Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Krigs-Coll. har under April månad sistlidet år ingifvit förslag, i hvilket tillökningen i kostnad är beräknad till 120,000 rdr. K. M. har ansett den af Krigs-Coll. gjorda utredning icke vara så fullständig, att den kunde R. St:r föreläggas, utan har K. M. låtit Coll. inkomma med nytt förslag, i hvilket skulle tagas hänsyn såväl till sparsamhet med statens medel, som ock anskaffande af bättre födoämnen. I detta sitt sednare förslag beräknade Krigs-Coll. de förökade kostnaderna till 223,677 rdr 40 öre, men K. M. har vid ärendets pröfning funnit skäl att något nedsätta utspisningsstaten och derför begärt ett förökadt anslag af endast 175,000 rdr. Vid handläggningen af denna fråga har majoriteten inom Stats-Utsk:t ansett sig böra fästa sig vid summan 120,000 rdr; hade den sett närmare på saken, skulle den funnit att icke något var att indraga på den af K. M. föreslagna summan. Det visar sig nemi. att, enligt det af Krigs-Coll. förut uppgjorda förslag, kostar portionen för hvarje person 58 öre, men, enligt den af 310 D«n 26 M»r» f. m. K. M. efter företagen jemkning föreslagna, endast 57 öre. Således är det sednare förslaget billigare än det förra. Det har icke varit afsedt att få kostnaderne drygare, utan tvertom; men genom den olika utredning ang:de antalet personer, som dagligen bespisas, har resultatet blifvit det, att regeringen föreslagit 175.000 rdr i stället för 120,000 rdr. Under Stats-Utsk:ts arbeten har uppmärksamheten blifvit fästad på dessa siffror, hvarför en ny uträkning inom Utsk:t gjorts, grundad på innev:de års priser. Då deraf visat sig alt skäligt vore att 140,000 rdr utöfver nuv:de anslagsbeloppet beviljades, anhåller jag att R. o. Ad. måtte bifalla det af Hr Sandels afgifna förslag. Gr. Lagerberg:
Föredrogs och lades till handlingarne Bvillu:sUtsk:s den 14 dennes på bordet lagda Utlåt. JVs 72, i anledn. af återremiss utaf Mern. JV2 30, så vidt det angår Hr Henschens motion, i fråga om praemier för utförsel af bränvin. Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af (lera ledamöter, Bevilln:sUtsk:s den 14 dennes på bordet lagda Mern. M 33, i anledn. af RiksSlms skiljaktiga beslut, ang:de tull-lagstiftningen för artikeln Bränvin och Sprit. Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s den 14 dennes på bordet lagda Belänkm: M 137, i anledn. af väckt motion, ang:de förändringar af 9:de och 13:de §§:na uti Kongl. JFörordnm den 5 Sept. 1854, 90 Ben 15 Novémber e. m. om hvad iakttagas bör til! förekommande af kolerafarsotens införande i Riket; och Jtä 138, i ani. af väckt motion, ang:de tillägg till K. Förordna d. 5 Sept. 1854, om hvad iakttagas bör till förekommande af kolerafarsoteas införande i Riket. Föredrogs ånyo Riddarh.Utsk:s d. 11 och 14 dennes på bordet lagda Mern. N:o 13, med svar på återremissen å Utsk:s Mern. N:o 12, om tryckning äf R. o. Ad:s prot. under 1600:talet. Hr Bildt, Didrik Gillis: Jag vill icke ingå i någon pröfning ang:de nyttan af dessa protus tryckning och spridande bland allmänheten, utan jag vill endast betrakta frågan ur den enskilda synpunkten af en angelägenhet, som tillkommer R. o. Ad. att ensamt afgöra, och vid sådant förhållande förefaller det mig som om frågan eudast skulle hero derpå, huruvida kännedomen af ifrågavande prot:r är för den stora allmänheten eller blott för detta Stånd af speciell nytta.
Likvisst vågar jag vara af annan mening än författarn, hvad betydelsen angår af Christi ord: ”Saliga äro de fattiga” – det var visserligen en andelig fattigdom och ingen yttre Han dermed antydde, en sådan nemligen, som erkänner att af sig sjelf icke kunna ingå i Guds rike, och hvilken skulle blifva en rak motsatts till Fariseernas andeliga högmod. En ”inre själisk rikedom” äger visserligen en sådan själ i sin andeliga fattigdom; men medvetslöst – liksom saligheten icke kan bestå i medvetandet om att vara salig, utan i okunnigheten om ett annat tillstånd. Friherrinnan och Hundrackan är åter en, af Herr Hugo benämnd, fatal historia. Har då Herr Hugo aldrig inom lifvet mött personer, som ägt mycket, men varit missbelåtna med detta myckna, blott för det att de saknat något. Sådana finnas och noga räknadt äro vi (i mer eller mindre grad) sådana allesammans. Friherrinnan saknade skönhet och derföre blef lifvet henne en tung börda ibland menniskor, om hvilka hon trodde, att alla skulle lika högt värdera ett vackert ansigte och en vacker figur, som hon sjelf. Något närvarande och lefvande att älska, måste hon dock nödvändigt hafva – och det blef en hund – hade lika gerna kunnat vara en katt eller fogel, blott det var ett lefvande väsende, hvars yttre former hon icke kunde afundas, och af hvilket hennes egna icke kunde bedömas. Den historien är tagen ur lifvet; icke rår författarn för att deri förekomma så många ”fatala.” Om boken Det går an har jag ingenting annat att säga än hvad författarn sjelf sagt i noterna till Ninon Leuclos. Der kallar han Ninon för sedernas reformatris, så till vida, att hon emanciperade dem – och såsom sådan borde hon nödvändigt gå för långt. – En ny idée, som bryter sig lös ifrån andra seclersgamla, förlöper sig alltid till en början, eller: en gammal häfdvunnen öfverdrift, inom så väl samhället som religionen, kan blott besegras af en ny sådan; jemnvigten i det nya kommer sedan småningom.
Dess obetydliga kostnader och isyn^ nerhet förmonen af ett vida större antal lärlingars både bättre och hastigafe undervisning än som med det hittills följda lärosättet varit förenlig, gör det framförallt användbart i alla så kallade sockemkolor och undervisningsanstalter tor allmogen» Ehuru jag visserbgeri kanner, att genom ehskiba upplyste possessionaten sammanskott en eller annan växel • undervisnings skoia på landet bildat sig •, har jag dock anledning till tvifla, att methoden Vid de redan existerande sockenskolorrte blifvit införd, Som likväl är så väsendtligt. O saken dertill borde förnämligast vara saknad af de tillgångar som tordfas för localens inredning« tä^ bellers och läroböckers anskaffande Ert enskilt sällskap af upplysningens vänner har häri hufVildstaden bildat sig, som af ettna tillskott på det berömligaste sätt fortfar att befordra väXsliindervisningens framsteg. Det är redan nu till Täckelig ära för den enskilta patriotismen i vårt land , att hafva ej allenast insett , men till en så Oväntad grad föiallmänligadt de tvenne största tidehvarFvets befordringsmedel för 644 Den 24. Februarii, menskbghetens val, af växel - undervisningen oell spirbankarne. Nu då profvet redan är afgjordt, då bådas fördelar redan ligga för öppen dag , då fråga blott är att så hastigt som möjligt låta nationell komma i åtnjutande deraf, dä uppoffringarne för detta ändamål öfverst!-1 ga den enskilta förmåg3n , nu är det sorn vi böra komma dem till hjelp. Vi kunna ej underlåta det, utan att inför hela Europa blottställa vårt anseende som upplyst nation, utan att göra oss skyldige till den förebråelsen , att med mindre värma omfatta föremål af allmänt välgörande inflytande. I detta afseende vågar jag härmed föreslå , att Riksens Ständer mätte anslå en årlig summa till ofvannämnde ändamål.
Ordhden tillkännagaf, att, sedan Ordf:den i BankoUtsk. anmält behofvet af val utaf förstärkt BankoUtsk., Hrr Tal - ■ili Den 7 November f. m. mlin öfver.enskommit, att föreslå RiksStånden, att företaga ett sådant val Onsdagen d. 11 dennes, samt hemställde derjemte, om R. o. Ad. behagade nämnde dag anställa detta val, hvilket bifölls; och beslöts derjemte, uppå sedermera af Hr Frih. o. Ordf:den gjord hemställan, att dervid, utom det af Grundlagen bestämda antalet af 21 ordinarie ledamöter, skulle utses 9 suppleanter, så att hvarje val-lista komme att innehålla B2 namn. Hr Cederschiöld, Gustaf: I sista plenum anmälde jag mig att väcka tvenne motioner, sorn jag nu anhåller att få upläsa De härefter uplästa motionerna voro af följande innehåll: 1:0 Af de beslut RiksStånden fattat rörande frågan om vidgad religionsfrihet, torde man med temlig säkerhet kunna draga den slutsats, att frågan under innev:de Riksdag ieke vinner sin slutliga lösning. Men det lifliga intresse frågan väckt, rättfärdigar likväl den förmodan, att densamma numera icke kan falla, utan skall ständigt återkomma, intill dess den blifver tillfredsställande besvarad. Huru olika meningarna om sjelfva frågan än kunna vara, måste likväl alla instämma deri, att den är för samhället af omätlig vigt. Hvarje sann fosterlandsvän måste således lifligt önska att saken blir fullständigt och grundligt utredd. Bidrag härtill lemnar otvifvelaktigt historien; må man ösa ur dess källor. Jag för min del har, då jag kastat en hastig öfverblick på Staternas historia, blifvit öfverraskad af det samband, hvaruti den religiösa toleransen stått till samhällenas välbefinnande samt utveckling i alla riktningar. Det har förekommit mig, som hade de Stater, der den religiösa toleransen varit störst, jemväl åtnjutit det största politiska lugn och den högsta ekonomiska välmåga. Se i detta afs:de Spanien före och efter Morernes fördrifvande, och England efter 1688 års revolution. Se Frankrike före och efter Hugenotternas förföljelser.
De väsendtliga förbättringar infanterivapnet på sednare tider undergått, gör nödvändigt att äfven kavalleriet förses med tidsenligare sådane vapen, än dem hvarmed det för närv:de är utrustadt Frågan huruvida vårt fåtaliga rytteri bör öfvas att användas till strid till fots på längre afstånd, eller blott till strid på nära håll, och orri det således bör förses med tvänne skjutvapen, beräknade för de båda olika slagen stridssätt, är visserligen ännu ej fullt afgjord, men deremot är det klart, att det alltid måste vara fullt beväradl för strid på nära håll. Då nu K. M:ts Propos. egentligen icke afser annat än anskaffandet af för sådant stridssätt lämpade vapen, eller revolvers, hemställer jag, det R. o. Ad. ville, med afslag å Utsk:ts förslag i denna punkt, i stället bifalla K. Frih. Klinckowström: J olikhet med den siste värde talaren får jag yrka bifall till Utsk:ts hemställan. K. Mits ilrågav:de Propos. innehåller att K. M:t äskar ett anslag af 45,000 rdr, för att anskaffa ett kavalleri-skjutvapen, som K. M:t icke allenast icke vet huru det skall se ut, utan icke en gång känner, om det verkligen behöfves. I Proposm säges nemi. att det ännu icke är afgjordt, huvuvida kavalleriet bör ega tvänne eldvapen, ett för strid på nära håll och ett för strid till fots på längre afstånd. Då våra dragonregementen numera icke äro sådane de ursprungligen voro, tror jag för min del, att vårt kavalleri endast undantagsvis kan komma i fråga att användas för det sednare stridssättet, men jag anser redan den omständigheten att K. M:t icke ens afgjort huruvida rytteriet bör ega 1 eller 2 eldvapen, mycket mindre bestämt dessa vapens modell, vara ett fullt bindande skäl för R. St:r att icke för nu stundande korta statsreglerigsperiod anslå en summa, som sannolikt, i likhet med många andra, kommer att ligga obegagnad i Hiksg.- Kontoret. Vi känna nemi., huru länge det plägar dröja, innan strider om olika modeller kunna slitas.
Konung genom den högsinnade förklaringen i Kongl. Brefvet 8 Mars 1682, ett nytt stöd åt den åsigt att deri, som erböde sig att fulltyga det han emot Konungen sagt, väl icke medelst någon actions anställande finge sådant utföra; men alt en sådan ej kunde förmenas alt vid sin förklaring fulltyga hvad han sagt, pä det Domaren deraf måtte kunna pröfva, huruvida den anklagade vore till straff skyldig eller icke. Ännu mindre later det med Svenska folkets, under ada hvälfningar bevarade, frihets-käilek förena sig, alt det mest grundade tadel af en regerings-åtgärd, om ock Konungen i detta ladel alls icke blifvit nämnd, 8 Costilutions-Utsl.cttets Memorial* N:o y8. skall kunna med straff beläggas derföre, alt hvarje regerings-åtgärd., så vida Konungen den beslutit, är en Konungens gerning. Men äfven i detta afseende anser Utskottet ordet lasleligt, som i i Cap. i §. MissgerningsBalken kunde hafva sin rätta plats för Tryckfrihets-Lagens 3 §. 4 morn., mindre lyckligt valdt, och i behof att utbytas mot ett annat. Utskottet får såledrs, och med anledning jemväl af förslaget till ny Criminal-Lag io Cap. 3 §. Straff-Balken, till Grundlags-enlig behandling föreslå att 3 §. 4 morn. Tryckfrihets-Förordningen må erhålla följande ändrade lydelse: Allt slags smädeligt yttrande om den Regerande Konungens Höga Person eller gerningar, eller Dess Gemål, Dioltningen, eller Rikets bestämda Thronföljare; Brottet skall straffas enligt Missgernings-Balkens 5 Cap. i §. och skriften coniisqueras. Slockholm den 1-7 December 1840. Reservationer: af Herr Friherre Tersmeden: ”Då erfarenheten nogsamt visat, huru 4-'de mom. af 3 §.
Till den Kammnrskrifvare, som förestår dag 1 iga ulg:ftsbod> n vid Carlskrona station . 150 På in.lragning lill följd af G ii lii. borgs sta (iöns forändring lill de po t 1 047150 Summa / 2,189,50.80,400 Summa 100.800 \ fil rågås beloppet af ljusAf}; år nuvarande statsanslaprnnin da r och sport ler in *d :i o i o get ... 69.159 50 Vli-k.låi* nuvarande statsanTillökning 31,640150 sia ,et lil 159)50 Bil. i\:o 4 till KoikjI. Mnf:ls JXuiJ. Prop. J\':o i, om Statsverket 1856. 13 Litt. 0. Kiel esi-S/alcn. Nuvarande löner på slut Embeten och Tjenstår. Köred r;i pundens larsla}; Löner. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 4, om Sin (sverket 4856. Lilt. P. Medicin al-Sta ten. [Vliva rån rle Embeten och Tjenster. Eijre draf. andeus forsla;;. loner på Löner. Pension belopp It: dr. 5. Löneförhöjningarne för Bataljons-Läkarne äro från den projekterade staten uteslutne under förutsättning, att dylika förhöjningar hädanefter få utgå från Allmänna Indragningsstaten. Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, nm Statsverket 1856. 15 Lill. Q. Sammandrag aj uppgjorda beräkningar ajner de medell som under arén 1858—1860 blijva erforderliga i och Jör pensioneringen fran Amiralitets-Krigsmans-Hassan ejler de i sådant afseende nu föreslagna förändrade grunder.
Då jag begärde ordet, var del egentligen för att göra samma anmärkn:r mot Hrr Gvllenskjölds och Brakels förslag, som blifvit gjorda af Hrr Troil och Cederschiöld, sarnt för alt framhålla den omständigheten, alt om förslaget skulle antagas, skulle det komma alt motverka det mål, hvartill Const.Utsk:s nu afgifna förslag syftar, samt minska ledamöternas inom R. o. Ad:s inflytande inom Riksnämnden, i st. f. att öka detsamma. Jag tillägger blott en enda sak, som jag auhåller få omnämna, den nemi. ihvilken högst besynnerlig ställning man skulle sätta dessa ledamöter, genom alt så der vackla i sina förbindelser till den representation af hvilken de utgjorde medlemmar och sina förbindelser till de öfriga Ståndens ledamöter. Jag tror således icke alt förslaget låter förena sig med den idé, som genomgår Coust.Utslcs förslag, och skulle helt och hållet tillintetgöra dess ändamål, hvarföre jag måste afstyrka antagandet af detta Hr Gyllanskjölds förslag till gemensam tanke. Gr. Björnstjerna: Jag är egentligen förekommen i de anmäikmr jag ämnade göra mot Hr Gy 1 lenskjölds förslag, genom hvad Gr. Lagerbjelke yttrat: Jag anser nemi. motionären ej nog tydligt hafva uttryckt att den sjelfskrifna representationsrätten fortfarande förbehålles R. o. Ad. Deremot vågar jag motsätta mig den slutsats hvartill Hr Cederschiöld kommit. Jag förmodar alt dä Adeln förkastade Hr Printzenskölds förslag, skedde delta blott på den grund, alt han dels icke ville någon förändring, dels icke upgifvit några grunder, hvarpå det nya förslaget skulle byggas. Del måtte vara en betydlig skillnad om Ståndet säger: vi vilja en förändring, eller örn det säger: vi vilja ingen förändring. Enl. Hr Gyllenskjölds förslag uttryckes tydligt det förra, motsatsen deremot i llr Printzenskölds. Hr CederSchiölds yrkande att ingen diskussion vidare mätte tillåtas, fattar jag således icke. Då jag kommit att nämna ordet diskussion, nödgas jag fästa mig vid ett yttrande af samma välde ledamot.
O., hvilka säkerligen varit för dyra att köpas af dem, som nu skulle låna denna lilla bok, och hvilka, oss veterligt, icke blifvit socknevis utdelade, fast detta vore än nödigare, samt hvilkas innehåll säkerligen är mycket oredigt kändt af de aldra flesta af de förmodade låntagarne, fastän nästan alla adresserna börja med de orden: Efter tagen noga kännedom om det nya förslaget». Härvid har jag begått det misstaget att den gamla R. O. verkligen är utdelad till alla socknar derigenom att den ingår i Författnings-Samlingen. Men långt ifrån att styrkan af mitt påstående Den 5 Januari. i9 påstående om det till intet tjenande af dylika utdelningar af detta mitt misstag försvagas, tror jag snarare att det deraf förökas. Ty, ehuru författningarnes utdelning naturligtvis är en nödvändighet, då de skola i kyrkorna uppläsas och finnas för hvar och en att tillgå, hvem af eder, Mina Hrr, kan väl föreställa sig, att någon af Svenska allmogen derigenom inhemtat någon kunskap i våra grundlagar? Och jag vågar påstå bestämdt, att ingen har någon kunskap i dem, som icke köpt eller erhållit ett exemplar till skänks. Så lätt äro de icke lärda att detta kan ske derigenom att man springer till presten eller in i sakristian om Söndagarne och tittar i Författnings-Samlingen. Sedan jag påpekat detta förhållande, vill jag äfven nämna ett par ord om Utskrls sätt att behandla denna fråga. Det har nemi. icke uppgifvit kostnaden för den föreslagna åtgärden, och om icke reservanterna uppgifvit detta, skulle Ståndet derom sväfvat i okunnighet. Jag har heräknat densamma till omkr. 700 rdr, och tror att dessa bättre kunna användas än att den ifrågav.de lilla boken lägges i sakristiorna och af få, nästan ingen, läses. Detta har jag utförligare omnämnt i min reservation och vill icke upprepa detsamma nu, då jag hoppas att hvar och en läst densamma. Vidare har Utsk:t sagt att exemplaren skulle utdelas genom domkapitlen, men för min del tror jag icke att R. o. Ad. kan ålägga domkapitlen en sådan distribution, utan enda sättet för denna utdelning torde vara att hos K. M:t anhålla om portofrihet för boken.
Utsk. har föreslagit att knifvar skola förtullas efter vigt, och ej, enl. 1845 års taxa, efter stycke; och Utsk. har dervid håde nedsatt tullvärdet och sjelfva tullsatsen så lågt att det ej kan annat än väcka förundran. Den som något känner detta slags fabrikation, vet nemi. ganska väl att den bättre och finare knifven alltid är af mindre volym ock följaktligen ganska lätt, jemförelsevis till dess verkliga värde. Således skall knifvars tullbehandling efter vigt, leda derhän, att, de som äro dyrbarast, just i följd af deras ringa tyngd, komma att draga en importtull, så obetydlig, att den nära gränsar till importfrihet. Det må förlåtas mig om jag, i motsats till nuvande Bevilln.Utsk., vågar tro, att den inhemska fabrikationen i denna väg förtjenar annat och bättre skydd emot utlandets medtäflan och det så mycket heldre, som allmänt är bekant, att i Eskilstuna fabriceras pennknifvar af så god beskaffenhet, att någon införsel af denna artikel ifrån andra länder ingalunda är behöflig, samt att rakknifstillverkningen derstädes jemväl är uppdrifven till en icke obetydlig höjd, så att man der kan erhålla ganska goda rakknifvar för ganska billigt pris. Men det är icke blott från synpunkten af skydd för den inhemska industrien sora jag bestrider rigtigheten af Ulsk:s förslag. Det skall jemväl hafva till följd, att landet öfversvämmas med en mängd odugliga knifvar, icke ens värda den tull de draga, men hvilka utländningen icke desto mindre förmått gifva det vackra utseende, att man här pä landtmarknaderne kan ä dem bland allmogen tillnarra sig afsättning. I 1845 års Bevilln.Utsk. framvisades såsom prof på denna slags varas rätta halt, åtskilliga rakknifvar komna till det mesta från Tyskland. Vid deras sönderbrytning befunnos de icke bestå af annat än tackjernsbitar, dem man slipat och polerat.
Fullmägtige från ansvarighet för alla inom den 31 Mars 1812 vidtagna Beslut och åtgärder; efter hvilken salunda erhållne upplysning vi icke ansett oss tillständigt att sträcka vår granskningsåtgärd i afseende på Protoc.ollen längre tillbaka än den 1 April 1812, men alla från nyssnämnde dag till och med sistlidne Augusti månads slut hållna Protocoll, så väl hos Herrar Fullmägtige sorn hos Commissaiierna i Riksgälds Contoiret, håfve vi noga genomläst, och hvarvid vi med Reglementen och föreskrifter jemfört Herrar Fullmägtiges fattade Beslut uti alla mål af sådan beskaffenhet, att de efter dessa Fäxfattnin gar - JDen 4 Marg* 45 gar kunnat pröfvas;- samt i afseende pä öfriga Herrar Fullmägtiges vidtagna åtgärder noga un. ders ole t de i Protocollen anförda skill. Och är der med tillfredsställelse vi vördsammeligen få anmäla, att någon anmärkning, efter hvad _ våra Protocoll utvisa, icke förekommit, hvarken emot Herrar Fullmägtige, eller Ämbetsmännen. Läsningen af Herrar Fullmägtiges Protocoll har likväl föranledt till flera öfveriäggningar. Då vi erfarit, att Herrar Fullmägtige, med anledning af i §. ro Art, af 1810 års Reglemente för Riksgälds-Contoiret, sammanträdt tvenne dagar i hvaije vecka, ehuru vid sammanträdet sista dagen i veckan några mål sällan varit att föredraga, så att Herrar Fullmägtige utan ändamål i Contoiret mäste sig infinna, håfve vi s<skt utleta grunden för berörde föreskrift, och trott oss finna anledningen härtill hafva varit, att när i April månad 1810 Reglementet fastställdes, Riksens Höglofl. Ständer förmodat, att Vexlar till Utrikes Skulders liqviderande skulle komma att upphandlas, i hvilket afseende det också blef ovilkorligen nödvändigt, att Herrar
8 männer och 85 qvinnor dels of.erär,ge och således mantals-!, ie, dels fattige och saknande arbetsförmåga; 435 minderårige, hvaraf ,4 mankön och qvinnkön. Hela folkmängden således 1421 personer. Dc åtal sorn mide,' sedi,aste fern är‘ägt ram emot inncvänarne, för begångna lori,reiser,påkalla tcke någon serskild anmärkning i afsönde på deras sedlighet 1 allmänhet. ° Stadens egentliga Näringar äro handtverkerierne och handeln, utan ali någondera af c essa kunna sagås ännu vara drifne till mera betydande vinst (or deras idkare än att åt dem bereda skälig bergning, med eli el! ler annat undantag, som dock hör tillskrifvas antingen bristande arbetsskicklighet, eller ock åsidosatt ordentlighet, drift och omtanka. De handbutle hamia . det betydligaste sina förråder från Stockholm och afvara desamma mest på credit dels inom Staden dels lill den omkringliggande andsorten samt dels till den ofvanbelägna Skinskattebergs Betagen, till hvars för aggande härvarande handlande likväl ännu icke magdal unn bringa s.g. Bland handtverkerierna utmärker sig fortfarigt Schatullmakei i professionen, som år i83a drefs af 5 mästare till ett arbetsvärde f 2564 banco: dock likväl är afsättningen å SchaluHmakarnes tillverkningar, ehuru dessa onekligen forkofrats i både snygghet och duglighet numera e, så lif!,g som tillförene under det Ahlrotsarbeten voro mera biuklige och nästan uteslutande förfärdigades härstädes i större qvantiteter. Med hänsigt till derigenom uppkommande bidrag i Stadens allmänna utskylder och okad anledning till flere InnevånareAergning utgörSa! deus rättighet att pä Mälaren befrakta Bergslagens effecfer och relou™! ror, hvilken rättighet nu utöfvas med 18 privilegierade Fartyg, utan tvifvel ett bland Inifvudvilkoren för Stadens bestånd.