Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A) hemställde Stats-Utskottet att den af enskild motionär gjorda framställning, det tionde tackjernsafgiften från hyttor och masugnar, belägna inom bergslag, skulle från och med 1867 års början upphöra, icke i annan måtto nu må vinna afseende, än att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse anhölle, att Kongl. Maj:t behagade, efter ärendets behöriga utredning, så vidt möjligt är, till nästa Riksdag aflåta nådig Proposition om och med hvilka vilkor befrielse från tackjernstiondes utgörande må kunna blifva de privilegierade bergslagen tillerkänd. Enligt Utskottet tillhandakomna protokollsutdrag hafva väl samtliga Riks-Stånden bifallit Utskottets förenämnda hemställan, Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet dock med följande tillägg: »hvarjemte Rikets Ständer förklara, att sådana på sednare tider inom bergslagen nyanlagda masugnar, hvilka icke åtnjuta några särskilda privilegier eller haft något hyttelag sig tillslaget, skola i beskattning anses likställiga med masugnar utom bergslag.» Då Ridderskapet och Adelns inbjudning till de öfriga Stånden att förena sig i sistnämnda beslut blifvit af Presteoch Bonde-Stånden afslagen samt af BorgareStåndet, som, enligt hvad ofvan förmäles, förut fattat enahanda beslut i frågan som Ridderskapet och Adeln, lagd till handlingarne, och i förevarande fråga tvänne Riksstånd således stadnat emot två, får på grund af 69 § Regeringsformen och 30 § 3 mom. Stats-Utskottets Memorial N:o 71. 11 Riksdagsordningen, Utskottet, för frågans afgörande genom omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, föreslå följande voteringsproposition: »Den som, med bifall till hvad Stats-Utskottet hemställt, vill, i likhet med Presteoch Bonde-Stånden, att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t, efter ärendets behöriga utredning, behagade, så vidt möjligt är, till nästa Riksdag aflåta nådig
Stats utskott den IZ Vennes afgifne betänkande, i anledning af yrkadt uphäfwande af de wid Skånska Husar och Smålands Dragone-Regemenken inrättade Exerciriä Esquadroner, blef samma betänkande kill Utskottet äterförwisadt, för alr, i anledning af anmärkningarne, med förnyadr nklärande inkomma, luxra. S. D. Gillade Borgarc-Skändet kill alla delar Riksens Högloft. Ständers Lag-Urskons, den i i denna manad aigifne betänkande, i anledning «f Herr Hof-Rätls-Rädek Larl kr. UleijkenlkoIZs frän Högloft. Ridderskapet och Adeln remitterade memorial, angående föreftagne förändringar tvid brottmåls ransakande och afdömande; Hwarom undecrättclse de Rcspcctive Med-Sländen skulle wörd» samt och wänligen härigenom meddelas, chlt tuxra. S. D. Riksens Högloft. Ständers Lag-UrskottS betänkande af dcn io innewarande, angående den tid, inom hwilken befwär öfwer Socknestämmo beftnk böra anföras, blef af Ständer gilladt; Och skulle nnverättclse härom meddela^ de öfrige Re» spec» Den 27 November» 1621 spective Gränden genom detta Prcrccslla Utdrag. Ult kuxra.
Då klassifikationen af kalk i släckt och osläckt egentligen torde varit föranledd af den å det senare slaget derå tillförene bestämda utförselstull, hvilken dock vid senaste tulltaxereglering upphört, synes hinder icke vidare möta för bägge slagens sammanförande under gemensam tullbestämning. 1 sådant afseende, och då medelvärdet kan antagas till 4 r:dr lästen, hemställes, att, med tillägg i rubriken af ordet »bränd», för all kalk må antagas den nu å den släckta gällande införselstull 40 sk. per läst. Likaledes torde kardor och kardläder kunna, utan afseende å deras olika beskaffenhet för fabrikernes eller andra behof, åsättas en gemensam införselstull, hvilken, då artikeln utgör ett redskap för fabriker och slöjder, föreslås till 4 sk. skålpundet, i stället för den nuvarande af 6 sk. Med borttagande af gällande införselsförbud å andra slags nya kläder, än fruntimmerskläder af till införsel lofgifna tyger, och med uteslutande af föreskriften att spetsar och blonder skola särskilt tullbehandlas, hemställes, att, utan skillnad i behandlingen af fruntimmersoch andra slags kläder, tullen må, på sätt Tullkommitteen föreslagit, bestämmas efter den å tyget, hvaraf persedeln hufvud sakligen består, med tillägg af 23 procent. Knallhattar. Knappar. Knifvar. Koppar. Koppar nickel. Kort, spel-. 44 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. Såsom lätt underkastade tullförsnillning, föreslås att knallhattar må, med nedsättning i den nu till 36 sk. skålpundet, eller 25 procent å tullvärdet, bestämda införselstullen, hvilken i Norrige icke utgör mer än 17 sk. 8 r:st, åsät tas endast 20 sk:s tull skålpundet, särdeles som värdet icke kan antagas så högt, som det i taxan utsatta.
Om en 110s; r,fdelningen depo~ie~ml inteckning genom untlerltiteii forngelse skulle fdrfalla, ersiitter Stookholms Pnskildr~ Bank diirigenom 11ppk01nir1en slrada. E ' iirvrtri~igsa~fgift: 50 61.e fiir fir pr 1,000 lrroiior af depositionells v#rde, clock, ej under t v &amp; Icronor. AXEL HINDERSO: NS Garnbod, N y a Hush %llsskolan (fiir bildt~lo flickor). Fisres~indariilaa: Briikcn H. Cronius. Siirskild matsal for fr~ultinuner. I sistngmda butik finnes storsta urvalet! i,. Magnusson (etablerad 1860) Fiirsllj~lingslol&lt;aler: ned9 * 6t hotten, Gb2, tdvi och W e tr. npp TQCKHQLM. : oclt utlmciets forniin~stn fabl.iki111 ter kaa jag ei.L~jntlu ofvanniimdtt artiklw battse ocll lbillig are iill aHgon nnllan 0 ~ 1 1 torcle en Ilvnr genoln Lesiik i I I I ~ I 1ok; tler I ~ el1t.r gelloll1 reqvisition af profver ocli ViWor liitt blifva iifwrtygad om fordeleu att 110s nlig f y l l: ~ sinn belrof: if tlt: ssn n~tiklw. Seclail sagnns clagw] lar odlandet af s$.ngen, om vi fnttn detta ord i betydelsen af diktkonst, varit ett utmiirkande c11: ng Bos Finlands innebgggare, och clennn diktningens, s h g e n s gBfvn har .icke, gifvits it; blott nAgra fil ntvnlda, utnn hm: vwit llelu folkets gode el.
Dessa moment blefvo af Ridderskapet och Adeln lemnade utan anmärkning. § 10. 8:0 Upmaning till myteri eller uppror; Brottet straffes enligt 6 Cap. MissgeniingsBalken. Herr Cederschjöld: Äfven här gäller samma anmärkning som förut, nemligen att det hör heta brottet straffas efter allmän Uppå gjord framställning blef Herr Cederschjölds anmärkning såsom Ståndets gemensamma tanka af Ridderskapet och Adeln till ConstitutionsUtskottet hänvisad. § 10. g:o Smädliga och förgripliga yttranden om samtida Nationer eller Stater, med hvilka Riket är i fredligt förhållande , om deras varande Öfverhet, Regering, Sändebud eller Högre Embetsmän; Brottet straffes efter omständigheterna, med fängelse under högst tvänne år, eller ock med böter från Femtio till Etthundrade Piiksdaler. Herr von Schulzenheim: I det mot - Den 31 Januarii e. m. 355 svarande g momentet af nu varande TryckfrihetsFörordning har Utskottet uteslutit slutperioden, som lyder: fr skriften ej smädlig eller förgriplig: men genom densamma missförstånd med Utländsk magt sig yppat , må detij utan Rättegång kunna confisceras. Jag anser detta uteslutande stå i så nära sammanhang med § i momentet i detta förslag, svarande mot 5 §:n i3 momentet i gamla TryckfrihetsFörordningen, att jag nödgas anhålla, att frågan härom måtte hvila intill dess 14 § 2 momentet förekommer. Friherre Rålamb: Orsaken hvarföre ConstitutionsUtskottet uteslutit den ifrågavarande meningen var, att Utskottet ansåg olämpligt att införa tillåtelsen att åtala en skrift som är missfirmelig, ty i och med detsamma vore brottsligheten constaterad hos Författaren. Det är således icke uteglömt, utan med flit uteslutet. Herr von Schulzenheim: Jag förmo dar, att Lagstiftarnes afsigt med den ifrågavarande, nu till uteslutande föreslagna meningen, har varit, att bereda en möjlighet, att sjelfmant kunna gifva upprättelse för hvad som kunnat föranleda ett missförstånd, utan att derföre kunnat lagligen tilltalas.
Dessa medarbetare rekryteras från alla samhällsklasser, kabinetts-ministrar, advokater, äfven läkare figurera bland ett stort Londonblads biträden, färdiga att skrifva öfver speciela ämnen, under det att de reguliera medlemmarne af staben sysselsätta sig med whvarjehanda “ - afdelningen. Journalisternas samhällsställning är icke heller på något sätt obehaglig. Det är ofta nog icke kändt för hvilken tidning en person skrifver, men det är kändt att han är en tidningsman och följaktligen en man af mer eller mindre inflytande. En medarbetare i pressen tillhör de bästa klubbar, umgås i det bästa sällskap, och har, om han är en ledande skriftställare eller redaktör, ett eget etablissement der de högste i landet äro fardiga att hedra hans bord och bevista hans hustrus mottagningar. Det journalistiska London i förening med det literära, intager en framstående plats inom det bästa sällskapet af den intellektuela aristokratien, som bemödarsig att i allmänna omdömet försvara en lika hög ståndpunkt som ärftlig rang orh rikedom. Med termen “ pressen “ måste väl egentligen menas tidningarna, ty eljest vore mycket att säga om de engelska månadtligen utkommande tidskrifterna, hvilka med deras politiska och sociala artiklar mäktigt bidraga att leda och bilda allmänna opinionen, som i England är rörelsekraften för allt offentligt lif och framåtskridande. Men inskränkande oss endast till tidningarna våga vi tryggt påstå, att den engelska pressen är en af de bästa, om icke den bästa, och säkerligen den friaste i verlden. Den har naturligtvis sina fel. Hvem och hvad har icke det? Felet ligger lika mycket hos publiken som hos pressen, dess smak är icke alltid hvad den borde vara, men i hufvudsaken är tendensen i den rätta riktningen. Partitidningar hålla på att dö ut. Den personliga och pjollriga stilen från gamla tider är urmodig. Pressens nuvarande tendens går ut på att enrollera alla nationens intellektuela krafter i sin tjenst, och om massan af nationen nnder de förändrade lifsvilkoren, såsom man påstår, upphör att läsa något annat än tidningar, så är det så mycket större skäl att glädjas öfver, att tidningarna för hvarje dag blifva mera läsvärda.Björnsons sista stycken. Over aevne. Af Anselmus.
PLATSSÖKANDE. Min nya priskurant öfver rikhaltiga LZia-sikläxarixixia .. I saknad utaf hem önskas plats med snaraste som sådan; hon är villig biträda i hushållet, har innehaft plats, utmärkta rekommendationer. Svar afvaktas under adr. » Clara », p. r., Vexiö. (G. förråd af alla slag plantskoleartiklar [522] Lilla Vattugatan 34. P. Jensen. B illiga l e k t i o n e r lemnas af undertecknad i franska, tyska och engelska språkens så väl talande som skrifvande samt åt nybörjare äfven i latin. Referenser i Wallinska skolan. Doktor A. Afzelius Jr. Träffas kl. ' hi — 6 e. m. Behandlar företrädesvis magoch hudsjukdomar. Praktiserar 1 juni — 1 sept. vid H j o vattenkuranstalt. Hvardagar ' / z3 — ' l2é. Behandlar företrädesvis Barnsjukdomar. Mottagningstid helgfria dagar 10 — 2 och 4 — 6 e. m. OBS! Verkställer allt, som hörer till tandläkarekonsten. [240] Roman af Emilie Lundberg. 360 sid. Pris: 1 kr. Fyratio Ljugare och Andra Lögner Svensk tillverkningKläderna nötas mindre och tvättningen försiggår fortare än vid vanlig tvättning. Då maskinen ej begagnas, kan den användas som köksbord. För att en hvar må kunna öfvertyga sig om maskinens fördelar utlånas en till en proftvätt. Pris 48 kr. Försäljes hos JOSEPHSON &amp; ÅHGREN, [265] Drottninggatan 1 3. Skrif-, Koncept-, Postoch Biljettpapper samt Korrespondenskort 227 sid. Pris: 1 kr. af olika qvalitéer och priser. Det billiga s. k. » Familjepapperet », 200 papper och kuvert i kartong ä 1 kr. och 100 d:o d:o å 65 öre, finnes nu åter att tillgå. Stort lager af nyinkomna B l o m - s t e r k o r t m. m. i NEERA F, Björkund &amp; k o s Bokhandel Sorglustiga Humoresker af Geo W. Peck, förf.
Jag hemställer, att R. o. Ad, måtte förena sig med de öfriga Stånden, hvarigenom dessa voter:s* propos:r komma att förfalla. Häruti instämde Hr von Hohenhausen. Frih. Tersmeden: I motsats emot Hr von Hartmansdorff, får jag anhålla, alt R. o. Ad. ville vidblifva sitt beslut och godkänna voter:s-propos:rne. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. vidblefve sitt i afseende på denna artikel fattade beslut och godkände 78:de voter:s-propos:n. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå II. Ex. tillkännagaf, att ja öfverröstat nej. 5!):de punkten, ang:de artikeln ”Käppar, alla slag”. R. o. Ad. lät bero vid Utsk:s yttrande om denna artikels förtullning efter vigt samt godkände 79:de voter:s-propos:n. GO:de punkten, ang:de artikeln "Kött”. Frih. Palmstjerna: Så vida R. o. Ad. behagade frångå sitt beslut i afseende på färskt kött, så kunde voter:s-propos. förfalla. För att upplysa om hvad vigt denna artikel egentligen har, får jag meddela den underrättelsen, att import-tabellerne för år 1842 visa, att endast 13J L$ färskt kött det året blifvit införda. Om man tager i beräkning det förhållande, att färskt kött icke kan införskaffas i betydligare qvantiteter, och då det gör en obetydlig skillnad uti slatsinkomsterne om denna ringa qvantitet belägges med 8 sk. högre eller lägre tull, så är det af ingen vigt, att R. o. Ad. vid detta tillfälle vidhåller sitt beslut. Jag hemställer derföre, om icke R. o. Ad. skulle vilja frångå detsamma och förena sig med de öfriga Stånden i afseende på tullen å färskt kött. Häruti instämde Hr von Hartmansdorff och Frih. Akerli j e 1 m.
Där fanns en god hamn, hvari de förtöjde skeppen; och ofvanom den utbredde sig en stor skog. Sedan de slagit upp sina tält på däck, befallte Odd, att man skulle ro längs land och utspäja trakten. Och snart kommo männen tillbaka med den upplysningen, att man kommit till en ansenlig ö, som var obebyggd men bjöd på mycken härlighet. I skogarne funnos djur i mängd, och vid stranden varsnades hval, fågel och en stor hop säl. Och det var fastland midt emot. Odd bad sina män vara varsamma om sig. »Hvar natt skola tolf man hålla vakt här på ön; med fiske och jakt skola vi lifnära oss, och vi skola hålla oss så karska vi kunna.» Och detta gjorde de. En dag, när de vandrade in i skogen ofvanför hamnplatsen, fingo de se en reslig björn. Odd sköt på honom och träffade honom: hvarpå han draps. Sedan lät Odd uppstoppa huden, och djuret stöddes med spjälar, så att det sträckte fram nosen och stod säkert baktill. Därpå lät han ställa björnen på en klippa, som vätte inåt fastlandet, så att den blickade ditåt. En flat sten, hvarå eld kunde tändas, lades i dess uppspärrade mun. Så uppehöllo Odd och hans följeslagare sig där i någon tid, och esomoftast sågo de gestalter röra sig däruppe på fastlandet. Många voro de ej, men så storvuxna voro de, att man förstod, att det var resar. Sent en afton såg man, att de samlats på ett näs å andra sidan sundet. Då steg Odd jämte en af sina män ned i en båt och rodde tyst fram, tills de kommit in under näset. Där höllo de inne årorna och lyssnade. Däruppe vrålade en rese med grof röst: »I veten, att några skäggbarn lagt till vid vår ö och att de där fälla våra djur och göra annan fångst. Nu har jag stämt eder hit för att vi må besluta deras död. Enär jag numera, såsom I veten, har ofrid med min broder Bjalve, så kan jag blott egna ringa uppmärksamhet åt en sak sådan som denna. Här sen I en gullring! Den vill jag gifva den, som rödjer dessa skäggbarn ur vägen.» Då såg
Commerce-Collegii fonder (sid. 20, 21), uppgifna förhållande, att då ifrågavarande creditiv, under de sednaste åren, endast i ringa mon behöft anlitas, skulle den vida betydligare återstoden af creditivsumman, hvilken i allt fall måst till hela dess belopp Kongl. Commerce-Collegium tillhandahållas, följagtligen vara ofruktbar och utan gagn för allmänna rörelsen innestå uti Riksgälds-Contoret. Men, på sätt ej mindre Fullmägtiges Protocoller, än Riksgälds-Contorets räkenskaper nogsamt ådagalägga, hafva några serskilda tillgångar icke blifvit af Riksgälds-Contoret afsalta för de å detta ereditiv ifrågakommande utbetalningar. Lika litet hafva Fullmägtige, vid Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 25. i5 fullgörandet af deras uppdrag att förränta och tillhandahålla allmänna rörelsen den för Riksgälds-Contorets utgifter icke erforderliga contanta behållning, afdragit de summor, som måste af Riksgälds-Contorct utgifvas, derest merberörde creditiv skulle, lill hela sitt belopp eller större delen deraf, begagnas. Enär således uttagandet af hela den för Ull-Disconten bestämtia creditivsumma, hvarför någon serskild tillgång ej eller blifvit af Rikets Ständer anvisad, skulle föranleda en betydlig indragning af Riksgälds-Contorets emot räntebärande papper i allmänna rörelsen utlemnade medel och dessutom förorsaka en motsvarande minskning i Contorets för nu ifrågaställa statsutgifter erforderliga och disponibla behållning, finner Utskottet sig föranlåtet afstyrka oftanämnde creditivs begagnande till förökande af Manufactur-Discontens lånetillgångar. Deremot hemställer Utskottet, att samma creditiv må, för dess förut bestämda föremål, fortfarande intill nästa Riksdag under redan stadgade villkor, dock med den i afseende på räntan nu föreslagna förändring, få begagnas till det af Rikets sednast församlade Ständer fastställda belopp, eller högst Trehundra Tusen Riksdaler. Stockholm den 20 September 1844.
N:o 444 fattade beslut, än ock samina Stånds prot.utdr. af den 2 dennes, af innehåll, att öo Den 4 Juni. Siandet godkänt i mom. af StatsUtskls utlåt. Klo 56o, och gillat del sednare momentet, med tillägg af orden ”efter Coinmerce-eollegii samt handelssocielelernes i Rikets stapelstäder hörande.” Gr. Frölich, David, anhöll att få veta huru Presleoch BorgareStm i denna fråga beslutat. Underl. Ridd.Secret. lillkännägaf, att någon underrättelse om PresteSt:s beslut i ämnet ännu icke vore ankommen; BorgareShs beslut vore nyss uppläst; och BondeStls beslut vore att vidblifva sitt förra beslut och afslå hvad Utsk. i utlåt. Nio 56o tillstyrkt. Gr. Frölich: Jag tillstår, att det förefaller mig besynnerligt, om det skall vara nödvändigt att föreskrifva Konungen, huruvida Han må finna nödigt att höra Commeree-collun och vederbörande auetoriteter eller icke. Jag ser icke hvartill ett sådant tillägg lill beslutet skall tjena, emedan det lärer bero på Konungen att vidtaga en slik åtgärd, om Honom så för godt synes. Del är visst möjligt, alt detta tillägg skett för att få frågan bifallen af de Stånd, som förut afslagit Utskls betänk., och jag anhåller, alt någon, som har kunskap om motiverna härtill, ville yttra sig; men emedlertid anhåller jig, att R. o. Ad. icke ville antaga inbjudningen, utan vidblifva sitt en gång fattade beslut. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag finner besannadt hvad jag fruktade då ärendet förehades i StatsUtsk., att den välmening hos en ledamot, som föranledde tillägget rörtde den underd. framställningen till Konungen, skulle beröfva commendanterne hvad man vill gifva dem; ty jag förutsatte alt olika tankar skulle kunna äga rum.
Riksens Ständer stola i kraft af denna Grundlag sammankomma, enär fem är ifrän den sist hällne Riksdagens stut förflutit. Uti hwarje Niksdags-Bestut stola Riksens Ständer bestämma dagen, dä de til följe häraf äter sammanträda samt uttrycklig Riksdags-Kallelfe, med nödiga föreskrifter i afseende pä Riksdagsmanna-Walen, deruti intaga. Konungen ware dock obetaget, at Riksens Ständer derförinnan til Urtima Riksdag lalla. §. 50. Den r Junk». 4oi §. 5v. Riksdagarna stola hällas i Rikets Hufwudstad, utom i de fall, dä Fiendens framträngande eller Pest eller andra lika wigtiga hinder göra det omöjligt, eller för Rikfens Ständers frihet och säkerhet wädligt. Konungen utsätte dä, i samräd med Riksens Ständers Fullmägtige uti LLNYULN, och Riksgäldö-Lontoir<.t, en annan ort der Riksens Ständer böra samlas, och kalle dem dit ti! den tid de sjelfwe förut bestämt. §. 61. I de fall dä Konungen eller Stats-Rädek sammankalla Riksens Ständer, fastställes tiden til Riksdagens begynnelse efter trettionde och inom femtionde dagen frän den, dä Kallelsen blifwit uti Hufwudstadenö kyrkor kungjord. §. 62. Landtmarskalk och Talemän för Bsraareoch Bende-Standen samt för Bon de-Ständet utnämne Konungen. Ärke-Bistop ware alltid Taleman för Preste-Ständet. §. 63. Riksens Ständer wälje genast, sedan Riksdagen blifwit öpnad. ^de Utskott, hwilka skola Ärenderne bereda. Sädane wid hwarje Riksdag nödige Utskott äro:
Anmäldes och lades på bordet Sammansatta Bevilln. samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:S nedannämnde Betänk:n: N:o 9 i anledn. af väckte motioner om dels posthemmanens och de gästgifveri-skjuts-skyldigas befrielse från postforsiing, och dels åtgärder till beredande af lättnad i nämnde besvär; och N:o 10, i ani. af väckt motion om rättighet för innevånarna i Wermland, att uti lösväskor med posten sända paketer af t. o. m. ett skålp. vigt. Fortsattes pröfningen af StatsUtskrs Utlåt. N:o 169, med förslagtill stadganden, ang:de de i Kronans kassor, influtna medlens tillhandahållande för allmänna rörelsen. Gr. Sparre, Erik: Den af StatsUtsk. uti förev:de Betänk, föreslagna utväg till undvikande af hopande i Statens kassor af Statsmedel, hafva 2:ne Stånd redan afslagit genom ogillande af Betänk. och det torde således icke löna mödan att derom vara serdeles vidlyftig. Om man än skulle kunna anse denna fråga såsom en statsregleringsfråga och den således icke skulle hafva genom 2 Stånds afslag förfa! 1 i t, så äro dessa 2:ne Stånds ogillande af förslaget likväl så betecknande, att om de 2 öfriga Stånden R. o. Ad:n samt BorgareSt. återremittera frågan, StatsUtsk. likväl icke kan vidare lägga fram della förslag. Det kan likväl blifva fråga derom, huruvida icke, i anledn. af de olägenheter detta sammanhopande af statsmedel onekligen medför, något vore att göra, och i sådant afs:de anhåller jag att vid den återremiss, som, att döma efter föreg:de talares yttranden, lärer blifva R. o. Ad:ns beslut i ämnet, få bifoga några ord. Man kan icke neka, att den närv:de penningeställningen i Sverige är högst bekymmersam
Borgare - Ståndet, H err C. J. Ombergs Memorial, deruti författaren, jemte anförande af samma förhållande, sorn Herr Hammarhjelm uppgifvit rörande flera Bergsmans-hemmans underlåtenhet uti skyldighetens uppfyllande, att tillverka tackjern, tillägger, att den författning, som etter 1809 års Riksmöte emanerade, rörande Bergsmanshemman ens fria besittning, haft en bedröflig verkan pä Bergsmanna handteringen ; alldenstund erfarenheten visat, att årliga taekjernsblåsningen, sedan den tiden, blifvit 6000 dygn mindre, hvarigenom, efter beräkning af 10 Skp. afkastning hvarje dygn, hela Jern til Iverkningen, hvilken efter privilegierna icke uppgår till mera än 450,ooo Skp, betydligen skulle minskas, samt Hytte - Besv. och Ekon. UtsE Betänkan elen. lagen äfven l lifv it förminskade genom försälja egendomar, hvilkas innehafvare nu mera vilja undandraga sig Bergsmannaskyldigheterna. Herr Ornberg anser högst vjgtigt, att en undersökning och granskning företages till utrönande, huruvida Blåsningsskyldigheterna blifvit fullgjorda, på det att Staten måtte komma i tillfälle att på andra orter kunna öfverflytta dessa Bergsmanna ✓ förmoner från de hemman, som dem förverkat, och hvarigenom Bergsbruket på dessa orter skulle uppmuntras och uppdrifvas under samma tid, som det på andra aftynar. En sådan uppmuntran vunnes utan betungande för Staten, och blefve endast en rättvisare fördelning af de från urminnes tider vid Bergéhandteringen förknippade förmoner; ty hvad Staten genom ifrågavarande indragningar i Bergsmans hemmans friheter skulle kunna vinna, bör, i hans tanka, ej annorlunda kunna anses, än sorn ett depositum, hvilket Staten är skyldig Bergshandtering en på ett annat ställe, hvarest tillfällen dertill kunna erbjuda sig. I detta afseende, anser Herr Ornberg vidare ingen ort kunna komma ifråga, framför Norrbotten med dit hörande .Lappmarker, soia inom sitt sköte skall äga de största af alla hittills kända jernmalms-lager i verlden.