Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tillhör denna skrymtaktigt gudlösa ungdom, som gömmer sina dygder åt mörkret och visar sina laster i dagsljuset. » Ett ögonblick inbilla sig grefvinnan och chevaliern — grefvinnan, att hon funnit sitt ideal, sin stora lidelse; Rosalba, att han älskar henne för lifvet, djupt och sannt. Dock endast för ett ögonblick. Snart kommer kritiken. Hon ser, att han eger otympliga fötter; han ser, att hon har mustache och magra armar. Besynnerligt — tänker hon — » allt det där, som han sagt, är ju löjligt. Det finnes ord i en mans mun, efter hvilka man antingen kastar sig i hans armar eller säger: ni är en stor narr! Och jag, som trodde, att han var originell och då har han icke gjort annat än läst upp Alfred de Musset! » Äfven han finner, att hans grefvinna läst för mycket. Brytningen eger rum och båda skiljas, och när så Rosalba aflägsnar sig från slottet, säger han till betjänten: » Vet du, hvad idealet är? » — tilläggande: » kom hit, jag vill med två ord förklara det! » Hvad som hos Musset och hans släkt varit natur blef nu affektation eller rent af en parodi. Hvad som hos Musset tjusade och fann återsvar uppväckte nu löje, d. v. s. var utdömdt. Hela detta fina och lekande lilla skämt utmynnade sålunda i en kvick och djärf själfsathv Romantiken efterträddes af école du bon sens. Ponsard diktade om familjelifvets lycka — plikten, dygden, troheten och husligheten. Augier gjorde kälkborgaren Julien i Gabrielle nästan till idealet af en make och familjefar. Här gällde det sålunda en protest mot romantiken.356 octave feuillet. Feuillet, som var för korrekt att hylla något känslosvall, men äfven roma-nesk nog att hata prosan, lät visserligen slå sig till denna skolas riddare — dock utan att glömma den poesi, han trodde på. La Crise är egentligen blott en omskrifning af Augiers på sin tid så märkliga och beundrade Gabrielle.
Maj:ts Nådiga Proposition om restitution af ett utaf Häradsskrifvare!) J. A. Lindgren till Statsverket inbetaldt ersättuings-belopp: B. II. 297, 531, 535, A. 535, E. 613. —, angående beräkniugen af dess inkomster: B. II. 164, 203, 215, A. 216, 217, 218, 224, 225; E. V. 665. Stedingk, Grefve Ludvig Ernst, dess yttrande: I. 424. Stedt, Gustaf Baltzar, dess yttrande: I. 361. Sterbhusen efter tjenstemän och vaktbetjente vid Riksgälds-Kontoret, i anledning af väckt fråga om ökadt anslag till begrafningshjelp och understöd för dem: B. V. 541, 544, A. 544. Stipendier, om ett årligt anslag å 6,000 Riksdaler att användas till dylika åt studerande vid Rikets Universiteter, som vilja under loppet af minst ett läseår idka studier vid Universiteten i Kristiania eller Köpenhamn; motion af Friherre Johan Liljencrantz: se Motioner. Stjernblad, Jules Edvard, dess yttrande: I. 351. Stjerncrona, Friherre David Erik, dess yttrande: I. 29. Stjerneld, Hans Excellens Herr Friherre Algernon, dess yttrande: 1. 439. Stjerngranat, Gustaf Georg Henrik, dess yttranden: I. 208, 427. Stjernspets, Per Arvid Henrik, dess yttrande: I. 35. Stjernstedt, Friherre Lars Fredrik, dess yttrande: I. 424. Stockenström, — S — 193 Stockenström, Carl Reinhold Polhem von, dess yttrande: I. 335. Stockfångst, om nedsättande af en komité för granskning af alla privilegii-bref å stockfångst från Statens skogar i Norrland, m. m.; motion af Grefve Claes Magnus Lewenhaupt: se Motioner.
I det stadium, hvari representations-frågan nu inträdt, då på Ständernas bord till slutligt afgörande hvilar ett förslag, som lyckats tillvinna sig landets sympatier och hvars antagande Svenska folket med liflig, ja man kan säga, med brinnande oro påyrkar, under sådana omständigheter tror jag, att R. o. Ad. allt för mycket skulle misskänna ögonblickets betydelse och hvad de intressen, som betingat denna betydelse, fordra, om R. o. Ad. å de anmärkningar, som mot detta förslags detaljer blifvit framställda, skulle fästa det afseende, att R. o. Ad. deraf funne sig föranledd att förkasta förslaget sjelft. De hufvudsynpunkter, ur hvilka denna fråga bör betraktas, och som böra blifva bestämmande för R. o. Ad:ns beslut i denna vigtiga angelägenhet, äro enligt mitt förmenande, om det hvilande förslaget utan våda kan antagas, om det hvilar på sådana grunder, att fosterlandets lugna utveckling och förkofran dermed kunna befordras, om en bättre sammansättning af den första kammaren kan med de elementer, vårt land i detta afseende lemnar, erhållas, om den politiska ställningen här i landet medger, att reform-lrågans lösning kastas tillbaka inom de fromma önskningarnes område, samt slutligen om konungamakten genom förslagets antagande utsattes för faran att derigenom lida någon inskränkning i den makt, som ur dess eget och landets verkliga §ch välförstådda intresse bör densamma tillkomma. De vådor, som förslagets motståndare deri velat finna, torde, om man ser dem i ögat, icke vara af beskaffenhet, att böra ingifva några för den sanna fosterlandsvännen grundade farhågor; det hvilande förslaget innehåller nemi., enligt mitt förmenande, restriktioner nog kraftiga att förebygga demokratien i den mening att den stora, hufvudsakligen af stundens ingifvelser beroende massan derigenom skulle undfå makt att förfoga öfver landets och folkets öden.
Så är t. ex. rättigheten att bygga husbehofs-mjölqvarnar, som förr varit personel för R. o. Ad., numera förenad med jorden, och åtskilliga andra förmåner skulle kunna uppräknas, som förr ansetts identifierade med de personer, som deraf voro i besittning, men numera, sedan R. o. Ad. år 1809 gjorde concession af sin uteslutande rätt att Den to April e. tn. äga frälseoch säterijord, öfvergått till ägarne af sådan jord rned samma rätt, som dessa förmåner förut innehades af R, o. Ad. Då således Utsk. genom sin tillstyrkan otvifvelaktigt åsyftat att få den omnämnda rättigheten till krogars anläggning helt och hållet borttagen, hade uttrycken bort lämpas derefter; och jag tillstyrker derföre, att genom återremiss Utsk. föranledes till ett nytt betänk., hvarigenom ändamålet kan vinnas. Hr von Hohenhausen, Mich, Silvius; Jag kan icke instämma i Frih. Ehrenborghs åsigt; ty de embetsman, åt hvilka lagarnas handhafvande och verkställighet äro anförtrodda, Uro tvungna att följa författningarnas ordalydelse; och då det nu står, att Ridd. o. Adäger å sina sätesgårdar bygga krogar, har man, oaktadt åtskilliga skäl tala för Frih. Ehrenborghs åsigt, ansett sig nödsakad att tyda detta stadgande derhän, att om säteriet besittes af frälseman, kan tillstånd till kroganläggning å ägorna icke förvägras, men väl, om egendomen innehafves af någon annan. Af hvad en ledamot i Oecon.Utsk. här yttrat, styrkes jag äfven i den tanka, att denna tydning är den rätta; men emedlertid får jag, för att tillfälle må gifvas till ämnets vidare utredning, förena mig i den af en ledamot förut framställda begäran, att frågan matte hvila på bordet till nästa plenum, Frih. Cederström:
Skolandes de af allmogen, som en annan knekt böra utsätta, innan tre månader, sedan afgången skett, en annan knekt för roten förskaffa.” 2:0 ”Sammaledes förpligtade sig allmogen i detta häradet, som andre provincer, att icke högre lego gifva eller ffillsäija sin knekt än 100 daler k:mt efter sin lofven vid berörde IndelningsCommission, och den, som mera tager eller gifven, bör böta 40 mark sant; viljandes allmogen betala knekten, när han kännes god af Öfversten, halfva legan 5o daler och vid årets ända den andra halfva delen.” 3:o ”Ehuruväl allmogen underdånigst hos K. M. anhållit, att intet något ungt manskap uti Neriket måtte tillåtas att låta lega sig utur häradet till knekt, sa är likväl allmogens underdånigste begäran, att detta förbådet intet häradsvis sker, utan att ingen ung karl, som lust häfver att tjena K. M. för soldat, må låta lega sig utom Neriket och de härader, som det visse knektehållet sig påtagit, på det hela provincen sig således inbördes hjelpa kan, och på det rotehållarne i corporalskapet må så mycket mindre i corporalskapet hafva orsak att undandraga sig hjelpen af legan, under sken, som legdes en del landsstrykare och ovisse personer; ty håller allmogen vara bäst, att en sådan karl, som upptinges eller städjes till att blifva lcgder, blifver rotehållarne - Den 20 Februarii e. ra. larne i corporalskapet föreställt, att de angifva kunna, der de något på honom kunna hafva att tala, hvilken sedan skall Landshöfdingen och Öfversten presenteras och honom till K.
Att i jemförelse med uppskattadt tunneland värdera dessa Fabriker, är ganska lätt och bör ske; men såsom hörande til! de industrieuga företagen. Skulle Utskottet anse dun, som egendomshärlighefer, torde derpå afseende göras enligt samina principer, som af mig här hela tiden blifvit nyttjade. Här synes stället vara, att äfven nämna något om de värderingsmethoder, som vid andra näringar borde iagttagas, nemi. värderingen borde ske på de minst föränderliga ting uti lod silfver och hvilka ovedersägeligen tjena till handelns eller näringarnas bestånd. Det vore önskelig!, att hvat och en som i dessa saker äger kunskaper och erfarenhet, ville inkomma med de förslag till värderingsgrunder, som bäst passa. Härvid bör, enligt min tanka, icke afseende göras på det pragtfulla, hvilket genom räntan på de nedlagde penningarna är känbart. För Öfrigt har Handtverkaren m. m. derföre uppburit sin förtjenst och Näringsidkaren bidragit till flere medborgares utkomst och således Statens nytta, utan hela värderingen bör gå ut på det nyttiga, som kan produceras. §• 26. Hvad jordbruket angår, bör vid egendomens graderande och skattläggning sådan den för det närvarande är, undersökas hvad förbättringar som årligen kunna ske, då för hvarje io;de år, den då belöpande förbättring och som Den 24 Fel/ruarii, sorn i beskrifningen upptages, skall gå i beräkning vid skatternas utgörande till Staten enligt 27 $. Öfrige näringars minskning och ökande beror på industriens framgång och controlleras derigenom, att alla sådana inrättningars nedläggande eller nyas anläggning, på vederbörlig ort anmäles, hvarförutan i sednare fallet stor plikt eller ansvar bör följa. $• 2 7.
Manufaktur-diskonten kan derföre, i afseende å dess allmänna, diskont-rörelse, omöjligen icke nöjaktigt regleras annorledes, än förmedelst dess fullkomliga upplösning, på det sätt, att Rikets Ständer successivt indraga, det af Riksbanken lemnade kreditiv: hvarvid den hos Manufaktur-diskonten upphörda lånerörelse må, i den män sådant vore erforderligt, ersättas derigenom, att Riksbankens utlåning ökades, för att sålunda både bereda en koncentrering af Statens egen lånerörelse och utöfva den till näringa mes gagn efter tidsenliga grunder. Härigenom vunnes ock lättast det af Kongl. Majit, åsyftade ändamål, ty efter kreditivets indragning blefve Manufaktur-diskontens samlade egna behållning tillgänglig att uteslutande användas till förlagslånen, hvilkas fond sålunda skulle komma att frän 750,000 Riksdaler uppgå till ett fördubbladt belopp, eller till omkring 1,500,000 Riksdaler R:mt. Men då ansökningar om förlagslån profves och beviljas af Kongl. Majd, och befattningen för den myndighet, som handhade de dertill anvisade medlen, således blefve inskränkt till ren penningeförvaltning, mäste ock förlagslånefonden förläggas från Kommers-kollegium till det Verk, som omhänderhafver Statens kassa, eller till Statskontoret. Enligt beslut vid förra riksdagen hafva Rikets Ständer hos Kongl. Majit anhållit, att Konvoj-kommissariatet mätte såsom särskild styrelse upphöra samt Handelsoch Sjöfarts-fonden förläggas till Statskontoret, Det skulle sålunda kunna lyckas bereda, den i flera fall gagnande förenkling, att Handelsoch Sjöfartsfonden samt, nuvarande Manufaktur-diskonts förlags-länefond, förenade i deras hufvudsakliga syfte att understödja industriel utveckling, ej allenast erhöllo en gemensam styrelse, utan ock blefvo ställda under värd af det. embetsverk, hvars uppdrag är att. förvalta Statens medel, eller Statskontoret.
Hon var rätt underlig till mods, då hon kom, ty hon ville nog ha hjälp åt de blinde, men hon önskade ändå ej, att donna Micaelas sak skulle befordras. Då hon kom in i kyrkan, såg hon fra Felice ligga på plattformen under altaret, och hon gick fram och knäböjde bredvid honom. Fra Felice vände sina ögon till henne och smålog stilla: »Jag skall dö,» sade han hest, men så rättade han sig och sade: »Jag får dö.» Donna Elisa frågade hvad som fattades honom och sade, att hon skulle hämta hjälp. »Sätt er här,» sade han och gjorde ett matt försök att torka af dammet på plattformen med ärmfliken. Donna Elisa sade, att hon ville hämta präster och barmhärtighetssystrar. Han fattade i hennes kjortel och höll henne kvar. »Jag vill först tala med er, donna Elisa.» Han hade svårt för att tala och andades häftigt mellan hvarje ord. Donna Elisa satte sig bredvid honom och väntade. En stund låg han och flämtade, så steg en rodnad upp i hans ansikte, hans ögon började glänsa, och han talade med lätthet och ifver. »Donna Elisa,» sade fra Felice, »jag har ett arf att ge bort. Det har bekymrat mig hela dagen. Jag vet ej till hvem jag skall gifva det.» »Fra Felice,» sade donna Elisa, »bekymra er icke öfver sådant. Det är ingen, som ej behöfver en god gåfva.» Men då fra Felice nu var vid bättre krafter, ville han, innan han bestämde öfver arfvet, tala om för donna Elisa hur god Gud hade varit mot honom. »Har ej Gud varit stor i sin nåd, som gjort mig till en polacco?» sade han. »Jo det är en stor gåfva,» sade donna Elisa. »Endast att vara en liten, liten polacco är en stor gåfva,» sade fra Felice, »framför allt är den nyttig, sedan klostret blifvit upplöst, och då kamraterna äro borta eller döda. Det är att hafva påsen full af bröd, innan man sträckt ut handen för att tigga. Det är att alltid få se ljusa ansikten och bli hälsad med djup bugning. Jag vet ej någon större gåfva för en fattig munk, donna Elisa.»
Dito > blessing af alf* 3 1 ^lag O* Metall, all oarbetad ej spec. — Canoner, d Stycken &c. — allt annat — CO to i gjutet arbete - — Förgylld Dito Dito E3 Mjöl af vegetaMjöl af vegetaCfJ bilier, utom bilier, utom af span mål af spannml H c T” Dito Dito Dilo | ! i j H X a 1 1 Dito Papper, Olifant Tobakspapper ' GuldSi Ifver Turkiskt och allt annat, tryckt Figureradt, fargadt elier måladt, ej specificeradt Pastejer Pelteri eller Pelsverk, skinn hopsydda alla slag. Pepparkakor Perlemor, arbetad Perlor, andra slag Piphiifvuden Plumer, andra slag Pomada Porcellaine, måladt •—• allt annat ej specificeradt Puder Redskap, alla slag Remmar, andra slag Räknepenningar Salpeter Segel, nya Segelduk och Buldan Serpentin-sten, ulf annau arbetad Silfver, arbetadt Målare-silfver Silke, fargadt Sirop, Socker-, brun och hvit Skedvatten Sköldpadd, arbetadt Skooch Toffelblad Skrubblor, grofva Smink Smink/lör Snus, allt annat Snören, MattmakareSolfjädrar Spanmål, Gryn — Mjöl, Ilafre Korn Speglar Spetsar, Uddar &c. • £ P 3 o P-> Porcellaine, oPorcellaine, oPorcellaine, oakta alla slag, äkta, måladt äkta, måladt ej specificeCO NJ eller tryckt rade Oi Polatoes Potatoes Potatoes Potatoesm jöl Potatoesmjöl Potatoesmjöl Puder Rötter, CicorieRötter, Chicofila bränd o. mariebrand o. *-s cn len, äfvensom malen, samt alla imitatioandra Caffener af Caffe surrogater Salpeter Salpeter Salpeter Segel, nya Dito C Dito Segelduk och T" Buldan Dito Dito Dito Dito H S9 fia Dito Dito Dito
Maj:t bör uppgifvas orsaken, hvarföre Ridderskapet och Adeln önskat en ny Redaction af RiddarhusOrdningen, den nemligen, att alla de stadganden, som röra Adeliga värdigheten och Representations-rättigheten, måtte skiljas från de stadgar, hvilka angå Riksdagsmanna-rättighetens utöfvande, såsom gemensamma för alla Stånden, och bestämde af Grundlagen, voteraF Ja; Den det ej vill voterar Den 21 December f. m; 2? Nej, kominer jemte bifall å sistnämde i Ja-propositionen upptagne tillägg, Ridderskapet och Adeln derjemte, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att då Kongl. Majrt i Nåder förklarat Sig icke hafva medhunnit granskningen till hela dess vidd af det underdåniga Förslag till en ny Riddarhusordning, Ridderskapet och Adeln, vid innevarande Riksdag, i underdånighet afgifvit, och 52 §:s nu gällande Redaction icke utsätter någon tid för afgifvandet af Kongl. Maj:ts sanction å de förändringar i Riddarhus-Ordningen Ridderskapet och Adeln antager, Kongl. Maj:t i Nåder täcktes innan nästa Riksdag pröfva den del af det inlemnade Förslaget, som ännu icke hunnit undergå Nådig granskning, samt derefter låta utfärda den nya Riddarhus-Ordningen, sådan den, genom Ståndets antagande och Kongl. Maj:ts Nådiga sanction, till efterlefnad från och med nästa Riksdags början, i öfverensstämmelse med ofvannämnde 52 §., blifvit förändrad. Hvilken voterings-proposition af Ridder^ skåpet och Adeln godkändes, samt anslogs. Sedan 43, 44> 4^ och 4^ §• §• i Riddarlius-Ordningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan § till 3_ eftermiddagen, och fortsattes sedermera, hvarunder Herr Grefven och Landt-Marskalken öfverlemnade klubban till Grefve 'Wachtmeister, Hans, samt bortgick. 2? 4 Den 21 December f. m.
Mot saken har jag intet; men jag anser det onödigt och kanhända äfven otjenligt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms förevar, utlåt. Ropades ja och nej. Propos. lill afslag å detta utlät, blef härefter framställd och besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna denna sednare propos. vara med öfvervägande ja besvarad. Föredrogs Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 4 dennes f. m. på bordet lagda utlät. N:o 15, i anledn. af väckt fråga, att landshöfdingesälet i Götheborgs och Bohus län måtte förläggas till Uddevalla, och att af staden Götheborg med dess område mätte bildas ett ståthållareskap. Bifölls. Föredrogs Stats-samt Allm. Besv.-o. Ekon.Utskms d. 4 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 10, o i anledn. af väckt motion om rättighet för väghållare inom Åkerbo härad att hemta väglagningsämnen å Kungsöhrs skog och utmark. Underl, t. f. Ridd.secret. anmälde, att prot.utdr. i ämnet ankommit frän Hederv. BondeSl., som bifallit Ulskms utlåt. Uppå härefter framställd propos. blef ifrågavar. utlåt, jemväl af II. o. Ad. bifallet.
I afseende på livad Herr Grefve Mörner anmärkt, får jag så vida förena mig med honom, att sådan som §. nu är, angar den ej annat än som han sagt, föreskrift för vederbörande Embetsman att, i händelse Konungens Beslut skulle vara uppenbarligen stridande mot Grundlagarne eller Rikets Allmänna Lag, sine meningar dervid yttra och framfalla; men jag tror att i denna §. så väl 106 som 107 §. § böra åberopas såsom innehållande Formen under hvilken dessa Embetsman, för uragtlåtne Embetsskyldigherer, kunna till ansvar ställas. Friherre Åkerhjelm, Gustaf: För min del tror jig att med tillägget .af orden: *'Eller 106 f.n” i 9 §. Regerings Formen, er hålles ett förtydligande af den öfverensstämmelse, som jag anser bör vara emelian denna §. samt 106 och 107 § n, emedan de sednares tillämpande hämtar sin grund från den förra. Då 9 §. tydcligen utmärker Stats-Rådets Ledamöters skyldighet, att sina meningar i alla mål afgifva och då de för de^sa meningar enligt 106 och 107 §:s ordalydelse kunna under pröfning och ansvar ställas, har jag trott att saknaden af de föreslagne orden i 9 §. endast bevisar en glömska. Jag hsr äfven troit, att detta tillägg bäst passade efter ordet io6:te, emedan jag antager, att det föregående ordet, Rådslagen är ett pluralis, sorn kan hafva afseende pä alla i stöd 3öo Den u April, af denna §:s föreskrift, afgifne Råd och Meningar. Grefve Mörner: Jag skulle för min del hemsta la, om icke §:s lydelse blefve tydligare, d-rest i sis;a Momentet, näst efter orden: ”För Rådslageninfördes: ’’l ofvannämnde fall.’\ Herr Cederskjöld.- Då i 9 §. fråga endast tyckes vara om uppenbara öfverträdelser af Grundlagarne eller andra Rikets gällande Lagar; synes också ansvarigheten endast kunna bestämmas efter 106 §., som just handlar om samma slags fel, nemligen uppenbara Lagbrott.
Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade. att han ansett sig först skyldig att inhämta Rirlderskapets och Adelns yttrande, huruvida Ridderskapét och Adeln kunde finna för godt antaga de mot ConstitutionsUtskottets förslag af åtskillige Ledamöter gjorda anmärkning gar, såsom Ståndets gemensamma tankar, i hvilket fall återremiss blifvit deraf en ovilkorlig följd; men då den af Herr Grefven och LandtMarskalken i sådant afseende framställda proposition, blifvit med en ganska betydlig pluralitet af Nej besvarad, ansåg Herr Grefven och LandtMarskalken sig nu böra hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade ConstitutionsUtskottets förslag, rörande upphåfvande af 8 momen. tet i 4 §. TryckfnhetsFÖrordningen till den behandling 56 (jj. RegeringsFormen föreskrifver, godkänna. Herr Lefrén; Det af Herr Grefve von Platen gjorde förslag, anser jag också böra framställas till antagande eller förkastande; hvarföre jag anhåller att Herr Grefven och LandtMarskalken deröfver ville inhämta Ridderskapets och Adelns tanka. Herr Grefven och LandtMarfkalken yttrade , det han ansåg deri af Grefve von Platen gjorde omförmåhlte anmärkning icke låmpeligen kunna blifva föremål för någon återremiss till ConstitutionsUtskottet, samt förnyade den af §32 Den 21 Maji t, m. Herr LandtMar&kalken sist gjorde Proposition, hvilken af Riderskapet och Adeln bifölls, HÖgloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 3 eftermiddagen! In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Onsdagen den 21 Maji. Plenum klockan half till 6 eftermiddagen.
Jag har då hunnit det mål, för hvilket jag reste öfver oceanen; det mål jag drömde om, då jag som flykting seglade på de aflägsna hafven; det mål jag längtade till, då jag på Amerikas kust grundlade den lilla koloni, som bär ditt dyra namn. Endast min brinnande kärlek förRUDOLF (med värma). GREFVINNAN (ömt). 163 ledde mig till den bedrägliga handling, hvarigenom du blef min maka. På andra sidan hafvet ämnade jag upptäcka allt för dig, och bli din brudgum efter de lagliga former, som du så obevekligt fordrade. Förlåt mitt brott, ty du var aldrig brottslig, du var blott grymt bedragen. Så dömmer ej den stränga verlden, som låtit mig med blodiga tårar begråta mitt felsteg mot dess lagar. Jo, Rudolf, jag har felat mycket, mycket, ty endast mannen är fri, han kan ostraffadt bryta mot dagens bruk och seder, och man kallar honom blott en svärmare, en fantast; men qvinnan får ej kasta af sig den tvångströja, som man kallar: det passande. Den måste fjettra hennes bröst, qväfva hennes suckar, och qväfva mången ädel handling; qvinnan får aldrig vara svärmisk eller exalterad, ty då bryter verlden för alltid stafven öfver henne. Nej, Rudolf, jag har felat mycket, då jag ville följa mitt hjertas olycklige brudgum i landsflykt, och då jag flydde från min obarmhertige faders hem. Endast grafven kan utestänga smädelsens hviskningar från mitt öra, men, tro mig, ännu på minnesvården öfver mitt stoft skall den oförsonliga verlden försåtligt rista namnet på mitt felsteg. Ser du, sådant är qvinnans öde här på jorden, och ändå smädar mannen henne, om hon någon gång skakar sina orättvisa bojor. Så kasta af dig dessa bojor, fly för alltid den verld, som inte förtjenar att äga en engel, som du; följ mig till min koloni der är jag rik och fri, RUDOLF. GREFVINNAN. 164 och en gång på din graf der borta skall aldrig smädelsen rista sina lömska lögner. Skilj dig från din brottslige make.