Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tiden medgifver nu icke att vidare sysselsätta mig med författarens argumentation för den framställda nya tolkningen af vissa grundlags-§§, men är icke heller nödigt, enär hela denna argumentation, såsom jag redan nämnt, efter min åsigt, icke har det ringaste inflytande på den fråga, som det nu åligger Utskottet att besvara. Föremålet för Konstitutions-Utskottets verksamhet uti förevarande fall, elter den begränsning majoriteten deråt gifvit, har nemligen alldeles icke varit att undersöka och utreda rätta betydelsen af de uti Betänkandet citerade 18. 19 och 21 §§ Riksdags-Ordningen. Oen fråga Konstitutions Utskottet, efter nämnde begränsning, nu haft att besvara, var helt enkelt denna: är den omständighet, som Herr Boman uti sin motion åberopat lill stöd för yrkandet, att Herr Wallenberg måtte förklaras obehörig att vara Riksdagsman för staden Sundsvall, samma omständighet, hvilken redan en gång blifvit åberopad till stöd för det förut framställda enahanda yrkande, sorn af Högsta Domstolen blifvit pröfvadt och ogilladt? För att finna svaret på denna fråga erfordras endast att jemföra Herr Bomans motion, med Högsta Domstolens i Betänkandet åberopade Utslag Man skall då inhemta, dels af Herr Bomans motion, att han, såsom stöd för yrkandet att Herr Wallenberg måtte förklaras ej vara behörig representera för staden Sundsvall, ej åberopat något annat skäl än det, att Herr Wallenberg ej skall vara i nämnde stad bosatt; samt dels af Högsta Domstolens utslag, att det just varit på alldeles samma skäl, som enahanda yrkande förut blifvit af de Öfver detta riksdagmannaval klagande hos Landshöfdinge-embetet framstäldt; men alt så väl nämnde embetsmyndighet som äfven Högsta Domstolen, dit saken blifvit fullföljd, förklarat att Herr Wallenberg måste anses vara bosatt i nämnde stad, samt derföre, med ogillande af det framställda yrkandet, förordnat att Riksdagsmanna-fullmagt skulle för Herr Wallenberg utfärdas.
Förordn. till förekommande af oloflig införsel och utförsel af varor, af den 22 Dec. 1841, § 29, 2:dra mom. finnes föreskrifvet: ”Då beslag verkställes, ulan alt godsets egare eller försl are ertap”pas, bör vederbör:de Domstol, ang:de beslaget och omständighe”terne dervid, låta, genom åklagarens försorg, kungörelse i Statstidningen införa, med föreläggande för godsegarne, vid äfventyr ”af talans förlust, att, inom 3:ne månader efter det ett slikt införande skett, hos Domstolen sig anmäla; men Domstolen åligger ”tillika, utan afbidan af tiden för en dylik anmälan, att målet, så ”vidt godset angår, lagligen handlägga.” Dg nu erfarenheten tillräckligen ådagalagt att snart sagdt aldrig någon godsegare, i följd af ett sådant kungörande, anmäler sig, af det naturliga skäl att han skulle äfventyra att dömas skyldig lill ansvar för oloflig vamin försel, får jag vördsamt begära att detta lagstadgande må uphäfvas, emedan de mål, hvilka det afser, nu ej kunna afdömas förr än de 3:ne månaderne efter kungörandet förlidit och derigenom endast förorsakas en onödig tidsutdrägt i de enklaste och klaraste rättegångsfrågor till uppenbar förlust för så väl Kronan som Beslagaren, hvilkas rätt är beroende af målens skyndsamma afdömande. Men om emellertid omtankan, att icke någons möjeligen lagliga rätt må trädas för nära, skulle kräfva att bibehålla det föreskrifna införandet i någon allmän Tidning, så kan tiden åtminstone saklöst förkortas ifrån Tre månader lill En månad, hvilket jag alternativt får föreslå. Om remiss till LagUtsk. anhålles. Dessa motioner remitterades till LagUtsk. Hr Tham, Carl Wilh. Au g., anförde dels muntligen dels skriftligen: Jag ber om en kort stunds upmärksamhet för ett förslag, som jag går att afgifva. Det har väl egentligen afseende på delta hus, men kan måhända, såsom åsyftande ett vetenskapligt ändamål, vara af mera allmänt intresse.
Det skulle således ofelbart bidraga till deras ökade välstånd, om de under dessa tider dels obehindradt kunde tillverka och föryttra handarbeten, dels genom uppmuntringar i detta fall ledas till utvidgad omtanka , att idka sådana slöjder och handtverk, hvartill locala omständigheter och fördelar, olika för särskilta orter, kunna föranleda. Större delen af våra egna författningar , utkomne sedan år 1720 , bevisa att man mer och mer insett skadligheten af inskränkningar för industrien, och tid efter annan mindskat de hinder och förbud, som på arbetsfliten varit lagda; och Jiongl. Fundations-brefven för Tamerfors Stad d. 1 Oct. 1779, för Cuopio d. 4 Mars 1782, för Malmköping d. 5 Nov. 2784, och för Östersund d. 23 Oct. 1786, lemna hvarje invånare uti dessa Städer öppet, att drifva det handtverk han lärt, utan att vara förbunden till efterlefnad af Skrå* Ordningen. Soldater vid Värfvade och Indeldta Begemer. terna , samt slutligen Förstärkningsoch Bevärings-karlar hafva erhållit tillstånd att idka handt* verkerier, och allmogen förklarades redan år 1727 berättigad, att så väl på landet sorn i Städerna sälja de arbeten , hvilka de sjelfva kunde förfärdiga. Det är i anledning af alla ofvannämnde med Den 5 Juli. 683 jned allmän rättvisa oell allmän nytta förenliga samt af erfarenheten besannade grundsatser, sorn Utskotten föreslå, att 3 Cap. i §. samt 4 Cap. 2 och 3 § §. Handels-Balken och Kongl, Skrå Ordningen af d27 Juni 1720, och alla öfriga angående Handtverkerier, Manufacturer och Fabriker i Riket samt afsättningen för deras tillverkningar utkomna författningar, bref och stadgar ändras och upphafvas i de delar, som emot nedanstående stadgar äro stridande. 1:0 Hvar och en man, som upphunnit myndig ålder eller är gift, och som kan förete säkra bevis om god frägd och stadgadt uppförande, äge rätt i Stad eller på Uandet bosätta sig och idka handtverk.
Enär de summor, som från Riksgälds-kontoret reqvirerats och utbetalts utaf de å detta verk anvisade kreditiver, utan förbiseende af de med dylika medels anvisande åsyftade ändamål och dervid fästade vilkor, icke torde i bokföringsväg kunna behandlas på samma sätt, som de från nämnde verk utgångna bestämda stals-anslag, och då en allmän föreskrift, angående utbetalda kreditiv-summors upptagande inom linien i räkenskaperna, troligen komme att vid vissa fall befinnas mindre tillämplig och ändamålsenlig, samt det ej heller synes lämpligt stadga, att Rikets Ständer, vid förekommande frågor om särskilda kreditivers beviljande, jemväl böra pröfva och besluta huru deraf skeende utbetalningar skola bokföras, har Utskottet, i betraktande af det angifna syftemålet med Revisorernes framställning och emedan förhållandet med Riksgälds-kontorets fordringar för åtskilliga, i egenskap af förskott emot framdeles afgifvande redovisning utanordnade, summor är enahanda som med kreditivfordringarne, hvadan på samma sätt synes böra förfaras med de sednare, som med de förra, funnit sig böra föreslå: att i de utdrag af Riksgälds-kontorets årliga räkenskaper, som, för att tryckas och jemte allmänna tidningar utdelas, varda hädanefter uppgjorda, måtte tilläggas ett omslut, utvisande detta verks ställning, efter afdrag af utbetalda samt bland fordringarna bokförda kreditivoch förskotts-summor, hvilka efter vanligheten komma att ur räkenskaperna afföras, sedan föreskrifna redovisningar derför blifvit afgifna och godkända, Stals-Utskollets Utlåtande JU 59. 4: o. Angående den af Fullmäktiges Sekreterare förda anteckningsbok öfver lliksgälds-kontorets utgifter. (Rev. ber. sid. 50.)
Ridderstapct och Adeln fä stu« leligen sammanbinda med denna deras upwaklning en anledning, som de först i dag erhållit, att kolka deras underdåniga erkänsia för Eders Masim nådiga omsorg, att under en wärdig och fvenst ledning läia utwekla de goda egenstaper, som hos S.veriges unga hoop, Hertigen af Södermanlynv, redan förmärfwat Honom Swensta Folkets upmarksamder och kärlek. Tillmans Rongläögchet Lron prinsen : Durchleuch l^jie Furste! Nadigfte Kron-Prins! Wid den underoäniga afjkevs-upivaktnlng, som Ridderikapet och Adeln nu fä den näven aflägga, wore de icke med sig stelfwe tuisredsställte, om deras hjortan kunde tala annat spräk, än deras kän, stok af wörvnav och tillgifwenhet urelvas. De hafwa under deita Riksmöte lärt känna, det wil' säga, beundra ve egenstaper, som famlade hos Eder KonglHöghet redan gjort och stola i framtiden uprätthästa Smeriges lycka; de inse redan deras egen uti den wärma hwarmed EderK:gl. Höghet omfattar alle hwad till Rikets heber och anseende stall leda, och nögde att dertill under denna Riksdag hafwa bidragit, afresa de nu till veras bygder» att glädja hemmawarande med hoppets ljufwa löften. Ridderstapet och Adeln utbedja sig att i Eders Kongl. Höghets beständiga mad fä wara inneslut ne. Den 18 Augusti 789 lie den Eder Kongl. Höghet i dag tacktes bekrasla genom Desi nådiga omsorg, att under swensk ledare fullkomna de Utmark! goda böielfer, som Riksens S ander redan lange uptäckt hos den unga P inS, som öfwerlännäs, akt, efter Eder Kongs. Höghet och i Desi fotfpär föra Swea Rike till lycka och anseende. Till HanS LonglHöghet prins Qsc^u.-
Af hennes barn öfver ler man allt som oftast till ett särskildt » five lefver henne endast en son, direktör N. G. Öhman o ' clock tea », till hvilket gäster i mängd ini Luleå. * bjudas, och vid hvilket läckerheter af flere En lexa. Med anledning af e n modebild af slag i kakoch bakelseväg serveras. Dessa tebjudningar motsvara väl närmast de svene n dam, klädd efter senaste mod, med puffärmar och klockkjol, skrifver Hälsovännen: Denna bild, ska kafferepen, och om de engelska damerna som skall föreställa e n människa (! ), skulle vi snanågonsin sänka sig till skvaller om hvaranrare vilja gifva rubriken: » en trindskalle ofvanpå dras angelägenheter, är det väl egentligen fyra strutar ». Ty hvad se vi här? Jo, i stället vid dylika tillfällen detta sker. Intager man för den mänskliga bålen till midjan en strut, i stället för bäckenet och de nedre lemmarne en ej sitt eftermiddagste hemma hos sig, tittar annan strut, samt i stället för hvardera armen en IDUN 1894 tredje och fjärde strut. Huru pass denna kroppsform liknar den åt. kvinnan af skaparen gifna, kan ju en hvar dam bedöma genom att naken ställa sig framför spegeln. Hon skall då finna, att axelbredden är ungefär lika med höftbredden (icke dubbelt så bred), att midjan är till omfånget minst dubbelt så stor som halsen (icke lika stor), att öfverarmarnes omfång är på sin höjd 3 ä 4 gånger så stort som handledens (icke 10 ä 20 gånger). öfvertog sin mors försäljning. Stor o c h kraftig, med frisk hy och bländhvita tänder, tog hon sig präktigt ut i den traditionella månglerskedräkten: blommig halfsidenkjol, gul halsduk, knuten öfver den svarta koftan, o c h hvit mössa. När hon reste sig upp i sin fulla längd med händerna i sidorna, uttalande sina åsikter med en stämma, som tonade genom hallen, var det ingen som var nog djärf att motsäga henne. Hon var en auktoritet liksom hennes mor varit det före henne och hennes mormor varit på Marché des Innocents.
Huru mången med familj begåfvad tjensteman, både i staten, i skolan och i kyrkan, får icke åtnöja sig med vida mindre löneförmåner? exempelvis må nämnas, utom många andra, Häradsskrifvare■, som med 800 r:drs lön måste hålla biträde för att kunna medhinna sina göromål. Dessutom: huru ofta hörer man icke skarpa anmärk - Banko-Utskottets Utlåtande, N:is iS och 19. 7 »ingar emot Bankens dryga förvaltnings-kostnad! för min del kan jag icke instämma i utskottets tillstyrkan.* Häruti hafva instämt: Riksdags-fullmäktige Olaus Ericsson från Götheborgs och Bolms län, Lars Olsson från Stora Kopparbergs län, Henrik Amtersson från örebro län, Anders Ericsson från Elfsborgs län, Johan Westermark från Westerbottens län, samt Nils Andersson från Christianstads län. Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Mars 1851, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af Kamercraren A. W. W ässtrÖms ansökning om erhållande af fullmakt å ett lönebelopp af i,200 B: dr.
Rörande yrkad jemkning i rentanaf Mjöloch Såg-Qvarnar, samt tillstånd för hvarje hemmansägare, att på sina ägor anlägga husbehofs-mjölqvarnar. Aterremiss af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkanden; 3:0 Rörande inskränkning uti Gård» fari-handeln. 2:0 Om tillåtelse för Skånska Allmogen , att i närmaste KronoMagazin fa leverera Tjonden till allmänna Barnhuset. Beslut att låta bero vid Allmänna Besvärsoclt OeconomieUtskottets Yttrande om Gothländska Allmogens skyldighet, att underhålla Strandridare-Boställen. Af den 28 Juni: Rifall till följande Betänkanden? g:4 Den 5 Jul!, e. m. Fran BcmcoUtskottet, om 1:0 Upphörande af den nu ölliga Sil£« vervexlingen i Banken. 2:0 Herr Lilljehnrns Memorial, angående åtskilliga financiella ämnen. 5:0 Äskadt BaneoLån till återuppbyggande af Calmar Stads Gymnasii och SchoJe-hus. 4:0 Upphäfvande i vissa delar af Revisorernas öfver RiksDiscontVerkets förvaltning för år 1814* i afseende på samina Verks administration, meddeldta Stadganden. 5:0 Publicitet af tillståndet med Bankens Sedelrörelse. Från SatsUtskottet, angående; 1:0 Löneförbättring för Landshöfdingen i Christianstads Län. 2:0 Medels anslående till Lazarettsbyggnad i Uddevalla. 5:0 Fortfarande af det till Hamnbyggnaden i Helsingborg på Stat anslagna bidrag af Allmänna Medel. Den 5 Juli. e. m, 515 4:0 Skatteköp a Ållestäds KronoSäteri i Elfsborgs Län. Från Lagutskottet, beträffande 1:0 Forum för mål, som röra försummelse vid Kronoskjuts och väglagningar. 2:0 Förändring uti Kongl. Kungörel, sen den 28 Mars 1811, rörande brottmåls omförmälande i Prestbevis. 5:0 Atérremissen , angående Exekutionsoch Concours-Föifattningarne. 4.0 Original-skuldebrefs uppvisande vid Lagsökning.
M:t alltså funne för detta af lagen ej förutsedda fall särskilda stadganden vara af behofvet påkallade; och då dessa lämpligen syntes böra intagas i den nu om jords eller lägenhets afstående gällande författning, hvars föreskrifter i vissa delar äfven kunde å nu ifrågavarande fall tillämpas, ville E. K. M:t ExpediUons-Ulskotlels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o ii-i. 235 i Nåder föreslå Rikets Ständer, att nedannämnda §§i högstberörda Nådiga Förordning af den 20 November 1845 måtte erhålla följande förändrade lydelse, nemligen: §• 1. Der Konungen pröfvar nödigt alt jord eller lägenhet, som enskild man, menighet eller inrättning tillhörer, begagnas skall, antingen till rikets försvar, till allmän väg, bro, hamneller lastnings-plats, till torg eller gata i stad, till uttappning eller sänkning af sjö, till strömrensning, farled eller annan vattenledning, lill allmän byggnad eller till dylikt allmänt behof, vare egare pligtig alt afstå hvad för ändamålet fordras; njute dock den, som härigenom skada lider, ersättning derför till fulla värdet och hälften derutöfver, der ej parterne om andra vilkor åsämjas. Är fråga om jordens eller lägenhetens begagnande endast för utläggning af elektriska ledningstrådar, utan att genom anläggningen eller dess framlida skötsel och vård något synnerligt men i nyttjande-rätten till jorden eller lägenheten egaren tillskyndas, bör hvad för ändamålet behöfligt är upplåtas, utan att jorden eller lägenheten löses. För intrång, som derigenom må kunna förorsakas, vare dock den, som intrånget lider, om han derpå gör anspråk, berättigad till ersättning till fulla värdet och hälften derutöfver. Kan ej öfverenskommelse träffas om ersättning, som, efter hvad ofvan sägs, utgå bör, dä skall frågan härom pröfvas af särskild nämnd, som vid Under-rätt i den ort, der jorden eller lägenheten ligger, tillsattes på sätt här nedan stadgas. §. 2. Göres hos den i § 1 nämnda Under-rätt skriftlig ansökning om särskilda nämndens tillsättande, och visar sökanden, att
För befrämjandet af en bättre och mera lönande ladugårdsskötsel hafva utställningar dels, såsom jemväl ofvan nämnts, af hornboskap, dels ock af smör och ost blifvit anordnade. Vidare hafva ock till befordrande af hemflit och slöjdskicklighet utställningar af husslöjds-alster såväl för länet i dess helhet, som för Hushållnings-nämnderna varit hållna, hvilka utställningar nästan allestädes med lifligt intresse omfattats. Slutligen har Hushållnings-Sällskapet för befrämjande af folkbildningen årligen under flere år genom Hushållnings-nämnderna gratis utdelat till läsning för folket passande skrifter och arbeten, hvarjemte Hushållnings-Sällskapet för samma ändamål utfäst belöningar, att årligen utgå för folkskolelärare, som på ett förtjenstfullt sätt undervisa skolbarnen i trädplantering och husslöjd. Tillgången på arbetare för jordbrukets behof förmäles nästan från alla delar af länet hafva på senare tider minskats. Icke som skulle antalet arbetare blifvit mindre, men behofvet af sådane liar med jordbrukets utvidgande och så småningom inträdande omsorgsfullare behandling ökats, till följd hvaraf ock arbetslönerna betydligt stigit. Behofvet i förevarande hänseende fylles hos allmogen nästan uteslutande genom tjenare i husbondens bröd samt till någon ringa del genom daglönare; på herregårdarne hufvudsakligen genom tjenare i husbondens bröd och statfolk samt till någon del genom daglönare, och i vissa trakter äfven, ehuru i ringare grad, genom jordtorpare. Öfver dagsverkspriserne under de särskilda årstiderna äro uppgifter visserligen infordrade, men hafva, Tab. Litt. med få undantag, ingått endast för sommaren och hösten, hvadan bemälde priser blott för dessa tider af året 14 Upsala län. Skogshushållning. här kunna angifvas. Då uppgifterna derjemte icke heller i detta hänseende äro så fullständiga, att medelbeloppen för länet kunna med full tillförlitlighet derur beräknas, upptagas här endast de uppgifna lägsta och högsta beloppen, hvilka för de ifrågavarande åren förhållit sig på sätt nedanstående tab. Litt. F. utvisar. f:o 4. C) Skogshushållning.
Utdelningen attesteras: II. Wiaehtmeister. Utdrag af Protokollet, hållet i Läroverks-kollegium vid, Carlskrona högre elementarläroverk den 7 April 1859. o § 3. At meddellöse lärjungen af 3:dje klassen, Jarl Emil Mortimer Rundqvist tilldelade Kollegium fattigmedel af Tio Riksdaler Riksmynt, hvilka skulle af klassföreståndaren, Adjunkt Sjöbohm, honom tillställas. Rätteligen utdraget, intygar. Carlskrona högre elementarläroverk den 10 Carl Rääf, Läroverkets Rektor. Utdelningen attesteras: II, Wachtmeister. — 351 — Utdrag af Protokollet, hållet i Läroverks-kollegiam vid Carlskrona högre elementarläroverk den 15 Juni 1859. § 3. Såsom uppmuntran till fortsatt flit. tillädes åt medellöse och sedlige lärjungarne Axel Lennart Lövengårdh, i 2;dra klassen, samt Axel Gabriel Cedergren, i lista klassen, understöd af Tre Riksdaler siljverspecie till hvardera. Rätteligen utdraget, intygar. Carlskrona högre elementarläroverk den 10 December 1861. Carl Rääf \ Läroverkets Rektor. Utdelningen attesteras: II. Wachtmeister. Till Ilögvördige Domkapitlet i Lund. Öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid räkenskapen för Carlshamns elementarläroverk år 1859 får jag ödmjukligen afgifva följande förklaring: l:o. Hvad angår den saknade låneräkningen vid bemälde räkenskaper, så, enär af de ur läroverkets kassor utlånte medel en summa af 5.500
Deremot gör jag mig öfvertygad, att när Utlåtandet kommer tillbaka, och vi få se den Kongl. Skrifvelsen, skola vi alla vara ense derom, att någon vidare åtgärd ej behöfves. Den 6 Februari i e. m. 267 Herr Tham, Wollrath: Sedan Grefve Cronstedt begärt frågan på bordet, för att i nästa plenum lemna sådane upplysningar, hvarigenom jag är öfvertygad att återremiss skall blifva öfverflödig, får jag, till besparing af tiden, förena mig med honom. Herr Nordenanckar, Gustaf, förenade sig med Herr Tham. * Grefve Cronstedt: Endast i den händelse, att Ridderskapet och Adeln skulle äska de af mig erbudne upplysningar, bar jag begärt rådrum dermed till nästa plenum; men för min enskildta del yrkar jag visserligen icke frågans bordläggande, utan medger desto helldre återremiss, som jag till Utskottet kan och skall afgifva de nödiga upplysningarne. Herrarne Tham och Nordenanckar förklarade, att de, vid sådant förhållande, jemväl afstodo från deras begäran om frågans hvilande på bordet. Herr Grefven och Ordföranden hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid EkonomiUtskottets ifrågavarande Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Ja. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag vill blott nämna, att jag icke deltagit uti det 268 Den 6 Februari i e. m. • af Ridderskapet och Adeln nu fattade beslut, emedan jag trott mig höra, att det skulle utgöra ett slags straff för Utskottet; en åsigt, som jag icke kan dela, helst straffet i allt fall väl endast drabbar vårt Canzli, som får sysselsätta sig med utskrifningen af de vidlyftiga anföranderne. Föredrogs till remitterande Grefve Horns, Claes Fredrik, den 21 sistlidne Januarii på bordet lagde anförande, i anledning af de anmärkningar, som blifvit gjorde emot dess, den a3 sistlidne December till Ekonomiutskottet remitterade, motion, angående förändring af nuvarande GästgifvareKronooch Kungs-skjulser. Grefve Posse, Arviel:
§ 2 Lånet bestäms i förhållande till den säkerhet hypoteket ger, dock aldrig mer än 10.000 riksdaler. § 3 Lånet löper på 12 månader, men kan sedan omsättas. Behövs pengar till brandskadeersättningar kan lånet när som helst sägas upp. Sker betalning inte vid rätt tid är straffräntan ½ % tills hela lånet är till fullo gäldat. § 5 Lånehandlingarna inges till kamreren, som vid nästa sammankomst inför direktionen avlämnar sitt utlåtande om och till vad belopp lån kan ges. Direktionen prövar och beslutar. § 6 Ordningen för lånens föredragning rättas efter när de ankom. Delägare i verket har företrädesrätt framför andra. § 7 Bifalles lånet blir det genast utgivet genom assignation på rikets Ständers Bank och räntan beräknas från samma dag. Lån får inte beviljas om inte full tillgång därtill finns i fonderna. § 8 Så snart lån beviljas inläggs säkerhetshandlingarna i en järnkista som förvaras i verkets kassavalv. Två av direktionens ledamöter och kamreren har var sin nyckel. § 9 Vid omsättning av ett lån är villkoren lika som när det upptogs. § 10 Om lån måste sägas upp sker det först bland dem som inte är delägare. § 11 Om låntagaren inte betalar räntan har direktionen rätt att genast låta sälja säkerheten på Stockholms Stads Auktionskammare. När räntan och kostnaderna är avdragna får låntagaren mot kvitto överskottet. § 12 Skuldbrevets innehåll skall lämnas på tryckt blankett. Artikel IX Om lån ur verkets allmänna fonder § 1 Lån ur dessa fonder ges endast mot säkerhet genom inteckning i fast egendom samt i hus och byggnader som är brandförsäkrade. § 2 Lån mot sådan säkerhet får inte överstiga 1 / 3 av värdet på hemman och jordbruk samt i stad 1 / 3 av brandförsäkringssumman. Till en och samma person beviljas inte högre belopp än 6.000 riksdaler ur vardera fonden och inte lägre än 200 riksdaler. § 3 Låntagaren inger skriftlig ansökning om lånet han önskar och nämner panten som bjuds för säkerheten. § 4 Säkerhetshandlingar som skall ingivas: 1: o Brandförsäkringsbrev på panten. 2: o Bevis att lånsökaren inte är förmyndare eller har barnarv under sin förvaltning och vård.
Iil:ts sanction ädel sk 8tänderna, om ändring i denna H., redan fattade beslut, blek undsnröjdt; Xk en ledamot: att, vid jemförelse ak 63 §. L. k', med 3o §. L. O., meningen ej syntes vara: att 6lreditivet ovilkorligen skulle vara anvist pa Lanken, utan endast, alt det, vid bebok, der skulle kunna ak Styrelsen luktas; ak en annaa Ledamot Lier: att det vore alldeles utan ändamål att förspilla tiden med betraktelser, buru Stora Lreditivet skulle Lanken likviderar, 208 8tatsveb Lanco-Iltskottens emeöan säliant beslutalles ak lie vill kriget; utbrott sig församlancle 8t:r. ilvarkörutan sk någre bvliawöter uppgifvit; öe särskillia körslager: stt ak lie» Lanken; vinst, sorn ingär till 8tateN sk ökverskottsmeölen, bäcle borlie neli kunlie unrier kreien; lugn neli golia ar besparas ärligen 4oo,voo L:cir, sa att pä 5 är billiacies en egentelig Xrigskonli, bvilken ekteibanö clä skulle insättas i Lanken, kör att i Oiskontväg uliana», nini ränta, som tillköll 8taten; att, i liänöelse sk 61 erli livets lyftning, lietsamwa skulle till Lanken återbetala» genom krigsgärd, som genast genom Ii. IVI.ts Xunzörelse, uppä ak