Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hos Kongl. Majit har Kronofogden uti Inlands fögderi af Göteborgs och Bohus län, Anders Bhodin, i underdånighet anhållit, att ersättning måtte honom beredas för den förlust, som drabbat honom derigenom, att kontanta uppbördsmedel, af honom den 22 December 1854 afsände för att med posten till Göteborg befordras, blifvit, under vägen från Kronofogde-kontoret till närmaste Posthemman, genom rån fråntagne brefbäraren och sedermera måst, enligt laga kraftvunna domslut, af Rhodins enskilda tillgångar återgäldas. Ifrågavarande medel, hvilka Kronofogden Rhodin, till åtlydnad af Kongl. Majits Befallningshafvandes i länet ordres, uppburit, hade utgjorts af: Kronotionde, till Marstrands kyrka och skola Medel, tillhörige Rikets Ständers Lånekontor i Göteborg 254: 45. 2. Böter, ådömde vid Kongelfs Rådhusrätt 93: Lösen för ett Kongl. Maj;ts Utslag 7: tillhopa B:ko R:dr 1,314: 22. 8. motsvarande 1,971 R:dr 7l öre Riksmynt. Detta penninge-belopp, inneslutet i bref till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Göteborg, hade, uti en med lås försedd lösväska, blifvit ofvannämnda dag, 8 Kongl. Majus Nåd. Proposition JYs 21. klockan omkring 10 på aftonen, vid krönofogde-boslället Mällby eremitaget af en person, hvilken vid tillfället haft uppdrag att verkställa krono-brefbäring, och hvilken borde fortskaffa lösväskan till det en fjerdedels mil derifrån belägna posthemmanet Båtslycke. Der skulle lösväskan emottagas af den postiljon, som förde allmänna posten, att af honom medföras till närmaste postkontor, i staden Kongelf, hvarifrån brefvet vidare, under öppen rekommendation, borde till Göteborg befordras.
Då vi vid flera tillfällen aflägga eder, till att börja med student-eden och sedan hela lifvet igenom, hvarföre skall man då afskaffa eden vid denna, såsom mig synes mest grannlaga och kanske mest kinkiga befattning uti hela ens verksamhet? Jag anhåller om bifall till Utsk.-s Be tänk. och afslag på Hr Printzenskölds förslag. Hr Flach: I allmänhet hyser jag mycken betänklighet att göra förändringar i sädane former, hvilka från äldre tider vunnit häfd hos Rikets befolkning; och tillämpar denna mia åsigt på det speciella fall, sorn nu är i fråga. Vi veta huru man har hänvisat till taxeringsmannens heder och samvete, såsom det enda rättesnöret. Tager man nu bort denna ed, hvad skall det bibringa för begrepp hos en allmänhet, som icke af discussionerna inom detta Stånd inhemtar anledmne dertill ? Med det obesvärade skick, som man i alla samhällsförhållanden numera eftersträfvar, skulle det möjligen kunna leda till en slutsats, ungefärligen af följande andemening: ”Gud vare lof för godt sjelfsvåld; nu behöfva vi icke vidare fråga efter heder och samvete, utan nu taxera vi efter godtfinnande.” Hr Bråkenhjelm: Den, som är i stånd att tacka Gud för sitt sjelfsvåld, han lärer svårligen kunna bindas af en ed, och den, som icke vårdar heder och samvete utan edgång vid en taxerings-förrättning, han gör det väl icke heller med edgång. De farhågor, som här blifvit yttrade derför, att Statens inkomster möjligen skulle blifva betydligt förminskade derigenom, att taxeringsmanna-eden borttogs, äro icke grundade, och jag föreställer mig, att någon erfarenhet i taxeringsmanna-åtgärden på landsbygden skall visa detta. Dessutom är hvarje Taxeringskomité försedd med Kronans ombud, och öfver Taxerings-Komitéen finnas Pröfnings-Komitéér samt derefter KammarR:n, till hvilken Kronans ombud kan gå, och derifrån ända upp tili Högsta Domstolen. Det är således icke att befara några olycksbringande tilldragelser härvid. Jag vill vara öppen äfven emot mig sjelf, ehuruväl det talar emot mig.
Majit funnit frågan om dylika öfverenskommelser böra tills vidare förfalla, men Kongl. Majit likväl, genom Bref den 6 Mars 1846, förständigat Krigs-kollegium att ånyo gå i författning derom, att rusthållarne blefve hörde, huruvida de voro benägna att regementseller korps-vis ingå föreningar för omförmälte ändamål, detta förslag, lika litet som det förra, blifvit af rusthållarne, vid för ändamålet utlyste sammanträden, med ett allmännare bifall emottaget; att vidare Kongl Majit, som, i anseende dertill, ansett äfven detta förslag böra förfalla, likväl med afseende å förloppet vid de sammanträden, som blifvit hållna med de rustande vid 2:dra Lifgrenadier-regementet och Westgötha regemente, förklarat, att, derest rusthållarne vid dessa regementen träffade öfverenskommelse att enhälligt för någotdera regementet antaga det till dem framställda förslaget, Kongl. Majit ville frågan derom till ny pröfning företaga; samt att derefter och sedan de rustande vid Vestgötha regemente vid 1846 års general-mönstring anmält sm önskan att emot en viss årlig afgift befrias från åliggandet att anskaffa och underhålla regementets beklädnad och beväring; men att, vid de sammanträden, som för sådant afseende egt rum, rusthållarne stannat i olika tankar och beslut angående den afgift, som för vinnande af den åsyftade förändringen borde af dem erläggas, och att, som det utaf största delen erbjudna beloppet af 7 eller 8 Ridr för hvarje nummer icke motsvarade den verkliga kostnaden för ifrågavarande persedlars anskaffning och underhåll, derest detta skulle af Kronan öfvertagas, Kongl. Majit förklarat att frågan borde förfalla och att således med beklädnadssättet äfvensom med beväringens underhåll vid regementet derefter skulle tillgå som dittills, dock hade seder - Sammansatta Statssamt AllmBesv. och Ekon-Utskottets Utlåtande M 25. 5 mera inom det sistnämnde regementet en förening blifvit åvägabragt för anskaffandet och underhållet af beklädnads-, remtygs-, beväringsoch utrednings-persedlar, för hvilken förening Kongl. Maj:t under den 26
Cornmerce-CoIlegii förvaltning lill lånerörelse för nåringarnes uppmuntran användas, bör, till förlags-lån hädanefter anvisas. Slockholm den 26 Juiri 184o. Reservationer: Herr IS or de na rit ar: ”Ehuru delande den åsigt, att Manufactui-Disconlem lånefond bör erhålla en tillökning af 500,000 Rtdr, måste jag likväl i Ölne afseenden reservera mig emot sammansatta Utskottets nu fattade beslut. ilo Det tillkommer Banco-Utskotlet ensamt att reglera Bankens lånerörelse ech förvaltningen af de medel, sorn tillhöra Banken, och Siats-Utskottet bör ieke Stalsvell Banco-Ut&kulteris Utlåtande, N-o 3 taga befallning med någon annan del deraf, ån den vinst, hvilken anses kunna från Banken aflrådas, för att lill Stals-regleringen eller några andra serskildt beståmda ändamål disponeras. Ifrågavarande 5oo,ooo R:dr komma fortfarande alt blifva Bankeus tillhö] ighet; de utgöra endast en tillökning i dess lånerörelse, hvarom stadgandet skall i Banco-Reglementet inlagas, och det är således Bancomen icke Siats-Utskottet, som bordt laga befattning nied Kongl. Majds Nådiga Proposition i åmuet, Oformligheten af den behandling, den Nådiga Propositionen nu fått röna, faller ån mera i ögonen, sedan sammansatta Utskottet, utan någon ifrån Riks-Ständen gifven anledning, funnit för godt alt låta beslutet omfatta äfven det äldre Manufaclur-credilivet, som från Banken algått-; 2:0 Utskottets beslut, alt hela Manufactur-Disconl-rorelsen skulle från Cornmerce-Collegium till Banco-Disconlen ofve] fly tias, måste jag ogilla, såsom i min tanka ledande till meia osäkerhet för Banken, -okadt besvär för Discont-Directionen samt omvägar för Manufaclur-.Discontens låntagare.
Jag afstår från min anhållan, och yrkar bifall till Hr Adelskölds förslag. Gr. von Rosen: Afven jag förenar mig i Ilr Adelskölds förslag. Frih. von Schulzenheim: Afven jag förenar mig i samma påstående, som Gr:ne Cronstedt och von Rosen. Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att sedan yrkanderne såväl § bifall till K. M:s förslag som ock på punktens återremitterande nu blifvit frånträdda, återstodo endast tre förslag, nemi. Ilr Skogmans, Hr Adelskölds och Gr. Taubes, å hvilka förslag propos:r skulle komma att framställas, sedan Hr Gr. o. Landtm., jemlikt Grundlagens föreskrift, först gjort propos. på Infall till Utsk:themställan. I enlighet härmed blef propos. på bifall till Stats-Utsk:t hemställan i den lörevule punkten lörst framställd, men med starka nej besvarad; hvarefter och sedan särskilda propos:r å antagande af Hr Skogmans, Hr Adelskölds och Gr. Taubes förslag blifvit gjorda samt med talrika ja och nej i blandning besvarade, Hr Gr. o. Landtm, förnyade propos:» å bifall till Hr Skogmans lörslag och, då svaren utföllo med särdeles starka och talrika ja, blandade med många nej, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. 244 Den 11 Maj e. m. Mångå ledamöter hördes ropa på votering, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, med förmälan att R. o. Ad egde att bestämma, luiru vida bifall till Hr Adelskölds förslag eller antagande af Gr. Tanbes förslag skulle utgöra kontra-propos. vid den begärda voteringen, först hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade besluta att Hr Adelskölds förslag skulle intagas i kontra-proposm vid den blifvande voteringen. Ropades starka ja och nej i blandning. Sedermera framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. derå, att antagande af Gr.
Man kan ej heller begära, att allmänheten skall låsa våra vidlyftiga och sent utkommande Protokoller: men örn man leronade denna allmänhet tillfälle att öfvervara våra öfverlåggningar, så skulle tonen snart förändras, och man innan korrt få höra samma allmänhet göra rättvisa åt våra bemödanden. Om denna ton redan börjat den sednare tiden något mildras ; så har man derföre endast att tacka publicisterna. De andra Ståndens förtroende och tillgifvenhet för Ridderskapet och Adeln kunde icke annat ån ytterligare Ökas och befästas, om de fjngo tillfälle att fullkomligt erfara, huru värdigt och fritt från aRa ensidiga Ståndsförhållanden arenderna hår på Riddat huset behandlas, Publiciteten sätter hela allmänheten i tilte Di/i 17 Martii. fålle att rnecl råd och upplysning gå Riksens Ständer tillhanda. Derigenom att alla motioner och öfyei läggningar genast komma till ali* månhetens kunskap, kunde allmänna opinionen hinna stadga och yttra sig öfver ämnena , innan de till afgörande förekomrne. Hela Svenska folket finge på sådant sätt tillfälle att liksom deltaga i Öfverlåggningarne» Sluteligen vill jag blott förklara : att jag anser Riksdagsmannen stå inför Gud och sitt samvete; men jag anser honom tillika böra stå i åsyn af det folkj på hvars vägnar han talar. Herr Ehrenborg, Casper : Då redan så inånga värde talare yttrat sig i förevarande ämne , som af RiddarhusUtskottet dessutom blifvit så ganska väl ufredt, så vore visserligen min röst i denna discussion öfverflödig, om icke de olika åsigter sorn derunder blifvit framstäldå, gjort utgången af målet oberäknelig , och derigenom äfven satt hvar och en i mera nödvändighet att reseryera sin egen mening. Den rätt Grundlagen i detta fall tillägger Riksdagsmannen , begagnar jag nu, i det jag anhåller att få i allo instämma uti hvad Friherre åkerhjelm samt Herrar Rosenblad och Cederschjöld anfört.
Friherre kiöäerstolxe, Larl, trodde at dä fräga redan hade upstatt om Herr (HI1LH8VLllN8 ffisjande ifrån Riddarhuset, ffulls ec upffof i den fragans afgörande wara et erkännande, at han annu wore Nidderskapets och Adelns Ledamot. Härefter talades hwarjehanda bade för och mot Herr (HIlenLvaan8 upförande, och ganska manga begärde xroxoiiticm VM hanö Uleffutande fran Riddarhuset. Herr Den 2 Mars. 2r Herr Grefwe» och Landtmarskalken erindrade, at et sädant Nidderffapets och Adelns beslut, huruwida Herr Q^lleusvgÄn borde fä fortfara at wara Ståndets Ledamot eller ej, icke utan genom omröstning kunde utrönas. En sädan omröstning ffulle borttaga tiden, hwilken i dag hoS alla Gränden, i följe af den conkerencs emrllast Talemännen och Eländens Deputerade, fom Riksdags-Ordningen föreffrifwit, wore agnad till, kingncs - ?lANLli8 afgörande. Om wi nu uppehölle Otz med en votering, förlorade wi tiden för et wigligt ärende. Han föreflog derföre, al saken kunde upffjutas til exempel til nasta blenum. Friherre Lestei-8tröm, ILcob. Efterfrågan om urvotering wore wäckt, och ätffillige med ffäl trodde, at de andre Ständen ffulle finna sig förolämpade, cm ej Herr L/llensvaans upförande beifrades, borde wäl saken pä alfware företagas, men dä war tid bör anwändas pä wigtigare och allmänna ärender, är saken hulpen, om nu en tid ursättes, dä cliscussionLn härom äter kan uptagas.
» M e n käre vän, hvad vill detta » D e t skall Nu skall här säga? » du snart få se, min gumma. skäras igen, ty att jag inte är någon b o k m a l, vet du så väl som iag, o c h nå- got skall man väl taga sig till på lediga stunder. » » J a s å, » k o m m e r det långdraget från hans hustrus läppar. » Jaså, du skall börja skära. Vet du, träskärniDgen i och för sig är nog mycket bra, men jag tänkte » » H v a d är det du t ä n k t e? » » Å h, det är m y c k e t, men ni män ha naturligtvis inte den aflägsnaste aning o m, hur m y c - ket besvär man har för att hålla ett rum rent och snyggt. O c h nu vill du börja skära o c h skräpa till! Nej, kära vän, det vill du väl ändå inte! Tänk så mycket spån vi få på mattan. Vänta hellre till sommaren. D å kan du arbeta i trädgården eller på terassen, men inne i våningen — nej, min älskling, det är verkligen för mycket b e - gärdt. » » P å allt det där tänkte jag sannerligen inte! Men du har nog rätt. V e t du h v a d: jag tar min hatt o c h käpp o c h går på schweizeriet; där gör litet cigarraska mer eller mindre ingenting. O c h till och med för sågspån äro golfven där inte sä ömtåliga som dina. natt, min v ä n! » Och han var borta. God Den unga frun b l e f helt häpen öfver sin herr mans raska beslut, ja, hon kände sig bittert kränkt af hans » hänsynslöshet ». H v a d hade hon då gjort? Finns det väl något viktigare i ett hem än en mönstergill o r d n i n g? Var hon icke bland alla deras bekanta känd som idealet för en h u s m o d e r? H u r många gånger har icke delta tutats i hennes ö r o n! Endast han, som i främsta rummet borde erkänna hennes förtjänster, han — nej, det var verkligen för hårdt. Och den stackars lilla frnn brister i gråt. — A r hon då verkligen så beklagansvärd.
Visserligen har jag nu af flera talare hört yttras att Interims-regeringen fullgjort sina åligganden till allmän belåtenhet men, om så är, så utgör detta en heder för dem, hvilkas åliggande det var att i denna Regering deltaga, mera än en förtjenst hos sjelfva denna Regerings organisation, och vitsordet härom innefattar det största beröm, som kan skänkas dem, vida öfvervägande det de kunna hämta äfven af ett Const.- Utsk:s decharge-betänk:de. Man måste emedlertid vid bedömandet af denna fråga icke glömma de särdeles gynsamma omständigheter, under hvilka försöket gjordes ty det torde icke alltid vara att hoppas att Sverige skall vara i åtnjutande af ett sådant lugn inom sig, under det oroliga förhållanden i andra delar af Europa ådraga sig Regeringarnes upmärksamhet och betaga dem håg och läglighet att blanda sig i våra inre angelägenheter. Det torde icke alltid inträffa att denna Regering utgöres af personer, bland hvilka ingen enda af äre - Den 18 Februari e. m. 489 lystnad eller andra särskilta bevekelsegrunder sökt göra sina åsigtcr eller silt inflytande gällande framför de andra, eller sträfvat att betyda mera än honom på hans plats i styrelsen rätteligen tillkommit. Under mindre gynsamma förhållanden skulle resultatet kunna blifva helt olika. Det låter tänka sig att de båda ländernas intressen kunna vara mot hvarannan stridande och hvad kraft har då en tjugomanna-styrelse, der ordförandeskapet hvarje vecka omvexlar och hvarest pluraliteten kan vara underkastad täta omvexlingar allt efter sorn en eller annan ledamot kan vara af sjukdom eller annat förfall hindrad att i öfverläggningarne och besluten deltaga samt i och med detsamma äfven en ledamot från det andra Riket måste från sammanträdet sig afhålla? En sådan styrelse innebär ej någon borgen för kraft och consequens i Regerings-åtgärderne och huru Interims-regeringen upskattats af vår östra granne, torde framstå af det förhållande att han just under den tiden började med större ifver bedrifva sina operationer vid Norska gränsen. Det torde sålunda böra medgifvas att en Styrelse så organiserad som den närvarrde Interims-regeringen icke är betryggande hvarken för Sverige eller för Norge.
Sjökarte-kontoret måtte blifva i tillfälle att på ett tidsenligt sätt motsvara de anspråk sjöfartsväsendet eger på erhållande af tillförlitliga och upplysande sjökort och seglingsbeskrilningar, föreslagit, att Rikets Ständer måtte, till anskaffande för nämnde kontors behof af tvänne mindre, grundgående och lätthandterliga ångbåtar, bevilja en summa af 36,000 R:dr R:mt. Utan att vilja förneka gagnet och fördelarne af det ändamål, motionären med denna framställning åsyftat, har likväl Utskottet, i betraktande af de ansenliga belopp, hvartill de å denna Hufvudtitel redan tillstyrkta anslag uppgå, funnit sig ej kunna till bifall hos Rikets Ständer förorda ifrågavarande motion. 2i:o) beträffande pensioneringen af Flottans embetsoch tjenstemän är uti ofta åberopade Stats-råds-protokoll (pag. 42) erinradt, hurusom, i anledning af det förslag, Kongl. Maj:t vid sista riksdagen framställt om en förbättrad pensionering för de till pension från Amiralitets-krigsmans-kassan berättigade embetsoch tjenstemän samt betjente, Rikets Ständer, med erkännande af den väckta frågans vigt i afseende på bibehållandet af tjenstbarheten inom Flottans embetsoch tjenstemanna-personal, likväl förmälde sig ej kunna biträda det derom framställda förslag af skäl, bland andra, att Amiralitets-krigsmans-kassans delegare icke blifvit deröfver hörda, samt att den uppgjorda pensions-staten, såsom grundad på de af Kongl. Majit föreslagna lö nerna, förutsatte, att dessa skulle vara definitivt reglerade, men Rikets Ständer endast beviljat en provisorisk lönereglering. — I följd häraf hade såväl de från kassan utgående pensioner och gratial, som delegarnes i kassan afgifter till densamma, fortfarande beräknats efter lönebestämmelserna uti de intill 1857 års slut gällande stater; men, enligt nådig befallning, blef af Direktionen uppgjordt ett fullständigt nytt pensioneringsförslag, hvaröfver delegarne i kassan hördes.
Häll-Bonden sinner ätminvstone en wist grans för sit lidande t sedan han pä sina 24 Hälldngn förlorat ända til Z's ökedagswerken, är han ända lycklig, om han wid årets stut äger sina hästar ostadda i behåll; ty detta är werkeligen mera lycka an en rättighet al räkna pa, sa länge den mera af mana an lag stadgade oseden at stillja honom ifrån ciispolltion af sina hästar, får fritt behällas. Den olyckliga reserven deremot äger ingen dag at räkna pä för sig sjelf. Som de resandes antal hwarken katt förutses eller stadgas, sä har man päsimnit den gina ut.oägen at för - förordna, det ek wist t antal af de närmast belägna Hemman borde anfläs at fylla den brist, som kunde upkomma, sedan Hältet är utgånget, och dega aro wid wike och hardt answar förpligtade at pä Gästgifwarens bud genast infinna sig, dä behofwet sä kräswer, alltid utan afseende pä huruwida stjut 6- legan deremot är EgvivLlent eller ej; ty den är alltid och pä alla ställen lika. Intet laga stal kan frikänna honom frän denna skyldighet, til hwilken Huset sär ansvara, om ock bade Bonde och hästar wörö döde. Antagom för en stund, at vestas fkjutsstysdigHet wore en laglig och dem åliggande Samhällsbörda, det den dock aldrig med någon skymt afrättwisa bör blifwa; sä felar den ju mot den hufwud^ fakeligaste princips af Mana tyngder, nämligen den, at wara jämnt fördelad : Socknar, igenom hwilka stora sträkwägar arv anlaggda, hafwa, wid Skattläggningen, wisterligen icke fördetta jllocalons onda blifwit mindre stattlagda.
Det är denna machin, som sedan blifvit förevisad vid Pariser-expositionen och väckt den vetenskapliga verldens beundran; och i den nyss hitkpmna Annuaire des deux Mondes står, att Sverige genom denna räknemachin, hvars iipfinnare får de största loford, gjort sitt namn kändt och ryktbart i andra länder. Då en så utmärkt man, först efter sådana intyg om beskaffenheten af sin machin, fått ett anslag af 5,000 Rdr, och detta äfven vilkorligt, synes det mig nog lättsinnigt, att för en så betydlig summa som 2,250 Rdr inköpa en enda himmelsglob, på hvars gagnelighet man icke eger något bevis. Jag anhåller derföre om afslag. Hr Montgommerie: Då den föreg-.de talaren ansett frågan om denna himmelsglobs värde vara outredd, får jag nämna, att mo - 736 Den 24 November e. m. tionen är väckt af Professor Agardh, samt blef inom Utsk. förordad af Professor Selander, och jag vet sannerligen icke hvar man inom Sverige skulle kunna finna någon mera kompetent auktoritet för dess bedömande. Denna glob var dessutom inlemuad till expositionen af skolmaterialier för några år sedan, samt erhöll då mycket loford och jag tror t. o. m. någon belöning. — Jag raedgifver, att, som Prih. Klinkowström anmärkt, lt. St:r förforo med kanske allt för stor stränghet vid beviljandet af understöd åt Hr Scheutz; men hans räknemachin var då ännu icke fullt färdig, så att det var ej lätt att då bedöma densamma, och jag tror äfven, att det var först på Engelska vetenskapsmäns intyg, som den vann sitt stora rykte. Vid förra Riksdagen beviljades åt Professor Nykander ersättning fölen voteringsmachin, som dock icke blef antagen, ty R. St:r ansågo lämpligt att ersätta den kostnad upfinnaren derpå nedlagt, oaktadt den ej kom att medföra någon nytta.
Det är visserligen sannt, att man nu endast begär 3 månaders anstånd, hvarföre äfven mången tycker en sådan begäran kunna bifallas, men en annan gång kan man komma och begära 6 månaders anstånd, samt då äfven detta i sinom tid torde befinnas otillräckligt, omsättnings - Den 22 Juli e. m. 483 rätt för tullafgifterna liksom för banko-diskontlån. Jag för min del yrkar alltså afslag. Frih. af Ugglas, Curt Gustaf: För min del anhåller jag om bifall till den punkt, emot hvilken Hr Flach riktat sin anmärkn. Jag kan icke inse, hvarföre man skulle betaga de personer, som hafva varor på nederlag, den förmånen att få anstånd med tullafgifternas erläggande för den del deraf, som får uttagas, då Staten ingenting derpå kan förlora, enär de icke uttagna varorna alltid utgöra full säkerhet för tullafgifterna. Hr Flach: I sin egenskap af konselj-ledamot har Frih. af Ugglas visserligen icke funnit någon våda uti detta förslag, men jag tror, att om Hr Frihrn, såsom rättslärd, närmare eftersinnar saken, han skall finna, att det skulle kunna hända, att godsegaren under anståndstiden gjorde konkurs, samt att tvist om bättre rätt till det qvarliggande godset i sådant fall kunde upstå emellan Kronan och de öfriga borgenärerne. På det att Kronan icke måtte vara nödsakad att i sådan händelse ingå uti godsegares konkursmassa och tvista om bättre rätt till nederlagsgods, anhåller jag fortfarande om afslag å denna punkt. Gr. Lagerbjelke: Om fråga vore att genom nederlagsrät ten bereda de trafikerande tillfälle till lån, så vore det naturligtvis ganska olämpligt att förvandla tullverket till en sådan låneanstalt; men sådan är icke frågan, utan endast att bereda dem den fördelen, att sedan de legat i förlag för varornas inköp och införsel, få något anstånd med tullens erläggande, till dess de finge tillfälle att försälja en del af de importerade varorna. Det är således för rörelsens underlättande ganska tjenligt, att en sådan kredit lemnäs importörerne, och Utsk:s förslag är derföre i min tanke ganska välbetänkt.