Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta torde väl bevisa, att det icke ligger i pappersbruksidkarnes intresse att så göra: och om man nu ålägger dem att inrätta sin lumpsamling på detta sätt, sä vore det till deras skada, och det lär väl icke vara meningen. Jag anhåller fortfarande om afslag å betänk. Hr Oxehufvud: Jag begärde ordet då Frih. Raab yttrade att någon skillnad ej skulle föreflnnas emellan de personer, som resa landet kring och samla lumpor och de, som, enligt Utsk:s förslag, pappersfabrikanterne skulle inom socknarne dertill utse. Jag förstår icke huru man ens kan påstå någonting sådant. Det måste väl vara gifvet, att den som är hemma i socknen, har ett band mer på sig alt uppföra sig skickligt, än detta kringstrykande folk, som icke har något hem. Om den förre skulle resa omkring i socknen, hvilket alldeles icke är för hans yrke nödvändigt — och dervid färdas antingen gående eller åkande, så är det väl icke troligt, att han derunder skall begå något eller större sjelfsvåld, än om han annars färdades inom socknen. Något behof af att resa omkring i socknen för att ihopsamla lumporne kan jag icke inse skall uppstå. Ty om genom kungörelser från predikstolen eller på annat sätt göres allmänt bekant, att lumpor emotlagas och köpas pä ett enda be-' stämdt ställe inom socknen eller distriktet, så kan man taga för afgjordt, att hvar och en, som har lumpor att aflåta, ditförer sitt förråd deraf, då han vet att han får det kontant betaldt. Gr. Gyldenstolpe har sagt, att äfven om man bi folie Utsk:s förslag, sä att pass icke hädanefter skulle kunna för lumpsamlare utfärdas, så skulle dock, enligt hans förmenande, det lika fullt kunna inträffa, att desse personer begärde att resa och att de sedermera under resan uppköpte lumpor. Derpå får jag svara att, efter mitt sätt att se saken, kan K. bef:de icke lemna pass åt lösdrifvare, såsom desse i sjelfva verket äro, utan att ett visst ändamål och viss bestämmelseort uppgifves.
Voterings-propositionerna godkändes. S. D. Vid skedd föredragning bifölls Banko-Utskottets Memorial N:o 55, med förslag till vissa förändrade föreskrifter i 7:de Artikeln af gällande Ranko-reglemente. Fröt.-Utdrag den 14- November 1857. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Bevillnings-Utskottets den 1 i dennes på bor det lagda Memorial N:o 29, rörande vissa ännu oafgjorda delar af tulltaxe-underrättelserna, lade Ridderskapet och Adeln till handlingarne Utskottets yttranden, angående dels Bonde-Ståndets i afseende på artiklarne Fisk och Koksalt, rått ofärgadt Silke samt Ljus fattade beslut, och dels Borgare-Ståndets återremiss af 13 § i Utskottets förslag till tulltaxe-underrältelser; och blef förevarande Memorial i öfriga delar af Ridderskapet och Adeln bifallet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Ulskottets den 7 och 11 dennes på bordet lagda Memorial N:o 55, med förslag till vissa förändrade föreskrifter i 7.de Artikeln af gällande Banko-reglemente. Frän Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnmgs-Utskottets Memorial N:o 29, rörande vissa ännu oafgjorda delar af tulltaxe-underrätlelserna. Hvad Utskottet hemställt dels sid.
Af denna anledning wägar jag Högloflige Ridderffapets och Adelns pröfning underställa, om icke, utan att hwarken fullt gilla eller fullt ogilla Lag-Utffottets förslag, som icke är förkastligt derföre att det ej är fullkomligt, Ridderffapet och Adeln skulle finna för det närwarande tjenligast att stanna i ett beslut af ungefär» 462 Den 14 Octobek. gefärligen följande innehall: att, dä, wid gransk* ning äf Lag-Utskottets för stag om en Lag vill afstyrande af upplopp, fä wigtiga betämligbeter emot desi antagande sig yppat, som icke synas kunna med mogenhet afhjelpas under den korta tid Riksens Stander sig för Riksdagsärendernas afgörande föreskrifwit, och en Lag, hwars stadgande bör stä i den aldra närmaste gemenskap med afseendet ä den allmänna Medborgerliga säkerheten, kräfrver ven samwetsgrannaste behandling; sä har Ridderskapet och Adeln för sin del ansett all ätgärd wid förenämnde Project för denna Riksdag böra hwila, och Riksens Ständer för det närvarande kunna ätnöjas med den underdäniga anhällan bos Konungen, att Hans Maj-.t täcktes^ wid inträffande upprors-tillfällen, efter föregängne warningar, genom Wederbörande Embetsmän gifwa werkställigbet ät den i Lagarne stadgade grundsats, att wald mä med wäld mötas, i det vwilkorliga ändamäl att Riks-Lagarne mä upprätthällas, och allmän och enskild säkerhet blist wa tryggade. Herr Baron och Landt-Marskalken hemstälde om Höglcflige Riddcrffapet och Adeln bifölle 8iivei5to!pe8 Dictamen, och att i sädant fall flutmeningen af detsamma mätte ordagrant utgöra Ridderffapets och Adelns beslut i detta ämne. Bifölls. Äfwenwäl beslöts att de öfrige Respective Ständen skulle genom en Deputation skyndesamt underrättas om detta beslut, hwilket i följande Protccolls-Utdrag innefattades:
Oaktadt det beslut, som i afs:de å den föreg:de §:n fattades, ser jag ej något hinder, hvarför ej denna § i sitt nuv:de oförändrade skick skall kunna antagas. Det står ju tydligen, att »i den mån hypotheksföreningarne anmäla sig till hypoteksbanken, skola da äfven erhålla lån»; för min del kan jag icke finna, att någon orättvis inskränkning häruti eger rum, oell får jag derföre förorda §:ns bibehållande, sådan den blifvit af Utslct föreslagen. Frih, Raab: Jag kan icke underlåta att uttala tvekan, huru vida Hr Åkermans förslag verkligen står tillsammans med 3.-dje §:n. Hr Åkermans förslag gick derpå ut, att i den mån hypotheksföreningarne taga delaktighet i banken, skola äfven lånen för deras räkning upgöras. Tredje §:n deremot lyder: »På det belopp, för hvilket delaktighet i hypotheksbanken blifvit tecknad, skola årligen trefjerdedels % till banken inbetalas, äjven om hypoteksföreningen något lån från banken ej uttagit. Å sådan inbetalning räknas föreningen tillgodo lika stor ränta, som hypoteksförening, hvilken lån erhållit, lör dess kapital-afbetalningar i räkning påföres.» Under sådane förhållanden skulle man kunna tänka sig det fallet, att hypotheksföreningarne sökte delaktighet i banken, utan att begära lån, och huru skulle då Hr Åkermans förslag kunna göra sig gällande. För min del anser jag §:n i sitt nuv:de skick vara alldeles tillfyllestgörande, hvarföre jag äfven yrkar på dess bibehållande, oförändrad. Hr Åkerman: Ehuru jag visserligen ej kan föreställa mig det förhållandet inträffa, att en hypoteksförening skulle anmäla sig som delegare, utan att behöfva lån, en omständighet, på hvilken Frih. Raab ansett sig böra fästa upmärksamhet, vill jag dock, för undvikande af all tvetydighet, göra den ändring i mitt nyss framställda förslag, att det i stället skulle komma att heta: »I den mån anmälan till låns erhållande genom hypotheksbanken göres, på sätt i § 6 säges, och erforderliga säkerhetsbandlingar derför finnas i beredskap, skall hypotheksbanken etc. etc.» Gr.
Af den 28 sistl. Januari: Med förslag lill ändring af 61 H. 8 u4 Den 8 Februarii e. m. 68 § Riksdagsordningen, i afseende på Revisionstiden. Med Utlåtande öfver Konungens Nådiga Proposition, angående förändrad redaction af 63 § RegeringsFormen, Från StatsUtskottet : Af den 2 dennes: N:o 385. I frågan angående af Marstrands Stad sökt ersättning för utgjord inqvartering. I anledning af väckt motion om upphörande af Åkerbo Härads dagsverksskyldighet under Kongsöhrs Kungsgård. I anledning af väckta motioner om utvägs vidtagande, till betäckande af den brist, som möjligen kan uppkomma uti de beräknade tillgångarne för anslag, som vid denna Riksdag blifvit beviljade, N:o 388. Rörande charteringen af den förbindelse, som af Götha CanalBolag skall aflemnas och intecknas uti CanalVerket och dess ägande fastigheter. Af den 4 dennes: N:o 38c> Till besvarande af återremissen af Utlåtandet N:o 2q5 i anledning af f. d. Kamereraren vid Götha CanalBolags f. d. DiscontCoutoir i Götheborg C. A. Iggeströms till Utskottet ingifne ansökan, i afseende på dess uppbördsbrist. Den 8 Februari i e. m. N:o 890. I anledning; af gjorda anmärkningar vid UtskolLets Utlåtande N:o 272 öfver RiddarhusDirectionens framställningar, dels om tryckning af RiddarhusDirectionens Protocoll öfver justeringar af Ridderskapets och Adelns Protocoll, och dels om anslag till upprättande och tryckning af Ridderskapets och Adelns Protocoll; äfvensom yttrande öfver de i sammanhang med anmärkningarne väckta motioner om anslag till upprättande af Register öfver RiksStåndens Protocoll vid innevarande Riksdag, Från Förstärkta StatsUtskottet: Af den 6 dennes: N:o 3g4< Angående verkställd votering i vissa frågor hörande till Stora SjöTullsBeviilningen. Angående Städernes SaluAccis.
Oskar satt en dag med hufvudet lutadt i händerna framför det öppna fönstret i faderns lilla och tarfliga rum. Han tänkte med samma längtan på Blanche, som en ung mö tänker på den, hon älskar, när denne uteblifver. Ynglingens hjärta slog oroligt, och heta tårar runno utför hans kinder. Han var olycklig, därför att han hade haft så svindlande förhoppningar om att ofta få se och höra den, som han beundrade; och nu voro dessa gyllene drömmar tillintetgjorda. Ur dessa sorgliga betraktelser väcktes han plötsligen af att dörren mellan faderns rum och det yttre öppnades och modern yttrade: “Var så god och stig in, min man och son äro där inne.“ Oskar såg mot dörren; öfver tröskeln trädde August Blanche. Ynglingen störtade upp; i ett nu hade lifvet åter för honom blifvit ljust och leende. Blanche dröjde ganska länge i den gamle skådespelarens sjukrum och talade med honom om hans förflutna lif och om sonens framtid. Han älskade att studera människorna, och landsortsaktören var ett original i sin genre, som förtjänade att lära kännas. Om sonen Oskar hade Blanche genom lärarna förskaffat sig underrättelse: han var en flitig gosse, med lätthet och håg att lära. Blanche hade också bestämt sitt handlingssätt. Han ville sörja för, att ynglingen fick fortsätta sina studier, och befria modern från att arbeta för flera än sig själf och den sjuke mannen. När August Blanche bjöd skådespelaren farväl, gjorde han det med löfte, att helt och hållet bekosta Oskars studier. Ifrån de tacksamma föräldrarna och den lycklige Oskar gick August Blanche, ledsagad af de varmaste välsignelser. Efter hans bortgång upptäcktes, att han kvarlämnat en sedel på femtio rdr rmt, den han lagt under ett af sina egna arbeten, som den sjuke studerade. Oskar kom om hösten in på gymnasium och fick tvenne gånger i veckan äta vid August Blanche’s bord och njuta af att åhöra honom. Därjämte betalte hans välgörare för honom i hemmet och bekostade alla utgifterna för ynglingen. Oskar läste flitigt och ansträngde sig för att blifva student; men innan dess dog hans far, och det var August Blanche som bekostade, att den gamle skådespelaren erhöll en anständig begrafning.
Under gåendet knotade Barbara på snärjgräset, som fastnade i hennes slöja; under skämtsamma ursäkter, befriades hon derifrån af de andra; men så lätt slapp icke fru Riebnitz, ty då hon sökte befria sin garnering från en torkad törnegren och gamla tistelbollar, och mumlade något för sig, om brist på ordning och eftersyn, anmärkte Renata med ett visst eftertryck och vanlig skärpa: «Du vet ju, att familjen först kom hit i våras. Den närmaste omsorgen gällde boningshuset, hvarföre småsaker måste lemnas. Hvem vet hvad som hemma hos dig kan vanvårdas, under det du och din man äro frånvarande.» Ett harmfullt drag syntes vid de sista orden hos den unga frun. «Jag vet mycket väl,» sade hon, «att jag varit här ¯alltför¯ länge, men jag hoppas att andra äfven veta, huru jag väntar på lägenhet att resa hem.» Det låg något till hälften ogillande, till hälften gillande i de blickar lagmanskan vexlade med Renata, men vänligt närmade hon sig den synbart förfördelade, sägande: «Det gör mig ondt, att du icke trifves här hos oss, men kanske får du trefligare nu! Du har säkert en gammal bekant i den mamsellen, som kommer i afton. Hon är barnfödd i Reval, der hennes far varit köpman, likasom din. Hon heter Sellzing, om jag minnes rätt.» Månne hon föraktas för denna sin härkomst, tänkte Leonna, och gaf nu mera akt på den unga frun, som lätt rodnande eftersade namnet «Sellzing» och sade sedan hastigt: «Jag känner henne icke, det är många år sedan någon handlande med detta namn var bosatt i Reval.» The väntade dem i en löfsal. Antingen för att undvika annat grannskap eller af den instinktlika känslan, som säger den tillbakasatta, hos hvem hon finner deltagande, vinkade fru Riebnitz Leonna att taga plats hos sig och gjorde henne sedan några frågor om hvad hon läst och hvilken sorts lektyr, som intresserade henne mest?
Härvid iakttages, hvad serskildt Militär-staterne angår, att i de fall, då regementet eller korpsen, hvarvid utnämningen sker, icke är och under loppet af de fem nästförutgångne åren varit på full stat, beräkningen sker efter den i 1833 års normal-stat upptagna lön, så vida icke medium af nyssnämnde fem års, tjensten åtföljande och till taxering uppgifna, löneförmåner, för hvilka bevillning efter 2:dra artikeln blifvit erlagd, utan afdrag likväl för ackordsränta, öfverskjuter sistnämnde lön, i hvilken händelse berörde medium tages till grund; äfvensom att, om vid del regemente eller den korps, hvarinom befordran egt rum, olika löner finnas inom samma grad, kartan till fullmakten beräknas blott efter den lön som tillträdes; men sedermera, när högre lön inom samma grad erhnlles, bör transport-resolutionen derom karteras efter beloppet af löntillökningen. Om någon beställning med lön på stat tillsattes genom general-ordres, anses dessa lika med konstitutorial. Bevittnings-Utskottets Betänkande, N:o 6.
Ej blott all tanka på möjlig förbättring aflägsnar sig då, utan en fortgående försämring synes förestå. Säkerligen är det närvarande tillståndet det bästa, som under förevarande omständigheter kan erhållas. Men länge skall det icke bibehålla sig oförändradt, då göromålen, långt ifrån att minskas, oundvikligen allt framgent måste ökas — äfven utan att, enligt lagförslaget, vägen till högsta instantsens anlitande befrias från alla binder. Det nu beskrifna befordringsväsende är icke bygdt på den bär ofvan uppgjorda plan till de två första instantsernes sammansmältande. Af det förras fördelar bibehåller sig, i fall den senare antages, icke någon annan fullständig, än motifverne att eftersträfva högsta domareplatsen Den då mycket utvidgade kretsen för kandidaturen till denna plats skulle blifva en mindre olägenhet än den, att medlersta instantsen och med densamma äfven täflan om dess platsers erhållande försvunne. Men om ock denna fördel ej kan fullt ersättas; åtminstone synes en ej ringa vinst ligga deruti, att icke, såsom nu, de bättre ämnena utgallras till lägre befattningar, vid hvilka deras fördel sedan bjuder dem att qvarstanna. Dessutom återstår mig det hoppet, att uti den tjenstgöring, planen åsyftar, skulle finnas nya och verksama motifver till de bättre och de mera utmärkta anlagens utvickling, i sin mån ersättande de uppmuntringar, som från förväntade fördelar hämtas. — Men om ock i förevarande afseende valet imellan de båda i fråga bragta reformerna skulle blifva brydsamt; så har jag blott destomindre bordt tveka att framlägga dem båda. Utsigten tilljframgång torde i allt fall ej för den ena vara ljusare, än för den andra. De genomgripande förändringarne i den ena, änskönt ledande till besparing, och de stora kostnaderne i den andra komma sannolikt att framställa mer än tillräckliga betänkligheter. Hvad 121 Hvad fog imedlertid nationen må äga till belåtenhet med det varande tillståndet, är den stora föreliggande frågan, den, lill hvars besvarande jag i föregående berättelser sökt upphämta några för hand varande faktiska materialier.
Preste-siåndel: af Berr doktor Broman: som hufvudsakligen anmärkt: alt den, Kongl. M; ij:ls BefallningsBafvande samt styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättning gar genom 3 § 3 mom. samt 20 § tillagde rättighet, ali, efter utstånden strafftid, löss läppa fångar, elium grofva brottslingar de än må vara, samt att förpassa dem icke allenast lill de församlingar, dit do före Baklandet Bort, utan oek, der sådant icke kan utredas, till hvilken församling förstbemälda myndighet för godt funné, gåfve anledning lill Betänkliga olägenheter, helst den kommun, som sålunda tvingades att dem emottaga, icke egde någon rätt eller några medel att värja sig för dylika personers okynne och våldsamheter, samt icke ens fått sig tillagd rättighet att anvisa en sådan person ett bestämdt ställe, der lian om nätterna luinde säkert förvaras; ali uti 5 § 2 mom. väl omnämnes, det Kongl. Majit ville serskildt förordna, huru förhållas skall med försvarslös, som ieke genom den hushonderält, hvilken är tillsyningsman tillagd, kan afhållas från fortfarande lättja och liderlighet, men ali något stadgande härom dock icke blifvit meddeladt, hvaraf inträffat, att socknenämnderne allt hittills under rådlöshet måst öfverse med de mångå O sådana personer, hvilka sålunda gäckat alla hotelser af en kraftlös myndighet ; samt slutligen att de uti 17 och 22 §§ förekommande Bestämmelser, det icke någon till arbete oförmögen må lill allmänt arbete dömas, äfvensom ali den, hvilken under arbetstiden blifvit dertill oförmögen, skall frigifvas, inneburo en uppmaning för elen dömde att göra sig sjelf till arbete oförmögen; hos det Vällofl.
STOCKHOLM, C. M. Cakuo». Memorial lill Rikets Stander, angående åter lemnande t af remitterad motion 0111 tids-bestämmelse för Riksdagsmahnavalen. Inohi llögvördiga Prefiie-Ståndét kar Herr Professorfen och Contracls-Prosteh m. m. Bexell, med anmälan att, bland de i RiksdagsOrdningens 2 §. omnämnda nödiga föreskrifter, angående Rik sdagsm a 1111 a-va len, sjelfva lids-bestämmelsen synts honom stå i främsta rummet, gjort den, på flera i öfrigt anförda skäl grundade motion, att uti blifvande Riksdagsbeslut må uttryckligen bestämmas dagen, då Riksdagsmannavalen öfver hela Riket skola hållas, samt att, emellan valdagen och riksdagens början, en litl af minst tre månader må utsättas; hvilken motion Ifögvördiga Preste-Ståndet behagat, medelst Protocolls-Utdrag af den 17 nästlidne December, till Constitutions-Utskottet remittera. Vid öfverläggning om besvarandet af denna, den 3o i nyssberördä månad, ankomna Remiss, har Utskottet trott sig först böra noggrannt undersöka ocb bedonia* httBih. till Ii. S. Haft. Coust. Utsk. Betänk. N:o 4< furida frågan vöre, antingen af cons t i tu lionel, eiler ock af reglementarisk egenskap. Likmätigt 2 §. Riksdags-Ordningen, skola Rikets Ständer i hvarje Riksdags-beslut intaga uttrycklig kallelse till lagtima Riksdag, med nödiga föreskrifter i afseende på Riksdagsmanna-yalen; och, enligt 11 §. af samma Grundlag, förstås med sådana föreskrifter bestämmandet af skyldigheten för vederbörande Corporationer eller Embetsman att, utan vidare påminnelse och, vid lagtima Riksdag, utan annan anledning, än sista Riksdags-beslutet, föranstalta om valens förrättande i laglig ordning och med ali skyndsamhet.
Remisser till nedannämtide Utskott: Constilutions-Utskoitet: Åf Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition om Upphäfvande af io3 §. Regeringsformen och Ö4 §. Riksdags-Ordningcn m. m. Statsoch Banco-Utskotien; Åf Herr Santessons motion, angående me» del till förskott å anslaget till Götha Canalbyggnad för nästkommande år« Banco-TJtskottet t Af Herr Winbergs motion om sättet fot* liquiden i vissa fall med dem, sorn upptaga nya Fastighets-Lån uti Bänken» 2:0 Bifall å följande Utskotts Memorial och Utlåtanden» Ridd. 0. Ad. Prot. XI. Band. %. Den 21 December e. m. Constitutions - Utskottets : I anledning af ett föreslagit tillägg vid Justitia-Ombudsmannens Instruction; i anledning af vackt motion, om tillägg i ansvarighets-Lagen för Riksgälds-Contoirets Fullmäktige;* angående några smärre ändringar och tillägg i 19 och 22 §. §. Riksdags-Ordningen; om en ändring i i3 §. Riksdags-Ordningen, med afseende på Universitetens Representationsrätt; rörande några mindre Grundlagsändringar, föranledda af det inom Utskotten införda omröstningssntt; angående ändring i 3 4 Morn. Tryckfrihets-Förordningen; i an ledning af återremiss utaf förslaget, åsyftande Riksdags-ärendernes skyndsammare gång; i anledning af återremiss på förslaget till ett tillägg i 3*7 §. Riksdags-Ordningen; i anledning af återremisss å förslaget till ändring i 33 §. Riksdags-Ordningen; med föreslående af tillägg i 98 §. Regeringsformen och 63 §. Riksdags-Ordningen; med förslag till ett tillägg i 38 §. Riksdags-Ordningen; i anledning af återremiss å förslaget till ändring i i3 §. Riksdags-Ordningen; med förslag till ett tillägg i 102 §. Regeringsformen. StatsUtskottets:
Detta är allt, hvad jag velat tillägga; hvarjemte jag anhåller, att Utsk:s betänk:n må läggas till handlingarna. Frih. Cederström: Jag har begärt ordet för att yttra min förundran deröfver, att en Constit.Utsk:s ledamot kunnat föreslå, att aliade handlingar från Constit.Utsk. måtte infordras, som angå anmärku:sfrågor. Med hvad rätt ett sådant beslut kunde fattas och till hvad följder sådant skulle Deli 3<> Ju ui e. m. leda, synes den värde ledamoten lemna derhän. Då sådana handlingar enligt Tryckfr förordn. ej få af trycket utgifvas utan vederbörandes tillstånd, och dessa vederbörande ej kunna vara andra än Constit.Utsk. och K. M., vore det en oformlig sak, att RiksSt., som äro Utskrns principaler, skulle begära att utbekomma handlingar, som ett Utsk. vore berättigadt att vägra, och alt få andra, som det icke beror af TJtsk. att lemna. Jag kan ej annat än ogilla en sådan begäran. Finner Utsk. sig lagligen berättigadt att tillåta enskilda att utbekomma ifråga var. handlingar till trycket, må sådant försökas; det är opinionen, som kommer att stämpla en sådan åtgärd, hvilken möjligtvis, lagligen åtalad, medför ansvar. Men att försöka förleda Representationen att begära handlingarna och sålunda blifva ett verktyg till deras utlemnande är mer, än hvad man borde vänta af en gammal riksdagsman. —• Här har blifvit yttradt, att 107 § Reg.F. bestämdt uttryckte, att R. St. ej kunde begära entledigande af den eller dem af rådgifvarepersonalen, mot hvilka anmärkntsanledningar blifvit väckta, då anmärkningen ej af Constit.Utsk. blifvit såsom grundad anmäld. Efter 107 § 1 morn., d. ä. i afseende på de anmärkntsfrågor, som inom Constit.Utsk. uppkomma vid läsningen af Statsrådets prot., är detta riktigt; ty om Utsk. icke anmäler sådana anmärkningar, kunna R. St, ej få någon kännedöm derom, och således ej heller deröfver fatta beslut. Men 1 mom. af samma § innehåller, att ”frågor uti detta ämne kunna i R.
Med de i andra § omförmälda föreskrifter förstus bestämmandet af skyldigheten för vederbörande Korporationer eller Embetsman, atl, utan vidare påminnelse och utan annan anledning, än vid lagtima Riksdag, sisla Riksdagsbeslutet, och vid Urtima Riksdag, sjelfva kallelsen, besörja, <let valen till Riksdagsmän, der sådana val äga rum, i laglig ordning och, vid ansvar, med all skyndsamhet verkställas; tillhörande det Domkapitlen, all lör Presterskapet, Stockholms Magistrat, alt för samma Stad, samt Landshöfdingarne, hvar i sitt län, alt för de öfrige städerna och menige allmogen om sådana val förrätt ni aga r, å embetels vägnar, föranstalta, med särskild föreskrift Irån Landshöfdingarne, att samma dag, då i kyrkorna Riksdagskallelsen kungöres, skall socknestamrna til! nästföljande söndag, för Elektorsval af allmogen, ullvsas. Skulle uti en eller flera kyrkor af ett pastorat gudstjenst saknas å den söndag, då kungörelsen borde uppläsas, åligge det Presterskapet, att genast genom kronobetjente i pastoratet besörja, det nästa dag ett exemplar af kungörelsen skyndsamt cirkulerar från by till by, uti sådana församlingar eller kapell-lag, med förständigande, att deras ledamöter halva att nästföljande söndag sig vid moderkyrkan infinna till Elektorsval, i händelse gudstjenst icke samma söndag bör hållas i egen kyrka, dä valet derstädes må för socknen eller kapell-laget förrättas. § i :o. Val till Riksdagsmän uti Vreste-, Borgareoch Bonde-Stånden ske för tre år, räknade frän den 15 Januari, och gälla för alta under tiden infallande Lagtima och Urtima Riksdagar. Dessa val böra verkställas inom September månads utgång föregående året. Afgår Riksdagsman innan liden, för hvilken han blifvit vald, tilländalupit, verkställes ofördröjligen nytt val för den återstående tiden. 2:o.