Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tolagsmedel ... Fattigpenningar af sterbhus . Juslitie-Kollegii öfveiskoltsmedel . Intressemedel. Arrenden och Hyror samt Frälse-räntor 4,54. Balans till påföljande året'. Skulder till diverse Verk och Personer Credit. Balans från föregående året: Skulder till diverse Verk och Persöner « -• Utgifter: Beklädnad, Proviant, Ved, Ljus, samt Medikamenter Arn mlöner .. Fosterlöner lill barn utom bus Byggnader och Reparationer samt Onera Transportkostnader och körslor . Lif rän tor Aflöning till Barnhusets tjenstemän och betjening .. Bebåliningar och Fordringar - 556,220:22. 7. 5Ö3,144: !'5* to.- ■ 1■ —mmmm — 9 Summa 835,927: 11. 5» 8i5,5q8: 44* 9» Antalet af barn, som dessa 2:ne åren af nämnde Inrättning njutit omvårdnad, har för år 1840 utgjort 5,197, af hvilka vårdats inom Barnhuset 942 och utom detsamma 4>2^5, samt för det påföljande året 5, io3. Af dessa hafva 969 vårdats inom och 4»^5 utom Barnhuset.. Angående den personal, sorn inom nämnde Inrättning njutit vård och underhåll under ofvannämnda år, meddelas följande uppgift: Barn under 1, års ålder, år 1840. år 1841. Qvar från förra året .. 0- • 70. 86. Intagna under året 433. 427. Utlemnade • M01 talitetsprocent •- <»- 3g|. 4 Oä* Barn öfver 1 års ålder, Qvar från förra året • • •- » <3 187. l8l. Intagna under året • • • ■ 252. 2 75. Summa vårdade 43g. 4&Ö. Utlemnade . ; ; ; . «• » » •- 2 36. 263. Döda .. .. . • ♦- *• • i 26. 41.
Bran vinsbränningen och dermed gemenskap ägande ämnen. Sep te mijer e. m. 261 Från Statsoch EkonomiUt skotten: Af den i5 sistlidne Augusti: N:o 67. Angående Städernes Ingvar teringsbesvär. Lades på bordet. Uppläsles ett från RiddarhusUlskottet inkommit så lydande: Hörsamste Memorial! Sedan RiddarhusUtskottet, medelst Utdrag af Ridderskapets och Adelns Protocoll för den jo dennes, fått emottaga Högloflige Ståndets beslut, rörande Utskottets ingifne förslag till en Ny Riddarhusordning, får Utskottet lill Högloflige Ridderskapet och Adeln vördsamt öfverlemna så väl en i öfverensstämmelse med berörde beslut affattad fullständig Redaction af RiddarhusOrdningen; som ock ett förslag till den underdåniga skrifvelse, hvarigenom Ridderskapet och Adelil torde finna för godt hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om Dess Nådiga stadfästelse å samma Stadga. Och har Utskottet dervid ansett hufvudgrunderna för RiddarhusOrdningens omarbetning böra hos Kongl. Maj:t uppgifvas, på det Kongl. Maj:t må finna sig i tillfälle, att dels pröfva hvad afseende dessa grunder må förtjena, a6a Den 7 September e. m. dels i enlighet dermed granska författningens detailler. Stockholm den 20 Augusti 1829. På RiddarhusUtskottets vägnar: Carl Mörner. TV. F. Dalman. Ridderskapets och Adelns Underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, med anhållan om sanktion å en ny Riddarhusordning. Slormäktigste Allernådigste Konung! Sedan Ridderskapet och Adeln, i den ordning 5i §.
April, Isar Banco-Utskottet, jemte förklarande att Utskottet, som i öfrigt till pröfning upptagit ofvanbemälde Kongl. Majrts Nådiga Proposition, icke ansett den del deraf, sorn rörer den vid kopparens utmynlning möjligen uppkommande besparing, kunna blifva föremål för dess handläggning, af ifrågavarande ämne lemnat Stats-Utskottet del, för att såmedelst sätta Utskötlet i tillfälle deröfver till Rikets Ständer med serskildt utlåtande inkomma. Stats-Utskottet bar för sådant ändamål tagit kännedom af Kongl. J\laj:ts ofvanberörda Nådiga Proposition, och deraf inhemtat, att Kongl. Maj:t, på grund af Ölver-Slyrelsens för Mynt-Weiket afgifne underdåniga yttrande och förslag i ämnet, förklarat att en förändring i nu gällande utinynlningsgrund för kopparen visar sig vara oundgänglig, enär om kopparens Värde upptages till förb års försäljningspris vid tionde auctionerne, eller ti.ll omkring i4f) R;dr Banco Skeppundet, samt dertill läggas arbétslönerne efter hittills gällande taxa för Avesta, kostnaderne uppgå för ett Skp:d. Helskillingar till ... R:dr 169: 24 sk. Halfskillingar 174: 32 — Fjerdedels skillingar .. 180: — *— Sjettedels skillingar ... 1 gf. — —* ehuru de alla till Banken aflemnas och der utgifvas efter 166 R:dr 3a sk. per Skepp:d, och hvarigenom en förlust af 2-| till 27^ R:dr Banco på hvarje Skepp:d, uppkommer för Staten, utom den på tillverkningen bestådde afbränning, utgörande 7^ procent af kopparvärdet. Kongl. Maj:t har ansett dessa i alla hänseenden ändamålslösa uppoffringar kunna fullkomligen undvikas, och ett kopparmynt, utan Statens belastande, erhållas, till utseende motsvarande det nya Silfvermyntet och jemnförbart med i andra länder bruklige skiljemynt, om de af Kongl.
Jag vågar tro, att ingen skall kunna besvara denna fråga med annat än ett bestämdt nej. Straff mäste, tyvärr, finnas inom krigsmakten, och stränga straff. Derom är intet tvifvel. Men de få ej vara af sådan beskaffenhet, att de borttaga sjelfkänslan. Ty saknas denna egenskap, sä försvinner sjelftilliten, utan hvilken en duglig soldat ej kan tänkas. Men prygelstraffet måste ovilkorligen förqväfva hvarje känsla af eget menniskovärde samt i stället framkalla feghet, dolskhet och liknöjdhet för heder och ära, de förnämsta driffjedrarne till bragder och bedrifter. Prygelstraffet har också aldrig utvecklat sig i krig, utan blott under fred, der en mängd småaktiga tjensteförhållanden träda i stället för striderna, mödorna och ansträngningarne samt för åsynen af döden i tusende olika skepnader. Genom fruktan för kroppsaga kan v serligen ett slags sken-disciplin uppkomma och med hvilken man kan hjelpa sig fram under fred. Men denna disciplin duger ej i krig, der endast soldatens förtroende till befälets skicklighet och till sitt eget mod samt den deraf uppkommande säkerheten och kraften i handlingen bereda framgången. Fordom åsyftades med de flesta straff blott hämd och vedergällning för anstiftadt ondt, och denna vedergällning utöfvades genom att tillfoga delinqventen kroppslig smärta, kroppsligt obehag, såsom tortyr, gatlopp, spö, svält, köld och osnygghet i dåliga fängelser; derjemte låg äfven i de flesta straff skymf och vanära, hvarigenom vägen till förbättring afskars. Enligt sednare tiders upplystare åsigter har man betydligt mildrat det kroppsliga obehaget samt i stället satt det moraliska, som uppstår genom en längre förlust af friheten eller af det för hvarje individ nödvändiga umgänget med medmenniskor. Dessutom har man borttagit skymfen, hvarigenom förbättring blifvit möjlig. De flesta straff, der icke med obehaget äfven förbättring åsyftas, anses icke öfverensstämmande med vår tids framåtskridande civilisation. Det säkra är emellertid att prygelstraffet, långt ifrån att förbättra, tvärtemot försämrar, och detta i främsta rummet delinqvinten.
Att alla de nya Onera eller tillökning i vanliga Utgifter, hvilka på sådant sätt tillkommit och af Riksens Ständer icke blifvit gillade, måtte upphöra och en hvar frikallas från deras utgörande, och 3:o Att Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, ali detta Den i5 Januarii. 47 deras Beslut, grundat på 5^ §. i RegeringsFormen, måtte blifva Vederbörande i Nåder förständigadt till efterlefnad. Det torde derjemte böra i RiksdagsBeslutet införas. — Att detta Memorial måtte blifva remitterarlt till Ilögloflige StatsUlskottet, derom får jag ödmjukeligen anhålla. Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition ansåg Ridderskapet och Adeln nu mera icke något binder möta för verkställighet af den till Statsoch LagUtskotten redan beslutade Remiss af Herr Berghmans ifrågavarande Motion. Upplästes och lades på Bordet följande från nedannämnde Utskott inkomna Utlåtande, nemligen, från: 1:0 Lagutskottet af den 16 sistledne December, innehållande, att sedan samtelige RiksStånden till Lagutskottet remitterat den af Riksens Ständers JustitiasOmbudsman, Herr Friherre L. A.
Skrifvelse, N:o 2it. ter derom af Wår Befallningshafvande i länet utfärdad kungörelse,-dock, om någon vara befinnes så skadad, att, utan äfventyr af dess förderfvande, något längre uppskof med försäljningen icke kan ega rum, må denna, så snart kungörelse derom i strandningsortens och närmaste stads kyrkor blifvit uppläst, verkställas; börande i besigtnings-instrumentet, vid slik händelse, meddelas’ intyg så väl om behofvet af en skyndsammare försäljning, som om verkställbarheten af godsets försändande i försäljningS-ändamål till stad; 4:0 att alla de varor, som genom väta icke äro underkastade förskämning, eller som eljest vid besigtningen finnas oskadade, skola såsom fullgoda varor enligt tulltaxan förtullas; hvaremot med tullberäkningen för de öfriga må förhållas, såsom i l:sta mom. af denna § stadgas. 5:o att, änskönt godset såsom oförtulladt försäljes och det är inroparen öppet lemnadt att detsamma antingen till inrikes förbrukning disponera eller inom stadgad preskriptionstid reexportera, det skall ankomma på säljaren att, medelst en gemensam inlaga, som inom fjorton dagar efter auktions-förrättningen bör, med bifogande af auktions-protokoilet, ingifvas och serskilt upptaga hvad till återutförsel ämnadt är, å tullkammaren angifva hela det varuparti, som försåldt blifvit, och att belöpande afgifter för detsamma inom den i Seglations*ordningen föreskrifna tid inbetala, vid påföljd, som i sagda författning jemväl stadgas. § 21. Den serskilta afgift, som utgår under benämning afgift till handelsoch sjöfartsfonden , uppbäres, jemte införselstullen, på sätt Wår nådiga kungörelse af den 19 Juni 1835 derom stadgar, eller Wi finne skäl att framdeles i nåder förordna. § 22. Städernes tolag och andra dem på vissa varor beviljade afgifter uppbäras genom deras egen försorg och erläggas efter de för hvarje stad gällande föreskrifter.
I alla land har jag sett statyer och minnesstenar öfver personer, hvilka på sin tid blifvit uthvisslade lika tappert som någonsin du, men ännu har jag aldrig sett en staty öfver en kritiker. Hvart konstverk, äfven det misslyckade, är ett stängdt hus för sig, och man bryter sig lika litet därin, antingen man friar eller fäller. Påstod inte en gång Sarti, att musiken skulle gå under om sådana barbarer som Mozart finge det infallet att vilja komponera? Sade han icke, att Mozart hade öronen fodrade med järn? Kallades inte Beethovens nionde symfoni en döf musikers förfelade verk? Fann inte till och med en Goethe hans musik bizarr och orolig, och föga anade han, att samme Beethoven snart skulle kallas klassiskt klar och folklig och typiskt germansk? Folkligt det är allt, som vi vant oss vid och som för tio år sedan var ofolkligt. Hette det inte att en Reissiger eller en Hiller voro för mer än en Wagner? Förklarade man inte, att Wagner röjde en fullständig okunnighet i handhafvandet af medlen och att hos honom ingenting trängde sig fram från hjärtat? Tänk, en Wagner, som ej förstår att handskas med musikens medel! Aldrig prata människorna så obesväradt om någonting som om konst, och aldrig är deras prat ett sådant munväder. Aldrig lära de sig att bli försiktiga. Om de bara skrefvo upp sina utlåtanden och läste igenom dem efter tjugu års förlopp, skulle de förstå sin egen löjlighet. Därför, min kära gosse, vill jag inte heller göra mig själf löjlig genom att skrifva ett eller annat om dig. Hvad begriper jag af ditt musikstycke! Det förefaller mig grumligt och underligt. Under finalen var jag nära att somna, och att jag inte gjorde det, ja, det berodde på, att jag begynte gapskratta åt hela kompositionen. Det ena snillet får väl öfverse med det andra, sade jag till mig själf och slöt ögonen.
Vid dessa förhållanden och då Utskottet anser det hvarken kunna eller böra åligea Banken, att i landsorterne hålla allmänheten tillhanda silfvermynt för annan vexling eller utbyte, än som erfordras för de indragne sedlarnes ersättande med dylikt mynt, samt Utskottet nu derj< mte anmodat Bankofullmäktige icke allenast att hos Kongl. Majtts Befallningshafvande i de län, der vexlingsanstalter ej redan finnas inrättade, fästa uppmärksamhet å den utväg, sorn sig erbjuder att, genom vexlingsförrättares anställande, bereda allmänheten tillfälle att få mot silfver utbyta dylika sedlar, ulan äfven att i öfrigt vidtaga sådana förfoganden, hvarigenom ett så beskaffad! utbyte i landsorterne må i möjligaste måtto för allmänheten underlättas, i hvilket afseende vederbörande vexlingsförrättare borde åligga utvexla silfvermynt mot sedlar till huru lågt belopp, som hos dem äskas; så och enär, hvad utvexlingen af kopparmynt åter beträffar, Kongl. Majtts Befallningshafvande äro oförhindrade och icke lära underlåta att från Kongl. Statskontoret reqvirera dylikt mynt i den mån, som för rörelsen i orten påkallas, hemställer Utskottet vördsamt, att ifrågavarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 24 Mars 1851. Ank. till Exp.-Utsk. d. 31 Mars 1851, kl. 1 e. m. Memorial, med anledning af Hedervärda Bondeståndets äterremiss af Utskottets memorial N:o 12, med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1848 års början upplupna Banko-vinst erfordras för Bankens konsoliderande. Likmätigt till Utskottet ankomna Protokolls-utdragaf den 12, 15 och 19 uti denna månad, hafva respektive Riksstånden, i anledning af Utskottets i memorialet N:o 12 gjorda Banko-Linko Hets Memorial, N:o 28.
I anledning af hvad Rikets Ständers år 1841 församlade Revisorer-, i a:ne punkter, anmärkt vid Kongl, och Hvitfeldtska Gymnasie-Stipendieinrättningens Räkenskaper för år i83p, få Kuratorerne öfver denna Inrättning, i följd af Eders Kongl, Maj:ts Nådiga Remiss under den 12 nästlidne Februari, afgifva underdånigt Utlåtande, Rörande första anmärkningen, eller den vid ett lån å 1/0O0 Rdr, med ogulden ränta, har Eders Kongl, Maj:ts och Rikets Kammar-Rätts Utslag af den 1 April 1840 blifvit fullgjordt, och således den Stipendieinrättningen tillerkända ersättning redan kommit samma Inrättning till godo, på sätt 1841 års Räkenskaper utvisa. Hvad åter angår sedan anmärkte arrendemedel för åren 1816 med 1820 af egendomen Toftestad, 4-756 Rdr 24 sk., åberopa Kuratorerne under dånigst Eders Kongl. Maj:ts i afskrift bifogade Nådiga Bref af den 22 Maj 1835, enligt hvilket Eders Kongl. Majit, med upphäfvande af Kongl. Kammar-Rattens Utslag den 3 Juni i833, Nådigst befriat då varande
Han såg något brydd ut och tittade osäkert från sidan på Edmée, som vände ryggen till. Bonaparte såg strax, att han antog, hon hade afvisat honom; nästan ögonblickligen tog han sina mått och steg för att låta honom blifva i denna tro. — Mademoiselle de La Feuillade, sade han torrt, nekar hårdnackadt att känna något som helst till chouanernas gömställen, och vill icke på vilkor — trots Fouché — höra talas om någon sammansvärjning. (Han visste nog, att Junot, som kände honom så väl, och hade gifvit akt på dem båda på balen, icke ett ögonblick trodde, att de verkligen hade talat om chouaner, men han sade detta för att ge Edmée litet tid att hemta sig och något att hålla sig till, när Madame Junot korsförhörde henne). Det kan naturligtvis icke falla mig in att misstro en så stolt och förnäm fröken («une si haute et puissante dame») på hennes ord. De sista orden sade han i ironisk, missnöjd ton. Edmée spratt till och vände sig om — hon mötte hans strålande, ömma, skalkaktiga blick, och förstod strax alltsammans. Han helsade flyktigt på Madame Junot, då han gick genom salongen. Han såg på henne, hur hon riktigt förtärdes af orolig nyfikenhet, och njöt pojkaktigt deraf — glad och segerstolt, som han kände sig. Er vackra väninna, Madame, sade han med väl speladt missnöje, är en högst karaktärsfast ung dam. Ni måste öfvertala henne att taga emot Madame Bonapartes och Hortenses inbjudning till frukosten i morgon. Jag är rädd, att hon är så vred på mig, att hon icke vill höra mig. Junot var nu helt desorienterad. Han följde Förste Konsuln ut, medan Edmée med bortvändt hufvud tyst gick genom rummet. Il était amoureux alors dans toute l’étendue du mot, dans toute la force de sa plus grande acception. Marmont (de Napoléon). Det var dagen derpå i Tuilerierna. Madame Bonaparte hade en af sina små berömda frukostar, der — efter Förste Konsulns uttryckliga önskan — aldrig någon herre fick tillträde.
Det kan j u hända, att lärarinnor, som äro bosatta i en stad eller länge vistats på samma ställe, som hunnit göra sig förtrogna med folket, vänja sig vid kallet och förvärfva sig vänner, icke kunna instämma häri. Men dessa äro få, ty det behöfves många år, innan man kan förvärfva sig folkets erkänsla, deltagande och förtroende. Och det fordras ett regelmessigt, ' allvarligt och » lillgammalt » lefverne, innan ett sådant resultat ernås. Den unga lärarinnan må vara allvarlig inom skolans väggar, hon må sträfva att få bort sin naturliga, uppbrusande liflighet, hon må polera och jemna sitt sangviniska temperament, då hon kommer ut bland menniskor, tar dock den tillbakahållna lifligheten sig luft. Men der finnes ingen jemnårig, som förstår henne. D e äldre göra beskärmande miner bakom hennes rygg, de draga sig för henne, och vill hon med dem samtala om något annat än andra menniskor och deras egna intressen, förstå de henne lika litet. Somliga kunna visserligen agera deltagande vänner, och hon talar förtroendefullt med dem och bemöter dem som sådana. Men hon får snart djupt och bittert känna saknaden af föräldrahem oeh föräldrastöd, verkligt deltagande syskon och vänner. Det är ej lätt att vid så unga år vara menniskokännare och såmedels rätta sitt uppförande efter sin omgifnings karaktär. Men ungdomslusten nötes så småningom af f ö r D qvlnllg papperet b ö r l \ J I M a n v ä n d a s IN anglfvas, och och marginal kan bort, barnens närvaro blir något nödvändigt, och den unga lärarinnan har vant sig vid jemnrood och lugn i brödbekymrens och en enformig tillvaros skola. Kampen för tillvaron har skänkt henne resignation, på samma gång den måhända i förtid brutit hennes krafter. Den lilla kammarens enformighet med sin ofta isolerade belägenhet, sina tarfliga möbler och sina få besök har blifvit en vana. Det har blifvit en vana att om hvardagseftermiddagarna med stickstrumpan i handen stirra ut öfver de gamla kända vyerna och om söndagarna, kanske för hundrade gången, ögna igenom den lektyr, hon haft råd att skaffa sig.
Ständers förtroende, uppdragne vigtiga förrättning få vidkännas; hvadan ock Utskotten, B(inko~ZJtskottets Betänkandtn', 117 i betragtande af närvarande tids dyrhet, anse sig böra tillstyrka, att, jemte det Revisorerne bestås skjuts efter fyra hästar till och ifrån Stockholm, det för samtelige Revisorerne förut anslagne Tractainente af 2 R:d Ranko om dagen förhöjes till Tre R:d samma mynt, att utgå, så väl under den för revisions-förrättningen bestämda tid, sorn under resan till och ifrån Stockholm, då Atta mil beräknas för dagen ; böratides Revisorernes resekostnader och traktamente, efter hvad förut vanligt varit, till ena hälften godtgöras af Banken och till andra hälften af Riksgälds Contoret* Någon retroactif beräkning af hvad sålunda blifvit föreslagit , anse Utskotten för deras del, lika med hvad i ofvanberörde måtto inom Välloll. Borgare-Ståndet blifvit anmärkt , icke böra äga rum. I sammanhang härmed, och af lika anledning som ofvannämride arfvodes förhöjning blifvit för de till StatsBankooch Riksgälds-Verkens öfverseende blifvande Revisorer tillstyrkt, får Banko-Utskottet, för bibehållande af en hittils iakttagen ordning, särskilt hos Rikets Högloft. Ständer föreslå, det en lika tillökning må beräknas för de Riksens Ständers ombud, åt hvilka den årliga granskningen af Banko-DiskontVerkets räkenskaper och förvaltning hädanefter anförtros. Stockholm den 4 Martii 1818. Banko-Utskottets Bethnkamlin. N.r 15. Rikets Häglof!. Ständers Banco-Utskotts Betänkande avgående förändring uti de inom Banco■ Verket gällande befordrings-grunder, enligt hvilka Tredjedelen af Banquens Commissarjer vid yppande ledigheter tillsättes endast af Frälsemän.
Om nu, det jag vågar föreslå, alla Kronan tillhöriga Skogar, Krono-, Recognitions-, Grofveoch må hända äfven Sockneoch HäradsAllmänningar genast 1'redlysas, indelas till Hemman, skattläggas och försäljas på det sätt jag haft äran omförmäla, skall Staten icke allenast i sjelfva Skattelösen erhålla en stor tillgång för sina behof, särdeles för Myntets upprätthållande, utan ock göra en högst betydande vinst, genom den årliga Skatt, som af Hemmanen utgöres, och den ökade Production, som af denna anstalt skall blifva en oförnekelig följd. Hos Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloft. Ridderskapcl och Ridd. o. Ad. Adeln anhåller jag vördsamt, att delta mitt Memorial måtte till StatsUtskottet remitteras och äfven communicéras de öfriga MedStånden. Begärdes på bordet. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 20 Januarii 1818. S. D. Föredrogs å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne samt den i5 dennes på bordet lagde Utlåtanden, nemligen: 1:0 Från StatsUtskottet, af den 12 dennes, angående Tryckning af allmänna IndragningsStaten samt Speciella Staterne. 2:0 Från StatsUtskottet, af den 12 dennes, i anledning af Riksdagsmannen Olof Olssons från Wermeland Memorial, om Kostnadens bestridande vid undersökning rörande uppränning af Clara Elf. 3:o Från StatsUtskottet af den 12 dennes, öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss i fråga om fortfarande af StatsAnslaget för Fattigvårdsinrättningen i Carlskrona. 4:o Från Lagutskottet af den 17 sistlid - Den 24 Januarii. 259 ne December, angående ett närmare bestämmande af beskaffenheten utaf Afvittringsbetyg; om hvilket allt de öfrige Respective RiksSlånden skulle vänligen underrättas. Ut supra.
Invändningen, att eleverna få längre väg i allmänhet till blott 5 seminarier, har sedan 1856 förlorat en stor del af sin betydelse, ty l:o hafva kommunikationerna sedan den tiden blifvit betydligt lättade och blifva det mera för hvarje år, och 2:o hafva 3 stifts, Strengnäs’, Skara och Calmar, manliga elever redan kommit i nödvändigheten, att annorstädes söka sin bildning, hvilket förhållande, med bifall till Kongl. Maj:ts Proposition, kommer att ytterligare utsträckas till två andra stift. Att indragningen af flere eller färre obehöfliga seminarier, skulle, enligt Kongl. Maj:ts Proposition, göras beroende af tiden, då de nu anställde lärarne behagade afgå, och att Statens intresse i denna fråga skulle vika för den enskildes, kan jag icke anse nödigt, då dessa lärare, mig veterligen, äro tillsatte endast på förordnande af Konsistorierna. På alla dessa grunder får jag vördsamt föreslå, att seminarierna i riket må reduceras till åtminstone fem, fyra för manliga och en för qyinliga elever, samt att lönestaten för dem må bestämmas, enligt här förut gjorda förslag, till belopp af 4,200 R:dr för ett i Luleå och 26,400 R:dr för fyra, fördelade på det öfriga riket, tillsammans 30,600 R:dr årligen, samt att till Kongl. May.ts disposition må, allt med afseende på en sådan indragning, ställas ett förslagsanslag, för betäckande af seminariernas utgifter för hyra, materiel m. rn. till belopp af 10,000 R:dr årligen. Stockholm den 28 November 1862. J. Otterström. Af Biskop G. D. Björck: Rörande vissa tillägg och förändringar i nu gällande nådiga Stadga för elementar-luroverlcen.
Bohlhiilt och Falsterbo. 0000 5000 | Bergmalm från norra (skärgården öfver Solstadström ' , mil landväg. Ankarsrum I 22000 8000 i Bergmalm från NorJberg, Otö m. 11. grufvor (öfver Werkebäck l’/4 (mil från Masugnen J):o. Tofverum o. Bro. Ed 1 1 000 0000 | Bergmalm från NovJberg, Dtö m. fl. grufvor (öfver Helgenäs s/s mil Ifrån bruket. Bro. Öfverum 11)000 0000 I Nartorps, Sjösa och (Utö grufvor i norra 1 skärgården öfver Luboiholm t % mil Bro. Forssaström 2400 Öfverums masugn. Kronobergs Län. Kronobergs Län. Linnefors . — 500 Öfver Karlskrona. På Kalmar 0200 Oremo 7000 — Sjömalm på stället. 4000 Bro Lessebo 4000 3500 Sjömalm på stället. Masugn på stället. Arvd 4000 1000 1 D:o d:o; kalksten fr. 'Karlshamn, 9 mil. Bro. Orrefors - 0000 Öfver Kalmar. 80 Verkens namn. Tillverkningens belopp i medeltal åren 1855—1857. Centner.l Centner. Orter hvarifrån nedanstående råämnen hämtas. Malm. Tackjern. Af stångoch manufakturjern är i medeltal vågfördt. Centner. 4000 5300 i Sjömalm från orten, j Bergmalm och kalksten Masugn på stället. öfver Kalmar 8 mil, [inglamåla 4 mil. 5000 3000 Sjömalm fr. grannskapet. ft:o. — 3300 I):o 4000 — Sjömalm i orten. D:o. 800 Sjömalmer, l å 2 mil. It:o. Jönköpings Län. 10000 100 Sjömalm fr. grannskapet. På Göteborg öfver Jön7000 2000 Sjömalm i trakten. liro och från Taberg. köping — 10000 Tabergs bergslag.