Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från Vdllofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial 32 82, angående verkställd omröstning i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande åtskilliga till statsregleringen hörande frågor. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets: Memorial JU 85, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande JU 83, angående väckt motion om ändring i gällande stadgande i fråga om ersättning åt militie-boställsinnehafvare för å bostället för Kronans räkning huggen ek. Bifölls. Betänkande 32 86, i anledning af väckt motion om skydd för industriel eganderätt. Bifölls. Betänkande 32 87, i anledning af väckt motion om upprättande af nytt sammandrag af de författningar m. m., som årligen böra från predikstolarne i rikets kyrkor uppläsas. Memoria] JVS 88, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande M 77, rörande väckta motioner om ändring i Kongl Förordningen den 11 Juli 1862, angående allmänt ordnande af presterskapets löneinkomster. Lades till handlingarne. \ Memorial JV2 89, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JM 80, angående väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningarne den 21 Mars 1862 om kommunalstyrelse på landet, om kommunalstyrelse i stad och oro landsting. Lades till handlingarne; och Betänkande JV2 90, i anledning af väckta motioner om ändring i vissa delar af gällande författning angående fattigvården. bifölls, utom hvad angår Utskottets sidan 4 gjorda hemställan, hvilken afslogs. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Memorial: M 83, i anledning af erhållna återremisser å tvänne i Memorialet M 69 föreslagna voteringspropositioner. Godkändes.
Jag har ju sagt, att han är som död. HENRIK. Som död! Men han är inte död! ERNA. Det är inte min skull. Det höres steg utanför dörren. LOUISE. Seså, nu ha vi Lilly och Viggo här. 12 - ERNA hastigt till Henrik. hör det! Inte ett ord mer! Inte ett ord så att hon * VIGGO kommer in från entréen med en blomsterbukett i handen. ERNA går emot honom. Hvar är Lilly? VIGGO. Hon kommer strax. Går hän till Louise och lemnar henne buketten. sommaren med mig till vår lilla sjukling. LOUISE. Jag har tagit en helsning från snälla mot mig! Tack, tusen tack. Åh, hvad ni alla äro ERNA till Henrik. en sjuk inte tycker någon det är besynnerligt. VIGGO till Erna. Der ser du! Viggo bär också blommor till något, som jag inte skulle få vara med om. Lilly gick till Maison blanc för att köpa Det var väl en tournyr, kan jag tro. Men jag 13 - tänkte nästan, att hon skulle ha hunnit hit redan, för jag var inne på Café de la Regence och tittade i tidningarne vänder sig till Louise och det är sant, jag har en öfverraskning åt dig. LOUISE. Från tidningarne? VIGGO. på kaféet? Nej, men kan du gissa, hvem jag träffade LOUISE. Nej. VIGGO. Försök! LOUISE. Pelle? VIGGO. Pelle? Puh! Nej, en storhet, du! LOUISE. En storhet? Prinsen? VIGGO. en konstnär. Prat! Hade det varit så märkvärdigt! Nej, LOUISE. vimlar af konstnärer. Ja, det var just en upplysning! När det 14 - VIGGO. Ingen af de vanlige. En som du beundrar! LOUISE. Jag beundrar så många. VIGGO. Ja, men mer än alla andra. LOUISE. Det vet jag ingen. VIGGO. En skulptör. LOUISE. Alland! Gustave Alland! VIGGO nickar. LOUISE. Är han i Paris? VIGGO. Ja. Efter två års frånvaro. LOUISE. longen och allting?
Då jag har varit reser15 fl. - i5 194 Den 19 Augusti e. ni. vant i denna fråga, men då min reservation, nyss efter det beslutet var fatladt, i någon ha,t uppgjordes ocii således måhända ej blifvit fullständigt uttryckt, samt ej heller innehåller förslag i, stället för hvad Utsk. framlagt; så anser jag mig skyldig att till prot. i det Stånd, hvaraf jag är medlem, närmare förklara min mening. I öfverensstämmelse med Frih Leijonhufvuds här afgifna yttrande, fann jag mindre riktigt det af motionären anförda förhållande, att R. St:s beskattningsrätt skulle vara på något sätt för nära trädd genom en administrativ auctoritets pröfning. Deremot fann jag och har alltid funnit af stor vigt, att siffran i markegångssätlningen ej må rattas på ett centralt sätt, då den enl. sin natur blifvit satt i orterna, och då den svårligen annat an der kan blifva satt af personer, som dömma efter lefvande kunskap om prisen, och icke efter döda ader och tabeller. Jag hörde vid tillfället framställas för slag af olika slag, huru det skulle kunna gå till att ersätta Kammarcollegii nuvar. granskningsrält. Dervid framställdes äfven discussionsvis den lanke, att den möjligen kunde uppdragas åt Bankens och Riksg.cont:s fullmäktige, och jag erkänner, att det egentligen var denna framkastade ide'e, som gaf anleda. till min reservation. Jag har intet emot att markegångspriset underkastas pröfning ; men jag tror, alt örn denna pröfning sker af en central-auctoritet, så är det detsamma om denna är vald , eller tillsatt af styrelsen , ty det skall i sådant fall alltid inträffa, att den ej skall kunna pröfva annat än efter pris-kuranter, insända af embetsmännen, efter skrifna papper och tryckta iiistructipner o. s. v. Den kan icke äga kunskap om verkliga prisen, och detta gäller icke blott i afseende på Herjeådalen och Gottland, utan den kan icke ens äga den rätta kunskapen om prisen i länen på 1 ä 3 mils afstånd från hufvudstaden.
StatsContoret, i likhet med det pris som bestämdes vid 1823 års Riksdag, äfven nu föreslagit värdet å spannmålen till 5 R:dr 16 sk. för tunnan, säkrast torde vara att bestämma detta värde till endast 5 R:dr i öfverensstämmelse med hvad K. M:ts Nådiga Proposition i denna del innehåller. Och förekommer härvid i öfrigt, att en stor del af Kronans Spannmål är indelt, för hvilken alltså beräkningen af ett högre pris verkar hvarken till vinst eller förlust. I sammanhang med dessa allmänna åsigter har Utskottet äfven ansett sig böra besvara den af Herr Hjerta, Gustaf, gjorda framställning om anvisande af ett Creditiv på R:g:sContoret, för att tillitas i den händelse, att StatsVerkets inkomster ej skulle ingå till påräknadt belopp. Och får Utskottet förklara att, då ett sådant anvisande skulle kunna föranleda till en 6 S t a t s - U t s k o 11 e t s godtycklig beräkning af Statsinkomsterna och någon annan utväg, till R:g:sContorets godtgörande för hvad detsamma kunde komma att förskjuta, icke gåfves än medelst den allmänna Bevillningens förhöjande och hvars återförande till ett mindi e belopp sedermera icke torde med samma lätthet låta verkställa sig, kan Utskottet, ehuru vid i8a3 års Riksdag R:g:sGontorets Fullmägtige erhöllo R:s St:rs befallning, att fylla den Statsbrist som möjligen kunde yppas, dock icke understödja berörde framställning. 1:0 Ordinarie Räntan. I anledning af hvad uti serskilta RiksStånd blifvit yrkadt, att förslagssumman å denna Titel borde beräknas högre än efter 5 gånger Kronovärdet, får Utskottet anmäla, att Utskottet, som i denna del handlat i likhet med hvad senast församlade R.
Den 12 Maj. S. D. Emot den föreslagna nya Re dactionen af Riksdags-Ordningens 15 §• reserverade sig Utskottets Ledamöter af BondeStåndet, bland hvilka nedannämnde Riksdagsmän särskilt yttrade: Coust. Utsh Betänkanden. g5 Elie Ericson: Innan privilegierna upphäfvas, anser jag för tidigt att tänka på den föreslagna förändringen, och lår, emedan jag ej tilltror mig så väl som andre, upplyste män, hvilka derom redan yttrat sig, kunna utveckla mina tankar, åberopa hvad Herr Biskopen von Rosenstein rörande Bonde-Ståndets orubbade sammansättning anfort, da Representations-frägan vid 1809 och 1810 års Riksdag togs i öfvervägande. Bonde - Ståndet tror -jag ej antager det nu gjorda förslaget förr än hela privilegii-frågan förekommer. ylnders Danielsson: Ehuru jag ej kan inset någon förbättring deraf kunna väntas och jag ej känner Bonde-Ståndets allmänna tankar, anser jag för min del förslaget rättvist, derest ökande af Bonde-Ståndets medlemmar deraf ej blefve en följd, helst flere bland Bonde-Ståndet finnas, som äga Frälsehemman; men 114 §. Regerings-formen, såsom af Bonde-Ståndet icke erkänd, hvarom Ståndet vid Riksdagarne förnyat sin Reservation, borde då uteslutas. —' — 11 err Professoren Doctor Munch af Rosensköld anmälte sin Reservation mot Utskottets beslut om framställning till Ridderskapet och Adeln, rörande ett, genom vals införande, minskadt antal af detta Stånds Ledamöter vid Riksdagarna. Den 14 Maj. S. D. Hr Assessoren Sjödin och Hr Lagmannen Ullberg instämde till allq, delar med 96 Coust. Ut sk. Betäiikanden. Friherre Ehrenheim i dess förslag till förbättringar i Representationen.
Men deraf följer dock icke, att denna sammansmältning äfven vid valen nu kan blifva fullständig. Ännu torde den tankan räkna anhängare, att de serskilda Ståndens säkerhet fordrar en serskild valrätt, en serskild representation och ett sådant veto, som Regerings-Formens §§ 81 och i i4 dem inrymma. Ännu torde erfarenheten af de många nationella intressen, hvilka, utan serskild representation, af lagstiftningen njutit allt det skydd, de skäligen kunnat önska, icke mägtat göra den öfvertygelse allmän, att ett Stånds betydelse vida mer beror på den verksamhet, det i det allmännas intresse ådagalägger, än på den politiska magt, som lagarne det försäkra. Ännu torde den, på ett missförstånd af den Engelska Författningen grundade, läran om nödvändigheten af en mekanisk jemnvigt mellan serskilda Stånd och intressen bringa mången att glömma, att national-representationens slitning mellan flere lika mägtiga intressen, af hvilka hvart och ett kan förlama de öfrigas kraft, är lika farlig, som dess träldom under ett enda; att i förra händelsen vanmagien vanligen blott albrytes af omstörtningarne, likasom, iden senare, despotismen blott af anarchien, och att ett lugnt och jemnt nationelt fortskridande under en representativ Författning nödvändigt förutsätter, att alla intressen till fullo blifva hörda; men att den sansade och tänkande majoriteten kan göra sin öfvertygelse gällande såsom lag. Ulskottet har ock tagit i öfvervägande den till class-valens försvar gjorda anmärkniug, att alla intressen svårligen kunna i ett land, med mera utbildade samhällsförhållanden, i national-representationen erhålla serskilda målsmän; fraen att intet derföre löper fara att, der allmän unda en gång vaknat, sakna försvarare, så vida serskilda representanter finnas för alla de stora intressena, hvilka ega så mångfalldiga beröringspunkter med de smärre, att de senares behof hvarken kunna vara dem okända eller likgiltiga.
Derjemte får jag anmärka, att de Tyska Förbunds-staterna hafva ansett geni-trupper vara af den vigt, att de mindre Förbunds-staterna, som icke äro i stånd att sjelfve hålla en öfvad geni-trupp, hafva blifvit fritagna ifrån detta åliggande, som i stället är öfvertaget af de stora staterna Preussen, Baden, Wurtemberg, Bayern etc. De öfriga mindre staterna lemna endast truppkontingenter af hufvudvapnen, artilleri, kavalleri och infanteri, men inga genitrupper. Man har ansett dessa trupper böra utbildas under fredstid, och omöjligt är att vid inträffande krig kunna anskaffa en så beskaffad trupp och bilda den. Man har derföre öfverlåtit detta vigtiga åliggande ät sädane stater, hvilka i sin fredsorganisation redan hade en sådan trupp. Förenande mig med de talare, som förut yttrat sig i detta ämne och här yrkat återremiss på den grund, att det är af ytterlig vigt för Den 11 Mars f. m. 129 för vår armé att, när den göres mobil eller sättes på krigsfot, den äger en öfvad ingeniör-trupp, åtminstone en stam derför, får jag anhålla om återremiss af betänk. Dä nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Åd. ansåge de emot den förevar. 17:de punkten gjorda anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, ropades starka ja, blandade med nej; hvarpå Hr Landtm, förklarade det han funnit ja hafva öfverröstat nej. 18:rfe punkten, an g: de anslag till beredande af tillfälle för 'A:ne officerare af landtarméen att ingå i utländsk aktiv krigstjenst. Hr Lefrén: Den summa, som af motionären är begärd, är ganska ringa, om vi jemföra den med vära öfriga anslagssummor; men summan är ganska vigtig för det ändamål, som motionären afsett. Jag skulle önska att StalsUtsk. funnit utvägar att tillstyrka motionen.
Att det är möjligt att äfven på denna väg komma till ett konstnärligt resultat visade visserli en de af Dekorationsföreningen i Köpenhamn utstälda och a Fru Ida Hansen utförda broderierna på kläde. Det var i ullgarn med fria plattsömstygn utförda blommande växter såsom stockrosor, spirza, kastanie, rönn, tistel m. fl. fullkomligt naturhärmande och af en förträfflig verkan, starkt på- f minnande om aqvarellens (en af våra yngre konstnärer, soin såg dem i somras, är än i dag öfvertygad om, att de vor0 agvareller). Ett dylikt undantag är emellertid naturligtvis mera ett bevis för än emot regeln, ty dels är det endast i en verklig konstnärs hand som sådant för en gång kan lyckas, dels äro dessa arbeten att betrakta såsom likstälda med niålningar och att behandla såsom sådana d. v. s. ingå såsom rent dekorativa element i en interiör. Det är då denna naturstil - oftast i okonstnärliga händer och i ett alldeles omedgörligt stoff - begagnas för prydande af de föremål, till hvilka den qvinliga konstfliten af ‘ sjelfva sakens natur i allmänhet är hänvisad, som den blir ett oting. Då ju, som bekant, Handarbetets Vänner just satt såsom sin uppgift att motarbeta denna falska riktning och väcka sinnet för verklig stil i konstväfnad och konstsöm, så kunde knappast blifva tal om någon täflan med systrarne på andra sidan Sundet, det blef snarare en eröfring man hade att rusta sig till. I detta medvetande sattes alla krafter i verksamhet för &amp; stadkommande af en så representativ och sh allsidig utställning som möjligt. För de direkta omkostnaderna afsatte föreningen en större summa; hvarförutom på initiativ af ’ dess ordförande ett aiital enskilde intresserade sammansköto ett ungefär lika stort belopp såsom bidrag till kostnaderna för Handarbetets Vänners och Svenska Slöjdföreningens gemensamma utställning. Som bekant hade nämligen Svenska Slöjdföreningen erbjudit sig att med bidrag från ett antal konstslöjdidkare anordna en större rumsinteriör illustrerande den ståndpunkt, hvarpå: ’ konsten i hemmet ” för närvarande hos oss befinner sig. Till att lemna (len textila dekoreringen af detta rum vor0 Handarbetets Vänner sj elfskrifna.
» Helt enkelt derför att jag finner honom tråkig, och det måste mamma äfven erkänna att han är. » » Visst inte, kära Ebba, men du har dina nycker, det är allt sammans; man bör intressera sig for allt här i verlden, annars blir man snart inte intresserad af något. Oeh jag fruktar, att det verkligen börjar gå så med dig. » » Jä, det händer nog det, lilla mamma », svarade jag gäspande. » Fy då, att Ebba, som nu är stora flickan, inte alls känner behof af allvarligt umgänge — Kom nu, doktorn har flere gånger frågat efter dig. » » Hvad vill han mig, han borde väl förstå, att en ung flicka inte .är invigd i teologiska spörsmål, och att han ej heller imponerar på mig genom val af dylika konversationsämnen. » » Han har i afton ej heller talat ett ord teologi. Han har uttryckt sin förvåning öfver, att du ännu inte blifvit introducerad vid hofvet, och undrat, om du möjligen skulle önska bli det. » Jag sprang upp och lade den bok, jag höll på att läsa, å sido. » Vid hofvet! Det var en annan sak, då kommer jag strax, utbrast jag muntert. » » Ser du det, jag visste väl, jag, att du skulle bli intresserad för doktorn. Men tacka nu mig, som tänkt för min lilla Ebba, som alltid tror sig vara så klok. » » Är det verkligen mamma, som tänkt ut den här saken sä fiffigt? » utbrast jag. » Jag måste väl; men nu inser du väl, att du å din sida är tvungen att visa dig så älskvärd som möjligt mot doktorn och alldeles inte se surmulen ut, äfven om konversationen halkar in på det teologiska området. » » Lita på mig, mamma lilla. Nu skall jag, om det behöfves, lära mig hela exegetiken och mer till i samma genre utantill, om det skulle behöfvas. » » Det behöfs visst inte, men det skadar ej, att Ebba ser en smula mer allvarlig ut än förut. Det skulle för resten inte klä ' dig illa alls. Se så, kom nu! » Jag bemödade mig verkligen att se allvarlig ut, och jag — lyckades. När hofpredikanten tog afsked, voro vi de bästa vänner i verlden. Eri månad senare förestäldes jag vid hofvet.
Innan jag öfvergår till upptagande af de skäl, Utsk. anfört för sitt afstyrkande af all förmedling af kopparräntan, anser jag mig böra framställa en öfversigt af samtliga för bergslagen ännu återstående privilegier och åtnjutande fördelar, på det att mine åhörare må kunna bedöma, om de verkligen äro af den vigt, att de kunna anses motsvara den dryga afgift koppartillverkningen af en numera så fattig grufva, som Fahlu, är underkastad. Denna öfversigt är grundad pä Utsk:s egen utredning, hvilken visar, att bergslagen, genom 1805 års reglering af dess privilegier samt sednare K. resolutioner, förlorat i åtnjutande fördelar vida mer, än den då beviljade förmedlingen af kopparräntan utgjorde, samt sålunda nu med en i hög grad försvagad grufveafkastning i verkligheten är drygare betungad än före 1805. De återstående fördelar och privilegier, Stora kopparbergslagen åtnjuter, äro följande: 1:0 Rättigheten att af vissa socknar uppbära den af dem utgående ränteoch mantalskol, mot betalning för större delen efter markegång, men för kronans behållna räntekol, 13.35)!, läster anslagna ät ägarne af de 71 Nummer-kopparhyttor, med en lindring i Betalningen, år 1843 beräknad till 6,708 r:dr 22. 8, men sorn med ett ärligt ökadt pris af 2 sk. till dess markegångspriset blifvit uppnått, efter hand och troligen omkring år 1855 försvinner. Bergslagen har medgifvit upphörande af allmogens skyldighet till denna leverans, såsom vilkor för den sökta lindringen i kopparräntan, men på sätt ofvan är visadt, hafva de leverans-skyldige för mer än halfva beloppet önskat få qvarblifva vid levereringen i natura, och sålunda ansett den såsom en förmån. 2:o Köpekolsrätt inom vissa närmast Fahlu varande socknar. 3:o Vedhygsle-räntan af bergsfrälsejorden, utgående med 1,165 r:dr 15 sk. 2 r:st.
Då det af Utskottet väckta förslag, angående hyrandet af ett hus till local för Riksgälds-Contoret, endast af ett Riksstånd blifvit godkändt; och då, enligt Utskottets, på noggrann undersökning grundade och i ej mindre det nu återremitterade Utlåtandet, än Utskottets förut afgifne Me ni 01 ial N:o 178 uttalade, bestämda öfvertygelse, det af Kongl. SundhetsGollegium tillförene begagnade hus, i anseende till dess läge, beskaffenhet och utrymme, är olämpligt till local för Riksgälds-Contoret, synes det nu sednast erhållna försäljningsanbudet förtjena Rikets Ständers synnerliga uppmärksamhet, enär, genom antagandet deraf, en i alla hänseenden passande S/ats-Crskottets Vtlcitande, N:o 3l1. och ändamålsenlig local för Riksarchivet eller Riksgälds-Contoret och jemväl andra Allmänna embetsverk skulle kunna erhållas, Utskottet, söm derföre tagit det hus, samma anbud alser, i närmare ögonsigte, och sökt förskaffa sig fullständig kännedom örn husets beskaffenhet, har härvid också funnit de i beskr.ifning.en meddelade fördelaktiga uppgifter med verkliga förhållandet öfverensstämmande. Och anser sig Utskottet, på grund af hvad Utskottet sålunda inhemtat, och såsom lillägg till förestående beskrifning, böra upplysa: att ifrågavarande hus, beläget snedt emot Kongl.
Hvarvid den allmänna föreskrift gäller, att afdrag för skuld, eller renta derå, icke må, äga rum, 16 Morn, Hus, åbyggnader och tomter i Städerna, skola uppskattas efter deras gångbara värde , hvarvid den köpeskilling , som inom två ar blifvit betald, likasom å landet, tjenar till föreskrift; skolande, i afseende å Brandförsäkrade Byggnader, grund för värdet äfven hämtas af den vid Brandförsäkringen faststälde summa, utan att likväl Committéen deraf hindras, att med anledning af verkliga skäl höja egendomens eller husets värde öfver försäkringssumman, under hvilken det aldrig må nedsättas. Vid timande eldsvåda skall större Brandskadeersattning icke meddelas, än söm svarar emot det vid sisth Bevillnings-taxering af ägaren uppgifna värde, och enär, vid stadgande deraf, i all» 3i6 Den 2 Juli. allmänna Brandförsäkrings-Verket, tomten icke blifvit beräknad, bör vid Bevillnings-taxering denna särskildt uppskattas, och värdet deraf til-, läggas det brandförsäkrade husets; hvaremot då, i Stockholms Stads Brandförsäkrings - inrättning, tomt och åbyggnad fått ett sammanlagdt värde, någon särskild uppskattning af deri förra för Be. vinningen icke erfordras. Till lättnad af enskilde personers besvär, skall det för verkställighet häraf åligga, ej mindre allmänna Erandförsäkrings-Directionen, än i afseende å Stockholms Stads Brandförsäkring , Ofver-Ståthållaren , att låta upprätta och infordra förtekningar, så vidt förstnämnde Verk angår, Länvis författade, öfver de under loppet af hvarje år, antingen beviljade nya Brandförsäkringar, eller i de förut varande gjorda förändringar , jemte de å husen antagne värden; skolande dessa förtekningar, inom Januari månads utgång hvarje år, af Directionen öfversändas till Ofver-Ståthållaren och Konungens Befallningshafvande i Länen , för att i rätter tid kunna Taxerings-Committéerna tillställas. 17 Mom. Den till Städerna hörande jord, värderas efter enahanda grund, som för Landtegendom är stadgadt, med afseende likväl å den större afkastning, som Stadsjord vanligen »ifver.
— Detta allt, med hvad i anledning af nu anförda motion, blifvit inom Ridderskapet och Adeln ytlradt, har Utskottet tagit i noga öfvervägande; Stats-TJ tskollets Utlåtande, IV.o 97 ig och då det, i anseende till den vid besagde tillfälle framställda anmärkning emot Fulimägtiges förfarande vid ifrågavarande ärendes behandling, jemväl torde åligga Utskottet att afgifva sitt yttrande härom, helst de klandrade besluten blifvit fattade under den tid, hvarunder Fulimägtiges förvaltningsåtgärder äro af Utskottet granskade, så får Utskottet först och främst förklara, att dessa beslut, enligt Utskottets åsigt, varit grundade på de af Rikets sednast församlade Ständer till Fulimägtiges efterrättelse meddelade, bär ofvan uppgifna, reglemenlariska föreskrifter, samt att Fullmägtige vid de flera serskilda förhållanden, som i afseende på utbetalningen af det låne-understöd, hvarom nu är fråga, förekommit, icke saknat gilltiga anledningar att härtill vägra sitt bifall. Hvad derefter vidkommer det arbetsföretag, till hvars befrämjande detta lån är vordet af Rikets Ständer beviljadt, äfvensom den förändring i villkoren för Statens bidrag till samma företag, hvilken nu blifvit föreslagen, såsom oundgängligen nödvändig för arbetets behöriga utförande, så har Utskottet, för att förskaffa sig noggrann kännedom om så väl sjelfva företagets beskaffenhet och resultat, som anledningen till den deremot hos en betydlig del af interessenterne rådande obenägenhet, inhemtat muntliga upplysningar i dessa hänseenden af ej mindre ordföranden bland de till arbetsförelagets utförande utsedde commitLerade, än den af deni antagne arbetschef.