Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens magtpåliggande göromål hafva hittills så mycket upptagit deras tid, att jag ansett olämpeligt påminna om någon af mig gjord motion; men sedan nu Statsregleringen, Financerne, Materiellen, Passevolancen m. m. blifvit utarbetade, och till Rikets Ständers pröfning öfverlemnade, anser jag ögonblicket vara inne, att hos Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln anhålla, det nämnde* Utskott måtte påminnas, att inom åtta dagar inkomma med Utlåtande öfver min motion om Skånska Roteringen. Jag hemtar stöd till denna erinran af den anledning, att för närvarande icke något mål finnes mera magtpåliggande, än detta, då fråga är att tillrättavisa medborgares lidna oförrätter, hvilka medborgare, i likhet med öfriga Sveriges skattdragande, bidraga tungt till Statsmachinens gång. Äfven anhåller jag, att Den 23 O c to ber f. m. genom Protocolls-Utdrag detta anförande ofördröjeligen må meddelas de öfrige RiksStånden, på det de äfven må skyndsammeligen erinra Utskotten, att inkomma till Rikets Ständer med ifrågavarande Utlåtande. Lades på hordet. Föredrogs å nyo och remitterades till BancoUtskoltet Herr von Hartmansdorffs, August, den 8 dennes e. m. på bordet legde motion, att BeklädnadsDirectionerne måtte erhålla rättighet, att mot ränta insätta sina medel i Rikets Ständers Bank. Å nyo föredrogs till remitterande Grefve Gyldenstolpes, Anton Gabriel, den 16 dennes f. m. på bordet lagde motion, angående formen för de förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Majit, sorn från ExpeditionsUtskottet till RiksStånden afgifvas. Grefve Gyldenstolpe_, Anton Gabriel’. Sedan jag väckte den nu föredragna motionen, har'mita uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att 72 §. Riksdagsordningen anbefaller hvad jag åsyftat.
jag såg personifieradt hos denna Finlands dotter. En kvällsbris drog öfver insjöns yta och kom vågorna att sorla mot stenarne vid våra fötter. Min följeslagerska satt tyst, som förtrollad, och betraktade böljornas fantastiska lek. Då vände hon sig plötsligt till mig och yttrade: » Hvar gång jag skådar ned i Weäijärvis vå- gor, minnes jag sägnen om ungmön, som just här från denna udde, tjusad af vågornas trolska locksång, störtade sig i Wesijärvis öppna famn. O, det var ändå ett skönt, ett härligt slut ...! » Jag betraktade henne förvånad, men hon tycktes icke märka det, utan fortfor: » Ja, hör ni icke, huru de locka och tjusa. O, jag känner, att när en gång lifsledan blir mig öfvermäktig, då skall jag följa deras maning, söka friden i deras djup. » Häpen visste jag ett ögonblick icke, hvad jag skulle säga. Där fanns då i detta hjärta ett doldt rum, hvars tillvaro jag hittills icke anat! Lifsledan, denna det nittonde århundradets pestsmitta, hade således hunnit ända fram till denna aflägsna vrå af världen, ända upp till den tavastländska insjöns skogiga strand! » Lifsleda! » utbrast jag slutligen. » Ni är ung och kraftig och har lifvet framför er — och så talar ni om lifsleda, ni som har så mycket att lefva för! Där » — j a g pekade på förlofningsringen på hennes hand — » där är ju en tingest, som talar om, att ni icke uppgifvit hoppet om lefnadslycka. Nej, väninna, tro mig, lifvet år vårdt att lefva! » Det var, som om hon icke riktigt uppfattat mina ord, då hon återtog: » Jag har i all min tid varit en underlig och inbunden natur.
Lolidon, Oxford och Cambi.idge samt angående de dar gällande intriidesfordringar, betygsgrader m. m., sa.i.sliildt med afseende fiist p i de engelska mirersitetens lämplighet för svenska krinliga sti~dorande. Meddelanden från Fredrika-BremerFörbundet. Som Förbundefs delegerade vid den bnfernafionellc~ kvinnokongressen i Berlin 19-27 september hade styrelsen utsett fröken Lotten Dahlgren. Fröken D: s berätfxlse öfver kongressen och dess förhandlingar återfinnes på annat ställe i detta: hafte. Svar på ' den anonyma skrifwelse, undertecknad D Svenska m i k ock den 30 sistförflutna, juli hi11 Förbundet inkom, erk v i n n o ~ ~ hvilken, hålles å Förbundets by&amp; där &amp; £ven upplysningar kunna inhemtas ' angående de å.tga.rder, sommed anledning af skrifvelsen vidtagits. Idun Prenumerationspris pr år: Mun m e d Modetidning och kolorerade planscher M u n m. pl. Mun ensam Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr k r. Anna f ^1 den sedermera s. k. Elsnerska gården vid Stortorget j Malmö hade boktryckaren Johan Cronquist under första hälften af 1840-talet sitt boktryckeri och utgaf därifrån tidningen » Malmö Nya Allehanda », en liten stackare, af hvilken hvart nummer innehöll högst så mycket som tre sidor af Idun nu för tiden. Behållningen var ej heller stor. Hjälp behöfdes, hvarför hans hustru Anna Christina, född Lundgren, må- ste biträda, ej allenast med behörig tillsyn och skötsel af det stora hushållet — konstförvanter och lärpojkar voro nämligen den tiden i kost hos husbonden — utan äfven genom annan direkt verksamhet. Såsom skicklig väfverska började fru C. en väfskola ooh utvidgade den snart därhän, att hon 1845 till sina elevers handledning publicerade en särskild handledning i väfnadskonsten, sannolikt den första lärobok, som i denna specialitet af kvinna utgifvits i vårt land.
Utan hinder af de i detta reglemente och hittills gällande tjenstgöringsordning meddelade föreskrifter, rörande sättet och ordningen för tjenstegöromålens besörjande, ega Fullmägtige deruti besluta och till verkställighet befordra sådana förändringar, hvarigenom, så vidt sig göra låter, utan att nödiga kon trollér åsidosättas, den största möjliga enkelhet och skyndsamhet vid ärendenas behandling samt minskning i tj en stein anneus antal åstadkommas; egande Fullmägtige derjemte att, under tiden intill nästa riksdag, i den mån förut utgående löner och arfvoden äro eller varda för sådant ändamål författningsenligt dispo - Stats-Utskottets Memorial N:o 230. 27 niblå, använda desamma för de nya eller förändrade göromål, som, för verkställigheten af FulLmägtiges i ofvanberörda hänseende vidtagna beslut, komma att detta Verks tjenstemän åläggas. § 256. T)e . hos Fullmäktige förefallande kansli-göromål bestridas af en Sekreterare, en Notarie och Registrator, samt en Kanslist. § 257. De med Riksgälds-kontorets dagliga förvaltning förenade göromål och åligganden besörjas, under Fullmägtiges öfverinseende och med redovisningsskyldighet inför dem, af tre Kommissarier. Vid kansli-g öromålen biträdas Kommissarierne af en Notarie och en Kanslist. Till Kommissariernes biträde vid uppbörden af Biksgälds-kontorets inkomster och verkställigheten af dess utbetalningar, är hos Kommissariatét anställd en Bokhållare (Kassa-bokhållaren). Riksgälds-kontorets hufvudbok föres och afslutas i det Kommissariatet underlydande Boksluts-lcontor, hvarest äfven öfriga räkenskaps-göromål hufvudsakligen förrättas; bestående detta Kontor af en Kamererare, två Bokhållare, en Kammarskrifvare och två Kontorsskrifvare; af hvilka 2:ne sistnämnde tjenstemän den ene äfven skall biträda i nedannämnda Kontor, och den andre dessutom tjenstgöra der Kommissariatet finner hans biträde erforderligt.
Vid granskningen af dessa Memorial och Anföranden hafva Utskotten inhemtat, att, jemte det af de flesta Motionairer serskilde anmärkningar blifvit gjorde, åsyftande ändringar och rättelser eller tillägg uti, samt förklaringar öfver vissa uti Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga om Skiftes-Verket i Riket den 4 Maji 1827 antagna allmänna grunder, samt de derifrån härledda serskilda föreskrifter, hafva åtskillige Riksdagsfullmägtige, af det Hedervärda BondeStåndet, från Vester-Norrlands, Gefleborgs, Z«gsamt Allm. Bes v. o. Oec. Ut sk. Bet. N.o S. 5 Vermlands, Skaraborgs, Elfsborgs, Hallands, Jönköpings, Kronobergs, Östergöthlands, Södermanlands och Stockholms Län, samt Gottland, yrkat: att högstberörde Nådiga Stadga, såsom, efter förmenande, otillämplig för ofvanuppräknade Landsorter, måtte till all kraft och verkan upphöra, samt Storskifles-Stadgan den 12 Augusti 1783, hädanefter som hitintills, blifva rättesnöret för derstädes skeende egodelningar; och har jemväl, hos HögloQ. Ridderskapet och Adeln, Hans Excellence m. m. Herr Grefve Dela Gardie uti afgifne anföranden yrkat, att underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t måtte göras, att, för Skåne, Enskifles-Förordningen den 3i Mars i8o3 å nyo måtte blifva gällande, hvaremot Riksdagsfullmägtigen fran Elfsborgs Län, Anders Danielsson yttrat, att, om den hufvudgrund, som uti 1 Cap. 1 § af 1827 års Skiftes-Stadga blifvit lagd för egors utbrytning och sammandragande, att nemligen sådant skall ske utan någon delegares förfång, blifvit hela Stadgan igenom följd och iagttagen, borde densamma kunna för hela Riket tillämpas; hvarföre ock, i Anders Danielssons tanka, Utskotten borde, i anledning af de väckta Motionerne, hufvudsakligen granska, huruvida uti Skiftes-Stadgan finnas föreskrifter, som kunna stå i strid med ofvan antydda grundsats.
Committéens ofvanberörde underdåniga skrifvelse närmare utvecklade. Justitiae-Råderne Mnunerstam, Peterson o h Noréus, som öfvervarit föredragningen af LagCommittéens förra förslag , och deruti instämt , funno sig väl icke kunna frångå de grunder , hvarpå samma förslag i hela dess omfattning hvilar; men då Kongl. Majit i Nåder anbefallt, det ett nytt förslag, som innefattade särskilde gradationer i bestraffning, skulle af Lag-Cora - Ang. vpphdfvande af 8 §. i l Cap. Uts. B. m.m. 9S mittén utarbetas, hvaröfver Högste Domstolen, före den underdåniga föredragningen hos K:gl. Majrt ålåg dess yttrande afgifva, ansågo desse Ledamöter, derest Kongl. Maj:t skulle i Nåder pröfva så beskaffade gradationer böra ega rum, sig böra instämma i Lag-Committéens afgifne Betänkande och förnyade Lagförslag ; JustitiaeRåderne Orbom, Sylvander och Grefve Strömjelt, hvilka ej deltagit i förra öfverläggningen, inskränkte sig till det underdåniga yttrande, att tillstyrka gillande af Lag-Committéens nu i un. detdånighet föredragne Batäokande. Ex Protocollo, Dan. Montelius. Utdrag af Vrotocollet öfver JustitiaAv ender, hållet A Stockholms Slott d. 14 Julii 182 3 inför Hans Maj t Honungen uti Stats-RAdet. I närvaro af: Hans Excellence Justitiae-Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg. Hans Excellence Stats - Ministern för Utrikes Ärenderne Herr Grefve von Engeström. Hans Excellence, Stats-Rådet Herr Grefve Rosenblad. Hans Excellence, Hof-Canselleren Herr Grefve af Wetterstedt. $6 Ang. upphö/vande af 8 §. i I Cap. Vts B.m. m. Hans Excellence, Stats-Rådet Herr Grefve Skjöldebrand. Hans Exc. Stats-Rådet Hr Grefve Mörner.
Preste-Ståndet. s; D. Af inkommet protocolls-utdrag, af den 16 dennes, inhemlade Ståndet, att, vid föredragning af Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoeh Ekonomi-Utskottens betänkande, JN:o 1, angående grunderna och villkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, Ridderskapet oell Adeln lunnit för godt, med afslag å betänkandet, besluta, att, i öfverensstämmelse med hvad i Riksdagsmannen Nils Strindlunds motion blifvit föraslaget, nu gällande Förordning, angående viikoren för tillverkning och försäljning af bränvin, må intill nästa Riksdag oförändrad bibehållas, och hade Ridderskapet och Adeln inbjudit de öfriga Riks-Stånden att i detta beslut sig förena. Vid nu skedd föredragning af denna inbjudning, förklarade PresteStåndet, alt det icke ansåg sig kunna densamma antaga, utan lade protocoliet derom till handlingarne. S. D. Af inkommet protocolls-utdrag af den 16 dennes från Vällofl. Borgare-Ståndet inhemtades, att Vällofl. Ståndet, vid föredragning af Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvlirsoch Ekonomi-Utskottens betänkande, N:o 1, angående grunderna för tillverkning och försäljning af bränvin, beslutat, att Kongl. Majts Nådiga Förordning, angående berörde ämne, af den 6 Augusti 1841, må fortfarande intill nästa Riksdag gälla till efterlefnad, med den förändring, alt Ståndet godkänt nedannämnde bestämmelser i Utskottens förslag till ny Författning i ämnet, nemligen: 26 § 1 inom. med åtföljande tariff a pannerymds-afgift, samma § 2 morn., så lydande: ”för enida pannor under 10 kannor skattas efter 12 sk. kannerummet,’’ samt 40 och 41 §§; hvarjemte Vallofl. Ståndet i besagde protocolls-uldrag it»bjudit Preste-Ståndet att med Borgare-Ståndet sig förena i beslutet om antagande af 41 § uti det af Utskottet uppgjorda förfaltni ngs-förslag.
Han var dessutom slägt till hennes aflidne man, och det var nästan omöjligt att stänga sin dörr för den, som hedrades med den älskvärde kaptenens beskydd, i synnerhet som Cameron nu kom, efter hvad han sjelf genast förklarade, för att göra damerna sin afskedsuppvaktning, innan han åter för en tid lemnade London. Lessley skilde sig imellertid betydligt ifrån sin negativa tant, ty han hörde till dessa sällsynta verldsmenniskor, hvilka ega och följa sitt eget omdöme, oberoende af yttre omständigheter, som icke alldeles låta hänföra och förbrylla sig af modet eller opinionen för dagen och som derför alltid komma att tillhöra det fåtal, som till stor del skapar och styr båda delarne. Han hade fattat vänskap för Astley och skulle troligen komma att bibehålla den, äfven om lyckan och opinionen en dag skulle helt och hållet öfvergifva och glömma den ”svenske äfventyraren”. Butler deremot följde Cameron af samma skäl, som han bar sin gröna frack med ciselerade guldknappar: både Cameron och fracken voro för ögonblicket moderna, och då fracken icke längre kunde begagnas, var vännen också förmodligen glömd; men Astley fäste också ingen vigt vid denna vänskap, som är så vanlig och allmän i verlden, han trifdes väl med Butler, då han var närvarande, men saknade honom aldrig, då han icke fanns; och detta är just hela innehållet af våra förbindelser i sällskapslivet. Lady Hamilton hade icke hunnit förekomma de unga herrarnes mottagande, och hon skulle också verkligen hafva tyckt sig göra en uppoffring dermed. Hon behöfde alltför väl litet sällskap i den fatala landtliga ensamheten och njöt nu af detta synnerliga nöje, som den, hvilken icke delar detsamma, har svårt att fatta, men som fruntimmer af en viss ålder värdera så högt, nöjet af denna tomma, innehållslösa konversation, denna talent att i väl valda uttryck sammanfatta en mängd fraser, som, oaktadt de äro blottade på all tanke, likväl ega ett visst välljud och sammanhang. Det är sällskapslifvets förskräckliga problem, hvilket ingen kunde lösa bättre och utföra med mera finess än den charmanta ladyn.
Uti Kådig Skrifvelse den 24 Fehruari 181g liar Eders Kongl Maj:t behagat förständiga Riksens Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, att uppå de 5 21,887 R:dr q sk. 6 r., som blifvit uti Riksgälds Confoiret qvarstående af den Summa, med hvilken samma Contoir, enligt Riksens Ständers föreskrift, bordt år 1811 Statsverket biträda, Riksens Ständer anvisat 400,718 E:dr 25 sk. 2 r., som för åren 1810 och 1811 vörö bristande i Defensions-summan; att Statsverket ej ägde rätt till undfående af återstoden, 121,168 E:dr 32 sk. 4 r , emedan Riksens Ständer anslagit särskildt och full tillgång för de från år 1812 års början godkända Statsbehof; men att, enär Stats-Verket häftade för en skuld till Riksgälds-Contoiret på förskott till 1810 års hamnstängning m. m., hvilken skuld, jemlikt Riksens Ständers förordnande, skulle godtgöras bland annat af öfverskotten på Stats-Verkets inkomster, och ifrågavarande Summa härrört af sådana öfverskott, Stats Beredningen ansett sig befogad att nämnde 121,168 R:dr 32 sk. 4 r. på skulden afskrifva; hvilket Eders Kongl. Majit genom gillandet af 1812 ars Riks-Stat, som denna afskrifning upptager, i Kader godkänt* Då detta ärende nu kommit under Riksens Ständers pröfning, hafva de funnit: att som 5 §. i 7 Art. af det för Riksgälds - Contoiret ut« färdade Reglemente uttryckligen innehåller och före - Den 2 Juli. n föreskrifver, ”att, sedan de till Stats-Verkets behof anslagne 1,740,803 R:dr 43 sk. 9 r. till fulla beloppet af Riksgälds •
Vanligen försälja dessa personer sina producter, sitt lin, väfnader m. m. under November månad vid marknaderna, då de kunna få sina varor betalda, och fl ro föiut ej i tillfälle att betala sina ulskylder. Således förfaller i min tanke det anförda skälet för förslaget, att de skulle före nuvar. termin få erlägga sina utlagor. Ett annat förhållande äger rum i städerna, ty der kunna utskyIdema utgå när som helst. Man kunde således dela frågan och bifalla förslaget i afseende på städerna; i annat fall yrkar äfven jag afslag på denna punkt. Gr. Spens: Jag har begärt ordet i denna fråga för att förena mig med dem, som i sakens nuvar. skick yrka afslag på Utsk:s förslag i denna punkt. Jag gör del för consetjvensens skull med de beslut, som här i detta ämne redan äro fattade. Det är nemi. synbart vid genomläsningen af betänk:na N:is 170 och 3^6, att Utsk. i förra betänk, framställt ett systeme i enlighet med Utsk:s åsigter, samt alt, vid betänkts återremitterande invändningar emot nu ifrågavar. punkt blifvit gjorde i Stånden af flera ledamöter, hvilka förmenat att densamma bort på ett annat sätt af Utsk. behandlas, Utsk. härutinnan ändrat sitt förslag. Det nya förslaget utgör således, nemi. efter återremissen och sådant det i utlåt. N:o 326 blifvit frarastäldt, ett sammanhängande helt med öfriga delar af Utskrs tillstyrkanden i sistnämnda betänk. Då nu R. o. Ad. redan afslagit 2:dra punkten, får jag erinra derom, att det vore underligt om denna punkt blefve bifallen. Jag ser icke annat, än att åtminstone den föreslagna uppbördsstämman på landet nu skulle vara mindre af behofvet påkallad, än i händelse Utskts förslag i andra punkten litt. a) blifvit bifallen. Jag tror således det vore klokast att afslå jemväl denna punkt. 5:te punkten blef af R. o. Ad. afslagen. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt plenum komme att fortsättas på e. m. kl. 6.
Hon, ja, hon hade fått slita och sträfva för att få det återstående att räcka till för hushållet och till skor åt de välsignade barnen ... och nu voro de där allaredan. Skulle kanske kaptenen låna penningar i dag igen? Häradshöfdingen var visserligen ett stöd, men han hade sin familj, specielt frun, som hade respekt med sig, han var icke så lättplockad som hennes man. Det var ett bråk att ställa till ett värdigt emottagande för främmande så här à propos. Pigan Katrina hade sprungit från Mörknäs till Edsudden, från Edsudden till Hästviken, och först hos fiskarn i »Kroken» fått några marker fisk. Själf hade hon varit i ärtlandet och plockat ärter, lilla Mina satt ännu bland hallonbuskarne och letade ut de få mogna, dyrbara bären; Elin, femåringen, satt på trappan med morteln på knäet och stötte finsocker, och Katrina låg borta i potatisåkern, våt ända till magen och gräfde efter potatis. Där fanns i år bara några, och små voro de, hvitgula och ovala som mandlar. Drängen från gården stod bakom gärdet och »spektaklade» med Katrina; de voro »kärestafolk», och det var högst förargligt för de två att de inte nu i stället fingo ta sin vanliga aftontur ut åt ladorna... Den unga frun i köket arbetade så att kinderna glödde och gåfvo henne ett friskare, gladare utseende. Lågan från spiseln kastade glans öfver hennes trötta, melankoliska ögon; hennes lifliga och något nervösa rörelser talade om ett varmblodigt temperament, men hennes redan litet lutande hållning skvallrade om årslånga öfveransträngningar, och ett nät af fina rynkor och fåror i det vackra, eljest så bleka ansiktet berättade en tyst historia om många tårar. I barnkammaren sof en liten svag gosse på tvenne månader, en annan, äldste sonen, satt som vanligt ute under kardborrbusken, där hade han ett »hus», och i det huset rymdes han själf nätt och jämt med sin docka och sin griffeltafla. Doktorns äldste gosse var sin mors älskling och sin fars afsky. Barnet, en sexåring, var icke som andra barn. Han kunde aldrig bli karl. Han kunde aldrig få fasoner.
Äfvenledes kunde deras antal forn Konungen lkulle nämna inlkränkas till 15. och i 'defs hälle de to, font erlade den höglia ikatt till Staten, räknadt öfver hela Landet, vara ljelflkrifue. Riksdag välja nya eller fortfätta fina förut nämnda Deputerade, efter behag. Af Natio nens ombytas allenaft en femtedel vid hvarje Riksdag. Sedan inrättningen är i full ordning, blifver Tulunda hvar Ledamot qvar under fern Riksdagar. Detta medför ftörre omtanka hos de valda att värdigt uppfylla fina rum, och erfätter till någon det att de ej ära permanenta. 11. Underhufet bör beftå af 400 Ledamöter. En femtedel deraf Ikall vara fjelfägande Bönder. De öfrige må kunna väljas af hvac! annan K lafs man behagar. De böra väljas om till hvarje Riksdag. 12. Bägge Hufen böra väljas genom Ele&orer. 15. Som Reprefentationens förändring troligen ej kan upplkjutas få länge, forn till defs en jämnare fkattläggning blifvit införd, hela Landet refvadt, alla nödiga ftatiftifka upplysningar inhämtade, bör det förila valet förrättas efter en proviforilk method. Sättet att utarbeta och fuccesfive införa en riktig och varaktig method, bör ej gifva mycket hufvudbry, allenaft den nya formen en gång är införd. En kraftig ftyrelfe, Ständer, lorn allvarligen villja ändamålet, lkola lätt fullkomna, hvad lorn i början blott är ett ,Utkaft. Hela framgången af detta företag beror deraf, om national-andan derigenom väckes. Vaknar den, få är det lätt att fullkomna arbetet. Vaknar den ej få kan ej olyckan bli börre än den redan är. Jag vill föreilå följande tvenne proviforifka methoder: Förila Methoden: a) Hvart belt hemman räknas till ett visft antal röker, till ex. 4. b) Man räknar vanligen en härd ediot et helt hemman. För en härd bör derföre räknas lika många röker. c) Stadsegendom 1 jord beräknas på famina fatt.
br kapitalister, sarskildt fruntimmer, har det lange varit ett ijnskningsmil a t t knnna ijfverlamna virden af sina vardepapper, ocll skotseln a€ sina affiirer i t nkgoli person eller institution, som med absolnt sakerhet forenade punktlighet och noggrannhet i ntforandet af det aufiirtrodrla nppclraget Bfvensoin prisbilligl~et. E n sbdan institution ar Stocliholnls Enslrilda Banks Notariatafdelning (LiLZa Nygntnn 2 7, expeditionstid 10-4), so111 okter garanti af Stockl~olms ~nskiida Bank Btsger sig vArd ocli forvaltning af enskilda personers ocli kassors vardepapper. Om en person 110s Notariatafdelningen deponerar obligationer, inkhssel: ar Notariatafdelningen vid fijrfallotiderna kuponger och tillhnndal~kller deponenten influtna medel. Vidare efterser Notal.iatafde11nge ntlottningar a€ ' obligstioner ' och underrattar deponenten i god tid, i f d l en denne tillhorig obligation blifvit utlottad, s m t 1iim11ar forslag till ny plecorhg: ~ f det ledigblifna kapitalet. Om inteckningar deponeras 110s Notariatafdelningen underi %ttar Notariatafdelningen galdenlren daroin att rMntorna i % inteckningarna skola till afclelningeri inbetalas, hvarefter de medel, som jnflgtn, till deponenten redovisas. Vidare tillser Notnriatafdelningen att inteckningarne blifva i vederborlig tid fornyade. Om en 110s afdel ningen deponeimad inteclr~ling genom underlitell fornyelse skul.le forfnlla, ersiitter Stockllollns Ellskilda Bank diirigenom nppkorn~rleil skada. E ' iirvarhgsafgift: 50 ore fijr Rr ' pr. 1,000 kronor sf depositionens v#rde; dock ' ej under tv8 kronor.