Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på skälen har Gr. Sparre nämnt, att pröfningskomitéerna rätta sina taxeringar efter sista köpesumman. Men dä jag deltagit i pröfningskomité har jag funnit alt man snarare iakttager samma värde på hvarje serskildt hemman, som det i långliga tider haft, än gör förändring med mindre serskilda omständigheter inträffa. Och lagstiftaren bör väl icke förutsätta att taxeringsmännen äro, antingen af välvilja eller hat, så ensidiga att de, derföre att egendomen ombytt egare, skulle för egarens skuld ombyta värdet. Jag tror således, på sätt jag redan omförmält, att det ej har någon svårighet med det förslag, som jag gjort. Men då Hr von Hohenhausen yrkat, att man ej genast måtte godkänna redaktionsförändringen, utan återremittera §:n: så anhåller jag att både denna § och alla de öfriga måtte återremitteras, på det att LagUtsk. må kunna sätta dem i ett sammanhang. Hr Rääf: Annu en gång ber jag alt få upprepa, att från min ort hafva ganska många låneansökningär blifvit afgifna, hvaruti låntagarne haft den försigtigheten att utsätta huru stor del af lånesumman som belöper sig pä hvarje hemman; och att dessa låneansökningar, långt ifrån att möta större svårigheter, hafva blifvit lika skyndsamt, och kanske fortare, expedierade och antagne, såväl i Banken som i andra kassor. Jag får tillika fästa uppmärksamheten på den stora beqvämlighet för rörelsen, för krediten och för liqviden, som derigenom uppkommer; ty om en låntagare t. ex. öfverenskommer Den 5 Juli f. m. 489 nied långifvaren om alt få afbetala en summa, så vet man strax! hvilken del af inteckningen, som skall retaxeras. Men då R. o. Ad. önskar slut på diskussionen, skall jag visserligen ej uppehålla tiden med de flera tillägg som kunde göras. Hr Hammarhjelm, Carl Gust.: I händelse Hr von Hartmansdorffs hemställan 0111 återremiss af samtlige §§:ne skulle bifallas, sä ber jag att några mina anmärkn:r vid den 20 § må få åtfölja återremissen.
Maj:t, i anseende till serskilda omständigheter, begärt anslag; hvadan ock följer, att frågan om utvidgningen af Frösö skola ännu beror på Kongl. Maj:ls Nådiga pröfning; alltså och då dessutom vid denna Riksdag fråga blifvit hos Rikets Ständer väckt om en allmän reorganisation af elementar-läroverken, finna Utskotten sig böra tillstyrka, att Herr Prosten Säxves förenämnde motion icke måtte för närvarande till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 20 December 184-4. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.•‘Utskottens Utlåtande, N:o 27. 7 Reservation af Herr Bergsten: ”Elium jag med Utskotten delar öfvertygelse!! om Frösö skolas, i anseende lill afstånd och flere omständigheter, behöfliga reorganisation i den vidsträcktare omfattning, som Riksens Höglofl. Ständer vid sednaste Riksdag framställt, har jag likväl ej kunnat gilla, att Utskotten afslagit den tills-vidare-ålgärd, skolans utvidgning med en Conreclor, sorn motionären nu föreslagit, och hvilken, långt ifrån alt hindra den framtida omregleringen, skolat blifva ett vigtigt befordringsmedel af densamma.
Se Idun f för fredagen den 2 5 april. Viner och safter försäljas på heloch halfbuteljer, tredubbel ättiksprit på större flaskor, alla försedda med etiketter, innehållande fabrikens namn. [1896] så också myggbett, men nog ser man helst att kunna lindra den genom desamma uppkomna klädan. K ö p af mitt utmärkta medel mot myggoch 3ett samt sting af andra insekter, och Ni skall finna att all kläda försvinner. Insänd 6 5 öre så erhålles en ask som prof franco. V i d parti erhålles rabatt. L O " G E N A S T bok erhålles å Allmänna Lifförsäkringsmedelålders fruntimmer, med gladt lynne, önskar ett bildadt och driftigt fruntimmer med något kapital, som kompanjon i en upparbetad manufukturaffär. Vidare genom korrespondens med » Kompanjon 4 1 2 6 », adr. S. Gumajlii Annonsbyrå, Stockholm. Abonnementskort, gällande för 8 besök; kr. Hvarje söndag nytt program. Endast denna inackordering. Närmare meddelas af kapten Lindeberg, 3 Odengatan 1 tr. upp. A F Z E L I U S, A. Se den praktiska och allmännyttiga Kcceptboken » Khabara » innehållande 100 recept, finnes i de flesta boklådor. Kostar endast 75 öre. Prenumerant. — Aseptin: 150 gram glycerin, 90 gram horyyra, 10 öre nejlikdroppar och 10 öre pepparmynta. Glycerin och borsyra slås i en burk, hvarpå bälles en kanna kokhett vatten; dropparne lösas i 50 gram sprit och tirsättas, då det öfriga har kallnat, hvilket bör ske så långsamt som möjligt, hvarför kärlet omlindas med ylle. Sedan filtreras vätskan genom ett liltreringspapper. Dropparne kunna efter behag uteslutas, men ej spriten. E — a. Bäst är att vända sig direkt till Nääs slöjdseminarium, adress Flöda station, då prospekt gratis erhållas. J. Z, kg.
Calmar, medel till reparation å Kyrkan derst, Stats» TJtskottets betänkande derom, bif. af Borgare» Ståndet, s. 47* af Bondeståndet, s. 49. återrem. af Presteståndet, s. 51. bif, af Adeln, s. 53. Ytterligare Utlåtande, bif, af Presteståndet, s. ii4i. Canal, örn anslag till Södertelje; Statsoch BincoUt. skottens betänkande återrem» af Bondeståndet, s» 696. bif* af Presteståndet, s. 7o2. återrem. af Borgareståndet, s. 7öé. Nytt Utlåtande bif. af Ådeln, s. af Borgareståndet, s. 3186. af Bondeståhdet, s. n99* •— Götha Uirections anhållan att genast i Banken få lyfta återstoden af årsansläget; Siatsoch BancoUtskottens Utlåtande'öfver, bif. af Ådeln, s, lil. af Presteståndet, s. ix8. af Bondeståndet, s. Uå» Nytt Utlåtande bif. af Presteståndet, lil. s. 41, af Borgareståndet, III. s. 58. af Adeln, lil. s, 70, ■— iom ytterligare anslag[ till fullbordande af; Statsoch BancoUtskottets betänkande bif, af Preste, ståndet, s. 649- af Adeln, s. 666. af Borgareståndet, s. 694. återrem. af Bondeståndet, s. 696. *7 Nytt Utlåtande' hif. af Presteståndet, s. ms, af Bondeståndet, s, \ 130. Canal örn bidrag till utförande af Hjelmareoch Slussverks-ombyggnad; Statsoch BancoUtskottens betänkande, . bif, af Prestesåndet, s, 37-taf Borgaret ståndet, s. 373-.
Ridderstapet och Adeln, att den förra as Vesta frägor till uilatanve af Allmänna Beswarsoch Oeconomiä-Utstottet hänwisas, ost) alt den sednare frägan stulle förblifwa hwilande till dest UtstottekS mlätande öfwer den förra, till RikS-Ständen inkommit. Vt supra. S. D. Bisölls det i sista pleno pä bordel lagda Ullätande af Allmänna Bestvärsoch Oeconomia-Utstoiret, öfwer den af vice Talemannen ston hongton wäckta fräga om erläggande af vacanceaftstst under fredlig tid för de Mindre hemman, hwilka till båtsmanshåll äro indelte. Vt supra. S. D. Instämde Höglofl. Ridderstapet och Adeln med det Hederwärda Bonde» Sländet i dest förstag ait ett särkildt Utstött af tre ledamöter frän hwarje Ständ mätte tillsättas, för att ukreda de ifrån förre Riksdagarne upstjutne lwistiga frågor emellan Bonde-Skändet och de öfrige Ständen och deröfmer med sitt betänkande inkomma. Vt supra. S.D. Biföll Höglofl. RidvcrstapekochAdelnhwad Höglofl. Skgts-Utskottet genom sitt den r sta sistk. Ju - Den 3 Iumr. Zrz Znnit pa bordet lagde betänkande, anmält, angående bihanget till Riks-<2iändens protocoller wid sist hällne Riksdag. i3t supra. S. D. Till Staks-Utjkoktets genom desi de» r:sta ^unii pä bordet lagda Nllätande i anledning nf Sen hos Hederwärda Bonde-Ständei wäiLla frä» ga vm extra krigshjelps utgörande för Pastvratcr Ne i Rikets staf Höglofl. Ridderfkapet och Adeln till alla delar sitt bifall supra. S. D. Höglofl,.
Ej måge Contrakterne föranleda till undantag från Gesälls skyldighet att sig med laga försvar förse; men derest Gesäll, före aflyttningen från en innehafd tjenst bevisligen icke förmått sig annan tjenst förskaffa , ege han dertill en Månads råderum från a flyttningsdagen , samt vare jemväl be* råttigad, att derunder resor företaga. Medan Gesäll i Mäst ates tjenst stadd år, vare det honom förbudet, att, utom dennes tillstånd, för egen räkning förfärdiga arbete ät någon annan. Då Utskotten pa detta sätt velat öppna ett tillfälle för idoge och om sin förkofran mone Gesäller i allmänhet, att besöka andre Orter, der de kunna hoppas ernå en mera utbildad kännedom i sitt yrke^ och vinna en större skicklighet, torde den af en Ledamot inom Höglofl. Rodderskapet ocb Adeln föreslagne Gesållernes fördelning i Ciasser, hvaraf den högre, under namn af Konstförvandter, ensam skulle tillåtas kringvandra, icke böra blifva något föremål för öfverläggning. 4 §• Då flere Ledamöter ansett, och Utskotten nu mera äfven funnit, hvad i förra delen af denna §. blifvit stadgadt, vore destomindre behöfligt, som något, i strid dermed befinteligt» förbud förut icke existerat, samt Utikotteu tillika trott före - »52 Lagutskottets Betänkandets. skriften ori skyldighet för Gesäller att arbeta tillsamman med en å Mästares Verkstad antagen Legokarl eller Qvinsperson blifva aldeles öfverflödig, så vida Gesäller stållas under Tjenstehjons Stadgan och derigenom underkastas en ovilkorlig förbindelse till lydnad emot sine Mästare; tillstyrka Utskotten härmed att §. med dess. innehåll må ur Föifattningarne aldeles utgå* Fje rde Artikeln■. i §•
Herr Grefven och Ordföranden hemställde om icke Utskottet ville tillåta, att Lagman Sandbergs Memorial, med de anmärkningar och förslag, som deraf blifvit föranledda, finge hvila på bordet? Bifölls. och Utskottet åtskildes Kl. 12. In fidem Aug. von Hartmansdorff. 1 Ursprungligen har stätt: ... möjligheten at sådane illusioners verkställighet. 300 Bilaga till protokollet den 28 Juli 1812 Lagman Sandbergs memorial. Upl. i Constitutions Utskottet den 28 Julii och lagdt på bordet. Wördsamt Memorial. Uti 49. §. Regerings Formen samt 2. § Riksdags Ordningen stadgas: Riksens Ständer skola sammankomma enär fem år ifrån den sist hällne Riksdagens slut förflutit. Konungen dock obetagit at Riksens Ständer därförinnan til Urtima Riksdag kalla. Sällan torde värkningarne och fölgderne af vidtagne Allmänna Författningar rätteligen kunna bedömmas, utan genom erfarenheten. Den allenas [t] visar deras fördelar eller uptäcker deras brister. Ofta nog torde, äfven den mäst gagneliga anstalt i början mötas med ovilja, blott för det den är ny; men den vinner genom tiden då dess nytta blir erkänd; äfven som å andra sidan, den hälsosammaste författning vid tillämpningen kan roija ofullkomligheter, hvilka tarfva rättelser, om det goda ändamålet icke skall förfela. Ganska vijst och välbetänkt, föreskrifver därföre Grundlagen en tid af fem år emellan hvarje Lagtima Riksdag, ty innom kortare tid torde de af Konung och Ständer gemensamt til landets bästa vidtagne anstalter, icke tilförliteligen visa deras värkan; men om ock någon gång — ett motsatt förhållande skulle inträffa, hvarpå äfven vid detta Riksmöte exempel förekommit, så är det Konungens höga rätt at kalla Riksens Ständer til Urtima Riksdagar. Wid dem synes därföre inga andra mål böra företagas, än de som genom Konungens Nådiga propositioner framställas.
Jag har länge sökt att utforska den egentliga styrka, som Hr von Hartmansdorff haft i sina händer, för att kunna beherrska frågan om grundlagsförändringar i allmänhet, och jag har funnit, att denna styrka ligger deruti, att han håller sig inom det bestående, nemi. vid det som grundlagarne redan innehålla, och icke tillåter några ändringar deruti, emedan, så länge han håller sig vid hvad grundlagarne redan stadga, så är han oåtkomlig. Nu synes likväl som skulle han vara böjd att gifva efter, då han anser ett utfall utöfver grundlagarne vara nödvändigt för att salivera apparencerne. Det framlyser i hela det framlagda förslaget lill gemensam tanka, att Hr von Hartmansdorff vill taga hort åtskilligt af hvad som finnes i vår nuvarande grundlag, för att sätta dit något annat i stället. Ser man närmare på hvad den värde ledamoten vill sätta i stället, så synes tydligt, af den utredning, som jag på f. m. gjorde, att det skulle vara någonting, som vi här på sidan kalla försämrande grundlagen, men hvad Hr von Hartmansdorff anser som en förbättring deri, d. v. s. att göra möjligheten af grundlagsförändringar allt svårare och svårare. Derom är ingenting annat att säga, än att det är conseqvent, men det är fråga om huruvida det är conseqvent med de motiver den värde ledamoten framställt, och detta är det som jag något litet vill undersöka. Hr von Hartmansdorff har här talat vidt och bredt om att man icke skall fästa sig vid en ide' förr, än den blifver mera än ett blott tillfälligt tänkesätt; ty först hör ett allmänt tänkesätt utbildas, vill han säga. Ar det nu, frågar jag, ej ett allmänt blefvet tänkesätt, alt grundlagen bör ändras? Kan man säga, att det blott är ett tillfälligt tänkesätt, att vi behöfva en representationsförändring? Jag skulle tro, att vi hafva alltför stora prof derpå, för att kunna vidhålla motsatsen. Nu är det således Hr von Hartmansdorffs mening, att i samma mån allmänna tänkesättet utvecklar behofvet af representationsförändring, så går Hr von Hartmansdorff på den motsatta sidan och vill göra det allt svårare och svårare för det allmänna tänkesättet att göra sig gällande i verklig reform.
Innan denna tidepunkt tror jag att för Domare som skola dömma efter Lagens bokstaf fordras utförliga föreskrifter och att så väl Författares, Boktryckares och Bokhandlares rättigheter och skyldigheter som bevakningsanstalterne i detta afseende böra innefattas i den Författning som ärnad att bevara hufvudprincipens helgd måste afhandla ämnet i hela sitt sammanhang. Det är af dessa skäl hvilka om min tid och förmåga det medgifvit hade behöft att skickligare utföras och hvartill utan tvifvel ännu flera kunna läggas, som jag skulle vilja tillstyrka Höglofl. Utskottet att till Herr Mannerstam, ifall han det åstundade lemna det svar. Att II. Utskottet med billig upmärksamhet gjort rättvisa åt vigten af den princip han framställt, men att II. Utskottet dels i afseende på svårigheten att med säkerhet urskilja det reglementariska ifrån det som egentl :n hörde till Grundlagen och hufvudprincipens helgd och varaktighet, dels i afseende på det intryck som ett sådant hittils innom vårt Fädernesland obrukeligt afskiljancle af ämnet, i synnerhet efter en nyss verkstäld förändring af Tryckfrihets Lagen skulle göra på allmänna omdömet, icke trott sig kunna till R :s St :er öfverlemna något förslag till en så väsendtlig omskapning. Att Utskottet trott, att innan den kunde företagas borde den först i allmänna tänkesättet vinna ett mera erkändt burskap och af pröfningen erhålla en närmare utredning. Att 11 saknad af denna har Utskottet häldre velat utsätta sig för det omdömet att för någon tid hafva upskjutit en möjligtvis nyttig men åtminstone icke oumgängelig förändring än att gifva anledning till ett sådant utvidgande deraf som genom sin obestämdhet skulle löpa fara att betaga äfven sjelfva hufvudprincipen dess kraft och verkan.
Genom sina beslut i anledning af Utskottets Betänkande JVs 25 hafva ock Rikets Ständer nu mera bestämt så väl beloppet af Bankens särskilda lånefonder, som den summa, hvilken till ytterligare försträckning åt Filial-banker får anvisas. Till något dylikt föremål lärer ofvanberörde en million R:dr följaktligen nu icke kunna komma i fråga att disponeras, och att dessa medels reserverande i Banken till den utelöpande sedelstockens förminskande under närvarande förhållanden icke synes erfordras för att än vidare konsolidera Banken, men väl skulle på allmänna rörelsen utöfva ett ofördelaktigt inflytande, tror Utskottet sig i förenämnde Betänkande hafva tillräckligt ådagalagt. I betraktande häraf torde något lämpligare sätt för återgifvande åt rörelsen af den hopsamlade och för Bankens eget hufvudsakliga ändamål ej behöfliga vinsten knappast förefinnas, än att öfverlemna densamma åt Riksgälds-kontoret, men i sitt förslag derom hade Utskottet emellertid tydligt angifvit, huru denna vinst, med hänseende till både Bankens och landets fördel, enligt Utskottets åsigt, skulle under för handen varande omständigheter kunna lämpligast användas, ehuru Banko-Utskottet ansett och fortfarande anser sig vara förhindradt att i afseende å detta användande föreslå några särskilda bestämmelser. Utskottet förnvar således sitt, af två Riks-Stånd redan gillade tillstyrkande i2:o att af Bankens sedan 1857-års början upplupna, hittills icke disponerade vinst en summa af 1,000,000 R:dr R:mt må med V3 vid slutet af hvartdera året 1860, 1861 och 1862 från Banken till Riksgälds-kontoret allemnas.
Skrifvelse N:o 94. man och lägenheter, hvilka äro upplåtna under sådan ständig städjeoch besittningsrätt, sorn, efter föregången undersökning befinnes ostridig, må, när vederbörande innehafvare sig derom anmäla, af hospitalets Styrelse få till skatte försäljas under följande vilkor, nemligen: l:o alt skalteköpeskillingen må beräknas till ett belopp, motsvarande hemmanets eller lägenhetens till hospitalet utgående ränta för 10 år, samt för de hemman, som tillika hafva skyldighet att till hospitalet framskaffa vissa lass sand, jemväl värdet för lika lång tid af detta åliggande ; hvarvid borde iakttagas, att, derest för hemman eller lägenhet den nu utgående räntan befinnes vara mindre än den, som i äldre årens räkenskaper för samma hemman eller lägenhet upptagits, på särskild undersökning och pröfning kommer att bero, hvad räntebelopp vid skatteköpet och för framtiden skall beräknas; 2:o att, vid skeende försäljningar af hemman eller lägenheter, köparnes skyldighet att köpen hembjuda bibehålles, äfvensom hospitalets rätt till åtnjutande af rekognitions-afgift i enlighet med Kongl. Brefvet af den 21 Juli 1813, ifall Hospitals-styrelsen icke finner för godt hemman eller lägenhet inlösa; 3:o att Hospitalets frälsemannarätt till hemman eller lägenhet qvarstå, så att Hospitalet framdeles, som hittills, må kunna uppsäga räntan till leverering in natura eller till lösning efter auklions-medelpris; 4:o alt, i händelse hemmanets eller lägenhetens egare, utan arfvinge eller utan att hafva derom i laga ordning förordnat, med döden afgår, hemmanet eller lägenheten utan lösen hospitalet tillfaller 5 5:o alt, om några särskilda, enligt besittningsbrefvet, hemmanet eller lägenheten åliggande skyldigheter förefinnas, dessa fortfarande skola af hemmanet eller lägenheten utgöras; samt 6:0 att, om den till hemmanet hörande skog kan anses, med dess framtida bestånd, lemna större årlig afkastning, än som motsvarar hemmanets behof af byggnad, stängsel och vedbrand, hospitals-styrelsen må ega att med innehafvaren öfverenskomma om den särskilda ersättning, som, vare sig genom högre lösnings-summa eller årlig afgäld, bör för sådant fall hospitalet tillkomma.
15 för andra hus; samt att för öfrigt låne-summorna lampas efter de nya byggnadernas i kostnads-förslagen beräknade värden och de sökandes större eller mindre behof af dylikt understöd; b) På grund af dertill i vederbörlig ordning erhållet upp drag, skall drätsel-förvaltningen å stadens vägnar, för hela lånesumman afgifva sin, till Riksgälds-kontoret elier ordres ställda, skuldförbindelse, innefattande de af Rikets Ständer för lånets användande och återbetalning stadgade vilkor. Efter denna förbindelses aflemnande till och godkännande af Fullmäktige, eger drätsel-förvaltningen utbekomma låne-medlen, i den mån desamma, enligt derom hos förvaltningen gjorda och bifallna ansökningar, skola vederbörande tillhandahållas; c) Hvad af sagde medel före slutet af år 1861 ej kun nat till behörige lånsökande utlemnas, får derefter af drätselförvaltningen icke utgifvas; d)
Riksdaler i tjenstgöringspenningar samt 2,000 Riksdaler i missräkningspenningar; samt att, på skäl, som omförmälas uti de af Banko-Utskottet till Rikets Ständer vid sistlidna riksdag aflåtna Memorial i detta ämne, från den åt de öfriga tjenstemännen i andra och tredje graderna beviljade löneförhöjning uteslötos Bankens dåvarande, till kamereraregraden hörande Kassörer, åt hvilka Fullmägtige i stället berättigades att meddela förhöjning i missräkningspenningarne till så stort belopp, att de undfinge lika stor löneinkomst, som högst lönade Kassörer enligt nya staten komme att uppbära-, varande af sökanderne, — bland hvilka, till följd af nyssberörda åt Fullmägtige lemnade berättigande, Bergman och von Ehrenclou, som tillhört kamereraregrad i mer än fem år, för närvarande och med inberäkning af dem på denna grund tilldelad förhöjning i missräkningspenningarne, nu åtnjuta i lön 3,000 Riksdaler, i tjenstgöringspenningar 450 Riksdaler och i missräkningspenningar 1,350 Riksdaler, eller tillhopa 4,800 Riksdaler, samt öfrige sökande, Sundberg, Hjort af Ornäs och Falk, innehafva lön 3,000 Riksdaler, tjenstgöringspenningar 450 R:dr och missräkningspeuningar 850 Riksdaler, eller tillhopa 4,300 Riksdaler, — anfördt hufvudsakligen, att, oaktadt de genom förhöjda missräkningspenningar kunde undfå lika stor inkomst på det hela, som deras vederlikar i kamereraregraden, genom den dem beviljade rätt till löneförhöjning, likväl en väsendtlig skilnad, till sökandernes skada, förefunnes deruti att, då vid inträffande sjukdomsfall eller förordnanden endast lönen finge bibehållas, men tjenstgöringsoch jnissräkningspenningarnu rpåste afstås samt då vid pensionering lönen allena Banko-Utskottets Memorial N:o 20.
Enkelhet i uppställningen. 2:0 Trygghet för realisationens bestånd a) medelst lånerörelsens afskiljande från Banken, hvarigenom Banken betydligt mindre blottställes för följderna afen, af tillkommaTide Ständer tilläfventyrs gjord utvidgning af låwerörelsen, på bekostnad af proportionen mellan silfver och sedelstock; l) medelst den större lätthet att för de i riktig form ställda statsobligationerna erhålla silfver till utvexlingens fortsättande, än på ett så kalladt creditiv med hypothek af odisponibla fordringar. 3:o Säkerhet för bergsoch jordbruk samt öfriga näringar att icke efter Bancofullmägtiges godtfinnande se hela lånerörelsen inställd, hvaraf följderna voro oberäkneliga och alldeles stridande mot dem, Utsk. sig föreställt. 4:o Vinst, i ena alternativet, af 200,000 r:drs besparing till fördel för de skattdragande, samt 70,000 i det ena, och 270,000 r:dr i det andra alternativet ökad tillgång hvarje år för lånerörelsens bedrifvande, utöfver hvad Utsk. föreslagit. 5:o Beredd tillgång för Banken att årligen öka sin förmögenhet, och detta äfven medelst influtna silfverräntor å de för Bankens öfverskott inköpta utländska fonderna. 6:0 Möjligheten, närmare beredd medelst lånerörelsens afskiljande från Banken, att sedan öfvergå till privat industri, som bör vara målet inan söker, och hvilket mer än allt annat skulle betrygga realisationens bestånd och dermed myntvärdets behöriga upprätthållande. Det är en sådan creditväsendets öfvergång till privat industri, som jag skulle anse såsom ett bland de lyckligaste resultaten; och jag tror, altman i betydlig mån skulle närma sig detta mål, 01x1 man, i likhet med hvad Frih. Rantzou föreslog för Banken, nu till Riksg.cont. ville intaga enskilda actieägare, eller ock att Riksg cont. toge actier för sin räkning i enskilda låneinrättningar, hypotheksföreningar, spannmålsbelåningsbanker m. m.
Deremot har, på sätt Rikets-Ständers nyss åberopade underdånig skrifvelse, angående 2:dra Hufvud-Titehvs reglering närmare utvisar, en summa af 1,770 R:dr jemte 18 tunnor spanmål in natura, utgörande beloppet af Bagare-Gesällernes aflöning vid Stockholms, Christianstads och Götheborgs KronoBagerier, blifvit från Allmänna Jndragnings-Staten till Andra Hufvud-Titeln öfverförd; hvar förutan, när, med här ofvan upptagne contanta anslag för 1835 och följande åren B:co R:dr 230,350. blifvit jern förd t hvad, enligt senast uppgjorda Allmänna Indragnings stat, verkligen utgått, 216,684: 41. 10, eller i rundt tal 216,680. visat sig en minskning genom afgång af 13,670; på grund af hvilket allt den af Rikets Ständer från och med innevar ande års 636 Expedit ions-Utskoltets Förslag till und. Skrifvelse, IV;o 277. början intill nästa Riksdag fastställda Allmänna Indragnings-stat upptager följande contanta belopp, nemligen: i835 och följande årens Riks-Stat upptager » # , B:co R:dr 230,350. Tillökning. N/beviljade Anslag, Professor Cederschjöld . B:co R:dr 600: — —■* Till Vetenskaps-Academien, i och för insamling och afteckning af Svenska vexter ... 800: — —» Secreteraren Strinnholm 1,000:’ • Professoren Schlyter , 1,200: Professor Cronstrand . 1,150:— Adjuncten Selander * . 200: Landt-stats-tjenstemännens pensioner, på förslag . Professores Emerili, 6 löner, a 1,600 R:dr Fångvards-tjenstemännens pensioner, på förslag 2,000: •