Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Sprengtporten, Jacob tVilhelm, under åberopande af det förfaringssätt, som nyligen vid den inom Frankrike för Statens räkning skedda upplåning med oväntad framgång iakttagits, framställt det förslag, alt ett lämpligt antal, pä smärre summor, dock ej under 20 R:dr R:mt, lydande och med -i eller högst 5 procents ränta löpande obligationer mätte af Riksgälds-kontoret, i den mån de finnas begärliga varda frän detta verk, jemte andra obligationer å högre valörer, ullemnade, för ali göra den stora allmänheten delaktig i de statslån, som för jernvägs-anläggningarne behöfva upptagas och för att sålunda kunna inom riket uppsamla saint för både den enskilde egaren och det allmänna göra de små kapilaler fruktbara, hvilka nu ligga onyttiga. Derjemte har samme motionär, såsom en härmed sammanhang inde åtgärd, tillika föreslagit, alt Riksgälds-kontoret. lill beredande af gångbarhet lör sina små obligationer, mätte varda försatt i tillfälle alt, då sådant af innehafvarne önskades, kunna å vista inlösa dessa obligationer, oaktadt de visserligen borde vara antingen å innehafvarnes sida ouppsägbara eller icke förr än efter längre lids förlopp förfalla till betalning: hemställande motionären, alt Rikets Ständer för detta ändamål mätte åt Riksgälds-kontoret, emot deponerad säkerhet i klingande mynt. anvisa ett behofvet motsvarande kreditiv å Rikets Ständers Bank. — En annan medlem af sistnämnde Riks-ständ, Herr af bVallerstedt, Ludvig, har efter några erinringar emot de af Rikets Ständer under sednaste Riksdag fastställda vilkor för den da beslutade upplåningen samt det säll, hvarpå denna upplåning sedermera företagits, genom härom allemnad motion föreslagit följande hufvudgrunder för ett inhemskt stalsskulds-sjslem, hvars förmenta välgörande följder blifvit af motionären antydda, nemligen:
Då, efter hvad Rikets Sländers Revisorer jemväl anmärkt, det i nu gällande Riks-slat uppförda förslagsanslag, 6,000 R:dr, till restitutioner visat sig vara fortfarande otillräckligt för behofvet, har Kongl. Majit föreslagit att samma anslag måtte höjas med 9,000 R:dr; och då den begärda tillökningen är med ledning al sednare årens erfarenhet beräknad, tillstyrker Utskottet, att berörda förslagsanslag mätte från nuvarande beloppet, 6,000 R:dr, till 15,000 R:dr förhöjas. 23:o. Under erinran, hurusom Rikets sednast församlade Ständer föreslagit och Kongl. Maj:ts den 29 December 1860 beslulit, att, jemte det tullmedlen hädanefter vid inkomstberäkningen upptoges lill sitt bruttobelopp, den från dessa medel utgående ersättning till vissa släder för mistad tolag skulle bland utgifterna i Riks-staten uppföras, har Kongl. Majit, som funnit det härför erforderliga belopp lämpligen böra såsom förslags-anslag, under benämning: ersättning till städerna för mistad tolag, under denna Hufvudtitel uppföras, föreslagit, att detta nya förslagsanslag måtte till 1,040,000 Rdr upptagas. Beträffande denna fråga inhemtas af Statsråds—protokollet, hurusom, genom Kongl. Brefvet till General-Tullstyrelsen af den 18 December 1860, vore löreskrifvet, alt städerna skulle i ersättning för mistad tolag årligen undfå dels en viss bestämd godlgörelse af tillsammans 8 15,750 R:dr, dels ock en tillökning derutöfver af 5 procent å den tulluppbörd, som öfverslegc 9,52 7,700 R dr, i följd hvaraf och då tullinkomsterna lör nästa slatsregleringsperiod blifvit beräknade lill 14,000,000 R:dr eller 4,472,300 R:dr utöfver nyssnämnda i Kongl. Brefvet den 18
– Begges vår lycka fordrar det, Agnes, inföll Drake lifligt. – O, hvarför blef menniskan slaf af sitt eget hjerta! Lidelser födas der af sig sjelfva, utan att vi veta huru, de tillvexa och rycka oss med sig, utan att vi kunna motstå dem, de slockna, när vi minst ana det, och lemna rum åt andra, hvilkas uppkomst är lika oberoende af vår vilja ... Agnes, du samtycker således, du inser nödvändigheten ... – Ja, afbröt honom Agnes – men besvara min fråga, huru det skall ske! – Det finnes blott ett sätt ... jag återlemnar dig din hemgift och din lagliga andel af vår förmögenhet: den är tillräcklig att försäkra dig om ekonomiskt oberoende ... och du väljer ditt hem i ett annat land, till exempel i ett af dessa lyckliga länder, dem naturen utsmyckat med paradisisk skönhet och evig sommar för att göra dem till tillflyktsorter för hjertan, som vilja glömma det förflutna och lefva upp till ett nytt lif. Eller kanske du föredrager dina fäders hemland, der din faders namn är väl kändt, och der du eger talrika mäktiga anförvandter, som med glädje skola upptaga dig i sin krets. Det står dig fritt att välja ... Agnes bleka kinder hade under detta tal öfvergjutits af en matt rodnad. – Finnes intet annat medel att upplösa vår förening, än det du nu föreslagit? frågade hon. – Nej, svarade Drake, – det gifves utom denna blott tvenne portar, som öppna en väg ur vårt fängelse: den ena är dödens, den andra vanärans. Äktenskapet är heligt och en grundval för samhällsordningen. Derför hafva våra lagstiftare varit måne, att dess yttre, dess form ej får rubbas, äfven om dess ande, det enda heliga i detsamma, föreningen mellan själ och själ, är borta. Mig förekommer detta såsom ett våld på naturen. De besinna icke, dessa män, som föreskrifva folken lagar, att menniskan bestämmes af sina böjelser, och att hennes böjelser vexla såsom månen; de glömma, att tvånget är kärlekens gift ... – Du fordrar således, sade Agnes, idet hon steg upp – du fordrar, att jag skall lemna ditt hus ...
Ulskot. Betänk. N:o 15. 81 Såsom skäl för mitt förslag härtill, hafva mina åsigter utgått från viljan, att göra allt enkelt, som kan vara det. Också förmår detta mitt sammandragande en lätthet för sakegare, att i en §. och ett Moment i början af Författningen uppfinna alla de stadganden , som äro bestämde till efterlefnad för charterande af Handlingar, vid första Lagskipningsverken, der ock de fleste af dylika ärenden förekomma till handläggning , som i förstnämnde §. varit beskrifne. Härförutan hafva ock följande ändringar förekommit mig nödige i st Mom. 4 §. såsom: 1 »o. Ätt Biloch Matare-Bref böra åtskiljas. Af den sammansättning, som härmed egt rum, kan man lätt ledas till den slutföljd, att Utrikes Fartyg skola ega Svenskt Bil-Bref, hvilket likväl icke är tänkbart. Också kunna Bil-Bref utfärdas af enskilde, sa på Landet, som i Städerne, men Mätare-Bref ovilkorligen af Magistraterne. Torde hända jag mötes härvid med den invändningen, att charteringen är lika, då de skola företes, och derföre kunna de gerna stå Bill', till Riks-St, Fröt. i828 °cäiS29 y,te Sami. 6 otte Häjt. Bil. till Sevill. Vtskot. Betänk. N:o 15! ihopa. Jag svarar harpa: hvarföre dä icke också sammanfoga alla de fall, der charteringen är enahanda ? 2:0 Att Certificater och Sjöpass hvar för sig böra uppföras i Alfabetisk ordning, såsom1 handlingar varande af synnerlig olika art och beskaffenhet. De förre utfärdas af Ma-j gistraterne, och de senare af Tull-Kamrarne, Med den ändring ; som i charteringeif af Sjöpass blifvit föreslagen, torde vidare utveckling för min mening icke vara nödig.'
Utsk. fruktar dernäst: ”att det nya valsättet skulle, för de olika partiernas ledare, i en framtid göra frestelsen ganska stor att ännu före riksdagens början försäkra sig om majoriteten.” Frestelsen att värfva röster mellan riksdagarne lärer väl ej kunna inskränkas till en framtid, utan äfven nu finnas; onekligen skall likväl en högst berömvärd flit erfordras för att, innan riksdagens början, göra sig förvissad om 2 å 300 ledamöters biträde vid Electorsvalet, isynnerhet då sedlarne, vid den talrika voteringen, förlora den grad af genomskinlighet de nu äga. För närvar. är fliten lättare åstadkommen, då den ej behöfver anlitas mer än några dagar vid riksdagens början, och målet lättare vunnet då utgången beror af en eller annan röst på några osäkra Bänkm:s-afd:r. Alldeles otänkbart är väl ej heller i sådana särdeles ömmande fall, att frestelsen kunde uppstå att använda mer än önskligt bevekande skäl. Utsk. befarar dernäst: ”att denna majoritet skulle komma att emottaga listorna, med afseende på deras betydelse i någon för tillfället upprörd politisk eller vital fråga, utan alt öfverväga alt de blifvande Eleelorerue skola tillsätta äfven de Utsk., som Den 12 Februari e. m. 461 komma ali behandla öfriga angelägenheter.” På hvad grund Utsk. byggt den slutsats, att det nya valsättet skulle åstadkomma en högre grad af tanklöshet hos R. o. Ad:s medlemmar, har jag ej kunnat utfundera, ej heller har jag i helänk. funnit någon orsak hvarföre Ståndets majoritet, hellre än Bänkmännen, skulle företrädesvis välja Eleclorer, så inskränkta eller ensidiga, alt de ej kunde inse nödvändigheten att tillsätta de särskildta Utskm med afseende på de frågor, som inom dera komma att behandlas. Deremot tror jag att såväl nu, som i en framtid, det alltid hlifver angeläget att vid Electorsvalen förnämligast fästa afseende på de vital-frågor, som skola förekomma, så framt man ej vill att i>t'£«/-frågorna skola uppoffras för de mindre vigtiga, hvilket visserligen lätt kan inträffa då slumpen, såsom nu, får afgöra valen.
Om det,nu föreslagna förhållandet hade varit gäll nide år 1840, så hade Svenska banken icke kunnat uthärda krisen genom annat än att operera enligt 122 § Banko-Reglementet, d. v. s. upptaga lån, försälja sina obligationer och säkerheter, indraga sedelstocken och minska utlåningen, samt derigenom framkalla en allmän penningekris inom landet; 4:o det är en allmän regel, att af ju större valör sedlarne äro, desto förr återgå de till banken, då deremot ju mindre de äro, desto längre måste de qvarblifva i rörelsen. Vid ett uppkommet misstroende är det de stora sedlarne, som först uttaga bankens silfver, de mindre sednare, de »lindsta, såsom oumbärliga och spridda på alla händer, aldrig. De skäl, som blifvit anförda för den föreslagna förändringen, hafva icke kunnat öfvertyga mig. Andra bankers exempel icke, emedan exempel endast bevisa ett faktum, men icke en princip. Dessutom finnas skillingssedlar både i Norrige och Danmark, som jag tror, äfven i sednare tider. Hvad realisationens konsoliderande genom silfrets varande i rörelsen angår, tror jag förhållandet vara, enligt hvad ofvan nämndt är, alldeles motsatt. Den försvagas derigenom. Allmänhetens vänjande vid sparsamhet genom samma medel anser jag vara en chimmére, huru ofta än detta skäl blifvit upprepadt. Kostnaden må vara betydlig; men en bank, som hittills dragit af sin sedelrörelse ärligen en million riksdaler nettovinst, bör ej se på några 1,000 r:dr för denna rörelses lämpande efter allmänhetens önskan och beqvämlighet. Snyggheten är, såsom en stor kännare anmärkt, det hufvudsakliga skälet, men dennas fordringar kan genom ganska enkla utvägar tillfredsställas. Det är ett eget sätt, att för borttagandet af de osnygga sedlarne, äfven borttaga de snygga. Det är ungefär som om, för att förmå folk att bortlägga sina osnygga och trasiga kläder, man påbjöde, att de skola gå utan kläder”. Uti denna reservation har Herr biskop Heurlin instämt. Samt af herr doktor Grafström och herr doktor Lyth. Bih. till B.
Planen till Östersjöcompagniet uppgjordes då; men innan denna efter Jjusa åsigter uppgjorda plan hann circulera genom alla auctoriteter, som skulle höras, var Napoleon redan fallen, och de främmande handlande skickade icke mera hit sina varor. Något fortfor likväl till är 1818; men till följd af i8i5 års Ständers anticoinmerciella beslut aflägsnade sig alla utländningar, och en mängd personer fallerade. Sedermera har åter småningom den passiva handeln tagit sig; men den activa kan ej äga rum utan capitaler. Att förskafFa dem har varit min afsigt. Jag tror, att ännu en annan anledning finnes att anse Götheborg bättre belägen, än de flesta andra orter, nemligen den, att communicationen nu genom Götha canal blifvit öppen emellan båda håfven. Med förhoppning ser man troligheten att genom den göra säker vinst; och det lönar sig väl, att dermed göra försök. Förlidct år skeppades på ett fartyg bomull lill Carlshamn, och utslaget blef sådant, att ehuru lotsinrättningen på sjöarna ännu ej är riktigt etablerad och tid förlorades derigenom, att boxeringsfartvgen ännu ej voro färdiga, var dock vinsten 10 Rtdr.på hvart fat bomull. Detta har jag trott mig böra nämna, för att låta det åtfölja de gjorda anmärkningarna till vederbörligt Utskott. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: Huru lånerörelsen skall bedrifvas för det tillkommande hafva icke R. St. beslutat, och således kan ingen förutsättning derom ske. Jag tror, då det är fråga om att belåna vissa varor efter den lånerörelse, sorn nu finnes, att Frih. Boye ganska riktigt visat olämpligheten af ätt taga något från Bancodisconten. Jag ber dertill få lägga, att då utassigneringen af lånen i disconten nu inträffar 3 ä 4 veckor efter ansökningens beviljande, skulle dermed ännu mera fördröjas, om den redan otillräckliga fonden användes till varubelåning. Således återstår blott den frågan, om dylika lån kunde utgå från handelsdisconten.
Det lemnar nemligen Konung och Ständer tillfälle, alt vidtaga de grundlagsenliga utvägar, som kunna beredas för att förekomma det lagen göres gällande. Då jag i det hänseendet anser, att ordet Grundlagsenligt är det rättaste, derigenom att det antyder, att Konungen kan sammankalla Ständerne, tillstyrker jag bifall å Herr Skogmaus förslag oförändradt. Herr Tham, Wollrath: I afseende på det förslag Utskotten lemnat till 2 §, åberopar jag mitt utlåtande, när första Betänkandet återremitterades, då jag yttrade mig D e 11 i 3 Januari! e. m. anse det skadligt för Banken och det allmänna. Deremot tillstyrker jag det förslag Herr Skogman afgifvit. Den första delen deraf innehåller de åtgärder, hvilka är o nödvändiga för att trygga den enskilte mannen emot Banken. Jag tror ej, att man i den senare hör ens omtala den allmänna lagen, och jag hemställer till Herr Hjertås eget ompröfvande, om man ej just derigenom kommer i den ställning man söker undvika, att nemligen Rikets Ständer kunde ställas under Domaremakten. Om åter den redaction anlages, som Herr Skogman föreslagit, antyder man meningen, alt Konungen skall på grundlagsenligt sätt försätta Banken i sitt skick. Detta afser tydligen Rikets Ständers rätt i 7a §, då det är de, som skola förvalta Banken, och att, 0111 någon fara är å fiirde, Rikets Ständer blifva kallade och få med Konungen besluta. På dessa skäl anhåller jag om proposition till bifall å den af Herr Skogman foreslagne redaction. Herr Cederschjöld: Jag bade visserligen ämnat icke deltaga i discussioneu om denna lag, men ett yttrande af en värd Talare har förekommit mig så märkvärdigt och så karakteristikt på sjelfva lagen, alt jag ej kan underlåta fästa mig dervid, flan har lemnat bifall till Herr Skogmans redaction, derföre att den lemnade åt Konungen alt pä grim dl ansenligt sätt, nemligen genom Rikets Ständers kallande förekomma lagens \
Emedlertid är det ej underkastadt tvifvelsmål, att utväg borde finnas att bestraffa sådana om Konungen och hans gerningar vanvördliga uttryck, sora väl icke kunna benämnas lasteligt tal, men likväl äro oförenliga med det anseende och dea vyrdning hvari Statens Öfverhufvud bör hållas, i synnerhet uti vårt land, hvarest menigheten af ålder hyst och ännu hyser så vördnadsfull begrepp om Konungens person. Erfarenheten har visat hvilka olägenheter, som häraf uppkommit. Så vida Hof-Cancellers-Embetet icke ville lemna sådana förbrytelser utan åtal, till hvilkas bestraffande, under deras rält»'namn, det på förhand kunde veta, att Jury icke skulle lemna sitt biträde af skäl, som redan äro an-' gifna, måste det på en omväg gå till målet. Detta kan ske och har skett på tvänne serskilda sätt; det ena, medelst en anklagelse för lögnaktiga uppgifter och vrängda framställningar, och det andra, medelst utöfvande af den Hof-Cancelleren medgifna Indragningsmagten. Det vöre önskvärd!;, att ingendera hade belioft anlitas, emedan bägge måste, förr eiler senare, leda lill ett undergräfvande af sjelfva Tryckfriheten. Lagstadgandet om vrängda framställningar är så mångtydigt, och kan erhålla en sådan utsträckning i tillämpningen, att, derest en gång den lagtolkningsmethod hinner stadga sig, det är användbart i alla de fall, då något annat ej är att tillgå; så gifves i sjelfva verket ej mer någon säkerhet för skriftställare, äfven med redliga afsigter. Hvad åter angår Indragningsmagten, som, efter hvad bekant är, tillkommit af behofvet att afhjelpa bristen i Tryckfrihetslagen på tillräckliga motvigter emot den periodiska pressens förmåga att, genom vanställande af vigtiga politiska förhållanden eller händelser, i någon viss tidpunkt, förvilla sinnena; så kan den, under tillämpning af de i öfrigt för utöfningen stadgade grunder, lemna sådant rum åt godtycket, att Indragnings - K.
Ej heller har denna fabrikation lyckats såsom man haft skäl förmoda efter så många och långa försök, som blifvit i den vägen gjorda. ion Den 11 Januari n. m. Efter redogörelse af dessa förhållanden kommer Utsk. till det resultat: »att, på grund af hvad sålunda förekommit, anser sig Utsk. ega fullt skal att till alla delar instämma icke blott i de af Revisorerna uttalade anmärkningar i afs:de å det ifrågav:de ärendets behandling oell slutliga resultat, utan särskildt i den af detta Arets Revisorer frnmstälda erinran om angelägenheten deraf, att Fullmäktige, så fort ske kan, vidtaga åtgärder til! införande af nödiga förbättringar vid sedelpapperets tillverkning, sa att Banken till sina sedlar må erhålla ett papper af i möjligaste måtto tjenlig och ändamålsenlig beskaffenhet.» Jag är öfvertvgad att så väl R. o. Ad. som de öfriga Stin instämma i hvad BankoUtslct yttrat, isynnerhet som det visat sig, att alla PrivatBanker ledan långt före RiksBanken skaffat sig sedlar efter riva valörer. Man torde häremot kunna invända, att RiksBanken, för att göra sig till godo alla de nya upfinningar, som i utlandet blifvit gjorda, behöfde en längre tid för att omsorgsfullt verkställa sina gravyrarbeten; men jag för min del kan icke finna att Privat Bankernas produkter i detta afseende, ehuru de haft vida kortare tid på sig, lemnat så dåliga resultater som RiksBanken. Det torde häraf vara tydligt, att R. St:rs föreskrifter förr hade kunnat tillämpas oell sedlarne varit ute i rörelsen redan vid 1858 års början. Denna anmärkning är dock ej riktad mot nuvrde Fulhmge och ej heller mot de föregående, enär ombyte af Fiillmige skett tre särskilda gånger, sedan det först beslutades om utgifvaride af sedlar i Riksmynt. Jag anhåller om bifall till ifrågav:de punkt af Utsk:ts Betänk. Hr Printzensköld: Efter den förklaring, Erih.
Om någonsin förhoppning skall kunna blifva att erhålla skicklige stallmästare vid regementena, måste deras ställning derstädes helt och hållet förändras, så väl i afseende på lönevilkor sornanseende. Stallmästarne böra tagas ibland officerarne, och de, som visa mesta anlag och håg för yrket, genomgå en grundlig kurs vid ridskolan, samt om och så snart den för platsen skicklige erhåller anställning vid regementet i denna egenskap, bör han erhålla ett arfvode så stort, att det, jemte dess innehafvande lön, utgör lika mycket som den för andre ryttmästare bestämda, samt avancera i sin tur med tjenstgörings-skyIdighet på sqvadron vid regementsmötet, på det han, i händelse han skulle i sin ordning blifva föreslagen till sqvadrons-chef, ej af bristande öfning i exercis dertill må vara otjenlig. Derigenom nödgades han ej qvarblifva vid en alltför 176 Den 17 Januari. tröttsam befattning, äfven då han genom ålder dertill blifver mindre användbar. Men som det ej tillkommer mig vidare ingå i detaljer härom, har jag endast velat påpeka, att så länge regements-stalimästaren endast har en aflöning, understigande den yngste subaltern-officerns, och ej en gång anses böra få bära regementets officers-uniform, kan man ej vänta få mycket duglige stallmästare. Hvad beträffar ridskolans förläggande, så anser jag minst tjenligt att den sker vid ett stuteri; men um så skulle ske, måste det vara ett oeftergifligt vilkor, att den ställes under stuteri-chefens befäl, då eljest chefen för ridskolan skulle blifva i ett fullkomligt beroende af stuteri-chefen, som förnämligast har att tillse stuteriets bästa. Fördelarne att lägga skolan vid Strömsholm, skulle endast bestå uti besparingar i byggnader och underhåll af hästar. Angående byggnaderna vill jag nämna, att stallen äro ej f. n. mera än jemt tillräcklige för alla der befintliga hästar.
Om det medgifwes att i fräga warandc förslag mcdförcr flera olägenheter — om till och med oförsedda förutsättas, sä torde likwäl de säkra och pätagliga förmäncrne deraf förticna all vpmärksamhet; hälst upfyllandct af Statens behof afen nödig Läkare wärd 2) En Prov. Medicus har ros ghdr Bane» i lön, Men efta Sistrictce af 20 a ^,l och mer a!t wärda; någre, mc» Va långt när ej alla. ditrL as af sä kallade Medbielparv med ;z R:dr is tz. ärligt acfwvde. Den 6 September. 161 wärd är af högsta wigt och pä dct närmaste förenat Moralenö fordringar med Politikens. Wetteustaperne äro för mcnnisto-flägtct i den mott nyttiga soln de äro allmänt kända. Läkare-Wettcnstapen förutsätter en wist grad af odling, om dest grunder stola med re, vighet kännas — om den med framgäng stall utbfwaS, sä fordras förtroende ä de sjukas sida, och Prcsterne sorn genom deras Embetcs beskaffenhet icke allenast hafira de mängfaldigaste relationer med sina ä, hörare, utan äfwen werka mäst pä menighetens öfwertpgelse, äro egenrcligm de svin i detta afseende snarast skulle gagna, om Läkare - WettcnstaprnS grundeliga lärande och utöfning skulle blifwa deras CmbctcS pligt.
Riksgälds-kontorets då återstående kreditiv-fordringar å tillsammans 1,538,085 R:dr 44 sk. 1 rst., samt de, under sednaste riksdag, Riksgälds-kontoret ålagda och i hufvudboken för sistlidet år med ej mindre än 2,201,584 IRdr 7 sk. 4 rst. uppdebiterade utbetalningar. Bland de orsaker, som åstadkommit den i allt fall fortgående ökningen af detta verks kapital-öfverskott, anse sig Revisorerne i första rummet böra erinra om det i sednaste revisionsberättelse uppgifna förhållande, att en icke obetydlig del af de, till utgående från Riksgälds-kontoret utaf dertill anvisade medel, beviljade statsbidrag endast erhållits i egenskap af lån, genom hvilkas utbetalning Riksgälds-kontorets utestående fordringar naturligtvis blifvit ökade. Sådana, mot framtida ovilkorlig återbetalningsskyldighet, under de 2;ne sednast förflutna åren från Riksgälds-kontoret utanordnade lånesummor, som alltså ökat Kontorets redan eller framdeles räntebärande fordringar, hafva uppgått till ett sammanräknadt belopp af ej mindre än 373,147 R:dr 22 sk. Vidare har förhållandet mellan Riksgälds-kontorets skulder och tillgångar jemväl under dessa år förbättrats genom den oafbrutet fortsatta amorteringen af Kontorets skuld till Rikets Ständers Bank, å hvilken skulds återstående kapitalbelopp årligen afbetalas 88,000 R:dr; varande denna afbetalning, äfvensom räntan å samma skuld, inberäknad vid bestämmandet af den för Riksgälds-kontorets behof afsedda allmänna beviliningens årliga belopp. För öfrigt torde, i afseende å beskaffenheten af det kapital-öfverskott, som Riksgälds-kontorets sednast afslutade hufvudbok visar, böra tilläggas den erinran, att utaf derstädes balanserade fordringar, härledande sig från beviljade och begagnade kreditiver, ett belopp af ej mindre än 2,325,000