Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konstitutions-Utskottet får, i anledning häraf, vördsamt tillkännagifva, att, enligt hvad Protokollet öfver Finance-ärenden af den 3o Juni 1841 utvisar, Kongl. Maj:t vägrat nådigt bifall till Riksens Ständers i deras ofvan åberopade underdåniga skrifvelse gjorda framställning, enär det föreslagna pensionsvilkoret icke borde serskildt stadgas för ledamöterne af Konungens Stats-Råd, utan att äfven sträcka sig till Statens alla öinge löntagare, hvilket icke blifvit af Riksens Ständer ifrågasatt. Vid Herr SiatsRådet Grefve Mörners afskedstagande de 14 Januari iS43, borde således de om civile embetsmäns pensionsrätt i allmänhet gällande författningar desto heldre lända till efterrättelse, som Herr Grefven i Stats-Råds-embetet inträdt, innan Kongl. Maj:t öfver Riksens Ständers omförmälde framställning fattade Sitt nådiga beslut; och emedan herr Grefve Marner vid sin afgång från nämnde embete uppnått en ålder af 68 i år, deraf han 55 år varit i Statens tjenst, samt vid afskedsansökningen företett läkare-betyg om försvagad helsa och aftagande krafter, anser Konstitutions-Utskottet den emot rådgifvare-åtgärden i detta hänseende gjorda anmärkning böra förfalla. Ank. till Exp.-Utsk. d. \i Nov. kl. i e. nr. Memorial lill Riksens Ständer, angående af Riksdagsfullmägtigen M. Peli rsson yttrad anmärkningsanledning, i anseende till med O gifvandet för Finska och Åländska fartyg att ytterligare i 3 år användas till inrikes transport af trävaror och tjära fran de Norrländska länen.
Utskottet omöjligt kan lemna annat svar derefter, än det nu gjort. Jag öfverlemnar således till Herr Ribbing sjelf, att befria oss från alt behöfva återremittera Betänkandet. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition lill återremiss af LagUtskottets förevarande Be« tänkande. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition lill bifall af berörde Betänkande, hvilken proposition med Ja besvarades. Den 19 Februarii e. m. Föredrogs till remitterande Herr Ribbings, Arvid, den g dennes e. m. på bordet lagde Anförande, och gjorde Motioner örn utvägars beredande till Militärbefälets sysslosättning under fredstid, och bättre utkomst, allt i anledning af de anmärkningar, som blifvit gjorde vid Herr Ribbings den 17 sistlidne December e. m. till StatsUtskottet remitterade Memorial, innefattande åtskillige anmärkningar vid Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående StatsVerkets tillstånd och behof. Grefve von Fersen^ Hans: Då uti Ridderskapets och Adelns plenum den 9 dennes Herr Ribbing upläste dess skrifteliga anförande, fästes min upmärksamhet vid några få punkter, dem jag nu skall försöka i korthet besvara. I hufvudsaken, eller att någon utväg till Arme ens Subaltern-Befäls bättre utkomst är af nöden, instämmer äfven jag; men må den värde talaren ursäkta, att jag ej delar dess åsigter uti detaillerne. Att yttra något i anseende till det nya Löne-rcglerings-förslaget, eller det gamla allöningssättets företräde, tilltror jag mig ej, och anser mig ej vuxen detta ämne. Sedan det å båda sidor af så skicklige talare blifvit discuteradt, vore mitt yttrande endast ett åtetruprepandé af hvad å ena eller andra sidan redan blifvit sagt. Likväl
Jag tror således att afseendet pä crediten är sä laugt som möjeligt iagttagit, och mot Regeringsformen kan det nu förestagne steg icke stridaBada de ansörde §,§. wittna, alt det beror af Riksens Stander att esler inhämtadt yttrande af sitt Skais-Mstokt pröfwa och bestämma, hwad som i besia afseende» ar nödigt, och nar de icke uraktlätit hwad som försigtigheten och närwarande omständigheter förestrifwit, lärer ingenting mera kunna fordras. Angående fonden till uptagande af inhemska län, torde jag fä erindra, att den grundar sig pä Kongl. Maj:ts nädiga proposition och Hemliga UtstottLks tillstyrkande och att om Sivenia folker pä sädank sätt kan bereda medel till sitt förswar torde man icke böra försumma en utwäg, som enar nägot afsattes för framtida behof, blir ett medel art öka Rikets framtida säkerhet, men som för att anwändas, fordra en närmare utredning. Jag tillstyrker derföre bifall tili Utffotteks betänkande i hela sin widd. Zrihcppe ak ^Vettorlkestt, Lustaf: Lä jag nu wägar utbedja mig nägra ögonblick as Högloft. Ridderstapet och Adelns up» märkfamher, ster det i synnerhet för att besivara hwad en wärd ledamot Herr Grefwe 6^'Ienbor^ i desi memorial, yttrat, såsom en förmodad grund lill den sörestaane reducstonen af Rikets u.ländsta stuid. Herr Grefwen anser, att ett nu warande misiförständ med Frankrike föranlätit till widt.igande af detta steg, och jag har derföre trotmig bade af min kännedom om sakens rätta sörhällande, och so4 Den iz IuM. och af det Embete jag innehar, i dubbelt afseende päkallad, att afgifwa någre nödige uplysningar.
På alla dessa skäl anhåller j*ig om återremiss. Friherre Cederström, "Jacob". RiddarhusUtskottet har afgifvit förslag till en förändrad representation för Ridderskapet och Adeln. Jag kan ej med Ut6kottet instämma i den öfvertygelse, att en sådan förändring 6kulle vara behöflig och allraminsf, att den, skiljd frän den öfriga NationalRepr^sentationen, skulle nu hos Ridderskapet och Adeln företagasJag tror, att Utskottet snarare bordt tillstyrka, att 428 Den 22 Junti e. m. en slik förändring åtmindsfone mätte uppskjutas, intill dess en förändring i Svenska folkets representation i allmänhet vid Riksdagar blifvit verkställd. Med denna åsigt af Utskottets Betänkande i det hela, vill jag lik* väl göra några erindringar vid vissa delar deraf, hvilka synts mig dels sakna grundlighet, dels sins imellan stå i motsägelse. Jag kan ej dölja min förundran deröfver, att A* delsmän icke vid lika ålder skulle få tillgodonjuta Representationsrätt å Riddarhuset, utan den sorn vore Caput, vid 25 år, och Ättemän först vid 30 år. Ett sådant stadgande syneg mig icke vara på något giltigt skäl grundadt; ty jag kan ej tro, att man är förnuftigare vid 25 års ålder, för det att man är Caput. Vidare har Utskottet föreslagit, att ingen annan än hufvudman sjelf, då han kommit till myndige år, må äga rättighet till annan Riddersman öfverlåta sjn representationsrätt. Jag kan ej instämma häri, och jag kan ej finna det rättvist, att betaga en förmyndare för en omyndig Adelsman, som är Caput, rättigheten, att så väl i denna del, som i öfrige den omyndige röi rande angelägenheter, handla å hans vägnar. Uti förslaget har jemväl influtit några reglementariska detailler, hvilka ej höra till repre-j sentationen. Deribland vill jag nämna stad-, gandet om Riksdagsmäns permitterande vid Riksdagar.
Hon bör vara skicklig i matlagning och villig, hafva omtanke och deltaga i de i huset förefallande göromålen samt hafva ett godt och vänligt sätt. Svar med löneanspråk, fotografi och rekommendationer sändas till » 1 april 99 », Göteborgs Aftonblads annonskontor f. v. b. ledig LÄRARINNEBEFATTNING, med undervisningsskyldighet i Franska, Svenska, Matematik och Naturkunnighet, kunna till läroverkets styrelse ställda ansökningar inlämnas senast den 30 april 1899. Sökande böra förete intyg om genomgången Seminariekurs. Anställningen sker under förbehåll af sex månaders ömsesidig uppsägningsrätt och är förenad med årlig lön Ett Tusen Kronor och utsigt till eventuel förhöjning efter fem och tio år. (G. En flicka från godt hem fär plats från l:a april. Hon skall deltaga i skötseln af en 1 års gammal flicka samt i inom ett hem förekom, göromål. Samvetsgrant arbete fordras framför allt. Svar innehållande löneanspråk och fotografi sändas till » Ung tjänstemannafamilj » Iduns Exp. (516) i i siden, ylle oeh bomull, FLICKOR B £ g$ K l ä d n i n g s t y g e r FÖR Nordiska Museets Lotteri i 8,223 vinster, däraf å Nordiska Museets Lotteri 50,000, 10,000, 5,000, 1,000, finnes från och med nästa läsårs Förmedlings-och Annonsbyrån (samskola) början plats för en lärarinna med undervisNordiska Museets Lotteri 500 kr. o. s. v. Pris för Nordiska Museets Lotteri till LÄRARINNA. Vid Falkenbergs 6-klassiga elementarskola Innehafvare ANNA WARBERG, 10 Sibyllegatan 1 0, Stockholm. — Förmedlar inachordeiin / jar. — Mottager annonser till de flesta tidningar. Anskaffar gratis lärarinnor, värdinnor m. m. Åtager sig uppköp af tyger, modev., sybehör m. m. mot billigaste arv. Prospekt på begäran. ningsskyldighet hufvudsakligen i modersmå- let och tyska språket. Sökande, som genomgått högre lärarinneseminarium hafva företräde. Lönevillkor beroende på den sökandes kompetens.
I alla dessa Beredn:S-comite'er för socknarna skall t. ex. väljas af alta •Stånd till ledamöter af Taxer:s-comite'erna. När nu en Taxens-comite' sammanträder, så komma en mängd menniskor, adelsmän, prester, bondel’ och ståndspersoner, som äro valde till ledamöter al denna comité. Då sker ett nytt val till taxeringsrriän, och det är icke hälften af de valde, som ingår i comitcen, utan de få resa hem igen. Jag tror, att om taxerings-dislrieterne ej blifva större än ett pastorat, så böra ledamöterne fullkomligen känna hemmanens värde och hvad de skattskyldiga bör åläggas såsom bevillning. Jag tillstyrker således Berednts-comitcfci nes borttagande. Hr von Rosen: Jag (Ar fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att det icke är ensamt hemmanens taxeringsvärde, som af Beredn:s-comite'en bestämmes, utan många andra saker. Dervid skall bestämmas classificationen af personerne efter deras tjenst och yrken. Hvad skatt gerningsmännen skola utgöra, eller om de böra från skatt befrias, skall profves. Skulle man dock (inna Berednts-comile'- erna öfverflödig.!, så bör man icke bibehålla dem, såsom Etsk. gjort, endast med en förändring af namnet; ty de s. k Ta x e r: s-co m i leer n e skulle egentligen ej blifva nnnnt än Beiedn:s-cornite'er, då de på de flesta ställen skulle hållas socknevis. Då blifva vi af med Taxerrs-comiteerna , hvilka jag anser mera angelägna. Sålunda blefve ett olika förhållande inom hvarje socken i häradet. Särskilda meningar skulle inom hvarje socken göra sig gällande, så att taxeringen blefve ensidig och orättvis. Medleminarne af socknecomiteen äro för mycket bekanta, för att hafva afgörandelätt; de böra bereda och upplysa pa i tiel fa förhållanden, Dcu i o O c l o b c r f. ni.
På dessa grunder, de der, efter mitt omdöme, stödja sig uppå en lagenlig tillämpning af stadgandet i Kongl. Brefvet den 25 September 1777 samt nu gällande Tryckfrihetslags föreskrifter, sådana dessa i bokstafven lyda, pröfvar jag, med bifall till JustilieOmbudsmannens yrkande i denna del, rättvist förklara, att uti ofvanberörde tryckfrihetsåtal mot Assessoren Crusenstolpe, HofRätten, lill följd af gällande lagstadganden, bordt fullgöra den i 1777 års Kongl. Bref föreskrifna anmälan, samt Kongl. Maj:ts Nådiga svar derpå afvakta; men som, vid öfvervägande af de skäl, svavanderne å sin sida anfört, till stöd för deras uppfattning af lill ämnet hörande lagbud, i följd af hvilken förrberörde anmälan är vorden underlåten, den såmedelst förelupna oriktiga lagtillämpningen icke må bedömas vara af sådan beskaffenhet, alt ansvar derå, enligt 1 Kap. 12 §. RättegångsBalken, följa bör; varder JustilieOmbudsmannens hemställan härutinnan utan vidare afseende lemnad. I öfrigt instämmer jag med de flesta ledamöterne, på det sätt JustitieRåden Themptander och Nyblaeus sig yttrat.” I öfverensstämmelse med Högsta Domstolens fleste Herrar Ledamöters ofvanstående Beslut, har sedermera Kongl. Maj:ts Nådiga Utslag i målet blifvit, under samma dag, den 29 November sistlidna år, utfärdadt. Sådan är utgången af denna för Tryckfriheten maktpåliggande sak. Ehuru, derigenom, hvarken den förstnämnda af de emellan parterne omtvistade frågor blifvit med bestämdhet afgjord, eller, hvad sednare frågan angår, de derutinnan framställda anmärkningar ansetts föranleda till dess hufvudsakliga pröfning, torde likväl det, med deras väckande på ofvanberörde sätt, hufvudsakligen åsyftade ändamål ej vara förfeladi, så vida af flera orsaker må kunna antagas, att framdeles, i lika beskaffade mål som detta, andra förhållanden, än de, hvilka nu gifvit anledning till klander, skola vinna afseende.
Häraf uppkommer den karaktersolikhet de båda kam-rarne emellan, som vi ofvan sökt angifva. Den ena förbiser ofta saken för formen, den andra formen för saken, den ena är tyckmycken, den andra tycker för mycket. Båda tillsammans fullständiga emellertid hvarandra; och om den enas nyhetsskräck och lynnes-syra understundom fördröjer nödvändiga reformer, så förhindrar den ofta statens nedsväljande af omogna idéer och surkartsförslag, nedruskade från kunskapens träd på godt och ondt i den andra. Förf. har i föregående angifvit sin uppfattning om folkmöten i landet och om landtmannapartiets förmenta sprängning. Då han här företager sig att skildra de båda kam-rarne och går att redogöra för de olika grupperingarne inom dessa, torde måhända med skäl kunna anmärkas, att förf: s ställning utanför kamrarné och partierna borde af hålla honom från att ingå i specialiteter och uttala sig i desamma. Men om han å ena sidan måste erkänna sig sakna den närmare kännedom, som lifvet inne i stridsvimlet skänker, så undgår han å den andra faran att låta förleda sig till några af partiensidighet föres tafvade omdömen. Visserligen är han anhängare af de stora frågornas lösning på de af regeringen föreslagna grunderna, men han inbillar sig verkligen att kunna opartiskt skildra de olika meningsbrytningarne för eller emot dessa. Regeringens parti i första kammaren anföres af f. d. statsministern, friherre Louis ' de Geer. Utan tvifvel kommer historien att en gång, vid skildringen af denne statsman jemte det myckna den skallhafva att säga om honom vid representationsförändringen 1865, icke heller att förbigå riksdagen 1883. Om det varit få dödliga gifvet att såsom han, visserligen i förening med framstående medkämpar, men dock såsom den främste, fredligt genomföra ett sådant storverk som införandet af ett nytt statsskick, så torde det vara än mera ovanligt, ja, nästan exempellöst, att samma stora personlighet — undanskjuten från makten af män, hvilka lifligare och raskare än han vetat tillämpa just de idéer, som ledt honom sjelf vid förändringen, och hvilka.
Och den förmåga att um - 8 Allmänna Besväi'soch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 13. gås med allmogen, som utgöra så väsendtligt erforderliga egenskaper hos en länsman, samt att, om åter å tjenstetid skall Påstås hufvudsakligt afseende, deremot möter, att beskaffenheten af länsmanstjensterna fordrar, att de personer, som dermed beklädas, åtminstone vid tjenstens tillträdande, innehafva full verksamhetskraft och det sålunda måste vara en fördel, att yngre personer dervid komma i åtanka, hvadan ifrågavarande befordringsgrund äfven är felaktig, i synnerhet om, med tillämpning deraf, sådana personer komma att befordras, hvilka icke förut innehaft dylik tjenstj hvarförutan ej heller torde förbises den olägenhet, som sannolikt ofta skulle uppstå deraf, att såsom sökande anmälte sig personer från mer eller mindre aflägsna orter af riket, hvilka vore obekanta med förhållandena uti de nya distrikt, inom hvilka de skulle komma att verka 5 samt att, då i allmänhet landshöfdingarne icke lära uraktlåta att vid länsmäns tillsättande lemna kronofogden tillfälle att förordna någon af honom för ordning och redbarhet känd person, det syfte, som motionären med förslags upprättande afsett, i detta fall redan synes ernådt, samt det icke vara behöfligt, att åt kronofogden dervid lemnäs något ytterligare inflytande, än hvad möjligen ett sådant förord kan medföra. Hvad sedermera vidkommer motionärens framställning om angelägenheten deraf, att länsmän anskaffade uppbördsborgen, så torde en sådan borgen, om den än icke föreskrifves högre än 500 R:dr banko, säkert för de fleste blifva ganska svår att erhålla samt eljest för tjensten skicklige sökande derigenom ofta förhindras ifrån att sig dertill anmäla.
San famt €lfba(S, §rt>fSDa(S od) 3öfe raber i <2Bermlanb, anwänbaS tili »at* SranSport 9l:br 370,653: 16;— 2,536,147: 38: 4. 22 Ståndört 370,653' 16. — 2,536,147: 38; 4. ton*aftappningat eller dammbpggtrader, för motwerfande af fröjt od) till för* beredande af (adana (torre odltn-gS före* tåg, forn öfwcrftiga SBenig&mtnaö för* maga « 120.000: — 20;o Stil uprenSning af <3BåbäcfSforjjen t ©abelfmen 5,000: — 21 :o Stil unOcrftöD för <Smm*ånS up* rensning 10,000: — c) XP«tj*anl«gcjmngat-: 22:o $ör omläggning od) förbättrande af bacfiga eller eljeft för fommunifationen mindre tjenliga delar af de allmänna landöwägarne i SKifet 200,000: §3:o
Jag anser att MedStånden borde inse, att det vore deras intresse, att, så länge ståndsindelningen bibehålles, äfven bibeh ii lies den sjelfskrifna representanträtten inom R. o. Ad. Måhända nationen, för att blott nämna män af sednare tider, haft någon nytta af att en von Schwerin, Cronhjelm, Anckarsvärd, Frölich m. fl., kunnat begagna sig af sin representanträtt? Att jag m. fl. mindre passande derför gjort det, har den åtminstone icke haft någon skada utaf. Men anlagom val inom detta Stånd, — och tiden behöfde ej gå ikring många decennier, förr än dörren vore lika så väl läst för en Gr. Anckarsvärd, som för mig. Vi böra komma ihåg, der gifvas numera icke många af adeln, som ej äro embetsman, endast några få capita, som äro fideicommissarier; och till hvad grad man i närvar, lid vill hålla embetsmannen i beroende, derom behöfver jag ej lala, derom går ry-klet så allmänt, att det snart sagdt hviskas af vinden. Jag medgifver visserligen, att capita visst icke böra bibehålla sin sjelfskrifna representanträtt såsom någon förmån i och för p I n ra 1 i te t en af dem, men de böra göra det för fäderneslandets skull; ty skall R. o. Ad. utgöra Stånd och den försvunnit, och vi få ett Stånd af embetsman, halden tagit Svenska folkfrihetens tårar med sig i grafven. Drt är visserligen sanni, R. o. Ad. måste anse skyldigheten att a36 Den 27 October f. m. representera såsom ett onus, nemi. landtadeln ; den måste lemna sina hem, uppoffra sin ekonomi, vistas här med kostnad, för att slutligen befinna sig uti en minoritet, lida nederlag genom att blifva öfverflyglad af hofadel och Stockholms adeliga embetsman; men den bör fullgöra detta onus, för det Jilia företräde den ännu innehafver uti samhället, för att följa fäders efterdömen uti att offra allt för fäderneslandet; något kan den väl dermed ännu gagna detsamma.
Då nu hemmansegarnes berörde åtagande att annorlunda än efter skattläggning utgöra ifrågavarande räntebelopp, hvilket åtagande sannolikt afsett att bereda en lättnad vid fullgörande af de hemmanen åliggande skattebördor, deremot haft till följd, att nämnde hemmansegare för närvarande måste vidkännas en tunga, mångdubbelt större än den, hvilken de, i händelse omförmätde contract icke afslutats, varit underkastade, samt då dertill komme, att de behof, för hvilka nämnde förändring tillkommit, försvunnit, har, med afseende härå, motionären föreslagit, att hemmansegarne på ö» Hven måtte befrias från den arbetsskyldighet till Uranienborgs Kungsladugård, hvilken de genom 1688 års ofvanberörde contract sig åtagit, emot det att de i stället blefve skyldige att erlägga sina hemmansräntor på det sätt, hvarpå desamma före meranämnde contracts tillkomst utgått, eller ock att, i händelse detta icke kunde bifallas, de af berörde hemman utgående grundskatter måtte i förevarande hänseende jemkas och nedsättas. Då af ofvanberörde memorial icke kunnat inhemtas, hvarken anledningen till den år 1688 inträffade förändring uti sättet för utgörande af de hemmanen å ön Hven åliggande räntor eller huruvida den af motionären yttrade åsigt angående lämpligheten och behofvet af en återgång till det förhållande, som i detta hänseende tillförene egt rum, delas af öns samtlige hemmansegare, så och enär Utskottet jemväl i öfrigt saknar den för frågans bedömande erforderliga utredning af hithörande omständigheter, hvilken utredning dessutom svårligen torde kunna fullständigt åstadkommas annorlunda än genom ärendets behandling i administrativ väg, anser sig Utskottet böra hemställa, att Måns Pehrssons förenämnde motion icke må till någon åtgärd k Rikets Ständers sida föranleda. Stockholm den 10 Februari 1845. Stats-Utskottet» Utlåtande, N:o 199. Ank. till Exp. Utsk. d. 11 Febr., kl. 1 e. ». Utlåtande, i anledning af Kongl.
En hvar, som vill med sig sjelf samvetsgrannt anställa denna betraktelse, skall, jag är förvissad derom, derefter erkänna, det rättvisan bjuder samhället, ej allenast att bereda arbetsförtjenst åt alla arbetsföre och vård åt alla kraftlöse, på det att ingen må af nöden tvingas att beträda brottets bana, utan äfven alt låta fängelsernes innevånare erhålla en sådan behandling, som med mensk - Den 22 December f. m. 321 mensklighetens fordringar öfverensstämmer; och om han särskildt vill göra sig om verkliga förhållandet i fängelserne närmare underrättad, skall han visserligen finna, att den allmänna tron, att fången mår bättre än den frie arbetaren, så till vida äger sin riktighet, som den förre erhåller mat hvarje dag, hvilket deremot icke alltid är fallet med den sednare, men han skall då tillika blifva fullkomligt öfvertygad derom, att orsaken dertill att fången sålunda pä visst sätt mår bättre än den frie, icke slår alt finna deruti, alt man hittills gjort för mycket för fången, utan deruti, att man gjort för litel för den frie arbetaren. Då jag no, såsom det första nödvändiga villkoret för möjligheten så väl alt kunna hämma brottens tillvext, som ock att kunna göra straffen rättvisa, föreslår att samhället skall lemna arbetsförtjenst åt en hvar, som deraf är i saknad, samt vård åt den kraftlöse nödlidande, så mötes jag säkerligen af det ofta upprepade inkastet, att arbete visserligen icke tryter för den, som verkligen vill arbeta. Att denna uppgift dock innefattar ett misstag, derom torde jag erhålla tillräckliga vittnesbörd, helst det är sannolikt, att knappt någon bland rikets alla representanter finnes, som icke mer än en gång sett sig nödsakad alt låta arbetssökande ohörde återvända; och hvad mig enskildt beträffar, är jag i tillfälle att tillföljd af min erabetsbefattning kunna intyga, det mången både straffad och ostraffad, efter fruktlösa försök alt erhålla arbetsförtjenst, slutligen begärt att blifva intagen å fängelse eller tvångs-arbetsinrättning för att icke i sin nödställda belägenhet tvingas att begå brott för att uppehålla lifvet.
Nen som emelllerticl, bestämmanclet pä körbanö ak sjelfva clagen kör silkver-utvexlingens början, genom vill clen tillen möjligen inträtkanöe körbällanllen, skulle kunna blifva för Xealisationen binclerligt, bakva Utskotten, i öfverensstäiomelse msö lien ak ett större antal beöamöter inom 8tän<1en ^ttracle mening, ansett tt'tt/auncken e/ Löna a/ kl. l5k/r närmare Leska,n,nas ^ an geno, , ,ne,L/c/att /oresLr//k k,tt f?/co/^ntt,nägk/ge^ akk^ e/- ker ^nttLorttanttek a/ atta ^/oresLr//),e ^örLercttantte ätgärtter^ senast rntt ,öö, ars sLnt göra nnttertt. Le,nskäran o,n nksäkkantte krtten ttä nkuea^ttngen r^att Lör/a.
Lä Lädig bsksllning, Iisr Lsmmsr-Lollegium ökver detts kör8smlingei, 8 snbud 8ig utlätit, oeb »N8ett nsgot giltigt 8bsl ej sörebomms, bvsrföre iebe Ve8trs Voll8tsd8 fö,8smling 8bulle bunns vidbsnns8 ensbsnds ärligs skrift, 8om förre srrendstorn, bel8t skbs8tningen sk ängen förlidet är, dä bergningen blifvit för Lronsn8 rsbning be8Örjd, d«8to mindre borde tsgs8 till Arund, 80m bö-käng8ten berörde är vsrit i sllmsnbet mindre lormonlig, bvsrjemte (kollegium upplät, stt Lronsn.8 inbom8t si ängen, under den nyligen tilländslupng srrende-tiden, efter medeltsl sf msrbegäng8- pri8et ä bö i Ö8tergötblsnd de io 8i8tförflutne ären, utgjort 2^ L:dr 2^ «b. Lsneo ärligen. Vicl föredragning sk detts ärende den 16 dsnusri i83e), bsr Longi. I^lsj:t för godt funnit i Läder tilläts, stt försmlingen mä sä öfvertaga srrendet sk berörde äng, under slbidsn pä mälet8 8lutligs afgörande, libvsl ined det vilbur, stt föramlingen ärligen betslsr 27 L:dr 2/s 8b. Lsneo, eller M6!lelpri86t sk bvsd ängen efter de