Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om vår ' n h u r ter sig jorden? E n lågväxt buske se ' n, Som e j är allt f ö r len. Ett litet djur så snällt. Och ett s o m råmar gällt. Och så ett träd m e d vackra bär. H v a d brukar fågeln sitta p å, När han sin visa drillar? Och hvad s o m faller lätt, när s k y Tätt öfver jorden hvilar. land föllo åter och j a g är reskamrat. » tyst handen i kupén. öfver dig trygg från m i g. F ö r - hos mig! N — ff. Moderns plikter m o t sina döttrar a n g. A f Fru Agnes. (Eoits. o. slut). — Tidsfördrif. d e s o m timmar. Idun Byrå: Prenumerationspris pr kvartal: Idun ensam 1 kr. A U m. telef. pl. Redaktör FRITHIOF och utgifvare: HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Nordling. Utgifningstid: hvarje helgfri fredag. Lösnummerpris I 5 öre (lösn:r endast för kompletteringar) Iduns Tryckeri Aktiebolag. 70 öre pr n o n p. - r a d. Anna Jacobson. j [| e n nu i Industripalatci^h set i Stockholm på- gående fotografiska utställningen har väckt ett stort uppseende och torde redan hafva tagits i betraktande af de flesta af våra läsarinnor i hufvudstaden. Såväl kvantitativt som med afsoende på kvalitén intaga damerna en framstående plats på utställningen — vi hafva räknat äfver trettio kvinnliga utställare — och det torde därför icke vara ur vägen att nämna några ord om, huru det kvinliga elementet är representerad *. Tå amatörafdelningen tilldrager sig genast en storartad, i svenska och badiska färgerna ståtligt dekorerad utställning uppmärksamheten. Litet hvar förstår nog, att det är kronprinsessan Victoria, som hedrat utställningen med att exponera ett stort antal synnerligen vackra och intressanta fotografier, tagna och till stor del äfven framkallade af henne själf. Flertalet af bilderna återgifva egyptiska motiv, och bland dem märkas några charmanta förstoringar på bromsilfverpapper.
Motionären drar häraf den slutsats, att en förberedande Skola, i hvilken barn skulle erhålla de för begagnande af Tiliäinpnings-skolorne nödige kunskaper, är af behofvet högt påkallad, helst, efter motionärens tanka, dessa kunskaper ej ens af dem, som genomgått de högre graderne af våra lärda Skolor, blifvit inhemtade på det sätt, som för Tillämpningsskolorne är af nöden. Motionären anser nemligen, att kunskaperne och bildningsgraden bör vara lika för ali ungdom, men att undervisningen deruti bör behandlas ifrån början på ett mera practiskt sätt för dem, som egna sig åt näringarne i alla deras utgreningar än, för dem som beslutat att gå den lärda eller einbetsmanna-banan.
Den är för larmoyante för en publik, som, när den icke får skratta hysteriskt, åtminstone vill uppskakas mera till nerverna än till hjärtat. Naiviteten är borta, och vi ha vant oss att gråta med torra ögon. Filharmoniska symfoniorkesterns konsert är uppskjuten till om måndag. Programmet är synnerligen godt. Bland biträdande må nämnas fröken Selma Ek och hr Filip Försten, hvilken senare nyss hemkommit från utlandet. Belönad med hedersamt omnämnande vid Iduns stora pristäfling. (Forts.) •ans plan var nu att söka fördröja saken till något längre fram på hösten, men då kunde mfim det icke undgås. Man måste gifva upp staten, och barnen fingo lof att göra sig urarfva. Gunnar egde några tusen, som han fått i faddergåfva af sin farbror. Det vore nog för att betrygga hans studier, och sedan kunde han j u sörja för sig själf. A t Julia hade han fått löfte om plats i banken, och de andra barnen — ja, de voro j u inte vuxna. Dagny DAGNY. TIDSKRIFT FOR SOCIALA OCH LITERARA IllTRESSEtl. UTOIFVEN AF FEMTE HAFTET. P. Fullot, Madame Caroline De: Barrau De Muratel. Bara en klädning. 1) omenico Mucry-Coweale. Vid min moders graf. (Poem). L., Om kvinnans underordnade sta.llning. 3daund Ga91mu1, Tjuguirsfesten i Stockholms första hushHllsskols. Kvinnorna och tradg8rdsskötseln. Fr&amp;n riksdagen. Fredrika-~rcr,aer-För bundets vzeddelanden. Hvarjehanda i Kvinnofragan. Fredrilca-Brenter-Förbzcndets berättelse fiir 1889. A. K-dt, Pris pr argang: Förbundets medlemmar kr. {För För icke medlemmar 4,oo. n Torshags Hushållsskola. Ny kurs börjar under oföriindrad ledning nastkomnlande Augusti manad.
Dessa Tabeller, hvilka, till följd aflnstructionens 5 §. blifvit till Allmänhetens kunskap af Trycket uigifne/, hafva dock, såsom deruti anmärkt finnes, icke kunnat blifva fullkomligt he* stämde och tillförlitlige, i anseende till öfverskott och brister på Inkomst-Titlarne i saknad af fullständiga General-Stats-förslag; men intill dess Riks Hufvud-Röken varder upprättad, och förhållandet med Stats-Verkets hela inkomst derutaf med säkerhet må kunna Utrönas, hafva Revisorerrre ansett den upplysning, som sålunda vid detta tillfälle statt att vinna derom, huru Stats-Verkets Intrader i det närmaste ingått, nu heldre höra meddelas, än blott den uppgift deröf» ver, sorn Riks-Staten förslagsvis innefattar, och hvilken förut kommit till allmän kunskap genom de vid sista Riksdag tryckta Handlingar. I sammanhang med flen granskning af Inkomsterna, sorn Revisoreme ålegat, har förekommit, huruledes Stats-Verkets betydligaste inkomst, Eandt-Rentorna, upptages i Riks Staten och Förslag erna dels i Penningar, hvarunder Rente-Perssdlarne efter Jordeboks-pris är o begripne, dels x Spannmål, hvilken finnes beräknad till ilen del I Den 3 Mars. 15 del, den är anslagen för Lands och Milltaire Staternas aflöning, efter Kronovärdi, 36 sk. per Tunna, samt den öfriga till Stats-pris, En R:d. 16 sk-, för hvad till Garnisons-Staternes underhåll sir påräknadt, och till Fyra R.d. Tunnan å hvad Stats - Verket, under benämning af ÖfverskottaSpannmål, tillkommer.
Förordn. den 7 Oct. i8o5, anser jag mig skyldig att först göra några erinringar, för att visa anledningen till denna författning, äfvensom orsakerna, hvarföre den tillkommit. 6 cap. 9 §:n i K. krigsartiklarna bestämmer den påföljd, som inträffar, då en militär-person, klädd i uniform, under tjenste, utöfning öfverfalles; men som det vid flera tillfällen varit svårt att urskilja, huruvida den förfördelade varit stadd i tjensteutöfning eller ej, så utkom K. förordn. d. 7 Oct. i8o5, såsom en förklaring öfver nämnda §. i krigsartiklarna. Denna författning tilikännagifver, att en militär-person anses vara stadd i tjensten, då han är klädd i uniform och vistas inom stad eller fästning, hvarest finnes garnison, eller på läger, möten, tåg eller marscher, med ett ord, vid alla sådana tillfällen, då truppen är samlad. Denna författning vjsar också, hvad påföljden bör vara, då militär-person anfalles vid tillfällen, då han kan anses vara i tjensteutöfning; men jag hemställer, om icke militär-personer böra i allmänhet njuta samma skvdd, då de äro kladde i uniform och försedde med D c ii 14 Mars. >97 sidogevär. Sidogeväret bäres ieke till sjelfförsvar, utan till skydd mot yttre våld oell inre oroligheter: och då krigsmannen på samma gång åtagit sig att vara fäderneslandets försvarare, och att utöfva denna förbindelse, äfven med uppoffring af sitt lif; hemställer jag, huruvida ej en sådan person i lagaina bör äga skydd framför andra medborgare, eller om lian skall nödgas gå med handen på fästet för att skydda sig mot ovänners eller bofvars försåtliga anfall. Hvad angår Gr. Anckarsvärds påstående, alt en militärperson skulle hafva lättare att försvara sig, emedan han bär sidogevär; så får jag påminna derom, att straffpåföljden är sträng, i händelse han förgår sig mot en person, som, med eller utan skäl, förorättat honom, eliel1 han sjelf varit den anfallande.
Sportler ulgiorde - » Ager inom Taxeri'ngs-DiK ickel uti Bro Socken Ekebnhvlms Säkerie - med underliggande Gillsta, Frälse Brob», Rä och Rör nki Himmeta Socken Källsta, stakke > Kumla Jernbruk med -oo Skep:ds Smide hwarunder höra Brandsta, ställe > Gibo, Krono , Findla, Frälse - Seda» ränta a ffuld sami andre uti Förordningen tillätne afdrag blifwit asräknade, utgör min rena Behållning af förestående Lägenheter och Rörelse Destuiom uppgifives Behållen Inkomst af Egendsm och Rökelse n tom Taxerings-Districiet enligt bifogade för teckning (pag. -) < Genom Aciier i RiksDi sconten, Tullverket samt Räntor, särskild inkomst Summa N. N. hem ma» tal Hemmans rvärde Skyddsafgiflen utgör hela-nkvmien lörl.ar lianaldraq —- Sov 5 2OOVO ) ) r ZvOO 4 ) 1400 2 1020 1 4» ) > ZOOO 4 -4 ;oo 10 -o ) r 2200 4 -4 ) -rov i yoc) i 40 ) i zzoo 6 ) - 6; -8 ;soo -600 40 40 '77d ,;o 104 ao 4;r6 Föttickimg rS Taxeking«>DV'lc>«> bilägm fsmdomsr och JnrSttolngae, Län Sockra eller Stad Fahlu Husby Tuna Götheborg Lägenhetens Namn Hemmantal Hemmans wärde Skyddsafgift Behållen Inkomst deraf - Äger Ladebo Frälse I 2ZOV 4 24 >5° Buten Skatte-1 halft - , 702 ko Sundby Dito > halft - . ?c>o S6 Hammarby
Vid öfvervägande af hvad i dessa frågor förekommit, hade Kongl. Majit funnit det af Dess Befallningshafvande i Blekinge föreslagna ganska invecklade förfaringssätt för tillvägabringande af räntenedsältning för öfverskotts-räntegifvande hemman inom länet, i nära nog enahanda mån, som användandet härvid af det i författningarne föreskrifnn sätt för räntelörmedlingars åstadkommande, förete så betydande svårigheter i verkställigheten och blifva förenad med sådan tidsutdrägt och kostnad, jemte det ändamålet, undanrödjandet af ojemnheten vid räntornas utgörande, icke med någon säkerhet visade sig kunna derigenom ernås, att Kongl. Majit desto heldre ansett betänkligt att samma förslag gilla, som det vore att förutse, att uppskattningen af hemmansvärdena, sedan den blifvit företagen, komme att föranleda till en ganska stor mängd anmärkningar och långvariga tvister, samt att, om äfven en större jemnhet i rustningsbördan skulle genom de uppgifna åtgärderna kunna öfverskotts-räntegifvare beredas, deras klagomål dock icke derföre skulle upphöra, emedan dessa i sjelfva verket grundade sig på den i följd af Kongl. Brefvet den 14 Juli 1833 öfverskotts-räntegifvarne ålagda mångdubblade beskattning och deraf vållade nedsättning i deras hemmans värden. Den rubbning i sekelgamla förhållanden, hvilken i omförmälda måtto för Öfverskotts-räntegifvarne i Blekinge egt rum, harle Kongl. Majit ock ansett sä mycket, hellre förtjena alt behjertas, som, utom det att heminansräntorna inom provinsen af ålder utan förvandling utgått efter kronovärde, den sedan indelningsverkets införande efter hand inträffade försämring i öfverskotlsräntornes värde harle till orsak allmänna förhållanden, dem det icke berodde af öfverskotts-räntegifvarne att ändra eller förekomma. I betraktande af allt iletta har Kongl. Majit alltså, i stället att begära Rikets Ständers samtycke till de af Kongl. Majus
Men han märkte ej, att grefvinnan hade blifvit hvit som en marmorbild, han såg ej, att hon famlande utsträckte handen för att söka stöd, och att hela hennes varelse liksom flammade af själsrörelse. »Men», fortfor han, »fadern upptäckte inom kort deras ömsesidiga böjelse, och som han var en obeveklig aristokrat, blef han utom sig af vrede, skilde de begge älskande och befalde informatorn att redan samma dag lemna slottet. Den unge mannen lydde, men allt hvad han då måste genomgå, afskedet från den älskade, hennes tårar och förtviflan, faderns vrede och hotelser, – allt verkade så djupt på hans veka och känsliga sinne, att han blef vansinnig. Han kom hit på hospitalet och har nu varit här i tio år, men hans sjukdom består, som sagdt, endast i, att han oupphörligt väntar, att den älskade skall komma.» Doktorn slutade. Det blef en lång, underlig tystnad. Grefvinnan hade gått ett par steg framåt; hon stödde handen mot en stol, och hennes blick hvilade orörlig på den unge mannens gestalt. Då vände han sig om och hans blick mötte hennes. Det var ett par outsägligt sorgsna ögon, hvari årslång längtan dag från dag, timme från timme liksom hade väft sig in. Det var en vek, ungdomlig man, på hvilken en olycklig kärleks kyssar ännu tycktes darra. Men då han fick se de bleka dragen framför sig, då hans blick sjönk in i de djupa, brinnande ögonen, då flög ett soligt leende öfver hans ansigte. Det förvirrade, väntande uttrycket i ögonen upplöstes, och der kom i stället en lycksalig glans. »Cecilia!» utropade han jublande och öppnade sina armar. Hon tog ett steg emot honom. Men glädjen hade varit för mägtig; den var dödande, som evighetens fröjder för menniskan; – i samma ögonblick han öppnade sina armar, föll han liflös ned, alltjemt med det lyckliga leendet på sina läppar. Hans väntans tid var förbi; hans sorgliga saga var slut; – men dess dissonanser hade upplösts i ett fullt och rent ackord. Det var nästan alldeles mörkt i salongen.
Stranden var beströdd med ej obetydligt drifved, och här och der sågos lemningar efter gamla boningsplatser. Om aftonen den 23 september lade vi till vid en grundis i en temligen stor öppning af isfältet. Denna öppning slöt sig under natten, så att vi den 24 och 25 förmådde flytta oss endast helt obetydligt, men den 26 kunde färden åter fortsättas, i början med svårighet, men sedermera i temligen öppet vatten till den udde, som på kartorna kallas Kap Onman. Äfven infödingarne, som här kommo om bord, betecknade stället med detta namn. Den is, vi denna dag mötte, var gröfre än förut samt blåhvit, ej smutsig. Den var således bildad längre ut i hafvet. Den 27 fortsattes färden i någorlunda isfritt vatten till Koljutschin-bay. Ingen större flod utfaller i bottnen af denna stora fjord, hvilken är den enda på Asiens nordkust, som genom sin långa smala form, genom de omgifvande strändernas gestalt och fjordens tudelning i bottnen, erinrar om de af glacierer utgräfda fjordarne på Spetsbergen. Vikens mynning var full med tätt tillpackad drifis, som hopat sig kring den här belägna, af en mängd tschuktschiska familjer bebodda ön. För att undvika denna is gjorde Vega en betydlig bugt uppför fjorden. Vädret var stilla och vackert, men ny is bildade sig emellan den gamla drifisen öfverallt, der denna låg tätt sammanhopad. Bland isen svärmade småsäl i hundratal, nyfiket följande fartygets kölvatten. Foglar sågos deremot endast i ringa antal. Tydligen hade de flesta redan flyttat bort till sydligare haf. Kl. 4 t. 45 m. e. m. förtöjdes fartyget vid en isflak nära fjordens östra strand. Man kunde derifrån se, att isen vid den udde, som i öster begränsade fjordmynningen, låg så nära land, att det var fara värdt, att det isfria farvattnet närmast stranden ej var djupt nog för Vega. Löjtnant Hovgaard utsändes derför med ångslupen för att anställa lodningar. Han återkom med det besked, att farvattnet utanför udden var tillräckligt djupt.
Ingefära: 1 skålp. torr — 7 syltad 1 skålp. — 40 Insekter; hänföras under Naturalier. Instrumenter: fältskärs-, matematiska, optiska, fysiska och navigations-, med eller utan fodral, alla slag, derunder inbegripna monterade optiska glas samt baro1 skålp. 25 metrar och termometrar . — handtverks-; tullbehandla^ såsom Verktyg, ej specificerade. musikaliska: flöjter, klarinetter och oboer . 1 stycke — 75 gitarrer och lutor 1 stycke 2 — violer 1 stycke 1 — violonceller och kontrabasar 1 stycke 4 50 valdhorn och trumpeter . 1 stycke 3 — postoch signalhorn 1 stycke 1 — trummor och pukor 1 stycke 3 50 klaver och positiv 1 stycke 7 36 Förslag till Tulltaxa. Qvantitet för Införselstull. Tull beräkningen. Riksmynt. Ridr öre Instrumenter: harpor 1 stycke. 15 — fortepianon: tafflar samt stående s. k. kabinettsflyglar 1 stycke. 60 — flygel1 stycke. 120 — speldosor 1 skålp. 1 50 Attin. Utgöres infattningen af Guld, Silfver eller sköldpadd, tullbehandlas hela dosan såsom arbeten af nämnda slag. orgelverk, äfvensom harmonium och Fysharmonika 15 — musikaliska: ej specificerade, förtullas lika med sådana bland ofvan uppräknade, hvarmed de närmast kunna jemföras. Anm. a) Högst 2:ne stråkar, munstycken och så vidare må få åtfölja vid instrumentets förtullning. De öfriga, äfvensom särskildt inkommande tillbehör till instrumenter, förtullas efter 15 procent af värdet. b) Instrumenter, hvilka genom deras mindre dimensioner och beskaffenhet i öfrigt synbarligen endast utgöra leksaker, hänföras till art. Leksaker. Inventarier, skepps-: nya, ej specificerade, icke hänförliga till husgerådssaker eller beklädnadspersedlar R:dr 100 R:mt 5 brukade å förolyckade eller sjöskadade utläudska fartyg Fria. Ipecacuanha; hänföres under Apotheksvaror. Ister, alla slag Fritt.
NADE ATT KUNNA NUMMER, SENAST 2 C INKOMMA VARA INLEMTISDAG. öfver inkomster och utgifter i hushållet försummar ingen ordentlig husmoder. Förr i världen var det svårare, ty man måste själf vanligen liniera sina anteckningsböcker, oeh sedan detta ändtligen gått för sig, blef det ändå inte någon så ordentlig reda, som önskvärdt varit. Nu för tiden underlättas allting, så ock i detta fall. Nu för tiden skaffar man sig från bokhandeln en s. k. hushållsbok och finner däri allt färdigt upplinieradt, med en massa kolumner, ej blott för hushållspengarne, utan ock för snart sagdt alla möjliga poster, som behöfvas inom ett hushåll. — En synnerligen trefiigt utstyrd hushållsbok af detta slag är den på P. Herzogs Bokförlagsakliebolag utgifna » Matmors anteckningsbok öfver inkomster och utgifter ». Den är både lätthandterlig och praktiskt uppställd samt innehåller därjämte jämförelsetabeller emellan gamla och nya måtten. — En annan likaledes praktiskt uppställd hushållsbok är den på hr I. M. Kalflefver och O M Ä G G E N läggas i riktigt kallt vatten en stund, innan de slås sönder, får man ganska lätt hvitorna hårdt vispade, hvilket ju eljes plägar fordra god tid. Olga. TILL soppor. finstötta skorpor och 7 dl. söt mjölk vispas tillsammans med 3 äggulor, om de äro stora, och 4, om de äro små, samt socker, några rifna mandlar oeh sist de till skum vispade hvitorna; smeten hälies i smord form, att antingen gräddas i ugn eller kokas i spis. Då puddingen kännes stannad, är den färdig att serveras. A. H. Att själf polera gamla möbler går mycket lätt för sig, om man i ett rent kärl smälter 70 gr. hvitt eller gult vax, som tillsättes med 140 gr. renad terpentin. Blandningen lyftes af elden och omröres, tills den kallnat. Med denna blandning gnider man duktigt de för polering afsedda sakerna. Olga. SPEGLAR pröfvas tillförlitligt på följande sätt. Man håller tätt intill spegeln en hvit näsduk.
(Beviljadt under 1850 och 1851 års riksdag och utbetaldt år 1854.) till Hanekinds och Gullbergs härader i Östergöthland, för uppförande af en jernbro öfver Svartån, på landsvägen mellan Linköping och gästgifvaregården Berg, emot dito dito. (Beviljadt vid samma riksdag och utbetaldt år 1852.) » Gustafs socknemän inom Stora Kopparbergs län, för brobyggnad öfver Dalelfven i närheten af nämnde sockens kyrka,- emot dito dito, sedan lånet under 2 års tid innehafts utan ränta. (Beviljadt vid samma riksdag och utbetaldt år 1853.) . (Beviljadt vid 1840 och 1841 års riksdag å ett belopp af 154,957 R:dr 26 sk. 4 r:st., hvaraf dock endast 151,000 R:dr behöft från Riksgälds-kontoret utbetalas.) Lån till vattenaftappningar och odlingsför etag: inom Upsala län, till Majoren J. A.
Sker det inom deu tid, sorn Domaren förelägger; vare han saklös, som ifrån sig leda gitter, och sv are då den, som det Jedes till. Kan han ej visa laga fång; gifve ut det, som klandras, och göre sig urtjufva med sjelf sins ed, om Domaren det skäligt pröfvar. Gitter han ej eden gånga, stånde tjufsrätt. Håfve han vittne, att han det redligen köpt, ändå att han cj fångesman framskaffa kan; vare saklös. 5. Ingen må sjelfvilligt taga åter det han vidkännes, ehvad det är från honom stulet, eller han det tappat häfver; utan lite Befallningshafvanden eller Domaren derom till: dock må han det återtaga af den, som är lösker man eller misstänkt att vilja rymma, eller der stulet gods å färsk gerning finnes. 6. Nu häfver man vån å, eller någon kunskap, hvart tjuf eller tjufnad är kom men ; begäre då lof af Häradsfogde eller Länsman å landet, eller af Borgmästare och Råd i staden, ^tt der rosalta, och säge hvad han häfver mist, och hurudant, så ock sina skäl dertill: såsom, att den misstänkte förr stulit, eller att sådana tjufsaker hos honom sedda äro; eller att han dem försålt; eller att han håller sig undan och synes taga sak å bak; eller varit i sällskap med andra, som tjufnaden med skäl tillvitas kan: i dessa och flera sådana fall må ransakan honom ej nekas; utan färe han dit med tvänne Nämndemän eller tvänne edsvurna Stadstjenare, eller ock andre gode män, och förkunne der byamän eller husbonden, att de dit sände äro. Finnes ej det man ransakar efter, bevise då den, som ransakan begärde, eller gånge ed, att han sitt mist häfver, och ej af illvilja ransakning sökt. Ej må man annorlunda ransaka af sjelftagen magt. 7. Är ej husbonden sjelf hemma, utan hustrun; gånge ransakan för sig lika fullt.
Så väl sjelfva användandet som betalningssättet och prisen blefvo vid hvarje tillfälle, då penningar eller säd beviljades, af K. M:t i Nåder faststäl Ide och uppå sedermera gjorda underd. hemställningar af LäosStyrelserna, täcktes K. M:t jemväl i dessa vilkor medgifva 1110- dificationer, hufvudsakligen i afseende på betalningssättet, som ursprungligen skulle bestå i contanta penningar, men, då de af missväxten hemsökta orter egentligen voro, med undantag af Wermland och Dalarne, åkerbrukande och således, i brist af egen tillgång på Spannmål, saknade utväg att anskaffa penningar till undsättningssädens betalande; så befanns det oundvikligt att medgifva utborgning först på kortare och sedan på längre tid. Äfven om denna utborgning icke kommit att äga rum, ulan LänsStyrelserna allenast skolat redovisa penningar, hade dock efter all anledning på sätt StatsContoiret i underd:het anmält vid den stora olikheten både i erhållne föreskrifter och i sättet att dem verkställa, Länen emellan, uppkommit stora svårigheter och mycken tidsutdrägt att få redogörelseverket för dessa und.ättningar i ordning; men svårigheterna i detta hänseende fördubblades genom utborgningen och serdeles genom sammanblandningen af de begge Fondernas tillgångar, som deltogo i undsättningen och hvilken sam - 336 Stats-Utskottets manblandning icke stod att på alla ställen förebygga, enär någon grund då ännu iöke var gifven, hvarefter skillnaden kunde uppgöras. Till K. M:t irikommo väl LänsSlyrelserna med berättelser, angående förvaltningen af erhållna contanta anslag samt upphandlingen och utdelningen af spantnål, äfvensom på hvad sätt de in natura upplåtnc spanmåls-behållningarne blifvit använde och dessa berättelser eller redogörelser, såsom till en del uppställda i Räkenskapsform och försedda med Verificationer, blefvo vid slutet af år 1827 och under början af år 1828 remitterade till K.
kestrar, äfvensom några i kyrkorna gifna körer, D å sönernas lärotid i hemmet gått till ända, kunde sin I k a åter m e d större frihet ägna sig åt käraste sysselsättning. Vid sidan af anlagen för musikens exekution hade hon i barndom sin omsätta känt redan en inre maning att själf sina känslor i toner. D e försök hon bland dem en L o f s å n g, samt De förorgelsuiten röja, cerade genren ska fynd, både lyckats s o m kallas göra de musikalimotiv, och förstått arbeta dessa motiv på ett tilltalande Hos besätt. de förnämsta musikförläggarne i Stockholm, den tidens sätt att se saken mal ä propos o c h ni. fl., har I k a fått en del tonverk ntgifna äfhon vensom dem därför. Men då under de senaste tjugu åren fältet f ö r kvinnans verksamhet betydligt vidgats och man börjat tillåta henne att åtminstone försöka tillvinna sig aktning och erkännande äfven på den skapande konstens område, var ansåg sig I k a oförhindrad ägna sig åt den musikaliska att på allverksamhet, f ö r hvilken hon alltid haft det största intresset. Hon började trapunkt därför af taga undervisning i konhofkapellmästaren Josef Dente och studerade därefter i sex till sju år harmoni och komposition f ö r hr E m i l Sjögren. och praktik många hafva af af gingo de härvid här hand nedan i Teori hand omnämnda uppstått under denne lärares ögon. Ikas tonverk hafva programmen, o c h upptagits sedan hon på Flere konserterhållit undervisning i instrumentation af violoncellisten kapellet Anton Andersen, och arbetena har hon i hoforkesterat några af sina arbeten f ö r de mindre teatrarnes kapell. I sällskapet N y a I d u n har I k a under några år både utfört musik och anordnat musikaliska föredrag. Det är en bekant sak, att kvinnan pä den tonkonstens område har hårda duster skapande att utstå m e d sina manliga kolleger, som hafva svårt att i flyktiga logik, hennes hugskott, tonskapelser se utan hållning och annat än bindande känslosvammel utan inre reda och sammanhang.