Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Länder varit eller är i fråga? 2:0 Gifvet en e ter nu gällande Författningar, fortsatt fri husbehofsbränning grundad anledning att befara, det någon ovanlig brist derigenom uppkommer, siler att Span* nemålspriserne i och för denna orsak uppstegras till högre belopp än hvartill Conjuncturen annars föranleder, och som med Jordbrukets samt allmänna Näringarnes bestånd är förenligt? 5:0 Är Bränvinsbränningen från sin absoluta synpunkt betraktad gagnelig för Svenska Nation, Landets Hushållning samt Åkerbruket? och 4:0 Om detta bejakas, hvilka jemkningar eller förändringar uti författningarne böra föreslås, såsom ledande till dess rätta och fördelaktigaste begagnande? $4 Besv. och Ekon. Utsh. Eetänkanddti. Till förberedande af det hiöjligästé läka ra och ined verkliga förhållandet feriligå Svar på första frågan, har Utskottet förskaffat sig officiel del af Herrar Landshöfdingars till Kongl, Allmänna MagazinsDirectionen afgifrie och derifrån till Konungen under deil 10 sistlidne November underdånigst ingifne Berättelser om årsväxtens beskaffenhet. De finnas för ämnet så upplysande och med dö af Utskottets Ledamöter ifrån särskilta Landsorter lerrinäde utlåtanden, så nära instämman^ de, att Utskottet icke tvekat dem vördsamligeh in exteriso under Litt. Å. bifoga, såsom förnämsta stödet för det redan uppgifna förhållandet. Hufvudsakligen och enkelt upp* fattade, gifva dessa Berättelser följande Resultater: I Stockholms Län har Rågen gifvit tili och med y:de kornet, Hvetet eri god afkastning och all Vårsäd, jemte jordfrugter, ert rik och förmånlig skörd. —- I Uppland, Råg och Arter till och nied 6:te kornet, Hvetet och all Vårsäd jåe, Samt jördfrugtér g:de. — I Södermanland Rågeri under medelmåttan* trien Vårsäden strid och väl gifvande samt jordfrugter af ymnig växt.
Kärran vid kärret. Det var en af dessa ljusa sommarnätter, hvilkas stjernefattigdom och till dag gränsande skymning säga oss, att vi äro uti norden och att midsommarns tid nalkas. Sådana nätters behag förhöjes vanligen af ljumma fläktar, hvilka efter dagens qvalm ljuft smeka vårt sinne, och göra oss böjda för ett stilla, drömvaket tillstånd, uti hvilket känslan blir tanken öfvermäktig och våra begrundanden, ifall vi så skola kalla dem, äro af det ömmaste slag. Den natt, med hvilken vår berättelse till en början har att göra, var dock af annan art, ty hon var kall, såsom en sommarnatt nånsin kan vara det. En isskorpa betäckte tillochmed insjöarnes stränder; det var påtagligen en af Juni månads såkallade jernnätter. Undrom således icke, att Harald Thalberg, hvilken glömt att förse sig med varmare öfverplagg än en tunn kapprock, icke var särdeles hugad för sådana ömma begrundanden, som enligt det nyss sagda äro en följd af ljumma sommarnätter. Fastmer, han blef otålig och utfor: – Skjutskarl, hvad tänker du på, som här kör fot för fot? – Ser inte herrn, att vi ha motbacke. Litet måste man låta kreaturet pusta. – Är detta motbacke! Men jag känner er, j skjutskarlar, huru j inöfvat era hästar att, straxt en backe blir synlig, stulta till vägs. I traf ända tills backen blir verklig! – Tror herrn jag inte har kört för folk förut? – Väl möjligt, men så ha de inte heller varit mycket belåtna med ditt körande. Se nu kan din brunte få spatsera. Detta är en backe. Sedan backen var tillryggalagd, körde skjutskarlen verkeligen raskare, men blott ett litet stycke väg och ... snart föll brunte af ifrån takten in i ett sakta lunk. – Hör du skjutskarl – sade Harald helt godmodigt – du gjorde nyss den anmärkning, att hållet var långt, så att du inte vågade förmycket anstränga din häst.
Utskottets den 12 dennes på bordet lagde Memorial, N:o 123, lill Bidderskapet och Adelil samt Borgare-Ståndet, angående deras åtgärder vid Memorialet N;o *]5. S. D. Då nu föredrogs Hedervärda Bonde.Ståndets Prolocolls-Utdrag af denne dag, angående åtskillige af nämnde Stånd såsom nödige ansedda åtgärder, för beredande af skyndsamhet vid ärendenas gång inom Banco-Utskottet, ldef samma Protocolls-Utdrag af Bidderskapet och Adeln lagdt tili handlingurne S. D. Ånyo föredrogos och biföllos Stats-XJtskottets den i4 dennes på bordet lagde Memorial Nto 471’ med hemställan om en gratification till Cancellisten C. O. Vougt; samt Utlåtande N:o 47^’ * anledning af en utaf Riddarhus-Secreteraren gjord, till Utskottet remitterad anmälan, angående vården emellan Riksdagarne af Utskottens handlingar och inventarie-persedlar, tillika med ett i anledning deraf afgifvet yttrande, af Herr Grefve Horn, C. F. S. D. Ånyo föredrogs Bancooch Lag-Utskottens den 12 dennes på bordet lngde Betänkande N:o 8, öfver Herr Friherre L. Boijes och Herr N. W. Stråles anföranden, angående afskiljande af de oeconomiskaoch financiela delarna i förslaget Lill Lag för enskilde Banker, från de delar, som röra allmän Civil Lag, I sammanhang härmed föredrogs äfven Preste-Ståndets, i följd af serskildt, beslut sedan den 23 sistlidne Mars hvilande inbjudning af den 16 i samma månad, till instämmande i Preste-Ståndets vid föredragningen af Bancooch Lag-Utskottens Ullåtende N:o 4 fattade serskildta beslut: Bidderskapet och Adeln biföll Bancooch Lag-Utskottens Betänkande N:o 8, samt lade Preste-Ståndets ofvannämnde inbjudning till handlingarne. Prot.
Lades till handlingarne, och 2:o Expeditions-Utskottets, N:o 1, angående ökadt Kanslibiträde; N:o 2, angående upplagan af Rihanget till Riks-Slåndens protocoll; och N:o 3, i fråga om prenumeration å Bihanget till Riks-Ståndens protocoll. Dessa Irenne memorialer biföllos. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse af den 18 sistlidne November till Rikets Ständer om förordnande af en Stats-Råds ledamot, i afseende på handläggningen af vissa i Riksdags-Ordningens 36 och 42 §§ omförmälda Riksdags-ärenden. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos oell biföllos Expeditions-Utskottets memorial: N:o 2, angående upplagan af Bihanget tili Riks-Ståndens Protokoll; samt N:o 3, i fråga om Prenumeration å Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll. S. D. Remitterades till Stals-Utskottet'. l:o Rikets Högloft. Ständers Revisorers Berättelse om den år 1849 verkställda granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning jemte de i anledning af denna Berättelse infordrade och till Kongl. Majit afgifne underdåniga utlåtanden; 2:o Samma Revisorers Berättelse, angående den sagde år förrättade granskning af de under Kongl.
Rörande Femte Puncten, som endast af Ridderskapet och Adela blifvit utan ändring godkänd, hafva Högvördige Prestesamt Vällofl. Stånden äfvenledes beslutat, att Ränte berakningen å Stats - "Verkets skuld till Banquen borde upphöra från och med nästkommande Banco UtsJtöttets Betänkanden. 31 års början; men tillagt, att detta upphörande endast borde utsträckas intill nästa Riksdag, under hvilken *tid å Capitalet årligen skulle inbetalas 150,000 R:dr Banco, rörande hvilka medels användande till andre ändamål , än inköp af myntbara metaller, betnälde Stånd dock icke förrän i sammanhang med Tionde Punden , genom ett beslutadt tillägg till denna sednare Punct, sig utlåtit. Hedervärda .BondeStåndet åter har, genom dess i denna del vidtagne beslut, afsett upphörandet af ali så ränte* beräkning som capital-afbetalning å Stats Verkets skuld till Banquen, hvarigenom Bevillningen skulle komma att nedsättas, med hela den för detta ändamål hittills årligen utgående summa af 500,000 R:dr. Men då trenne Stånds sammanstämmande beslut innehålla, att en sådan Capital-afbetalning kommer att ega runi, och detta beslut således, enligt Riksdags ordningen, blir det sorn kommer att tjena till efterföljd, visar det sig vara nödvändigt, att Hedervärda Bonde-Ståndet meddelar bestämdt yttrande L frågan orri sättet, hvarpå de i Capital afbetalning tiil Banquen från Statsverket ingående 150,000 R:dr böra användas; på det att, i händelse detta yttrande icke skulle utfalla i likhet med Högvördige Preste - Ståndets och Vällofl. BorgareStåndets, hvarigenom den lydelse å puncten,som dessa Stånd antagit, korn-; n er att. utgöra Rikets Ständers beslut, Utskotten må blifva i tillfälle, att antingen, derest Hedervärda Bonde Ståndet förenar sig med Höglofl. Ridderskapet och Adeln uti godkän* Banco-Utsiottets
– Jag känner det så, svarade John med så låg röst, att hans granne ej förmådde uppfatta orden. När de båda herrarne kommit upp i gästgifvargården, kastade sig John ner på den hårda pinnsoffan och slöt ögonen och ville hvarken tala eller svara. – Jag måste ut och anmäla för herrar kuratorer vår ankomst, sade häradshöfdingen. Jag litar på att jag finner herr Hall här, när jag vid elfvatiden kommer tillbaka för att hämta herr Hall. Det är nog rådligast att ej mottaga något besök under min frånvaro, därtill har resan varit alltför ansträngande. John Hall svarade ej. Men häradshöfding Lundström visste ej, hvad hans besynnerliga hufvudman skulle kunna taga sig för under hans bortovaro, och för att åtminstone förhindra fågeln att flyga sin väg, låste han vid utgåendet dörren till rummet och stoppade nyckeln i fickan. Men John Hall märkte det icke. Han hade annat att tänka på. Han visste aldrig, hur denna dag förflöt. Han gick som i en dröm och kände sig som en sömngångare. När häradshöfding Lundström kom tillbaka och sade att tiden var inne, fick han hjälpa John Hall att kläda på sig, som om denne varit ett barn. Han följde honom öfver Stora Torget, och de gingo tillsammans Norra Hamngatan framåt, längs Stora Hamnkanalen, förbi Rådhuset, Tyska kyrkan, Ostindiska huset och fram till det Björnbergska huset. Allt var på samma gång så välbekant och så nära och så oändligen främmande och fjärran från John Hall. Han mumlade namnen på bryggorna och på husens ägare för att öfvertyga sig om att han var vaken och vid sina sinnen. Där på Kämpebron sutto de fyra kämparne af trä, som i hans barndom uppväckt hans undran, han rabblade upp deras namn: Arngrim, Haldan, Starkoder, Wittolf. Nu hade de hunnit fram till det Björnbergska huset. Hit ville hans fader aldrig, att han skulle gå, men nu gick han uppför trappan. Hvarför, hvarför? Han höll sig fast i ledstången för att ej falla. – Herr Hall, herr Hall, hörde han sin följeslagares röst. – Säg mig blott, hvad skall jag göra här? Jag förstår det inte. – Herr Hall skall underskrifva förlikningen med kuratorerna i Hallska konkursen.
Master och spiror st. 2,441 Bjelkar af diverse dimensioner — 21,567 Sparrar — 6,638 Hela bräder tolfter 57,330* Halfva d:o — 3,069| Brädstump — 6,913^ Bandstakar st. 3,458 År-ämnen — 956 Sågade ribbor tolfter 29 Tjära tunnor 260J utom andra trädvaruartiklar till ringare belopp. Saknande fullständiga upplysningar om de qvantiteter trädvaror, som ifrån Länet afgått till Stockholm för att derifrån exporteras, vågar jag icke kalkylera beloppet deraf, men det ofvan anförda torde vara tillräckligt för att visa, att denna binärings idkare icke slumrat. Enligt förteckningar öfver utfärdade förpassningar å så kallad praemieved, har deraf under året till hufvudstaden från Länet afföris 3,010 7 famnar. Ved-afsändningen till Stockholm skulle utan tvifvel ansenligt ökas, om tillfälle kunde yppas, att inom eller invid hufvudstaden erhålla ett upplagsstäile för ved från denna ort, hvarom underdånig framställning genom ortens riksdagsfullmägtige blifvit gjord, men som Eders Kongl. Maj:t, i anseende till af vederbörande uppgifna lokala hinder, ej kunnat bifalla. Att döma af den betydligare reqvisition af för träds fällning och aftrumning tjenlige sågar, efter af Kongl. Landtbruks-Akademien pröfvad och godkänd modell, som blifvit innevarande år genom Hushållnings-Sällskapet gjord, är anledning förmoda, att detta arbeteoch virkbesparande verktyg skall komma att inom orten vinna förtroende. Använ - 41 Användande af stengärdesgårdar såsom stängsel förekommer väl sällan men dock något mera nu än förr. I öfrigt följes allmänneligen det inom skogbärande orter vanliga, men skogödande sättet lör gärdesgårdars uppförande, af sönderklufven ungskog med stör. Omkring svedjeland göres stängseln vanligen af de träd och ris, som icke belt och hållet blifvit af elden förtärde.
År 1847 till R:dr 607,701: » 1848 610,827: » 1849 615,701: ». 1850 617,317: » 1851 625,160: elier i medeltal till 615,359: — —, rnen blef, i anseende till de vid sednaste riksdag skedde öfverflvttningar af åtskillige förvaltande verk förut anvisade inkomster, vid den då uppgjorda Statsregleringen beräknad till 668,450 R:dr; och enär beloppet af dessa öfverflyttningar beräknats till öfver 70,000 Il:dr, och den förminskning, som genom förändring af sättet för salpeterhjelpens utgörande i de Småländska Länen skulle uppkomma, ej uppginge till mera än vid pass 16 å 17,000 R:dr, har Kongl. Maj:t antagit att af denna titel kunde med säkerhet beräknas en inkomst a i' 678,000 R:dr.
nit u " ttr / oll i brott förckoninia ymnigme hlnnd qrinnor, likasoni risra rhrdclcs ohyggliga bron, dsom fiirgifiningii, foniiijc-maid m. jag har tiinkt, att ilfvcn viss. att aIk thkande i d o ej i f samt f r k rna sidan, SK denon sida af siken kunde förtjema beaktande, och jag Ur förllldrir dcruii instiimma. Det 6r farligt förakta h6ncn. hlcn mredrager S i 311 behindla Ert favorit-iimne engerna för mig1 Din gamle vän B. A. P. S. Inför du utdraget med Iltiöijnndc anmitrkningar, s8 inför Ilfvcn denna D. S. hiljett, s i iir du snm. Red: n ar tacksam för det uppslag till tankeutbyte i ett vigtigt ämne, som härmed gifvits henne, och skyndar att efter sin förmåga begagna detsanima. Det anförda ar nämligen behjertansvardt afven för dem, hvilkas verksamhet, likt Fr. Bremer-Förbundets och Dagnys, icke kan raknas till hvad förfin kallar aradikala emancipationsstrafvanden&gt;, utan tvärtom söker bekampa desamma. Hvarje reform innebar faror och frestelser, si3 ock den ifsägavarande; och af de uppgifter, soni moralstatistiken leninar, kunna tvifvelsutan dragas varnande lärdomar i mer an en riktning. Men förfin till den ofvannamnda studien, hr J. Bwggrcn. säger oss dock, att moralstatistikens material ar bristfalligt i afseende på tiden och omridet för hennes iakttagelser, hvarför man i vissa fall icke kan tillägga hennes resultat den vigt, de under andra förhållanden skulle ega. Med stöd af dessa förfins ord v8ga vi anse vissa af hans uttalanden stä öppna för diskussion - en diskussion, som vi drista i all anspr2kslöshet inleda med följande anmärkningar och spörjsmål.
Jag är af samma tanka som Hr Lefre'n, att nemi., då troligen betänk, kommer att återremitteras, jag skulle anse, att, ehvad vissa punkter antagas eller icke, sådant icke blir bindande vid hufvudfrågans afgörande i sin helhet, så att man då må kunna ändra, hvad man nu punktvis föredragit. Hr Gunther, Carl: R. o. Ad. har visserligen beslutat, att RancoUtsk:s betänk. N:o 6 skall punktvis pröfvas; men det oaktadt, och då jag anhåller att få framställa några allmänna åsigter af ämnet, anhåller jag att få yttra mig öfver betänk, i sin helhet. Ehuru det föga gagnar att uppträda för att orda om folkets behof och dess derpå grundade fordringar på en tid, då R. St.'s Utsk. vid behandlingen af de vigtigaste ämnen, såsom det synes mig, ej fästa något afseende, hvarken uppå K. M:ts nåd. skrifvelser till R. St. eller på de inom RiksSt. yttrade opinioner, hvarpå ytterligare bevis tydligen skönjes i BancoUtsk:s betänktn H:o6 och lN:o 8, hvilka för närvar, ligga på Ständernas bord, och. ehuru det är för känslan nedslående att således finna, det alla bemödanden äro fruktlösa; anser jag dock för en ovilkorlig pligt, åliggande isynnerhet hvar och en, som, lill följd af medfödd rättighet, frivilligt deltager i Representa - Den 5 Maj f. m. io3 tionens öfverläggningar, att ju flera hinder möta, destomera fördubbla sina bemödanden för hvarje till allmänt bästa enhändt nyttig och nödvändig sak, såsom förhållandet är med ordnandet af ett bättre och ändamålsenligare creditsystem, än det som hittills existerar, hvars utvecklande, i sammanhang med beslutets fattande om silfverutvexlingens början, är ytterst magtpåliggande, alldenstund realisationens nytta och bestånd hufvudsakligast derpå hero, och följaktligen folkets välfärd dermed är oskiljaktigt förenad; hvadan denna nyttiga och nödvändiga sak påkallar båda Statsmagternas gemensamma och allvarliga omsorg samt erfordrar en riktig uppfattning i sammanhang med myntväsendets reglerande.
Billigare vore utan tvifvel, alt stadga en något högre, på förhand bestämd och känd, såsom stämpladt papper utgående, afgift vid fullmagtens utfär dande, ty den, som hugnades med utmärkelsen, visste då, innan den emottoges, hvad han derför hade att betala, och vore ej, såsom nu, underkastad äfventyr af hvart tredje år återkommande undantags-lagstiftning; och hafva Kommitterade slutligen upplyst, att ifrågavarande bevillnings—afgift de sednare åren utgått med omkring 3,000 K:dr årligen. Utskottet, som, på nu anförda skäl, fortfarande hyser den åsigt, att bevill - nings-afgift för karakters-fullmagter icke bör bibehållas, anser sig, då tre Stånd gil lat denna åsigt, böra dervid förblifva. Bevillnings-Utskottels Ullålande Al 34. 2 7 JFöreskrifter, angående Allmänna Sferiiinmgens påförande, upphörd, afkortning och redovisning. A) Uppgifter, rörande fast egendoms värde samt beloppet af hvarje skattskyldigs inkomster. § 23. De uti denna § föreslagna stadgande!) halva blifvit af samtliga Riks-Stånden godkiinda, med undantag, dels af det under lit. a) upptagna momentet 2:o, samt det under lit. b) införda momentet 2:o, hvilka båda momenter blifvit af Borgareståndet återremitterade, dels af momentet 5:o under lit. b), hvilket moment samtliga Riks-Stånden beslulat böra erhålla följande lydelse: »5:o af vederbörande tullkammare: summarisk uppgift ä hvarje handlandes »export och import af varor, till slag och myckenhet». Beträffande Borgare-Ståndels berörde återremiss, så afser densamma blott den förändring, att vederbörande hypotheks-inrättnings-direklioner skola lemna uppgift icke blott om det värde, hvartill hvarje inom inrättningen »belånad» egendom blifvit uppskattad, utan ock på värdet å sådane egendomar, som blifvit till belåning anmälda, om ock lån derå ännu icke blifvit meddelade.
I Cimbrishamn: 4 utminuteringsoch 5 utskänkningsställen, derför afgifterne till staden nppgingo till 4,174 R:dr Runt, deraf 1,200 användts i och för hamnbyggnaden, 280 R:dr till reparation af en bro och återstoden afsatts till framtida behof. o 1 Norra och Södra Asbo samt Bjäre häraders fögderi: 7 utminuteringsoch 21 utskänkningsställen. Afgifterne uppgingo till 4,500 R:dr, deraf kommunerne tillfalla fyra femtedelar, hvilka disponerats utan uppgifvet ändamål. I Ostra och Vestra Göinge häraders fögderi: 19 utminuteringsoch 12 utskänkningsställen, derför afgifterne uppgått till 5,609 R:dr 70 öre. Socknarnes andelar deri hafva blifvit använde till aflöning åt folkskolelärare, till fattigvården och till vägförbättringar. I Gerds, Willands och Albo häraders fögderi: 11 utminuteringsoch utskänkningsställen med 1,901 R:dr 60 öre Runt afgifter, deraf kommunernes andelar af desse disponerats, utan att. uppgift meddelats om ändamålet. 1 Ingelstads och Jerrestads häraders fögderi: 4 utskänkningsställen med 720 R:dr Runt afgifter. Uppgift om dispositionen af socknarnes andel saknas. 5. Kameralföiiiållnitden. Redogörelse för antalet hemman och lägenheter inom länet, dessas natur och brukningsdelar jemte Tab. N:o uppskattningsvärde, allt vid periodens slut, innefattas i hosföljande tabell N:o 10. Vid denna tabells jemförande med den af motsvarande beskaffenhet, som åtföljt senast afgifna femårsberättelse, uppstår genast den anmärkningen, att oförmedlade hemmantalet är i den förra upptaget till långt högre belopp än i den senare, ehuru, till följd af skattläggning, något nytt hemmantal ej tillkommit och således oförmedlade hemmantalet i sjelfva verket icke under perioden undergått någon förändring.
Ad:s tid. men jag hoppas dock, att om än saken icke lyckas vinna approbation, så måtte den .åtminstone icke förlora något genom min framställning af densamma. Hr Prytz: Då redan flere föreg:de talare, hvilka i förmåga och sakkännedom stå långt olver mig, efter min öfvertygelse anfört tillräckligt talande skäl för en återremiss af ifrågavar:de Litt. g, sä behöfver jag blott instämma i hvad Hrr Tersmeden och Adelborg äfvensom Frih. af Ugglas i detta ämne yttrat. Det oaktadt utbeder jag mig likväl atl få tillägga några ord. En talare har sagt, att endast en ensidig bildning skulle kunna vinnas i dessa lärare-seminarier. Jag tror likväl atl på detta sätt, som motionären föreslagit, eller att de blifvande lärarne skulle linder ledning af några Universilets-lärare genomgå en kurs i de vetenskapsgrenar, som hvar och en af dem ämnade göra till föremål för sitt studium, skulle de, då denna undervisning praktiskt meddelades i kathedralskolan, erhålla en bättre förmåga alt upfatta undervisningskonsten, än under nuvande förhållanden, hvarjemte äfven ensidighet hos läraren skulle förekommas, och hans bildning i allmänhet blifva mera omfattande. Man har öfver allt erkänt nyttan af dylika anstalter, och StatsUlsk. har sjelft gjort detsamma, sä val i theoretiskt som praktiskt afseende. Då således nyttan blifver erkänd och bildandet af sä beskaffade institutioner alldeles icke står i sammanhang med läroverkets reglering, så vet jag icke om Hr Bildts resonnement kan godkännas, att tidpunkten ännu icke är inne för åvägabringande af dessa institutioner; ty är icke tidpunkten alltid den rätta, dä man erkänner nyttan af en sak? Frih. Åkerhjelm har uplyst, att af det anslag, af 90 000 R:dr, söm vid 1847—1848 arens Riksdag beviljades, skulle ännu 30,000 R:dr återstå. Om nu StatsUtsk. gifvit anvisning, att af detta öfverskott finge användas vissa summor, sorn inskränkte sig inom ett visst belopp, så skulle det__ icke hafva behölls något annat anslag för ifrågavar.de ändamål.
Afven här hållas verkliga föredrag, ehuru hon vet examinera så, att hennes läxjungar äro ovanligt skickliga. I de högre klasserna ger lektionen lätt anledning till en improviserad diskussion, som eleverna sjelfva öppna och lärarinnan gerna uppmuntrar. Hon förstår så väl att fä hvar och en att öppet och ärligt säga sin mening. Hon 1er lika mildt mot de trångbröstade och skumögda, som mot dem, hvilka föra de åsigters talan, som mera stämma med hennes egna. Och hon rättar icke på annat sätt, än att hon till sist vänligt säger sin egen mening. Hon tager mycken hänsyn till de ungas naturliga munterhet. När den någon gång glömmer att lägga lämpligt band på sig under lektionen, händer det att allas » Tant Ellen » blir rigtigt ond, men på det ämnes vägnar, hon liberalt öder sin kraft på att gifva dem till lifs. Man ångrar sig då lifligt och erkänner, att man varit mycket ovärdig gent emot de perlor, som » Tant Ellen » utstrött. Sjelf ställer hon sig icke på piedestal fbr sina elever och älskar icke vördnadsbetygelser. Hennes sätt är naturligt och lifligt. Deremot är det hennes sträfvan att få dem att blicka upp till alla, som stridit och lidit för sanning och rätt, men framför allt att förbi ideal-menniskor blicka upp till ett stort mensklig-hetens mål. Den stora makt det sköna på alla områden utöfvar på hennes eget sinne står hos henne på ett glänsande sätt i pedagogiens tjenst. Och när hon t. ex. för sina läijungar in i Greklands skönhetsverld, finnes ingen i klassen så omogen eller så torr, att hon icke blir fullt entusiasteller ock utelemnade. Det är förf: a syfte att gifva en framställ - ning, hvari icke n&amp;gra som helst inrymmanden ät den s. k. nyare tidens idéer blifvit gjorda och detta syfte förverkligas med pris * värd konseqvens. Tendensen i boken framträder tillräckligt tydligt af följande allvarliga maning till de unga eleverna: » Sen eder dock omkring i lifvet, kära barn! Hvad finnen I?