Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Nils Tersmeden har sagt, att K. M. ställt sig i spetsen för en rörelse af annan natur än den, som anfördes af Gustaf I och Gustaf It Adolf. Jag mätte tyda historien på helt annat sätt än Ilr N. Tersmeden, ty genom densamma har jag kommit till en fullkomligt motsatt öfvertygelse. Jag anser nemi. den Propos. af K. M., som nu ligger framför oss, vara till sina principer i grunden desamma som de, hvarför Konung Gustaf I och Gustaf II Adolf upträdde och kämpade. Målet har varit detsamma och sättet för detsammas vinnande har utvecklat sig endast till följd af förhållande i mån af folkets olika bildningsstudier. Det steg på religionsfrihetens bana som för 300 år sedan af Konung Gustaf I togs genom Eeformationen, var måhända tillfyllestgörande för dåvarande tidehvarfs andeliga ståndpunkt, men kan omöjligen vara nöjaktigt för ett folk med en mera framskriden kultur. Det deltagande Konung Gustaf II Adolf tog uti protestanternes kamp för den allmänna religionsfriheten, upfattades knappast i Sverige af hans samtid, men synes det för nuv:de tid, så rik på sociala utvecklingar, vara förbehållet att på den grund dessa våra store Konungar lagt, . bringa religionsfrihetens stora grundsats fram till en lefvande verklighet, samt på samma gång gifva tillbörlig aktning åt besvuren Grundlag och låta folket komma i åtnjutande af den religionsfrihet som dess 10 g Eeg:sF:n tillerkänner. Konung Gustaf I:s reformation var af en stor och omfattande betydelse. Den reformation som Konung Oscar I genom den förev:de Nåd.
Til följe af den rätt, jag säjom Riksdagsman äger at öfwer förekommande ämnen yttra mina tankar , har jag äran til H-gloflige RidderftapstS och AdelnS pröfning aflemna dem, som hos mig up« kommit, i anledning af Högloft. Hemliga 1K stöttets Betänkande rörande Brännecirrna u.i Rrter. Innarr jag likwäl begynner anföra de betänkeligheter, mig bärroid mött, får jag förklara at min 'afsigt ingalunda är at förnnndsta Statens 886 "—: derä grundad; kilgängar, utan är jag bade willig och stylvig dem pä allt annat sätt understödja, hwilket ock är hwarje rättskaffens undersatares pligt och styldighet. Högloflig» Hemliga Utskottet tyckes först och främst icke hast afseende pä de Lontracker, som Landet för twänne ar sedan uppå Tio är med Kongl. Majit i underdånighet ingätt. De innehålla , at hwarje Hemman får tillverka Bränwin emot Tio LiSpunds säds ärlig afgift, och at en Hemmansåbo, emot berörda afgrfters e läggande, hade Ulftand för flera Hemman kunna bränna. Alla LontraÄeis natur medgifver, at dä de c) med bäda de flutandeS bifall häfoas, eller den, som i anledning deraf äger nägon förbindelse, icke deruti brister, kunna de cj ändras.
Då Riksens Ständer vid IS23 års Riksdag förordnat att en uppgift å hvilande Grundlags-ändringsförslag borde, genast vid hvarje Riksdags början, genom Constitutions-Utskottets försorg redigeras och till trycket befordras, och detta förordnande ej återkallats, utom i hvad angår sjelfva tryckningen, hvilken, för alla till Protocolls-Bihanget hörande Samlingar, se ermera blifvit åt Expeditions-Utskottet ensamt uppdragen, har Constitutions-Utskottet låtit sammanfatta och uppställa i ett helt de vid nästlidne Riksdag beredda och till den nu påstående hänskjutna förslag till ändringar i Grundlagarna; Och varder uppgiften derå, hufvudsakligen inrättad i den ordningsföljd 97 §. af 1830 års Riksdagsbeslut antyder, härjemte till Riksens Ständer vördsamligen öfverlemnad. Stockholm, den 14 Februari 1334- På Riksens Ständers Constitutions-Utskotts vägnar Gasp. W. Ehrenborgh. C. Strehlenert. G. F. af Wingård. J. Ericsson. J. D. Valerius, Bihang till R. St. Prof. 1834- 3'dje Sami. i:a Häftet. 2 Constitutions-Utskottets Memorial N;o i. • '.•"* ' ■ Uppgift på de från 1828—29—30 årens till nu innevarande Riksdag hänskjutna och hvilande, dels af Kongl. Maj:t i Nåder framställda, dels af Constitutions-Utskottet beredda Förslag till Grancllags-ändringar, genom tillägg, upphäfvande, rättelse eller förklaring. Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner: l:o Till ändrad redaction af stadgandet om Riks-Ståndens Canzli-betjening. Riksdags-Ordningen. §. 24- i:sta Momentet. 4:de Punkten.
Märkligt är ock att i Wermland, der, likasom i Dalarne, bemmansklyfningen gått längst, Landsh., domare och deputerade i deras år 1846 afgifna yttrande (hufvudsakligen vidhållet i sedermera afgifna utlåtin) afstyrkt stränga åtgärder mot den i länet tilltagande hemmansklyfningen. Hr Sparre, Sigge: Jag ämnar icke yttra mig i sjelfva hufvudfrågan, utan endast visa att Hr Dalman verkligen gjort sig skyldig till ett förbiseende af skillnaden emellan hemmansklyfning och jordafsöndring. Han har nemi. sagt, att skillnaden egentligen är af kameralistisk egenskap, men jag påstår att den är både kameralistisk och statsekonomisk. Den är af statsekonomisk vigt, derföre att jordafsöndringen icke ansvarar för någon del af hemmanets onera, utan det är stomhemmanet som får vidkännas dem; men vid hemmansklyfning öfverföres på den utbrutna delen så mycket af stomhemmanets onera och utskylder som motsvarar denna utbrutna del. Detta har jag velat nämna. Hr von Schantz, Carl Jakob: Äfven jag delar den åsigten att jordafsöndring må vara tillåten. Intet är väl hårdare än att, då jag hopsamlat en sparpenning, jag skall vara utestängd från möjligheten att förvärfva mig en jordlott, hvarpå jag med min familj kan vara försörjd. I fråga om skillnaden emellan hemmansklyfning och jordafsöndring, medgifver jag att en sådan finnes. Emot hemmansklyfning finnes intet hinder, endast den sker efter 1827 års författn., och fördelarne af denna författn. äro så öfvervägande, att jag mäste yrka uphäfvande af 1853 års Förordn. och instämmer i Hr Hasselrots reservation. Hr Dalman: Jag förmår i sanning icke inse den kamera listiska och slatsekonomiska skillnad Hr Sparre updragit. Säkert Den 1 Augusti e. m. 51 i är emellertid, att med afseende å den statsekonomiska fördelen säkerheten för utgörandet af onera och utskylder är långt större om ett hemman innehafves af flere åboer än af endast en.
Pä skedd förfrägan af Herr Srcfwen och Ordföranden, hade Banco-Utskottet derwid ej nägot att erinra, att voteringen nu blcf instäld. Hwarefter Högloft. Banco-Utskottet ätskildes. Lransumt af Protokollet, hältet HoS Rikets Högloft. StänderS Banco-Utskott ben 4 Sept. 1809. Herr Biskopen m. m. Friherre kustv. körner hade under den is sistl. Augusti till Högwördiga Prest, Ständets Protocoll anfört följande: ."Som 7 § l Instruktion för Rikets Högloft. Ständers Banco-Utskott, ihwilkctjag, wid detta Riksmöte, genom det Högwördiga Ständets hedrande förtroende, säsom Ledamot blifwit insatt, owilkorligen fö, reskrifwer, att vm Banco-Utskottet nägonsin ffulle wilja företaga nägot, som mot besagde Instruktion wore stridande, äger hwarje dest Ledamot den rättigheten, att, utan afseende pä ben i Banco-Utskottet aflagda TMetS-Eden, sädant i sitt Ständ anmäla) sä nödgas jag Den iz September. ZZ9 jag, tiss wördsam ätlydnad häraf, inför det Hvgwördiga Ständet andraga följande omständighet, hwilkcn under nuwarandc granskning af Banco-Werkets styrelse sedan sista Riksdag, inom Ba.rco-Utskottet förefallit. Bland de grannlaga och wigtiga görcmäl, hwilka der fästat wär upmärksamhet, har till p:öfwandc och bedömmandc förckomnut Herrar Banco.-Fullmäktiges fiahällande wid den af Rikets Höaloft. Ständer är iFoo beslutade och af Herrar Fullmäktige är izoz päbegpnda samt nu snart lyckligen fulländade Realisation af Riksgälds-Contoircts Credit-Sedlar.
ställe, för orden "“'f '“^1‘föSen v”re ‘u han skulle förlo“miste Stats-Räds-Embetet , e \ innehafvande embeten.” ra jemväl sina öfriga embeten m«Leslasna nya moment borde helt och » —• A«,deU*f Herr tefve' Ä cd Herr iogergren i de Hllel “Si - Utskottets forslas framställda skäl. samt enär samma ":S”öd'l strid att tillstyrka en ,a8s utfärd VU X„ £ *5? Ä SS. . ■» h.a .1! tt •“•*< > kunde utgå. Att äfven denna §, dder'd^ad^rLndrin*f* vid 5 § an förtydligas i enlighet med kan&komma att undergå; att den af märkt blifvit, Regerings-Formens 34 § > ^ den Stats-Råds-Leda Utskottet föreslagna nya bestäm ’ tillstädes, då ministeriella mål inför mot, som utom l-oredraganden bo förhåUande till denna Ledamots be Konungen föredragas, vore ola p g ^ borde flyltas från den plats, det fattning vid lillfaUet; att or ® och någon, till näst framfor orden nu innebar emellan orden underrättelse; och ändth ^bo, de ur § svinna. * Lag-Utskottets Utlåtande, N.0 SS. h"'krt »*•«« bö.a uteskild person lima|as. a™ ord.t »ioo "i°‘ e'iest skulle l“"- »f or. förekommande uttryck någon tidoch*alt ampJ,sare» ä" det ' d«mna § betel jemväl här bi,de lanul ■ , »nMarsbeslämmelsen miste em del blifva anmärkt! P Grul,<l,aSe"- ‘»ligt I*»-d fornt i denna vid 10 §• lr*, in ga rum, emedan desse Ledamöter i fnr» " i e mediet tid nu kunde erande after alla i berörde
— Icke får den, som vill undslippa att deruti förgås, hvar ken belåten dermed, eller ens liknöjd derför, följa med den stora förhärjande strömmen, utan han måste kämpande och stridande gå midt igenom denna åt motsatt håll, sä vida han icke vill uppslukas af dess vågor och störtas i dess afgrund. Jag vet att detta är ett tal, som finnér föga sympatier i vår tid; men, hvad bevisar detta, om icke just det, att tiden lider af detta menniskoslägtets yttersta e lände. Den, som lider af en neslig sjukdom, tycker ej om att höra talas derom. Men, så länge Svenska folket ännu vill bära det kristna namnet, så länge dess regering ännu vill anses beskydda den kristna bekännelsen, så länge statsmagterna i detta land icke ännu alsagt sig all kristlig lagstiftning; så länge är det ock en oeftergiflig pligt, icke allenast för alla dessa kollektiva personligheter, utan äfven för hvarje medlem af det Svenska folket, att vaka öfver att en ogudaktig förnekelse af den Herren, hvars höga namn Svenska folket såsom kyrkosamfund bär, icke må hejdlöst rasa, anställa sina förödelser, och draga förbannelse öfver både Stat och Kyrka. Att absolut förbjuda och förhindra otrons antichristiska företeelser är icke möjligt, icke ens genom ett sådant tvång på yttrande rätten, som, äfven om det kunde uträtta detta, likväl hvarken vore nyttigt eller önskvärdt. Enskilda otroskämpar må fritt rasa, sanningen har aldrig blifvit besegrad af dem, och skall aldrig blifva det. Och, hvad dem sjelfva angår, så afkunna de sin egen dom i hvarje ord de tala eller skrifva. Men man eger rätt att fordra i ett kristet samhälle, att ingen af Staten eller samhället aflönad person må lära, tala eller skrifva i strid med den af Staten erkända Kyrkans bekännelse, och, att den, som dermed beträdes, skyndsamligen afskedas ifrån sin innehafvande befattning. Hvarje Svensk embetsman förbinder sig med ed, ända till öfverflöd, att utöfva sitt embete, vidblifvande den Augsburgiska bekännelsen och Upsala mötes beslut, med ganska få undantag.
Ranko per nummer; hvadan för nu ifrågavarande 3,505 nummer uppkommer en kostnad för statsverket af omkring 38,074 R:dr 13 sk. 5 rst. samma mynt, motsvarande 57,111 R:dr 42 öre Riksmynt; hvilken dock, i anseende till årligen omvexlande pris å furage-artiklar, blifver underkastad någon förändring; och vill Kongl. Majit i nåder föreslå Rikets Ständer, att ifrågavarande kostnad finge bestridas af det förslagsanslag på 4:de Hufvud-Titeln, som enligt Kongl. Majits till Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition, angående Stalsververkets tillstånd och behof, skulle uppföras till indelta arméens vapenöfniugar i allmänhet; hvaremot, såsom följd af Ruslhållarnes befrielse från samma kostnad, den bland Statsverkets inkomster upptagna ■”Furage-afgift af indelta Kavalleriet’’ komme att försvinna. Utaf berörda anslag ä 4:de Hufvud-Titeln skulle bestridas ej allenast underhållet vid möten oeh mönstringar af ryttare-häslarne, utan äfven den deremot svarande ersättningen lill Regementenas och Korpsernas löningsfonder och musik-kassor för dit anslagna vakans-algiter, hvilka sålunda komme att förminskas, äfvensom till de rustande för nummer, som åtagit sig hingsthållning. För öfrigt har Kongl. Majit vid den nu föreslagna förändringen med Ruslhållarnes furage-afgifter velat fästa det uttryckliga vilkor, att berörda förändring om den jemväl af Rikets Ständer bifalles, kommer att fortfara endast så länge, som nödiga medel å 4:de Hufvud-Titeln finnas för ändamålet anvisade. Vidkommande särskildt de afsultna Kavalleri-Regementena eller Korpserna, anser Kongl. Majit dessa icke böra af den för de beridna Rusthålls-Regementena nu föreslagna lindring blifva delaktiga, enär de förra genom förmånen af afsittningen redan åtnjuta all den lättnad, som skäligen kan dem beviljas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
Ve den Domare, som försummar de tillfällen, hvilka erbjuda sig för honom, att upplysa, varna och förbättra denna folkclass-, som äger så inskränkta undervisningstillgångar J Allmogen samlas vid Tingen; den finnér huru egna och grannens angelägenheter behandlas, den ser uti Domstolen sitt eget Stånds ledamöter, hvilka deltaga uti ärendernas beredning* den har öppet tillfälle att genom dem frambära upplysningar om Landssed, frejd, vederhäftighet, husliga och locala förhållanden, utan att behöfva genom dryga kostnader samla med sig andra bevis, hvilka ofta ej förmodas ingå i behofvet, och således efter yppande anledningar fordra ytterligare tidsutdrägt. Ifrån beräkningen af en sådan samling bör ingalunda slutas, att enär grannar tvista, äro de öfrige ej sällan skiljesmän, och genom förebråelser af den vanära, sorn är förenad med en obillig trätlystnad, verkas en förening, hvilken annars skulle uteblifva. Om nu HäradsRätterne skulle blifva permanente, så måste Nämndens biträde upphöra, ty hvilken Danneman skulle vilja skilja sig helt och hållet ifrån sitt landtmannayrke? Och om en sådan förmodan kunde vara tillåtlig, hvad förmon kan Staten erbjuda honom, såsom skadestånd för sin redbara förlust ? Den 5 Maj. e. fn. Skulle åter Nämndernas tjenster blifva ambulatoriske,- eller ock ett .sä stort antal utses, att dess befattning sällan inträffade, huru mycket anseende skulle ej då skiljas ifrån denna tjenstgöring! och huru litet gagn vöre af dessa tjenst män att förvänta! Hvar och en Häradshöfding kanner un-' derstundom, vid yppande ledigheter, huru svart det är att utse ett skickligt ämne från tn hel lörsamling; huru mycket mera ogörligt blifver det utvälja en mängd! Hos en Nämndeman fordras en utmärkt känd redlighet, ett godt begrepp, och kan jag ej undgå tillägga — en slags förmögenhet, på det ej behofven måtte föranleda till småaktigheter, hvarigenom anseendet lider, och förtroendet flyr jaouom.
Nu förtäljde konunga-dottern hvem hon var; men den främmande jungfrun fick vända hem till sitt igen. En tredje öfverlemning ifrån ~S. Småland~, förtäljer om en prinsessa, vid namn Klara, som af sin elaka styfmoder sattes i berget; men slutligen frälstes af en ulf, som bar henne ut igenom en klyfta. Efter långa vandringar i skogen, anlände konunga-dottern omsider till en kolare, och halp honom vid hans arbete. Men för hvarje gång prinsessan blef smetig om händerna, ville hon genast tvätta sig, och mannen kunde deraf väl finna, att hon icke var van vid slikt göromål. Han skickade henne derföre hem till sin hustru, att tvätta byk. Men det gick sammaledes. Då visade kolaren henne vägen till kungs-gården, hvarest hon fick tjenst som tärna hos sin half-syster, och för henne sömmade skjortan och tvättade hand-klädet. När så prinsessan skulle stiga till häst, att rida brud för sin matmoder, qvad hon: »Stå, fåle grå! dig skall ett konunga-barn rida uppå.» Då sporde konungen: ’hvad säger du, min vän?’ Bruden svarade: »jo, jag talar till min häst, me’ns jag fördrifver tiden.» När brud-stassen farit ett stycke, gol göken. Då qvad prinsessan: »Göken gal i tallen. Hemma är brud, och föder barn i stallen.» ’Hvad säger du, min vän?’ sporde konungen åter. Prinsessan svarade: »jo, jag talar till min häst, me’ns tiden går.» De foro så vägen fram, och kommo till kungs-gården, som var bränd och öde. Då qvad prinsessan: »Här gå nu både får och svin, Här som jag fordom tappade mjöd och vin.» ’Hvad säger du, min vän?’ frågade konungen ytterligare. Prinsessan svarade: »jo jag talar till min häst, me’ns tiden går.» Vidare kommo de till bron. Då sade konunga-dottern: »Bro, bro, håll mig, Liten Klara rider öfver dig.» Slutligen voro de framme vid kyrkan. Då qvad prinsessan: »Stå, fåle grå! me’ns liten Klara stiger af.»
Beträffande derefter Anders Perssons yrkande om ändring af 6 § i nyssnämnde Förordning i enlighet med det förslag, som blifvit framställdt uti KommissionS-landtmätaren Ernst Wimans ofvanomförmälda skrift; sä, ehuru det måste medgifvas, dels att hemmantalet eller egoproportionen såsom grund för deltagande i stängselskyldigheten icke alltid är lämpligast, enär i allmänhet i utmarken egovidden icke står i jemnt förhållande till hemmantalet, och i inegorne det nästan helt och hållet af egostyckets vidd, form och läge beror, huru deltagandet i hägnadsbesväret utfaller, så att den enes deltagande och den andres befriande mången gång bestäm - Lagsamt Allm. Besv.~ och Ekon.-Utskollens Betänkande, JYs 49. 7 ines af slumpen, dels ock att omförmälde förslag i dessa hänseenden synes böra åstadkomma en mera rättvis fördelning af ifrågavarande besvär; likväl och då berörde förslag i tillämpningen är förenadt med vidlyftiga uträkningar, grundade på ett räknesätt, hvilket vanligen är för allmogen fullkomligen obekant, till följd hvaraf icke allenast i vidsträcktare mån, än under nuvarande förhållanden, landtmätares biträde till slängseldelningars verkställande skulle erfordras, utan ock allmogen i allmänhet vore urståndsatt att kontrollera uträkningens riktighet, finna Utskotten, med afseende tillika å de ökade kostnader och olägenheter för jordegare samt anledningar till tvister, angående stängseldelningar, hvartill omförmälde förhållanden otvifvelaktig! skulle föranleda, sig icke kunna tillstyrka antagandet af ofvanberörde förslag; hvarföre Utskotten hemställa, att Anders Perssons motion icke mä till någon åtgärd föranleda.
Mäj:t förnya den under '' duniga anhållan, alt, jemte det Jemtlands Soldater " åläggas sam ida'1'skyldigheter, som Kronans indelta manskap i det öfriga Ri - Si'ats~ sunil OecenomieUtskott cm Betänkande N:» yg. Set, voteringen i Jemtland matte jernnäs till likhet med noteringen i det öfriga Sverige* sedan hemmanens gödhet, grundränta tv och öfrige utskylder blif vit emellan Länen behörigen jeni förde och lagnö i bejakning; hvarefter de nya hemman, som i Jemtland tillkomma, må öka den gamla rotöringen med ny; samt: att de sålunda fur Jemtlands Fältjägare-Regemente tillstyrkte vilkor jemväl malte få sträckas till Jemtlands Hästjugare-Jdsfiuadron, så att Rusthållarne dervid mätte få komma i åtnjutande af al! elem lindi ing. i. deras hittills åliggande skyldigheter, sorn antingen redan blifvit eller framdeles lian varda Roteliållarne inom provineea beviljad ; lärande Reteringsförrätt ningen i Jemtland, såsom å andra orter, komma att på Statens bekostnad verkställas. Då derjemte hos Utskotten i betraktande kommit, alt, enligt hvad Kongl. Maj;t i Nåder lillkännagifvit, Afviltr.ings-verket i Jemtland, efter all anledning hinner afslutas innan de 8 år, räknade från 1828 års början, . lillända!upit, hvarunder den nu gällande rotejemkningen blifvit af iirvånarne antagen; alt den nu föreslagne nya roleringen, med hvars förrättande början således kan göras år 1836, synes på 3:ne år -kunna tili slut bringas, samt att för denna tid, under hvilken den nu varande voteringen och rustningen lärer böra af provincen fortfarande utgöras, en lämplig ersättning, till lindring i bördan, synes böra Roteoch Rusthållarne tillkommaalltså hafva Utskotten skolat hemställa, att Rikets Ständer, i händelse Kongl.
Majit, i öfverensstämmelse härmed, uti Sin nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och hellof, föreslagit, att Rikets Ständer till fond för understödjande af mindre hamnbyggnader samt upprensningar af åar oell farleder mätte anvisa ett anslag af *20,000 Ridr årligen, eller för nästinstundande statsregleringsperiod tillsammans 60,000 R:dr. Jemte det Rikets Ständer dela den yttrade åsigten om det fortfarande behofvet och lämpligheten deraf, alt medel varda ställde lill E. K. Majlis disposition, för att användas till ofvan omförmälda ändamål, anse Rikets Ständer alt det anslag, som i detta hänseende varder anvisadt, jemväl till någon del bör användas till smärre brobyggnader, på sätt före 1856—1858 års riksdag var medgifvet, enär derigenom skulle beredas tillfälle att, i händelse af behof, understödja anläggningen af så beskaffade smärre brobyggnader, som icke stöde i sådant sammanhang med anläggning af ny väg, alt statsbidrag af vägbyggnadsmedlen dertill skulle kunna anvisas; och hafva alltså Rikets Ständer för understödjande af mindre hamnoell brobyggnader samt upprensningar af åar och farleder lill E. K. Majits disposition anvisat ett anslag al Sextio lusen R:dr, att utgå med Tjugo tusen Ridr under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866. ll:o. Vid 1856—1858 årens riksdag biel' för anläggande af hamn vid staden Falkenberg, hvarför kostnaden beräknats till 87,600 R:dr, beviljadt ett statsbidrag af 67.000 R:dr deraf 47,000 B:dr såsom lån och *20,000 R:dr såsom anslag utan återbetalningsskyldignel, under vilkor, blund annat, ali hamnanläggningen vid nämnde stad icke allenast skulle verkställas, utan äfven framgent vederbörligen underhållas genom stadens försorg, samt hamnen och inloppet dertill erhålla det djup, alt densamma kunde af allmänna sjöfarten begagnas.
A7:o 344. årlig lön 1,500 R:dr R:mt lill hvardera, äfvensom alt de tjugusex provincialläkare, som redan erhållit distrikter, skulle få deras löner förhöjda till samma belopp, så alt alla provincialläkare inom riket skulle erhålla lika stora löner, eller hvardera 1,500 R:dr om året. Med samma reglering af lönerna för provincialläkare i hvarje län, skulle dock anstå till dess en allmän reglering af helsovården inom länet försiggått. I Jönköpings län har en sådan reglering af helsovården numera skett och genom Kongl Majis nådiga Dref den 10 Januari innevarande år, har länet indelats i sex provincialläkare—distrikter, af hvilka ett distrikt omfattar hela Westra härad, med station för läkaren uti köpingen Wrigsta, hvilken köping ligger ungefär midt i distriktet och sex mil från närmaste stad. Detta distrikt, som är elfva mil långt och omkring sex mil bredt, består af GOO hela hemman och har omkring 50,000 innebyggare. Orten är glest bebyggd och af mager beskaffenhet samt folkets ekonomiska ställning derföre i allmänhet icke den bästa. Tjensten, som medfört lön af Ett Tusen Riksdaler Riksmynt, har sednast innehafts af en Doktor Haeffner, men år nu vakant, sedan Haeffner sökt och beviljats transport till annat ställe.
Ståndet, som förklarade sig ej kunna bifalla Utskottens hemställan om antagande af det förslag, hvilket Ridderskapet och Adeln, jemte Borgare-Ståndet, gillat, godkände voterings-propositionerna. 3. 5 Moni. Ståndet förklarade sig icke kunna antaga Utskottens hemställan. S‘ 4- i Mom. Utskottens tillstyrkan bifölls. 5. i och 2 Mom. Den af Utskotten föreslagna lydelse antogs. Utskottens hemställan om deltagande i det af Ridderskaprt och Adelil, jemte Borgare-Ståndet, fattade beslut bifölls. §. 6. Ståndet som förklarade sig icke kunna antaga den framställda inbjudningen, godkände voterings-propositionerna. $• 7- i ock 2 Mom. Ståndet godkände den af Utskotten föreslagna lydelse. <$*• 8* Utskottens förslag, beträffande 1,2 ock 3 & 4* moro., gillades. 4 oo Brot Utclr den S Maj 184' 5 Mom. Utskollens hemställan om dellagande i Ridderskapets och Adelns samt Borgare-Ståndets beslut bifölls, i*. 13. 2 Morn Ståndet godkände voterings-propositionerna. Ståndet godkände voterings-propositionerna. 7. Mom. Den af Utskotten föreslagna lydelse godkänd s. $• i3. Ståndet lät vid Mad-Ståndens beslut, rörande denna §., bero. i5. 2 Mom. Voterings-propositionerna godkändes. f. 16. 3 Morn. Ståndet godkände den af Utskotten föreslagna lydelse. I afseende å de under Lill. A. och B. (pig. 33 i Utlåtandet, N:o I9°0 omförmälda anslag, förklarade Ståndet sig icke kunna antaga de af Utskotten framstälda inbjudningar, men go lkände voterings-propositionerna. I öfrigt erfordrade detta förslag, från Ståndets sida, icke någon åtgärd. S. D.