Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hade Utskotten, i de fleste delarne, bibehållit den nu gällande förordningen och endast tillsett, alt de njmppfunne apparaterne med ovanligare alverkningsförmåga blifvit beskattade i förhållande till tillverkningen, »kulle troligen ändamålet säkrast vunnits. Vi hafva några år varit på den punkt, att hränvins-bränningen varit föga lönande; endast ett och annat större verk hade möjligen kunnat räkna någon vinst. Mången har, till följd deraf, redan nedlagt denna handtering och många slodo nu dertill färdige, om icke något nytt tillgörande förespeglade en möjlig vinst. Bränunet, beti aktad t under delta namn, har åtminstone på landsbygden blifvit mindre modernt; vid alla tillfällen, då förr ej begagnades, annat än bränvin, nyttjas nu endast arrac, congnac och rimm samt åtskillige vinsorter, nästan alla förädlade af bränvin till dessa benämningar, och hvilka varor, med högst få undantag, åtminstone i min ort, lika litet sorn bränvin, inta - 68 Be villu. och Ekon. Utskottens Betänkande, N.o •>:. gas i öfverflöd; med anledning hvaraf jag vågar påslå alt det öfverklaga de1 bränvins-superret säkrast hämmats om man i stället att på ett så våldsamt och för jordbruket högst skadligt sätt, som det Utskotten bes lut it, haft mera förtroende till den oja fogligt stigande upplysningen ibland landels mindre väl lottade be byggare, och i följd af detta förtroende, mindre blindt och ensidigt gatt tillvägavid bränvins-biänriings-beskactningen. Utom hvad jag bär anfört, har jag visserligen flere andra »märkningar att framkasta emot det ifrågavarande förslaget, men hvilka jag vill förtiga, under förhoppning aLL del i sin helhet uti Riks-Stånderc rättvisligen underkännesU Ola Jeppsson från Blekinge Län: 'Urnot följande punkter af detta Betänkande föranlåtes jag reservera mig: 1:0 Första paragrafen. Tillverkningstidens inskränkande tre mannder Ur menlig för ladugårdsskölseln. Hvar och en landtbrukare känner nogsamt den förändrade hushållning uti ladugården, som brän vins-tillverkningen medförer.
Hvad angår öfrige i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition föreslagna bestämmelser, och deribland förändradt porto med frimärken för s. k. lösbref och lokal-bref, så, utom det att principen för ett medel-porto derigenom vore i tillämpningen åsidosatt, förekommer dervid hufvudsakligen den omständighet, att, om ock, genom införande af frimärken för dylika bref, en säkrare kontroll å porto-afgiflens ingående till Post-verket kunde vinnas, inkomsten deraf icke skulle blifva särdeles betydlig. Under förutsättning af ett porto för dylika bref af 2 sk. pr lod, alt ökas för hvarje lod med ett enkelt porto intill en vigt af 8 lod och sedermera efter gällande moderations-skala, har Getaeral-Posl-Styrelsén ansett, att för begge dessa sorters bref porto-inkomsten borde kunna beräknas till omkring 25,000 R:dr. Enligt det af Kongl. Maj:t framställda förslag skulle deremot förhöjning i portot icke ega rum i förhållande till brefvigten, hvarigenom ofvanberörde summa komme att betydligt minskas. Då afgifterne för ifrågavarande bref dessutom utgöra en väsendtlig del af Post-förvaltarnes sportler samt, genom desammas indragning till Post-verket, ersättning derför måste bemälde tjenstemän beredas, torde det vara lämpligast, att hittills gällande stadganden i afseende å meranämnde bref förblifva oförändrade; likväl med någon skälig nedsättning i de nu föreskrifna vigt-bestämmelserne för dessa bref.
Om man blott tänker sig möjligheten deraf, att två eller tre af de tjenstgörande åtta Ledamöterne blifva jäfvige uti något eller någre förekommande mål, så måste bland de återstående fyra Ledamöterne andre ojäl vige inkallas till tjenstgöring uti desse ärenden. Hela antalet af de på en gång tjenstgörande Ledamöterne kommer således då att öfverstiga åtta, så vida ej föredragning af alla andra ärenden skall inställas de dagar, då nyssnämnde mål förehafvas, men sistberörde antal blifver dock alltid det högsta, som får vara tjenstgörande uti ett och samma mål. På detta sätt har 22 § Regerings-Formen äfven blifvit tillämpad af Högsta Domstolens Ledamöter sjelfve. Det lärer nemligen stundom inträffa, att samtlige Ledamöterne äro tjenstgörande på en och samma dag, ehuru uti olika ärenden, deruti Ledamöterne hemtagit acterne till genomläsning, innan domslut meddelas. Den, som af de skäl, jag nu anfört, ej finner sig öfvertygad derom, att Högsta Domstolens Ledamöter Grundlagsenligen kunna samtidigt tjenstgör på 2tne Divisioner, skall dock ej kunna anföra någon Grundlags-§, som hindrar Högsta Domstolens Ledamöter att, fördelade på 2:ne Divisioner, alternerande tjenstgöra, t. ex. antingen hvarannan vecka eller ock 3 dagar uti hvarje vecka. Emot detta förslag, hvilket jag äfven inom Utskottet framställt, skall måhända invändas, alt någon egentlig fördel medelst ärendenas skyndsammare afgörande derigenom ej vunnes, enär föredragning ej kommer att ega ram mer än på en Division i sender.
N:o 156, i anledning af Kongl. Majrts nådiga framställning, rörande användandet af de under Kongl. Slats-kontorels förvaltning varande äldre depositionsmedel; N:o 158, i anledning af Kongl. Majrts nådiga proposition, angående rusthållarnes inom det så kallade Kungsöhrs län befrielse frup erläggande af nu utgående lösen för de räntedagsverken, hvilka af deras egande stamhemman skola utgöras; samt N:o 159, angående de utaf tvenne lotshemman i Ytterlänsnäs socken förr utgjorda oneia. S. D. Stats-utskottets en gång bordlagda memorial N:o 160, i anledning af erhållen återremiss af Utskottets utlåtande N:o 78, föredrogs nu åter och ansågs ej fordra annan åtgärd, än att läggas till handlingnrne. S. D. Föredrogos och biföllos Lag-utskottets sistlidne gårdag bordlagda betänkande!): N:o 43, i anledning af väckt motion om förändring af 5:te kap. 12:te § Jorda-balken, angående tiden för afträdande af i börd dömd fastighet; N:o 45, i anledning af väckt motion om förklaring af5§ i 16 kap. Jorda-balken, så vidt den angår uppsägning af på arrende upplåtet hemman; samt N:o 46, i anledning af väckte motioner om upphörande eller inskränkning af underdomares skyldighet att renovera domböcker. S. D. Yid föredragningen af Lag-utskottets utlåtande N:o 44, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets betänkande N:o 27 öfver Kongl. Maj:ts nådiga proposition, med förslag till lag för aktie-bolag, vidblef Ståndet sitt förut i ämnet fattade beslut samt afslog det af Utskottet föreslagna tillägg al ett nytt moment uti lagförslagets 10 §. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Expeditions-utskottets memorial N:o 7. Den Prot.-utdrag den tt Maj 18 i8. 353 Den 11 Maj. Från Högloft.
Roye begärt inbjudning, afslagit ökade löneanslng, med undantag af den punkt, sorn angår K. M:s Cancelli, i hvilken fråga Preste-och Borgare - 35o Den i3 A ii g lisli f. m. St:n bifallit TJtsk:s betänk., men BondeSt., såsom jag redan nämnt, uppskjutit med sitt beslut. Frih. Boye: Den största af alla oformligbeter, den största af alla olagligheteter skulle inträffa, om det ginge an att förtrycka någon ledamots förslag derigenom, att man nekade ett afgörande i den stund, då det kan leda till någon påföljd; ty ett uppskof, som verkar lika med ett alsing, kan icke vara lagligt. Gr. Cronhjelm har gifvit den af mig begärda inbjudingen skenet af ett nytt mål, och pä denna behändighet, denna qvickhet har han grundat hela sin framställning Men jag får erinra, att detta likväl icke är något nytt mål. Då R o. Ad. hade afgjort frågan om löneanslag för K. M:s Cancelli, gjorde jag genast min framställning, innan något annat mål förekom. Denna framställning blef derigenom ett accessorium till närande fråga, och bade således rätt att före någon annan punkts företagande blifva afgjord. Jag tror mig icke afvika en hårsmån från sanningen, då jag åberopar förhållandet i sista plenum vara sådant, att sedan jag begärt denna inbjudning, uppstego Gr. Posse och Frih. Ehrenborgh och begärde inbjudning i afseende å en annan punkt, än den jag åsyftade. Det var detta jag motsatte mig. Deremot och då Frih. Cederström samt en annan ledamot gjorde begäran om uppskof, till dess hela titeln blefve afgjord, på det man skulle kunna pröfva, om icke i afseende å någon annan punkt fråga om inbjudning äfven kunde uppstå, begaf jäg mig till denna begäran.
Då det säkerligen icke är någon af R. o. Adis Ledam:r, som ieke har sig bekant innehållet af denna adress, Dbii 7 Ja rni arf. så förmodar jag att vi icke behöfva uptaga tiden med dess upläsande. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: För min del tror jag, att då ett MedStånd skickar en sådan kommunikation till K. o. A., så, man må tänka om saken hvad som heldst, vore det mindre passande, om 11. o. Ad. icke ville afhöra densamma. Jag anhåller att få densamma upläst Den prot.utdr. medföljande afskriften utaf gjord öfversättning af ofvannämnde skrifvelse uplästes härefter och lydde sålunda: Turin den 23 December 1859, Herrar Representanter! Genom tidningarne hafva vi erfarit, att de ärade representanne för det Svenska BorgareSt:t hos sin Regering petitlonerat, att de Svenska ombuden vid kongressen i Paris måtte undfå sådana instruktioner, som medgifva mellersta Italiens folk rättigheten att ordna sina politiska förhållanden, såsom de sjelfva önska. Denna af egen drift vidtagna åtgärd är ett prof på do känslor, Sverige hyser för Italien; och vårt Sällskap, stiftadt i ändamål att åt Italien vinna den sjelfständighet och den nationella enhet, som man ända till våra dagar vägrat oss, anser för sin pligt att, i hela den Italienska nationens namn, för er uttrycka de lifligaste, de varmaste tacksägelser. Herrar Representanter! De allvarliga händelser, som stunda, kunna låta kriget utbryta i åtskilliga delar af Europa. Om Italie narne en gång komma att utgöra en enda nation, sä skola de söka att återgälda sin tacksamhetsskuld till den ädla Svenska nationen —• denna skuld, som ert högsinnade initiatif till vår förmån pålagt oss. Glommen ieke, att mer än Monarkerna måste folken sinsmellan vara solidariskt förenade. Då de förre söka att förfoga öfver nationerna efter sina syften, måste de sednare inbördes lemna hvarandra bistånd, för att komma till enhet, sjelfständighet och frihet. Emottagen våra tacksägelser oeh vår djupa högaktning. A Presidenten, General Garibaldis vägnar, J.
Domare, starka nog för att icke bry sig om Tidningars ensidiga förvillelser, torde det likväl i en framtid kunna finnas andra, svaga nog att låta hänföra sig, och som ej våga fälla ett sådant utslag som vöre mot en falsk, fast allmän, opinion. Detta är rättadt i nuvarande Tryck frihetsFörordning, och om den tillämpades laglikmätigt af åklagareinagten, skulle ingen äga rättighet att trycka ofullständiga Rättegångshandlingar, och parterna endast få trycka dem och vara tvungne att trycka så väl vederparlens försvar, sorn domen då den fallit. Jag kan cj annat än afstyrka allt bifall lill Grefve Frölicbs förslag. Friherre Rålamb: Antingen har jag uttryckt mig illa, eller har jag blifvit missförstådd. De som klandrat Utskottet hafva trott, att Utskottet velat hindra Rättegångshandlingars tryckning derigenom att Domstolen fått rättighet pröfva hvilka som skulle utgifvas eller icke; men det har ej varit Utskottets mening att lägga band på offentliggörandet, utan blott att, om en part har lust trye - Den 3l Januarii e. ro. 337 trycka några Rättegångshandlingar, han ej allenast skall trycka vissa handlingar, utan äfven alla, eller dem sora Domstolen tror böra åtfölja. Det har således ej skett för att undanhålla handlingar, utan för att skada så många flera till allmänhetens kunskap. När Utskottet ålagt den, som vill trycka, alt trycka allt, eller också att låta Domstolen pröfva hvad han skall taga fram eller icke, hemställer jag, om ej Utskottet uppfyllt allt hvad man kunnat begära. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Grefve Frölich har gjort anmärkning emot detta moment, och yrkat, alt det måtte vara parterna fritt, innan Dom fallit, efter eget godtfinnande trycka en eller annan del af Rättegångshandlingar ne, såsom till ex. egen inlaga; och öfverlåta åt motparten att trycka hvad han anser nödigt till sitt försvar. Men jag anser betänkligt att den ena parten skulle kunna tvinga den andra till någon annan kostnad för sitt sjellTörsvar, än den sjelfva Rättegångsordningen ålägger.
Falck, uti en inom Preste-Ståndet afgifven, till Stats-Utskottets behandling öfverlemnad motion (N:o 101) föreslagit, att Rikets Ständer ville bevilja ifrågavarande församling ett lån å sistberörda belopp, antingen räntefritt och stäldt på tio års återbetalning, eller ock mot fyra procent ränta och två procent amortering, till dess lånet blifvit till hela sitt belopp guldet; och har motionären såsom skäl för denna framställning anfört, dels att församlingen vore belägen i den minst fruktbara delen af Skåne och att mer än l/;j~del af dess jord bestode af ofruktbar sandmark, dels äfven den omständigheten, att församlingen måste årligen till allmänna inrättningar aflemna en så betydlig del af sin kyrkotionde, att återstoden deraf icke ens förslog till liqviderande af räntan å dess ifrågavarande skuld. I anledning af denna motion har Utskottet ansett sig böra erinra att, vid de föregående tillfällen, då bidrag af allmänna medel för kyrkors iståndsättande eller uppbyggande blifvit af Rikets Ständer beviljade, hafva antingen dessa statsbidrag afsett kyrkobyggnader, hvilkas vårdande och vidmagthållande varit betraktadt såsom föremål för nationens gemensamma omsorg, eller ock de beviljade understöden varit af synnerigen bevekande omständigheter föranledda. Då emellertid i förevarande fall någon sådan särskild anledning för Staten att biträda församlingsboerne i den, enligt lag och författningar, dem åliggande kyrkobyggnadsskyldighet dess mindre synes vara för handen, som den kyrkobyggnad, hvarom här är fråga, redan för flera år sedan blifvit fullbordad, kan Utskottet icke tillstyrka bifall till Doktor Falcks ifrågavarande motion. Stockholm den 15 Maj 1866. Stats Utskottets Utlåtande J\S 91. 9 N:o 91. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Maj 1866, kl. 10 f. in.
Regerings Fortmn bjuder, att Svenska Folket b skattar tig sjelf endast genom Riksens Ständer; och hvarje annat sätt, än genom Ständerne, måste således vara felagtigt. Är nu Grundlagens bud nyttigt och vigtigt att bibehållas vid sin kraft, sa måste ock Correctivet emot missbruk deraf vaia lika nyttigt; och jast förenar mig alltså i den gjorda begäran om Återremiss Uppå derefter af Herr Grefven och hanui ^arökalhen gjord Proposition, blef Statsoch LigUtskottens Betänkande, i anledning Den 4 Maji, e. m. af de dervid gjorda Anmärkningar, tili Utskotten återremitteradt. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 24 sistledne April afgifne, samt den 2 dennes på bordet lagde Utlåtande i anledning af väckte Motioner rörande Skånska Roteringen. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, anförde skrifteligen: Med erkännande att Höglofl. StatsUtskotfets förenämnde Betänkande, hvari tillstyrkes en ny undersökning och jemnkning i Roteringsverket i Skåne, meddelar ojifagtiga vedermälen af en i detta afseende upplyst granskning, har det förekommit mig oväntadt att finna, det de till Utskottet , ifrån Högloflige Ridderskapet och Adeln, remitterade Motioner icke dess? mindre blifvit hufvudsakligen obesvarade. Jag hade trott, att då förändrmgen ifrån extra Rotering till permanent, icke synes hafva skett i den ordning 8o§ Regeringsformen föreskrifver, Utskottet till besvarande af Friherre Wrangels i detta a-seende gjcde Motion, skulle åtminstone något yttrande derom meddela, likväl icke med tids y< kändt till väsendtlig rubbning deri, som ä V n jag anser till sina hufvudgrunder böra b behållas , sedan Svenska Po sessionaterne sj d Vtlä>a hafva gifvit anledning till det förändrade skick, hvari Extra Roteringen i Skäne sig nu btfinner, och hvilket I IO Den 4 Maji , #. w. förhållande äfven af deras allmännare medgifvande af extra Roteringens permanence, synes vara bestyrkt.
Utskottets förslag åsyftar att förekomma, det granskning af förmyndares förvaltning någonsin uteblifver, och att sätta domaren i tillfälle att utöfva sitt öfver-förmyndarekall, genom en vårdslös förmyndares afsättande och utnämnande af annan förmyndare, sorn af den förre kan i laglig ordning fordra redo; i hvilket afseende förslaget uttryckligen innehåller: att de gode män, som skola utses, böra, enligt förteckning, som dem af domaren lemnäs, affordra hvarje förmyndare räkning; att, om fränder icke finnas, eller hvarken de eller gode männen vilja räkningen granska, sådant skall af gode männen tillkännagifvas för Rätten , sorn då bör uppdraga granskningen ål någon annan; samt att, då den, som räkningen granskat, vare sig fränder, gode män eller annan person, funnit egendomen ej vara rätteligen förvaltad, det skall hos Rätten anmälas. Granskningsbestyrets öfverlemnande åt domaren vore ej förenligt med hans embete eller med mängden af hans öfrige göromål; och att ovilkorligen lägga denna skyldighet å gode männen, eller förpligta dem att förvara de omyndiges säkerhets-handlingar, skulle alltför mycket öka gode männens besvär, oberäknadt att det senare åliggandet vore stridande emot deras bestämmelse; äfvensom det ej lärer vara behöfligt, att räkningarne affordras förmyndarne af gode männen oftare än hvart tredje år, enär frändernes årliga granskningsrätt bibehålles. Så vida ifrågavarande lagförändring skall medföra åsyftad nytta, bör den vara bindande för alla orter; hvadan det icke bör få ankomma på menigheterne sjelfve att betjena sig af den föreslagne anstalten med gode mäns tillsättande eller ej.
Betänkande, 1 anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifvelse till Bi~ hets Ständer, i fråga om Lnndt-Räntmästares befrielse från skyldigheten att för remisslage erlägga bevillning. Grenom Nådig Skrifvelse af den 24 näsllidne Murs (införd i t:sta Sami. i Afd. under N:o 43), har Kongl. Maj:l, sorn inhemlat, att, sedan den af Rikets Ständer vid 1818 års
Nej:ts kör kverje är meäclelecle lleclige tilletelse, fett kör kver ock en vicl Kik-Lercles-llegementerne sk Net-Inrättningerne äersteäes portionstegencle keil ellt seclen är 1826 mert 1 sk. 33 1 sli. lianco jlortionen ntgä, 8) nes vara as egensla^ att nuinera allt sramgent tortlara; oell enär, elter niedellieräkning, denna tillölining i 3:dje Dutvnd-ddtelns ntgister utgjort: sviies alitsa 5öl' detta ändamål li:dr 11,500: 4:o Da ersai enlieten visala otiili äeliliglieten :>s det anslag as 6,666 li:dr 32 sl< , som 6lisvit i liilis-8taten iijljltoidt till liese-oell Iraetaments-jlenning!>> i lililitär-ärenden, sä att utgisterne clerä nildei' sistlörllntne 5 ären ujlpgätt j>er lile<Iinni till 13,000 li:dr ärlige», läier vill tllisvande 8tats-Ii6glering sistllerörde lrelojl^ söv ilräga varande tlellos lröra ansläs. 5:o Oenoin Nådigt lires elen 1 l>ovem6er 1834, liar liders Uongl. iVla^:t lreviljat .lemtlands
Ar pluralitén redan vunnen, bör den af' hägde sedeln genast förstöras. I anseende till denna förrättnings stora vigt, och på det ingen må kunna förebära, att, genom någon, af ovanan lätt möjlig, oaktsam het hafva blifvit sin rätt förlustig, föreslår Utskottet, att, näst före sedlarnes ingifning till omröstningen, alla de stadgar, som röra omröstnings sätter, skola högt och tydligen uppläsas. Derefter förrättas genast omröstningen, -och skulle vid sedlarnes öppnande någdn sedel befinnas vara af egenskap att, enligt ofvanbestämde grunder, ej kunna antagas, blifve den bortkastad och pä stället förstörd. Skulle derigenom omröstningen stadna i paria vota, uppbrytes den förseglade sedeln. Vid Den 57 April, 485 Vid omröstningen föres Protocollef af några bland de Cominitterade sjelfve. Detta Protocoll justeras genast efter omröstningens slut. Tvänne lika lydande exemplar upprättas, hvilka underskrifvas, innan de Committerade åtskiljas, af hela Val-Comitéen, i dess närvaro förseglas, oell genom hvardera Rikets Committerades Ordförandes försorg genast samma dag afsändas, det ena till Svea Rikes Ständer, under adress till EandtMarskalken och Talmännen; det andra till Norriges Storthing, under adress till dess President. Dessa Protocoll underskrifvas enligt samma ordning, sorn vid diplomatiska afhandlingar öfligt är, så att det exemplar, hvilket till Sveriges Ständer afgår, underskrifves främst af Sveriges Committerade, dernäst af Norriges, och det som till Norrska Storthinget afsändes, undertecknas främst af Norriges och dernäst af Sveriges Coinmittejade.
Ständer väckt fråga angående reglering af skjuts-väsendet i allmänhet, Kongl. Mäj:t under den 6 Oktober 1857 förordnat, att, på de ställen, der vägarne äro af svårare beskaffenhet, äfvensom vid de tillfällen, dä väglaget är dåligt, hastigheten för snällposterna, sedan den större snabbhet i meddelanden, som med dem varit hufvudsakligen åsyftad, dåmera kunde i vida högre grad vinnas genom anlitande af elektriska telegraf-verket, icke finge beräknas större än efter en och en fjerdedels timma på milen; att all snällpost-skjutslega, hvilken då utgick med 28 sk. på landet och 32 sk. i stad, skulle höjas till 32 sk. på landet och 36 sk., allt banko, istad; att skjutspenningarne alltid skulle af medföljande postiljon till den skjutsande utbetalas; samt att, så vidt sådant, utan uppoffrande af post-förbindelsens ändamål, kunde ske, den dagligen söderut afgående snällpost skulle, till lindring för de skjuts-skyldige, så anordnas, att den icke alla dagar i veckan färdades på samma väg; hvilka nådiga föreskrifter skulle från och med början af påföljande år tillämpas. 2:o Med ändring af nyss omförmälde bestämmelse om lego-beloppet för snällpostskjuts, föreskrefs sedermera den 18 December 1857, att, under afbidan på den förestående allmänna reglering af post-skjutsen, legan för snällposters skjutsande borde utgå med 12 öre riksmynt milen utöfver hvad som vid hvarje gästgifvare-gård betalas för gästgifveri-håll eller reserv-skjuts, enligt de i Kongl, kungörelsen den 11 i samma månad, angående fastställd lega för dylik skjuts, meddelade grunder. § 14.
Domstolar i andra instantien, malen kunde komma att behandlas efter olika åsigter ; att förening af Domstol och Förvaltningsverk i a:dra instantien vore lika nyttigt för näringen , som ledande tiil besparing ; att häremot vore så mycket mindre hinder , som hvarje Collegium egenteligen ej skulle behöfva annan Lagkunskap, än den, för dess eget yrke behöfliga , som den allmänna juridiska insigten borde höra till den gemensamma Ämbetsman* na-bildningen , och soin lagfarenheten ändock sluteligen måste hafva sin högsta tolk i Högsta Domstolen; att de anförda skälen äfven gälla för åtskilliga tjenstefels-, Drätseloch Police-mål, hvilka dels för nödig sakkännedom , dels för enheten , beqvämligheten och skyndsamheten i deras behandling, böra vid förvaltningsverken , oaktadt målens juridiska natur , förblifva 5 att målens afsöndring, till den grad Committéerne föreslagit, icke allenast för enskilde parter skulle medföra hinder , uppehåll och kostnader samt mindre säkerhet för målens rigtiga behandling, än förut, utan jemväl större kostnad för Staten genom ökadt behof af Ledamöter både i Hof-Rätterne och Collegiernej att, utan afseende på de formella olägenheterna af en så vidsträckt afsöndring, skulle , vid betraktande af sjelfva sakerne, en 43 mängd Närings-, Drätseloch Police-ärender derigenom komma att iida, emedan deras afgörande blefve underkastadt den oböjliga juridiska formen, hvilket förmenes icke vara förenligt med beskaffenheten af våra oeconomiska författningar, hvilka gå ut på ett stort förmynderskap, och således fordra en faderlig bemedling och jemnkning eller skyndsam verkställighet; att man i annat fall skulle föras i händerna på sakdrifvare och Domare, utan att ega författningar, som kunde göra detta tillstånd mindre vådligt, i händelse Dornstolarne icke svarade mot det öfvervägande förtroende, man til! dem satte; att större undantag ändå i andra fall från allmänna grundsatserne för Statsmagtens utöfning, än de ifrågavarande, till beskaffenheten blandade målens bibehållande vid förvaltningsverken, måste göras, emedan samhället icke är något tillstånd af ernådd fullkomlighet, och emedan det på sin ståndpunct vinner, på undantagen ; att föl jak tei igen rättelser, om de icke medföra vinst, icke böra vidtagas blott för fullkomligheten i formen, att, om den allena borde gälla, så skulle äfven vissa förvaltningsbestyr, såsom syne-förrättningar, förmyndares förordnande m. m., skiljas frän Domstolarne; och att frågan,