancoUtskottet remittera StatsUtskottets hemställan, det Banken måtte förskottsvis tillskjutas de 596,400 Riksdaler KrigsFondsMedel, hvilka borde af RiksgäldsContoiret disponeras till inlösen af KrigsCominittéens den 1 nästkomman - 204 Z>£/z 5 Junii. de Julii förfallne invisningar, sorn ock alt StatsUtskottets Utlåtande i allt öfrigt gilla. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från StatsUtskottet inko rane, samt den 3 dennes på hordet lagde, Utlåtanden: i:o
Eller dessa förutsättningar, hvilkas vigtighet ingen lärer kunna neka, inskränker sig således hufvudlrågan derinom, huruvida vår realisation, som vi, icke utan både svårigheter och förluster, ändtligen hunnit tillkämpa oss, har till föremål endast inre förhållanden, — huruvida vi åtagit oss dessa /rån realisationens fortfarande bestånd oskiljaktiga uppoffringar, öfver hvilka Riksgälds-Contoret redan så bittert klagat, endast för alt tillfredsställa nyfikenhylen hos en eller annan sedel-innehafvare, sorn, titan egentligt behof, önskar sig egandet af det under några decennier osedda Riksdalers och SkilJings-stycket, — eller om den blifvit företagen och ' full brag t med företrädande afseende på utlänningen, hvars förtroende vi ville förskaffa oss genom öfverlemnande! i ulbyle mot haus varor, sam vi behöfva, af en pålitlig och fullgod vara från oss? -— då ingen lär kunna neka det senare, föi falla också alla de anmärkningar mot silfverplantsars utlemnande från Banken, som hemtals så väl ifrån vårt mynts låglödighet för alt hindra nedsmältning, som från §. i af Banklagen den i Mars rS3o, hvilket senare stadgande icke ålägger Banken alt med prägladt myntv inlösa sina sedlar, utan blott med silfvermynt, hvartill plantsen också och hufvudsakligen hörer, samt.således icke frikallar Banken från den sistnämndas afyttring. Bihang till R. St. Det är en afgjord sanning, att de föreskrifter och stadganden, so» icke stå i den noggrannaste öfverensstämmelse med naturen af den sak, d« »ngå, alltid äro mera hindrande än befordrande densamma, och äfven ofta i hög grad skadlige. Jag har derföre hitintills sökt att, ehuru i korthet, utreda förhållandet från ämnets theoretiska sida, för att nu Öfvergå till den practiska eller erfarenhetens.