Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta vore väl också meningen med den nu gällande § 3 i förordningen angående hypotekslöreningarnes verksamhet, men sorn tvekan uppstått, huruvida hypoteksförenings direktion vore berättigad att, huru stark anledning dertill än förefunnes, för egendom, hvarför delaktighet på grund af bevillningstaxering sökes, tillika fordra särskild uppskattning enligt hypoteksvärderingsmetod, hafva delegarne, till undanrödjande af all tvekan i denna vigtiga fråga, ansett sig böra föreslå intagande i §:n af ett bestämdt berättigande i detta hänseende. 46 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N.-o 98. Med gillande häraf, hafva Rikets Ständer beslutat, att denna § bör erhålla följande lydelse: § 3. “Det värde, för hvilket jordegendom till delaktighet i hypoteksförening må antagas, kan antingen efter bevillningstaxeriug eller efter särskild värdering bestämmas; och må delaktighet i föreningen för högst hälften af värdet kunna medgifvas; föreningens styrelse alltid obetaget att förordna om särskild värdering, och efter sig företeende omständigheter, delaktighetens belopp, så i det ena som i det andra fallet nedsätta. “ I betraktande, å ena sidan, af den ringa säkerhet alltför små distrikter omfattande, ehuru med vederbörlig stadfästelse försedda, brandförsäkringsanstalter erbjuda, samt åter, å den andra, att orter gifvas, inom hvilka någon helt län omfattande försäkringsanstalt icke är tillvägabragt, har pröfningen af den säkerhet, en större eller mindre försäkringsanstalt kan erbjuda, ansetts lämpligast böra tillkomma hypoteksförenings styrelse hvar inom sin ort; hvadan ett tillägg härom ansetts böra göras i slutet af 4:de §, hvilken derigenom skulle komma att lyda som följer: 1 4. * “Der delaktigheten efter särskild värdering bestämmes, må åbyggnaderna å egendomen ej i beräkning tagas. Ej må heller i något läll jordegendom till delaktighet i hypoteksförening antagas, der ej de för jordbrukets bedrifvande nödiga åbyggnader å densamma äro mot brandskada försäkrade i någon af de med vederbörlig stadfästelse försedda försäkringsanstalter inom riket, hvilken hypoteksföreningens styrelse finner erbjuda full säkerhet/1
Hvad som nu har blifvit uppläst är först ett mern., hvilket här åtföljt skrifvelse!!. Emot detta mern. finnas några reservationer, hvilka jag tror ej hafva blifvit upplästa. Jag är en ibland reservanterna. Det är likväl på det att R. o. Ad. derigenom måtte erhålla kännedom derom, att Utsk. icke enhälligt godkänt det nu afgifna mern., sorn jag anhåller att ifrågavar. reservationer måtte uppläsas och att jag derefter får yttra några ord. I anledn. häraf upplästes ifrågavar. reservationer, som blifvit afgifna i anledn. af ofvannämnda mern. N:o 41- Hr Liljenstolpe: Hvad mern. beträffar, så tager jag mig endast friheten åberopa den nu upplästa reservationen. I afseende åter på sjelfva skrifvelsen, får jag åberopa min emot densamma afgifna reservation. Den är nog vidlyftig, så att jag kanske icke borde vidare yttra mig derom. Jag borde egentligen hafva begärt frågan på bordel; men för att förekomma en vidlyftig discussion, så anhåller jag att Hr Frih. o. Landtm, läcktes framställa propos. på afslag af Ulsk:s nu afgifna förslag till und. skrifvelse och deremot framställa propos. till bifall ä Frih. Rehbinders förslag med de förändi ingar derutinnan, som jag tagit mig fi iheten göra. Jag anser att vid utlålm, som blifvit återremitterade från samtliga RiksStånden, Utsk. bör fästa afseende på de skäl, som föranledt återremissen. Derföre har jag icke nu kunnat hell och hållet instämma i Frill. Rehbinders förslag, Den 29 Ma r s f. m. 463 hvilket jag förut hade gjort, innan dessa framställningar af R. St, blifvit gjorda. Jag yrkar således propos. på afslag å Utsk:s mein. och bifall till det förslag, sorn i min reservation finnes framsläldt. Gr. Cronstedt, Fredr. Joli.:
Skrifvelse, X 1. s 885, 886. RiksdagsBeslutet, §. 44* Ekelunds, angående KammaiRättsRådet, ansökan om PensionsRätt; StalsUtskottets Utlåtande, IV 2. s 1544—1548, bif. af BondeStåndet, IX s 427> BorgareStåndet, IX s 454» af Adeln, IX s 46g, af PresteStåndet, IX s 49°* Ekar oell Mastträd, om upphäfvande af förbudet mot fällande af; Motion, remitt. till Stats-, Lagoch Ekon. Utskotten, II s 1:296. Jfr Svedjande. Ekeskogarne, om; Motioner, remitt. till Statsoch Ekon. Utskotten, II s 119g, ia33. — om en friare disposition af, i Riket; Statsoell Ekon. Utskottens Betänkande, IV 4- s 780 — 8a3, bif. af Adeln, IX s io52, af PresteStåndet, IX s 1070, återrem. af BorgareStåndet, IX s io^5, af BondeStåndet, IX s no3. Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 910, bif. af BorgareStåndet, IX 3. s i5g. Underd. Eldqvarnen, om inköp af, II s 601, 602, angående gjorde anmärkningar. Statsutskottets Betänkande, IV 2. s io85 — 108g, bif. af PresteStåndet, IX s 346, åter - I 85 rem. af BorgareStåndet, IX s 351, af Adela, IX s 361. Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 586 — 588, Lif. af BorgareStåndet, IX s 986, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s 990, Lif. af Adeln, IX s 1006.
189 5~9- 20 1,276 42 6 Krono-Lön i Contant *linS enligt Special-Räk237 16 Utanö-Räntan • • • o • • • 30 32 Boställsrum i Hernösands Stad , fördelen deraf enligt Taxerings-Commite'ens beslut 200 Embetsjord i Staden Taxerings-Uppgiften och å Hernön, enligt • •••••• 115 Arrende för Prestänget å Hernön, enligt d:o 273 4 — 1 Staissamt Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskollens Utlåtande j N:o 83. Tionde från Dito, enligt d:o —. 170 Säbrå Prcebende-Pastorat: Pastors-Bostället, 4 procent af Taxeringsvärdet . Pastoralier, enligt ofvannämnde, vid taxeringen godkände, uppgift Vederlag, enligt Special-Räkning 1 18 28| 340 1,300 103 42 8 Nora Pratbende Pastorat Prestgården i Nora, 4 procent af taxerings-värdet Dito i Bjertrå, dito dito Lön med förvandling, enligt Ränteri-Räkningen Biskopsoch Pastors Bostället i Wisby „ fördelen deraf, enligt Taxerings-Längd Löningsjord, 19^ Tuni, Stadsjord, 4 procent af Taxerings-värdet Pastoral-Tionde af Staden, enligt Taxerings-Längden N:o 2. . Extra Inkomster, enligt Dito Lärbro Prcebende-Pastorat: Prestgården och Annex, 4 procent af taxerings-värdet enligt egen , vid taxeringen godkänd, uppgift Pastoralier, enligt Ul ätandej IV.o 83. Anmärkning.
Jemte *) Såsom N:o 3. förordningen, hvilken på visst sätt gaf Judarna rättigheter framför och större än andra Svenska medborgare: — 25. förnyandet af handclstractatcn med Ryssland , hvars menliga följder isynnerhet för Rikets södra provinser redan innan förra tractatcns slut inför throncn voro öfverklagade, och hvars riksförderfliga verkan, genom en nyligen af Ryska Regeringen utgifven förordning i afseende på införsel af utländskt sedelmynt, blir ännu större: — 3o. en förordning, åsyftande att monopolisera breftransporten , rakt stridande mot 6o §:n Reg.Fin: 3i. förordningen, som gaf skeppare icke blott rätt att förhyra correetionistcr, utan, i strid mot Svensk mans rätt och allmän folkrätt, tillät deni att samma personer å utländsk ort förafskeda; utom alla andra menliga följder detta stadgande kunde medföra, skulle äfven den blifva oundviklig, att alla Svenska sjömän hos utländningen skulle anses för uttagne brottslingar; — Preussiska Regeringen hade redan stadgat ett högt vite för hvarje man, som af besättningen på Svenskt fartyg, vid dess afresa ur Preussisk hamn, saknades: — 5g. ett påbud, som tilt den grad åsyftade att tillintetgöra och förkolna kärlek och förtroende mellan Konungen och det folk, hvars förtroende lyftat honom på thronen , att man ej skulle våga till enskilda medborgare försälja för Kronan obrukbara vapen , utan Staten till förlust förstöra dem; och hvilket skulle haft till följd, att om, oaktadt en snart trettioårig fred och stora anslag för vapens anskaffande, en gång, när fienden stod i landet och folket skulle försvara sig sjelft, inga vapen i förråderna skulle finnas, skulle man äfven hafva beröfvat Svenska folket rättighet att sjelft äga hvar ett rostigt vapen, skarpt nog för den, som strider för frihet och fädernesland,— en rättighet, som ännu icke någon despot vågat betaga Svenska folket; — 7. Statsrådets tillstyrkan att lemna utan afseende Hederv.
R:dr silfver-uttagning i metallisk valuta, förrän metalliska cassan komme till ofvannämnde proportion af ^:delar till sedelstocken. b) Vidare hafva Rike,ts Ständer i sina beslut, rörande 23:e och 3o:e punkterna af oftanämnda Utlåtande N:o 16, anvist ovilkorligen till Banken inflytande dels capital-afbetalningar, dels vinstmedel, till ett troligt belopp under 5 år af sammanräknade 4 millioner R:dr B:co, att, för hvad de icke för silfverköp äro hehöflige, användas i lämplig lånerörelse. Om, hvad som icke är sannolikt, största delen af denna summa icke behöfde för silfverköp använ das, komme den troligen att af Banco-Stvreisen, (sorn måste ega den disponibel) anvisas till fonderna för lånerörelse på kort tid, och då skulle ovilkorligen följden blifva, att alla de oftast betydliga behållningar, som på sådana crediti v blefve innestående, väl skulle inberäknas bland den så kallade sedelstocken, men i det hela utgjorde en verklig förminskning i den verkligen utelöpande, det vill säga: i verkligheten skulle med visshet en årlig indragning i sedelstocken, utan motsvarande silfver-utgifning, ega ruin af i medeltal omkring 800,000 R:dr, men deremot ganska ovisst den motsvarande sedel-utgifningen, hvilket obestridligen vöre ett för rörelsen icke välgörande strypsystem, helst innan crediten hunnit skapa Banco-UtsJcottets Betänkande N:o gS. 18 andra utvägar till ersättning för dem, hvars tillslutande en mindre upplyst allmänhet möjligen kunde tillskrifva realisationen, ehuru de visserligen icke i den ringaste mon för dess bestånd erfordras, och sålunda ådraga denna högst välgörande åtgärd en oförtjent ovilja.
Man har säkert i Wien aldrig hört detta öfver hela verlden ryktbara namn nämnas. Om landets utrikes-politik får man först veta utifrån. Likaså är förvaltningen af statens medel en hemlighet, så att man endast gissningsvis kan veta, hvad som verkligen utgifvits och influtit. Inkomsterna uppgifvas dock till ungefär 240 millioner Fl. Conv. M., d. ä. ungefär 440 millioner R:dr R:gs, hvilket i förhållande till folkmängden, 33 millioner, gör något mera än 13 R:dr R:gs på person. År 1811 gjordes, såsom kändt är, en statsbankrutt, men statsskulden har sedan dess åter stigit öfver det fordna beloppet. Detta sväfvar dock temligen i dunkel, emedan amortissementsfondens operationer icke äro kända. Ett regeringens medel att hålla statspapperen i kurs består deri, att alla depositioner i allmänna kassor, kautioner för uppbörd, leveranser o. s. v., ske i sådana, samt att behållningen i städernas kassor, i förmyndarekamrar m. m., användes till inköp af statsobligationer. Af allt synes dock, att rikets penningeaffärer ingalunda äro blomstrande. Likasom man klagar öfver förvaltningens invecklade skick, så säges äfven uppbörden vara högst kostsam. Likaså talas om stora underslef vid uppbörder, leveranser för arméen o. s. v., och militärväsendet anses i allmänhet stå på dålig fot. Så räknas för en armé af 270,000 man, indelad i 33 divisioner, 9 fältmarskalkar, 31 fälttygmästare och generaler af kavalleriet, 143 fältmarskalk-löjtnanter (generallöjtnanter), 202 generalmajorer, 358 öfverstar o. s. v., dels i aktiv tjenst, men till större delen pensionerade. Subalternposter tillsättas af regementschefen och bero derföre vanligen af rekommendationer eller penningar. Ser man på allt detta, så synes fursten-statskanslern icke hafva varit lika verksam inåt som utåt. Man är beredd att tro, det adeln uti en stat som Österrike skall vara serdeles gynnad.
Gr. Taube anmärkt, att detta icke borde inflyta, emedan vid reglering af 2 till samma pastorat hörande presterliga löner, församlingen bör ega rätt att äfven föreslå fördelningen på löntagarne. Detta har dock aldrig varit K. M:ts mening att här uttrycka, hvilket synes deraf, att punkten börjar sålunda: »Då presterlig lön i en församling 2J0 D«n 21 April e. ra. skall regleras»; och då det således ej är fråga om mera än en lön i sender, är det klart att aflöningsbeloppen icke kunna fördelas på andra än löngifvarne. För min del hade jag således trott K. Mits Propos. i detta tall vara aldeles tydlig, men då jag nu hör, att Utskits egna ledamöter upfattat saken så, att dessa ord skulle kunna hänföras äfven till nästfide morn., tror jag att jag måste, så okärt det än är mig, yrka bifall till den af PresteStåndet i detta afseende gjorda förändring. Ilr Rosensvärd, Johan Henrik: Hvad beträffar vederbis rätt att anföra klagomål öfver fattade beslut, så är det gifvet, att denna rätt redan förut finnes; men då isynnerhet några BondeStåndets ledamöter inom Utskit fästade en viss vigt vid införande af detta tillägg, ansåg Utskit sig böra gå denna deras önskan till mötes, i förhoppning att derigenom underlätta antagandet af förslaget i sin helhet. Det torde också vara helt och hållet oskyldigt och ganska väl kunna stå qvar. I afside å öfriga monnr hafva de föregide talarena redan framställt de anmir och förklaringar, sorn varit af behofvet påkallade, hvarför jag endast får anhålla om bifall till Utskits förslag. Ilr Carlheiro-Gyllenskjöld, Henrik Adolf Oskar: Beträffande det lörsta tillägget, som PresteStåndet beslutat, eller inskjutande af orden »på löngifvarne», anser jag, lika med Gr. Hamilton, detsamma obehöfligt, och vrkar derföre bifall till K. M:s Propos. i detta afside. Hvad sedan angår Utskits tillägg om vederbis rätt att anföra besvär, så anser jag det alldeles onödigt och olämpligt.
Som likväl hinder möjligen skulle kunna mola för verkställighet af ifrågavarande Lagförändring, vid den tid, som i Rikets Ständers ofvanintagne förslag blifvit utsatt, och öfverflyttandet af Kämners-Rälternes domsrätt till Rådslufvu-Rätlerne tilläfventyrs torde hafva den följd, att för någre bland Rikets släder, der Kämners-Rälter nu finnas, flere afdelningar af de nuvarande Rådstufvu-Rätterne blifva erforderliga, i hvilket fall, ehuruväl Kämners-Rätterne lätt kunna, i nion af behof, lill afdelningar af Rådstufvu-Rätter förändras, dock åtskilliga reglementariska föreskrifter, i afseende på sistnämnde Domstolars organisation samt målens och arbetets fördelning, blifva af nöden, men dylika speciela föreskrifter ej synas hafva lämpligt ruin i en allmän Författning, samt Rikets Ständer dessutom sakna den noggrannare kännedom om serskilda localförhållanden, förutan hvilken tjenligt förslag, huru den ifrågaställde förändringen ändamålseriligast må tillvägabringas, ej kan uppgöras; så, och i händelse E. K. M. anser omförmälde af Rikets Ständer beslutade indragning ej kunna verkställas å den i förslaget utsatta tid, få Rikets Ständer lill E. K. M. i underd. öfverlemna, alt bestämma tiden, då samma indragning lämpligen må kunna för sig gå; äfvensom Rikets Ständer i underd. anhålla, del E. K. M. läcktes, efter vederbörandes hörande och i öfverensstämmelse med grunden för den af Rikets Ständer föreslagna Författning, alt nemligen endast en Under-Rätt skall finnas, så i städerne som på landet, vidtaga de anstalter och åtgärder, samt stadga och till efterrättelse kungöra de reglementariska föreskrifter, som pröfvas lämpliga för organiserandet och ordnandet af Rådhus-Rätterne i städerne, utom Stockholm. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 25 Augusti 1834- 172 Expeditiont-Ulkollels Förslag lill und. Skrijvelse If.-o ic>4- N:o 104.
En blick, som i en obevakad stund tolkade ett betryckt hjerta, en åtbörd, en rörelse, som förrådde förlägenhet, merendels en följd af sinnets oro, undföll sällan deras blickar, och alltid hittade de på något medel att åtminstone för några ögonblick, gifva en angenäm känsla åt dem, som tycktes sakna hjertats frid och tillfridsställelse. Om Ellna i ett sällskap såg några medsystrar, som voro vanlottade till det yttre, och tycktes, på ett eller annat sätt, förråda en plågsam medvetenhet af att vara obehagliga, så sökte hon genast bli bekant med dem; hon log mot dem, smekte dem, och ville på allt sätt ge dem tillkänna, att hon fann dem älskvärda, att hon gerna var med dem. Genast var äfven Edward henne till hjelp, och den uppmärksamhet, hvarmed han visade dem tusende af dessa små tjenster, som aldrig kunna begäras, men som äro så roliga att emottaga, hans otvungna muntra artighet, förenad med systerns förtjusande vänlighet, gjorde ett oemotståndligt intryck. Såg åter Edward ynglingar nedsatte eller öfversedde och modfälde, så var det alltid med dem han sökte komma i samtal. Dansades det, så presenterade han dem för sin syster Ellna, som alltid föredrog dem, i sitt hjertas godhet, framför de rika sköna och förnäma unga herrar, som täflade om att erhålla en af hennes strålande blickar. Huru många gånger har jag ej sett anleten, som visade nedtryckta eller missnöjda, eller förbittrade sinnen, uppklarna under tvillingarnes inflytande, och småningom återspegla deras milda och strålande leenden! De mest fula drag förskönades derigenom, och i deras behagligare uttryck, läste man länge derefter den ljufva tro: „vi kunna ändå finnas älskvärda.“ En afton på en bal i det gröna, blef jag varse att Ellna ej mer hade en bukett, som brodern åt henne gjort af trädgårdens skönaste blommor. Jag frågade, om hon förlorat den. „Jag har gifvit bort den,“ svarade hon rodnande, och lemnade mig i detsamma för att dansa. Nyfiken såg jag mig om, på allt hvad balen hade ungt och älskvärdt. Ingen hade Ellnas bukett.
Vägen var ej lång, men åtminstone en timmas tid åtgick, innan hon hann fram till kojans dörr. Marken var jemn och utan qvistar och ruskor, men drifvorna voro ogenomträngliga och yrvädret ryckte i hennes kläder och förde henne än rundt omkring, än kastade det henne ned på drifvan. Väg visste hon ej, men emellan furustammarne är öfverallt väg. Karlen, som slutligen lyckades få hästen i rörelse, sedan slädan blifvit tom, kom i det samma till kojan, ställde häst och släda på läsidan af det lilla huset, betäckte hästen med ett täcke och såg efter fruntimret, som häftigt ryckte opp dörren. Han skakade dervid litet på hufvudet, förmodligen åt hennes djerfhet, men sjelf kröp han i släden under fällen, och somnade snart. I kojan satt lilla mor Annika framför brasan och runkade fram och åter på sin stol: en rund trädskifva på tre ben. I hennes famn låg en svart katt, som strök sig, under sin matmors hand fram och åter. Dess svarta skinn gnistrade liksom dess ögon. "Hi hi hi", fnittrade gumman, "jo jo, si man får fremmande, jo. Visste jag inte det när Hiisin spann så nätt. Ligg stilla Hiisi, spänn inte klorna så der. Jo jo", och gumman vacklade med hufvudet åt ömse sidor och nickade nedåt med sin långa näsa, som om hon velat röra i brasan med den. "Kära mor, kan en vilsekommen resande få herberge hos er", frågade fruntimret, som förgäfves väntat att gumman skulle vända sig emot henne eller på något vis ge tillkänna att hon märkt hennes ankomst. "Hi hi hi, herberge, nattqvarter, vill ni sofva på ugnsrakan medan jag rör om glöden, eller vill Hiisin ta henne på sin bädd deroppe på hyllan? Husch, eller vill hon sofva på dunbädd, gå, plocka i skogen, der flyger fjäder, som sotnäsan plockade af böndernes skinn. Jag såg nog hur det såg ut, när de flydde för knektarne. Ser hon inte hur tjockt det flyger af dem derute, så det är helt hvitt.
Utskottets i 6:te punkten framställda förslag, i afseende på anslaget för Rikets Naturhistoriska Riks-Museurn, bifölls, med den förändring, att af de lill samlingarnes underhåll och förökande anslagne 2,200 R:dr skulle 1,5(X) R:dr afse de Zoologiska, 300 R:dr de Botaniska och 400 de Mineralogiska samlingarnes ökande och omvårdnad. 7:o Såsom anslag till Rese-stipendier samt Läroböckers och lärda vesks utgifvande beslöts, att en summa af 10,000 Rdr Banco skall å ordinarie stat uppföras. 8:0 Utskottets förslag om fortfarande af anslaget af 4,500 R:dr för Dramatiska spectaclen biföllsj men det föreslagna vilkoret för dess fortfarande, af slogs. 9:o Förslaget i 9:de punkten bifölls. 10:o Anslaget till vedocb ljuspenningar biföllsj dock utan det af Utskottet föreslagna vilkor. ll:o Utskottets slutmening i Utlåtandet N:o 54, angående förening af åtskilliga Bibliothek och samlingar, ansågs böra förfalla. l2:o Anslaget för Musicaliska-Academien bibehölls tili samma belopp, som hittills, eller 1,700 R:dr. S. D. Då nu ånyo föredrogos Stats-Ulskoltels Utlåtanden Nrris 57 och 214, angående regleringen af utgifterna å Riks-statens 6:te Ilufvud-Tilel, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: lista punkten bifölls. 2:dra punkten. Ridderskapet ocb Adeln beslöt, att anslaget för InvalidInrättningen skall uppföras såsom hittills och till enahanda belopp. 3:dje, 4:de och 5: te punkterna bi föllos.
Denna redogörelse blef, efter vid flera tillfällen förnvade påminnelser, först år 1850 af Direktionen aflemnad till Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader; och inhemtades af samma redogörelse, bland annat, att, oberäknadt till kronan redan återhelalte 108 R dr 30 sk., till ersättande af de öfriga uppburna medlen icke fanns annan tillgång än möjligen den jord, om hvars afslående för Slussanläggningen Direktionen uppgjort kontrakt med egarne af Skifed och Dejefors, och för hvilken äfven de öfverenskomna köpeskillingarne blifvit tili en del erlagda, nemligen till egarne af Skifed 1,033 R:dr 16 sk. och till Dejefors’ egare 3,125 R:dr; varande likväl, enär nämnde köpekonlrakter förkommit och ej kunnat, lillrältafås, berörda utgifter icke genom original-verifikationer styrkta, ehuru en bland handlingarne befintlig afskrift af ett mellan Clara elfs slussbolag och egarne af Skifed den 12 Mars 1827 afsluladt köpekontrakt om ifrågavarande jordrvmd innehölle, att de sednare erkänt och qvittera! den öfverenskomna köpeskillingen, 1,033 R:dr 16 sk., såsom af dem bekommen, hvaremot, till bestyrkande af enahanda utgift till egarne af Dejefors, Grosshandelsbolaget 36 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 18. Janies Dickson & Komp., endast förekommit redogörarens skriftliga uppgift, alt beloppet, 3,125, R:dr, skulle den 20 Mars 1827 blifvit af numera aflidne Kommerse-rådet och riddaren Norström uppburet och qvitteradt; i hvilket sistnämnda afseende för öfrigt blifvit anfördt, att det köpekontrakt, angående jorden vid Dejefors, som skulle med bemälde
Hvad angår frågan huruvida förslaget om införande af ordet distriktsvis i en föreg:de § var skriftligen öfverlemnadt eller icke, så är det eli faktum alt jag begärt att få se berörde förslag till gemensam tanke, hvilket äfven mig förevisades, skriftligen affaltadt. Stilen var icke Hr Landtm:s, och det förslag, jag såg, var således icke det prot., som Frih. Raab omnämnt. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han forsin enskilda säkerhet förde ett serskildt mern. prot. och äfven derutur meddelat de uplysningar, som blifvit begärde. I afseende på de anmärkn:r, som emot Const.Utsk:s ifrågavar:de förslag blifvit af ålskillige ledamöter gjorde, hade H. Ex. gjort korta anteckningar om de anmärkn:r, hvarom något yrkande, alt de mätte antagas såsom R. o. Ad:s gemensamma tankar, icke blifvit framstäldt, och antecknat hvad som blifvit framstäldt såsom förslag till gemensamma tankar dels i detta mern. prot. och dels å serskildta papper för att efter öfverläggningens slut föredragas. Beträffande förslagen till gemensamma tankar hade H. Ex. tillkännagifvit, att desamma dels redan hade blifvit skriftligen atlemnade, dels skulle, enl. af Hrr ledamöter afgifne löften, blifva skriftligen atlemnade, och några andra än dessa skriftliga förslag hade H. Ex. icke trott böra komma i fråga. Dernäst trodde H. Ex. sig böra uplysa, att Frih. Sprengtportens förslag rör:de ordet ”distriktsvis” och Frih. Raabs förslag, ang:de orden ”och Riksnämnden”, icke voro af dem skriftligen aflemnade, ulan desse ledamöter förklarat sig nöjde med de ord. H. Ex. derom i sitt mern. prot. antecknat, och derföre tillkännagifvit att de ansågo onödigt att derom afgifva något ytterligare förslag, samt att detta varit anledniDgen hvarföre H. Ex. föredragit sistnämnde förslag, sedan de förslag, för hvilka föredragningsordningen hade blifvit af R. o. Ad. bestämd, voro genomgångna.