Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande således behofvet af vidare föreskrifter om hvad rättsökande hafva att iakttaga vid måls fullföljd i Hofrätt; så skulle detta behof vara föranledt deraf alt klagande, vid ingifvande af besvär eller vade-inlaga, ofta underlåta att bifoga det beslut som öfverklagas jemte protokoll i målet samt, i väjad sak, bevis om erlagdt vad. De sökte endast att bevara deras talan medelst ingifvande af en kort klagoskrift, och sådan borgen, som för ändamålet kunde vara nödig; men följden vore den att åtgärder å Hofrättens sida erfordrades för erhållande af de saknade, för målets pröfning nödiga handlingarne. Dessa åtgärder bestodo visserligen blott i föreläggande för parter att inkomma med samma handlingar; men härigenom förorsakades onödig omgång, som upptoge Hofrätternes tid; och det är på grund häraf, som det blifvit yrkadt, att part, som i Hofrätt fullföljer talan emot Underrätts beslut, genom lag ålägges att vid klagoskrifter foga beslut, vadebevis, om vädjadt är, och protokoll, i hvilket afseende all föreskrift nu sakpades. Att en brist ijagstiftningen |härmed blifvit påpekad kan ej eller bestridas. Den Lag-Utskottets Betänkande, N:o 25. 29 synes emedlertid hafva sin grund i förutsättningen derom att den, som i högre domstol söker rältelse i Underdomarens beslut, ej skulle underlåta att bifoga samma beslut jemte de handlingar, som behöfdes för den påkallade pröfningen af det öfverklagade beslutet. Enligt hvad anmärkt blifvit inträffar likväl sådant esomoftast. Bristen i lagen alt uttala ett åläggande i denna del och att, för underlåtenhet att detsamma iakttaga, bestämma verksam påföljd, har öppnat ett tillfälle för tredskande parter alt kunna uppehålla rättegångar, ty Hofrätterne hafva städse funnit sig nödsakade att, på sätt motionären upplyst, lemna parternc rådrum för de saknade handlingarnes ingifvande.
En åsktung junidag 1865 stod Robert Browning vid ett bokstånd på Piazza San Lorenzo, då en liten, gammal pergamentbok föll honom i hand. Det var en italiensk brottmålshistoria hvilken handlade om grefve Guido Franceschinis process på grund af hans mord på sin hustru Pompilia, som han antog varit honom otrogen, emedan hon flytt undan hans tyranni med hjälp af en ung präst, Caponsacchi. Browning köpte boken och berättar sedan huru han läste den i Casa Guidi samma afton When flame fell silently from cloud to cloud Richer than that gold snow Jove rained on Rhodes, The townsmen walked by twos and threes and talked, Drinking the blackness in default of air – A busy human sense beneath my feet: While in and out the terraceplant, and round One branch of tall datura, waxed and waned The lamp-fly, lured there, wanting the white flower. I denna stämning blefvo den italienska brottmålshistoriens människor för honom hallucinatoriskt lefvande, samtidiga, genomskådliga och han fick hela dikten i en af dessa ingifvelsens fullhetsögonblick hvilka – om deras stämning under utförandet kan bevaras – skapar mästerverken. Tyvärr anlade Browning dikten med en bredd, som ämnet icke kunde uppbära. Han låter nämligen alla de olika medspelande i handlingen hvardera på sitt sätt berätta den. Flera af dessa tolf afdelningar verka endast som ypperliga rättegångsreferat på flytande vers. Browning har alldeles samma brist på smak och måtta i meddelandet af ämnet ovidkommande, skarpsinniga funderingar eller lärda utredningar som Almqvist. Likt denne kan han dessemellan skapa sådana skönhetens underland, att de komma en att glömma öknen bortom och framom desamma. Ett sådant underland är här de tre hufvudpersonernas bekännelser.
Den andra delen af frågan deremot, eller ståndens anmärkningsrätf, bade blilvit lernnad å sido, emedan, bland annai, äfven del i 1 morn. 81 § regeringsformen förekommande stadgande: 'Vj må frågor derom lili ståndens plena väckas’* Scc., al ståndens talmän behörigen vårdadt, ansågs emot det anmäi kla roissbi uket innefatta tilliyllestgörande korrektiv. I afseende å förra punkten liade Utskottet, stadgat sin öfvertygelse, att den i grundlagarna nedlagda konservativa princip skulle snarare loi böjas än lörsvagas af Riksstånden lemnadt fritt val att, genom deras pluralitet, omedeibait vid lörsta riksdagen, i dess helhet underhyeka ett af Konstitutions-utskollet afgifvet grundlags-ändringsförslag; hvaremot, der denna pluralitet ej vunnes, och alltså, när tre stånd gillade lörslaget, eller två stånd stannade mot två, samma föislag borde hvila till afgörande på nästa riksdag. I öfverensstämmelse med dessa grunder, föreslog Utskottet: ali 2:a momentet 56 § regeringsformen, i enlighet härmed ändradt, skulle öfvei flyttas till 81 §: alt den i 56 § Riksstånden medgifna rätt till öfverläggning om yttrande, som Konstilutious-utskotlet afgifvit öfver Konungens propositioner i grundlagsfrågor, skulle genom ett tillägg till 81 § ytterligare fastställas, oell att med afseende å de fullständiga föreskrifter, 8l § regeringsformen komme att innefatta, hänvisning till denna § uti 29 § riksdags-ordningen skulle införas. Genom förstärkt
angäende löner för de twänne nye tillökte StatsSccreterarc-Embetcn samt arfwodc för Ledamötcrne uti Rikets allmänna ärcndcrs Beredning, Sept. n. 100-XVI. 210. 219. 482. Z60. Ian. 104. — med hemställan om ny tillwcrkning af smärre Credit-scdlar till utbyte mot dylike förstitnc, Sept. Z22. 37». 611. 626. "— yttrande rörande tryckning af alla till Utskottet inkomnc och ytterligare inkommande uppgifter rörande Stats - Werket och Ktigsfondcn samt deras inkomster och utgifter ifrän 1800 Lrs Riksdag, Sept. Z72. 607. 626. evet. 1222. — Register. 171 utlätande rörande twänne Pastorens i Fogeläs innehafwande öfwerlopps-stommars anstäendc till uppbyggande och reparerande af Hjo stads förfallna Rädhus, Sept. Z7z. 606. 626. 692. Oct. 1222. — med äterställande af Grosihandlaren L. X. Ssutesons Memorial rörande förändringar att widtagas wid de för Kongl. Majus och Kronans räkning skeende försäljnings, upphandlings och arrende-auctioner, Sept. 374. 608. 625. — med ätcrlcmnande af Friycrre I'. Ilaäboobs Memorial innefattande förflag till Åtskilligt förändringar uti nu gällande författningar, angående Husbehofs - Bränwinsbränningen, Sept. 377. 609. 627. — med utlätande rörande föreslagen indragning af den Kyrkorne i Skäne, Halland, Blekinge och Bohus Län anflagne Kyrko-Tiondc, Sept. (483, 484.) 48A. 727. 796.
Eric hade rest sig upp och gått öfver golfvet; där han nu stod kunde han följa bådas minspel, och hvad han såg verkade på honom som ett alldeles nytt rön. Det var som om han för första gången iakttagit ett naturfenomen, och han kände samma förvåning som en urskogens indian inför en spegel, ett stycke stelnadt vatten, som nyss var innehållslöst tomt, men som, genom en enda liten vridning, kommit att återgifva ett landskap med alla dess fina skiftningar. — Han märkte, hur Casimirs ögon riktades emot Maria, och hur hans ansikte, som följd af ett instinktlikt härmande, en ansiktsmusklernas reflexrörelse, antog just samma uttryck af hänförelse och beundran, som hennes. Till sist såg verkligen den gode Casimir ut som en konstentusiast af renaste vatten; och när Marias blickar åter mötte hans, var det som om hon fått ett svar, hört en ton som klingade samman med hennes egen känsla till den skönaste harmoni. Men Eric tyckte sig plötsligt ha funnit ett spår, som kunde leda till klarhet i den gåta han grubblade öfver. Nu trädde Gerda in i rummet. Casimir vinkade henne till sig med en liflighet, som alldeles icke var hans egen; när han fått henne placerad framför marmorbilden, slog han ut med handen som en deklamerande skådespelare och sade entusiastiskt: »Nå, är den inte vacker?» Hon såg på sin bror med en ironisk min och svarade: »Jo, naturligtvis.» Detta »naturligtvis» var, sådant det uttalades, en sarkasm; men den trängde icke igenom det tjocka pansar af oskuld, bakom hvilket Casimir satt förskansad. På aftonen tog Eric farväl. Han måste resa tidigt på morgonen från Aspinge för att hinna det nedgående snälltåget, och han drog sig tillbaka strax efter det téet serverats. Men när han väl befann sig på sitt rum, blef det honom klart, att han icke skulle kunna sofva; och han smög sig genom korridoren nedför trapporna ut i det fria. Han gick öfver bron och genom trädgården ned emot viken. Gerda hade hört ljudet af hans steg. Hon kunde icke heller sofva; hon ställde sig vid det öppna fönstret för att svalka sitt hufvud, som brände. Därutanför var det ljust, ljusare än på dagen vintertid.
Beredningen förmodar wäl, att nä. gon inkomst för öfwerblefwen Proviant och Spannemäl efter kriget ännu kan tillflyta Magazins. Inrättningen, och gifwa tillfälle till en i mon deraf ökad Spannemäls upphandling; men wid saknad winst deraf, som endast kan erhällas genom Spannemälens förädlande till Bränwin och Bränwinets försäljande till någorlunda lönande pris, bidrager sädan inkomst blott och e. gei teligen till Inrättningens nägot längre be. ständ. Detta sig företeende förhällande med en Inrättning, hwars wäsenteliga inflytande pä samhällets wälständ blifwit pröfwat, samt desi bibehällande af Eder Kongl. Mast tillika med Riksens Ständer nödwändig funnen, synes icke kunna förändras, sä framt ej en och annan än« dring i efwan anförde författningar och förwaUningsgrunder kan äga rum och pä försök widtagas. Desia Den 13 September. 437 D-sia förändringar och försök böra egenie, ligen leda derhän, alt Inrättningen mä bära sina egna omkostnader, och Fonden, om den deraf ej kan ökas, ätminstone sä midt möjeligcn ste kan, bibehällas utan minskning. Inrättningen mäste till den ändan af desi egen rörelse erhälla uägon winst, och en sädan kan blott förwäntas af den Bränwins branning och distillering inom Stockholm och Götheborg, som blifwit Magazins. Inrättningen till. egnad. Oaktad Landtmannens fria försäljningsrätt af Bränwin äfwen i desie Städer, och den olik. het till hans förmon, som i Bränwins tillwerkmngskostnaden är sä alldeles obestridlig, för, mvdar dock Stats.
Län 2,01 — 2,78 Stockholms d:o 7,53a.— 9,i)2 r.— Södermanlands d:o , 3,888.— 6,442.— Östergöthlands (1826 förflereföregåendeår) 52,070.— 12,547- — Gottlands Län 63g.— 719.— Calmar dlo 8, i44- — * 1,41 — Blekinge dro 5,111.— 6,262.— Jönköpings d:o 4>°99*— 5,513.— Kronobergs dro 3,334.— 7,092.— Christianstads dro . 9.176.— 11,402.— Malmöhus d;o ... 6,113.— 3,635.— Hallands d:o 3,941 •— 5,455.— Götheborgs d;o ii,43o.— 12,706.— Elfsborgs dro 6,793.— 7,764.— Skaraborgs dro 12,133.— 22,770.— Nerikes dro — "Westmanlands dro . 3,254 3,744* — Kopparbergs dro . , 2,568.— 2,391.— Gefleborgs d;o 3,547• — 3,802. — "Westernorrlands dro 2,365.— 2,524- — Jemtlands dro 622.— 742.— Westerbottens d;o . 1,935.— 1,727.— och. Summa. Anmärkning Från och med ar l83o bcräknadcs och uIgick anlaget fö ren bestämd rpersonal. Från och med 183o beräknades och utgick anslaget för en bestämd personal. Häraf visar sig, att den årliga tillökningen uti ifrågavarande anslag icke ensamt härrör från-Ökade kostnader vid sjelfva Correotionslnrättningaiiie, utan äfven lill en 'betydlig del -genom förhöjda utgifter i och ,föi fångars skjuls, vård och underhåll i landsoi terne.
Läroverks-kollegiers i riket underdåniga utlåtanden, hvilka blifvit till de ånyo sammankallade Kommitterade öfverlemnade, hvarefter Kommitterade tagit ärendet under förnyad pröfning och den 18 sistlidne November slutligt utlåtande i ämnet afgifvit. Sedan detta ärende sålunda erhållit den sorgfälliga utredning, som af dess inflytande på den offentliga undervisningen inom fäderneslandet varit påkallad, har Kongl. Maj:t tagit detsamma i öfvervägande, och dervid funnit skäl att hufvudsakligen godkänna de åsigter, som af Kommitterade blifvit uttalade. Om nemligen hvarje gagnelig verksamhet till grundval behöfver en säker kunskap, måste detta företrädesvis gälla för dem, hvilkas uppgift det är att meddela kunskaper åt andra, och torde således meningarne knappt kunna vara delade i afseende på vigten för ungdomens lärare att vara, både i theoretiskt och praktiskt hänseende, grundligt bildade för sitt kall. Också hafva sedan flere år tillbaka och från olika håll lämpliga anstalter för vinnandet af detta ändamål blifvit föreslagna och förordnade. Den sista Skol-revisionen tillstyrkte på det högsta, att någon åtgärd i detta hänseende måtte vidtagas, såsom varande en af de mest maktpåliggande för läroverkens förbättring, och vid de lärare-möten, hvilka sedermera flera gånger varit samlade, hafva lärarne sjelfve enhälligt uttalat samma åsigt. I afseende på den theoretiska bildningen har det visserligen funnits en tid, då den filosofiska graden, med deri erhållna special-betyg, utgjorde en tillräcklig borgen, att den graduerade skolläraren innehade de insigter, som hans vigtiga kall fordrade. De till nämnde grad hörande undervisnings-ämnen voro då till antalet vida färre än nu, och sammanträffade äfven hufvudsakligen med så väl arten som omfånget af de kunskaper, hvilka voro för den blifvande skolläraren behöfliga. Detta förhållande är likväl i sednare tider väsendtligen förändradt. Den filosofiska fakultetens läroämnen äro numera till antalet betydligt ökade, och många ibland dem, hvilkas stora vetenskapliga värde ingen förnekar, ligga dock antingen helt och hållet utom kretsen af de kunskaps-ämnen, som i skolan meddelas, eller beröra dem endast med en del af sitt omfång.
ej / j; unna fan3 3tg. j; ofj / et aamuet » c^uafen * fia / fc. * F£tj.Cjfj Aoatta, Suan! — fät ^ftj-gren cjå AoEeu. » qt-yffne slmmiet Itam 3ig. j; oE / j / e fi-fi-oäf på, j; dfc3en v 3et fifå. tfl^J-g, 6«a * ta * oan v eotg tiS j; tån fan3 t-i-ff fanS j; tån fi-aj: tiff Jtaj; oc-ft tigg |; otga,j; oe6 någon gfcocj? ocW ti-gg ^otga|; oe » to oelt |Jti3! ;;; Daniel Fallström. H o s den sjuke. Råd oeh erinring-ar. jukskötaren och sjuksköterskan hafva omfattande pligter och mycket fordrande förbindelser, men den sjuke har sina pligter och förbindelser han ock, så väl mot sig sjelf som sin omgifning. Naturligtvis talar jag då ej om en febersjuk, som kastar sig af och an pä sjuklägret i vilda fantasier och således ej är sig sjelf mäktig: ej heller gäller detta den, som af en plötslig bestämd sjukdom fängslas vid sängen, der lif och död strida om honom under dagar, under veckor. Det är den, som hålles ett nummer i veckan under hela qvartalet. För hvarje 6-tal abonnenter, som samlas, och för hvilka afgiften Insändes till Redaktionen af måste tillbringa år och dag på sjukbädden, och den, som hemsökes af periodiskt återkommande lidande, samt rc-konvalescenter och andra med dem jemförliga, hvilka i synnerhet böra söka komma till full insigt om hvad de äro skyldiga sin omgifning och sig sjelfva. Under sina helsodagar kunde de hemtat mången lärdom för sjukdomens tid. Naturen gifver tillräckligt med varningar i form af tillfällig smärta eller känsla af illamående.
– Att man skulle låta använda en betydlig del af summan till att låta förfärdiga en bild af den heliga jungfrun för ett af våra altaren, som saknar en värdig prydnad. – Ett nytt bevis på den ädla grefvinnans fromhet. – Hon tillade äfven att hon önskade det bildens utförande skulle uppdragas åt någon af våra yngre konstnärer, på det att med Guds förherrligande äfven måtte förenas uppmuntrandet af fliten och förtjensten. Hon nämnde till och med särskilt er. – Ah, måtte madonnan belöna den höga damens godhet mot en obetydlig konstnär! – Ni är en gudfruktig och ödmjuk man, Romanelli ... Man har gifvit akt på er och funnit det ni har goda åsigter ... Man vill gifva er arbetet. – Ni öfverhopar mig med glädje, min far! – Olyckligtvis har ett tvifvel uppstått. Ni har gifvit tillfälle till en anmärkning mot er. – Jag är högst bedröfvad deröfver. – Men ni har handlat af ungdomlig obetänksamhet, och man vill gerna öfverse med er, om notabene ni bättrar er. – Ah, var viss derom ... låt mig blott veta hvaruti jag förbrutit mig. – Ni har här hos er en ung flicka, er modell ... ni lefver med henne i en klandervärd förtrolighet: ni väcker förargelse bland de trogna. – Min far, jag erkänner att så är ... men jag är henne tacksamhet skyldig ... då jag var fattig och obemärkt, uppoffrade hon sig ädelmodigt för mig. Utan henne skulle jag kanhända aldrig lyckats fullborda min staty. – Jag har hört det der ... men hon gjorde det af syndig kärlek till er och bör vara belönad nog i den ära, som tillfaller er genom samma staty, hon lånade sin bild. Det är nu tid att j bägge återvänden på dygdens väg. Hon kan ej dröja hos er. Detta förhållande sårar er ädla och dygdiga beskyddarinna grefvinnan Chigi, och ni tvingar oss att mot hennes önskan uppdraga arbetet åt någon annan, ty den heliga madonnan skulle vredgas, om man öfverlemnade hennes bild i orena händer.
Warbom ej blott medborgarens materiella egendom, utan äfwen den, som är honom wida dyrbarare! Tillätom ej moralista mord, mer än wi tillära kroppstiga! Paminnom ost, akt angriparen af mennistors ära och sinnesfrid är ätminstone lika broklstig, och mera läg, än angripa, ren pä allmän wäg. Om de blodigaste, de djupast särande och mäst ohjelpligt, oförrät er är» de, som utöfwas mot war moralista warelse, sa är del ock Lagstiftarens heliga plikt akt sorgfälligast förekomma dem. Uraktlätande af den, stuile nrmärka ett särnlund af balsbarbarer, som hade könsta för gods och guld, ej för heder och ära, som hade tillräckliga styddsmgar för si a sickor, ej för rykte och godt namn, och som straffa e, da lugnet störes pä en gata, men ej, tä del af rllstan förjagas ur en hederlig Mans fjäl. Jag har det hopp, akt ingen nu mer lärer nyttja del vtjenliga mksstet: "att smädelscn alldrig kan Den -6 Iunii. 75 r kan befläcka henö heder-, eller orsaka bens lidande, sorn är oskyldig." §tt sädanl inkast förråder alltid ett af de lwä; antingen stor brist pä menni» sto-kännedom» eller egen benägenhet att smäda. Lätsar man dä glömma, att den läsning, som af mängden begärligast emottages, och med största hän» giswenhet tros, är anfall mor personers »värde och ära? Alk wederläggningarna deraf antingen ej läsas, eller mötas med märkbar omilia, och såsom .ett intrång i menighetens nöjen? — Ingen dygdig man är utan en ömtålig könsta för sin heders skulle han ej blöda da den saras? Ett oförnedradt namn är den rättsinniges dyrbaraste starti kan hart dä uran smäkta finna det wanäras? Om det äe Morsartsen af förnedring och skymf, som alla adla sinnen sträfwa att förtjena, männe de kunna känstolöse höra sin ära skändas?
Diskont-Verket, revision af dess räkenskaper och förvaltning för år 1850 ... 68. „ personelt arfvode åt Registratorn derstädes A. v. Ehrenclou 76. „ angående viss procent åt dess ombudsmän å indrif ne af inom linien förda lån 82. pag. 9. „ angående uppgörande af förslag till verkets reorganisation . 82. pag. 10, Djurberg, G. Se: Eftergift. E. Eftergift af Bankens, Banko-diskont-verkets samt Lånekontorets fordringar m. m., sökt af följande personer, nemligen: Aronsson, J. O. i Hult 20. Bergenstråle, F 30. Bäckström, J. 31. Collin, J. F. 84. Djurberg, Gustafva 50. Fleetwood, C. J. i .. 52. Gödecke, C. A. 53. Göthberg, A. G 23. 55. Jonsson, C. M., i Bistockskulla ... 11. Kastman, S. Nikodemi, A 38. Nilsson, N. i Barud 20. Pettersson, J. N. 16.28. Eftergift, sökt af Pettersson, C. M. Thomson, G. F. Österman, R. 49. 32. 50. F. Filial-Bankj föreskrifter för bildande deraf 43. 65. 77. Finansoch Penningeväsendet: Se Komité. Fleetwood, C. J. Se: Eftergift. Guldoch Silfverpanter, öfverskott å försålda dylika öfverföres till Fullmägtiges dispositionsräkning ... 59. Gödecke, C. A. Se: Eftergift. Göthberg, A. G. Se: d:o. Half dr suppgifter, Bankens, angående en förändrad uppställning deraf 47. Instruktion för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-diskont-verket Kanslibetjening, Utskottets, angående notariearfvode åt 2 kanslister samt om ökadt kanslibiträde ... 1.
Ofver Fullmägtiges beslut i mål, som röra Riksgälds-kontorets tjenstemän eller andra enskilda personer, eger den eller de, på hvilkas rätt och bästa dessa beslut kunna inverka, att hos Rikets Ständers Revisorer eller Stats-Ulskott anföra besvär; dervid klaganden dock, såvida besvären skola till pröfning upptagas, bör, inom Tretio dagar efter bevisligen erhållen del af det meddelade beslutet, sitt missnöje deremot hos Fullmägtige skriftligen anmäla; hvarjemte det, vid enahanda äfventyr, åligger honom att, sednast en månad före Revisorernes näst förestående sammankomst eller riksdagens början, derest revision dessförinnan icke inträffar, sina besvär ingifva till Fullmägtige, af hvilka desamma, jemte utlåtande deröfver, till Revisorérue eller Stats-Utskottet öfverlemnas. B,h. liil R. St. Besvär öfver Fullmägliges, nyss före eller under Rikets Ständers eller deras Revisorers sammanvaro, i dylika mål meddelade beslut böra, inom fjorton dagar efter delfående!, den dagen likväl oräknad, omedelbarligen af vederbörande till Stats-Utskottct eller Revisorerne inlemnas. Angående Fullmägtige tillhörande särskilda åligganden och uppdrag. § 239. Fullmägtige skola, vid början af hvarje är, granska Kommissariatets anteckningsböcker och protokoller, jemte Ombudsmannens diarium för det näst föregångna året, samt genomgå och inventera de under Kommissariatets vård befintliga låneoch säkerhetsmed liera handlingar. § 260. En gång hvarje år birra Fullmägtige anställa besigtning å det till lokal för Riksgälds-kontoret anvisade hus samt detta Verks inventarier.
Remitterades till Allmänna Bestvärs, och Eco, nonne, Utstottet. Föredrogs ä nyo Riksens Högloft. StänderAllmänna Beswärs - och Economie - Utskotts den iz Augusti pä bordet lagde Betänkande, i anledning af Herr AfwcrstenS och Riddarens af Kongl. MajrtS Swärds - Orden k'1. Lerzkman8 hos Högloflige Ridderskapet och Adeln ingifne och till detta Utskott remitterade Memorial, angäende Wargeringcns indragning och ben stämde Armens förminskning till 50,222 man. Under upläsandct af detta Betänkande äterkom Oeputationcn och gjorde redo för fin bestickning. Herr LerZbmari, ^mbrostcm ^aZnus, Upläste följande: Wid Allmänna BcswärS - och Economie-Utstotkets Betänkande öfwer ben af mig wäikta fräga, »m Z6 Den i September sm Wargeringens afskaffande efter krigets fluk, fät jag gbra den anmärkning: att jag i mitt Memorial derom cgenteligen icke projcctcrat Armeens förmins fkandc till ZO,OO0 man, utan allenast i förbigäende och för akt mota det inkast, söm torde gbraS emot Wargeringens indragning, att Armeen dä blifwer os tillräckelig till Rikets förswar, pttrat, det jag avsäg berörde styrka wara den högsta, som Riket efter dcft folkmängd kunde utghra. Beträffande sjelfwa frägan om Wargcringcn, sä och enär Utskottet pä be af wig anförda stät och derjemte, med äöeropande af 80 §. sRegerings - Fvl Men , tillstyrkt bifall till mill proposition om de§ afskaffande efter krigets stut; denne sak tillika icke kan anses annorlunda, än en Bcskattningsfräga, »wilken Riksens Högloft.