Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den som bifaller Utskottets, af tre Stånd antagna förslag, att Tråd: Jernoch Stål-, skall vid införsel vara tullfri, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, åsättes, enligt Bonde-ståndets beslut, denna artikel en införsels-tull af 8 öre skålpundet. Som denna votering utfallit med 76 Ja emot 42 Nej; så hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll. 66:te omröstningen (73 prop.). Den som vill att, i öfverensstämmelse med Utskottets förslag och tre Stånds Tran. Tråd. 22 Förstärkta Bevillnings-Utskotlels Memorial N:o 28. Vax. Viijnader. beslut, Tråd . Kopparoch annan ej specilicerad Metall-, ”andra slag”, skall vid införsel åtnjuta tullfrihet, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes, i enlighet, med Bonde-ståndets beslut, för denna artikel en införselstull af 12 öre skålpundet. Voteringen liar utfallit med 86 Ja emot 53 Nej; och hafva Rikets Ständer sålunda beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionen. 67:de omröstningen (74 prop.). Den som bifaller Utskottets af tre Stånd gillade förslag, att Vax, alla slag, skall vid införsel vara tullfritt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt Bonde-ståndets beslut, denna artikel alt beläggas med införsel^—tull af 10 öre skålpundet. Enär denria votering utfallit med 85 Ja och 34 Nej; hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. Den som vill att, på sätt Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, införsels-afgiften å Väfnader: Helsiden-, Felb och Plys, bestämmes till 1 R:dr 50 öre skålpundet, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt Bonde-ståndets beslut, denna afgift att utgå med 2 R:dr skålpundet.
Disputationen, som ägde rum i en stor, till trängsel fylld lärosal inom universitetshuset och varade i nära fyra timmar, blef en sannskyldig triumf för den distinguerade och kvinnligt behagfulla respondenten. Som förste opponent, utsedd af juridiska fakulteten och med uppgift att framställa hufvudanmärkningar mot afhandlingen, fungerade professorn i civilrätt, E. V. Nordling; som andre och tredje opponenter, hvilka äga att nagelfara företrädesvis detaljerna, språket och stilen, den tredje dessutom att krydda diskussionen med tillbörligt skämt, tjänstgjorde en hofrättsnotarie och en jur. fil. kandidat. Med frisk humor, säkerhet och takt samt beundransvärd snabbhet i uppfattning och i replik bemötte fröken Eschelsson oppositionen, sålunda visande sig den vanskliga situationen fullt vuxen. Också afslutade professor Nordling sitt andragande med en för re• spondenten särdeles smickrande jämförelse mellan vanliga juridiska afhandlingar, hvilka han karaktäriserade såsom » mosaikarbeten, sam1 IDUN 374 Ingen är värd mer eller mindre än det rätta, s o m han vill, manplockade af citat och åsikter, hämtade ur de mest olikartade författare », och frö- ken Eschelssons nyss ventilerade, originella, själfständiga och enhetliga förstlingsverk. Ett par timmar senare försiggick promotionen i akademiska konsistoriets rum, där juridiska fakultetens dekanus, professor Hagströmer, fröken Eschelssons svåger, i egenskap af promotor intog rektor magnificus ' högsäte under den med guldtofsar prydda tronhimlen af mörkröd sammet, medan fakultetens öfriga medlemmar, likaledes i högtidsdräkt, togo plats kring det långa, ärevördiga ekbordet. Sedan fakultetens notarie för det fulltaliga auditoriet uppläst ett intyg om fullödigheten af det nyss aflagda lärdomsprofvet, reste sig dekanus, tryckte doktorsringen på fröken Eschelssons finger, satte doktorshatten — något lägre och prydligare än de vanliga — på hennes hufvud och yttrade högtidligt: » Juris utriusque doktor, gånge dig ' alltid väl! » Följde sedan entusiastiska lyckönskningar af lärare och kamrater.
I grund häraf och då ingen Medborgare kan af sin personliga förträfflighet eller sin uppt höjda plat3 i samhället, vara fritagen från den allmänna skyldigheten att åt lagens helgd gifva sin tribut, anser jag detta mål böra öfverlemnas till handläggning af Riksens Ständers Ombuds* man, pä det Konungens respective Befalnings» hafvande må antingen bättre, än hittils kunnat ske, justifiera sig, eller ock gifva den upprättelse, som lagen kan kräfva för den vållande oredan i Banquens Räkenskaper; den fördröjda utdelningen af Dånet, och den bristande åtlydnaden af Kongl. Maj;ts nådiga Knngörelse af den 27 September 181 5. Och anhöll Herr Prosten Hallström att detta dess yttrande mätte blifva bifogadt Höglofl. Utskottets Utlåtande till Rikets Ständer. Ar och dag som ofvan. In fidem Protocolli G. Helsingius - Bilaga N:o i g. Utlåtande i anledning af 1810 åis Revisions• Berättelse st A/d, f 5 angående det för <Sta« Banco Utskottets Bctänkanden. 47 den Götheborg vid sista Riksdag beviljade Lane* biträde af 200,000 R:dr.
St:s beslut, och ehuru jag således tror, att Hr Gr. o. Ordföranden kan grundlagsenlig! framställa propos. derpå, att Exped.Utsk. må åläggas att i riksd.- beslutet införa såsom ett hvilande grundlagsförslag det af alla 4 Stånden fattade beslut, att indragningsmagten skall upphöra, skulle jag likväl, då man i alla fall, för att döma efter förmiddagens discussion, icke har någon förhoppning, att riksdagen ännu innan 4^5 dagar kan taga slut, tro, att man kunde gå den medelväg, att nemi. R. o. Ad., i anledn. af Exped.Utsk:s memor., uppdrager Constit.Utsk., att upprätta votertspropos. till omröstning i förstärkt Constit. Utsk. öfver den fråga, huruvida förslaget om indragningsmagtens upphörande skall förfalla eller i riksd.beslutet införas, såsom hvilande till grundlagsenlig behandling. Om då förstärkta Constit.Utsk. beslutar, alt det skall hvila, så linnes icke ens någon skenbar förevändning att undvika förslagets införande i riksd.beslutet. Jag hemställer till Ilr Cederschjöld, som bättre än jag känner förhållandet med denna sak, huruvida icke en sådan medelväg kunde begagnas. Hr Hjärne: Ehuru jag icke tror, att den propos., som Hr Cederschjöld och jag begärt, leder till något resultat, tror jag ännu mindre, att det af Hr Dalman gjorda förslag kan leda till åsyftadt ändamål; ty jag torde få erinra Hr Dalman om hvad han troligen glömt, nemi. att vi a:negånger förut communicerat oss med Constil Ut,sk. i denna fråga och att precist samma begäran, som Hr Dalman nu önskar framställd till Constit.Utsk., förut blifvit till Constit. Utsk. framställd, men icke af Utsk. beviljad. Den definition af PresteStts beslut, som Hr v. Hartmansdorff gjorde, kan jag för min del icke godkänna.
Det bör dock bemärkas, att en betydlig del af berörde areal icke är skogbeväxt, att skogens återväxt är långsam, samt att ännu, likasom uti femårsberättelsen af år 1822 finnes anmärkt, de närmast vattendragen belägna och lättast tillgängliga skogarne blifva mest anlitade och derföre äro betydligen medtagne. Tullkamrarnes uppgifter upptaga exporten af nedannämnde trädvaror sålunda: Bjelkar och sparrar, Plankor och bräder, stycken. tolfter. för perioden 1851—1855 520,296. 463,619. » » 1856—1860 805,192. 657,450. Exporten under senare perioden öfverstiger således den förres med 284,896. 193,831. Tal). Litt. E. Uppgift ä beviljade skogsafverkningar under åren 1856—1860, på grund af Kongl. Brefvet den 11 April 1844. År 1856 » 1857 Sågtimmer af skadad skog. Sågtimmer eller klossar. Bjelkar. Skeppsrötter. Lass tjäruved. Hustimmer eller skeppsplankor. Mastspiror. Kastved. Kolved. Med afdrag af tjärutillverkningsämnen och ved utgör summan af ofvanstående afverkning 1,103,134 träd. Om dertill lägges den afverkningsrätt från kronans marker, som tillkommer 15 sågverk med egen stockfångstskog 34,957 » , samt å kronans marker åverkade i beslag tagne 29,870 » ; så blir femårsperiodens afverkning å kronans hemman och områden 1,167,961 » , hvilket för år gör 233,592,2 träd, svarande med afräkning af bjelkarne emot 445,704 sågblock, som efter vanlig beräkning gifva 233,592,2 tolfter enkla bräder. Norrbottens län. Skogshushållning. Sågverk.
Jag torde då först få fästa upmärksamheten derå, alt skillnaden emellan Utsk:ns förslag och K. M:s Nåd. Propos. i afseende å lähdet består deruti, att i den K. Propos:u lähdet finnes bibehållet vid sin nuvar:de storlek, eller 56,000 qv.-fot, då deremot Utsk:n helt enkelt uteslutit allt hvad som rörer detta mått, hvilket torde falla sig tydligt, dels emedan det icke varit fråga om att bestämma något annat T:l:d, och dels emedan Utsk:n varit af den öfvertygelsen, att något sådant icke vore behöfligt. Då saken förevar inom lltsk:n, yttrades, serdeles af BondeSt:s ledamöter, många betänkligheter mot lähdels borttagande. Jag log mig då friheten uplysa om den skillnad, som förefinnes i afseende på lähdet, såsom enhet betraktadt, och andra enheter, lähdet är nemi. icke någon sådan enhet, som ligger till grund för köp och andra transaktioner; utan detta mätt begagnas egent - ben 8 Juli f. ra. 141 ligen endast vid delningar, eller för att gifva ett begrepp om storleken af någon viss gifven yta. Det hnfvudsakligaste skälet, som af BondeSt:s medlemmar anfördes, var, alt då en landtbrukare vet, att hans egendom består af så eller så många T:l:d, så vet han i och med detsamma, att egendomen är så eller så mycket värd; och örn man således borttager T:l:det, lager man äfven helt och hållet bort den mätande enhet, enl. hvilken allmogen vant sig att värdera egendomar. Med anledn. häraf ansägo fördenskull nämnde ledamöter, att man borde låta allmogen behålla T:!:det, så länge den kunde vara i behof deraf.
— Gäckeri med den offentliga Gudstjensten eller dervid åstadkommen förargelse 42. 41. 39. 52. Förgöring genom förgift eller försök till sådant brott 3. 8. 4. 4. Utan uppsåt eller af olycka vållande till annans död 72. 49. 61. 66. Barnamod, vållande till barns död, hvarom 16 kap. Könsförbrytelser, som i 56 till och med 59 kap. Missgerningsbalken omtalas *). 11. 16. 14. Förbrytelser med ord eller gerning emot föräldrar, stjufeller svärföräldrar 108. 129. 121. 77. Edsöresbrott och andra gröfre fredsbrott 44. 122. 169. 129. Andra brott af mindre svår beskaffenhet samt förseelser emot tull-, bränvinsbränningsoch andra ekonomiska författningar 17,959. 23,938. 23,055. 24,895. Dertill kommer: tilltalade, men frikände eller icke fällde 4,910. 7,362. 6,536. 6,617. J afseende å handläggningen af brottmål vid Hofrätterna i riket och bos Konungens Högsta Domstol, till större delen sådana, som i följd af underställning eller genom besvär och ansökningar inkommit samt följaktligen, enär de varit förut af annan domstol eller embetsmyndighet upptagna, i förestående beräkning ingått, bör emedlertid äfven uppgifvas antalet af dessa mål och andra förekomna ärenden af brottmålsegenskap, enligt deröfver gjord sammanfattning, nemligen: Kongl. Svea Hofrätt. 1841. 1842. 1843. 1844. Oafgjorda. Kongl. Oafgjorda. Kongl. Götha Hofrätt. Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge. Kongl. Konungens Högsta Domstol, uppå Justitie-Revisionens föredragning. Besvärsoch ansökningsmål, beräknade ibland de civila målen. Kammarrättsmål, hvarmed förstås kronobalansmål, samt dertill hörande redovisningsoch ersättningsfrågor, inkomna under året 8. 7. 12.
Då hertigen, åtföljd af grefve Clas Ekeblad, sent en afton skulle passera ur det lilla s. k. prins Fredriks förmak innanför gamla rikssalen, hände att han vid dörren länge blef hindrad af någon, som på andra sidan starkt höll emot rigeln; han lyckades slutligen vrida den upp, men just vid det han öppnade dörren, kom emot honom med stark fart en figur, hvars ansigte och kläder voro öfversköljda af blod. Hans drägt var blå och gul, men dragen kunde hertigen icke urskilja, i anseende till den strömmande bloden. Om en andeskådning, tillställd af mystikern Björnram, meddelar lifmedikus Sv. Hedin i ett af sina bref följande: “Gustaf III:s tidehvarf var rikt på händelser, och inom dess hof föreföllo saker, som man kan kalla vidunderliga. Besynnerligt nog kan det förefalla en efterverld, att under ett så upplyst tidehvarf finna att Svedenborgianismen, andeskådningen, nummerlotteri-punkteringen och guldmakeriet voro gynnade af de mest högt uppsatte i konungens hof och att konungen sjelf deltog i dessa gyckelspel. Jag skall icke mycket tala om Svedenborgianismen; den hade till hufvudmän kaptenlöjtnanten grefve Adam L .. pt, hofstallmästaren M .. ck och underståthållaren baron Axelsson. I sammanhang med denna lära stod andeskådningen, och jag vet att tit. samlat mycket rörande det som föreföll på Gripsholm under hofvets vistande derstädes 1779 och 1780. Det som tillställdes på Drottningholm 1782, såg jag sjelf, och händelsen huru jag kom att se det, var följande: En gammal klockare vid Lofö kyrka, benämnd Ekelund, kom en morgon till mig mycket förskräckt öfver en händelse, som han ansåg för nästan öfvernaturlig. Qvällen förut hade konungen sjelf med några af di förnämare herrarne vid hofvet förehaft i kyrkan någon hemlig tillställning, och då klockaren om morgonen skulle städa kyrkan, fann han, efter sin berättelse, ett glasrör, liknande en skrifpenna, men slutet i båda ändar och fyldt med ett rödt ämne.
Det under rubriken andre lägenheter upptagne talet 3,257 torde vara af ungefärligen samma beskaffenhet och häntyda på ungefärligen samma förhållande.» »Allmännaste biträdet för jordbruket och ladugårdsskötseln, förutom det som jordägaren, hans hustru, söner och döttrar lemna, är onekligen den lagstadde tjenarens, och att äfven dennes lott, under den tid denna berättelse afser, i allmänhet varit ganska god, dertill kan slutas både af den mer än rättsenliga frihet, tjenstefolket hos de mindre jordbrukarne, efter hvad kändt är, lärer njuta eller kunna utan påföljd taga sig, dels ock af de löneförmåner, hvilka i allmänhet betingas. En dränglön vid jordbruket kan anses hafva under perioden utgjort 150 R:dr, och en piglön 50 R:dr, jemte allt hvad till herbergerande och föda hörer. Ett dags verke på arbetarens egen kost under sommararbetet har kostat 1 R:dr 50 öre å 2 R:dr för man och 65 öre ä 1 R:dr för qvinna; under vintern respektive 75 öre k 1 R:dr och 50 öre.» »Det torde slutligen icke sakna intresse att här sammanföra de uppgifter, som för hvart och ett af berättelse-periodens fem år blifvit vederbörande för hvart och ett af dem meddelade uti Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes för hvarje år afgifne, sista årsväxt-berättelse. Dessa berättelser, afgifna efter slutad skörd, innehålla framställning om dess belopp och beskaffenhet; och de efter dem bär nedan anförde korntalen för hvarje säde m. m. synas erbjuda en så pålitlig och sammanträngd öfversigt, som i nämnde hänseende möjligen kan önskas.» Gefleborgs län. Årsväxt. 11 Hvete. KSg. Korn. Blandsäd och Hafre. Arter. Potates. Stark frost natten till den 12 Au\ gusti, förnyad flere nätter i Augusti och 1 September månader. Vårsäd och potates mer och mindre skadade. Öfverflödigt regn på sommaren. Rotfrukter under medelmåttan. Höfångsten god. Undsättning r åt Öjungs kapell-lag. Svårigheter för utsäde.
För min det kan jag ej annai än instämma i första alternativet, och finner de skäl, som för detsamma blifvit anförde, så öfvervägande, att jag tror det deruti yrkade stadgande böra existera vid både Urtima och Lagtima Ting. Jag begär således proposition till bifall å första alternativet. Herr Grefven och LandtMar[hålken hemstälde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla det i LagUtskottets Betänkande upptagna första alternativ, hvarigenom någon minskning uti det antal af sju Nämndemän, som, enligt 23 Cap. 1 §. Rättegångsbalken minst fordras, för att utgöra domfört antal, icke ansets böra äga rum. Bifölls. Den 18 Juni i J. m: Föredrogs ånyo LsgUtskottets den 28 sistlidne Maji under N;0 82 afgifne samt den 11 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, rörande Löftesmäns rättighet att uppsäga Borgen. Grefve Spens, Carl Gustaf: Jag gillar visserligen LagUtskotteis åsigt, i afseende på afstyrkande af den motion, Riksdagsmannen Pehr Pehrsson gjort, i den form han framstäldt densamma, men sjelfva denna motion omfattar ett ämne, som förefaller mig för vigtigt, att ej fästa vår uppmärksamhet. Den creditform, som innefattas i borgensskrifter, synes ännu icke fullständigt bestämd, så länge alla former för borgens uppsägning , återfordrande, och möjligen fullkomliga upphäfvande, å ena eller an dra sidan, icke äro afgjordt gifne i Lagen, Jag tror, stt ett i närvarande tid så vigtigt credit* förhållande, som namncrediten, hide förtjent en vidlyftigare framställning inför Riksens Ständer, hvilken hade varit så mycket lättare, som Lagutskottet uti LagCommittéens förslag till HandelsBalk har ett helt Capitel om borgen, hvilket förslag är så grundligt, att om det antogss, kunde man få förebyggd icke allenast den nu anmärkte svårigheten, utan äfven många andra. Det utgår från den enda rätta principen, att borgensförbindelser äro af samma art, som alla andra förbindelser, och höra så considereras.
Utlåtande, i anledning af Hr Anreps, Gabriel, Memorial, angående, det åt honom anslagna arfvode för utgifvande af Svenska Adelns Attcurtaflor. Hörsamt Memorial. Uti ett till Höglofl. Ridd. o. Adeln d. 17 dennes ingifvet Memorial har Herr Anrep. G. anfört, bland annat, att RiddarhusDirektioneu lärer vid sammanträde den 12 dennes beslutit, att det af Ridd. o. Adeln Hr Anrep, för utgifvande af »Svenska Adelns Ättartnflor, tilldelta anslag, hvaraf 900 ltdr redan uppburits, icke tills vidare skulle utbetalas; hvarjemte beslutet uppgifves innehålla ett åläggande för Hr Anrep att låta omtrycka vissa ark i det Sednast Utlemnade bältet af Attarfaflorne och att hans tillträde till Riddarhus-arkivet eller genealogierna skulle inskränkas till blott t vänne timmar hvarje söcknedag, hvilket sednare påbud förmenes utgöra ett oöfverstigligt hinder för fortgången af hans arbete, hvartill han behöfver 8 å 10 timmar dagligen; och uppgifver Herr Anrep vidare, att dessa Riddarhus-Direktionens beslut, hvilkas justering och delgifvande Herr Aurep, i anseende till Riksdagens snara slut, ej kunnat invänta, tillkommit af den anledning, att han, i öfverensstämmelse med hvad som står antecknadt å en tabell af adliga Ätten Liljehööks af Fårdala genealogi, jemförd med många andra historiska fakta, anfört adliga ätten Liljehöök af Fårdala N:o 1 såsom utgången — en afvikelse Irån de å ftiddarh. )örv:de original-stamtaflor, den Hr Anrep ingalunda anser i någon mån väsendtlig; förmodande han, att en noggrann undersökning om detta hans påstående snart komme at.t anställas, dervid, om han har rätt, allt blefve klart; om åter han har orätt, anser han sig så skyldig som villig att låta omtrycka de ark, hvari Liljehöök?,ka ätterne förekomma, innan han vidare får uppbära något qvartal af sitt anslag.
En ledamot har i anledn. af någon grundlags-§., den han likväl ej ihågkom att uppgifva, befarat, detUtsk:n icke skulle äga rätt att föreslå ändringar i en K. propos. och således ej heller i den nu förevar, banklagen; men jag vet icke någon §. mer än den 81 i Reg.F., som omtalar sådant, och den angår endast grundlagsförändringar samt är följaktligen i afseende å bank lagsförslaget icke tillämplig. Hvad behandlingssättet deraf beträffar, får jag erinra, att banklagen vid sista riksdag behandlades af Bancooch LagUtsk:n gemensamt. R. o. Ad. samt de flesta Stånden hafva således nu beslutat i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad då ägde rum; BancoUtsk. deremot synes mig äfven deri hafva haft orätt, att det ensamt handlagt ett mål, som blifvit remitteradt jemväl till LagUtsk., då det ej längre berodde afBancoUtsk:s välbehag att ej tillkalla LagUtsk. Jag förmodar dock, att detta åliggande iakttages, då saken till BancoUtsk. återkommer. I afseende på ordalagen, hvarigenom återförvisningen skulle uttryckas, har man haft åtskilliga betänkligheter. Några hafva ej velat kalla beslutet åter remiss, emedan man befarat, att vi derigenom skulle hafva betagit oss rättigheten att återremittera Utsktns betänk, i hufvudsaken, när det inkommer. Men som här endast är fråga om formen, anser jag berörde uttryck vara utan inskränkande påföljd i saken. Yrkandet, att man skulle säga, att Utsk:s memor. borde antingen undanrödjas, afslås eller ogillas, synes mig följaktligen vara alldeles likgiltigt; men till undvikande af misstag, torde det rättaste vara att helt enkelt följa ordalagen i 44 §• Riksd.Ordn. och förklara, att R. o. Ad. fortfarande anser målet höra under Bancooch LagUtsk:n, samt att Ståndet fördenskull återställer detsamma till deras behandling.
Drätselkammaren aflemna sina särskilda räkenskaper, är eldigt Rikets Ständers tanka icke angifven med den bestämdhet, sorn i en Förordning är önskvärd, ulan torde böra utsättas till viss månad med afseende på tiden för de allmänna räkenskapernas aflemnande. Hvad denna sistnämnda tidpunkt angår, så lära de större städernas räkenskaper vara af sådan vidlyftighet alt deras afslutande, reviderande och slutliga granskning svårligen låter verkställa sig inom den af de Kommilterade föreslagna lid. Rikets Ständer finna derföre tiden för de allmänna räkenskapernas aflemnande böra framflyttas en månad, d. v. s. till före den t April, då tiden för specialräkenskapernas aflemnande lämpligen kan bestämmas till före den 1 Mars. Då dessutom det mångenstädes lärer visat sig nödigt att vid räkenskapernas öfverlemnande till revisorerna dessa föreläggas viss tid för revisionsberättelsens afgifvande, anse Rikets Ständer ett stadgande härom i denna § icke böra saknas. Af dessa skäl torde således § böra erhålla följande lydelse: Det åligger Drätselkammaren att i enlighet med gifna föreskrifter föra stadens räkenskaper och dem med kalenderår afsluta. Räkenskaperna skola före den 1 April öfverlemnas till Magistraten, som med föreläggande af viss tid för revisionsberättelsens afgifvande dem inför protokollet revisorerna tillställer. Särskilda af staden tillsatta Styrelser skola före den 1 Mars till Drätselkammaren aflemna redovisning för de medel de under föregående år omkänderhaft för att i stadens allmänna räkenskaper upplagas och tillika med dem granskas. § 86. I följd af Rikets Ständers yttrande vid 16 § i denna förordning om framflyttande af tiden för den första ordinarie Allmänna Rådstugans hällande från Maj till Juni, lära äfven i denna § orden ”sorn under loppet af Maj månad hålles” böra förändras till ”sorn under loppet af Juni månad hålles.” § 87. Då pröliiingsrätt i afseende på sådana vid räkenskaperna framställda anmärkningar, som angå medel, hvilka icke tillkommit genom sammanskott af kommunen, torde böra förbehållas Magistraten, anse Rikets Ständer för sin del förevarande § böra erhålla denna lydelse:
På denna grund tror jag påminnelsen böra stallas till Exped.Utsk. och icke till Constit.Utsk. Gr. von Fersen: Den siste värde talaren synes förmoda, att ett RiksStrs påminnelse till ett Utsk. icke skulle blifva af någon verkan. För min del tror jag tvärtom, att om ett Stånd gör påminnelse hos ett Utsk. och påminnelsen kan efterkommas, skall Utsk. söka att uppfylla Ståndets önskan. Skulle förhållandet, enligt samma talares supposition, vara sådant, att tryckningen medtoge mycken tid i följd deraf, att manga expeditioner hopat sig hos Exped.- Utsk., så föreställer jag mig, utan att vara ledamot hvarken af Constit.- eller Exped.Utsk., att Constit.Utsk., i händelse ifrågavar. betänk, är afsändt till Exped.Utsk., skulle meddela sistnämnde Utsk. påminnelser om dess snara insändande, och att Exped.Utsk. derefter ej skulle underlåta att vidtaga åtgärder till påskyndande af betänkts tryckning och skyndsamma insändande Jag tror således, att Frih. Sprengtporten förslag är enligt med den formella marchen af sakens behandling; men jag går ändå längre och hemställer, att, i fäll R. o. Ad. behagar villfara Hr Frihts önskan, de öfriga Stånden måtte inbjudas att instämma i detta beslut, pil det att, i händelse ett Stånds beslut ej skulle af ett Utsk. efterkommas, det åsyftade resultatet åtminstone till följd af R, St:s beslut må vinnas. Gr. II o r n: Jag skulle visserligen icke uppehålla R. o. Ad:s tid med ytterligare anförande i detta ämne, om jag icke fästade en särdeles vigt vid allt, som rörer Constit.Utsk:s nuvar. förhaudlingar. Jag har nemi. tyckt mig finnå, att Constit.Utsk. söker uppresa sig till en auctoritet öfver R. St., och ehuru jag aldrig ansett R. Sfs kraft hafva varit så synnerligen att värdera, hvarken i afseende på det hela af ärendernas gång eller i afseende på grundlagsärenderna särskildt, anser jag dock ytterst vådligt, alt R.