Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom sjelfva beslutet att åtal borde göras, hade ju Kongl. Maj:t förklarat, att fel mot en författning blifvit begånget; och det vore väl besynnerligt, om domstolen sedan skulle pröfva, huruvida åtalet varit behörigt, eller med andra ord, huruvida Kongl. Majrt rätt förstått sin egen författning. Nog vet jag, att ett ConstitutionsUtskott kan ställa en Rådgifvare under Riksrätt för förment öfverträdelse af Grundlagen, och Rätten likväl frikänna den åklagade; men att Högsta Domstolen skulle frikänna den, som Kongl. Majrt redan på förhand förklarat skyldig, synes föga troligt. Kongl. Majrts beslut, att åtal skall göras, kan derföre anses såsom dom, och den följande ransakningen endast såsom en formalitet. Men detta oformliga sätt, att först döma, och sedan ransaka, synes vara up - Den 19 Mars e. m. penbart stridande emot 16 §. RegeringsFormen, enligt hvilken ingen kan förklaras skyldig, utan efter föregången ransakning. Jag förenar mig derföre med dem, som yrka återremiss. Grefve Posse: Jag har egenteligen begärt ordet, för att tillkännagifva, att jag numera icke bestrider återre.niss, utan förenar mig med Friherre Cederström, emedan jag finner anmärkningarne af den beskaffenhet, att Utskotten böra komma i tillfälle att vederbörligen besvara dem. Då jag likväl hört en Ledamot vilja af 1824 års bref hemta styrka för den anmärkning, att man derigenom velat undandraga folket en controll, anser jag mig skyldig redan vid detta tillfälle upplysa, att frågan alldeles icke varit, att undandraga KammarRätten Räkenskapernas granskning, hvilken alltid verkställes derstädes, utan allenast huruvida KammarRälten skall kunna bestämma påföljden af de gjorde anmärkningarna.
Man måste nemligen besinna, att de tunga varor, förnämligast bestående af skogsprodukter, spanmål och viktualier, som orten har att afsätta, äfven om de sjöledes ankomma till sjön Rengens norra strand, icke kunna utan alltför stora omlastningsoch transportkostnader derifrån landvägen forslas till närmaste afsättningsort, Linköping, Behofvet af detta arbetes snara utförande har ock alltmera börjat inses, ej mindre inom sjelfva orten, än äfven af vederbörande myndigheter. Till följd deraf hafva ock noggranna undersökningar och kostnadsförslager blifvit^ uppgjorda, utvisande, att lämpligaste sättet att vinna det åsyftade målet vore att, med begagnande af Stångåns vatten från Rengen till Roxen, förbi vattenfallen i nämnda å anlägga slussar samt i öfrigt upprensa och göra ån segelbar. Kostnaden härför har blifvit beräknad till 1.313.000 R:dr Runt. Sedan Konungens Befallningshafvande i Ostergötlands län. med öfverlemnande af det uppgjorda förslaget, uti underdånig skrifvelse af den 15 sistlidne Augusti ho.s Kongl, Majit förordat en af Kinda båtleds Bolags-direktion gjord anhållan, att Kongl. Maj:t måtte täckas hos Rikets högloft Ständer utverka nödigt anslag för arbetets utförande, behagade Kongl. Majit kort derefter anbefalla Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader att, vid upprättandet af Styrelsens generalförslag öfver de allmänna Vägoch Vattenbyggnads-arbeten, till hvilkas utförande statsunderstöd erfordras, taga den ifrågavarande anläggningen uuder öfvervägande; och har Styrelsen uti berörda generalförslag tillkännagifvit, ”att Styrelsen delade sökandenas åsigt om vigten af att den inuti ”landet redan bildade farleden blir utsträckt såsom oafbruten vattenväg till Linköping, och ”således sättes i förening med hafvet igenom Göta kanal.” Styrelsen yttrar vidare: ”Den del af Östergötland, hvarest Kinda båtled framgår, är dessutom, till följd af läge ”och naturförhållanden, mindre lämplig för jernvägsanläggning.
B) Rörande Utlåningen med hvad dertill hörer: b) att såsom hjpothek må antagas, till fulla capitalbeloppet, de af Banken eller LåneContoren, för upplänade medel på fyra månaders uppsägning, mot högst tre procents ränta, utjärdade obligationer. 5a H. 17 a58 Den 7 December e. m. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: I så måtto anser jag förslaget likgiltigt, att det sällan kan komma i fråga att någon utlånar penningar, som lian upplånt mot 5 å 6 procents ränta, men jag finnér förslaget oformligt, och tillstyrker att denna punkt måtte afslås. Herr Rosenblad, Bernhard: Sedan de ifrågaställde papperen icke blifva såsom Utskottet föreslagit, utan på 3 månaders betalningstid, instämmer äfven jag med Grefve v. Schwerin uti anhållan om afslag till ifrågavarande punkt. Friherre Boye, Ludvig: Jag understödjer Grefve von Schwerins anhållan om afslag till ifrågavarande punkt, af skäl att man eljest skulle tillåta immission 3:ne gånger uti samma slags sedlar. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla hvad Utskottet i denna punkt föreslagit. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln afslog berörde punkt. Ropades Ja. c) att såsom hypothek må antagas, till julla capitalbeloppet, RiksgäldsContorets, D e 11 7 December e. m, före innevarande Riksdag, mot 5 procents ränta utfärdade Obligationer, samt de såkallade Lottsedlarne för Trollhätte Slussverk.
Detta finnér man tydligen, då man med någorlunda uppmärksamhet läser §:n i dess sammanhang, jemte det föreslagna tillägget i ordalydelsen skulle nemligen bhfva denna: ”Skulle Constitutions-Utskottet anmärka, att Stats-Rädets Ledamöter samfält, eller en eller flere af dem, uti deras Rådslag om Allmänna mått och steg, icke iakttagit Rikets snnskyldiga nytta, — eller att någon StatsSecreterare eller Konungens Rådgifvare i Cornmando-mål, icke med oväld, nit, drift, och skicklighet sitt förtroende Embete utöfvat, åge då Utskottet etc.” — Men jag har tillförene haft äran visa, att Konungens Rådgifvare i Commando-mål ej synes, enligt naturen af dess befattning , kunna af Ständerna tilltalas för brist på nit, drift och skicklighet, hvarföre §:n utan tvifvel så bör redigeras, att just försummelsen af ”Rikets sanskyldiga nytta’’ må äfven till Konungens Rådgifvare i Commando mål kunna hänföras. Att införa honom näst efter: ,}StatsRädets Ledamöter samfält, eller en eller flere af dem” — skulle ej gå an; emedan de följande Orden: ”Uti deras deras Rådslag om Allmänna mått och steg,” — ej synas kunna lämpas på Konungens Rådgifvare i Commando-mål j htllst Allmänna mått och steg förmodligen ligga utom gränsen för hans verkningskrets. — Jag vågar derföre ödmjukast föreslå följande Redaction: ”Skulle Constitutions-Utskottet anmärka, att Stats-Rädets Ledamöter samfällt, eller co Den ii April. eller flere af dem, eller någon Stafs-Secreterare, eller Konungens Rådgifvare i Commandomål, i deras Embets-åtgärder icke iagttagit Rikets sanskyldiga nytta, eller icke med oväld, nit, drift och skicklighet sitt förtroende-Embete utöfvat, då skall Utskottet sådant för Riksens Ständer tillkännagifva , hvilka” &c. Friherre Cederström, Jacob: Jag instämmer med Herr Cederskjöld deri, att den af honom foreslagne förändring i Redactionen af 107 §.
Instämmande häruti, hade Landtbruks-Akademien i underdånighet hemställt att E. K. Maj:t jemväl måtte af Rikets Ständer begära nödigt anslag till fullbordande af den vid Akademiens Experimentalfält under organisation varande anstalt i samma syftning, hvarjemte Akademien afgifvit underdånigt förslag angående kostnaderna för organisationen af försöksanstalterna vid Eltuna och Alnarp, enligt hvilket de årliga utgifterna skulle uppgå lill 4,500 R:dr för hvardera samt lill verkställandet af nödiga nybyggnader för en gång erfordras vid Alnarp 10,000 R:dr och vid Eltuna, oberäknadt de större byggnader, om hvilkas uppförande särskild framställning blifvit lill E. K. Maj:t ingifven, 3,000 R:dr till uppsättande af försöksanstaltens laboratorium, äfvensom Akademien på anförde skäl ansett att, för den ifrågavarande anstaltens försättande i fullständigt skick de utgifter för en gäng vore erforderliga, som särskildt omförmälas i Stats-Rådsprotokollet och för inköp af boskapskreatur och inventarier samt uppsättning af ett mindre laboratorium upptagits till 4,500 R:dr, dels för uppförande af en ny ladugårdsbyggnad jemte andra mindre byggnadsarbeten m. m. beräknats till en kostnadssumma af 31,000 R:dr, hvarifrån dock borde afgå i Riksgälds-konlorel ännu innestående anslag för uppförandet och inredning af en bostad åt gårdsfolket, utgörande 6,000 R:dr, dä således endast ett belopp af 25,000 R:dr behöfde såsom anslag till byggnadsarbetena af Rikets Ständer äskas; och vore till de årliga utgifterna, i händelse nu anvisade anslag finge fortfara, tillskott från statens sida af endast 7,000 R:dr behöfligt.
Men till undanrödjande af ett sådant inkast, hvars grundlöshet förutsättes uti skälen för Kongl. Majits nådiga Utslag, ansåg jag mig dessutom kunna åberopa den redan under åtalet mot Tit. Stedt af mig gjorda anmärkning, att vid föreläggande af vitén, på grund af den för giltig antagna stämningen, åtminstone bordt föreskrifvas, att uppskofvet och vitet skulle svaranden kungöras, för att kunna emot honom äga verkan; och att äfven underlåta denna högst nödiga föreskrift ansåg jag Häradsrätten hafva vid höstetinget varit hvarken skyldig eller berättigad genom de beslut, sorn blifvit vid sommartinget fattade. Behofvet af en sådan föreskrift hade tvertom blifvit desto mera synbart, ju flera gånger som uteblifvandet inträffat. På dessa grunder och om än den anmärkta felaktigheten, såsom föranledd af de förutgångna felstegen, kunde i någon mån finnas ursäktlig, har jag trott densamma ej kunna lindrigare betraktas, än att den åtminstone borde ådraga skyldighet till ersättande af den genom vitets föreläggande Klaganden Erik Andersson tillskyndade förlust; hvarföre jag uti skrifvelse den 12 Maj 1851 förordnat Advokatfiskalsembetet i Kongl. Göta Hofrätt att emot den Domhafvande, som förrättat 1847 års hösteting med Gudhems härad, anställa åtal inför Kongl. Hofrätten samt påyrka laga ansvar och skyldighet till gäldande af nämnde förlust; och berodde saken vid årets slut af behörig handläggning hos bemälte Hofrätt. Efter en hos mig gjord angifvelse emot Landshöfdingeembete! i Östergötlands län orri olaglig behandling af det i Lysings och Göstrings härad hållna val till fullmäktig uti hedervärda Bondeståndet vid sistförtlutna riksdag, har jag funnit mig föranlåten att förordna laga åtal i anledning af det förhållande, att föreskriften i 19 § af Riksdagsordningen icke af Landshöfdingeembete!; blifvit tillämpad efter dess ordalydelse, enär å de lill Konungens Befallningshafvande af åtskilliga Klagande ingifna, till Kongl.
Staten under denna Riksdag, till Canalens fullbordan, beviljat, af hvilket insättningsbelopp skall inbetalas en fjerdedel inom Junii månads utgång, under b vartdera af förenämnde år.; att, i händelse Canalen ej inom år i833 blifvit med det af Staten lemnade bidrag färdiggjord, det skall åligga Bolaget, att, under år 1834» densamma med egna tillgångar fullborda, hvartill de af Bolaget, på föreskrifvet sätt, insatta medel skola, i första rummet, användas, med undantag utaf en tredjedel deraf, hvilken under alla händelser kommer att i Riksgälds-Contoiret innestå såsom fond till säkerhet för Canaiens framtida underhåll, utan minskning derigenom af den skyldighet, Reglementet af den ri April i8ro, Art. 9, Mom. 3, stadgar, angående bildandet af reparations-cassor; och att Bolaget, för bela det vid denna Riksdag erhållande lånebiträde, skall lemna R. St. rättighet att genast taga första intecknings-säkerhet uti Canalverket, dess område och egande fastigheter, Motala verkstads anläggning dock derunder ej inbegripen; men att, när Bolaget detta vilkor antagit, och förbundit sig till uppfyllande > EXp.-Utsk. Förslag till und. Skri/a). N.-o 3/2. äS lande af alla öfriga utaf R. St. Bolaget gifna föreskrifter, den uti tredje Afdelningen af nu gällande Banco-Reglemente, Art. 4, §. 14, sista Momentet, första Punkten, nämnde panträttighet kommer att förfalla. 3:0 Att R.
Cederström, att Constit.Utsk. öfverskridit gränsen för sina rättigheter, då det framlagt detta förslag, ty jag anser Constit.Utsk. hafva rätt att föreslå, vore det än 5 eller 6 grundlagar i stället för dem vi nu äga; men då 56 § fteg.F., enligt min tanke, berättigar RiksStrn, hvart för sig, att afslå alla förändringar i grundlagen, tror jag äfven, alt vi med full grundlagsenlig rätt kunna afslå detta betänk. Jag tror, att man kan afslå ett förslag till grundlagsförändring, emedan det endast är förbjudet att besluta en ändring, hvilket är mågot helt annat än afslag å ett förslag, och jag yrkar derföre, att R. o. Ad:s gemensamma tanke inåtte blifva afslag å förevar, förslag. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Jag hembär Utsk. min enskilda tacksamhet för det bemödande, Utsk. visat att på något sätt åstadkomma reformer, som det trott öfverensstämma med landets väl. Jag tillåter mig ej att ingå i omdömen öfver Utsk:s motiver; jag är skyldig att anse dem ädla och rättrådiga. Då jag förutskickar denna framställning, tror jag icke, att någon skall sätta i fråga, att jag vill instämma med dem, som klandrat Utsk:s motiver, fastän jag icke kan understödja förslaget. Förslaget innehåller, efter mitt förmenande, en stor felaktighet deri, att det framställer ett mellanting emellan riksdagar och hvad man i allmänhet förstår med municipaliustitutioner. Dedistrict, som skulle blifva föremål för Landtständernas verksamhet, äro alltför stora, för att dessa Ständer skulle kunna äga den sakkännedom i afseende på de särskilda localbehofven, som erfordras för att kunna vidtaga ändamålsenliga municipalåtgärder. Deremot äro districterna för små för att kunna ingripa i större åtgärder, i statsförhållanden, och jag tror, att dessa Landtständer, som skulle omfatta så stora districter som Rikets län, skulle i en framtid möjligtvis och troligtvis utväxa till skadliga elementer i samhället. Jag gil - 4« De» 16 Qctober e. m. lar i allmänhet den åsigt, Frih.
Ärfda-Balken, på sista §,’n när, skulle komma att omskapas, och samma .Capitel i stället för 12 §§:r innehålla 15, tvifvelsutan Bil. t. Lag.Utsköttets Utlåtande ff;o lag. n' siall föranleda villrådighet och misstag både hos^dem, sorn skola lyda eller tillämpa lagen, lärer det, äfven om istadarättens föreslagne utsträckning gillas, vara lämpligast att dermed fördröja intill dess Uag-Comiténs arfsystem i dess] helhet kan varda såsom lag godkändt. Vill man likväl nu antaga den ifrågavarande förändringen, torde den dock kunna tillvägabringas utan en så total ornskapning af 3 Cap. Ärfda-Balken, som den Utskottet föreslagit, i synnerhet i den händelse Utskottets tillstyrkande, om upphäfvande af arfsrätten efter landsrätt, ej kommer att vinna Rikets Höglofl. Ständers bifall el* »er Kongl. Majlis samtycke* STOCKHOLM, tryckt i Mak2uah.dsxa Boktryckeriet, 1829» JLagUtiioitels Tletån&ande Nio ijbi j] N:o ijo. Ankom till Exped. Utskottet dang Novemi), iglj< Betänkande öfver Herr Grefv© Johan Henning Gyllenborgs motion om åtskilliga ändringar i Rätteg&ngs-Balkcn. XJtl Memorial, som af Hoglofl. Ridderskapet och Adeln till Lag-Utskottet blifvit remitteradt, har Herr Grefve .Tohan /Tenning Gyllenborg föreslagit åtskilliga förändringar af nu gällande rättegångsordning, i afsigt, dels att,' till 1 ättnad för rättsökande, minska behofvet af fullmiigtige saint deraf följande kostnader! dels att, genom en säkrare grund för beräkning af fatalier, bereda större säkerhet för ta* lans fullföljd hos Öfverrätt.
Hennes uppfinningar ha skapat en hel ny Är 1 8 6 8 afgaf en kommission, tillsatt af den franska arkitektföreningen med den framstående arkitekten Lefuel som ordförande, en berättelse, hvari bland annat följande läses: » Kommissionen uttalar sin beundran öfver noggrannheten och fulländningen i fru Delongs arbete och förvånas öfver den enkelhet och lätthet, hvarmed resultat ernås, som gifva konsten en så stor och varierande användbarhet: de rikaste och solidaste dekorationer, som förr kunde tillverkas endast med stor möda, med många utgifter och rundlig tid, utföras nu lätt och hastigt. » Föreningen tillerkände fru Delong en första klassens medalj, den första q vinn a, som på detta sätt blef hedrad. Liknande rapporter och intyg ha afgifvits af ingeniörskommissionen, af auktoriteter på industriens område och af kända vetenskapsmän. På de senare utställningarna har fru Delong fått sig tillerkända guldmedaljer, första klassens medaljer och hedersdiplom. Att linda barn. et kan vara olika tankar och tycken o m små barns lindning; ehuru de nya idéerna med ifver drifvas fram, finnes äfven en gammal häfdvunnnn sed, som icke så lätt vill ge vika. Alla våra store män, våra tappre krigare o c h lärda vetenskapsmän ha varit lindade som små barn, och de ha dock framträdt på lifvets skådebana som starka, högväxta, välskapade män. Och hvad än mera är, de ha aldrig klagat öfver, att de varit hårdt bundna o c h tvingade i sin linda eller haft något plågsamt minne deraf. Och alla våra svenska bönder, som nu äro stora, starka karlar, ha ock varit lindade som små barn, ty de, allmogen, skulle aldrig kunna sköta och vårda de små, späda barnen rätt och väl, om de icke hade dem lindade. De ligga då varmt, sofva godt och äro stadiga att taga uti, så att de icke kunna skadas bvarkeii i ryggen eller i armar, ben och hals, ifall de upptagas af någon ovan.
Med djupaste vördnad, trohet och nit har Styrelsen den Nåden framhärda Storm ägtigste Aller n ådig s te Konung! Eders Kongl. Majrts underdånigsle , tropligtigste tjenare och undersåtare G. F. ÅKERHIELM. G. G. Uggla. % Stockholm den a3 Februari 1833. A. V. Netzel. ( 4 ) Underdånigt Utlåtande till Kongl. Maj:t al' Sundhets-Collcgiunij i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse år l832. Stormägligste Allernådigste Konungi T ill följd af Eder Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, uti Remiss af den 8 dennes, åligger Sundhets-Collegium att afgifva underdånigt utlåtande öfver ett Transsumt af Rikets Ständers Revisorers Berättelse år 183a, angående granskning af Stats-Verkets Räkenskaper för åren 1829 och i83o. Och får Collegium således i underdånighet anmäla, sedan dess Kammar-Contor hörd t blifvit, att, vid jemförelse!! af de summor Transsumtet innehåller, med dem Collegii Hufvudbok upptager, intet varit att anmärka, utan finnas anförde bälancer och slut-summor enlige med verkliga förhållandet. Beträffande äter Revisorernes slutligen yttrade åsigt, att ett till Allmänna Barnbördshuset lemnadt förskott, 5oo R:dr, borde redovisas eller afskrifväs; så får Collegium anmäla, att detta förskott ägt rum, i anledning af en Allmänna Barnbördshus-Directionens underdåniga skrifvelse till Eder Kongl. Majit och Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Svar derå af den 20 April 1825, hvilket i Nåder bifaller Directionens underdåniga anhållan, att Inrättningen, vid tillfällen då tillgång saknades till nödige utgifters bestridande, utan att anlita dess Capital-Fond, kunde af Medicinal-Fondens Besparingar undfå förskott af 5oo R:dr, emot villkor af ersättning, så fort tillgång Liefve till dess återbetalande.
Nio 3o, uppekjutne här ofvan icke upptagne punkter, har Utskottet funnit, dels genom vederhorand. es ra af beskaffenhet, att från Utskottets sida påkalla något villande. Stockholm den 8 Juni 1S48. Herr af Silldén, L G. har anmält, det han, sorn under den tid, hvars räkenskaper blifvit af 1845 och 1847 årens revisorer granskade, innehaft och bestridt Stalskomniissarie-emhete samt följaktligen vore redovisande, af sadan anledning icke deltagit uti Slats-ulskoltets vid handläggning af de uti revisions-berättelsei ne förekommande ärenden fattade beslut. Bilt. lill Jt■ St. Uret. IS 17 och IStS i Sam1. 1 (fl 2 Sand. lii Haltet. STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 1848. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 207. Ank. till Exp.-utsk. den 14 Juni, kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af erhållna återremisser å betänkandet AV o 124, angående regleringen af utgifterna under riksstatens åttonde hufvudtitel. (D. A.) Andra punkten af förenämnda betänkande, hvilken afser äskad förhöjning i Kongl, bibliothekets ärliga stats-anslag, har af Ridderskapet och Adeln blifvit återremitterad 5 men som berörde punkt är af de frenne öfriga riksstånden godkänd, kan återremissen icke, emot 75 § riksdags-ordningen, till vidare åtgärd föranleda.
St. då fattade, eller att anslå vissa summor till uppförande af läns-, häradsoch stadsfängelser efter ensamhetssystemet, icke annat än utöfva ett högst väsendtligt inflytande på närvar. Ständers beslut i denna fråga. Slutligen har en annan talare yttrat, att det anslag, som StatsUtsk. til! förevar, ändamål tillstyrkt, alldeles icke är för högt tilltaget, utan snarare tvertom. Detta är också ett af skälen, för mitt yrkande af återremiss. Jag vill nemi. hafva fullständigt utredt, hvartill kostnaderne skola komma att gå, först med afseende å ransakningshäktet och sedan för straff-fängelserne. Härom innehåller Ulsk:s betänk, ingenting. Det felaktiga hos de närvar, fängelserne har här redan blifvit vidlyftigt omordadt, oell jag instämmer uti resultatet, eller att fängelserne behöfva omorganiseras och förbättras; men deremot anser jag att man ännu icke nöjaktigt besvarat den frågan, huruvida icke förförbättring kan införas utan att man behöfver tillgripa cellsystemet. Jäg anser det äfven vara förmätet af det fattiga Sverige, att vilja fullständigt genomföra detta system för sina fängelser, då ännu icke något annat land vågat i sin helhet antaga det, dels i anseende till de dermed förenade stora kostnader, dels med afseende på svårigheten att dervid iakttaga en lämplig gi'adering i straffmåttet, och dels slutligen, emedan fängelsestraffens organisation ännu är ett problem alt lösa, och jag icke anser Sverige böra experimentera i stort i detta hänseende, eller nedlägga enorma kostnader i uppbyggande 004 Den 23 Februari e. ni. af fängelser efter en plan, som måhända inom kort helt och hållet ogillas, hvarigenom kostnaderne äro helt och hållet förspillda, helst dessa byggnader till intet annat behof kunna användas. Då nu Hr Munck af Rosenschöld, Nils Ilud., uppropades, hördes åter ganska starka rop på propos., i anledn. hvaraf Hr Munck af Rosenschöld yttrade: Jag ämnar också yrka på propos. i denna fråga, och derföre anhåller jag äfven att få framställa de skäl, hvarpå jag grundar min önskan i det afseende!. Hr Munck af Rosenschöld, uppläste härefter följande:
- Intresset för ~livindesanifunrlet~ ar i ständigt stigande, hvartill de pil en iniiigd stallen i landet h i h a mötena för qviiinofrilgans dryftande synus i vaseiidtlig ~ S I hafva I hidragit. Medlemsante.let, soni den 31 dec. 1884 stigit till 546 och förökas allt fortfarande. De dagliga tidiiingame börja mer och mer diskiitera de nya anspraken, somliga med lugn och erkännande, andra med en viss ovilja, hrarvid iiilgra ej ens försina nnvilndandet af Stlöjets gamla snart utslitna vapen. - De mal * Krindesamfundet. nirmast beslutat efter förmilga förverkliga äro: r) ilviiinans iitkomst af utvtlgar till sjelffijrsörjning; z) hennes utbililning för d e olika förvärhgrenarne; 3) hiistriins likställighet med nian4) Iieniier del i myndignen i afseeiide 3 förmögenhetsförh8Il: 1nde11a; heten öfrer barnen och 5) heniies uppii5enrle af fiillständiga inedborgerliga rättigheter, särdeles iiiHytande p i skolväsendet ocli fattigvarden. - I januari 1885 fick Danmark sin första qrinliga medicinekandidat, i det fröken IV. ~Vit / scn d3 tog medicinsk exanieii med högsta betyget och genast blef nnstXlii r i d Kominiiiialhosl~italet. fJr arbctundc yvinnor F i n l a n d: l ' otsionsoch undcrstoti~~inriitf~~i~g~~~ i Helsingfors stad, hvan iippgift i r att St nieilellösa, arlietaiide qviniior iIerst8rles vid 55 ars alder hereda pension, disponerade ar 1885 en fond, hvars bchillning iit&amp;ior~le 61.747 inark, ocli soin iniilcr Sret ökats mer1 1,520 mark.