Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Undrar just hvar dom eljest skulle hålla hus. Det står Amor i barnkammaren. Ammor eller Amor kommer på ett ut, ska' GRANQVIST. SUNDIN. jag säga herrn. snart så . Phu, jag qväfs! Kommer inte vårt förslag SUNDIN. son och Berg se ju inte ett spann i vädret båda två, och . ALMÉN. »De båda närsynte.» Det blir galant. Jon så bra att inte ha något ansvar, och så har Herrarna få välja för mig. Det är knäfveln jag lite' brådtom. Adjö, bror borgmästare. Helsa fru kusin och lilla guddottern. Adjö, adjö! (Går. Alla stiga upp). LUNDELL. med mitt förslag. Hvad säger herrarne om följande artikel i Sandöposten, ty dit ska' den: »I går gafs i vår grannstad Näsvik ett sällskaps Nu anser jag det vara tid att komma fram spektakel till förmån för de brandskadade i författadt af en af stadens egna medlemmar: Postskrifvar Granqvist. SUNDIN. ja, hvar tusan var det nu nå'nstans! I i Trosa, herre. Åh tusan! Är bror en sådan der skrifbentGRANQVIST. Jag tar ibland emot besök af sånggudinnan. Hvem tar han emot besök af? Hell, lycklige man, hell! QVIDING (till Ek). ROSENQVIST. SUNDIN. Det bör komma att smaka dom, tycker jag. Och, som jag hoppas, tysta munnen på den LUNDELL. der oförskämda korrespondenten. Jag önskar jag hade honom här! EK. Förlåt, men hvad heter pjesen? »Borgfröken eller den sköna Rosamundas EK. GRANQVIST. inspärrande i det dystra Kajtornet.» Vi äro förlorade! Titeln är hvad man kallar lyckligt funnen. _________ ROSENQVIST. Nionde scenen. DE FÖRRA. KALLE. ter hos Pettersons. Patron, patron! Jon Jonsson har tagit qvarSANDBERG. KALLE (från fonden). drummel? Stod du inte på lur vid stadsporten, din KALLE. Jo, vars. Men Pettersons Olle va'en till
Att en sådan reglering ej försiggått vid Den 3 December e. m. 219 Art:t innan man tillämpade grundsatsen om lika löner för samma grader inom GarnisonsRegrtene, synes dessutom så mycket rigtigare, som vid IngeniörCorpsen, liksom Artilleriet ett scientefiskt vapen, en dylik reglering ägt rum, grundadt på samma skäl som ArtilleriKomitén anfört. Men lägges härtill den omständigheten, att ArtilleriReg:tenas Officerare, i motsats mot hvad nu äger rum och mot grundsatsen i Art:ts organisation af år 1830, blifvit, enl. Chefens för Landtförsv:sDepart:tet förslag, skiljda i 2:ne klasser, hvad Heg:tsOlficerare och Löjtnanter beträffar, med olika löneförmåner, blir det ej allenast fråga om en förlorad grad för ArtilleriOfficerarne, utan afven om en ekonomisk förlust. Jag skall nu gå alt undersöka den andra omständigheten, som måste iakttagas när man anser grundsatsen om de lika lönerna bör tillämpas eller om Staten fordrar för utöfvandet af tjenstebefattningar, hvilka hafva samma grad, sådane vilkor, som för några äro förenade med ekonomiska upoffringar, men för andra icke. Om man härvid börjar granskningen från den tid, då den till officersplats aspirerande ynglingen aflagt den föreskrifna officersexamen, så äger en olikhet emellan Art:t och Kavalleriet å ena sidan och Infanteriet å den andra rum uti en längre och vida kostbarare gradpassering vid de förstmde vapnena; men som denna omständighet tillhör den militära upfostran, torde den ej här böra tagas i betraktande. Jag förbigår också här underofficersgraden, oaktadt Art:ts Underofficerare måste, för utöfningen af sina befattningar, aflägga ganska stränga examina, af en vida större omfattning än vid de andra vapnena, derföre att inhemlandet af erforderliga kunskaper sker för dem kostnadsfritt, genom Statens försorg, och således ej förorsakar dem någon ekonomisk upoffring, om ock deras tjensgöring derigenom kan för en längre tid anses strängare.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. och Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till §:n, med uteslutande af de i 3:dje moni. tillagda orden: »egande tillverkare härvid att, på sätt i § 21 nämndt är, till K. Befh:de med posten insända afgiften för sådant öfverskott», och dels att §:n skulle återremitteras; hvarefter propos. å bifall till §:n, med Ben 8 Haj. 115 uteslutande af ofvanomförmälde mening, framställdes samt med ja besvarades. Den vidare pröfningen af förevarande Betänk, uppskjöts till nästkommande plenum. Upplästes ett af Hr von Möller, Peter, inlemnadt mern. af följande lydelse: Härmed får jag vördsamt anhålla alt, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig min plats såsom ledamot uti Bevilln.-Utsk:t. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, och anmodades Ståndets Hrr Elektorer att utse en ny ledamot i Bevilln.-Utskrt efter Hr von Möller. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 11 e. m. In fidem, 0. Brakel. Fredagen den 8 Maj 1863. Plenum kl. 6 e. m. Justerades profit för den 11 sistl. Mars. Hr Gr. o. Landtm, lät uppläsa följande skrifvelse från tillförordnade Föreståndaren vid K. Gymnastiska Central-Institutet: Måndagen den 11 Maj kl. 11 f. m. anställes vid K. Gymnastiska Central-Institutet slutöfning med den skolungdom, som, sedan förliden hösttermins början, begagnat Institutets undervisning i allmän gymnastik. Föredroes ett från Hederv. Ronde-St. ankommet prot.-utdrag N:o 272 för den 6:te dennes, innefattande dels nämnda Riks-Stånds beslut öfver Sammansatta Bevilln.-, Lag-samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
Ian nu äga rum; oell jag får ånyo påminna 0111 det, från de öfriga Ståndens, skiljaktiga beslut, R. o. Ad. vid sista riksdagen fattade, så lydande; ”Att en ny, af rättvisa och billighet påkallad och ”af föregående Ständer begärd, allmän jemnkning i den år ”1811 verkställda extra rotering äfven måtte öfvergå pro”vinsen Skåne, utan afseende å den derstädes för närvar, ”provisoriskt bestående ordinarie rotering, hvilken sålunda ”upphäfves; men att, efter skedd och i laga ordning stad’'fastad jemnkning med hela extra rotehållsskyldigheten för ”i5rji nummer inom de 2tne länen, de extra roteringsskyl”dige mätte sockneoch bäradsvis höras, hvar och en för ”sig, öfver den propos. att, emot erhållande af -ytdels minskning i sin extra rotehållsskyldighet, åtaga sig det ständiga ”knektehållet, sålunda till en tredjedel i numerärbeloppet ”nedsatt, och att den, som från de utlysta sammankomster”na i detta ändamål uteblifver, lemnar intet eller vilkorligt ”sval', måtte anses icke hafva på förslaget ingått, utan a 11— ”så vilja förblifva vid den oförmedlade extra roteringsskyl"digheten; dock att under tiden den närvar, ordinarie rotehagen kornme att orubbad förblifva.” Jag yrkar icke ovilkorlig! qvarblifvande vid detta beslut, utan blott alt It. o. Ad., med afseende derå, må återremittera betänk., på det Utsktn må pröfva, om icke någon modification deri bör äga rum. Gr. von Platen: Jag måste tillkännagifva, att jag blifvit missförstådd af den siste talaren i afseende å mitt yttrande, att, i händelse af krig, den extra roteringen är mera tryckande för provinsen än den ordinarie, hvaremot den förra i fred är mindre känbar än den sednare. Detta lärer icke kunna bestridas. En annan talare har kallat roteringsskyldigbeten för en pålaga, lika de extra gärderna i fordna tider.
Utsk:ts hemställan bifölls med förbehåll om den förändring i afs:de å summorna, som påkallades af de beslut, R. o. Ad. i strid mot Utsk:ts förslag fattat. 13:de, 14:de och 15:de punkterna. Utsk:ts hemställanden biföllos. 16:de punkten. Hr Gripenstedt: Utsk:t har tillstyrkt, på förslag af enskild motionär, att det anslag, som K. M:t äskat fortfarande skulle hållas honom tillhanda, skulle ökas med 24,000 rdr. Det kan icke vara annat än kärt att Utsk:t tillstyrkt detta anslag, ty derigenom skulle kunna undvikas en ganska långvarig process med staden ang. dess skyldigheter i detta afs:de, och jag får således tillstyrka bifall. TTtsk:ts förev:de hemställan blef härefter, uppå framställd propos., af R. o. Ad. bifallen. Föredrogs StatsTJtsk:ts den 12 och 23 dennes bordlagde Utlåt. Nio 101, dels i anledn. af K. Skrifvelse i fråga om förändrade grunder för mjöloch sågqvarnars beskattning, dels ang. enskild motionärs framställning i ämnet. Frih. Åkerhjelm: Inom Utsk:t sökte jag göra den åsigt gällande att denna K. M:ts Skrifvelse borde behandlas icke ensamt af StatsUtsk:t utan af sammansatt Statsoch BevillmsUtsk:t, eftersom här var fråga om att, sedan man beslutat sig för att qvarnoch sågränta skall uppbäras och ersättas genom bevilln., uppgöra ett förslag på hvad sätt detta skall tillgå.
Olyckligtvis var denna lära blott en populär Eklekticism, som, sväfvande mellan Batteux, Baumgarten och de Engelska Sensualisterne, lyktade med det hufvud-resultat, att ”det Sköna behagar emedan det Goda uttrycker sig deri”. En slik vishet kunde icke förhjelpa till rigtigare synpunkt; hon var mera lämplig att qvarhålla och bestyrka i den allmänt gängse, – just genom sitt sken af större grundlighet. Och så gick det äfven med Regnér. Han öfverträffade, om icke alla, åtminstone de flesta svenska vitterhets-idkare, som voro samtida med hans ungdom och mannaålder, i kunskap om antik och modern litteratur; men förenade med detta större kunskaps-mått ej ett motsvarande mått af tänkareblick och poetiskt sinne. Långt omisskännligare yttrade sig detta sinne på hans gamla dagar, i hans då utgifna ”Försök till Metriska Öfversättningar från Forntidens Skalder”. Dock lutade han i sin första ungdom åt samma kätteri: ty han författade då ett par orimmade oder; den ena på sapphisk meter. Ej mindre förtjenar anmärkas, att han genom detta metriska orim, infördt i Gjörwells ”Samlare”, vann ej blott Gjörwells vänskap, utan äfven Gyllenborgs; hvaraf alltså vill synas, att denne, som på sin ålderdom sjelf skref hexametrer, var alltigenom en Orimmets proselyt, men förkappad – af höflighet mot sina vittra colleger. Säker blef mellertid aldrig Regnérs smak och konstlära; och det kanske af ingen annan orsak, än att mod var den egenskap, som han ägde allraminst. Derföre blef ock i hans ”Parnass”, oaktadt all hans välmening och lärdom, den vittra betraktelsen ungefär lika ytlig, den vittra granskningen ungefär lika oviss och lam, som den hade varit förut. Med närmaste anledning af denna Svenska Parnass, betraktad såsom en allegorisk bild af den allmänna Svenska, gaf Thorild (i sin ”Nye Granskare”) följande skildring: ”Svenska Parnassen är en kal och naken klippa; med här och der några halftorkade blomster.
Senare hörde jag samme kavaljer försäkra, att han al-drig varit utsatt för en så våldsam kroppslig ansträngning, sedan han som barn stöd och slog på det stora tjurhufvu-det i Köpenhamns Tivoli, men det kostade bara 6 öre. Det nya året började erfara qväljningar, och liknade menniskoina deri, att då det mådde illa, fick det .alltid religiösa förnimmelser. Det frågade derför: — Och kyrkan och religionen, min far? — Min son, Kristus är kärleken och kyrkan är också öfvermåttan kristlig och kärleksfull mot alla, som ha råd och förstånd att synda i löndom eller i öfverensstämmelse med de kyrkliga formerna. Kristus är vägen och den vägen gå också presterna öfver “ barnatrons “, okunnighetens och enfaldens krumböjda nackar till andlig despotism öfver folket. Kristus är sanningen, och inte är det tillständigt för svaga menniskor med odium theologicum och förfallna akademiskulder, att täfla med honom på det området, hvarför sanningen får sköta sig så der temligen sjelf. Kristus är lifvet, och på det Herrans verk må riktigt få visa sin inneboende kraft och rätt äradt varda, har kyrkan omgifvit det med hela berg af menniskopåfund och förstelnande ortodoxi. Då likväl Kristi herrliga, gudomliga lära genom 19 seklers gammalt dam af lögn och orättfärdighet ännu värmer hjertan och fröjdar sinnen, visar den bäst sitt himla-burna ursprung. Låtom oss erkänna att den svenska statskyrkan gjort mer än mången annan för att på det viset för-herrliga det kristliga lifvet. — liksom den romerska arenans tjurar förherrligade martyrernas tro. — Och kristendomens hjertvapen: tron, hoppet och kärleken? — Dem håller kyrkan i ära; hon tror att mensklig-heten är dummare än den är, hon hoppas att dess tålamod ännu skall räcka ett sekel eller två, hon älskar trefliga prest-gårdar och fromma sockenbor, runda magar och lugna sinnen, och till beqvämlighet för alla dem, som icke äro till
Frih. Cederströrns anmärkningspunkter, för att nu ta ihop med dem, röra visserligen dels sjelfva planen för arbetet, som tillhör mig sjelf och dessutom var uppgjord långt förr än jag erhöll anslaget, dels till största delen saker, hvilka förekomma uti de redan då utgifna häftena, hvadan jag ej vore skyldig att besvara dem; men vill dock icke undandraga mig att göra det, heldst det skall visa det haltande och ohemula i hans beskyllningar. Hvad först beträffar Frihms geremiad, att numreringen på de genealogiska tabellerna icke blifvit följd i Ättartaflorna och »att vid flera ätter uteslutits, utan gifven anledning, vissa tabeller, ej mindre öfver den först adlades förfäder (i parenthes får jag nämna, att dessa alltid blifvit upptagna, men hvilket Frih. Gederström, vid sin förberedande granskning, icke kunnat varseblifva), än äfven de icke adlade sidogrenarne, ehuru an - Den 2 Maj e. m. 45 teckningar härom finnas i original-stamtaflorna,» så hänvisar jag till 2:dra och 3:dje punkterna i de efterrättelser för läsaren, hvilka äro tryckta i början af min bok och lia för de omnämnda fallen följande lydelse, nemi. i 2:dra punkten: »Hvarje Attar»tafla är, der så varit nödigt, afdelad i smärre taflor eller ta»beller, motsvarande klammer i en på förut brukligt sätt upp»ställd stamtafla; och bildar hvar och en manlig person, som i »sitt äktenskap haft eller har barn, en egen sådan tabell »; och i 3:dje punkten: »Af de ätter, som sedan urminnes tider »varit Svensk adel, äro de mest kända medlemmarne, så qvin»liga som manliga, upptagna; af de öfriga blott stamfäderna i »rätt uppstigande led till dem, som blifvit adlade eller naturali»serade». Frih. Cederström må icke föreställa sig, att numreringen på sjelfva riddarhusgeneaiogierna alltid varit eller blir densamma, som den nu är.
4 Sami. 1 Afd, 4 Band. 2 Haft. 2 10 Slals-Utslcoltets Utlåtande N:o 2/2. genom under sednare åren på beklädnads-tillgångarne uppkomna öfverskott, ifrågavarande förskott, efter afdrag af kostnaden för de till Båtsmans-beklädnaden hörande ylleskjortors första anskaffning, hvilken kostnad i Nåder förklarats skola på annat sätt godtgöras, nedgått till 39,078 R:dr 2 sk. 2 rst. banko, till ersättande hvaraf annan tillgång icke kunde uppgifvas, än de, till följd af merberörde vilkor för beklädnads-anslagets begagnande, derå under de 3:ne åren 1849 —1851 uppkomna behållningar, hvilka uppgingo till ett sammanräknadt belopp af 40,160 R:dr 41 sk. 9 rst. och, enär anslaget för samma år till hela beloppet uttagits, funnes hos Förvaltningen innestående, men icke utan särskildt tillstånd kunde disponeras. Kongl. Majit, som funnit ifrågavarande oguldna förskott böra på ett eller annat sätt godtgöras och jemväl för Sin del ansett lämpligt att dertill användes den i sådant afseende af Förvaltningen af Sjö-ärendena uppgifna tillgång å 40,160 Ridr 41 sk. 9 rst, har emellertid, enär dessa medel, hvilka, enligt ofvanberörda vid beklädnads-anslagets beviljande fästade vilkor, rätteligen bordt till Riksgäldskontoret återlefvereras, icke utan Rikets Ständers medgifvande kunna disponeras, uti högstberörde Nådiga Proposition föreslagit, det Rikets Ständer måtte tillåta, att den här ofvan uppgifna bristen för Båtsmans-beklädnadens upphandling, 39,078 R:dr 2 sk. 2 rst. banko, må få betäckas af ifrågavarande å beklädnads-anslaget för åren 1849 —1851 befintliga odisponerade behållningar.
Kappes undefdåniga ansökning om betalning för en till framlidne Idof-Rådet Eckerdt utfärdad obligation d Sooo R:dr Hamburger Banco. S. A. K. Genom Remiss ?.f deri 21 sistlidne Mars har E. K. M, tifl Riksens Ständers Stats-Utskott £ Nåder öfverlemnat en af förre Ryttmäsiaren vid Kongl.
Domsaga. lia Den 5 Felruåtii, TingsRäfterne lära så mycket mindre anse det betänkligt att med ovilkorlig laga fasta bekräfta de ingångna köpen, tom ingen punkt eller clausul uti det för Kammaroch OcCoaomieRådet Schlegel utfärdade köpebref förbjuder honom, att sin rätt till annor man upplåta och, då bela godset under Konung Carl XI:s Regering af Reductions-commissionen varit seqvestreradt, men efter skedd reduction af 23 mantal, åter frigifvit, hafva innehafvarne tryggat sig vid denna åtgärd och ansett sig såsom rättmätiga possessorer af en egendom, som denna förfärligt stränga auetoritet lösgifvit. Men om också dessa hemman skulle återlösas och derigenom ifrån Frälse förvandlas till Krono, hvilka personer skola å dem anses såsom Krono-åboer och äga rätt förvärfva dem till Skatte, antingen Frälsemannen som nu äga dem, eller deras Landtbönder? och om frågan afgöres till förn»ån för de senare, huru skall det förhållas med de hemman som innehafvas af ofrälse Ståndspersoner eller sjelfä" gande bönder? mångfalldiga ömtåliga tvisteämnen, skola här yppas och jag föreställer mig med bekymmer det missnöje, som nödvändigt måste uppstå, då äganderätten så våldsamt flyttas från den ena medborgaren till den andra. Rikets Ständer hafva väl i RiksdagsBeslufet undanröjt dessa frågor genom före~ skriften att de hemman, som före försäljningen till Schlegel voro Krono, borde på allmän auction bortarrendera®, men huru obarmhertigt QGh Den 3 Februarii. 113 och opolitiskt vore det icke, att på en gång göra 4 a 500 Bondfamiljer brödlöse och husville, ty ingen optionsrätt till arrendet är förbehållen, och om dun medgifves, hvem får begagna den antingen nu varande hemmansägaren eller landtbonden?
— För att icke öka denna villervalla, anser jag det vara af vigt att vi nu aktgifva på verkliga förhållandet. Om B. o. Ad., såsom jag hoppas, afslår 1 mom. i denna punkt, så är den deri afhandlade fråga, såsom varande af ekonomisk natur, förfallen, och då har man vid denna Eiksdag beslutat, att någon stambana emellan Stockholm och Götheborg i den föreslagna riktningen icke skall anläggas, hvaraf följer att något anslag till en sådan stambana icke kan komma i fråga. Jag hemställer derföre, att E. o. Ad., i öfverensstämmelse med Ståndets redan fattade beslut, måtte afslå 1 mom. i denna punkt, hvarjemte jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller att de öfriga momme måtte hvar för sig föredragas. Gr. Anckarsvärd: Jag instämmer uti Frih. Tersmedens första framställning om afslagfi punkten, hvarjemte jag, beträffande Hr Cederschiölds yrkande om punktens föredragande momentsvis, får förklara, att jag icke fattar nödvändigheten af ett'sådant förfaringssätt. Jag tror icke att det kan komma i fråga att antaga någon af de i dessa moimr föreslagna stambanor, enär sådant skulle strida emot E. o. Ad:ns förut fattade beslut, hvarföre det vore lämpligt och ledande till tidsvinst att afslå punkten i dess helhet. Gr. Sparre: Jag är af den åsigt, att 1. 2, 3, 5 och 6 momme af denna punkt kunna och böra afslås, emedan StatsUtsk. deri tillstyrkt E. St:r att fatta, i min tanke, alldeles otjenliga beslut, enär desamma icke äro bindande, såvida ej anslag till de bestämda stambanorna tillika beviljades, men dock möjligen kunde i en framtid åberopas såsom af båda statsmakterna fattade. För att nu förekomma detta, och få ett fullständigt och rent afslag å stambanesystemets fastställande, anhåller jag, att de af mig först upräknade momme måtte af E. o. Ad. ogillas. Hvad deremot det 4 mom. beträffar, så har E. o.
Deremot synes det icke kunna bestridas, att, då rektorerne vid såväl de fullständiga högre som de treklassiga och tvåklassiga läroverken vid sistlidna riksdag erhållit berättigande att efter särskildt bestämda tjenstgöringstider uppflyttas i en högre lönegrad, billigheten fordrar att jemväl rektorerne vi de i allmänhet talrikt besökta femklassiga läroverken komma i åtnjutande af enahanda förmån; dervid dock undantag bör stadgas för rektorerne vid de femklassiga läroverken i Stockholm, hvilka redan vid sistlidna riksdag erhållit förhöjning i aflöningen; hemställande alltså Utskottet, att Rikets Ständer, med afslag i öfrigt å Professor Ribbings förevarande motion, måtte dels medgifva, att rektorerne vid de femklassiga elementarläroverken utom Stockholm, efter 10 års tjenstgöring i sådan egenskap, erhålla 500 R:dr tillökning i lönen, dels förhöja läroverksanslaget med den summa af 2,000 R:dr, som beräknats för den närmaste framtiden vara för ifrågavarande ändamål erforderlig. 58:o. Under åberopande, hurusom Kongl. Majit, jemlikt nådigt Bref den 11 December 1863, stadgat, att hvarje lärare eger tillgodoräkna sig, för uppflyttning till högre lönegrad, äfven den tid efter inträdet af påföljande statregleringsperiod, under hvilken han, efter det han undergått filosoflekandidatexamen, såsom extra lärare, duplikant eller vikarie varit vid elementarläroverket använd, dock med undantag för de tre första åren af hans så beskaffade verksamhet, har uti en hos Preste-Ståndet väckt motion (JNf:o 14) Kontraktsprosten Palmlund, med hvilken Biskop Björck och Kyrkoherden Simonsson instämt, af anförda skäl, i afseende hvarå Utskottet, för undvikande af vidlyftighet, får hänvisa till motionen, föreslagit att Rikets Ständer ville för sin del besluta ett sådant förklarande tillägg i Kongl.
Riksdagsbeslut bestämma dagen för deras nästa sammanträde; att förslaget åsyftar inskränkning i Riksens Ständers rätt och utvidgning af Konungamakten, samt ändtligen att grundlagsändringen icke bör antagås isolerad, ulan först i sammanhang med flera andra, och att således nu gällande stadgandeil i ämnet mätte bibehållas. Då Constitulions-Utsfcettet åligger att dessa anmärkningsföremål, jemlikt 56 §. Regerings-Formen, behandla, får, hvad till en början angår Borgare-Ståndets anmärkningar, Utskottet .vördsamligen erinra att, på sätt. Regerings* För mens 56 med utveckling af 81 §:ns innehåll,-bjuder, Riksens Sländer må vid första Riksdagen kunna blott öfverlägga, men icke Besluta om väckta Gruncllagsundringsfrågor, hvilka deremot ej förr än å nästföljande Riksdag skola med Ja eller Nej afgöras. Lika litet fördenskull som ett Grundlagsändringsförslag kan vid samma Riksdag, hvarunder det blifvit beredi, till grundlagsstadgande upphöjas, lika så litet är det tillåtet att vid samma Riksdag undertrycka eller nedlägga och dymedelst definitivt förkasta ett sådant förslag, med den påföljd, i hvilketdera fallgt som helst, att, för besvarandet genom Ja eller Nej, sjelfva hufvudvilkoret eller det af en frågas framställning komrne å beslutande Riksdagen att saknas. Enär nu anmärkningen åsyftar ett för tidigt ogillande af Uiskotlets förslag, utan att någon modification dervid eller något inom detsamma befintligt alternativ, än mindre någon askad redactionsändring uppgifvits, torde detta ogillande sålunda böra förstås, att Borgare-Ståndet icke varit tillfreds med det hela af Utskottets förslag, men ej heller pröfva! lämpligt att i dess serskilda delar yrka någon jemkning; hvadan Utskottet vördsamligen hemställer, om icke Borgare-Ståndet behagade här - Cons’itutioni-Ft skol fels Memorial Nio ’\5. jutinnan foga sig efter de Respeclive Med-Stånden, hvilka med eller ulan anmärkningar godkänt förslagets grund-idé.