Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 3 § i omarbetade förslaget upptager och belägger med enahandra straff de tillgrepp, som i det förra utgöra föremål för 3 § och 1 morn. i 6 §. Inom såväl Prcste-Ståndet som Borgareoch Bonde-Stånden hafva nemligen flera anmärkningar blifvit framställda deremot, att Utskottet ej medgifvit snalteristraff för mindre tillgrepp af den art, sorn i berörde moment omförmälas, då sådant skett för de tillgrepp, hvarom sägs i 5 §; hvarförutan man klandrat, att Utskottet i denna § fasthållit de obestämda begreppen af full mansbörda och lass, såsom gräns emellan snatteri och stöld, i stället för att låta denna gräns här likasom i andra fall bero af värdet; och det grundade i hvad sålunda blifvit anmärkt har Utskottet ej kunnat bestrida. Vid utarbetning af föreslagna författningen undföll emedlertid ej Utskottet, att någon i sjelfva sakens natur grundad anledning icke förefanns att i afseende på straffet nu mera göra skilnad mellan ifrågaställa särskilda tillgrepp, äfvensom det obestämda i uttrycken mansbörda ocb lass; men med afseende å den försigtighet, hvarmed man \i<t lagförbättringar bör gå till väga, och med särskild hänsigt till det 8 Lag-Utskottets Utlåtande, M Hl. hufvudsakliga målet för Utskottets arbete, syntes det Utskottet rådligast alt i förevarande hänseende ej tillstyrka annan förändring i de grundsatser, som i lagstiftningen nu gälla, än att så modifiera desamma, all man icke under skydd af uttrycken full »mansbörda eller lass» skulle kunna tillgripa annans egendom till högre värde, än eljest, utan att blifva straffad för stöld.
Vid granskningen af krono-magasinens räkenskaper hafva Revisorerne funnit, att vid leveranser till slottsoch proviant-magasinet i Stockholm af sådan spanmål. som å auktion upphandlats, någon besigtningsman icke, såsom i landsorterne vanligen tillgår, varit af Slotts-proviantmästaren tillkallad, utan att denne ensam besigtigat och godkänt den levererade spanmålen. Revisorerne, som anse ett sådant förfaringssätt vara mindre öfverensstämmande med god ordning, hemställa huruvida ej, när leverering till slottsoch proviantmagasinet af uppköpt spanmål äger rum, dervid för framtiden kunde förfaras på enahanda sätt, som vid en del af landsortsmagasinen, der en magistratsperson oell en borgare vid dylika leveranser varit tillkallade. Fondens hufvudbok, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskad utan anmärkning, redovisar inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1858: Tillgångar 2,049,217: — Uppbörd: Credit. Balans från år 1858: Utgifter: Dalans till år 1860: Under revisionsåret hafva, jemlikt Kongl. Maj:ts särskilda nådiga bref, undsättningsmedel till följande belopp blifvit utanordnade, nemligen: 4 — 26 — Utan återbetalningsKäntefria lån. Summa, skyldighet. — Deremot hafva nedanstående belopp utaf de till undsättningar mot återbetalningsskyldigket beviljade medel blifvit under revisionsåret af vederbörande återbetalde: Jönköpinga län 4,250: — Östergöthlands d:o 675: — Gottlands d:o 33: 39. Jemtlands d:o 1,598: — Westerbottens d;o 6,389: 41. Kronobergs d:o 2,000: — Gefleborgs d:o „ 898: 88. Någon erinran vid dessa räkenskaper har hos Revisorerne ej förekommit. C) Avesta Krono*Inspektion. Af årets räkenskap, som granskats i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning, inhemtas följande förhållande: Koppar. Debet. Riktmynt. Cent. skålp. ort. R-^r öre.
Flickorna hade ofta skrattat åt hennes lilla antipati mot «ryssen,» och Leonna svarade derföre leende: «Orsaken är väl den, att vi hört så mycket godt om denna rysse; men just derföre får icke fru Palman vaka allena, Ottilia och jag måste dela förtjensten, lika som vådan; ty besinna bara att läkaren och majorens vän, väl äfven äro ryssar — men i alla fall ha vi i onkel en tapper riddare.» Det blef afgjordt, att första vakten skulle tillfalla Ottilia. Ludvig var ännu frånvarande; frun bestyrde om qvällsvarden. Vid ett fönster åt gårdssidan, upplyst af månen, som uppnått trefjerdedelar af sin rundning, sutto flickorna; derifrån kunde de iakttaga hvarje rörelse af den sjuke, utan att han kunde se dem. Länge hade han nu legat orörlig och tyst, men på en gång spratt han häftigt till och uttalade långa meningar. Flickorna sågo oroliga på hvarandra, ovissa hvad de borde företaga; sluteligen gick ändå Ottilia fram till sängen, med sin milda musikaliska stämma frågade hon på fransyska, om han åstundade något. Under ett fåfängt bemödande att resa sig, for han med handen öfver den breda pannan, liksom han velat skingra de bilder som febern framgycklade, sedan hvilade hans blick på hennes ansigte. Ottilia allt mera förlägen, bjöd honom ett glas limonad, men han såg blott på henne, som stod der liksom förklarad af månskenet, ty något annat ljus hade de icke. Då han icke tog emot den tillbudna drycken, ville hon aflägsna sig, men hindrades genom en rörelse, en förändring i hans ansigte; ty förvåning, öfverraskning och glädje uttalade sig efter hvarandra i de vackra anletsdragen, och på den renaste fransyska utropade han: «Anna! min goda, ljufva Anna, är det verkeligen du!» Ottilia, som äfven hette Anna efter sin farmor, blef helt häpen, men insåg snart att majoren sannolikt i yrseln tog henne för en annan; någon förmodligen honom kär person.
Maj 1839. 399:o om anställande af ytterligare en lärare vid hvardera af Skolorna i Umeå, Piteå och på Frösön i Jemtland (216). Med bifall till Rikets Ständers i ofvanberörde hänseende gjorda underdåniga hemställan, har Kongl. Majit för verkställigheten deraf, under den 11 Mars 1841 , lill Konsistorium i Hernösand allåtit nådig skrifvelse. 400-'o angående reglering af Kyrkoväsende! på Gottland (2374. 68 Bil. till R. St. Jusi. Ombttdsm. Emb.-Berättelse den 11 Juli 1844. I nådiga bref lill Kammar'Kollegium samt Konungens Befallningshafvande och Konsistorium i Wisby af den 27 Mars 1843, har Kongl. Maj:t anbefallt vidtagandet af åtskilliga, för en slutlig reglering af della ärende erforderliga åtgärder. O o 401 :o angående föreskrifter i afseende på byggnadsskyldighet och husesyner å klockarebol (235) Kongl. Majtl har under den 19 Juli 1841 låtit härom utfärda allmän Kungörelse. 402 :o med förklaring i fråga om ilen för de sex äldste professorerne vid båda Universiteten beviljade löntillökning (268). Med bifall lill Rikets Ständers härutinnan gjorda framställning, bar Kongl. Maj:t, under den 27 April 1841, vedel börande derom förständigat. 4O&0 om anslag för sammanträden af Skandinaviska naturforskare och läkare (282). Om Rikets Ständers af Kongl. Maj:t gillade beslut hafva vederbörande, medelst nådiga bref af den 5 Maj 18+1 , blifvit lörständigade. 404xi angående handlingars aflemnande lill Riksarkivet från StatsExpedilionerne (292). Vid underdånig föredragning, den 4 Juni 1841, af förrberörde hemställan, fann Kungl. Majit densamma för del närvarande icke påkalla någon åtgärd.
Jag skulle för öfrigt gerna med tystnad hafva förbigått Friherre Cederströms yttranden, örn de varit mera bestämda, och icke, såsom nu skett, lemnat rum för en mängd tvetydiga gissningar; men jag anser för ett sam vets åliggande att försvara frånvarandes rätt, och bland dem främst Herr Grefve Adlersparres, från de tillvitelser man velat påyrka honom såsom Corpsens Chef; tillvitelser, hvilka jag upprepar det ännu en gång, äro fullkomligt grundfalska. Friherre Anckar sva är d , Carl Henrik: Jag ämnar icke ingå i någon discussion, som ej kan verka något beslut i saker, de der för fäderneslandet icke äga det ringaste interesse. Jag får således endast fråga, huruvida Herr Grefven och Ordföranden uppfattat Friherre Cederströms yttrande till Ridderskapets och Adelns Protocoll så , som skulle det påkalla Ståndets biträde till ogillande af mitt handlingssätt. Inskränker Friherren sig till blott ett ogillande för sin enskildta räkning, så får jag förklara, att jag respecterar yttranderätten för Friherrens egna åsigter, likasom jag tror mig äga rätt att fordra aktning för mina. Det kan icke vägras honom att se saken, huru han beha - Den 6 Februar.ii f. m. gar, ehuru jag icke tror någon egentlig rätt från Grundlagen kan hämtas, att framställa ett ogillande i annan form, än såsom en proposition till Ståndet genom LandtMarskalken. För öfrigt anser jag de liufvudsakliga anmärkningarne mindre drabba mig, än Herr LandtMarskalken, så vidt han skulle tillåtit mig att på grundlagsvidrigt sätt yttra mig; men som han nu icke är här närvarande, anser jag mig icke böra ingå i någon tvist om uttryck, hvilka, om de varit lagstridiga, utan tvifvel blifvit genast tillrättavisade. Herr Grefven och Ordföranden yttrade, att, såsom han uppfattat Friherre Cederströms ifrågavarande anförande, syntes detsamma endast utgöra en framställning af Friherre Cederströms enskildta tanka. Friherre Anckarsvärd: I sådant fall får jag blott anhålla, att det måtte tillåtas oss öfvergå från detta ämne till vigtigare angelägenheter. Herr Lind af Hageby, Carl August:
Sedan Vi för Rikets räddning från ett oundvikligt fördärv, funnit Oss nödsakade, att tills vidare såsom Riksföreståndare, åtaga Oss Rikets, nu i synnerhet med oro och bekymmer förknippade Styrelse, har Vår första omsorg varit att göra förberedelser till en länge önskad fred, att sammankalla Rikets Ständer för att med dem överlägga om Rikets angelägenheter, samt att med dess medgivande inställa uppbörden av den krigsgärd, som varit påbjuden till krigets fortsättande. Den har blivit lika otillräcklig, som för de flesta av rikets innevånare odräglig och omöjliga att utföra. För att utföra detta för riket så viktiga värv, saknas medel till de mest angelägna behov. Alla utvägar att skyndsamt skaffa pengar är redan använda. Underhandlingar om fred tar tid och landet kan inte lämnas utan försvar. Därför vädjar Vi till dem som har möjlighet att med lån understödja Oss och riket och avvärja den nu hotande faran. Vi tvivlar inte på, att Ni, eldade av samma nit och samfundskänsla, som alltid utmärkt Svenska Folket, gärna bidrar till vårt gemensamma fäderneslands frälsning och välgång. Lånesummorna sätts in i Rikets Ständers bank eller lantränterierna mot en ränta av ½ %. Stockholms slott den 20 mars 1809. CARL. Pardonsplakat för avvikit och förrymt manskap och båtsmän. Stockholm den 21 mars 1808. Vi har i nåder funnit Oss benägna att lämna dem av Våra undersåtar, som rymt ur krigstjänsten och inte vågar återvända till fäderneslandet av fruktan för straff, förnyad försäkran, att de inom sex månader får återvända utan att bestraffas. Med Vårt öppna brev försäkrar vi avvikna ur riket ryttare, dragoner, soldater, båtsmän, volontärer, sjöfolk, som hos främmande makt och herrskap vistas och har tjänst, att återvända utan allt straff och tilltal. Vi vilja också förskona alla dem som inom riket gömmer sig från krigstjänsten, om de inom en månad återtar sina tjänster. Den som in antar denna benådning och ertappas, får stå sitt kast och straffas efter lagens stränghet. Stockholms slott den 21 mars 1808. GUSTAF ADOLPH. Kungörelse angående förbud tills vidare emot utförsel av sill till utrikes orter. Stockholm den 1 april 1808.
Lära me deltager uti tentamina och undervisningen; hvaremot Utskottet icke anser sig kunna, i sammanhang med Statsregleringen, till någon profning upptaga hvad motionären hemställt i afseende på läroämnenas fördelning vid Universiteten» d) Med anledning af Professor Bolmérs motion om anslag lill befrämjande af sådane vetenskapliga studier, som ej tillhöra de egentliga examensämnena, tiar Utskottet, sorn icke anser sig böra, i enlighet med hvad Consistorium Academicum i Upsala, uti skrifvelse till Universitetets Canzler, hegart, föreslå uppförandet på Stat af lön till en Adjunct i Sanscrit-språket, deremot funnit lämpligt, att, till befordrande af sådane vetenskapliga forskningar, hvarigenom äfven de Svenska Universiteten kunde blifva i tillfälle att medverka till en mera utbildad kännedom af hittills föga utvecklade kunskapsgrenar, ett visst årligt arvode beviljades för någon lärd vid ettdera af Universiteten, hvilken till dylika forskningar egnade sin tid; i följd 6 Stats-TJtskottets Utlåtande, N.o 62. hvaraf och då, enligt hvad af motionens syftning, jemförd med hvad Consistorium Academicum i Upsala sig utlåtit, inhemtas, det begärda anslaget hufvudsakligen afsett att befordra kännedomen af Sanscrit och Persiska språken, uti hvilket studium, enligt hvad Utskottet in hem ta t, Upsala Universitet eger en berömd lärd, Utskottet i detta afseende föreslår, alt en summa af 600 R:dr må varda å Stat uppförd, att för när varande af Kongl. Maj:t till Upsala Universitet disponeras. e) Med iagttagande af hvad Utskottet, uti utlåtandet angående 2:dra Hufvud-Titeln, föreslagit, rörande öfverflyttning till den io:de Hufvud-Titeln af de till Medico-Theologiska Stipendier anslagna 2000 R:dr, och ifrån densamma till den 2tdra af 1600 R:dr för Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet, uppföres här skillnaden 400 R'dr; och får Utskottet, som fullkomligt instämmer uti Universitetens, genom deras Consistoriel uttryckta åsigt, att de Medico-Theologiska Stipendierne icke, i sin nuvarande form, motsvara det dermed åsyftade ändamål, och, i afseende på deras fördelning emellan den Medicinska och Theofogiska Faculteten, tror den förra, i följd af de större kostnader, som med idkandet af dertill hörande studier äro förenade, böra företrädesvis ihogkommas, föreslå Rikets Ständer, att af stipendii-rummen, 20 lill antalet, måtte för Upsala Uni versitet uppföras 12, att innehafvas af 8 Medicina; och 4 Theologiae Studiosi, och för Lunds Universitet 8,
Stångjerns-tillverkningen vid Österby, Leufsta, Gimo, Carlholms, Strömsbergs, Ullforss, Elfkarleö, Wattholma och Söderforss bruk har för alla fem åren tillsammans uppgått till ett hundra tio tusen sexton skeppund, tolf lispund, tolf marker, och således nära ett tusen skeppund mindre än under åren 1838—1842. Vid alla bruken användes numera vallonsmides-processen, dock så att äfven brytsmide begagnas, för en mindre del vid Elfkarleö, och Lancashire-smide samt half-vallonsmide vid Söderforss, hvilket sistnämnde bruk, genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga resolution den 1 Oktober 1847, blifvit berättigadt, att för stångjernssmide begagna åtta härdar. Under dessa fem år har jernmanufaktur-tillverkningen vid Wesslands, Åkerby, Österby, Söderforss och Elfkarleö bruk uppgått tillsammans till fyra tusen femhundra sjuttio och ett åttondedels skeppund samt utgjorts af stål, band-, bultoch knippjern, spik samt ankare och grofsmide. En jern-gjuteri-anläggning vid Björnarbo egendom i Jumkihls socken har under åren 1844, 1845 och 1846 varit i gång, men sistlidet år blifvit inställd.
De åt bergsbruk och sågverk, emot rekognition eller på andra vilkor, ifrån kronan upplålne allmänningslrakter, som fordom burit vacker och god skog, ehuru sannolikt är, att sågverksägare äfven då i mer eller mindre grad öfverskrida sina privilegier, hafva under de sista decennierne blifvit starkt ålilade, hvartill orsaken får sökas, ej mindre uti de höga priserne å plankor, bräder och bjelker, de der lockat verksägarena till ökad förbrukning af skogen och nära boende hemmansägare till åverkan å sågskogarne, än ock uti den oinskränkta sågningsrält, sorn genom Eders Kongl. Majlis nådiga Förordning den 23 Februari 1842 är salusågar beviljad, och hvilken försvårat kontrollen öfver privilegiernas efterlefnad, enär, då fråga yppas, att sågverksägare!] försågat större qvantum timmer, än det, hvartill privilegierne berättiga, det svaret alltid är tillhands att öfverskoltet utgöres af köptimmer från skalteskogar. Under de sista 10 åren har flertalet af sågverksägare, efter ali sannolikhet, högst betydligt öfverskrida den dem förunnade rätt till årligt timmerhygge. Kronohemman och krononvbyggen, upptagna på kronan behållna eller på sågverken för slockfängsl anslagna öfverloppsmarker, hafva i allmänhet haft och hafva ännu de bästa skogarne, hvilket härleder sig deraf, alt åboerne, före afvittringen, icke varit inskränkta till visst område och således varit i tillfälle spara skogen närmast gårdarne, hvarförutan den långa transporten ofta motverkat skogens förbrukning till afsalu, tilldess de sednare arens uppjagade trädvarupriser förkortat dessa afstånd och lockat mången kronohemmansåbo att ruinera skogen. Ungefärligen enahanda är förhållandet med skogarne å skattehemman, hvilka upptaga största delen af kuststräckan och, öfverhufvud taget, den bördigare jorden, benägen all bära löfskog, hvilken likväl genom vanvård och misshushållning till stor del utgått.
Till handelns underlättande kommer så kalladt kreditupplag eller anstånd med tullafgifternas betalning för alla i larifen i sådant afseende utmärkta varor, till der bestämda minimiqvantiteter, act tills vidare äga rum uti städerne Stockholm, Göteborg, Norrköping, Gelle, Karlskrona, Malmö, Kalmar, Wisby, Westervik, Uddevalla, Kristianstad, Karlshamn, Ystad, Halmstad och Helsingborg, under iakttagande af följande vilkor: att varorna uppläggas under tullkammarens jemte ägarens lås och vård,- att ägare af dessa varor få, emot utgörande af hela tullen, om de inom landet försäljas, men endast mot transitotull, då de bevisligen åter utföras, från kreditupplaget uttaga större eller mindre partier, dock icke under hälften af det minsta, som får uppläggas; att kreditupplaget icke får sträckas utöfver ett år ifrån den dag, godset till uppläggande angifvits; hörande detsamma inom nämnde tid antingen åter utföras eller till fullo förtullas efter den tullberäkning, som var gällande då upplaget skedde, vid påföljd, att godset i annat fall för ägarens räkning å auktion försäljes, då belöpande införselstull och omkostnader å auktionssumman först afdragas och återstoden tillställes godsägaren; att, då varor, sorn efter värde förtullas, å kreditupplag emottaga,s, värdet å dem förut bestämmes och tullen derefter, vid deras uttagande, erlägges, utan afseende på de under tiden förefallna ändringar i priset å dylika varor; att gods må kunna föras från en stads kreditupplag till en annans, dock med kredittidens beräkning ifrån den dag, godset forst till uppläggning angafs; att varor må kunna afgiftsfritt öfverflyttas till kreditupplag från nederlag, med beräkning af kredittiden från angifningen till kreditupplaget; att varor må, efter anmälan hos Generaltullstyrelsen, öfverflyttas från kreditupplag på nederlag, emot erläggande af så väl transitoafgift, sorn inkommande rekognition; samt att genom kreditupplaget någon förändring icke sker i den nederlagsfrihet, som vi redan i nåder förunnat vissa städer eller framdeles i nåder förunne andre. § 13- För nya fabriksanläggningar må erforderliga machinerier tullfritt införas i de fall, då sådana alldeles icke eller ej till full godhet vid inhemska ma-1 chinfabriker tilly erkas, elier ock från dem icke kunna inom lämplig tid-ef - 53 hållas; hörande ansökning härom i hvart särskilt fall göras hos Wårt och Rikets Kommerskollegium,
I det inre af landet, der dessa strömmar framgå inom mera låga och släta bäddar, förorsakas derigenom betydlig uppdämning å ängsoch betesmarkerna, hvaraf så kallade mader och kärr uppkomma: så genomlöper Lyckeby å, på en sträcka af 1 å 2 mil, släta marker, som till flere tusen tunnlands vidd lida af vattenstånd; på samma sätt Nettraby å, vid dess lopp genom Tvings och Fridlefstads socknar, och Silltorps å inom Rödeby socken; äfvensom hela trakten omkring insjön Wesan i gränsen emellan Ysane och Gammaltorps socknar är i hög grad vattensjuk; oberäknadt alla smärre kärrtrakter vid mindre bäckar och sjöar. Klimatet liknar i det närmaste Skånes: strängare vintrar äro sällsynta och våren börjar tidigare, än i det högre liggande Småland. Länet innefattar 4 härader, nemligen Östra, Medeistad, Bräkne och Listers härader, utgörande, i kameralt och administratift hänseende, två fögderier, af hvilka det ena omfattar Östra och Medelstads härader, samt det andra Bräkne och Listers härader. I afseende på lagskipningen, har länet hittills varit på enahanda sätt fördeladt i två domsagor; men sedan vacauce i begge domsagorna numera inträffat, kommer, till följd af Kongl. Maj:ts derom fattade beslut, delning att äga rum, så att hvartdera häradet hädanefter skall utgöra särskild domsaga; och antalet af domsagor blir således fyra. Landtsocknarnes antal är 30 och utgöra 18 pastorater, oberäknadt Asarums socken, som är förenad med Carlshamns stadspastorat, samt Sölvesborgs landtförsamling, hvilken har gemensam kyrka med Sölvesborgs stad. § 2. Länets invånare. Folkmängden, som, enligt 1842 års mantalslängd, utgjorde å landet 76,147 och i städerne 16,719, eller tillsammans 92,866 personer, utgör efter 1847 års mantalslängd: 5 På landet. Mankön. Qvinkön. Skattskrifna 19,577 21,320. Uti släderne.
15 ntämpladt papper befrias, betänkligt att derutöfver utsträcka denna befrielse; Och får Utskottet, i öfverensstämmelse med dessa af Rikets Ständer tillförene godkända grunder, afstyrka vidare afseende å ifrågavarande motioner Utskottet återgår nu till ofvanomförmälda af Kongl. Majit föreslagna förenkling rörande kontrakters, certepartiers och skuldsedlars kartering; Och som likformighet och sammanhang mellan de särskilda tanf-skalorna derigenom vunnes, samt de obehöflig! små stegen pä dessa skalor försvunne, utan alt, i öfrigt, någon väsentlig rubbning i förut bestämda algifls-belopp uppkomme, får Utskottet, endast med den mindre förän dring, att ordet ''under” i lägsta sifferklassen utbytes mot ”till och med", i enlighet med förut framställda grunder, hemställa, att tariferne för kontrakters, certepartiers och skuldebrefs kartering mätte, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kongl. Majlis förslag, uppställas i den lorm, bilagde transsumt utvisar. 1 öfverensstämmelse med de grunder, sorn Kongl. Majit uppställt för karlering af öfriga i denna § omnämnde handlingar, bar Kongl. Majit äfven föreslagit, alt köpe-, bytesoch gåfvobref skola förses med stämpladt papper pä följande sätti Till och med 100 Ridr 50 öre, samt för hvarje fulla 100 Ridr derutöfver 50 öre. 1 sammanhang härmed har Utskottet skolat till pröfning upptaga ett af Herr Stolpe framslälldt förslag, ali stadgandena uti 4 morn. sisla punkten samt uti Oile inom., hvilka afse särskild karlering al köpebref för ändamål af krigsmanshus-afgiltens betäckande, mätte ur författningen utgå samt larifen för köpebrefs beläggning med stämpladt papper så bestämmas, att nämnde afgift deruti blefve inbegripen.
Förordningen den 21 December 1857 bestämmes, att tiden för det straff, som längst är, icke får öfverskridas med mer än två år, för de fall der omnämnas, skulle tiden för det straffarbete, som nu i fråga varande brottsling för sina förbrytelser fått högst ådömas, kunnat uppgå till Ätta år; samt att, då nu den brottslige för alla sina förbrytelser blifvit af Rådstugurätten dömd till straffarbete under sammanlagdt endast sex år, den tid icke vore öfverskriden, hvartill han högst kunnat dömas; anmärkande Rättsledamöterne slutligen att, om deras åsigt icke vore riktig, det kunde inträffa, att en person, hvilken för andra resan stöld blifvit dömd till ett år och tre månaders straffarbete, men, innan straffet vore till fullo verkstäldt, rymde och beginge inbrottsstöld af gods öfver Två tusen Dalers värde, icke finge ådömas straffarbete i mer än två år, eller tillsammans Tre år och tre månader, hvilket svntes vara stridande emot Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855.