Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Många ledamöter yttrade härtill bifall; hvarjemte ropen på propos. förnyades med ökad styrka och häftighet. Frih. af Ugglas, Gustaf: Gr. Hamilton har fullkomligt rätt deruti, alt jag lörklarat det egentligen betydelsefulla uti förevarande förslag ligga uti den skilnad i uttryck, som foretin - 544 Den 25 April e. m. nes med afsende å tulltaxan och taxeunderrättelserna, i det blott de sednare öfverlemnades til! K. Mits pröfning. Grin har funnit denna skilnad helt naturlig på grund deraf att R. Stir allena ega beslutanderätten med afseende å tulltaxan, men ej med afseende å taxeunderrättelserna. Jag ber emedlertid att i detta hänseende få fästa Grins uppmärksamhet derpå, att uti taxeunderrättelserna förekommer en afgift, nemligen lästetalsafgiften, som är lika mycket af tullbevillnings natur, som de afgifter, hvilka förekomma uti tulltaxan; hvarför, om Grins åsigt vore den rätta, R. Stir lika mycket skulle ega att allena besluta angående nämnda afgift som angående tullsatserna. Gr:n har slutligen förklarat sig erkänna, att grundlagens bud i förevarande fall är otydligt. Endast ett sådant erkännande synes mig vara ett tillräckligt skäl, att icke R. Stir genom en skrifvelse, sådan som den nu föreslagna, skola söka slita tvisten, och detta i rak motsats mot den praxis, som allt hittills blifvit följd. Vöre det då icke bättre, att den gamla representationen fortginge på den bana, den hittills beträdt, och öfverlemnade åt sina efterträdare att i detta hänseende föreskrifva så, som de kunna finna för godt. För min del får jag på det kraftigaste bestrida aflåtandet af en sådan skrifvelse som Utskit föreslagit.
Litt. b. Att Banken ej borde belåna sina egna Obligationer, emedan derigenom helt och hållet förfelades afsigten med deras uppsägning. Hvarförutan den grundade erinran blifvit gjord, att i stället för orden 6 veckors uppsägningj som i denna punkt, af misstag, influtit, bordt stå 6 månaders uppsägning. Vid Mom. Litt, c. Att fråga vore, huruvida Trollhätte-Lottsedlarna bordt kunna ställas i bredd med Riksgälds-Conloivets Obligationer; och Vid Morn. Litt. d. Att äfven Hjelma - 88 Banco-Utskoltcls Utlåtande iV.-o Sa. re oell Strömsholms Slussverks, samt Södertelje celi Götha Canal Bolags Actier matte tilläggas lånrättighet, på sätt uti den af Herr Commerce-Rådet Cronius bifogade, och af Ilere Ledamöter understödda Reservation blifvit yrkadt. Banco-Utskotlet förnyar dess gifna tillstyrkan, enligt Mom. Litt. a, att såsom hypothek må antagas, med gemensamt afseende ä Lånsökan dens, Invisnings-gifvarens och Acceptantens vederhäftighet, enskildes med vederbörlig accept försedda invisningar i Svenskt mynt, å betalningen för afyttrade varor, under förbehåll, att sådan invisning ovilkorligen skall vara lill infriande förfallen inom lånets förfallotid. Och må härvid tillika nämnas, alt Förslag inom Utskottet blifvit väckt, huruvida icke åt detta slags invisningar, hvilka egentligen kunna betraktas såsom Vexlar, dragna emellan inrikes orter, måtte, då fråga är om betydligare transactioner, gifvas en bättre kraft och garanti dymedelst, att för dem skulle komma att tillämpas och gälla vissa af de stadganden, som, i afseende på Baneo-Utskoltels Utlåtande IV.-o 82. de emellan utoell inländska handels-platser gående Vexlar, i fråga om endossementer, protester och executiv behandling m. m., tjena till efterrättelse. Och kommer BancoUtskottet att, i samråd med Högloft.
Detta arbete, hvars materiella vidd man kan sluta deraf, att det innehåller 55g §§., med dertill hörande 74 större och mindre formulärer för räkningar, controller och bokföringar, hade han klanderlöst kunnat fördela på en mängd år. Nä väl! han hade det inom en tiderymd af circa 2:ne år färdigt och i underdånighet afgifvet, under förklarande, att han, som icke ville upptaga ytterligare tid med alla motivers utskrifvande, målte få under granskningen afgifva dem muntligen. Emellertid blef han i mistning af tractarnentet. Jag vädjar tryggt lill hvarje rättsinnig medborgare, om icke så oegennyttiga drag af en Embetsman, glömmande under sträfvandet för pligten följden af försakelsen, förtjena att inför Nationen framställas och af henne belönas. Behöfves väl ett sådant vedermäle af aktning för efterdömet någorstädes mera, än i en Stat, der hushållning med allmänna medel af goda skäl så strängt yrkas. Huru mycket mera förtjenar ej han denna belöning, då det befinnes, att hans arbete upplöst det vigtiga problemet, huruledes den oeconomiska förvaltningen i fält i alla sina med hvarandra invecklade detailler så kan inrättas och handhafvas, att icke allenast, genom fernia och säkra controller samt länk i länk ändamålsenligt bestämda föreskrifter, ordning och reda i alla grenar af förvaltningen förblifva ostörda, hvarje försök till underslef mäste misslyckas och således många möjliga förluster för Kronan i framtiden förekommas; utan ock hela krigsredogörelsen för ett flerårigt fälttåg skall kunna inom några månader efter dess slut vara uppgjord, utan anledning till anmärkningar sedermera ?
Betänkandeftv lag i dess helhet ännu återstår, skulle kunna utföras genom tillskott af enskildes medel, lärer uti närvarande omständigheter icke kunna förmodas: och upphörandet af publique bidrag till ändamålets vinnande, skulle ovilkorligen medföra det påbegyndta verkets fullkomliga alstad 11 ande, Och förfelandet af alla de förmåner, som man från början ansett endast genom dess utförande i sin hela vidd kunna i så mångå särskildta hänseenden beredas; Och för hvilkas ernående Rikets Ständer också redan bekostadt så betydliga summor, de der genom frivilligt afstående från ali möjlig utsigt till vinnande af det ändamål, hvarföre de blifvit ulgifne, skulle blifva, hvad de val annu icke kunde anses vara, för det Allmänna alldeles förlorade. Ju närmare arbetet framskrider tili det åsyftade fullkomnandet af det hela: Ju mindre sorn för ernåendet af egentliga syftemålet återstår, desto större anledning visar sig vara att icke genom undandragandet af behöflige ytterligare tillskott gora allt det sorn redan blifvit äiivändt helt och hållet frugllösh Och ellahanda, ehuru i mindre måll måste äfven följden blifva af hvarje inskränkning uti Plalien för arbetets bedrifvande, sorn aflägsnar uppnåendet af det syftemål äf det syftemål af allmän nytta för landet, Stat s-U t s k o 11 e t s B e t ä n k an d e n. 99 sorn endast håfvens, genom Canalverkets fullbordande enligt grundideen för detsamma, åstadkomna förening, fullständigt kan utveckla; Och försenar den tidpunet, då denna uppnådda allmänna gagnelighet kan beräknas såsom ersättning för hvad sorn till dess vinnande blifvit af det ali-, manna, bekostadt.
Majds Råd. Prof silian A:o 110. A:o HO. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Maj 1863, kl. 11 f. in. Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anslag till förändring och tillbyggnad af Gentral-hospitalcl vid Upsala; Gifven Stockholms Slolt den i5 Maj 1863. Sedan, uti underdånig skrifvelse den 13 Augusti sistlidet år, Serafimerordens-Gillet, beträffande ifrågakommen utvidgning af Central-hospitalet vid Upsala, hemställt, att, för uppförande af en ny hospitalsbyggnad med beräknadt utrymme för 100 å 120 patienter, ett belopp af 400,000 R:dr måtte af Rikets Ständer begäras; men Kongl. Majit utaf förekomne anledningar icke ansett sig böra derom till Rikets nu församlade Ständer aflåta Proposition; så har Serafimerordens-Gillet, som funnit sig manadt att söka få de väsendtligaste bristfälligheterna vid ifrågavarande hospital afliulpna, i sådant hänseende och på det sjukvården derstädes icke ytterligare en längre tid må befinnas alltför otillfredsställande, uti underdånig skrifvelse den 4 sistlidne månad till Kongl. Majit inkommit med framställning af följande innehåll. De antydda bristfälligheterna vid ifrågavarande vårdanstalt egde egentligen rum i celloch ekonomi-afdelningarne, i det att kökslokalen vore både otillräcklig och illa belägen, samt de för stormande, våldsamma och osnygga patienter af mankön afsedda cellerna i stora hospitalshusen sådane desse nu äro beskaffade, icke kunde den kallare årstiden tillräckligt uppvärmas och icke heller voro från hvarandra eller från den öfriga lokalen fullständigt afsöndrade, till följd hvaraf skrik och buller från dem höras, hvarigenom åter tillfrisknande patienter beröfvades nödig ro och hvila.
N:o 6. 21 blott en mängd öfver strömmen Tidan an» lagde och lill en del på jernkedjor hängande broar, utan ock i synnerhet den så kallade Hornbörja-bron i Gudhems Härad, hvilken sistnämnde bro, i anseende'till strömmens våldsamhet, hvarje år måste så godt som om. byggas och derjemte, höstoch vårtiden, nästan hvar fjortonde dag repareras. Med föranledande af desse Motioner, hafva Riksdags - Fullmägtige Nils Månsson från Malmöhus Län och Olof Olofsson från Wermlands Län till det Hedervärda Stån» dets Protocoll muntligen anfört, den förre,' att, sedan frågor nu blifvit väckte om Statens bidragande till kostsammare broars byggande och underhållande, ansåge han, att den för sin ovanliga längd så kallade Långebro vid Christianstad borde dertill främst komma i åtanka; och den senare, eller Olof Olofsson, att Jösse Häradsboer jemväl måtte af Staten erhålla understöd till vidmagthållan: de af de inom Häradet varande många bro. ar och färjor. Deremot har RiksdagsFullmägtigen från Elfsborgs Län Anders Danielsson, understödd af flera det Hedervärda Ståndets Ledamöter, bestridt bifall till alla ofvannämnda motioner dem Anders Danielsson ansett vara af så enskild beskaffenhet, att de icke bordt under Bilfets Ständers pröfning komma, 2 2 Statssamt Allm. Besv.o Oec-Utsk.Utl,No6,<j. Utskotten hafva tagit allt detta i öfvervägande; och då, enligt Uag och gällande Författningar, vederbörande j jordegare äro pligtige att sjelfve underhålla broar, der de nödiga finnas, lunna Utskotten icke tillstyrka, att de här begärda bidrag af Statsmedlen utgå; men då onekligt är, att de i flere delar af Riket oundviklige »torre brobyggnad der äro med betydliga kostnader förenade, liafva Utskotten vördsamt skolat tillstyrka Rikets Högloft.
Den 17 Martil, f m. 5 Herr Gyll enhällig Lars Herman , hade iniemr. at ett sä lydande; * Vördsamt Memorial. Enskilda angelägen!)-fer nödga mig, att innan korrt från Staden afr sa , hvarigenom jag sättes utur tillfälle, att vidare fortfara i det smickrande förtroende, hvarmed Uöglofl. Ridderskipet och Adeln behagat hedra mig, då jag vid Riksdagens början valdes till Ledamot i Riksens Höglofl. Ständers LagUtskoti j hvilket förhållande jag ansett mig böra för Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln härigenom vördsammast anmäla. Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade, i anledning häraf, Herrar Electorer, att innan nästa Plenum sammanträda för att utvälja en Ledamot i Lagutskottet efter Herr Gyllenhahl - Justerades PleniProtocollet för den 2 den? nes förmiddagen. Herr Heijkenskjöld, Dettlof, uppläste följande : Jag kan ej fullkomligen inseafsigten med de af Herr Roos uti sitt Anförande i Plenum den a dennes gjorde frågor och uppgifter, men som han synes önska svar och upplysningar, skall jag, så godt jag kan, söka besvara honom. Den 17 Martn, /. m. Jag får vid dess Anförande först erindra, att Herr Grefve von Platen aldrig, mig vetterligen, bestämdt yttrat, att Fartyg af Ho å 100 Lästers drägt skulle kunna passera Trollhättan endast uti dess af trycket utgifne Afhandling om Canaler , då han deruti omtalar Bjelkars qch Sågblockars transporterande på Fartyg genom Canajen, förekommer följande mening: ”Ville man för sådan Transport genom Cana”len, bygga någon pråmlik Farkost, som lik”väl i flera hänseenden blef felaktig, är ingen ”fråga, att icke 100 Lästers drägt skulle kun "na erhållas”
Medafs:de derpå får jag säga, att jag icke känner någon skillnad emellan prest och lekman. Man talar om Evangeliskt lutherska prester. 1 Biblisk bemärkelse är detta uttryck icke till finnandes; ty det är en judeism. Ordet »prest» tillhör judendomen; ty presterna i Gamla Testamentet voro offrarena, hvilka hade tillträde till det aldra heligaste i templet, något som det öfriga folket icke linde. l)å nu allting i Gamla Testamentet var förebildande det, som komma skulle i det Nya, då allt skulle bli nytt, så voro presterna i Gamla Testamentet, hvilka hade tillträde till det aldra heligaste, endast förebildande det Nya Testamentets — kristne, d. v. s. vi alla som tro på Herran Jesus Christus, vi alla äro den Heliga Andas presterskap. Detta lär Nya Testamentet tydligt, och det är en kathoiicism, som i detta afs:de insmugit sig i den nya församlingen. — Medan jag har ordet vill jag äfven reservera mig emot att Svenska Kyrkanär utrustad med vissa prester på vissa territorial-områden. Detta kau jag icke kalla för Christi Kyrka på jorden; ty eril. Symboliska Böc - 382 Den l November •. ni. Icernas tydligen uttalade utsago, så är det endast de heligas samfund på jorden, oell icke så och så mariga tusen menniskor, som bilda församlingen. Man liar inrättat polis-områden, och satt en här af prester, att såsom polisprefekter vårda desamma; detta kan väl icke vara kristligt ? Jag kan icke annat än instämma i Hr Estenbergs sista yttrande, oell anser det vara både Apostoliskt och Evangeliskt yttradt af den värde talaren; och på samma gång får jag motsätta mig de principer Hr Tham här uttalat. Jag gör det derföre, att i denna tid är en stor brytning; frågan gäller om vi skola regeras af prester eller af Jesus Christus, vår Frälsare. Hvad sedan Sakramenterna beträffar, så anser jag mig icke ku ti na förbigå Hr Tliams yttrande emedan det är en principfråga. Vanligen menar man med Sakramenterna endast
Banko-sedlarne behålla deras nu fastställda värde. Och landet lider icke deraf, att Banken vid vexel-köp uppträder såsom konkurrent Bin. till R. St. Mig synes tvärtom, att exporten, hvarpå vexel-tillgång linder vanliga förhållanden hufvudsakligen är grundad, skall hafva en väsendtlig fördel deraf, att dess vexlap icke falla i värde, utan alltid kunna säljas till ett pris, sorn icke mycket understiger realisations-kursen, hvilket också herr Indebetou i sin reservation utförligen har ådagalagt. Och dä export-intresset, d. v. s. den inhemska produktionens förkofran, mera öfverensslämmer både med Bankens och landets sanna fördel, än importörernas intresse, så bör det förra i synnerhet befrämjas. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 ExpeditLOns-U t skottets Förslag till lind. Skrifvelse, IV.o 599 Af de till ständiga behof ej hänförliga anslag, hvilka för sjöförsvarets fullständiga ordnande ansetts erforderliga, har E. K. M. i nåder föreslagit följande summor, att af Rikets
Uti Högstberörde Nådiga Skrifvelse, hvilken afven innefattar frågan om en fri victualiehandel, men hvaröfver Utskottet redan, i förening - JDm Juli' J371 ening med Riksens Ständers I.ag-TRskott, den 16 sistl. juni, vördsam ligen till Riksens Ständer sitt ullätande afgifyit, har Kungl. Maj-! rörande det nu ifrågavarande ätrinet,'behagat i Nåder förklara, huruledes, sedan Kongl Majit, i \ anledning af Bonde-Suåndets, vid 1789 Och ?8oo ärens Riksdagar, genom dess Talmän, anmälte underdåniga anhållan, att, till Vinnande af gemensamma fördelar, håde för Kronan och Rentegifvare, hö och halm, när de utgöra rente persedlar, måtte efter en viss vigt fä levereras, nu hunnit häröfver inhämta de uppgifter ifrån lands» orterna och, de utlåtande ifrån vederbörande Embetsverk, hvilka, för ämnets utredning, voro PUingängliga; Rongh Majit ville, i följd af d® således inkomna upplysningar, inhämta Riksens fsiänders utlåtande deröfver innan Kong!
I afseende på den vid sednaste riksdag beslutade förhöjning af tidningsstämpel-afgiften samt de derefter vid tidnings-stämplingens verkställande begagnade förändrade stämplar, få fullmägtige hänvisa till innevarande års' revisions-berättelse. Hvad kortstämplingen åter beträffar, så hafva fullmägtige funnit sig ega anledning föreslå åtskilliga förändringar så väl i det vid denna slämplings verkställande hittills iakttagna förfaringssätt, som i beskaffenheten af det till spelkort-konvoluter och hallstämpel-remsor nu begagnade papper; hvarom fullmägtige alltså skola i vanlig ordning hos Rikets Ständer göra särskild framställning. I anledning af Kongl. Kammar-rättens öfver-revisions-departements anmärkningar vid krono-räkenskaperna hafva, under titel: Uti redan omförmälda liqvider angående ifversko/ten å s/afsrerke/s inkomster samt bristerne och besparingarne å föislags-anslagen (157 §) hafva, såsom bchållne öfverskott, blifvit förda Riksgälds-kontoret till godo: för år 1849 _ Transport Summa Riksgälds-kontoret tillgodoförda öfverskott och besparingar. Deremot hafva uti ifrågavarande liqvider, såsom brister i förslags-anslagen, detta verk påförts: för år 1849. Den härefter återstående behållningen har till Riksgälds-kontoret öfverlemnats genom KoDgl. Stats-kontorets anordningar: af deri 23 April 1851 af den 7 Oktober samma år . af den 22 Juli 1852 af den 7 Oktober samma år . af den 28 December samma år af den 28 Juni innevarande år af den 12 Juli innevarande är af den 17 Augusti inuev. år . af den 18 Oktober innev. år .
Maj:k Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående åtgärder till behof oandes undsättning i missväxtår; Gifven Stockholms Slott den 30 Oktober 1856. Till afvärjande af den nöd och förlägenhet, som felslagen eller förstörd sädesskörd kail inom en eller flera orter framkalla, Idof vid sistlidne Riksdag af Kongl. Majit, under den 16 November 4853, i Nåder föreslaget och af Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 40 Juni i054, bifallet, att Kongl. Majit skulle ega för berörde ändamål disponera den dels i Rikets Ständers Bank, dels i Riksgälds-kontoret, efter afdrag af 700,000 Riksdaler Banko, sorn finge till andra stats-behof användas, innestående behållning af de till dylika undsättningar förut anvisade medel, jemte hvad genom återbetalningar a meddelade undsättningslån kunde inflyta, äfvensom de tullafgifter, hvilka för utländsk spanmål redan influtit eller komme att inflyta, så länge de i detta hänsende vid 1855 års början gällande tullbestämmelser Klefve oförändrade; och finge, af ifrågavarande medel, 400,000 R:dr begagnas till undsättningar utan återbefalnings-skyldighet, men återstoden endast till räntefria låneunderstöd, allt under bestämda vilkor och förbehåll. Under den tid, Rikets Ständers beslut i ämnet varit tillämpadt, bar Sverige i allmänhet haft att glädja sig åt sä goda skördar, att ett i vissa orter uppkommet öfverflöd af spanmål föranledt till betydlig utförsel. Men, då denna varit gvnnad af de, till följd al krig och andra förhållanden, ovanligt uppdrifna sädespriserna i de flesta Europeiska länder, och då den härigenom stegrade utskeppningen, i förening Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o i4.
Jag vill derföre framhålla de vigtigare tilldragelserna ur hans lif, sådana de skildras i hans saga, en af de yppersta, Isländska litteraturen har att uppvisa. Han framställes för oss första gången vid tre års ålder; han var då redan stor och stark och man såg, att han skulle blifva mörk och föga vacker. Hela huset blef då en gång bjudet till gästabud hos hans morfader. Egil ansågs vara för liten att följa med och fick stanna hemma, ehuru han påstod sig vara lika nära slägt som den äldre brodren. Men då de andre ridit af, tar Egil fatt på en arbetshäst och begifver sig efter. Han kommer verkligen, trots de villsamma myrarna, fram, fast först emot aftonen. Under öldrickandet på qvällen börja männen qväda visor och den treårige Egil, som sitter hos morfadren, qväder ock en, författad efter de redan då brukade stela och pedantiska reglorna för diktkonsten. Till skaldelön fick han dagen derpå tre ätliga snäckor och ett andägg. Vid sex års ålder kom han vid ett bollspel i tvist med en annan, något äldre pojke. Det slutade så, att Egil högg en yxa i hufvudet på honom. Fadren tog illa upp det, men modren sade, att Egil var ett vikingsämne och att han borde få ett härskepp, så fort han kom till ålders. Då utbrast sexåringen, glömsk af alla de pedantiska reglorna, i en jublande visa: Det sade moder min, att mig skulle köpas skepp och fagra åror, att fara kring med vikingar, att stånda upp i stammen, styra kära skeppet, hålla så till hamnen, hugga en och annan. Då Egil var tolf år gammal, hände det, äfven vid en boll-lek, att hans fader råkade i berserkaraseri och derunder dödade först Egils bästa vän och sedan hans barndoms vårdarinna. Om qvällen satte Skallegrim sig med männen till bords. Egil kom sent in, ty först gick han in i en annan af gårdens byggnader och slog der ihjäl den af fadrens män, som var honom kärast. Den vintern talade sedan far och son ej ett ord med hvarandra.
– Jag har, tillade han, mången gång funderat på, om det intet skulle gå an, at redan hos barn på sådant sätt väcka afsmak för spel, at en Informator genast passade på, då de finge några penningar, och straxt spelade af dem alt hvad de ägde. Nej, sade Husælius, det tror jag knappt skulle lyckas, derigenom blefve de kanske snarare mera begifna derpå, men til ex. at truga dem dagen igenom at spela om ingen ting, väcka dem tidigt om morgnarne och hålla ut sent in på nätterna då de ville sofva, och dervid vara snäsig och elak då de spelade illa; först och främst skulle de derigenom bli ängsliga då kort eller tärning nämndes, långt värre än för Cornelius Nepos, och tillika, om de af naturen vore fallne at bli spelare, skulle de derigenom vinna den öfverlägsenhet, at de alldrig af oskicklighet, som oftast händer, förlorade för stora summor. Uno funderade på detta och fann det klokt nog, men Husælius gaf honom dock sjelf det kloka rådet, at alldrig, om han blefve fader, göra förfök dermed, utan häldre låta dem deri, som i alt annat, äga fullkomlig frihet. Pedell torde väl redan vänta oss, sade Husælius, i det han såg på sin klocka. Uno var redan resfärdig; han saknade endast Sofi, af hvilken han gerna ville taga afsked, men då hon platt intet vidare syntes til, nödgades han låta detta vara ogjordt. Husælius tog sin hatt med låga kull och breda sidenhand omkring, satte den värdigt lutande framåt på sit hufvud, och Uno tog sin Casqvette, bockade sig för frun och gick. Ju närmare han nalkades Kappellansgården, ju mer blef han brydd för det sätt, hvarpå han skulle upföra sig emot Mari, och kunde alldeles intet begripa, hvad mine hon vid hans åsyn skulle hålla. Ingen ting i verlden kunde likväl gå simplare til. – Mari, som troligen af Pedell fått underrättelse om hans ankomst, och således var beredd derpå, låtsade om ingen ting, och som han varit en alldeles okänd person.
Ehuru nyssnämnde utbetalningar egt rum för åtgärder, hvilka till en del afse handelns oell sjöfartens befrämjande, hvadan desamma följaktligen icke kunna anses för berörde Hufvud-titel främmande, har Utskottet likväl funnit den af Revisorerne framställde åsigt icke sakna skäl, och får sålunda hemställa, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att de bidrag af allmänna medel, hvilka hädanefter kunna finnas nödige för anställande af Sjömätningar och utgifvandet af Sjö-chartor ina varda a Handelsoch Sjöfarts-fonden anordnade. § 16. (1841 års Rev. Ber. pag. 24. Rev. Ber. pag. 80.) I anledning af hvad Revisorerne anfört, angående förhållandet med de till Herr Presidenten m. m. Westerstrand och Stats-Secreteraren för Handelsoch Finance-Ärenden, i ändamål att förräntas, anordnade äldre Depositionsmedel, har Kongl. Stats-Contoret upplyst, att det af dessa medel till Commiterade för förvaltande af Stats-Tidningens anslag meddeltde lån numera blifvit till capital och ränta återbetaldt, samt att, efter det verificerad redogörelse för depositions-medlens förvaltning blifvit af Herr Presidenten Westerstrand till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifven, Kongl. Maj:t under den 23 Februari 1842 i Nåder förordnat, att depositions-medlens förräntande dädanefter borde besörjas af Kongl. Stats-Contoret och säkerhets-handlingarne i Kongl. Räntekammaren förvaras. Stats-Utskottet» Utlåtande, IV:o 54. 13 De rörande depositions-inedlens förvaltning sålunda meddelde föreskrifter anser Utskottet icke föranleda någon erinran. I fråga om framtida dispositionen af de till Kongl. Stats-Contoret hittills influtne depositions-medel, har Utskottet, i anledning af Kongl. Maj:ts i ämnet aflåtne Nådiga Proposition, afgifvit serskildt utlåtande, hvartill Utskottet således nu får hänvisa.