Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För bruk eller fabrik, dervid hvarken under det nästföregångna eller under det löpande året någon rörelse drifvits, påföres icke iukomst-bevillniag. § 9 Till ledning vid bestämmandet af värdet ä stångjernsbrukens samt masugnarnes tillverkningar antagas de i derom utfärdad kungörelse sednast fastställda lösningspris för Kronans hammarskatts-jern samt tiondeoch persedel-lackjern från samma bruk, med behörigt afdrag för' transportkostnaderna till närmaste stapelstads-våg; och beräknas råämnenas samt andra materialiers värden jemte arbetsm. fl. tillverkningskostnader efter då i orten gångbara pris. 1 fråga om stångjernsbrukens hammarskatts-jern och masugnarnas tionde-tackjern, hvilka utskylder, likasom öfriga sådana verk ålagda onera, böra vid bevillnings-taxeringen tagas i beräkning, skall ofvannämnda lösningspris jemväl tillämpas. § 10. Den afkastning, som erhålles utaf grufvor och öfriga malmtillgångar, bör, i likhet med annan genom bergshandteringen uppkommen vinst, årligen taxeras lill bevillning på grund af behållningen utaf enahanda rörelse under sednast förflutna år. § H Vid bevilinings-afgifts påförande för behållen inkomst af mjöloch sågsamt andra qvarnar afses ej allenast qvarnarnas storlek eller stenparens, ramarnas och sågbladens samt stamparnes och valkarnas antal, utan hufvudsakligen mäldoch skogssamt vattentillgången jemte tulltiigtens belopp och det tillfälle tili mjöleller brödhandel m. m., som läget och kommunikationsmedlen bereda. Enär högst Förslag lill Instruktion för Taxerings-föträtlningama. i betydlig skiljaktighet förefinnes i de på skattläggning grundade ulskylder, som för vissa qvarnar mäste utgöras, bör jemväl synnerligt afseende fästas å dessa ulskylder. Då räntan af skattlagd qvarn väl åtnjutes af innehafvaren, men ingår i den indelta lön, för hvilken bevillning af honom erlägges, bör äfven sådan ränta, i likhet med andra utskylder, afdragas vid taxeringen af den inkomst samma qvarn lemnar.
Ej långt efter det krigs-artiklarne utkommit, ansågs likväl nödigt, alt närmare stadga och jemnka gränsbrna emellan de ordinarieoell krigs-domstolarnes domsrätt vid de tillfällen, då af en och samma person olika brott begås, som till hvardera af dessa domstolars pröfning höra, så att förhållandet härvid måtte instämma med 10 cap. 21 § rätteg.balken i fråga derom, alt ett mindre brott alltid bör åtfölja det gröfre till den domstol, dit detta sistnämnda hörer, och i sådant hänseende förklarade K. M., genom nåd. skrifvelse d. 19 Dec: 1798, kungjord genom krigs-hofrättens circulär d. 29 i samma månad, att krigsartiklarnes ofvanberörde stadgande, ”att, om rymmare i landsorterne föröfvade brott, som å lif ginge, han borde varda dömd och till straff befordrad i den ort, hvarest det brott timat som grofvast är”, äfven finge lämpas till sådane händelser, dä det till ordinarie domarens ransakning och pröfning hörande brottet borde öfverdomaren hemställas, sä att sedan om den mindre militära förbrytelsen vid krigs-rätt är behörigen undersökt, och krigs-rätten sitt yttrande deruti afgifvit, det sednare jemte det förra skulle af ordinarie domaren i orten afdömas och utslaget derefter insändas till vederbör, hof-rätt, som sitt utlåtande öfver alltsammans meddelar och derom reg:ts befälhafvaren underrättar; och om åter det så hända skulle, att ej mindre det till krigs-rätten, än del till ordinarie domaren hörande brott innefattade ett underställningsmål, borde, derest begge brotten voro lika, de slutligen afdömas af krigs-under-rätten och krigs-hofrälten, men eljest af den underdomstol och den hofrätt, i hvars jurisdiction det timat som grofvast är, hvilket efter det å livartdera brottet i lagoch krigs-arliklar utsatta straff komme att mätas.
Jag förbigår likaledes den lagstridiga form Herr Hjerta först gifvit sin motion, då den härstädes upplästes, enär den återkallad, och derigenom i sjelfva verket osynlig, nu mera ej utgör föremål för Den i2 Januari!. 32? vår öfverläggning, samt öfvergå)- till den egentliga saken. Jag skulle ej tro, alt någon anledning förefinnes nu mera, än vid de föregående Riksdagarne, att i afseende på det mest arbetsamma, det vidlyftigaste och det mest grannlaga af alla Betänkanden, som i vanlig ordning till RiksStånden aflemnas, begagna den rätt Riksdagsordningen lemnar, att bestämma en viss tid för dess afgifvande. Jag erinrar mig, alt vid sista Riksdagen var det först i Junii månad, eller 5 månader efter Riksdagens början, som StatsUtskottet inlemnade sine Betänkanden i detta afseende. Då nu förekommer en ganska betydlig förändring i regleringen af många hufvudtitlar, då en total förändring i afseende på lönerne är i fråga, oell då behofvet af flere anslag är uppgifvit, skulle jag tro det vara omöjligt för StatsUtskottet, att med noggrannhet uppgöra och afgifva ifrågavarande Betänkanden inom den af Herr Hjerta föreslagne tid. Dessutom anser jag, utan att ingå i några af de reflexioner, som i Memorialet finnas anförde, den egentliga farhågan ej äga rum, eiler att, om tiden utdroge till den Mars, då Konungen kan upplösa Riksdagen, utan att någon ny StatsReglering eller Bevillning vore uppgjord, den gamla skulle blifva gällande, och att landet derigenom skul - 324 1) c n 12 J a n u a r i i. le underkastas bördor, från hvilka det eljest vore befriadt. Herr Hjerta anför, att öfverskottet på InkomstTitlarne återfallit på de skattdragande. Jag tror, att detta öfverskott hufvudsakeligen tillkommit genom förändringar i HandelsFörfattningarne och Tullväsendet, och derföre att Tullafgifterne varit mindre än förr, och således under lindring i de afgifter den skattdragande burit dels till Staten, dels till lurendrejaren.
Upplysningen har verkligen, jag älskar att tro det, under en sednare tids friare Statsförfattning, så mycket åtminstone tilltagit, att man i våra dagar, icke utan vanära lör sig Den 28 November e. m. och sin samtid, hvarken vill eller kan yrka, att medmenniskors bästa bör vika för boskapens. Skulle åter någon ännu vara så förhärdad af egennyttan eller så förblindad af fördomen, att han icke ville medgifva eller icke inser brännvinets skadlighet, så borde lian dock låta öfvertyga sig om motsatsen af den bepröfvade, redlige, allmänt aktade, ja vördnadsvärde menniskokännaren och mycket uppmärksamme och skicklige Läkaren, som i årets Almanqch derom gifvit en tillfyllestgörande upplysning och behöflig varning i sinom tid. ”Utan att beskrifva det vettlösa och skamliga tillstånd,” säger han, ”sorn kallas rits, hvilket, ty ”värr, alltför ofta framställer sig lill hvars ”och ens åskådning, vill man nämna blott ”de vanligaste försämringar i helso-tillstån”det, som brännvinet åstadkommer. Den ”första kroppsdel som lider, är magén, ”så att bränn vins-suparen förlorar matlusten och matsmältningen, och kati slutligen knapt förtära någon egentlig föda, ”hvaraf naturligtvis följer en mer och mer ”tilltagande svaghet med darrning i hän”derna och liela kroppen. Derjemte eller ”derefter följa de egentliga sjukligheterna: ”stockningar i lefvert! och underlifvets öf”riga inelfvor, gulsot, vattensot, ofta fallandesot och galenskap. Att således en ”biäunvins-supåre är en ömklig, fastän Den .t 8 Noveni ber e. m. 543 ”knapt ömkansvärd, varelse, finnér hvar ”och en, äfvensom att han går med brådstörtande steg döden till mötes. Det vore ”ändock väl, om hans brottslighet dermed ”vöre slut. Men hurudana barn skall väl ”en sådan försvagad, utmärglad varelse lemina efter sig?
ning af Esseide [S. Adlersparre, f. Leyonhufvud]. Mamsell Fredrika. En julhistoria af Selma Lagerlöf. Caroline Mathilde. Biografi. Christlieb, Theodor. Af F. Fabri. Öfvers. LH (i) 15 s Elfving, Nere A., Af H. W [ieselgren]. - — - Falkman, Ludvig Berchan, †. Af H. W [ieselgren]. z /. Fersen, Axel, M. portr. Feuillet, Octave, af J. A. R [unström]. Flodman, C. Minnesord vid Sveriges allmänna konstförenings sammanträde den 17 mars 1891. Af Karl Wåhlin. Folke, Erik. Af Ludvig Bergström. Furstenberg, Pontus. Gade, Niels W., †. Af A. Gislason, K., Autobiografiske optegnelser. Ved Kr. Kålund. — Gyldén, Hugo. Af II. W [ieselgren]. — Hansen, Theophil von. Af O. G [ranber] g. — - — Hellqvist, C. G. Minnesord vid Sveriges allmänna konstförenings sammanträde d. Af Karl Wåhlin. Hertzka, Theodor. En tysk Henry George af Bredo Morgenstierne. Heuman, Ernst. Hyltén-Cavallius, G. E. Af Otto Sjögren. Kovalevsky, Sonja Va sill ev na. Af Ellen Key. Några biografiska konturer af Tor Hedberg. Vid Sonja Kovalevskys bår den 16 februari 1891, af Esseide [S. Adlersparre, /. Leyonhufvud]. D (3) 85, Lermoliejf \ Ivan. Se Morelli, Giovanni. Levin, Per Axel. Af II. W [ieselgren]. Liebreich, Oskar. Lind, Jenny. Af H. R. Haweis. Öfvers. — Louise, drottning af Preussen. Af M. Paléologue. Meissonier, Louis Ernest. Af O. G [ranber] g. M. portr.- NIT (6) 54 Mirabeau.
Dä Utskottet nu i ordningen öfvergår till Utförsels-tarifen, har Utskottet ansett sig någorlunda fullständigt böra redogöra sä väl för hvad derom, på sätt ofvan är omförmäldt, blifvit vid tulltaxe-frågans föredragning inför Kongl. Maj:t i underdånighet yttradt, tillika ined hvad einbetsverken underdänigst hemställt, som ock ej mindre för de förut omnämnda motionerna om allmän tullfrihet vid export än äfven för öfrige till Utskottet remitterade motioner angående vissa artiklar i utförsels-tarifen. Vid framställandet inom Konungens Stats-Råd af den särskilda mening, som afsåg upphörandet af ali utförselstull, har till stöd derför i allmänhet blifvit åberopad t hvad som yttrats utaf de komiterade, hvilka under den 2 Maj 1856 till Kongl. Majit afgifvit underdånigt utlåtande med förslag till ny tulltaxa, nemligen att, om införselsafgifterna böra betraktas såsom en bevillning, ålagd förbrukaren af artiklar, hvilka, der de tillverkats inom landet, skolat i tillverkarens vinst beskattas, utgöra åter utförsels-afgifterna en beskattning på den inhemska producenten utöfver hvad han skolat till Statsverket betala i mån af vinsten å sin rörelse. Ty då den utförda varan allestädes på verldsmarknaden hade främmande medtäflare och följaktligen måste nöja sig med der gängse pris, borde det icke vara någon motsägelse underkastadt, att de afdrag, som vid utförseln ega rum, med ett motsvarigt belopp minska den behållning, som derförutan kunnat af försäljningspriset uppkomma. Att den svenske tillverkaren af exportartiklar härigenom underkastades en beskattning, hvarifrån tillverkaren af varor, som förbrukas hemma i landet vore fritagen, läte således lika litet förneka sig, som att utförselstullen är ett band, hämmande den del af landets rörelse, hvarmed införda utländska varor skola betalas.
Forsslund att infria åtskilliga af förre Riksdagsfullmäktigen Paul Hedström mot falska handlingar erhålla lån från Banko-diskonten. Efter föredragning af Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 10 dennes bordlagde Betänk. Nio 43, i an), af väckt motion i fråga om tilldelande åt ordförande i Kommunal-stylelse af ett exemplar utaf Svensk Författnings-samling m. m.; blef detta Betänk, på flere ledamöters begäran ånyo bordlagdt. Den 14 Februari. 559 Föredrogos och lades till handlingarne Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts den 10 dennes bordlagde Mem:r: N:o 44, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk. N:o 26, ang:de väckt motion om åtgärder till åstadkommande af en pensionsförening för tjenstemän och betjente vid Statens jernvägar; samt N:o 54, i ani. af återremiss af Utskds Betänk. N:o 32, ang:de väckt motion om bestämmande af vissa vilkor i fråga om rättigheten att utbekomma brandstod. Föredrogs ånyo Gr. Ehrensvärds, Albert, den 3 och 10 dennes på bordet lagde förslag om inbjudning lill de öfriga RiksSt:n att förena sig i B. o. Ad:ns beslut rörande Allm. Resv.- o. Ekon.- Utsk:ts Betänk. N:o 39, i ani. af väckta motioner rörande utvidgandet af qvinnans medborgerliga rättigheter. Gr. Ehrensvärd: Då jag, för snart 14 dagar sedan, tillät mig anhålla, att R. o. Ad. ville utfärda inbjudning till Med-St:n att förena sig i det beslut, R. o. Ad. fattat i afseende å utvidgandet af qvinnans rättigheter, nemi. att antaga det förslag, Hr Huss framställt, hade ett Stånd, Borgare-St., ännu icke algjort frågan, och jag hade sålunda anledning hoppas, att åtminstone detta Stånd skulle instämma i det beslut, R. o. Ad. med en temligen betydlig majoritet fattat.
En af desse förordnas af Kongl. Majit; och af de öfrige väljas 7 af Rikets Ständer, om enskilde delegare icke i Banken ingå, samt en af de enskilda Bankerna, 150 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 69. som undfått sedlar af allmänna Svenska Banken; men eljest 5 af Rikets Ständer, 2 af de enskilde delegarne och 1 af nyssnämnde enskilde banker. I det fall att enskilde delegare icke i Banken erhålla delaktighet, men Rikets Ständer medgifva inträde åt kommnndit-delegare, må tillfälle jemväl beredas desse att i revisionen deltaga, så vida det af sädane delegare insatte belopp uppgår till 2 millioner R:dr R:mt eller deröfver; och minskas i sådant fall antalet af de Revisorer, som af Rikets Ständer utses, med en. Revisionsberättelserna skola genom trycket göras allmänt kunnige. 36. Åt Rikets Ständers Banko-Utskott förbehälles pröfningen af revisionsberättelsen och af förvaltningen, derest enskilde delegare icke i Banken ingå. Nämnde Utskott meddelar dä Styrelsen decharge eller förordnar om åtal mot Styrelsen, der laga skäl dertill förekomma. Om enskilde delegare i Banken erhålla delaktighet, skall allmän sammankomst med Bankens delegare hällas i Stockholm under förra hälften af Juni manad hvarje år. Dervid skola revisionsberättelserne, berättelser af Ofverstyrelsen och af Direktionerna vid afdelningskontoren angående Bankens förvaltning och ställning äfvensom dessa, styrelsers förklaring i anledning af revisionsberättelserna, föredragas, och alla bolaget eller de enskilde delegarne särskildt tillkommande val förrättas, samt beslut, angående decharge, utdelning, teckning af enskilde intill det i § 3 stad gade maximi-belopp. och andra till bolagsstämmas pröfning hörande frågor, med delas. Förslag tili förändringar i bolagsordniugen och andre vigtigare frågor, som till bolagsstämmas pröfning förekomma, skola viss tid förut offentligen kungöras och afdelningskontorens styrelse delgifvas.
Några under märket Skjalf tryckta noveller hade redan 1885 framkallat omdömet, att Sverige höll på att få en Kielland, och när Hilma Strandberg 1887 samlade och i eget namn utgaf en del af de i tidningar, tidskrifter och kalendrar spridda skisserna till en bok, Västerut • — hennes första och hittills enda — blef hon af de flesta yngre författarne och författarinnorna, liksom af den mer utvecklade publiken, genast erkänd som en i hög grad ursprunglig, kraftig och löftesrik debutant. När hon sedan, på nyåret 1888 i Stockholm, kom i personlig beröring med författarvärlden, vann hennes friska, varma, öppna och liffulla väsen samma sympatier som hennes diktning. Mången beklagade hennes afsikt att på hösten lämna Sverige för Amerika, där hennes fästman sedan ett år arbetade för att skapa ett hem. De, som varnade för svårigheterna, märkte dock snart att hon själf såg dem allra klarast. Men hennes lif var » en enda längtan », skild från hennes fästman, och som en äkta kvinna valde hon därför att lämna alla sina ljusa framtidsutsikter h ä r h e m m a för det ovissa lifvet med honom i den nya världen. Hon kom till New-York den 18 september 1888, vigdes omedelbart och började genast den oaflåtliga kamp för tillvaron 1894 som pågått tills detta är i juli, då hon återvände till Sverige. För Hilma Angcred-Strandberg, som aldrig hade varit längre utomlands än i K ö p e n h a m n, erhöll den nya världen ett dubbelt fängslande intresse, och de skildringar hon gifvit därifrån, dels i Handelstidningen, men framför allt i sina spirituella, liffulla bref till vänner i hemlandet, äro ofta små kulturbilder af bestående värde. Själfva datum på dessa bref har varit betecknande. Månader hafva stundom legat mellan början af ett bref och dess afslutande: tider af arbetslöshet, af svår sjukdom hafva vållat afbrottet. Och alltid har det varit mellan slitet vid » spisel, diskbalja och t v ä t t k a r », som hon lämnat dessa skildringar, mellan hvilkas rader man läst, att hade icke diktarsinnet och kärleken gifvit spänstighet och bärkraft, skulle hon med all säkerhet dukat under.
Verkets trygghet eller anseende fordrar hans entledigande, har derigenom gjort sig förlustig sin innehafvande tjenst StatsUtskottets Memorial N:o 230. 31 % 270. Om någon af vaktbetjeningen i sin tjenst varit försumlig eller under tjenstgöring befunnits af starka drycker öfverlastad, eller eljest på ett tadelvärd! sätt sig förhållit, må han, efter sig företeende omständigheter, antingen inför Kommissariatet erhålla föreställning, eller genast hos Fullmagtige anmälas' till suspension eller entledigande. : • § 271. Innan tjensteman eller vaktbetjent varder suspenderad eller skiljd från tjen* sten, bör hans skriftliga förklaring öfver hvad emot honom förekommit infordras. Fullmägtiges beslut, hvarigenom tjensteman suspenderas eller för alltid skiljes från tjensten, bör, jemte hänvisning för besvärs anförande, honom skriftligen meddelas. Tjenst, sorn, till följd af sådant beslut, blifvit ledig, får, derest dea, afsatte tjenstemannen, inom föreskrifven tid. anmält sig ämna samma beslut öfverklaga, icke återbesättas förrän besvären blifvit af itikets Ständers Stats-Utskott eller Revisorer afgjord a, eller den bestämda tiden för besvärens fullföljande försutits; kommande dock den, som emellertid förordnas till tjenstens bestridande, att de med densamma förenade löneförmåner åtnjuta. § 272. Extra-ordinarie tjensteman eller extra vaktbetjent, som, utan erhållen tillåtelse eller anmäldt laga förfall, från tjenstgöring uteblifvit under frenne efter hvarandra följande, månader, eller vid flera tillfällen undandragit sig att lemna äskadt biträde der han blifvit anställd, anses hafva förverkat sin rätt att i Riksgäldskontoret vidare tjenstgöra. Den extra-ordinarie tjensteman eller extra vaktbetjent, sora, under honom uppdragen tjenstgöring, sig försumligt eller felaktigt förhållit och, efter att, på sätt i § 267 stadgas, blifvit varnad, sig icke rättat, bör förklaras vara från Riksgälds-kontoret skiljd.
landsvägen antyder hans ankomst, och då han En ung man eller en man, som redan strax därefter galopperar förbi på sin häst, har lefvat en munter ungdom, kommer till tittar hon nyfiket ut mellan grenarne och sä- sin mor eller till en gammal fru, som han ger med en suck: känner, och säger henne, att han har i sinnet » Voilå mon mari! » alt » faire un fin » och slå sig till ro i äktenLika obekanta äro ofta de flesta franska skapets hamn från sina mer och mindre vilda unga flickor med den friare, som redan är irrfärder på ungdomens haf. utsedd åt dem. Sedan får den unge mannen Den gamla damen blir genast intresserad, gärna tillåtelse att infinna sig i familjen en som alla både gifta och ogifta kvinnor äro, gång om dagen och i vittnens närvaro tala när det gäller en förlofning, och hon börjar med sin tillkommande. Att någon vidare öm strax tänka efter, hvilka unga damer i hennes eller djupsinnig konversation under sådana umgängeskrets som skulle passa som en lämpomständigheter skulle kunna komma i fråga, lig hustru för den unge mannen i fråga. är det naturligtvis icke läl om. Huru man förlofvar sig. Flossa-apparaten ^i^^^^^^x^s^. Den unge mannen presenterar sin utvalda vid det första besöket, efter det att förlofningen är afgjord, en bukett, som bör vara snö- hvit: » chaste et pure. » Så länge förlofningen varar, öfverlämnar han hvar dag en ny bukett, som efter hand tilltager i färgglöd, tills den, dagen före bröllopet, brinner som en flamma. En fransk dam, som beskrifver, huru en il faut » förlofning bör gå till i Frankrike, nämner, att alla trädgårdsmästare kring Paris veta så noga, i hvilket färg-crescendo en sådan bukett bör sammansättas, att man blott behöfver beställa en serie förlofningsbuketter på en månad, på sex veckor o. s. v. för att blommorna skola bli valda efter en pariser Amors strängaste etikett. En förnäm, fransk dam, som besökte Sverige, frågade, huru länge en svensk förlofning kan räcka.
Då hade ej ConslitutionsUtskottet yttrat sitt godkännande af Herr Grefvens och Ordförandens mening; nu deremot har Utskottet gjort det så tydligt, att ingen kan tveka derom. Mig synes det följugtligen origtigt, att betaga oss tiden till vigtigare föremål derigenom, att vi uppehålla oss med detta ämne. Att låta saken förfalla, och lemna den person, som erhållit Pollett, qvar på Riddarhuset, sedan ConstitutionsUtskottet förklarat honom ej dertill berättigad, det vore alt ej visa agtning för våra lagar, att ej göra afseende på ett svar, som vi sjelfve hegärt och erhållit från den förnämsta af Riksens Ständers Afdelningar. Yore det väl rätt, att på sådant sätt bemöta ett Utskott, som har en så vigtig magt? Herr af Uhr: Med anledning af hvad här blifvit yttradt om återremiss af ConstitutionsUtskottets Memorial, samt att ConstitutionsUtskottet utlåtit sig i mera än hvad remissen föranledde, får jag den äran upprepa, hvad jag förut yttrat, att Utskottet ingalunda ingått i pröfning af hufvudsaken, ehuru Utskottet, för att afgifva ett motiveradt utlåtande, var tvunget att undersöka och anföra de skäl, hvarpå Herr Grefven och Ordföranden grundade sin vägran att bifalla den begärda propositionen; och då Utskottet härutinnan fullgjort sitt åliggande, samt definitift afgjort frågan emel - Den 5 J a n u a r i i. Ian Herr Grefven och Ordföranden å den ena, samt Ridderskapet och Adeln å andra sidan, hvarutinnan någon förändring icke vidare kan äga rum; anser jag den nu ifrågaställde återremissen vara utan allt ändamål. Gretve Frölich: Den värde Talare, sorn. sist yttrat sig, och som sjelf är Ledamot af ConstitutionsUtskottet, har besvarat hvad Herr von Hartmansdorff nyss anfört, då han syntes förmoda, det ConstitutionsUtskottet verkligen yttrat sig, och haft för afsigt att definitift yttra sig i hufvudfrågan.
Vara nu mer eller mindre gällande åsigter af Domstols-inrättningen torde väl icke alldeles oförändrade blifva deras, somen dag komma att intrycka antagningens insegel pä det stora , uti hela nu varande lagskipning djupt ingripande verket Och det var just derföre — just för att om möjligt varit, bespara Fäderneslandet och mina rättsökande medborgare både kostnaderne och brytningen af tvänne hvarandra nog tätt i spiren följande Domstolsförändringar, _ som jag icke haft någon röst att aflemna för förslaget. Må den kommande tiden vara förberedd , att pä en gäng, men sjelfständigt, och således utan några af en redan försvunnen tid på sig lagda band , lugnt framföra den förestående Dorastolsförändringen till fullständig harmoni med den inträdande nya sakernas ordning ! Af de inom Riksstånden i detta vigtiga ämne redan haline öfverläggningar , vittnande om allvar och strid emellan olika meningar, är emedlertid en hejdande och &- terbållande kraft att påräkna emot brådstörtad verkställighet af de föreslagne förändringarna; och genom en inom Högloflige Ut~ Sih,*illRik4~St. N:o i54j skottet nu sledd närmare justering af det först gjorda indragningsförslaget, kommer den gamla Domstolsinrättningen att med sitt lilla ålderdoms anseende, men med sina erkänd da , och i ögonen starkt fallande ålderdomsbräckligheter, åtminstone orubbad passera förbi den betydningsfulla i April. Händelserne synas således, åtminstone tills vidare, hafva räddat den gamle undan vexlingaraes och lidens slag. Har i mfna framställde åsigter jag miss-ä tagit mig. •— Misstagen tillhöra ju nära o Mia fria öfvertygelse hyllade emedlertid det den ansåg vara rätt. Detta sökte jag, lika sorgfälligt aflägsnande mig ifrån en vidskeplig tillgifvenhet för det gamla, som ifrån det icke alltid väl betänkta omskapningsnitet. 5:o' Af Herr Landegren :