Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r anförde i sin underd. skrifvelse till svar å K. M:s Propos., bland annat, att de befarade att det skulle blifva brist på tjenstemän, derest en sådan skulle, utan något hans eget förvållande, endast i följd af sjukdom, måhända ofta föranledd af det större nit han användt på uppfyllandet af sina tjenstepligter och förvärfvandet af en allt större skicklighet derför, kunna skiljas från innehafvande befattning, utan att vara försäkrad att få bibehålla hela den samma befattning åtföljande lön. Icke heller kan jag antaga att, om en person undandrager sig, genom företeende af sjukdomsbevis, att sköta sin tjenst, detta skall på längden undgå en chefs uppmärksamhet; och det vore en stor försumlighet af vederbörande chef, om han icke toge reda på verkliga förhållandet. Inträffar verklig sjukdom, anser jag att K. M. är i tillfälle att, på vederbörande chefs anmälan, göra framställning till R. St:r, hvilka säkerligen icke skola förvägra ett tillräckligt understöd, der ömmande omständigheter sig förete. Jag anhåller fortfarande om bifall till Utsk:ts förslag. Hr Fahnehjelm, Gustaf: Till en början anhåller jag att få rätta ett misstag af Gr. Sparre. Gr:n påstår nemi., att denna fråga vid 1853—1854 årens riksdag blef af alla 4 Stånden afslagen. Detta är dock icke öfverensstämmande med verkliga förhållandet. Retänk:t blef nemi. af R. o. Ad. återremitteradt. Det är visserligen sannt, att frågan vid föreg:de riksdagar fallit; men det bör väl icke utgöra skäl för att ånyo afslå motionen. Gr. Sparres motiv för afslag synes hafva varit, att det skulle vara lämpligare och mera ledande till målet att det förev:de behofvet för hvarje särskildt fall pröfvades af K. M., och att Propos. hvarje gång afgafs till R. St:r. För mig presenterar sig frågan helt annorlunda. Det vore, enligt mitt förmenande, särdeles lyckligt, om R. St:r hädanefter, mindre än förut, ingingo i detaljerade undersökningar af hvarje fall särskildt. Om, såsom Gr.
Propositionens remitterande, är ett ytterligare stöd för rigtigheten af denna min åsigt; och att mer än 3,000 nummer af detta vapen gjordes vakanta just under en tidsperiod, då Sverige ofta hade krig med sin östra granne, torde äfven bevisa, att den tidens fältherrar icke ansågo ett talrikt kavalleri så alldeles nödvändigt. Att denna förändring skedde blott af ekonomiska skäl är knappast antagligt, ty i farans stund lemnar man mer än eljest sådana beräkningar å sido. Om således en tillökning i kavalleriets styrka icke är oundgängligt behöflig, så kan med skäl frågas, om det är rätt att representationen tillstyrker en sådan, synnerligast under en tid, dä landets krafter och tillgångar måste användas, för att i alla rigtningar befrämja industriela företag, på det att våra resurser, åtminstone i någon mån, måtte motsvara den alltmer ökade skuldsättningen? Vårt försvarsverk uppslukar Stats-Utskottets Utlåtande A:o 196. il redan förut den aldrastörsta delen af de ansenliga bidrag, som af de skattskyldige utpressas, och det påstås att vi ändå, efter en 50-årig fred, icke hafva vår krigsmateriel i det skick, som erfordras i händelse af ett krig. Jag betviflar storligen, hvad man än må säga, att någon nation i verlden kontribuerar mer till försvarsväsendet, i förhållande till folkmängd och tillgångar, än den Svenska, ty med beräkning af alla militie-boställenas afkastning, uppgår Sveriges bidrag för detta ändamål till mer än 23,000,000 R:dr årligen, efter gjorda beräkningar, och när man derjemte besinnar, huru ojemnt skattebördorna här äro fördelade, så må man icke undra deröfver, att en representant för den skattdragande allmogen drager i betänkande att lemna sin röst för ytterligare tillökning till detta ändamål.
Då de af Utskottet här ofvan tillstyrkta anvisningar uppgå till ett sammanlagdt belopp af 104,000 R:dr samt, enligt hvad Utskottet uti nästföregående punkt af detta utlåtande föreslagit, de till utvidgning af vissa pedagogien äfvensom till löneförbättring åt lärarne vid dessa skolor erforderliga medel skulle anvisas såsom ordinarie statsanslag på8:de Hufvud-titeln, så återstår af de för folkundervisningen afsedde, till omkring 260,000 R:dr beräknade tillgångar, ett belopp af omkring 156,000 R:dr, hvilka, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, skulle användas dels för småskolors inrättande och till understöd för examinerade folkskolelärare, dels till understöd för folkskolelärares aflönande inom de socknar, der Kongl. Maj:t finner statsbidrag för sådant ändamål erforderligt. I afseende på fördelningen af dessa tillgångar har Utskottet emellertid, med anledning af de särskilda framställningar, som i sådant 112 StatsUtskottets Utlåtande N:o 123. hänseende inom Riks-Stånden förekommit, funnit sig böra i viss mån afvika från det af Kongl. Majit meddelade förslag. Då nemligen, hvad särskildt angår folkskole1 ärar nes aflöning, Utskottet, lika med samtlige ofvanbemälde motionärer, erkänner att folkskole-väsendets framgång och utveckling är i väsendtlig mån beroende deraf, att skicklige och nitiske lärare blifva för dessa skolor att tillgå, men den nuvarande aflöningen i allmänhet är alltför ringa för att motsvara de måttliga anspråken på en nödtorftig bergning för dem, som skola odeladt egna sin tid och sina krafter åt detta ansvarsfulla kall, har Utskottet ansett nödigt, att det bidrag, som Staten, med fasthållande af den grundsats, att folkskolelärarnes aflöning egentligen åligger kommunerna, kan gifva för befrämjandet al nämnda magtpåliggande ändamål, hör uppföras såsom en utgiftspost för sig, och således en särskild summa auslås till förbättring af folkskolelärarnes löner.
Emedlertid och då en större reparation å ifrågavarande fundamenter är af behofvet snart påkallad, skall, såvida tillräckliga medel dertill erhållas, den gjorda anmärkningen i afseende å brandmurar tagas i akt. Stockholm den 7 December 1857. JOH. LILLIEHÖÖK. C. A. Sundin. ChefVns tor Statens jernvägsbyggnader underdåniga utlåtande, i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorers berättelse innehåller rörande jernvägs-arbetena år 1855. Underdånigst, Memorial. Genom nådig remiss af den 16 de i förra månaden har Eders Kongl. Majit anbefallt mig inkomma med förklaring öfver de anmärkningar, som i Rikets Stan - — 273 — ders Revisorers berättelse angående verkställd granskning af stats-verkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1854 och 1855 förekomma, angående Statens jernvägs-byggnader och deras räkenskaper för år 1855. Ifrågavarande anmärkningar äro följande: l:o att, ehuru i Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 31 Januari 1855 blifvit föreskrifvet, att samma års bokslut öfver de i och för jern vägs-byggnaderna använda medel borde innan April månads utgång 1856 vara upprättaat, hvarefter redogörelserna skolat för granskning i vanlig ordning till Kongl. Kammar-rätten öfverlemnas, hade dessa räkenskaper emellertid först den 30 December 1856 blifvit till nämnde embetsverk aflemnade, men derstädes ännu ej undergått granskning. I anledning häraf får jag i underdånighet åberopa Eders Kongl. Maj:ts under den 3:dje April 1856 lemnade nådiga bifall till min, på anförde skäl, hos Eders Kongl. Majtt den 12 förutgångne Mars gjorda underdåniga anhållan, att med aflemnandet af ifrågavarande bokslut måtte få dröjas till årets slut.
Och likasom den Konung och den Regering, som inledt reformen, redan helsats med det allmänna bifallets tacksamma hyllning, tror jag att nationens varma erkänsla skulle egnas de Ständer, genom hvilkas högsinta beslut en stor tanke blifvit förvandlad till en fundamentallag, och att denna erkänsla skulle i främsta rummet hembäras det Stånd, som härvid ansåges hafva bringat det största offer åt ett kärt fosterland. Hvad skulle åter följderna blifva af det Kongl, reformförslagets förkastande? Den som nu har ordet och de med honom liktänkande älska ej att i likhet med våra motståndare frammana några skräckbilder, och vi behöfva det ej heller, förvissade som vi äro, att detta förslag i sina grunddrag innehåller någonting oförstörbart, någonting, som förr eller sednare ovilkorligen kommer att göra sig gällande. Men icke dess mindre skulle den närmaste följden af ett afslag, af ett veto, uttaladt af en eller tvenne Ståndsmajoriteter emot nationens vilja, otvifvelaktig! blifva från dennas sida en bitter känsla af besviken förväntan, en nyväckt ovilja och misstro till de Stånd, från hvilka afslaget utgått, en söndring, ej längre inskränkande sig inom riksdagarnes område, utan sträckande sig i allt vidare kretsar öfver hela landet, och sålunda fostrande split och misssämja mellan samhällsklasser, hvilkas endrägt och närmaste anslutning till hvarandra utgör ett af detta Kongl, förslags främsta och vackraste syften. Hvad nu slutligen R. o. Ad:s ställning till frågan särskildt angår, så är min fasta öfvertygelse den, att ehuru ett till den framställda Proposm afgifvet ja väl i viss mån kan sägas innebära offret af en dyrbar rättighet, så blefve dock Svenska Adelns förlust genom förslagets antagande vida ringare än man synes vilja tro. Hvad vi förlora, är vår tillvaro såsom Stånd; hvad man deremot ej kan taga ifrån oss är våra minnen från fordom, våra sträfvanden att för framtiden bevara och utvidga det inflytande vi genom dessa minnen förvärfvat. Vi ha redan, Mina Hrr, i mångfaldiga rigtningar blandat oss i våra landsmäns leder; låtom oss nu göra denna blandning, denna anslut - Den 4 December.
Transport R:dr 769,243. 32 St als-Ut skottets Utlåtande, M 83. 24,399 N:r. Transport R:dr 769,243. tillgodokommande 2,833 t:or hästvakans-spanmål å 6 Rtdr per tunna för föreslagen förvandling af405 kavalleriN:r till infanteri 17,010. S:a besparing 79,807. Mot infanteriets föreslagna korpsindelning må man icke invända, hvarken alt det icke går an, att till en och samma korps förena manskap af rustoch rothållsnalur, ty detta förhållande utgör icke något annat än det, som redan eger rum vid Bohusläns regemente, hvarest den ena (södra) bataljon är af rusthållsoch den andra (norra) bataljonen af rotbållsnatur; ej eller att det icke går an, att till en och samma korps förena manskap från olika län, ty af infanteriets närvarande 24 korpser äro icke mindre än 12 sammansatta af manskap från dels 2:nc dels 3:ne län. 2:o. Kavalleriet. lndelda kavalleriet utgöres för närvarande af 167 officerare och 5,411 man effektivt manskap, fördelade i 6 olika korpser, hvilka tillsammanlagdt bestå af 10 bataljoner. Enligt den här nedan föreslagna korpsindelning, skulle indelda kavalleriet komma att bestå af 148 officerare och 5,200 man effektivt manskap, fördelade i 2:ne brigader, hvardera utgörande 4 bataljoner eller 16 sqvadroner; således blott 19 officerare och 211 man effektivt manskap mindre än för närvarande, men mot en kostnad, som med icke mindre än 105,185 R:dr banko understiger den närvarande. De nuvarande lönerna äro upptagne i enlighet med de serskilda slaterne; de föreslagne, i enlighet med staterne för Skånska kavalleriregementerne. Närvarande Förhållandet. Föreslagna Förhållandet. Officerare. Officerare. l:o. Korps-chefer. l:o. Korps-chefer. N:r.
9,500: tillsammans B:ko R:dr 19,300: och till Amiralitets-Krigsmans-kassan: fyllnad i rusthålls-afgifter (17,000 9,633: 16. —) B:ko R:dr 7,366: 32. — äfvensom att för nästa Stats-reglerings-period fastställa de årliga ersättnings-anslagen för dessa afgifter till de sednaste medeltals-beloppen, i följd hvaraf kassornas anslag, att efter stadgade grunder och' hittills iakttagen ordning fördelas, skulle under nyssnämnda period utgöra: ExpeAitions-Utskottels Förslag till underd. Skrifvelse N:o 172. 549 för Wadstena Krigsmanshus-kassa: så kallade “äldre medel“: Hemmansräntor och kronotionde, förslags-anslag, R:dr R:mt 48,300 rusthålls-afgifter 78,000 öfriga indragna inkomster j 4,200 130,500: “nyare medel": En-per-mille-afgift 53,400: öfriga indragna inkomster 1,000: ^ ^qq. centonal-ersättning 61,200: — tillsammans R:mt R:dr 246,100: för Amiralitets-Krigsmans-kassan: Rusthålls-afgifter Runt R:dr 25,500: öfriga indragna inkomster 4,100: — —- 29 600- utgörande, med tillägg af kassans äldre anslag, 13,500: ett sammanlagdt belopp af Riksmynt R:dr 43,100: och skulle, i händelse af bifall till hvad E. K.
Best'.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o i. §. 2. Rättigheten till bränvinsbränning skall på landet åtfölja hemman och hemmansdelar, med åsatt mantal efter jordeboken, bebyggda, med serskild åbo försedda utjordar och andra lägenheter, hvilka uti ordinarie eller extra-ordinarie-voleriiig deltaga, eller vacance-afgift utgöra, äfvensom icke roterade, men med serskild ränta till Kronan eller till innehafvare af dess rätt belagda torplägenheter, samt i städerna, den lili hvarje stadsområde hörande jord; dock tillkommer denna rättighet icke den jord, som i taxeringsvärde ej uppgår till Trehundrade Rrdr Banco, utom i de händelser, sorn 6 och 7 §§ upptaga. § 3. Kokrummet ingär icke i pannerjmds-beräkningen. §4. Mer än en bran vinspanna af 90 kannors rymd, eller flera pannor, hvilkas sammanslagna rymd öfverstiger 90 kannor, kokrummet oberäknadt, mä icke tili eli verk eller å samma egendom nyttjas. 56 Bcv.-, Lag-, samt Allm. Besv.- och Elton.-Utskottens Betänkande, N:o 1. Yid brännerier af annan än vanlig beskaffenhet, eller så kallade konstbrännerier, får sammanräknade kannetalet af alla dit hörande pannor, mäskvärmaren oberäknad, icke öfverstiga den högsta pannerymd, hvarmed bränvinsbränning med enkla pannor är tillåten. Såsom, kokrum få beräknas 2 kannor för hvarje bränvinspanna om 40 kannors rymd och derunder, samt 3 kannor, då pannerymden öfverstiger 40 kannor. Bränvinsbrännings-redskap må icke, oberoende af innehafvande jord och utan afgift, begagnas för åstadkommande af så kallad förbränna för ättiks-fabriker. § 5.
Det är en känd sak i Bergscoll., der stuffer finnas ifrån de ifrågavar. malmfälten, att den vid Schangeli befintliga malm ger ända lill 35 proc. koppar och derutöfver, Ruolivaris, Gellivaris och Nasafjällets m. fl. malmfält dels jern dels ock andra mineralier, till rikhaltigheten kände; och då detta allt är något så ovanligt med så väl kopparmalmen som de öfriga, och malmfälten äro så stora, att om icke oöfvervinnerliga naturhinder göra det omöjligt att anlägga en 4 mils väg lill Ofodenfjord, en af mellan 5 och 6 mil från Luleå stora vatten till Tysfjorden, samt af ö mil från Nasafjället till Saltenfjord — hvilket man icke bör förmoda, då de Norrska väg-officianternas kunskaper och skicklighet i väganläggningar är genom af trycket utgifna handlingar tillräckligen vitsordade —så skulle Sverige, genom ett sådant företag, i den delen af Riket bereda tillfälle till bosättningar och underhåll för en massa af menniskor och kunna få gagn af de personer, som nu äro på correctionshusen och ligga i arbetscompagnierna här omkring hufvudstaden och åstadkomma osäkerhet rundt omkring. Dessa menniskor skulle vid ifrågavar. grufvor kunna begagnas, utan att någonsin vara vådliga för någon, och bereda samhället en oberäknelig fördel för framtiden. Jag anhåller om återremiss af denna punkt i betänk, och att StatsUtsk. måtte ifrån Styrelsen öfver vägoch vattenbyggnader infordra de upplysningar Utsk. kan behöfva, för bestämmande af summan som kan erfordras, och derefter rätta anslagets belopp. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: StatsUtsk. har icke trott sig böra från Styrelsen för vägoch vattenbyggnader begära några upplysningar i afseende på ifrågavar. af Frih. Cederström nämnde förslag till vägs anläggande, enär StatsUtsk. varit öfvertygadt att ingen person af Styrelsen för vägoch vattenbyggnader har någon kännedom af localiteten. Icke eller finnes någon kännedom om det stället, hvarifrån motionären sagt, att vägen borde gå. Localen är, förmodar jag, i allmänhet lemligen okänd, såväl för Styrelsen öfver väg-och vattenbyggnader, som för sjelfva motionären.
(I. A) Från Ridderskapet och Adeln har Ståts-Utskottet erhållit remiss å en Herr Friherre Palmstjernaj, C. 0.t. inom bemälde Riks-Slånd väckt Slats-Ultlotlets Utlåtande, N:o 259. motion, deruti blifvit föreslaget, att, då den sednast veikslallde revision af Stats-Verkets, Bankens och Riksgälds-Contorets tillstånd, styrelse och förvaltning för sig gått år i843 samt under närvarande omständigheter och i anseende till Riksdagens sannolikt snart förestående slut, det icke syntes lämpligt, att Stals-Utskottet nu företege granskning af Stals-Verkets räkenskaper, Rikets Ständer alltså måtte utsätta tiden för den nästhärelter blifvande revision till den r5 September innevarande år och för den derpå följande till den i5 September 1847» De ärenden, hvilkas föiberedande behandling vid denna Riksdag blifåt Siats-Utskottet ensamt uppdragen, äro visserligen numera, med få undanlag, så vidt af Utskottet beror, slutligen handlagde; men då, oberäknadt de nya frågor, som möjligen från Riks-Stånden ytterligare kunna till Utskottet remitteras, samt besvarandet af återremisser å redan afgifna nllåtanden, det dessutom åligger Utskottet att, gemensamt med andra Rikets Ständers Utskott, sig yttra i anledning af åtskilliga motioner, hvilkas pröfning ännu icke hunnit företagas, samt enär för öfrigt Utskottets Ledamöter, för att behörigen kunna deltaga i de mångfaldiga och magtpåliggande ärende», som under återstoden af Riksmötet torde uti Riks-Ståndens plena förekomma, sannolikt blifva i behof af all den lid, sorn af göromålen inom Utskotten eller af omröstningar 1 Föistäikta Utskott icke upptages, synes det icke vara tvifvel underkastadt, alt en af Utskottet under sådäne förhållanden verkställd revision af Statsocb Riksgälds-Verkens förvaltning och räkenskaper, hvilken städse komme att af andra Riksdagsförhandlingar afbrytas, hvarken skulle kunna med lillböilig noggranhet förrättas eller leda till det dermed åsyftade ändamål.
Hr Hjärne, Harald, och yttrade: Pag. 3 förekomma 3Cne frågor, som ännu icke äro afgjorda, i anledn. af återremissen på förslaget till grunderna för brännvinsbränningen, hvilka först torde böra algöras. Underteckn. Ridd.Secret.: Der äro 3:ne frågor, som förekomma före författningen; men alla dessa frågor förekomma sedermera uti särskilda paragrapher, så att Ståndet får tillfälle att pröfva dem, utan att nu på förhand behöfva fatta något beslut öfver desamma. 1 §• Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag har, sedan utlåt. förra gången förevar, tagit något närmare kännedom om förslaget till brännvinsbränningsförordn. och funnit det på ett nog slarfaktigt sätt uppgjordt 1 första § heter det: ”Brännvinsbränning, af hvad t jeni ig t ämne eller växtsom helst.” Jag tror, att det bör vara lagstiftaren likgiltigt, om någon vill försöka att bränna af ett ämne, som icke är dertill tjenligt. Dessutom synes redactionen i så måtto innehålla ett fel emot logikan, som uttrycket: ”hvad ämne som helst” är ett högre begrepp, hvilket under sig innefattar växterna, hvarföre ock ordet: växt, såsom öfverflödigt, bör utgå, då redactionen, i öfverensstämmelse nied dessa begge anmärkn:r, borde blifva följande: ”Brännvinsbränning af hvad ämne som helst skall etc.” Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag för min del kan icke inse det logiska felet, utan anser ordet tjenligt på sitt ställe uti den mening, detsamma uti förevar. § förekommer, emedan det finnes många otjenliga och för helsan skadliga ämnen, hvaraf brännvin kan tillverkas; och jag finner således ingenting otjenligt uti ordet tjenligt, utan något, som öfverensstämmer med den consequens, som i föreskrifterna bör finnas, nemi. att tillverkning med något, som är skadligt, icke bör vara tillåten. Säkerligen är det Hr Cederschjöld bekant, att i vissa landsorter växer i hafran ett ogräs, som är svårt att utrota, och att brännvin, tillverkadt af sådan bafra, blir af ett menligt inflytande på helsan.
Maj:t måtte hos Rikets Ständer utverka deras medgifvande för sökanden att, efter erhållet afsked från nämnde chefsbefattning, varda på Rikets allmänna Indragningsstat uppförd till åtnjutande, under sin återstående lifstid, af pension, svarande mot det aflöningsbelopp, Sex tusen R:dr R:mt, som han nu på Telegrafverkets stat uppbär. General-löjtnanten Akrell, hvilken, efter ådagalagda förtjenster både såsom lärare vid fäderneslandets militära läroverk, såsom praktisk Ingeniör-officer, och i krigstjenst under 1813 års fälttåg i Tyskland, blef år 1831 utnämnd till Chef för den då organiserade Topografiska korpsen samt derifrån först år 1856 erhöll nådigt afsked med en genom ärliga afgifter förvärfvad rätt till pension från Arméens Pensionskassa, emottog under tiden, bland andra offentliga uppdrag, äfven Kongl. Majus Nåd. Proposition N:o 60. 7 det, år 1852, att utarbeta förslag till elektriska telegraflinier i riket, och förordnades år 1854 till Chef för elektriska Telegrafverket, med hvilken chefsbefattning äfven styrelsen öfver det äldre optiska Telegrafverket är numera förenad. På den civila bana han sålunda beträdt, fortfar han att med sällsynt nit och en intill senaste ålderdomen bibehållen själsspänstighet och arbetsförmåga gagna det allmänna, som deraf eger ett obestridligt vedermäle i den inom kort tid anordnade och numera genom hela riket utsträckta telegrafledningen. Om de många embetsbestyr,. som General-löjtnanten Akrell för öfrigt, under sin ovanligt långa och verksamma tjenstetid fullgjort, jemte de karteverk och vetenskapliga skrifter, hvilka han af trycket utgifvit, innefattas närmare och tillförlitlig upplysning i den tjensteförteckning, som, tillika med ofvanberörda ansökning, kommer att vederbörande Utskott tillhandahållas.
Lag och särskilde "stadgar; gör nägon annan det, böte han derföre 100 R.dr. Till samma straff ware den "förfallen som olosligen genom Trycket kungör förenämnde handlingar i fall wärdén ' "deraf bliswit honom anförtrodd, men han "icke wid nägot bestämdt högre answar »vöre "förut förbunden att dem ieke uppenbara." Säsom tydligare och mera bestämdt uttryckt sär Utskottet till Riksens Högloft. Ständers omvröfwande hemställa, om icke orden sädane handlingar till och med momentets slut mä utgä, och i Memoria! Nm 41. 671 detz ställe uti momentet införas ofwannämnde af anmärkaren föreslagne redaetion. 4 2 Mom. Häröftver yttrar sig anmär karen: "Men om Boktryckaren icke more commit"terad att tillika försälja skriften, eller om skriften, "som är författarens egendom, tryckes pä ett ställe "och förr eller sednare efter författarens behag förmäldes eller utspriddes pä ett annat, hwarom Boktryckaren more okunnig, sä synes också denne sednare i lika fall icke böra stadna i answar för en "förbrytelse, som warit utan hans förmåga att förebomma, och svin ensam beror pä skriftens försäljare eller utfpridare." Oaktadt Utskottet anser denna 8 icke wara underkastad en sädan mitzty-dning, som anmärkaren synes befara, hemftälles dock till Riksens Högloft. Ständers ompröfwande, huruwida mera tydlighet winnes, om i stället för de orden en skrift till försäljning eller spridande sättes: än af en skrift frän Tryckeriet till försäljning eller pä hwad annat sätt som helst utgifwes ett eller flere exemplar, skall etc 4:de 8 4 mom. Angäende detta mom. utlätcr sig anmärkaren: "Det Åberopande här sker af Boktryckerioch Bokhandels-Rcglementena bör fä "mycket iner utgä som sjelswa denna Grundlag in"nehäller allt det rcglementariska, sorn i dctza "ämnen numera kan stadgas.