Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Blomstra själfständig, och slutligen hafva gamla förinom det förra gudsfrukan, dygd och rena domar brutits, att hon icke skulle kunna anseder, så gör sig äfven gällande ett friskt ständigtvis egna sina krafter och förmåga åt kyrkligt lif, hvilket sprider sina välgörande något annat än de inomhus förefallande göroverkningar icke blott öfver alla andliga förmålen. Nu står ett stort antal banor öppna hållanden, utan lika mycket öfver de lekamför henne, hvarigenom hon kan förvärfva sig liga. sitt lefvebröd, ifall det ej skulle förunnas henne A f det nu sagda framgår familjens eller bilda eget hem eller, om så har skett, dess hemmets djupa betydelse, ja nödvändighet så- öfriga förvärfskällor utsinat. Denna sunda som rot och grund för all välfärd. Ä r o deemancipations välsignelser komma henne nu larne d. v. s. de särskilda hemmen förderftill del, och hennes ord och handlingssätt böra vade, så kan icke det hela d. v. s. staten därför väga tungt i vågskålen. A c k, om alla och kyrkan vara bättre. Det gäller därför svenska kvinnor, framför allt de gifta, betänkte tillse, att denna första viktiga förening erhålsin höga kallelse att reformera hemmen och ler sin helgd både vid sin tillkomst och sedan ej läte bedåra sig af en farlig tidsandas siunder hela sin tillvaro, hvilket endast kan rensånger. ske uti det fullt lagliga äkenskapet, då makarne känna sig såsom ett, liksom hemmet är ett, och hafva allt gemensamt. Historien visar tydligt, att alla folk varit starka, så länge de stått kvar på fullt sedlig grund och hållit familjelifvet okränkt, men att de snart fallit, då dessa grundvalar blifvit undergräfda. Man hör i våra dagar oförsynt framhållas lä- ran om den så kallade fria kärleken, då mannen och kvinnan ingå tillfälliga föreningar, hvilka lika lätt kunna upplösas, som de blifvit lättsinnigt knutna. Men hurudant skall ett sådant hem gestalta sig, omöjliggöres icke därigenom all uppfostran? Denna lära har omöjligt kunnat komma ifrån kvinnan, utan från mannen.
Hvad forn af Bankens behållna vinfi får hvarje år återjiår, fedan defs forvaltningsiojlnader blifvit bejlridde, och afdrag Jhett får den till inköp af myntbara metaller anjlagne fumman, bår, vid ett påföljande års början, uppföras å RiksgäldsContoirets rakning med Banken, fåfom till RiksgäldsContoirets difpoJition genom asfgnering aflemnadt, Dermed beftridas af RiksgåldsContoiret de utbetalningar och anjlag, forn Rikets Ständer vid denna Riksdag jårejkrijva; äfvenjam öfverfkotten up« Den 11 September e, m. 487 på Statens ordinarie och extra ordinarie inkomjter användas till de utbetalningar, forn möjeligen kunde komma att ås kas a det mindre Creditivet, hvilket till utgående Jr ån RiksgåldsContoiret anvifes. ITerr Hjertax Jag skulle föreslå i anledning af det beslut, sorn Ridderskapet och Adeln förut fattat, att redactionen så förändras, att i stället för orden: bör vid ett påföljande års början uppföras å RiksgäldsContoirets räkning med Banken, fäfom till RiksgåldsContoirets dispofition genom asfignering ajlemnadt ■ må såttas; bör vid ett påföljande ars början uppföras d RiksgäldsContoirets räkning med Banken, och till RiksgäldsContoirets dispojition genom asjignering af lemnäs. Friherre Cederfiröm: Jag underställer Ridderskapet och Adeln, om icke en ännu tydligare redaction, ån den Herr Hjerta föreslagit, kunde vinnas sålunda: Hvad forn af Bankens behållna vinft för hvarje dr åter/tår, fedan defs Jörvaltnings-kofinader och de utgifter Rikfens Ständer för Banken befutit, blifvit b (fridde, öfverföres till RiksgäldsContoirets dispofition att användas, enligt hvad Rikfens Ständer förordna. Herr Cederfchjöld:
Och alla andra fartyg, däckade eller odäckade, af Fern svåra lästers drägtighet och derutöfver, tillhörige köpingar, lastageplatsen fiskare som idka fraktfart eller landtmän, för hvarje läst . » » — 4. Då skeppsredare uppgifvit och blifvit taxerad för behållen inkomst utaf sitt skeppsrederi, utöfver hvad den här intagna läste-afgiften utgör, erlägge han ej den särskildt stadgade läste-afgiften. Ega flere del uti skepp, påföres hela bevillningsafgiften hufvudeller korrespondent-redaren. Intilldess uppmätning af fartyg hunnit verkställas, böra sädane, som äro ouppmättc, af taxeringsmännen anses till den drägtighet, i lästetal beräknad, sorn, efter 6 BeviUnings-Ulskottels Betänkande, M 4. egarens uppgift, jemförd med de upplysningar, hvilka derjemte kunna erhållas, kan bestämmas. Om uppgift öfver egande fartyg, se § 64. § 10. Handtverkare, med dem jemförlige manufakturister och andra förut icke uppräknade Borgare, skola, med bibehållande af den i allmänhet fastställda grund, till Fem procent af inkomsten taxeras, med ledning af nedanstående, till närmare rättelse fastställda, klassifikation, nemligen: 1 Stockholm och Götheborg. Fjorton klasser. Första klassen B:ko R:dr 350 Andra d:o » 250 Tredje d:o » 200 Fjerde d:o » 150 Femte d:o » 120 Sjette d:o » 100 Sjunde d:o » 75 Åttonde d:o ... » 60 Nionde d:o X) 45 Tionde d:o » 35 Elfte d:o » 25 Tolfte d:o » 20 Trettonde d:o » 15 Fjortonde d:o » 10 I städerne af Första klassen. Tolf klasser.
O Älskelige Läsare, alla samptelige, I som akten eller förackten Guds och Naturens Under och Ordning, gifver dock acht uppå hvad Gud och Naturen med Tijden göra månde. Jagh befarar så godt som itt Regn af hitzigt Pestilentz-Förgifft, jagh säger hitzigt Förgifft: Hvilket the Herrar Medici väl skola förstå, märckja och förnimma. I följande årgång af denna almanack förkunnas denna profetia: ”Emedan Saturnus och Mars i thetta Åhr hålla itt häfftigt Quadrat skeen uthi Martio, så är til at befahra, at en myckit sjuklig Vår blifva torde. Viid Hösttijden hålla bemälte Planeter Saturnus och Mars en sammankomst hoos then hitzige och pestilentzialiske Leyonets Stierna, tå alt hvad som uthi Vårtijden så småningom är antändt nu (tillijka) uthi ljusan Loga brinnandes varder och månge menniskior hopetahls lagandes åt Grafven. Conjunktionen mellan Solen och Mars uthi sommarens Æquinoctial-Punct lärer stoor heeta, så uthi Lufften, som ock menniskiornas Kroppar tillbringa, och uti mången, som sig ey väl præserverat, en brännande Feber antända.” År 1686 spår samma Stockholms-almanack: ”Thet är nogsampt bekant, at (Astrologice) altijd vidh the skarpe Saturni och Martis aspecter sig Siukdomar mehra yppa och utbreda än som andra Tijder. Emedan och nu uthi thetta Åhr uti Mayo quadrat mellan Saturnum och Martem infalla, och andra häfftige hitzige Aspecter komma thertil medh, så hafvom vi för thetta en siukligh Våhr, en siuklighare Sommar, och ganska siukligh Höst och Winter att befruckta, thå allahanda häfftige, hitzige och Gifftige Siukdomar starkt vara grasserandes, och genom Slagh och Hufvud-Yhra många hädanryckiandes.”
Lag-Ulskotlets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 2. i anledning af väckt motion, angående förändring af den i Kongl. Förordningen den 16 November 1841 för fylleri och dryckenskap bestämda påföljd. II. B. 206. A. 219. — N:o 3. i anledning af väckt motion, angående dels förändring i tiden för de så kallade små protocollernes insändande lill HofRätterne, dels ock utvidgning af samma protocoller. II. B. 206. A. 219. — N:o 4. i anledning af väckt motion, angående föreskrifters meddelande i afseende på beskaffenheten af Länsmäns fullmakter. II. B. A. 205. III. U. 109. A. 248. — N:o 5. i anledning af väckt motion, angående upphörande af den så kallade offringen till Presterskapet. II. B. 205. A. 219. — N:o 6. i anledning af väckt motion, angående ändring i författningarne om bysättning. II. B. 206. A. 219. III. — N:o 7. i anledning af väckt motion, angående skatts erläg gande för rättigheten att utöfva jagt. II. B. A. 133. — N:o 8. i anledning af vackla motioner, angående upphörande af likstol m. m. II. B. 205. A. 219. — N:o 9. i anledning af väckta motioner, angående utsträckning af kust-allmogens rättighet att idka utrikes sjöfart. II. B. 205. A. 219. — N:o 10. i anledning af väckt motion, angående rättighet till kyrkoslugors uppförande ä kyrkovallarne. II. B. 205. A. 219. ■— N:o 11. om arfvode för ökad cancelli-personal. II. B. 205. A. 219. — N:o 12. i anledning af vackt motion om förändring i trohetseden. II. B. 223. A. 232.
Då Ni tyckes ha inga eller obetydliga kroppsliga krämpor, måste hufvudpaken bli att på allt sätt arbeta emot denna sinnesstämning, som eljes kommer att taga öfverhand och framkalla ett nervöst svaghetstillstånd. Vi skulle vilja råda Er att, om möjligt, byta om vistelseort och omgifning för några veckor. 1) Se svar till Veritas i n:r 12. 2) Använd Egnells Collodin. 1) Han bör under nå- gra veckor hvarje morgon och afton dricka ett glas 50° varmt Emservatten. 2) Följ den diet, som föreskrifves Carola i n:r 4. Se svar till Naemi i n:r 6 och n:r 8. A. T. Sannolikt ett symptom af engelska sjukan. Vänd Er därför till läkare för undersökning och erhållande af nödiga föreskrifter. Tag dagligen ett karbad med borstning och tag nytt linne efter hvarje bad. N e j; så länge de äro » små och fina », ba de intet att betyda, och intet är att göra derför. 1) Något » absolut » medel finnes oss veterligt icke. Använd emellertid den behandling, som tillrådts S. B. i n:r 5. 2) Se svar till Phyllis i n:r 13. 1) Använd den behandling, som föreskrifvits för Carola i n:r 4. 2) I svaret 1 ill Kokett fru i n: r 11 finnas angifna de födoämnen, som äro fettbildande. 3) Se svar till En prenumerant 2) i n:r 6. 4) I allmänhet medel innehållande arsenik, järn, china. Tag t. ex. tre gånger dagligen tre stycken Pil. Försöken &amp; Cäs En orolig moder. i Stockholm tillverknngar af — ländska i K. Concentrerad Ättika på flaskor för utspädning. Senap, Sixela. blandådefter engelsk och fransysk smak, En bekymrad maka. flere Borter. Biffstekssås. Soja, Daphne. Malda kryddor (garanteras oblandade) på bleckdosor med genomborradt lock. Josita. Bordsalt i paket om 425 gram ( Flicka med friare. flere gånger prisbelönade och fullt jämförliga med de bästa utländska fabrikat.
Med anledning häraf, får Kollegium i underdånighet anmäla, att förenämnda gratifikation, till hvars utbetalning Kollegium genom Kongl, brefvet af den 11 Januari 1815 erhållit nådigt tillstånd, tillkommit med afseende på de ökade tjensteå - — 23 — ligganden, sorn en del af Bankens tjenstemän fått vidkännas i föld af dels de insättningar och assigneringar af medel för manufaktur-diskont-fondens räkning, som oftast flera gånger om dagen förekomma, dels de kollationeringar af Diskontens vidlyftiga räkningar med Banken, som, för vidmakthållande af behörig kontroll, äro af nöden och för hvilka göromål nämnde tjenstemäns beredvillighet måst tagas i anspråk äfven å tider, då desse icke kunna anses pligtige att Diskonten dermed tillhandagå. Berörde utgift har ock alltsedan förberörda tid fortgått, utan att någon anmärkning deremot blifvit gjord, och Kollegium har icke eller af innehållet af det utaf Revisorerne åberopade Eders Kongl. Maj:ts nådiga cirkulärbref af den 27 Maj 1851, hvilket icke blifvit Kollegium, i likhet med några andra förvaltande verk, särskildt till efterrättelse meddeladt, funnit sig ega anledning till vidtagande af någon åtgärd, ledande till förändring i omförmälda afseende.
(Öfverrensstammande med slutet af §. to i lba3 års Banco-Reglemente, pag. irj.) 3:dje Afdelningen. Grunder för Pensions beräkning, a, För Embetsoch Tjenstemän. §. .5. (Obs. Denna §. liar Utskottet ansett böra blifva ordagrannt lika med t §. i i8a3 års Banco-Reglemente, pag. 37.) §. 16. (Oidagrannt lika med §. 2 i i8,23 års Banco-Reglemente, pag. 38.) §• Den genom förra Reglementen åt Baneo-Fullmägtige upplåtna rättighet, alt, elter 22 Banco-IJisTits Memorial, N:o i/jr. inhemtad noga kännedom och full visshet om ohjelpligt sjukdomstillstånd, bräcklighet och afgjord oförmögenhet att vidare gagna Verket, kunna förflytta en Tjensteman på Pensionsstat, oaktadt han sig derom ej anmält, samt i sådana fall anordna fulla Lönen såsom pension, äfven om föreskrifne lefnadseller Ijensteår ej blifvit uppnådda, får äfven hädanefter med nödig varsamhet och urskiljning begagnas. (Instämmande med §. 4 i 18^3 års Banco-Reglem. p. 38.) b. För Vaktbetj etling. §• »9- Då någon af Vaktbetjeningen , efter längre eller kortare tid, af sjuklighet eller oförmåga finnes uturståndsatt att gagna BancoVerket, och derifrån entledigas, ega Herrar Banco-Fullmägtige att för en sådan bestämma någon lämplig pension, motsvarande högst # af Lönen på Stat och i öfrigt afpassad efter den afgåendes tjenstetid inom Verket, ådagalagde förhållande samt mer eller mindre förmåga att sjelf bidraga till sin bergning; och beslutes härom för hvarje serskildt fall.
Den medgifna friheten vid ränteaftal i de fall, der den enligt 1839 års lag egde rum, afsåg således endast att frikalla sådana aftal om högre ränta än fem procent från ansvar för ocker, men berättigade ej domaren att utdöma mer än den högsta lagliga, och ålade honom dessutom att icke låta den liemlige ockraren förblifva ostraffad; och ehuru derefter räntefriheten år 1854 ytterligare utsträcktes, förmådde den dock ej hindra utbrottet och följderna af den svåra krisen år 1857, ehuru verldspenningemarknaden dock i England har sitt hufvudsäte. I Frankrike, der, såsom redan är nämndt, ränteaftalel inom ett visst belopp först år 1789 blef fullt berättigadt, och der först den år 1804 sanktionerade 1907:de artikeln af Civil—lagen innehöll, att den lagliga räntan bestämmes genom lag, men den konvenlionela räntan, så vida den skriftligen uppgifves, kan öfverskrida den högsta lagliga i de fall, der lagen det icke förbjuder, fastställdes derefter den 3 September 1807 den kommerciela räntan till 6 och vid andra aftal till 5 procent; men lagskipningen har likväl, enligt hvad Troplong i sitt utmärkta arbete om försträckning upplyser, derunder icke ansett inbegripas det pris, som ifrågakommer vid vexeltransaklioner och vexeldishont er ingar, såsom innefattande ett på andra grunder hvilande rättsförhållande. Under den korta tiden emellan åren 1804 och 1807, då, till följd af 1907:de artikelns här ofvan anförda innehåll (1 intérét légal est fixé par la loi: 1’intérét conventionel peut excéder celui de la loi toutes les fois que la loi ne le prohibe pas), en konventionel räntefrihet ansågs ega rum, uppgick den aftalsvis bestämda räntan snart till en tryckande höjd, och Petit (domstolspresident) anför uti en år 1840 tryckt skrift (traité de Tusure) en massa exempel uppå att den under den tiden uppgått till 20, 30, 40, ja 50 och 60 procent.
Eljest lika som 1830 års förordning. vissa 1835 års förord - om bränvin. om bränvin. l:a klassen 2: a — dito dito dito dito dito i>„uskap ma nyttjas af hvad lorin och ämne som helst, aen indelas i 7 klasser: enkel panna, med mäskvärmare, högst j af pannans rymd, med enkel rektifikator, med dubbel dito med mäskvärmare och enkel rektifikator, med dilo och dubbel dito, 7:e den s. k. pisloriska apparaten med 2:ne pannor så förenade , all änga går ur den ena iden andra, och till hvilka mäskvärmare och enkel eller dubbel rektifikator a ro applicerade. Ångrör tili redskap får ej hålla i diameter öfver 8 tum. Lösa halsar fä icke begagnas. Försegling af redskapen under den tid tillverkningen Ar ,nställd. ning. Kongl, förordning ang. vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. Under 6 månader, likasom i 1835 års förordning. Rättigheten till bränvinsbränning å landet lika med 1835 års förordning. Pannerymden efter jordvärdet och ej mer än 1 panna om 90 k:rs rymd. Vid konstbrännerier får sammanräknade kantalet af alla dithörande pannor, mäskvärmaren oberäknad, ej öfverstiga den högsta pannerymd, hvarmed brånning med enkla pannor är tilläten. Föreskrifterna om bränvinsbränning i stad, lika med 1835 års förordning. Intet den 13 Juni. Kongl, förordning ang. villkoren för tillverkning och försäljning af bränvin ifrån och med år 1846. Lika med 1841. om bränvin. Lika med 1841. Bevillnings-afgifterne endast efter pannerymden i 7 klasser, progressive.
Uti en den 29 sistlidne Mars till Rikets Ständer aflåten nådig Skrifvelse har E. K. Maj:t erinrat, hurusom, — efter det hos Rikets vid 1856—1858 årens riksdag församlade Ständer blifvit föreslaget, att skjutsersättning enligt resereglemente måtte indelta arméens öfveroch underbefäl samt civilstat tilldelas för sådana resor i tjensteärenden, som icke förorsakats af föreskrifven tillsyn å de underlydande, nemligen: vid de syner och ekonomiska besigtningar, som anbefallas i Militicboställs-Ordningen, jemte en del andra uppgifna förrättningar, — Rikets Ständer, uti underdånig Skrifvelse den 24 Oktober 1857, bos E. K. Maj:t anhållit, att, då det visserligen vore ganska betungande för indelta arméens befäl att af egna medel nödgas bestrida utgifterna för resor icke allenast i och för den egentliga tjenstgöringen, utan ock för förrättningai, hvilka icke stöde i omedelbart sammanhang dermed eller vore deraf föranledda, men flere embetsoch tjenstemannaklasser, likaväl som den indelta arméens befäl, hade sig ålagdt att utan ersättning företaga resor i tjensteärenden, och billigheten fordrade, att deras möjligen icke mindre grundade anspråk ej lemnades utan afseende, E. K. Maj:t måtte, efter ärendets behöriga utredning, till Rikets Ständer göra nådig framställning, dels om och i hvilka fall ersättning borde tillerkännas militärer, civile och ecklesiastike tjenstemän, för resor vid förrättningar inom deras tjenstedistrikt, dels ock om de kontrollföreskrifter, som i berörda hänseenden kunde finnas erforderliga. Med anledning af denna Rikets Ständers underdåniga anhållan, hade E. K. Maj:t infordrat Krigs-kollegii, Förvaltningens af Sjöärendena och Kammar-kollegii Expeditions-Utskottets Förs tag till underd. Skrifvelse, N:o 192. 13 gemensamma underdåniga utlåtande, hvilket, sedan E. K.
Utskottet både yttrat sig känna och medelst egne åsigter antydt behofvet af en reform uti Brottmåls Lagstiftningen, och af en förbättrad fångvård, har likväl icke blifvit föreslaget något hjelpmedel eller någon väsendtlig förändring hvarken i det ena eller andra; att fastän en brådstörtande öfvergång från de hårdaste till de mildaste Straffbestämmelser kan förekomma betänklig, synes dock lika onekligt som menligt, om derifrån vill dragas den följd, att detta bör leda till en fullkomlig inactivite' och att man ej må våga göra ett steg närmare fram till den goda Synpuncten, eller, såsom här är i fråga, till en början för de första gången utöfvade ringa förbrytelserne lämpa och förmildra Straffen efter närvarande bildnings och tidslynnes fordringar, samt att Utskottet, utom andra tillräckliga skäl, icke saknat en giltig och ökad anledning till undanrödja nde af spö- och ris-straffet samt Kyrkoplikten för enkel tjufnad äfven deri, att snatteribot är enligt Lagen faststäldt för tillgrepp till belopp; eller värde blott af 3 R:d 16 sk. men hvilka efter den gångbara mynt valvationen rätteligen borde beräknas till minst halfannan gång mer eller 8 R:d 16 sk. äfvensom det bordt besinnas, att förvandling af Böter till Spöstraff likaledes eger rum för åtskillige andre förbrytelser, .såsom Slagsmål, Sabbatsbrott, Svordom, m. m. och alt dygd, ära och 1374 LagUtskotttts Btt&nkanden'. säkerhet i tankeoch liandlings-sätt ej kan väntas af den som lagen såmedelst kränkt och till all återställande förstört.
Han hette Pekka och var nära sex år. Det var den äldste. De andra var det just icke mycket med; de skrattade, när Pekka skrattade, och gräto, när han grät. För resten voro de mestadels glada till lynnet och nöjda med lifvet. Landsvägen gick alldeles förbi Kajsas koja. Då någon for förbi, rusade alla ut, Pekka först, Maija sedan och sist Pikku. Alla tre i sina långa smutsiga skjortor, öppna i brickan, och med den lilla solbruna barmen omfläktad af sommarvinden. De lingula hårstriporna hängde dem i ögonen och ända ned på axlarne, men under luggen tittade små blå, klipska, nyfikna och undrande barnaögon fram, vidt uppspärrade och stirrande på de kommande i glad, oändlig häpenhet. Det var den stora, vida världen, som skänkte dem en liten titt in i sin underbara rikedom, ett herrskapsåkdon med några riktiga stadsmänniskor uti, folk med kläder och hattar och handskar ... någonting märkvärdigt, som tyvärr ej länge lät betrakta sig, utan liksom allt annat, som de så gärna ville se på, skyndsamt for förbi ... blott förbi, alltid förbi! Men så fort ung-Pekka kommit sig från sin undran, rusade han nedför backen och efter. Det var naturligt att han snafvade omkull i första taget. Men han steg upp igen, tog ny fart och kilade af i dammet direkt efter åkdonet, snabb som en ekorre. Maija med och Pikku sist. De gulhvita skjortorna, de ljusa hårtestarne fladdrade, och tre par små, magra ben gnodde allt hvad de orkade, medan armarne hjälpte till så godt de kunde för att påskynda farten. Så det gick! Sanden yrde, de bruna fötterna arbetade, näsorna runno och ögonen logo. Mellan friska röda läppar lyste hvita och barkbrödvana tänder. Det var så roligt ... kanske kunde de ännu hinna upp de lata gästgifvarehästarne och få se de märkvärdiga stadsdamerna, som sutto inne i vagnen! Kanske ... ja, måhända skulle de få en pennislant, en enda sådan blank en, som mamma så gärna ville ha. Men nej! Det går inte. Hästen har just nu kommit i springtagen.
Fortsattes pröfningen af BankoUtskts d. 5 och 9 dennes på bordet lagda betänk. n:o 24, med förslag till reglering af Bankens Låneoch Krediliv-rörelse. 352 Den 12 April e. m, H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att de nu närmast i ordningen förekommande punkter af detta betänk, voro den 14:de och 15:de, men att dä de i dessa punkter gjorde tillstyrkanden skett under förutsättning af bifall lill Utsk:s kemställan uti 20:de punkten, II. Ex. finge hemställa, om R. o. Ad. nu först ville företaga sistnämnde punkt till pröfning, hvilket bifölls. Till följd häraf förekom 20:de punkten. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag kan icke lika med BankoUtsk. dela den åsigt, att man hädanefter skulle uphöra att söka undanrödja den tunga, som de få vidkännas, hvilka i anledn. af skiften, nödgas utflytta på mark, som icke är odlad genom indragning af de lån, som de hiltils kunnat påräkna, såsom förlag till odlingskostnad. Då genom våra skiftesförfaltningar hemmansägare blifva nödsakade att rubba sitt bo och hemvist och få dem utbytta emot andra, så anser jag billigt att Staten på ett eller annat sätt bereder tillgång till förslag för de kostnader, som åtfölja sådane flyttningar. I viss mån är också genom R. St:s anslag till hjelp för utflyttning något bidrag dertill anordnad!, men detta bidrag är i det hela ganska otillräckligt. Då vid eli skifte utflyttning ifrågakommer till en aflägsnare del, så anser jag det vara billigt och riktigt att äfvenledes Slaten bereder möjlighet för en sådan utflyttande hemmansägare, som icke sjelf äger förlag, att på lindriga vilkor erhålla ett sådant för honom nödigt förlag. Eljest kunde hans undergång genom en sådan utflyttning vara beredd i händelse han sjelf icke äger någon annan förmögenhet än blotta fastigheten. Jag får derföre tillstyrka afslag på denna punkt. Frih. Stjernstedt, Theodor: