Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit och Kronan kostnaden för Jonas Jacobssons underhåll i häktet åtta dagar längre, än vederbort, uppgående, enligt vederbörande» uppgift, till 36 sk. 7t2,j rst.; hvarjemte Jonas Jacobsson, hvilken vistades å obekant ort och således ej kunnat affordras yttrande, huruvida han för det honom öfvergångna obehöriga lidande äskade godtgörelse, lemnades öppet att, efter befogenhet, derom särskildt väcka talan. I anledning af de sakfälldes öfver detta utslag anförde underdåniga besvär, liar Kongl. Majit i Dess Högsta Domstol, genom Utslag den 5 Oktober näst - Helne år, sig utlåtit och funnit skäl icke vara anfördt, som kunde verka ändring i Kongl. HofRättens utslag. Om denna mening förenade sig Herrar JustitieRåden Bredberg, Nyblaeus, Backman, Grefve C. Sparre och Grefve G. A. Sparre; hvaremot Herr JustitieRådet Isberg ansåg klagandernes åtalade förhållande icke vara af sådan beskaffenhet, att det borde ådraga deni ansvar efter 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken.
— Under 1859—1860 års riksdag beviljade extra statsutgifter: För anbringande af åskledare å Stockholms och Drottningholms Kongl, slott 375: — y> åtskilliga landtförsvaret tillhörande föremål 693,292: 19. Deponerade undsättningsmedel 40,000: — Utaf trafikinkomster å statens jernvägar deponerade medel 600,000: • För byggnadsoch reparationsarbeten samt anskaffningar vid Flottans stationer 133,333: 34. » anläggande af vattenledning från Lyckeby till Karlskrona samt 2:ne bassiner i nämnde stad 236,000: — » rikets ekonomiska karte verks bearbetande 15,750: — » skiften och afvittringar 141,150: — » utbildning af Svenska trädgårdsföreningens elevskola och trädgårdsföreningens befrämjande 4,500: — » fortsättning af geologiska undersökningarne och derpå grundade geognostiska kartors upprättande 30,000: — » gravering och tryckning af färdiga bladet utaf geologiska karteverket 8,000: — » underhållande och förädling af Kronans nuvarande stamholländerier samt till inrättande af nya hol länderier 10,000: - » vetenskapliga undersökningar rörande fiskerierna 1,000: — » Skeppsbyggeri-institutet i Karlskrona 4.900: — » reseunderstöd åt arbetare i näringsyrkena 3.000: — » aflöning åt
Hon satt framföre i slädan och drog sig tillsamman som om hon sålunda trott sig kunna undgå hertigens genomträngande blickar. Hon kunde ej hindra att en ofrivillig darrning skakade henne vid ljudet af hans röst. ”Hvad är det för folk du har i slädan med dig?” frågade hertigen. ”En blind gubbe med sin flicka, som brukar leda honom. Jag bjöd dem att få åka, efter jag hade godt rum.” ”Flicka du, dra ryan, som ligger bredvid dig i slädan, öfver dig, och sitt ej der och kuttra för kölden som en höna”, ropade hertigen åt Sigrid. Knappt medveten af hvad hon gjorde åtlydde Sigrid befallningen, och hoppades nu på att åtminstone hon icke skulle fästa uppmärksamhet, sen hon blifvit mera undangömd. Att vådan för hennes far blefve densamma, om ock endast hon blefve igenkänd, fann hon lätt. Hennes far var visserligen nogare förklädd, men huru hoppas, att han skulle undgå hertigens skarpa blick. Under fällen lade hon sin hand på fadrens fot, det var henne som en tröst att få vidröra honom. ”Du har välgjorda remtyg på din häst”, fortfor hertigen åter till Simon. ”Det är väl gjordt på egen gård, tänker jag? Se det är just konsten det för bonden, att ta allt i egen knut. Hvar penning som man spar, den har man. Hästar lär du väl ha i spiltan som syrsor i spiseln, jag ser nog hurudana lejon de här äro?” ”Åh käre herre, icke har det varit tider nu för bonden att hålla hvarken hästar eller andra kräk i öfverflöd, och nog har man fått slita om man någon skeppa råg velat ha i boden, och de flesta ha fått tugga på rena barken, så långt de kunnat.” ”Ja se, det skall dock bli annat regemente nu. Icke behöfver bonden rädas, att herrarna ska skinna honom som den köttmånglaren Fleming och hans anhang och hans knektar och ryttare gjorde. Nog skall det snart bli pinn före. Det skall bli en annan dans för hoppatossa, och jag skall väl med Guds hjelp så räkna med dem, att jag skall räkna dem i galgen.
Om man än åsidosätter Riksdags-Ordningens 13:de § samt Regerings - Statssamt Allm. Besv.- och Ekonomi-Ut'kottcns Ulätandcj W.o 83. 3 Formens 29:de och 52:dra, så kan likväl ej någon, som skänker den ringaste uppmärksamhet åt saken, undgå att inse, det hvarje Slifts presterskap mäste ega en Chef, som tillser att pastoral vården icke försummas, att skicklige män dertill förordnas, att, såväl de högre som de lägreLärdomsverk en förses med duglige Lärare, att undervisningen der fortgår med insigt, nit och alfvar, att nödige Lärare bildas för Folkskolorne samt att desse Skolor icke förfela deras ändamål. Inom större eller mindre kretsar af Riket måste sådane förmän för presterskap och lärare finnas. De måste sättas uti den ställning, att de odeladt kunna egna sin tid, sin insigt och sin erfarenhet åt deras vigtiga kall, hvars mera eller mindre verksamma uppfyllande inverkar föl jd rik t på fäderneslandets framtid, på religiositetens bibehållande och upplysningens utbredande; de måste ega den värdighet, att deras föresyn i lära och lefverne blir af inflytande på mängden af underlydande. Man säger, att Domprostarne kunna uppfylla Biskoparnes åligganden. Namnet gör icke något till saken; man må benämna presterskapets och lärarnes förmän Domprostar eller något annat; embetet måste dock finnas, till värdighet och verksamhet fristående från andra underordnade befattningar och fortfarande vara oförenligt med den speciella pastoralvård, hvilken Domprostarne hafva såsom Kyrkoherdar för sina stadsförsamlingar. Dessutom finnes icke någon Domprost hvarken uti Calmar, eller Carlstad, eller Wisby, eller Hernösand; tredjedelen af Stiften sakna denne betitlade Kyrkoherde, hvars inträde uti Biskoparnes functioner således är omöjligt. Beträffande
Om alt på detta sätt blifva hopträngd emellan en granne i vester med 40 millioner menniskor och en vaknad lust att blifva en stor sjömakt och en granne i öster med 50 ä (50, vore för de förenade rikena fördelaktigt, underställer jag hvar och ens omdöme, eller om ej här — i fal! en sådan plan kom i fråga, sjelfförsvaret fordrade att träda upp, medan ännu tid är. Men nu återkommer jag till det af mig i början antydda förhållande, hvarföre ett bifall utan återremiss nu är så vigligt. Jag tror nemi. att under en tid, då vi sett mäktiga thronetpå några S36 Den II Maj. dagar ramla, då inom andra stater de gamla banden emellan sedan århundraden herrskande dynastier och deras folk i hög grad slappats, och inom Europas fleste länder samhällsförhållandena i sina innersta grundvalar skakats, skulle ett enhälligt bifall af Svenska folkets lagliga ombud, i denna, troligen den vigtigasle fråga som förevarit, åtminstone sedan 1812, inför bela Europa antyda, ali hvilken lossning samhällsbanden i det öfriga Europa kunnat underkastas, det som förenar Sveriges edsvurna folk med sin edsvurne Konung, slår orubbligt; — att vi väl hoppas, att Hans vishet och omtanka för Sina folk skall göra allt hvad rikets ära och väl tillåta, för att åt dem bibehålla fredens dyrbara gäfva, men att om, emot Hans och vår önskan della icke låter sig förena med rikets sannskyldiga nytta, är folket boredt, all såsom en man slå omkring sin Konung, och att, såsom värdiga ättlingar af de Svenskar, som då pligten kallade, troget följde våra stora Gustave!' och Carlar, hafva lif och egendom osparda för Konung och fädernesland. Ett sådant förtroende-votum — i denna tidpunkt — för Konungen, Konungahus, monarkiska institutionen, kan ej annat än för Europa ådagalägga den enighet i den vigtigaste samhällsfrågan — sjelfförsvarets, som fordom utgjort och ännu skall utgöra Sveriges trygghet mot all verklig fara. Hr von Hartmansdorff:
Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedan omförmälda Betänkandeu: J\° 6, i anledning af vackla motioner, dels om upphäfvande af föreskrifterna rörande tullslämpling af från utrikes orter ankommande varor, samt dels om upphörande af städernas vågoch kaj-afgifter, såsom särskilda utgiftsposter; . M 7, i anledning af väckt motion, om upphörande af ej mindre alla extra afgifter för fartyg, sorn till tullverkets tjenstemän för extra tjenstgöring erläggas, än äfven af förpassning för tullfritt gods emellan Svenska hamnar i de fall, der sådan nu eger rum; dSl 8, i anledning af väckt motion, om inklareringsoch lossningsrätt för fartyg vid landthamn eller kanal-station, dit de äro destinerade; J\s 9, i anledning af väckt motion, om vidtagande af åtgärder till hämmande af insmugling af Danskt bränvin till Sverige; och JV2 10, i anledning af väckt motion, om upphörande af den i Kongl. Förordningen den 3 December 1842 bestämda afgift för vägning af inkommande utländskt gods, som, efter vederbörlig tillåtelse, verkställes i eller vid godsegarens enskilda magasin. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets nedannämnda Utlåtanden: JV2 43, i anledning af väckt motion, angående sättet för stämnings delgifvande åt byalag; JVs 44, i anledning af väckt motion, angående tillåtelse för enskilde att anställa särskild prestman för gudstjenstens upprätthållande å orter, aflägsna från för samlingens kyrka; JVs 45, i anledning af väckt motion, om rättighet för prestvigd person, att annan till prestembetet inviga; M 46, i anledning af väckt motion, angående folkskolelärares användande i kyrkans tjenst; och JVs 47, i anledning af väckta motioner, angående dels inrättande af en Hofrätt i Hernösand, dels ock Svea och Göta Hofrätters fördelning i flera mindre Hofrätter.
Drottningholm sammandragna instruktions-kompanier, rese-ersättning och aflöning för de ur indelta Infanteri-regementena, till öfning och Under-officers-examens undergående vid Lifgardes-regemenlena till fot år 1852 kommenderade volontärer, samt reseoch underhålls-kostnaderna för manskap, som vid militär-sjukhusen i åtskilliga städer genomgått en lärokurs i förbindningskonst och annan sjukvård, och att, som Bi b. Bil B. St. Prat. 1859 * 1860. i Sami. 1 Afd. 6 Häft. 4 26 Stats-Utskotlets Utlåtande M 1&. de från volontär-vakans-fonden utgående kostnader, med undantag al de för korporal-skolorna, således dittills varit af helt och hållet tillfällig egenskap och årligen till beloppet omvexlat samt de derefter förefallande utgifter från samma fond mäste, liksom under den förflutna tiden, vara beroende af den vidsträcktare eller inskränktare öfning, som underbefälet ett år mot ett anuat kunde finnas behöfva, det syntes Kongl. Kollegium som dessa förhållanden skulle innefatta väsendtliga hinder för utbyte af fondens kapital-tillgångar mot stats-anslag eller Riksgälds-kontorets obligationer, helst de till fonden ingående vakans-afgifter för de till volontärers aflöning anslagna rustoch rolhälls-nummer aldrig kunde till beloppet ens approximativ beräknas, enär uppbörden deraf minskades i samma mån, som til! voiontärer hugade och lämplige personer funnos alt tillgå och vakans-tiderna vid volontär-nummer derigenom inskränktes eller Rustoch Rotehållare, i stället att upplåta nummer åt tjenstbar volontär, för detsamma ville anställa ryttare eller soldat; Wadstena Krigsmanshus-kassan, att Krigsmanshus-inrättningen, som år 1622 stiftades af Guslaf Adoll den Store, blifvit af såväl denne Konung som Dess höge
Jag är redan genomvåt, sade hon trotsigt, utan att se på honom, och vände bort hufvudet. – Men er klädning, försökte han. Ni förstör ju rakt er klädning. – Bah! franskt bomullstyg – det kan tvättas, sade hon lika buttert. – Nå, då! Han satte sig ogeneradt bredvid henne på marken och sträckte ut benen framför sig. Som ni vill. Alice låtsade icke märka honom. Der var alldeles tyst, de hörde bara regnets plaskande, som småningom mattades och tog af. Men då hon en sekund kastade en kort, förstulen sidoblick bort till honom och såg hur vattnet rann som från en takränna baktill på hans hattbrätte och dröp nedåt hans kläder, blef hon plötsligt öfverväldigad af det abnormt löjliga i hela situationen och – med en af de häftiga nervösa öfvergångar, som så påminde om fadren – brast hon ut i ett konvulsiviskt, hysteriskt skratt. Han skrattade också. Men hvad är der då med er i dag, Alice? Och för hvar gång de mötte hvarandras blick föllo de på nytt i skratt – ohejdadt, oemotståndligt, medan de fåfängt försökte artikulera ord och meningar, som strax kväfdes. – Men hvad i all verlden kommer der då åt er? Hon satt nu upprätt med fötterna indragna under kjolen och torkade ögonen med sin näsduk. Ja, Gud vet! sade hon suckande. Jag begriper verkligen inte, hvad der står på med mig. Det var som om regnet och skrattet hade rensat luften omkring dem. De kände sig båda så märkvärdigt otvungna. – Var ni ond på mig derinne nyss? Han böjde sig framemot henne och såg henne in i ögonen. Hvarför i all verlden? Hon reste sig upp. Det kan jag inte säga. Inte nu. Kom, låt oss gå. Hon märkte, att den tunna klädningen, genomblött af regnet, slankigt föll ihop omkring hennes kropp, och när han på samma gång såg på henne kände hon sig plötsligt full af blygsel. Det våta tyget satt som klistradt intill bröst och skuldror och föll tungt ned öfver höfterna – hon kände sig som naken, hon önskade blott hon hade haft en sjal eller kappa att dölja sig med. Och brådskande, förvirrad, upprepade hon igen: Låt oss gå –
Cibils finnes att tillgå hos de flesta specerihandlare i riket. En-gros-försäljning för Stockholm hos herr Nils Ulin, Allm. telef. Enda importörer för Sverige: J. LAGERVALL &amp; C:i, [2583] [2489] Hos en bildad familj, Flytande buljong. Mt A. WETTERGREN &amp; C:oS| Göteborg (G. 21963) VÄRLDSBERÖMDA Fullkomligt allvar. En 26 års intelligent man med omtyckt utseende, som eger något kapital och har god och säker årlig inkomst, önskar göra bekantskap med en frisk och gladlynt dam, egande minst 15 å 20,000 kr., för att med henne, om sympati uppstår, ingå äktenskap. Ej anonymt svar med porträtt kan förtroendefullt sändas till » B — 5 », p. r., Malmö före 28 sept. [2576] INACKORDERING '. För fruntimmer för helt år eller för flickor i skolåldern, som behöfva besö- ka elementarläroverk, gifves tillfälle till inackordering i ett aktadt och godt hem i Lindesbergs stad. Närmare upplysningar meddelas af hr pastor A. N Y M A N i Lindesberg. C I B I L S Oi f t e r ixx å, 3LB^n anspråkslös flicka kan få billig inackordering med eget rum hos ett ensamt fruntimmer, boende i större stad, mot villighet att vara till Dågon bjälp i hush. Svar med uppg. å namn och adress sändes till » Lärarinna », Malmö p. r. från C. A » T i 11 n e r, Wargårdä. [2581] o (Nord. A. B. Göt. sällan vanprydas af, att huden, som betäcker nagelrötterna, förlänger sig för mycket, betäcker de hvita » månarne » på naglarne och blir sprickig och ond. Sådana ojämnheter klipper man försiktigt bort. Den framträngande huden skjuter man dagligen tillbaka med något ej för hvasst föremål.
Ingen skall villigare än jag erkänna det förderfliga af de långa riksdagar, soin liillills ägt ruin, och som ännu synes komma att fortfara; ingen kan lifligare än jag önska, att en gräns kunde sättas för ett så onaturligt arbetssätt, som inom vår representation: men jag betviflar, alt det vid detta tillfälle vore väl betänkt att antaga det förevar. förslaget, derföre alt man, som den siste värde talaren liar yttrat, skulle derigenom kunna afböja den slags taktik, som sökt utdraga ärendenas afgörande i det längsta för att slutligen få det bristande resultatet af riksdagen, som man kunde önska. Jag skulle tro, all om en sådan taktik fortfarande existerar, så skulle den inom gränsen af 8 månader kunna åstadkomma detsamma onda, som man ansett sig kunna befara; och i sådant fäll skulle det blifva värre och icke bättre, om Sländerne skulle ovillkorligen åtskiljas, utan att det minsta resultat skulle kunna erhållas. Del skulle väl i alla fall kunna låta säga sig, och jag vill icke bestrida, att det kunde vara en nyttig häfstång alt åstadkomma en annan ordning, om denna § antoges, oell dertill kunde jag äfven vara villig a't bidraga; men då jag hoppas att förslaget 0111 en ny representation snart förekommer till afgörande och i följd deraf en annan riksdagsform; tror jag, alt man bör något betänka sig, innan man vid detta riksmöte antager grundlags-förslag, och framlägger dem till Konungens sanction, då man innan kort torde låta blifva som grund lags-förslag hvilande helt andra åsigter, än de, som med denna § antydas. Jag tror också, alt de betänkligheter, Hr von Troil framställt, äro väl grundade; och med afseende å hvad i detta fall blifvit anfördt, förklarar jag mig komma att votera mot förslaget, och tillstyrker alltså förkastande af detsamma. Gr. Spens: Ogerna uppträder jag för tredje gången , men det sker i anleda, af en af Gr. Horn yttrad tanke, och jag vågar derföre anhålla om R o. Ad:s uppmärksamhet. — Gr.
I anledning af denna hemställan, får Utskottet till en början erinra, att något yrkande om boiltagando af berörde skillnad icke varit väckt. Men ehuru redan häri ligger en tilIfyllestgörande förklaringsgrund dertill, att Utskottet bibehållit skillnaden, anser sig likväl Utskottet böra tillkännagifva att, om än förslag i anmärkte syftningen varit fraaiställdt, Utskottet dock skulle tvekat att understödja samma förslag. Tili det olika behandlingssätt af vädjade saker och besvärs-mål, som i vår Rättegångs-ordning är föreskrifvet, saknas icke anledningar. Det liar derföre äfven blifvit så väl af Lagkommitléen, som af Lagberedningen bibehållet; och det kan ej eller förändras, utan en vidlyftigare rubbning i Rättegångsordningen. Det är nemligen icke blott i Hofrätten, som omförmälde mål olika behandlas, utan afven i ^Högsta Bömstolem Om således olikheten upphäfves i Hofrätt, lärer det ej gå an att bibehålla densamma i Högsta Domstolen; men derhän syftar icke hemställningen; och häraf torde vara klart, att Utskottet ej kan understödja någon förändring härutinnan för Hofi ätt; samt att Utskottet således anser ifrågavarande hemställning ej böra leda till någon följd. Likaledes synes den mot föreskriften i 5 angående berättelses beskaffenhet, gjorda anmärkning ej vara af den vigt, att den påyrkade förändringen i denna del af förslaget bör vidtagas. Föreskriften är hufvudsakligen öfverensstämmande med den, sorn innefattas i 3 § 22 kap. Rättegångs-balken. Utskottet har endast tillökat denna sednare med stadgande derom, att i berättelse skall utmärkas å hvad ställe i handlingarne det finnes, som i berättelsen omtalas, samt slutligen bestämdt utsättas de frågor, som Hofrättens pröfning underkastade blifvit; och detta stadgande är af vigt, isynnerhet då man, på sätt föreslaget blifvit, vill afskaffa det tidsödande, oftast onyttiga bruket att, efter slutad föredragning af ett mål, uppläsa alla handlingarne i detsamma.
Oest q § innehällcrr De Magistrats, personer som tillika äro handlande eller idka Borgerlig Näring, äge wid MalfLrrättningen lika rätt soin de öfrige as Borgerskapet; hwaraf följer, akt Magistrats-Personer, säsom sädane, icke kunna wäija, site § Utstakar: Milja Magistraten och Borgerskapet eller deras Electörer wäija till Herredagsman någon Magistrats - person, fom ej tiUrka är Borgare eller -Zandlsnde, star det i deras frihet. Ett stadgande, som är sä litet impsrLtift och hwars efterföljd synes bero af Borgerskapets fria wilja akt göra och läka, Hat Utskottet ej kunnat stan» hinderligt för det gjorde Förslaget, serdeles font matt redan wid stiftandet af besia gamla Lagar, hwilkat kraft och werka», genom ingrcsien till Regerings-Formen förswunnit, insett nbdwändigheken af inskränkning i denna del, och Borgerskapet endast blifwit Mätit, säsom ett afwikelse frän Grundprincipen, att wäija dem som sjelfwa ej ägde Dalrätt. Härtill kommet atk Embetsmän, hwilka» dä de äro blott EmbetSmän, hafwa ett olika intercsie Med Borgerskapet j afseende pä beskattningar m° m. omedelbarligen bero af ben styrande Wagrén, som i detta hänseende äger efter nu warande Lagar en längt större inflytelse, ätt ltfkrr 1720 ÄrS Regerings, Form» Hwad ben senare Anmärkningen angär, kan det företräde ej bestrida-, som Borgerskapets Embetsmän manligen äga framför Borgerskapet i kunskap om Lagar och Författningar. Men dcsie egenskaper utgörs ej hwad man egenteligen fordrar af en Riksdagsman, allmän upplysning, kännedom af hans egit Lands läge samt af desi Oeconomiika och Politiska tillstättd i förTredje Band. Nrs 177, L78. hällas - 1Z92 Den io October. hällande lill andra Länders.
Om ock sä händt, att en och annan, med öfwerdrifwen och oriktig inbill, ning om sig sjelf, sökt och wunuit en honom icke tilkommaade titel, samt derefter satt sig i bredd med ben sayna förtjkiisten, sä mäste likväl, med förtroende till styrande Magtens höga urskiljning om CaractcrcrS gifvande endast ät behörige Personer, tagaS närmare under Den Ls September. 879 under betraktande, att i ett Land sä fattigt pä andra utwägar att belöna och npmuntra sticklighelen, dct tilfälle, svin utan nägon Statens förlust kan wara för Rcgcnken att meddela dplike wcdermälcn af betz näd och Nationens högaktning, icke bör undanrödjas, eller desse igenom ärlig skatt emot deras rätta ändamäl fbrwandlas ifrän förmon till olägenhet, och hwilken likal des kommer att träffa dem, som utan egen önskan eller ansökning erhäila Caracter, men icke, dä de äro i tjenst och ber söka sin fortkomst, gerna kunna utan MonarkcnS och sine §örmäns mindre wälbebag sedermera undanbe, dja sig ett dplikt bewis af hugkomst och upmärksamhet, Zto. Huru olämpcligt detta Bcskattnings-iätt är, wisar widare, att dct icke är följt för alla »Lde - eller företrädes - demis samt bedn s >ck,n, ehuru, om Caractercr böra taxeras med Bust ning, detsamma forde för enstämmighet i principen äfwen stadgas ä Riddarcstjernor och Commcndeu>sband, uphöjelse till Adcligt, Frihcrrligt och Grefweligt ständ, samt för Doetors» Professors - och P> ostewärdjghct med sirie, hälst desse äro af enahanda egenskap med andra Caracterer i allmänhet, och kunna möjligen meddelas bäde förtjente och vförtjente. 4:0.
Teodoros ämnade samma natt begiva sig till sina vänner, de donatistiska och novatianska kristne, som genom Krysanteus' omsorg fått bostäder i Sunions bergiga trakter. Teodoros uppmanade Krysanteus att med Hermione följa honom dit. Där vore de i grannskapet av Aten och kunde återvända, när helst ett gynnsamt tillfälle yppade sig, eller fly över havet till andra världstrakter, om Sunions berg icke längre förmådde värna dem. Flykten beslöts, och Teodoros biträdde verksamt med förberedelserna. Ännu samma natt lämnade Krysanteus och Hermione, ledsagade av Teodoros och trogna tjänare, Aten. FJORTONDE KAPITLET. Krysanteus och Hermione tillbragte hösten och vintern av Julianus' dödsår i Sunions bergsbygd bland de novatianska och donatistiska nybyggarne. Dessa, som i Krysanteus igenkände sin välgörare, vars omsorger de hade att tacka för sin nyuppblomstrade jordiska lycka, hade med glädje emottagit honom och hans dotter samt tillbjudit dem en fristad mellan sina berg. Här levde nu Krysanteus och Hermione i en hydda, som nybyggarne åt dem hade uppfört vid foten av en skogvuxen klippa, nära havsstranden och i grannskapet av en liten hamn, som nybyggarne inrättat för sina fiskarbåtar. I händelse av fara var här det gynnsammaste stället för att hastigt undkomma. En fara kunde dock svårligen närma sig den av främlingar obesökta bergstrakten, utan att i tid spåras av de med sina hjordar kring bergen strövande herdarne, som i sitt ostörda lugn och sina fredliga sysselsättningar vidhöllo mot världen utanför deras berg den misstänksamma vaksamhet, som deras förra levnadssätt gjort nödvändig och som de ännu hade skäl att iakttaga, osäkra, som de voro, om den fred, som unnades dem, vore varaktig eller endast en vapenvila. Kort efter att underrättelsen om Jovianus' upphöjelse anlänt, hade dock en lugnande kungörelse av den nye kristianske kejsaren om oinskränkt samvetsoch bekännelsefrihet offentliggjorts och även hunnit novatianernas öra.