Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Häruti hafva instämt P, Pehrsson från Örebro Län, Carl Bergman från Gefleborgs Län, Joh. Andersson från Upsala Län , Olof Pehrsson från Stockholms Län och A. Nilsson från Malmöhus Län. N:o g37- Utlåtande, i anledning af väckta motioner om utvägs vidtagande, till betäckande af den brist, sorn möjligen kan uppkomma uti de beräknade tillgångarne för anslag sorn vid denna Riksdag blifvit beviljade. I detta ämne hafva hos H. R. o. A, 2:ne motioner blifvit väckta, nämligen: af Hr Crusenstolpe, M. J. Retänkanden, N:o 387. 409 som yttrat, att, då man ihogkomme det RiksStånden vid flera tillfällen öfverskrida de af Utskotten uppgifne anslagssummor, under det de afsedda tillgångarne icke kunnat ökas i man deraf och att, i händelse af ett missvext-år som verkade förhöjning i Embetsmännens löner, de R:dr RiksgäldsContoiret för så dant fall bör tillhandahålla StatsVerket lomme att tillitas, måste man medgifva möjligheten deraf, att medel åtminstone något år kunde komma att saknas för bestridande till fulla, beloppet af alla de utomordentliga Stats-anslag dem R. St:r beslutat. Att R. St:r tillkännagifva, huru i sådan händelse förfaras borde har motionären ansett vara af största vigt, emedan i annat fall den sannolika följden blefve en snar, kostsam och med föga glädje af Folket motsedd Urtima Riksdag. Till förekommande af en sådan händelse, har derföre Hr Crusenstolpe föreslagit, antingen att StatsUtskottet i den blifvande Instructionen för R:g:sContoirets Fullmägtige bemyndigar dem, att, i händelse af brist uti de beräknade tillgångarne för de af R. St:r fastställde anslag, vidtaga erforderliga åtgärder till behofvens fyllande, eller ock att R.
Protokollet har icke blifvit särdeles noggrannt fördt, och namnen icke uppgifna. Dock har man beslutat, att jord skulle kostnadsfritt upplåtas, så framt banan finge riktning till Nässjö. Det är ganska svårt att juridiskt förpligta dem att betala, men att det är deras moraliska förbindelse, kan icke bestridas. Det vore mycket vådligt, om R. St:r på detta sätt inlockade en och annan till sådana förbindelser, och dessa vilkor icke sedermera skulle blifva uppfyllda. Som jag förut nämnt, är dock frågan svår just derföre, att R. Sfr ännu icke afgjort frågan om expropriationen. Emellertid har man på Riksgälds - Deu 9 Maj f. m. 139 afdelningen anselt det vara af vigt att dessa socknar förbindas att bålla hvad de lofvat. För att tvinga dera dertill, bar StatsUtsk:t afdragit 100,000 rdr på anslagssumman. Skulle R. o. Ad. alslå denna punkt, är det naturligt att Ståndet äfven vid 4:de punkten skulle yrka alslap å 100,000 rdr. Det går naturligtvis an att hos K. M. anhålla om nödiga åtgärders vidtagande för att utkräfva det utlofvade och att sedermera anhålla att dessa medel måtte lemnäs till Riksgäldskontoret. Det är möjligt att detta sätt under närvide förhållanden är det rätta. Jag befarar dock att det då blir svårare att få ut hvad ortens innevånare lofvat, än om R. St:r nu fatta ett sådant beslut, som StatsUtsk:t i lista punkten föreslagit. Gr. Taube, Henning Adolf: I likhet med den siste värde talaren, anser jag att de förbindelser, som blifvit lagenligt afgifna, icke böra efterskänkas; men hvad beträffar denna punkt, så är det ganska tvetydigt, huruvida den är lagenlig. Enligt handlingarne synes det att Westra härad beslutat bidraga med 100,000 rdr; men man finner icke uppgifvet de personer, som fattat beslutet. Det torde således vara tvifvel underkastadf, om häradet kan vara skyldigt dertill.
M. täcktes till allmän kännedom låta härom utgå Nådig Kungörelse. Rikets Ständer framhärda 5a Exp.-Ulsk. Förslag till und. Skrifv. N:o 424* Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 5 Mars ]83o. Preste-Ståndet d. 8 Borgare-Ståndet d. 8 Bonde-Stundet d. 8 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående priset j hvarefter fullvigtiga Svenska och Holländska Ducater s controlleradt Ducatoch Arbets-guldj samt omyntadt Guld vid Inoch Utvexling i Banken beräknas. S. A. K. Uppå förekomna anledningar hafva Rikets Ständer åt Banco-Styrelsen uppdragit, att innevarande år, så fort nödiga upplysningar kunna anskaffas, samt sedermera hvarje år, inom Martii månads utgång, med ledning af medel-priset å Guld emot Silfver, under nästförutgående år, på Börserna i Hamburg, Amsterdam och London, bestämma ett Invexlingsoch ett Utvexlings-pris , hvarefter fullvigtiga Svenska och Holländska Ducater, från och med nästföljande A - Exp.-Utsk. Forslag till anel. Skri/v. IV.-o 4^4- 53 piil månad, till dess ett annat pris varder bestämdt, må i Banken emottag-as och derifrån ut-gifvas, samt att, efter enahanda pris, också emottaga controlleradt Ducatoch Arhets-guld, äfvensom omyntadt Guld på grund af Kongl. Myntets afgifvande Attester, i stadgad ordning. Och hafva Rikets Ständer, i sammanhang härmed, såsom vilkor föreskri fvi t: a. att intill nästa Riksdag Invesclingspriset för Ducater icke får öfverstiga Fern Riksdaler Trettiotvå Skiliingar (5: 3a.)
Men gå nu, barn, gå. man väntar på mig. Och så: din man har rätt. Att så där alldeles ösa ut pengar behöfs inte. Man hittar dem inte på gatan, må du tro. Man får anstränga sig ganska grundligt för att förtjäna dem, ganska grundligt. förstår du? » Alice står som förstenad; hon ser på sin far, som om plötsligt en främmande man stode inför henne. Mekaniskt stoppar hon guldmynten i sin lilla sköldpaddsbörs, mekaniskt ger hon honom den sedvanliga afskedskyssen och skyndar så hem, så fort hon kan. Ja, hon föresätter sig det nu, hon skall spara, spara alldeles förskräckligt. Hon skall gå förbi alla butiksfönster med slutna ögon, hon skall alltid åka för att inte duka under för frestelserna att bli stående utanför fönsterexpositionerna. Några år förgå. Alice Tandrup är en öfverlycklig mor; hennes lilla dotter hvilar, som horn drömt sig det, i eh sky af battist och bär en underbar liten kappa af hvit ottomane med fjädergarnityr ... korteligen, allt är som Alice önskat sig det. Men sparsamhet har hon icke lärt under tiden. Föresatser därtill fattas henne icke, men då hennes far åter synes ha glömt sin långa, en gång hållna moralpredikan och alltid bered-1 villigt ger efter för den unga fruns små och stora önskningar, så kommer det just aldrig längre än till föresatserna. Då drabbas Alice med ens af ett hårdt slag: hennes far dör. Hans död är så plötslig, så oväntad, att den lilla frun ej kan Välja sig för en uppskakande känsla af rysning, så mycket mer som hon hört, att fadern på sista tiden gjort olyckliga spekulationer. Tillfälligtvis får hon läsa i en tidning — densamma, som för (några år sedan meddelat hennes triumf på börsbäten — att hennes far intet lämnat efter sig ' annat än ett glänsande möblemang, hvars för' säljning väl finge täcka begrafningskostnaderna, om ej den bortgångne ägt nära anförvanter. j 1 Tandrup öfverraskar sin unga fru, just som hon med tårsköljda kinder läser tidningsnotisen. Han är mycket blek och rycker tidningen ur hennes hand, men hon slår bägge armarne om hans hals och snyftar öfverljudt. » Den stackars pappa!
i Drcmdlagen; stt oin R. 8t:r sksscle sig oel, pä Dogsta Domstolen ökvciK^ttade rattigbeten stt prökva oell bedöma elen me>^ raliska delen ak krägan, bvarpä elen Rong!. propositionen bade afseende, eller förtroendet oell clen derilrän oskiljsktigs rsttiglleten kör pnllmägtige eller Directeurer, stt gensst äterlsga tjensteutökningen, skulle Ii,. 8l:r 1 vell Dtlätande, l^:o 18. 279 mecl cletssmms, körneks sin egen förmåga oeb vilja, att utöfva de prserogaliver, livilka ak ingen annan magt kunds innellskvss; oell stt, clä clet vore R. 8t:r, som antogo pullmägtige i Lanken oell Riksgälcls-Dontoiret samt Direeteurerne i Diseont-klontoiren, livilka alla, enligt 66 oell 67 i It. Orcl., Ilorcle ovilkorligt rätta sig elter cle Instruotioner, II. 8t:r kör clem utfärdade, sä kuncle oek ingen annan, än R. 8t:r, tillkomma, att återgifva sine Dullmägtige clet körtroevcie cle egt, men körlorst; upps llvilka skäl Herr Aoseuc/urst ansett clen Kongl. propositionen ej kunna bifallas. Vid granskning ak K. älaj:ts Kädiga proposition ! cletta ämne, Lafva Utskotten ej kunnit clenssmma innefatta någon anledning tili cle karbägor, bvilka Dr Aase, ruurst sökt väeka emot clensammas antagancle eller till clen sk
Albert lät en flyktig blick halka öfver Nannas täcka figur, och smög en annan straxt efter bort till Celestine, som hade gjort halft höger om på sin stol vid pianot, der hon af artighet upphört med sången, men satt ändå qvar, emedan öfverstinnan tyckte, att det hade varit en allt för stor uppmärksamhet emot en person, som blott hade kommit i huset för att för penningar ge lektioner, att blott för hans skull komma fram till konversationsbordet. Hon visste så väl att finna ett «lagom» i all ting, och hade gjort sina flickor så väl bekanta med gränserna härför, att de sällan numera misstogo sig om hvad som passade eller ej. Den som emedlertid ibland misstog sig i detta fall, var Nanna, som af sin naturliga yrhet stundom lät locka sig att hoppa öfver dessa gränser; men hvar gång hon tillät sig att begå några små oskyldiga snedsprång emot de stränga förhållningsorderna, fick hon plikta derför med tårar, utpressade af moderns föreställningar, och de inträffade derföre med hvarje dag allt mera sällan. Öfversten fortsatte åter sin «Napoleon» och framställde blott då och då till Albert en fråga om väglaget, om han åkt på släda hela vägen från Stockholm, om man der hade lika kallt som här o. s. v. Öfverstinnan, som hade rikare förråd på samtalsämnen, ledde konversasionen, så omärkligt som möjligt, in på ämnen, dem hon ansåg kunna ge densamma mera elevation, men som hon hemtade sina hufvudsakligaste förråder ur konversationslexikon, der hon tog det första, det bästa, som föll henne i minnet, och det derigenom hände, att de öfriga af sällskapet, som just icke lagt sig mycken vinning om studiet af konversationslexikon, stundom alls icke hade reda på det ämne som bragtes på tapeten, så blef samtalet ofta afbrutet, och det inträdde en tystnad af förlägenhet, som ej upphörde, förr än ett splitter nytt ämne skakades upp ur sin ljufva konversationslexikon-slummer.
Skydds-afgift bör erläggas af hvarje i Mantals-längd skattskrifven person, olika för Mansoch olika för Qvinspersoner, samt efter sådant förhållande, att den hittills gällande Skydds-afgiften ned~ sättes för mindre bemedlade, men deremot i progressivt förhållande till inkomst och förmögenhet åkes för mera bemedlade personer. Denna afgift utgår årligen från och med fyllda 18 år till och med fyllda 60 är, då densamma upphör för alla dem, som icke af egendom, tjenst eller rörelse ega en inkomst af 100 R:dr, eller som icke utgöra Bevillning af lön, egendom, rörelse eller förtjenst,” 8 Bevillningsutskottets Memorial N.-o 3~j. Då de trenne öfriga Riks-Stånden instämt i Utskoltets Förslag, att den personliga Skydds-afgiften bör erläggas af hvarje i Mantals-längd skattskrifven person, utan afseende pä stund, vilkor eller förmögenhet, olika (ör Mansoch olika för Q vins-personer, men lika för personer af samma kön, samt att afgiflen utgår ärligen från och med fyllda iy år, får Ulskottet hemställa, om icke Hedervärda Bonde-Ståndet skulle vilja biträda de trenne öfriga Riks-Ståndens mening; men dels under förmodan, alt dessa från hvarannan så hufvudsakligen afvikande meningar möjliglvis icke kunna sammanjemkas, och dels med afseende derå, att, i fråga om det belopp af inkomst, hvilket erfordras, derest person, som fyllt 60 år, skall erlägga Skyddsafgiften, två Stånd stannat emot två, anser sig Utskottet tillika härmed till pröfning böra öfverlemna följande frenne Voteringsproposilioner: 1:0 Den sorn bifaller Utskottets förslag, att personlig Skrdds-afgift bur erläggas af hvarje i Mantals-längd skattskrifven person, utan afseende på stånd inkomst eller förmögenhet, olika för Mansoch olika för Qvins-personer, men lika för personer af samma kön, röstar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Eevillnings-Utskottets Memorial IV.-o 3j. g
St:r med den största benägenhet gått dessa delar af riket lill mötes; ingen lärer heller underlåta att räcka det norra och nordvestra Sverige en broderligt stödjande hand till förmån för deras rättmätiga behof i försvarandet af egna, deras intressen motsvarande, 196 Den 9 Maj e. m. stambanor; men under antagande af allt detta — skola, böra eller kunna det södra, vestra och norra Sverige underkänna Sveriges östra landskaper deras rättmätiga anspråk? Jag tror, att jag allt för mycket skulle underkänna den känsla af rättvisa och det omfattande omdöme, som leder riksförsamlingens handlingar, i fall jag skulle befara något sådant. Tvärtom är jag af den öfvertygelse, att riksförsamlingen skall med ovilja tillbakavisa icke endast tanken på att, sedan det östra Sveriges representanter, i den mån de förmått, kraftigt understöd! alla de för vårt fädernesland vigtiga stambanorna, detta samma östra Sverige skulle liksom svikas just af dem, hvilkas intressen det understödt; utan vågar jag jemväl antaga, att ingen, som rätt uppfattar fäderneslandets intressen, skall kunna anse det Svenska jernvägssystemet fullbordadt och fulländadt, förr än, till de trenne andra väderstreckens stambanor, äfven den östra stambanan blifvit byggd. Hänvisande i allt öfrigt till de af Hr Frih. af Ugglas och Riksdagsfullmäktigen Jonas Andersson anförda reservationer, hvari jag till alla delar instämmer, hoppas jag att Hr L. J. Hiertas motreservation icke inom R. o. Ad. skall finna något bifall. För min del yrkar jag afslag på Stats-Utsk:ts Betänk, samt bifall till K. M:s Nåd. Propos. Gr. Cronstedt, Fredrik: Då R. St:r vid sisth riksdag godkände den södra stambanans framdragande till Nässjö, så kunde icke skälet dertill vara något annat, än att östra stambanan skulle få en lämpligare sträckning, och det kan icke heller vara något tvifvel om att R. St:r likaledes vid den vestra stambanans förläggande söder om Mälaren tänkt sig en östlig stambana.
Deruti är haftor alltiD fjelfjfrifmen, ocb mäljeö Derutom, å utlpft focfenftämma, blanb befutne perfoner inom pafloratct, bögft §olf lebamö* ter, nemligen ©ep af 9tibberffapet od) SlDeln eller ©tånbéperfoner famt ©eje af $3onbe*©tånbet; Doct funna £apering&<£ommitte'er, om få åjiunbaö, beftå af ett minbre antal lebamöter, lif mai ej imber iftta, l)maraf $pra af SviDDer* ffapet od) Slbeln eller ©tånDöperfonér, famt §pra föönber, meb bet unbantag forn 57 §. omförmäler. ©fulle haftor af alber, fjufligget, eller annat laga förfall, mara fyinbvab att i ^apering&Committéen Deltaga, (fall bern utfe någon blanb förfamlingénö ^refter jfap, forn l)an finner mejt tjenlig att filt (lalle företräba, Docf emot Dem emellan öfmerenéfommen erfattning för refefojlnaben. §• 53. $inneé ej i ett ^aftorat befutne nian af Slbel, ©tånDöperfonet ocb SSönbev till bet antal od) förbållanbe, forn erforDraö, må briften erfättaé meb perfoner, forn äro eller marit i åvongl. ®iaj:té ecb kronans tjenft, eller i fafnab Deraf meb perfoner inom Den elaff, bmarå tillgång är. §• 54. <3BiIja flera ^aftorat förena fig om en §apering6*£ommitte, mare fåbant tillåtet; Docf bör tiDig unberrättelfe bärom meDDelaé åpäraböjfri(maren, ocb må en fåDan Committé ej beflå af flera, än ©eptott ocb ej minore än £olf leba* möter.
Måns Mänsson från Kalmar län, om förhöjning i postförings-legan; och 2:o. Sven Rosenberg från Christianstads län, angående stämpel-afgiftens deponerande för tidningar och periodiska skrifter. S. D. Vid föredragning af Erik Chrislenssons från Göteborgs och Bohus lån nu väckta motion, om bankovinstens användande till den metalliska kassans för stärkning, blef samma motion till Banko-UIskottet remittera' au. S. D. Föredrogos och remitterades till Lag-V tskottet följauu™otioner> nemligen af: l:o. Sven Rosenberg från Christianstads län, o m uppgörande af förslag till lag om kyrkomöten; 2:o. Erik Christensson från Göteborgs och B( jhus län, om förändring i 24 kap. 32 § i 1686 års kyrkolag, rörande Klockare: s skyldighet att bära Kapitlets Prostens, m. fl:s, bref; och 3:o. Carl Anders Larsson från Östergötland is län, om förändring af 7 kap 19 och 29 §§ Rättegångs-balken. S. D. Efter skedd föredragning remitter ades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-V tskottet motioner af följande ledamöter, i nemligen: J?. l:o. Anders Jonsson från Skaraborgs
Hvad slutligen beträffar den i § ^3 omförmälde öppna yoteringen,åberopar jag min till Memorialet N:o 68 fogade reservation; hvarjemte jag får förklara, det jag anser den i § 75 bestämda motionstiden, i stället att utsträckas till 5 veckor, heldre hafva bordt till högst 3 inskränkas, samt stadgandet i § 78, om upplysningars infordrande från enskilde Svenske main vara ändamålslöst, enär något ansvar icke rimligen lärer kunBa tillämpas, i fall de äskade upplysningarne uteblifva”. Af Doctor Thomander: ”1 en tid, då på alla sidor meningarna äro så föga sammanstämmande och anspråken visa så ringa benägenhet att låta sig nedsättas, bar Rikets Ständers Gonstitutions-Utskott genom omständigheternas kraf och sin egen beredvillighet blifvit försatt i den brydsatnma nödvändigheten att, rörande de flesta och väsendtliga&te delarne af Svenska na - Hor till Constitutions-Ulskoltets Memorial, Nio 85. 19 tionens politiska lif, söka sammanjemka de serskilda Riks-Ståndens i mer än ett hänseende nära nog oförsonliga beslut. Det är icke under sådana förhållanden, som utsigten till framgång, för hvilket representations-lagförslag det än måtte vara, skall förekomma mycket lysande. Derigenom ålägges Utskottet och dess ledamöter en försakelse mer, den att hafva frambragt ett verk, som om det också verkligen blir emottaget med uppräckta bänder, dock sannolikt snarare emottages för att sönderplockas än för att bevaras. Det Hoglofl. Utskottet skall icke blifva allena om en sådan olycka. För min del skall jag sätta mig i tillfälle alt ännu mera troget dela den genom sjelfva den otrohet, som innefattas i denna reservation. Det har nemligen icke lyckats mig att blifva öfvertygad derom, att det verkligen skulle varit det flöglofl. Utskottet omöjligt att i vidsträcktare moa än som skett, efterkomma den, enligt 56 §. Regerings-Formen, Utskottet nu åliggande pligt alt söka sammanjemka Riks-Ståndens meningar.
Ridd. O. PresteBorgareBoudeNio N:o Sid, Adel n. Ståndet, Ståndet. Ståndet. TT 44 å. f-ff 44 a. li 44 b. Svar på aterremiss . Brooch Quaiufgifter för lill Slockholm sjöledes inkommande målbara våta varor, ang:de Brott, om ersättning till dem, som sådane upptäcka och åtala Bruk oell Bergverk samt Qvarnar och Fabriks-* Inrättningar, om deras deltagande i bro ars och vägars underhåll Brunnsvikens sänkning 111. m. Se Anslag för allmänna arbeten* Bråborg* Kungsgård, om ersättning till Löjtnant A. Linnström för genom arrende deraf tillskyndad förlust *****... Br änvinsafgifte/u Se Stats-Verket, dess inkom ster sid. 12. Bränvin, om restitution af skatt för hvad deraf till utrikes ort. exporteras ***.*. Bränvinsbränning. ang:de grunderne oell vilkoren derför [ anledning af Riks-Ståndens olika beslut * . * Yoteriiigsresultat .****** Bränvinsbränning, angille lagstiftningen derför Bränvinsbrännings bevillning, ang:de restitution eller afkorrtning deraf **..*. Burbref och Fastebref i Städerne, om lösen för Byggnads-Cassor, Stiftens, ster under ledighet efter död eller afgången ecclesiastik tjensteman * Svar på aterremiss . „ „ ari gide användandet af s, k. ”bespara de Pastoralier” ■Byggnad'Ilin för brandskada de städer, ang:de föreskrifter för liquidations och bokfö ringssättet Byggnad smedlen för Kgl* Slottet i Stockholm, om deras insättande a räkning i Banken. Se Anmälan 85 Byggnadsoch underhållsskyldighet för hemman af olika natur, om ändring i 2 och 4 §§. 26 Gap. Byggninga-Balken Byggnadsskyldighet ä Prestgärdar på landet, om ändring i och förklaring af 2 § 26 Gap. Byggninga-Balken
Sig ej kunna denna Rikets Ständers önskan bifalla, af orsak, att den tillökning i betalningen, som skulle tjena till afhjelpande af förenämnde olägenhet, skulle tagas utur Passevolans-cassan, som dertill ej lemnade tillgång, Rikets Ständer måtte vid innevarande Riksdag å nyo aflåta en underdånig skrifvelse af samma innehåll, helst motionären ej tviflade, att en så billig och så ofta förnyad önskan, hvars rättmätighet i hufvudsaken ej kunnat af den andra Stals-magten förnekas, älven slutligen måste vinna afseende. 12 Sluts-Utskottets Utlåtande, JN.O 284- I anledning häraf får Utskottet meddela, att som icke allenast Slatsoch Ekonomi-Utskotten, uti deras gemensamt afgifne Utlåtande N:o 3, tillstyrkt Rikets Ständer alt hos Kongl. Maj:t förnya deras vid sista Riksdagen gjorda hemställan i berörde afseende, utan äfven Stals-Utskottet enskildt, uti dess Utlåtande N:o 202, föreslagit, alt ett anslag, stort 9,000 R:dr, måtte å Tredje Hufvud-Titeln uppföras, lill ersättning åt inqvarteringsgifvande för skillnaden emellan det belopp, som, enligt markegångssättning, af Passevolans-medlen utgår till dag-portioner vid Indeldta Armeens marcher till och ifrån mölen, och det pris af 12 sk. Banco, hvartill Utskottet ansett kostnaden böra beräknas, Utskottet finnér Herr Hjettas motion jemväl vara besvarad, i följd hvaraf Utskottet hemställer, att nämnde motion ej må till serskild åtgärd föranleda. Stockholm den 6 Augusti 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 7 Augusti, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af Herr von Hartmansdorffs, A., motion, att, i händelse nu gällande skjutslega blifver förhöjd, vissa embetsoch tjenstemän måtte erhålla löne-tillökning. (U. A.)
När man nu, med någon kännedom em sjöfarten, vet, att med expeditioner på sådane platser, der varor äro för budne, äro förenade .åtgärder , som ej äro af den samvetsgrannaste art, så äi det betänkligt, att låta en ersättning af 5o å 60,000 R:dr bero på en persons samvete. Jag tillstyrker således Friherre Hjertås förslag. Grefve von Rosen, Axel: I anledning al hvad Friherre Hjerta yttrat angående Handelsförhållandet i Preussen 1808, g, och 10 anhåller jag få upplysa, alt förbuden efterleldes noga åren 1808 och 180g, men år 181 o blefvo alla hamnar öppnade till införande af varor mot högre afgift er. På denna grund gick handeln då ganska lifligt. Det var först i8io om hösten , då den stora convoyen afgick, som förbudet förnyades. Jag förenar mig således så mycket heldre med hvad Herr Hjerta anfört, om ändring i hvad Friherre Hjerta föreslagit, som del är princip-enligt att ej vidtaga steg, som leda till* förlust för medborgare. Vi biträdde ej Continental - sj^steinet utan exception, förrän 1810 i November. Förordningen derom nedsändes till mig, och jag hade honom flere dagar, innan den allmängjordes, och jag frågar om den köpman, som afsände skepp och gods, medan jag hade krigsförklaringen, ooh den ännu var okänd, var nera skyll - 534 Den *5 November e, m. dig att förlora skepp och gods, än den, sorn hade afsändt sitt fartyg några dagar förut. Herr Hjerta: Jag viii blott yttra, att då bär talas mera om enskillta fall, än allmänna principer, anhåller äfven jag, att få ingå uti en enskilt sas. Det är ett säkert »factum, alt förbudet ej var kändt här i September, då flere fartyg härifrån afseglade, ty först den ro October utfärdades ordres i Preussen, att fartygen skulle seqvesteras. Det är således sedan fartygen afgått, sorn decreten utfärdades.