Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Haab anfört rör:de eden och dess missbruk, så ehuru jag fullkomligt med honom instämmer deruti, all edgång, sä vidt möjligt är, bör undvikas, ber jag likväl få fästa uppmärksamheten derpå, att om den skall komma i fråga, sä är det både mera med grundsatserne i vår lag förenligt och i min tanka mindre betänkligt, att ät gäldeuären öfverlemna att sig frän krafvel med ed fria. Till stöd för denna sednare sats, torde blott behöfva anföras det allmänt kända förhållande, att den handlande ofta, särdeles hvad detaljhandel beträffar, icke är i tillfälle alt sjelf föra sin bok, utan således måste öfverlemna sig åt sina hodbetjenters större eller mindre ordentlighet i detta afseende, hvarvid ofta, hufvudmannen ovetande, misstag kan inträffa; också finnas mångfaldiga bevis huru man för andra gången kraft fordringar, enligt qvitlerade räkningar redan betalia, utan att den ringaste misstänka kunnat falla på den handlande sjelf, ali lian afvetat detta förhållande; — men huru ofta gå icke de qvitlerade räkningar förlorade, på hvilka ensamt den för 2:dra gången fordrade kan stödja sill anspråk pä alt från krafvet varda befriad? Jag tillstyrker bifall till Utsk:s betänk, med den förändring, som Hr Giinther i sin reservation föreslagit. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Efter alt hafva genomläst den mycket väl skrifna och såväl i juridiskt som stalsekonomiskl hänseende grundligt gjorda undersökning, som Uisk:s betänk, innehåller, af de föremål, på hvilka den ifrågavar. lagen i sin tillämpning borde komma att verka, erkänner jag, att jag hade väntat mig ett helt annat resultat äu det, hvartill Ulsk. kommit. Jag hade nemi. föreställt mig, att till vinnande af det sökta ändamålet, en ökad redbarhet och ett ökadt förtroende de trafikerande emellan, hade den föreskrift varit den verksammaste, att handelsbok icke medför någon bevisningsrält; ty dä föst hade crediten kunnat blifva hvad den enligt detta ords bemärkelse egentligen bör vara.
Jag återkommer sålunda till hvad jag först yttrade, att så länge nästan alla samhällsklasser, och synnerligast de lägre, lefva blott för dagen, och innan man hunnit vänja dem vid, och inplanta i dem förmågan, att tänka på framtiden, eller rätteligen, att sjelfva söka bereda sig en framtid, bör man ej hoppas kunna uträtta stort hvarken genom faltigvårdsförordmr, arbetshus eller andra dylika inrättningar. Frih. Cederström, Jakob: Jag hade icke ämnat yttra mig öfver Ilr Cedersclijölds motion, öfvertygad som jag är, att något yttrande deröfver ej behöfdes för att hindra dess framgång; men Hr Hjertås yttrande här på Riddarhuset, nyss för en stund sedan, har uppkallat mig att yttra några ord. Ilen värde ledamoten har uppehållit R. o. Ad. med en mängd detaljer och citater om förhållandena i England, hvilket allt jag lemnar i det värde, det förtjenar; men han har uppgifvit att proportionen der äfvensom här emellan fattige och rike vore, att ,‘ö vore fattig och de öfrige voro förmögne, och att de T®ff förmögne böra vara i tillfälle att föda den öfriga 110 fattige som återstår. Uppgiften saknar grund. Det är långt ifrån att i England skulle finnas ,‘Jft förmögna och blott fattige: man kunde snarare säga tvertom, att ,9ff åro fattige och den öfriga förmögen, men ej förmögen utan rik. Ilär i Sverige är förhållandet ej heller riktigt, ty här finnes ej af svenska folket som är fattig på långt när, på mycket långt när. — Den värde ledamoten har utgått frän behofvet af en centralstyrelse för fattigvården inom landet. Jag hoppas, att den erfarenhet vi hafva af en sådan styrelse för fängelserna i riket, och af de följder den medfört, måtte bevara oss från alt fä en sådan styrelse äfven för fattigvården i riket, hvilken snart skulle komma alt uppsluka lika stora summor om ej större, sä framt den skulle förses med allt hvad en fattigvårdsstyrelse beliöfver för att kunna underhålla de från fängelserna utkommande fångarne.
Erkänner man den sanningen, att skatterne äro boga och tryckande i landet, jemförelsevis mot det ringa rörelse-capital, som finnes bland Svenska allmänheten, så borde man äfven insett den ekonomiska skada, att draga utur rörelsen, och mer än ett år förut uti Stats-cassan nedlägga den betydliga summan af t. ex. 750,000 R:dr Banco. Man bade derjemte bordt tagit i betragtande en annan bevekelse-grund, alt (så vidt det nemligen erkännes för en vinstgifvande näring) genom beskattningsmethod vidtaga så restrictiva åtgärder, att den icke capital-egande medborgaren, hvilken, efter gällande författningar, uti dylik redskap och byggnader nedlagt en större del af sin välfärd skulle ruineras genom betagandet af möjligheten att utöfva en handtering, hvartill lagarne berättiga honom. Dessutom hafva Utskotten, genom detta nykrämeri, inledt såväl folket som embetsman uti ett sådant trassel och oreda, att sjelfva debiteringsoch uppbörds-sättet, ensamt vore tillräckligt skäl för afstyrkande. 3:o Utskottens beslut att antaga afverknings-förmågan lika, i proportion för större och mindre pannor, är en alldeles ny vetenskaplig theori, långt skild från erfarenhetens läror. Om man blott erinrar sig att, t. ex. en ro fannors panna måste nio gånger uppvärmas till kokning och afrinna, mot det, en g o kannors panna, en gång afrinner, så borde misstaget ej vara svårt att uppsöka. Oberäknadt den minskning uti sprit-ångan för öfrigt, som genom begagnandet af mindre redskap, är en vanlig följd. Det torde sålunda varit rätlsenligt, att minska beräkningen uti afverknings-förmågan åtminstone under 3o kannors rymd, med minst 5o procent. 4;o
Vid skedd föredragning af Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 203, i anledning af Kongl Maj:ts Nådiga Proposition angående anslag för geologiska undersökningar öfver bela riket samt lifgifvande af derpå grundade geognostiska kartor, afslogs Utskottets tillstyrkan uti punkten 1, i följd hvaraf Utskottets hemställan uti punkten 2 auSägs vara förfallen. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 209, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel för anskaffande af så kallade lifbergnings-båtar m. m.; N:o 210, i anledning af väckt fråga om användande af medel från anslaget till fångars vård och underhåll för uppförande af en byggnad vid straff-fängelset i Landskrona; N:o 211, i anledning af väckt motion om upphörande af en från Nya Elementar-skolan i Stockholm till Landlbruks-akademien årligen utgående hyresersättning; N:o 212, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående användandet af de å stats-anslaget för båtsmans-beklädnaden åren 1849—1851 uppkomna behållningar; N:o 213, i anledning af väckt motion, att de vid innevarande riksdag beviljade löne-tillökningar måtte i blifvande aflönings-stater upptagas i särskild kolumn; och N:o 214, i anledning af väckt fråga om förändring i de angående begrafnings-hjelps utbetalning tili embetsoch tjenstemän gällande stadganden. Prot.-Utdrag den 16 Januari 1858. 765 S. D.
Hon skickade upp Kurt före, och när han var lyckligt framme och ropade från toppen, att det var en » sådan utmärkt plats däruppe precis för två stycken », klättrade hon efter. Hon var vig o c h stark. Den snäfva, moderna klädningen hindrade henne en smula, men det var i det hela en tämligen måttlig konst att komma dit upp, och det dröjde ej många minuter o m, förr än hon satt sida vid sida med Kurt och gungade högst uppe i trädtoppen, där det var mycket löf, mycket mygg och mycken utsikt, o m man tittade ut emellan kvistarne. Kurt kunde ej låta bli att skratta, när han tänkte på, hur lustigt det måtte vara, o m någon såge dem bägge två, » gamla människorna », klättra som skolpojkar så där uppe i höjden. Han hade då icke varit med o m slik en galenskap på den dag han mindes, sade han åt Sonja, och så skrattade de igen, så att det gaf eko långt bort i bergknallarne. * # Men den tidiga vårkvällen föll på, och de ljusa, bjärta, ungdomligt lysande färger, som majdagarne ymnigt strött ut öfver parkens växtlighet, begynte förtona i en unisont skär nyans, den en sval, genomskinlig vattenånga, som steg upp från sjön, svepte om dem. Trötta efter de barnsligt uppsluppna lekar, tilJ hvilka de nyuppväckta minnena som i en ljuf yrsel drifvit dem, gingo nu Kurt och Sonja med dröjande steg den bakre parkvägen tillbaka emot trädgården. En behaglig domning smög sig öfver dem båda efter den stormande munterheten n y s s; ej ett ord vexlades dem emellan. Men allt efter som Kurt Stråle kände den unga flickans hand allt tyngre stödja på hans arm, när hennes högvristade lilla fot till sistone tröttats af den långa dagens friluftsstrapatser, eldade en underlig värme upp hans blod. Han förnam en spänstighet af ungdomlig styrka och trotsigt mod, sådant han aldrig förr erfarit ens öga mot öga inför den hotande faran; men denna styrka omfattade med all sin kraft, likasom inneslöt ett enda mål — den unga flickan vid hans sida.
Den Politiska ställningen 1812, föranledde till det incon sti - Den 21 Maji f. nl. Stittitionella beslut, som flå varande Riksens Stånder fattade till TryckfrihetsFörordningens förändring. Oktadt detta skål, motarbetade jag förändringen, så mycket som i ruin magt stod, emedan den var stridande mot formerne$ och vid hvarje tillfälle då man vill göra intrång på ConstitU tionens område skall jag handla på samma sått. Må hända, att närvarande tidpunkt påkallar samma system, sorn det ifrågavarande, men detta bör noga öfvervågas så att ömtåligheten för Grann-rikens vänskap ej må öfverväga den, som vi åro skyldiga det käraste vi äga, nemligen friheten. Uti en ConstitUtionel Stat år det nödigt, att Undvika alla arbitraira åtgärder, ej mindre då de strida mot Constitutionenä anda, ån då de öfvergå till sjelfsvåld. Godtycket tillhör Despotiska Stater, tygellösheten, der magten ligger hos Folket. Jag tror att en medelväg finnes, hvilken det torde tillåtas mig att framställa. Den Jury som af Riksens Ständer vid hvarje Riksdag våljes, bör förstärka* med personer, valda af den anklagade, och anklagaren, samt en del af dem, som anklagaren valt, utlottas. Denna på sådant sått sammansatta Jury skulle äga rätt att bedöma, huruvida Tidningen förtjente att indragas eller icke. Den som ville klaga, kunde sedan gå den vanliga Domare-vågen Instancerne igenom. Om indragning kommer att äga rum borde anledningen dertill af Jury allmänt kungöras. Jag förenar mig äfven med Friherre Lagerbjelke om den caution en Tidnings-skrifvare bör prestera, innan Ridd. o. yld, Prut. IV. Band. 26. 4o2 Den 21 Maji j, m. hail utgifver en Tidning; jag tror att man j Frankrike haft den erfarenhet, att detta sätt år båttre ån många andra. Hvar och en Författare eller Redacteur må vara ansvarig för hvad han skrifver, likasom för sina allmänna muntehga yttranden; 86 §.
Manbar talat om enskildt» intressen, i strid med hvarandra, inom denna discussion. Må det tillåtas mig fasta uppmärksamhet derpå, att så vidt jag kunnat finna, har icke något, i och för sak, enskildt intresse gjort sig gällande; ty Hr Lagerhjelm förklarade sig icke äga enskildt intresse uti saken, och att Gr. Frölich icke äger något enskildt intresse deruti, veta vi ganska väl, äfvensom det icke torde vara obekant, alt denna fråga är främmande jemväl för mitt enskildt» intresse. Manbar, såsom skäl för bifall till detta anslag, anfört, allden ringa befolkningen i Elfdalen derigenom kunde vinna förökning. Det förekommer mig något besynnerligt, att när fråga är 0111 jordafsöndring, 0111 hemmansklyfning till de befintliga folkclassernas bästa, för att lemna dem tillfälle att få tak öfver hufvudet och en tolfva att bruka, för alt icke behöfva tigga 0111 försvar hos sina likar, utan kunna blifva sjelfständig» menniskor i samhället, då är folkökningen skadlig, då bör man förebygga tillkomsten af en potatesbefolIsning, jemförlig med den Irländska; men då det kommer an på att Staten skall lemna större bidrag, då talas om folkökningen, såsom Den 27 Ma r s f. m. såsom hvilket bör befrämjas, i en ort, om hvilken vi känna förhållandet vara sådant, att folkökningen der är mindre inskränkt, än på något annat ställe. Hvad de undersökta måssarne angår, så hafva talare uppgifvit deras antal till 54 st., men man liar icke ådagalagt, huruvida undersökningarne gifvit anledn. att förmoda något fördelaktigt resultat, i händelse odlingen företages, eller huru det ens skulle blifva möjligt att företaga sådana odlingar uti en ort, som antydes vara så folkfattig, att der snart sagdt icke skulle finnasmenniskor tillräckligt, för att sköta den redan odlade jorden. Med ett ord, jag har i denna fråga icke hört något enda skäl, som kunnat rubba min öfvertygelse om riktigheten och grundligheten af hvad Gr.
Haasenkampf hade emellertid endast lyckats tillverka mindre qvantiteter af den ädla metallen, men det hade varit under ogynsamma förhållanden, som de arbetat. “Gröna Lejonet” jemte några andra missnöjde jordandar hade nämligen till dato motstått deras besvärjelser, och först när äfven de blifvit instängde i deglarne, kunde några storartade resultat vinnas. Men då, när lifvets underbara vätska skulle strömma fram i kristallklar glans ur den glödheta degeln, då skulle allt, som åldermannen pekade på, förvandlas till guld. Endast en droppes utfällning, och trä, sten, metaller, kläder, hvilket föremål som helst, skulle förvandla sig till större eller mindre guldklimpar. Alltid något, påstod Haasenkampf för hvarje gång. Men misstron ligger nära till hands, när man spelar höga spel, och mäster Grijs spelade med allt hvad han egde. Om han än var öfvertygad om möjligheten af att genom konstiga experiment kunna frambringa ädla metaller, var han ty värr icke lika fast öfvertygad om sin blifvande mågs ärlighet. Ty hvem sade honom väl, att denne, när han slutligen lyckats muta eller besegra de motsträfvige jordandarne, icke skulle behålla skatten för egen räkning. Han skulle dock veta att taga säkerhet af honom. Han hade fast beslutit att samma afton tvinga honom att svärja en ed så bindande, att han ej skulle våga bryta den. Ett slag på porten kom honom att häftigt spritta till. Den han öppnade för var en medelålders, storväxt man, med krokig näsa, blek hy och glest, grått hår. Han hade stora, rödbruna knäfvelborrar och bar en nedfläckad, trasig uniformsrock af samma snitt, som det nyvärfvade Lichtonska regementets. — Kan försäkra Er, svärfar — hväste den inträdande med hes röst, när han efter att hafva helsat slog sig ned vid bordet — att det, skam till sägandes, var en smula trefligare på “Hvita korpen” här midt öfver. — Derför låter du mig vänta, för si förstås, fulla timmen — svarade åldermannen misslynt. — Men händer det en gång till — Se så, för millioner haubitzer, ingen prestelåt.
Valrätt eller valbarhet tillkomma ej; a) den egare af hus och tomt, eller den egare och innehafvare af stadsjord, som Frälseman är, edler lill PresteSländel hörer; b) gemenskapen vid Rikets Landtoch Sjöförsvar, samt allmänna och enskilda Verks och Korporationers Vaktbetjening, eller andre, sorn med desse jern/örliga eller ringare uro; c) deni, sorn äro i annans tjenst eller ständiga arbete anställde, eller daglönare, eller andre dylike. sam försörja sig med tillfälligt arbete; d) dem, hvilka endast för sjel/försörjning ega något yrke utöfva. 4:o. Fjerdeparlsegare — Länet bosatt. ä:o. Utom Fahlu Bergslag efterrättelse uppläsas. 22 Förslå(j lill ändringar i Grundlugarne. reisen olver Bergverken bör, när Riksdag inträffar, uppgöra grunderna för denna represenlalions-rätt, efter värdet af förra årets tillverkning, beräknadt, för jern tillverkningen, efter del för Hammarskattsjernet årligen bestämda pris, oell, för annan tillverkning, efter det medelpris, hvartill Kongl. Majit och Kronan försäl jer den deraf in natura utgående tionde eller skatt, samt, i fall någon af dessa förädlingar icke skulle kunna hänföras till någotdera värdet, efter det i Hufvudstaden allmänt gångbara pris. Sedan summan af alla tillverkuingarnes sammanräknade värden härigenom blifvit utrönt, samt huru stort värde, i följd deraf, svarar emot en Fullmäktig, fördeles Bergsbruken i Fem valdistrikt, afpassade efter orternas lägen, och så, att, i del närmaste, ett på tillverkningsvärdet gruudadt, mot en Fullmäktig svarande, röstetal må inom hvarje valdistrikt linnas.
Skrifvelse N:o i46. Diverse Anslag. Till Skjutskolor Spannmåls-upphandlingsoch bageri-kostnader Durch-march-kostnader, Reservations-anslag Reseoch Traktaments-penningar, För slags-anslag Skrifmaterialier och expenser, ved m. m. för Krigs-kollegium m. fl. verk . Skrifmaterialier och expenser, ved m. m. för Departementets Kansli-expedition, slags-anslag: Nuvarande beloppet 2,894 Afgår: För jemnande af Hufvudtitelns slutsumma 4: Extra utgifter Summa R:dr % Expc(lilions-Utskoltels Förslag till underd. Skrifvelse N:o 146. 511 Indelta rän tor enligt Spannmål. Penningar Indelt, på förslag. Oindelt. Summa. markegång på förslag. Mått. Värde å 2 R:dr kub.-fot. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kub.-fot. R:dr. ö. R:dr. ö. kub.-fot k: r R:dr. ö. kub.-fot. Skrifvelse N:o 146. litt» Dt Extra statsreglering s-anslag för försvar s-verket till lands. A. Anslag för åren 1861, 1862 och 1863 att utgå med j årligen. l:o. För Ar tiller ib ehoj. Till anskaffning af refflade kanoner med lavetter och öfiiga fordon för 3 nya fältbatterier, å 24,000 R:dr 72,000: — , anskaffning af ridoch anspannsm. fl. persedlar för 2:ne 12-pundiga Reserv-batterier ... 06,000: — , anskaffning af 12,000 st. refflade infanterigevär å 37 R;dr 50 öre st 450,000: — 2:o. För Fortifikalionsbehof. 300,000:
Kongl. Naj:t linner derjemte uti Ilikets 8tänders närmare kännedom om loeala lorbällanden en ökad borgen, att de, vid beilund - 4 LonZ/. ^rr/l'e/5^ /V.-o F2. lillien ak detta sinne, skols inse oell kesluta, livad svin i ekonomiskt oell moraliskt Ilänseende sr lör samkället sordelakti»a8t oell mest Rätande. Lou^l. Naj:t lörlililver Rikets 8tänder med sil Lon§I. Md oell Hoest städse välReväoen. Datum ut su^ra. 10 li.v f/tdea^ a/ /Votocof/et d/ne^ //a?ide/^- oc/l /"ma?»-^>ende?r ^ /a/- /et r/r/ö> /fa?» d/a/.t /son«NAe?r ttt/ Äat^-/tadet d FtocdVm/n» «5/ott t/en <5 /^ed/rcar? §^o. Mrvsrande:
Af ett Anförande af Herr Lector Knös, rörande ett dylikt Lånebiträde af uppbyggande af ett nytt Gymnasiihus i Skara. 3:o Af Herr Lector Arenanders Memorial, om präglande af en Medaille till Åminnelse af den år 1817 firade JubelFest. 4:o Af ett Memorial utaf Herr Prosten Rabe, rörande BancoLån för Uddevalla Stad. Till BevillningsUtskottet: Af Herr Prosten Öhrvalls anförande, om förökad lösen till HäradsSkrifvarnc för DebetSedlar. Till Lagutskottet: 1:0 Af Herr Prosten Aspelins Memorial, angående bestämdt stadgande, huruvida förrymd Mak a, som sedermera återkommer må vara berättigad att ingå nytt gifte. 2:0 Af Herr Prosten Kolmodins Memorial om Testamentslnnehafvares förpligtande, att inom viss bestämd tid communicera det erhållna Testamentet med den allidnes Lagliga Arfvingar, jemte Herr Professor Kölmarks i sammanhang dermed gjorde Anmälan, angående Testamenta reciproca. 150 Den 20 Januarii. Till Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten : Af Herr Prosten Kolmodins Memorial, om förekommande af en alltför vida utsträckt Hemmansklyfning. Till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet; 1:0 Af Herrar Prostarne Billdahls och Fröbergs Anföranden, i anledning af de förut inom Ståndet väckta frågor, angående Hospitalerne och Lazaretterne. 2:0 Af Herr Prosten Öhrvalls Motion, om rätta stället för Fattigas försörjande vid deras annalkande Ålderdom, 3:o Af samma Ledamots Yttrande, angående lindring å skyldigheten för visse Hemman att till Warbergs Fästning lefverera Bränntorf, 4:o Af ett Memorial utaf Herr Lector Knös, angående förbättrade Fattigvårdsanstalten 5:o Af Herr Prosten Östermans Memorial, om angelägenheten af enhet i SkjutsFörfatlningar, 6;o Af samma Ledamots Förslag lill ändring i Förfdttningarne om Allmänna Landsvägarnes underhållande.
Utskotten bordt undvika att på Statsverket helt och hållet hvälfva denna skyldighet, som möjligen skall komma att öfverstiga dess krafter, utan att äfven härvid undersökning bör föregå, huruvida och i hvad nion städerne kunna förpligtas och magta att sjelfva understödja dessa företag. För öfrigt hade det i min tanka varit önskvärdi, att inrättningen af Communaloch Provincial-Nämnder vid detta Riksmöte kunnat komma till stånd, emedan eljest stor villervalla lärer uppkomma vid utförandet af dessa och många andra vidtomfattande byggnadsarbeten, som Ständerna torde komma att anordna, och hvilkas verkställighet omöjligen kan besörjas af en Central-styrelse, huru väl organiserad den än må vara. Slutligen hyser jag också den mening, att dessa arbeten ovillkorligen böra föregå uppbyggandet af ett penitentiair-fängelse, hvars uppförande derförinnan i min tanka skulle vara ändamålslöst, aldrahelst som lillgångarne nu icke torde medgifva denna utsträckning af fängelse-systemets användande, så önsklig den i många fall än kunde vara.” Af Herr Hegardt: ”Jag erkänner det grundliga och lig Liga uti de motiv, som Högloft. Utskotten i Betänkandet anfört; men finner mig hufvudsakligen på grund af en del bland samma motiv, föranlåten att, såsom min enskilda mening, i afseende |>å tillämpningen deraf, förklara: det jag anser Utskotten hafva fästat mindre afseende, än sorn kunnat och bordt ske, uppå möjligheten af och medlen för tillvägabringande af den jemväl af Utskotten med så stort fog vigtig och nyttig ansedda reformen, samt ordnandet af Häradsoch Stadshatten eiler ransakningshäkten i allmänhet, som bordt, om ej förut, åtminstone samtidigt och på en gång med organisation och ombyggnad af Länshäktena, ega runi; — en åtgärd, hvarförutan, efter min åsigt, ändamålet med den sistnämnde, i fall de skola företrädesvis ifrågakomma, ej kan blifva mer än halft.
Nio 3o. ti N:o 3o. Ankom till Exp.-Utsk. den 12 April kl. 8 e m. ^Betänkandeöfver Riksdags-Fullmägtige Per Jotis sons från Öland och Per Henricssons frän Norrbottens Län motioner ^ om inskränkning af det i nu gällande Lag färeskrif ne antal Nämndemän. Hos Hedervärda Bonde-Ståndet hafva, uti serskilde memorial, som •den 3 och i3 sistl. Mars blifvit till Lag-Utskottet remitterade, RiksdagsFullmägtige Per Jönsson från Öland och Per Henricsson från Norrbottens Län, hvar för sig, anfört: Per Jönsson? att, då Egodelningsrätt utgjordes af endast trenne Ledamöter, jemte Ordföranden, hvilka egde afdöma alla lill denna Rätt hörande mål, förmodade Motionairen, det rättvisan skulle kunna likaväl vid Härads-Rättern,e skipas med ett mindre antal Nämndemän än nu är stadgadt, och föreslog, på sådan grund, att i hvarje Domsaga eller Tingslag mätte utses åtta Nämndemän,• istället för tolfsåsom hittills> och .att Rätten mätte vara domför med fem i stället för sju; men, i händelse antalet af åtta Ledamöter i de större Tingslagen ansåges för litet, tillstyrkte Molionairen, att fyra Suppleanter eller extra Nämndemän skulle derstädes begagnas; genom hvilken förändring vunnes bland andra förmoner äfven den, att de såkallade Tingsgästningspenningarne och.