Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r yttra sig öfver sjelfva organisationsfrågan; och jag tror, att, med afseende å den utgång, frågan redan fått i två Stånd, man nu icke kan göra något vidare än bevilja det begärda anslaget. Likväl vågar jag hemställa, på det R. o. Ad. ej genom ett godkännande må åtaga sig ansvaret för denna organisationsåtgärd, huruvida icke R. o. Ad. skulle vilja, på sätt hos PresteSt:t egt rum, förändra den hemställan, Stats-Ulsk:t i denna punkt gjort, och i dess ställe antaga följande beslut: »Att R. St:r, utan att ingå i pröfning af det förslag till förändrad organisation af Flottans officersoch underofficerspersonai, som K. M:t framlagt, bifalla, att de för bemälda personais aflönings-stater nu anvisade medel må fortfarande utgå.» Det kan synas, som om detta innebure en afvikelse från min förut uttalade åsigt, enär jag förenat mig uti den af Hr Den 3 Mais e. m. 105 Skogman afgifna reservation; men anledningen, hvarför jag här till antagande föreslagit det beslut, hvari Prest-St. stadnat, är den, att om det vinner R. o. Ad:ns bifall, två Stånd derom förena sig, hvadan det kan hafva utsigt att föranleda till en skrifvelse frän R. St:r till K. M:t, då deremot, om It. o. Ad. bifaller Hr Skogmans förslag, någon dylik åtgärd ej kan komma i fråga. Jag anhåller om propos. på bifall till det af mig framställda förslag. Hr Brakel: Gr. von Platen har sagt, att det är statshushållning, som föranledt honom att vigtaga den omorganisation, som han nu för R. St:r framlagt; jag skall således betrakta denna åtgärd endast oell allenast från statshushållningens synpunkt. Jag trodde doek icke, att denna synpunkt skulle utgöra den förnämsta ledstjerna!) för Sveriges sjöminister.
Universitetets lärare och öfrige medlemmar »gjort sig ovärdig att vidare en Akademisk medborgares rättigheter åtnjuta,» samt att dels »en större del af den studerande ungdomen till Akademiens Rektor framställt ön»skan om Munck af Rosenschölds uteslutande från Universitetet för alltid,» dels ock »Inspektorn för de vid Universitetet studerande adelsmän afsagt sig all vidare in»spektion öfver honom.» Ehuruväl Consistorium endast i förbigående och genom uttrycket »jemväl med fästa dt afseende på de två sistnämnda omständigheterna» begagnat äfven dem såsom motiver för relegationen, måste dock härvid anmärkas, att opinioner och så kallade opinionsyttringar väl aldrig lämpligen kunna eller böra medtagas i beräkningen såsom skäl till domstols beslut, och det aldra minst, då beslutet leder till straff. Om hvad nu blifvit erinradt äger giltighet, finner man, att icke något annat stöd för relegationsbeslutet qvarstår än det visserligen också ensamt tillräckliga, såvida det får anses fulleligen ådagalagdt, nemligen »att Magister Munck af Rosen»schöld medelst ett i allmänhet högeligen tadelvärdt uppförande emot Universitetets »Lärare och öfriga medlemmar gjort sig ovärdig att vidare en Akademisk medborgares »rättigheter åtnjuta;» och detta är uppenbarligen det hufvudsakliga skälet, hvarpå Kongl. Majit grundat sitt nådiga Utslag, innefattande, att »Kongl. Majit funnit Consisto»rii relegations-beslut icke böra läggas Consistorii Ledamöter till last såsom något af de »fall, der, enligt 1 Kap. 12 § Rättegångs-Balken, ansvar för embetsfel ägde rum.» Vid det förhållande, att de till Munck af Rosenschöld vid förhöret inför Consistorium framställda frågor alldeles icke berört några andra ämnen än sådana, som anginge hans verksamhet såsom skriftställare och boktryckare, hade den tilltalade saknat anledning att uti något annat afseende inlåta sig i förklaring. Justitie-Ombudsman nen hade ock utan tvifvel af samma orsak ansett relegationsbeslutet grundadt egentligen, för att icke säga uteslutande, på Magister Munck af Rosenschölds verksamhet såsom skriftställare, hvaraf åtalet uppkommit.
»Jag saknar alt,» svarade den olycklige skalden. »Följ mig,» återtog Hemisfärion. »Det är ej långt härifrån, bara i vestra Lidingökvarteret, på höjden af Lidingsbärgsgatan, en af Stockholms sundaste trakter. Vi taga en luftdroska här på hållplatsen vid den gamle Källhagen.» Apollonides ville aflägsna sig åt ett annat håll, men den gamle tycktes hafva föresatt sig att icke släppa honom och öfvertalade honom slutligen att stiga upp i en droska som på få minuter förde dem till Lidingsbärgsgatan. De stego af på taket af en stor byggnad med många besynnerliga torn och tillställningar, öfver hvilka Apollonides otvifvelaktigt hade förvånat sig, om han den dagen haft sinne för några yttre föremål. »Det här är försöksstationen för samfärdseln med månen,» sade Hemisfärion. »Vi ha ännu icke hunnit långt, men arbeta dag och natt på nya förbindelsemedel och hoppas att snart kunna öppna regelbunden fart på en hittils otroligt kort tid. Men nu skola vi hissa ned oss till mitt laboratorium. Natten är redan långt framliden, men jag vill ännu arbeta en stund på min stora luftkula.» »Eder luftkula?» »Ja, kom nu med, så skall ni få se.» De hissade ned sig till Hemisfärions laboratorium, ett ofantligt rum i ett från byggnaden utskjutande torn som låg nästan rakt öfver den mellan Storängstorget och Lidingsbärgsgatan flytande, smala kanalen, den enda återstoden af den ett par hundra år förut till större delen igenfylda Lilla Värtan. »Här ser ni den stora kula, om hvilken jag talade,» sade gubben och förde Apollonides fram till en glob af kresim eller något annat genomskinligt ämne, hvilken upptog en stor del af det vidlyftiga rummet. »Till hvad ändamål skall denna kula användas?» frågade Apollonides. »Till resor i verldsrymden,» svarade Hämisfärion, »långt bort om jordens luftkrets, ända till de aflägsnaste verldskroppar.» »Kan man med denna kula för alla tider aflägsna sig från jorden och hinna andra planeter?»
Prop. J\s 1, orh Statsverket 1856. 17 Maj:t må täckas af Rikets Ständer äska ett anslag af 1,300 R:dr riksmynt till arfvode för öfverkikaren vid Upsala eentralhospital, mot honom åliggande förbindelse att vid Upsala universitet hälla föreläsningar två timmar i veckan under läselerminerna och meddela klinisk undervisning rörande sinnessjukdomar och deras behandling; till hvilken hemställan jag får tillstyrka nådigt bifall. För utveckling till full verksamhet af de naturvetenskapliga och praktiska institutionerna vid universitetet, framställes behofvet dels af en konservator vid Zoologiska museum, med lön af 1000 R:dr Ranko, och en konservator vid Botaniska museum, med lön af 500 R:dr Banko, om af honom ej fordras vetenskaplig bildning, men i annat fall 1000 R:dr, dels af arfvoden åt sex amanuenser vid institutionerna för theoretisk och agrikullur-ketni, fysiologisk kemi, mineralogi, fysik, samt vid Astronomiska observatorium, två för förstnämnda läroanstalt och en för hvardera af de öfriga, hvartill begäras 233 R:dr 16 sk. Banko för hvardera, eller tillsammans 1,400 R:dr Banko; hvilka anslag Eders Kongl. Majit, med hänseende till det vigliga ändamålet, torde täckas af Rikets Ständer äska med 1,500 R:dr riksmynt till lön för en konservator vid Zoologiska museum, 750 R:dr för en konservator vid Botaniska museum, samt 2,100 R:dr till arfvoden för sex amanuenser vid ofvannämnda läroanstalter. Såsom årligt anslag till instrumental-apparatens underhåll och till successivt anskaffande af nya inslrumenler af förbättrad konstruktion, äfvensom till inköp af kemiska reagentier, kompletterande af mineralsamlingen och dylikt, samt för bekostande af städning och uppassning på de särskilda laborations-lokalerne och vid de experimenlala föreläsningarne, erfordras för den allmänna och agrikulturkemiska läroanstalten 2,766 R:dr 32 sk.
Att inga andra undantag fran skyldigheten att i Bewäringsmanstapet deltaga ma äga ruin, än för dem, svin redan äro i krigstjenst; dem sou» genom sjuklighet eller lyten äro tili krigstjenst oför * * mögne; i8<» Den zo April. mögne; dem som redan tjent wid förra Landtwärnet och ej friwilligt wilja ater inga i tjenst; Lotsar, Lvtsdrängar, Postförare och Postiljoner, jemte Arbetare i Kronans sörräd och Werkstäder, samt sluteligcn Kronans, Staders och af Kongl. Majit erkände allmänna Inrättningars nu warande Ordinarie EmbetSoch Tjenstemän. 7:0 Att, fran och med nästkommande ars början, ingen tili något Statens Ordinarie Embete eller Tjenst befordras, eller erhåller Burskap eller Borgarerätt, eller i något handtwerkeri till Mästare antages utan att wara, intill solida 2; ars alder, inskrifwen i de under Nationalbewäringcn hörande klasier och underkastad alla dermed förenade skyldigheter. 8:0 Att om Riksens Ständer, såsom allmän regel antaga, att hwar och en till utskrifning förbunden Person, inom de faststälde s arén, äger rättighet att, i filt ställe, sälta tjenstbar och behörigen approbera!) crsättningskarl, som, i detta fall, ikläder sig den förres rättigheter och skyldigheter; desia ersättningskarlar likwäl ej fa sökas inom de för Nationalbewäringen bestämde aldrar, utan deremot endast tagas bland de Medborgare, som äro mellan fyllda 25 och 37 arS alder. 9:0 Att Kongl. Majit, genom Desi Befallningshafwande, äger rätt att pröfwa de ansökningar som i anseende till den i ofwanstaende §. omsörmälte lejning kunna göras. 12:0 Att Bewärkngsmanskapet af KonglMajit och Kronan förses med beklädnad, bewäring och nödige utredningspersedlar; och will KonglMaj-t till Riksens Ständer öfwerlemna, att, till undwikande af betungande forslingar genom landet, särskilte för wa - Den zo April. 13» waringsställen för dcsie effekter, ware sig Häradseller Socknewis, i Otterne ma upprättas. n:o Att den indelta Armeen wid utbrottet af ett krig, bör, enligt för densamma nu gällande Författningar, kompletteras; hwarefter Rustoch Rothallares Rekruteringsskyldighet förfwinner, endast under sa lang tid kriget warar, och widtager, efter öterstald fred, Tre mannder sedan Trupperne återkommit till hemorten. 12:0
Förhållandet är, att Italien eger 27,000,000 invånare och att, om alla dessa skulle nödgas lefva af utländingar-nes drickspenningar och allmosor samt af det osäkra för-värf, som röfvarlifvet gifver, med visshet 26,999,000 af dem skulle dela grefve Ugolinos öde. Då denna katastrof-ej inträffar, måste man foga sig i medgifvandet, att i Italien antalet lefvande är större än af döde, och ej blott att det nu så är, utan att det äfven har varit så, ty eljest skulle man ej kunna finna någon förklaring för den herrliga frihet, vi sedan 22 år njuta under de sabaudiska suveräner-nes lyckliga auspicier. Vår tidningsliteraturs historia kan delas i tre perioder: en från 1815 — 1848, den andra från 1848 till 1859, och den närvarande, som tager sin början från 1860 och ännu fortfar.Piemont var intill 1848 måhända den stat i Italien, som styrdes med den största despotismen; undervisningen låg ' i jesuiternas händer, hvilka voro de herskande äfven vid hofvet. Ingen tryckfrihet existerade, en stor försagdhet var rådande, tusen försigtighetsmått mot allt, hvad nyheter hette, vidtogos, den enda röst, hvartill man lyssnade, var Gazzetta Fiemontesés, der Felice Romani, kritikern och författaren af texterna i Vincenzo Bellinis förnämsta operor, i följetongen behandlade de böcker, som utgåfvos inom de kungliga staterna. Felice Romani var en man med god smak.och god omdömesförmåga samt tillräckligt oberoende; hans omdöme i literära ämnen var derför i Piemont af stor betydelse. Men att höra ljudet af denna enda klocka blef i längden tröttsamt. Någon synnerlig omvexling erbjöd ej heller den hederlige abbé Ponza, en ringa skollärare, som fallit på idén att gifva piemontesarne undervisning i språket, i synnerhet dess grammatik, hvilket han på ett högligen pedantiskt sätt gjorde i en liten tidning, hvars namn var L ’ Annotare Piemontese.
Då af hvad sålunda blifvit utaf Utskottet anfördt, synes, att någon lön till en materialbokhållare för fästningsverken vid Carlskrona icke varit alltsedan år 1836 å stat uppförd, äfvensom att sjelfva befattningen kommer att upphöra, då nämnde arbeten blifvit fullbordade, hvilket i en icke aflägsen framtid är att emotse, finner Utskottet, alt lön för ifrågavarande befattning icke bör å stat uppföras samt följaktligen fråga om lönens upptagande å den ena eller andra Hufvudtiteln förfalla, hvadan Utskottet i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga framställning i detta ämne, hemställer, att förenämnde belopp, 300 Ridr, måtte såsom arfvode till en materialbokhållare vid Kungsholms fästning utbetalas af extra anslaget till fästningsbyggnaderne vid Carlskrona. 6:o. Oaktadt vid sist hållna riksdag Rikets Ständer, på anförda skäl, funnit sig icke kunna bevilja af Kongl. Maj:t då äskadt årligt anslag af 3.6-10 R:dr, tili uppsättande af en föreslagen serskild Ingeniör trupp, hvilken, utom nödigt befäl och underbefäl, borde bestå af 60 man värfvade sappörer och påräknad alt utgöra stam åt det beväringsmanskap, som kunde finnas Ijenligt att densamma tilldelas, har Kongl. Maj:t likväl ansett behofvet af sådana trupper för Svenska arméen, hvilken ensam bland Europas krigshärar saknade dem, vara så oafvisligt, att Kongl. Majit deraf föranlålits att å nyo upptaga denna fråga, och i följd deraf i nåder föreslagit
Uti häröfver infbrdradt underdånigt utlåtande af den 25 sisllidne Februari hafva Kongl. Maj:ts och Rikets Krigsoch Kammar-kollegier anfört: att då en till kyrkogård begagnad plats icke må förr, än 50 år efter upphörandet af denna dess egenskap, för annat ändamål användas, följde deraf, att Sandby nuvarande kyrkogård icke kan anslås till vederlag för jord af Sandby kungsgård; hvaremot Kollegierna, på grund af hvad i ärendet förekommit och ulan afseende på det bestridande, som vid Landtmäteriförrätlningen af Arrendatorn Bergman och Regements-ombudet uttalats, i underdånighet tillstyrkte, att Kongl. Majit måtte i Nåder tillåta, att den vid samma förrättning utstakade rymd af 12,600 qvadrat-alnar eller 281 kappland må från Kungsgården fä afsöndra* för att lill kyrkogård användas, emot det att församlingen till kungsgårdens innehafvare utbetalar den årliga afgäld, sorn kan varda bestämd i den ordning, Kongl. Förordningen den 19 December 1827 förmår. Detta ärende har Kongl. Majit i Nådigt öfvervägande tagit och vill, på grund af hvad härvid förekommit, föreslå Rikets Ständer att medgifva det den ifrågavarande jordafsöndringen från Ryltmäslare-bostället vid Skånska Hussar-regeinentet, Sandby kungsgård, till anläggande af ny kyrkogård för Sandby församling, må ega rum på det af Krigsoch Kammar-kollegierna föreslagna vilkor. Kongl. Majit förblifver ILkets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Dalum ut supra. ÖSCAH. A. F. N. Gyldenstolpe. Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition N:0 SI. 3 Uidrag af Protokollet öfoer Land/försoars-Ärenden, hållet inför Hans Moja Konungen uti Stats-Rädel ä Stockholms Slolt den 21 Mars i Sol. Närvarande:
I betraktande ej mindre af dessa omständigheter, än den fleråriga osparda möda Cornmissarien nedlagt, i afseende på completterandet af den nu aflämnade Biographiska samlingen, hvilken, ehuru inskränkt till ammen af mindre allmän vigt, likväl i historiskt afseende innefattar åtskilliga nyttiga, och inom detta Verk användbara upplysningar, har Banko Utskottet, uppå Herrar Banko-FuIlmägtiges derom giorde hemställan, funnit grundade skäl, att, såsom ett vedermäle af Banko-Styrelsens erkänsla, en gratification af Sjuhundrade Riksdaler må af Bankens OmkostningsRäkning Cornmissarien Silverstolpe tilldelas; hvilket Utskottet, enligt 6 §. uti dess Instruction, ej bordt underlåta att till de respective Ståndens 4oG Banko.Utskottets Betänkanden. gunstbenägna Approbation Vördsamt anmäla. Stockholm den ?2:dra April 1818. Riksens Högloft. Ständers Banko-Ut skotts Betänkande i anledning a f gjorde Anmärkningar vid det Betänkande Utskottet under den 10 Martii innevarande är afgifvit, angående rättighet för en och hvar, att emot Svenskt Specie-mynt, af Banken tillbyta sig Guld och Silfver i Stänger och Tackor. Jämnlikt Utdrag af Höglofl. Ridderskapets och Adelns Protokoll under den ig sislledne Martii, har Banko-Utskottets afgifne Betänkande angående yrkad rättighet för en och hvar, att emot Svenskt Specie-Mynt, af Banken tillbyta sig Guld och Silfver i Stänger och Tackor, blifvit, pä grund af Herr C. G. Cederschölds och Herr D. dleijkensclwlds dervid gjorde anmärkningar, till Utskottets fönyade handläggning återförvist. Bemälde Herrar Ledamöter hafva ansett den inom Vällofl. Borgare-Ståndet väckte motion i detta ämne, så mycket mera billig och välgrundad, som eljest intet lagligt satt funnes, att kun.- na begagna det mynt, som bär Svensk MyntPrägel, så lange det ej är gångbart i allmänna rörelsen.
Maj 1837, från fatt%vårds-Slyrekerné direkte infordrade uppgifter och beräkningar öfver fatligvårdsaustallerne och kostnaden derför under året 1836. Enligt sammandraget deröfver, sorn, jemte underdånig berättelse i ämnet, ingått till Ecclesiastik-Expeditionen, utgjorde samtlige underslödstagarne inom Länet, beslående dels af värnlösa fattiga barn och ständiga äldre fattighjon, dels af tillfälligtvis behöfvande, 5,947 personer, elier ungefär - 30 ligen en trettiondefemledel af då varande folkmängden, och sammanlagde fattigvårdsoch underhållskostnaden 100,198 fl:dr 46 sk. 6 rst., oberäknadt på de flesta ställen gifna allmosor till så kallade husfattige och kringvandrande tiggare. Af nämnde kostnadssumma kan likväl loga mer än hälften anses hafva utgått genom beskattning på försam l ingarne, emedan det öfriga synes hafva härflutit antingen från barnhus och andre inrättningar i egenskap af underhållsmedel, eller ock från räntorne af donerade lägenheter och kapitaler samt från fattigandelen af vissa sakören med mera. Skjutsningsbesvarel på landsbygden beslrides i fredstid med fyra hästar af hvarje derifrån icke lagligen befriadt helt hemman; men då reservoch fångskjutsen nu mera kan anses ersatt med den lega, som för skjulsningen erhålles, har endast kronoskjutsen jemte hållskjutsen, på de lä ställen denne sednare ännu utgöres, blifvit såsom onera upptagne. I öfrigt är hållskjutsen i allmänhet inom Länet afskaffad, utan att deraf förmärkts någon särdeles olägenhet för resande, helst sorn reserv-skjutslagen och andre invid landsvägarne boende hemmansbrukare täfla om den resandes forlskaffande samt reservlagen dessutom på många ställen äro indelade uti inre och yttre tourer, deraf den inre fortskaffa!' resande utan förbud och den yttre, från gästgifvargårdarne mera aflägse, resande som begagna förhud.
Discont-papperen synes hafva varit upptagit till 4 millioner, att dumma af Friherre Cederströms bifogade yttrande, i Beredningens förslag inom Ilögloflige Utskotten, och då samma Friherre Cederströms yttrande innehåller, att Beredningens förslag hufvudsakligen å 604 t) en i5 April. varit grundadt på Friherre Wirsens yttrande i ämnet, torde jag således kan hända kunna åberopa Herr Friherre Wirsens tanka, tillstod för min sats. Ifrån Friherre Cederström är jag endast i så måtto skiljaktig, som han beräknat låne-rörelsernas belopp den 3i December 18*4» och jag deremot de utgifne Sedlarnes, hvadan han äfven kommit att inräkna alla afskrifnings-bevisen. Ett förslag, att, i sammanhang med betalandet af Disconternes skulder, verkställa utbytet af de nämnda fyra Millionerne, inlemnade jag den 17 Martn, och flere andra kunna uppgöras. Det vore i allmänhet önskeligt, om man kunde undgå, att, genom utrednings-methoden af Disconterna, sätta alla Discont-sedlarne i så stor Credit, att de straxt ingå i rörelsen såsom Banco-Sedlar, äfven de, som deri fordom icke deltogo. Det är ett stort fel att öka Rörelse-Capita let för en kort lid, utöfver den punct, hvari man ärnar bibehålla det. Detta är likväl, så snart Banquen skall garantera Sedlarne, nästan omöjligt, det betyder dock, 1111 mera, mindre, om 4 millioner blir den Summa af Banco-Sedlar, sorn i Discont-Sedlarnes ställe utlemnas, emedan Discont-Scdelstocken den 3i Martii delta år, om ock afskrifningsbevisen inräknas, endast Öfverstiger 4>o°o>ooo med några 100,000 R:dr, som torde hafva ingått, såsom afbetalning på Discontskuld, innan afskrifningsbevisens ens hunnit inkomma i någon rörelse.
St:r besluta sedermera, hvad de för hvarje förekommande fall finna vara rätt och billigt; och då hela denna diskussionen visat, att man här insett rättvisan af den för Justitie-Råden ifrågaställde löneförhöjning, så vill jag, för min del, ingalunda motsätta mig en sådan frågans lösning. Det är endast i fråga om sättet der för, som jag afviker från några föregående talares yrkande. Man har nemi. här begärt återremiss. Hvartill denna återremiss skulle gagna, kan jag icke inse. Efter min åsigt, kan Ståndet likaväl nu genast fatta silt beslut i frågan; och då redan kändt är, att Preste-St. beslutat en förhöjning från 8,000 till 9,000 rdr, anhåller jag om propos. på enahanda beslut jemväl härstädes. Frih. Raab, Adam Christian: I likhet med Frih. Ce derström, kan icke heller jag från konstitutionel synpunkt finna någon våda deruti, att man bifaller den nu gjorda framställningen. Denna fråga förefaller mig verkligen temmeligen enkel. Hvar och en, som har någon erfarenhet om lefnadskostnaden här i hufvudstaden, bör utan svårighet kunna inse, att 8,000 rdr är en för ringa aflöning för en embetsman uti Justitie-Rådens ställning. Den tillökning i deras löner, som beslöts vid 1856—1857 årens riksdag med 500 rdr, motsvarar verkligen icke den tillökning i hyror, som sedermera och under tiden inträffat. Ovedersägligen är sålunda en tillökning i aflöningen för denna einbetsmanna-korps, som är så vigtig, af behofvet påkallad. Och detta med så mycket mer skäl, som det i annat fall torde vara svårt att kunna påräkna, att utmärkta personer skola vilja mottaga dessa platser. Gr. Mörner har nämnt, att flere Justitie-Råd mottagit andra befattningar med löneinkomster. Antagligen har detta skett derföre, att de för sin existens ansett nödigt att mottaga dessa befattningar. Jag anser det icke vara nyttigt, att vi så aflöna vår högsta domare-korps, att den måste dela sin tid jemväl åt andra befattningar. Utaf den sålunda af Gr.
De begge stora eldsvådorna i Norrköping hafva i detta hänseende äfven medfört för Fonden obehagliga följder; hvaremot Räkenskaperne för nu under Revision varande aine åren 1828 och 1829 förete det förmonliga resultat, att Fonden förmått med 28,000 R:dr B:co af sina vinstmedel underhålla Technologiska Institutet, samt dessutom egt en behållning för begge åren af tillsammans 30,437 R:dr 23 sk. 6 r. Banco, hvaremot dess Coneurslista för begge åren icke blifvit ökt med mer äii 1918 R:dr 44 1 rBanco. Slockholm den i5 November i83o. /. O. frennberg. Till Rikets Högloft Ständers Herrar Revisorer. ( 23 ) Kongl. Commerce-Collegii underdåniga Utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse, angående den år i83o verkställde granskning af de under Kongl. Collegium ställde Fonder och Medel. Stor mägtigste, Aller nå digste Konungl (xenom Nådig Remiss har Eders Kongl. Maj:t behagat anbefalla Dess och Rikets CommerceCollegium, att afgifva underdånigt utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers till Eders Kongl. Maj:t aflemnade Berättelse om den innevarande år verkställde granskning af de Fonder och medel, som af Collegium förvaltas. Collegium, som till fullgörande af högstberörde Nådiga befallning tagit kännedom om ofvannämnde Berättelses innehåll, har icke funnit någon annan del deraf utgöra föremål för Collegii underdåniga yttrande, än den, som handlar om säkerheten för de arne lån å tillsammans 100,000 Rrdr, hvilka till fullbordan af Motala Mechaniska Verkstad blifvit Götha Canal-Bolag i Nåder beviljade, rörande hvilket ämne Revisorerne anmält, att ofvannämnde säkerhet, hvars otillräcklighet såväl fästat 1827 års Revisorers uppmärksamhet, som äfven föran ledt till Rikets Ständers StatsUtskotts vid sistförflutne