Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. bevilja den af mig föreslagna åtgärd, ”att hos K. M. i underd. anhålla örn delandet af Lunds biskopsstift i tvänne, och Sölfvesborg på en gång skulle blifva säte för biskop och gymnasium,’' finnes ännu en utväg för att komma denna inrättning till bestånd, densamma, som är följd vid Lunds academi, den att anslå de närbelägna landpastoraterna till prsebenden åt biskop och lectorer, hvilken utväg, sparsamt begagnad, ej torde vara att förakta. Derjemte är den Lunds biskopsstol åtföljande lön af tvänne indelta professorslöner, Goo tunnor, Irenne landsförsamlingar och Helen* kungsgård med derunder lydande Östra Thorns by, så stor, att deu äfven skulle kunna delad vara tillräcklig för både cn biskop i Lund och en i Sölvitsborg ; helst om man följde den planen att frånskilja Östra Thorns hy, bestående af 1,848 tunni, den bördigaste jord, och som nu blott begagnas till hofveri till stamgården af några hundrade, och anslog denna by till academien, delade den i farmer, att behandlas och bortarrenderas på samma sättsom öfriga academie-hemman och praebenden, och lät båda biskoparna erhålla sin lön på samma sätt som Biskopen i Lund nu till en del har den, eller såsom academiens lärare, jemte det Biskopen i Lund fick behålla sjelfva Helen» kungsgård såsom boställe. I förhoppning att Utsk. ville taga denna af mig framställda motion i öfvervägande, är jag öfverlygad att en klok Regering, såvidt det beror på densamma, ej skall åsidosätta någon del af sina undersåtares väl, och att provinsernas innevånare, hvad på dem kan bero, skola göra alla uppoffringar, som efter den ställning, hvaruti de sig 1111 befinna, äro möjliga. Man må dock besinna, att isynnerhet den ena af dessa provinser efter Svenskarnes och Danska guerrilla-härarnas härjningar under Carl den XLs tid, då en stor del af innevånarne utflyttade til!
5«5 fördras en noggrannare kännedom om ämnet och locala förhållanden inom den ort, der läroverken blifva inrättade, få Rikets Ständer, med anmälan om hvad i delta ämne sålunda blifvit af Rikets Ständer i hvad på dem ankommit, heslutadt, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det, till iagttagande af dea närmare tillsynen öfver berörde Institut, en Direction öfver hvartdera måtte af E. K. M. i Nåder tillsältas, af hvilka Direclioner en af de varfsegare, hvilka Instituten öfvertaga, alltid torde anses böra vara medlem ; och att åt dessa Directioner måtte öfverlemnas alt pröfva skickligheten hos dem, som sig till elever anmäla, och derefter dem vid Instituten antaga; samt att E. K. M. för öfrigt läcktes härutinnan meddela de föreskrifter och vidtaga de åtgärder, som E. K. M. kan i Nåder finna vara för Skeppsbyggeri-skolornas framgång tjenligast. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 13 Februari 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Febr. 184 f. Preste-Ståndet den 6 Borgare-Ståndet den 10 Bonde-Ståndet den l3 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring i vissa delar af stadgandena, rörande Skiftesverket i Riket. (Lagsamt Allm. liesv. och Ekon. Utsk. Uti. N:o 1 och 20.) S. A. K. Rikets Ständer hafva, vid öfvervägande af derom gjorda framställningar, hemtat anledning att hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det måtte Kongl, stadgan om Skiftes-verket i Riket den 4 Maj 1827, äfvensom den dermed gemenskap egande Nådiga Kungörelsen af den 9 Juni 1832, i nedannämnde omständigheter, vinna den ändring, hvartill Rikets Ständer] ansett skäl förekomma.
Domstolen afhöra en måhända lika fullständig och följaktligen äfven tidsödande föredragning af sjelfva saken, som om denna skulle af Högsta Domstolen då företagas till hufvudsaklig pröfning, hvilken pröfning likväl, om det begärda vittnesförhöret af Högsta Domstolen tillåtes, ej kan förekomma förr, än sedan detta förhör försiggått, och således i de flesta fall först flera månader sednare, då saken måste ånyo fullständigt föredragas. För att förekomma den för andra måls behandling menliga tidsförlust, som således föranledes derigenom, att för hvarje mål, deri vittnesförhör blifvit begärdt och af Högsta Domstolen tillåtes, två särskilda föredragningar i Högsta Domstolen måste ega rum, torde den nu ifrågaställa pröfningen deraf, huruvida hos Kongl. Majit begärdt Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 363 vittnesförhör må tillåtas, kunna i första hand uppdragas åt Nedre Revisionen, (bestående, i hvarje mål, som der handlägges, af Föredraganden och två andra Revisionssekreterare) hvilken har sig anförtrodt och ålagdt att i öfriga afseenden bereda målen till föredragning i Högsta Domstolen samt i revisionssaker hos Högsta Domstolen afgifva underdåniga betänkanden, innefattande förslag till Kongl. Maj:ts beslut; och får jag derföre vördsamt föreslå, att antingen såsom tillägg till den för Justitie-revisionen gällande Instruktion af den 3 Augusti 1809 eller i annan ordning, som kan befinnas lämpligare, måtte utfärdas stadgande i den syftning, att då part uti hos Kongl. Maj:t genom revisionssökande eller besvär fullföljdt mål begärt att få i målet förebringa ytterligare bevisning genom vittnens afhörande, Nedre Revisionen må, äfven om vederparten denna begäran bestridt, eller, i revisionssak, icke hos Kongl. Maj:t tillstädeskommit, ega att, såvida det begärda vittnesförhöret af Nedre Revisionen anses kunna inverka på sakens utgång, meddela tillåtelse till vittnens hörande; men att, i händelse Nedre Revisionen finner slik begäran icke böra bifallas, samma begäran, såsom hittills, underställes Högsta Domstolens pröfning».
L» x> s -r L». ^r» <2 « <2 " 2 r-. 2 -r G « <O 2 O O r2 00 00 G >-1 ö < L». .L -Ä <2 L-» ^2. rr Är <2 «r rr cr <2 >L - « « «<2 rr rs <2 L k^ L dO r O O - Cttneelllst i Högloft. Bcwilln. Uissotlel. r-> o ^LO — e^- ,« rr ^ «> L -Z rr rr<^> - L <L Q <2 (^) 8 8) Z^ «> ^ §L^ - « ?? l ! <"-1 ^o 01 c^ c/>, ^-« ("o 00 O^ »-< 0X0 *-i 0> s< 00 QO l^vO »-< »-« >-4 >—1 § Z!Z § K s r:<b-! ^ WM L7> O Ol O l^- ^tc>i »>- o> 01 >^- >-i O ->r> 5^'^) - ErZ ^ ss ZÄ Z ZL ^ZG§^ lilli 01 c» ^ l 01 k>» 01 >Q O ^ cx) -^- l^- 00 c» o>i k> 00 4259 « - " « N. « » '' »-U c^> ^ ^tO O 0 O O 00 c<2 02 <x> 00 >-« >-1 t-4 Transport I 3s9ZlI"> 2649ZI 88Z1I —I"Is2Z8l
Författningar böra af vinddrifna fartyg erläggas, så får Utskottet vördsamt anföra, att Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets Högloft. Ständers vid sistförllutne Riksmöte i detta ämne gjorda underdåniga hemställan, under den 29 November 1834, i Nåder förklarat, Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottets Betänkandej N.o 130. 5 ”att fyroch båk-afgift icke bör erliijyjfas af samma fartyg mer än en gäng, om (lotan, såsom vinddrifvet, återkommer lill den hamn, hvarifrån det först utgått eller ock till annan Svensk hamn, utan att under tiden hafva lossat eller lastat.” Då Utskottet icke kan biträda den åsigt, att dylika fartyg böra belt och hållet fritagas från ifrågavarande afgifter, emedan de anstalter, för,hvilkas upprätthållande afgifterna utgå, äro lika angelägna för seglationen, ehvad fartygen af nödorsaker tvingas eller annars bestämmas alt söka kusten, och en sådan befrielse skulle verka till en betydlig minskning af dessa afgifter, anser Utskottet, att all den lindring i detta hänseende, sorn billiglvis kan fordras, redan är medgifven, hvadan Utskottet tillstyrker, att ifrågavarande yrkande måtte förfalla. Hvad åter angår framställningen om det tillägg vid 20 § 2 Art. af Kongl. Reglementet för Lotsoch Båk-inrältningen i Riket den 16
Stättan om miöfa anbringar ocb tittägg uti be röraitbe fjemmanäflpfning «ffSnw«8- od) jorbaffönbring gättanbe föreflrifter, f)ar Äorigl. SDlajit imber beit 20 Sidi 1855 låtit 0111 ifrågaioaranbe anbringar od) tittägg utfärba nåbig Äungörelfe. 3 affeenbe å åtta ferffitba län, fuuareft Äongl. 3JIaj:té Sefallningöfjafroanbe, efter fantråb meb faffunnige män, anfett nebfätts ning funna ffe uti bet genom Äongl. Äungötelfen ben 13 3uti 1853 beftämba minjla hemmantal, Ijroartitt flpfning utan föregåenbe imber* [öfning eller ferffilb tittåtelfe får ega runt, l)ar, i öfrocrcnöftämmelfe meb meberböranbeé afgifna förflag, bplif nebfättning i nåber bemiljatö. SJteb anlcbning belé af IJiifetö ©tänberé mi b febnafte tfliföbag gjorba jänbringar i uitberbåniga framställning, belö ort af Sanbtmäteiiftprelfend ferffilba unberbåniga förflag, Ijar Äongl. 3Jtaj:t imber ben 12 3uni 1856 utfärbat nåbig Äungörelfe angåenbe ttrifia anbringar od) tillägg uti ©tabgan om ffifteérocrfet i rifet. ©eban, uppå $ongl. ®faj:tö nåbiga framställning, Diifefb febitafl @torfriftcs SRajrt en lättare utiuäg blifmit berebb att mebbela afffeb åt flera ©torffifteé- od) §lfoittringö Unber beit 12 ftftlibne
Kihlman för trenne år sedan fullbordat, i det han från hafvet inkräktat omkring Åttatio tunland fruktbar jord medelst fördämning och användande i öfrigt af den method för vattnets afledning, som framlidne Öfver Mekanikus m. m. Lagerheim, uti en år 1842 genom trycket offentliggjord skrift anvisat. I afseende å jordmånen förekoinmo väsendtliga skiljaktigheter äfven inom hvarje fögderi. På sätt i Länets föregående femårs-berättelser angifves, kan 5 man dock anse lera och lermylla utgöra de rådande jordarterna. Undantag göra förnämligast: i Götheborgs fögderi Landvettens samt en del af Härryda och Partilleds socknar, der jordmånen består mest af sand och klapper samt hvad man kallar ör; i Inlands fögderi en del af Solberga, Romelanda, Vesterlanda, Ucklums och Hjertums socknar, samt Fräkne härad, der de intill bergssträckorna belägna hemmanen i allmänhet hafva en svag sandblandad jord; i Orousts och Tjörns fögderi spridda ställen, hvarest förekomma sandblandad fimjord och bränntorf; i Sunnervikens fögderi, mindre delar af Stångenäs, Sotenäs, Lahne och Tunge härader, der sand och fimjord förekomma, samt Sörbyggdens härad, som höjer sig till en del 200 fot öfver hafvet och har i allmänhet ett hårdare klimat, än de närmare saltsjön belägne delar af länet, och hvarest jordmånen mera allmänt är svagare, af sandig och fjellaktig beskaffenhet; samt i Norrvikens fögderi Bullarens härad och den del af Vätte och Tanums härader, som gränsar derintill, hvarest jordmånen allmänligast består af sand, fjelloch myrjord. Man har anmärkt, att jorden närmast intill hafskusterne i allmänhet har en starkare alstringskraft, och att den åkerjord, som från äldsta tider varit upptagen, innehåller god lera, med svartmylla till matjord och grundlager af mergel.
Utskottets anmälan, att någon åtgärd icke kunde föranledas deraf, att två Stånd återremitterat frågorna, dels om upphörande af ej mindre börds-rätten å landet, än den nabo medgifna lösnings-rätt till såld fastighet i stad, dels ock om antagande af 9 och 10 kap. Ärfda-Balken af Lag-beredningens förslag till civil—lag, lades till handlingarna. Del till förnyad pröfning af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden återlemnade, af Ridderskapet och Adeln bifallna Utlåtande, hvarigenom Utskottet afstyrkt bifall till väckt förslag om upphäfvandc af frälse-ränte-egares rätt alt lösa ska (tejord, då den säljes utön. börd, afslogs. Öfriga delar af ifrågavarande Utlåtande N:o 32 biföllos. Prot.-Utdrag den 8 Juni 1857. 357 S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 93, i anledning af väckta motioner om förändradt sätt för utgörandet af Presterskapets aflöning, m. m. S. D. Bifölls Stals-Utskottets Utlåtande N:o 63,angående gjordt anbud i afseende ä ett utländskt amor teriugs-lån till Svenska Staten. Den 8 Juni. i Frän Vällofl. Borgare-Ständet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 35, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om antagande af en författning, angående straff-arbetes och fängelse-straffs verkställande i enrum, och N:o 36, i anledning af väckta motioner om upphäfvande af Kongl. Brefvet den 4 7 Oktober 1778, angående barnamord. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 94, i anledning af väckta motioner om stadgar, rörande arbetsfolk, som utgår för vinnande af arbetsförtjenst.
Och näringsidkarnes förtroende till lagarne och deras handhafvare är visserligen ingen bisak, ty derpå beror, om bildning och capital skola åt näringarne egnas led efter led; Dessa hafva äfven kanske bättre, än någon annan, insigt om förhållandet, emedan de i första rummet lida deraf, och deras farhågor hafva allt skäl för sig, då trafikerande linnas, som äro ärlige nog för att öppet säga, att, ”om tullen å caffe sättes till 4 sk. p:r skålp. eller å Tobak ]N7egerhead lill 8 sk. m. ra., så tullförsnilla vi/’ Detta erkännande, sorgligt, emedan det är sant, påkallar Styrelsens och Representationens alfvarliga uppmärksamhet, och när förhållandet upphört, och förtroendet lill Tull-administrationens insigt, förmåga och goda vilja vunnit stadga, då är också den lyckliga tid inne, att alla förbuden kunna borttagas, utan att i gruuden störa och störta näringarne. Svårigheterne, som möta för att komma derhän, äro icke oöfvervinnerlige. Preussen är derpå ett exempel och dess Tull-lagar kunna tjena 36 Bil. till Bevillnings-U tskottets Utlåtande, N:o 3o. lill rättesnöre för våra. Ett kustland är emot förbrytelser lättare bevakadt, än en landtsträcka, och gränsen mot Norrige är för de Svenska näringarne farligare än Öresund. Klara begrepp om Samhällets fordringar, offentligen erkände och lagar, derpå stödde, rättvisa och lön åt den nitiske och duglige tjenstemannen, afsked åt den försumlige och coruptible, plikt och vanära åt den medborgare, som för egen vinning uppoffrar samhällets. — Se der hufvudsumman. Jag bar nu, så vidt tid och tillfälle det medgifvit, utvecklat mina tankar, dem jag vördsamt underställer de respeetive Ståndens pröfning. Frågan är af yttersta vigt och då, som mig synes, Utskottets Betänkande icke kan tjena till ledning vid dess afgörande, vågar jag lika vördsamt föreslå: att i835 års Tulltaxa oförändrad bibehålies, med undantag af den föreslagne fixa spanmåls tullen.
Vid 1853 och 1854 års riksdag hafva Rikets Ständer, på sätt deras till Kongl. Majit aflåtna underdåniga skrifvelse af den 25 Oktober sistnämnda år, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 9:de Ilufvudtitcl, punkten 31 förmäler, medgifvit, att, sedan genom Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontors år 1852 vidtagna förändrade organisation, kanslist-befattningen i Allmänna Magasins-kontoret. jemte åtföljande aflöning af 438 R:dr B:ko för året upphört, den alltsedan år 1835 derstädes anställde Kanslisten, nu mera Protokolls-sekreteraren vid Landtförsvars-departementets expedition af Kongl. Maj:ts Kansli, Anton Olof Julius Ekman, finge, till ersättning för sålunda honom frångången inkomst, uppföras på allmänna Indragnings-staten till åtnjutande af enahanda belopp årligen, intill dess han genom fidlmagt å annan allmän tjenst erhåller högre lön än den han då innehade; i öfverensstämmelse med hvilket Rikets Ständers beslut Kongl. Majit genom nådig Resolution af den 14 November 1854 förklarat Ekman berättigad att, under berörda vilkor, från och med år 1855, å allmänna Indragnings-staten uppbära denna af Rikets Ständer honom beviljade löne-ersättning. Redan vid den tidpunkt, då nämnda löne-ersättning Ekman sålunda beviljades, innehade han såsom tillförordnad Protokolls-sekreterare vid Landtförsvarsdepartementets Kansli-expedition den för protokolls-sekreterare-befattuingen då på stat anslagna lön, 1,200 R:dr B:ko, eller 1,800 R:dr Runt, enligt Kongl. Majus nådiga förordnande af den 1 Februari 1853; och har
Uppå derefter framställd propos. vidblef R. o. Ad. sitt förut fattade beslut i afseende på den i 35:te punkten föreslagna voterts-proposilion. Yttrandet öfver 3g:de punkten upplästes. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att PresteSt., som genom utgången af voteringen i förstärkt StatsUtsk. öfver 3q:de punkten i meni. N:o 3oi, funnit ett förändradt förhållande hafva inträdt, ansett sig, med anledning deraf, äga skäl alt frångå sitt beslut, samt biträda det af Borgare-och BondeSttn i detta hänseende fattade, hvadan, då saken vore genom 3:ne Stånds beslut afgjord, den uppgifna voter:s-propos;n lomme att förfalla; BondeSt. hade godkänt votertspropositionen. Hr Nordensköld, Otto Gustaf: Sedan PresteSt. Den i3 November. liar ingått pa det beslut, som Borgareoell BondeSl:n fattat, så är frågan afgjord, och jag får blott vördsamt hemställa, att IIr Landtm, måtte till Ståndet framställa propos. på att frågan förfaller och punkten lagges till handlingarna. Hr Frill. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. af nu upplästa prot utdr, behagade finna att PresteSt. instämt i samma beslut, sorn Borgareoch BondcSttn, hvarigenom ett R. St:s beslut uppkommit och frågan icke mera kunde blifva föremål för votering i förstärkt StatsUtsk., hvarföre R. o. Ad. torde finna, att ingen annan åtgärd vore att vidtaga, än att lägga denna punkt till handlingarna. Bifölls. Utskottets yttrande öfver 4°>^e punkten upplästes. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, alt PresteSt., i anleda. af denna punkt, fattat enahanda beslut sorn vid den nästföregtde, eller 3g:de punkten, och att BoijdeSt. vidblifvit sitt förra beslut.
St. vid denna riksdag ansett Riksg:s-kont. böra godtgöra, hvad Statsverket utöfver de då beviljade 18,000 r:dr måsle utbetala, och häruti har den värde talaren funnit ett stöd för sin åsigt, att någon förändring uti redaktionen icke erfordras. Jag är likväl af motsatt tanke, ty, enl. mitt omdöme, hafva R. St. genom detta beslut erkänt behofvet af ett ytterligare beslut lill undanrödjande af de hinder, hvilka föranledt Fullmäktige alt icke utbetala de belopp, som öfverskjuta anslaget 18,000 r:dr. Sedan nu Fullmäktige, StatsUlsk. och R. St. förklarat, att den summa, som öfverskjuter de 18,000 r:dr, hvilka enl. 1848 års reglemente för Riksg:s-kont. böra utbetalas, icke kan af Riksg:s-kont. gäldas med mindre, än att R. St. serskildt deröfver besluta, sä kunna väl icke Fullmäktige, om 1851 års reglemente blir i delta fall lika med det nu gällande, underlåta att förfara på samma sätt, hvarföre jag fortfarande anser nödigt, alt punkten blir återremitterad för att af StatsUlsk. göras tydligare. Hr Gripenstedt, Joh. Aug.: Enl. min åsigt finnes ingen tvetydighet i Ulsk:s förslag vid denna punkt. Om man nemi. endast vill hafva den godheten att taga ordet förslagsanslag, i sin vanliga betydelse, d. v. s., att dermed bör förstås eli anslag, som icke har något bestämdt belopp, utan att af ett sådant anslag de summor som behöfvas för ändamålet ovilkorligen skola utbetalas, de må nu upgå lill mera eller mindre, så följer ju deraf klarligen, att om också utgifterne öfverskrida det uti förevar:de fall beräknade belopp, måste detta öfverskott likväl utgå här, så väl som vid alla andra dylika tillfällen. Att en summa blifvit fixerad, gör intet till saken, ty sådant iaktlages alltid vid förslagsanslagen derföre att sådant i och för beräkningarna är nödvändigt och här destomera, som de å anslaget anvisade utgifter skola årligen förskottsvis utgå.
Yid förnyad punktvis företagen föredragning af BankoUtsk:s d. 17 och 19 dennes på bordet lagda Mern. N:o 50, ang:de föreskrifterna i lista och 2:dra Artiklarna i BankoReglem., lades Utskis anmälan i afside på de af detsamma icke särskildt vidrörda §§ i dessa Artiklar, till handlingarna, samt blef förevide Mern. i öfrigt af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande samt bifölls BankoUtskis d. 17 och 19 dennes på bordet lagda Mern. N;o 51, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 4:de Artikeln af BankoReglem. Föredrogs Iiögv. PresteStis d. 19 dennes på bordet lagda Prot.- utdr. N:o 359, innehållande inbjudning till de öfriga BiksStm att förena sig uti det af PresteSt., vid pröfning af Sammansatta Stats-, Bevillmssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskis Betänk. N:o 19, i anledn. af väckta motioner, dels om den personliga skydds-afgiftens anvisande till folk-undervisningens befrämjande, dels ock om ordnandet af folkskole väsendet samt om löne-förhöjning för folkskolelärare och seminarii-föreståndare m. m., i afside på mom. 2 under pmnkternakliltiis B och C af nyssnämnde Betänk, fattade beslut. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: PresteSt. har vid be handlingen af folkskole-frågan fattat ett, enl. min tanke, särdeles olyckligt beslut. De fel och brister, som vidlåda den nuv:de folkskolan, torde vara så allmänt kända, att något derom icke vidare behöfver ordas. Emellertid har PresteSt. beslutat, att halfva skyddsafgiften skall användas till förhöjning af nuvide lärares löner, utan att derjemte vidtaga någon förbättring i sjelfva skol-orduingen. Att på sådant sätt använda 3(10,000 Rdr, anser jag vara lika med att kasta dem i sjön.
Ridder skåpet s och Adelns genom deputation Ståndet delgifna protokolls-utdrag N:o 171, innefattande inbjudning till medstånden att sig med Ridderskapet och Adeln förena uti dess fattade beslut, att Rikets Ständer borde genom en stor deputation till Kongl. Majit frambära de tänkesätt, som finnas uttryckte i ett nu uppläst förslag till underdånig adress. Ståndet antog inbjudningen. S. D. Då nu åter föredrogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets betänkande N:o 49, i anledning af väckt motion om ändring i tiden för väglagningen_, blef, med hänsigt dertill, att Kongl. Majit och Rikets Kammar-kollegii på Kongl brefvet den 30 Juni 1818 grundade kungörelse af den 4 Augusti samma år ansågs innehålla föreskrifter, som i afseende å tiden för väglagningen äro mest lämpliga och ändamålsenliga, Utskottets berörde utlåtande af Ståndet afslaget. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Kongl. Majrts nådiga skrifvelse af denna dag, angående vidtagne åtgärder, i anledning af inträffade oordningar i hufvndstaden. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-utskottets Memorial N:o 3g, i fråga om det för registratorn vid Banko-diskont-verket Adolf von Ehrenclou tills vidare uppförde personella arfvode; Dito N:o 4°j i fråga om löneförhöjning för vaktmästaren vid Malmö låne-kontor. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets Betänkande N:o fS, i anledning af väckt motion om förändring i skyldigheten alt underhålla allmänna vägarna; Dito N:o 50^ i anledning af väckta motioner om upphörande af eller lindring i de tullafgifter, som Kongl. Danska regeringen uppbär för fartyg, hvilka passera Öresund; Bih. till B. St.
Det var ej roligt att nu komma med annat ledsamt nytt, men det måste fram, och nu började mor Ingrid bereda Gunnar på något obehagligt och Lena hjelpa till, och inom några ögonblick stod den fula, nakna sanningen framför den unge mannen. Han bara teg till en början, men slutligen utropade han, i en hög grad af lugn harm: – Strunt i skadan och förlusten och plikten och allt det dera, men skammen! skammen! Ack Lena! Lena! Hvarför gjorde du mig detta? Aldrig gjorde du mig annat än skam och vanheder! Nu bara grät Lena, ty om Gunnar varit ond och grälat, så hade hon kanske gjort så med, men detta förfärliga lugn och denna förfärliga beskyllning, sagd med djup manlig röst, och sällan sagd förut, således ej utsliten, var dräpande, äfven för den som var så liten finkänsla beskärd, som Lena. – Ack! – snyftade hon – jag tänkte så för innerliga väl. Jag tyckte vi skulle få en sådan vinst, och att du skulle få så mycket bränvin du ville ha, utan att köpa det dyra tyget, och nu var det så godt och rensmakande, och nu var jag så glad, helst se’n jag skaffat Elin den gode tjensten och fått förslag på en annan i hennes ställe, och – Hvad vill det säga? – frågade Gunnar utan att andas. – Hvad är det för en «tjenst» du talar om? – Elin har varit så klok och tagit städja af mamsell Sara framme på herregåln – sade mor Ingrid, som nu ville hjelpa Lena litet, och kände att det behöfdes. – Har hon det! – sade Gunnar och lemnade maten, som stod framför honom, alldeles orörd, och stirrade ut på månan, och knöt handen tyst och sakta, så att blodet nära nog trängde ut, men det var för patrons räkning. – Såå! att det verkligen lyckats honom att locka dit ’na – utropade han slutligen efter en lång stunds tystnad, som Lena nästan öfversatte med liknöjdhet, men hvars hemskhet mor Ingrid erfor. – Såå! och det genom dig, Lena! Jo, jo! Han vet nog hvem han gifver sina uppdrag! Gif mig hit bränvinsflaskan, det ä’ väl sista tåren det, kan jag tro!