Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot har den värde Talare, som ingått i tydning af sjelfve Fatalielagen, visserligen orätt. Tydningen har ingen grund i sjelfva Lagen, som icke säger, hvarifrån de 6 åren skola räknas, och således blott derigenom är tydlig; ty alla Lagar, der undantag ej äro gjorda, gälla ifrån promulgationsdagen. Om meningen hade varit, att tiden skulle räknas från Landtmätare-undersökningens slut, så hade sjelfva ändamålet, att stadga en viss tid lika för alla, varit rent af förfeladt. Friherre Cederström_, Jacob: Jag har haft tillfälle, att taga kännedom af detta mål, oell utber mig således att derom få yttra några ord. 1809 års Ständer beslöto, att alia RecognitionsSkogar skulle på Auction försäljas. Den 18 Junii e. m. 213 DS uppstorl det förhållande, att Bruksägare, i afseende på deni, ansågos äga vissa rättigheter, och som Riksens Ständer iake kunde ingå i pröfning deraf, eller afgöra, hvad afseende desse förmente rättigheter förtjenade, så förordnade de, att en praescriptionstid af 6 år skulle lemnäs åt Rikets samtlige Bruksägare, inom hvilken de i vederbörlig ordning, och sedan uppmätning m. m. föregått, borde anmäla sig lill erhållande af Skatteköp å Recognitionsskogarne. Härvid fastades den särskilta ynnest, att Bruksägarne skulle få ersättning för den skog, som på deras bekostnad uppmättes, och sedermera bomme alt frångå Bruken. I öfrigt förbehöllo sig Riksens Ständer att vid nästa Riksdag, — alldeles icke om 6 år, — besluta öfver alla de Bruksägares Recognitionsskogar, som ej då anmält sig till Skatteköp, och 7 §• i i8ii års Kongl. Kungörelse är ordagrant lika med detta förordnande. Riksens Ständer hade således haft rättighet, att derom stadga deras beslut redan 1810, — äfvensom 1812, och sist vid 1815 års Riksdag, utan att en enda Bruksägare haft skäl ö ' O påslå, alt de trätt hans äganderätt för nära.
Di hade ett hem, o c h det va fattit s o m vårt, m e n Ändå Patent. Ångrostadt Kaffe. krafla di sig fram till lands o c h till vatten en lång väg för att k o m m a tillbakers dit. På gården deras visste di de sto ett björkträ o c h gen o m de sken en kvällstjärna, de v a allt di hade att gå efter: så väl v a de kärleken till dera^ fattia h e m o c h till deras land, s o m l e d d e di två små barna på den rätta vägen. » Så ska vi ställa o m, att ungarna våra hålla åf stugan o c h lande du, Karin, » sa Olle, när han slutat m e läsningen. Och n o g vill jag hoppas di m e de ska vara bevarade från att göra mycket ondt. Nog har de tatt sin tid, må herrarna tro, att rita ihop de här, o c h inte är de värt jag håller på länger, för nu är de mesta sagt, o c h h o p p a s jag, att de kan läsas sen Johanna fått ta hand om ' et, för hon skrifver mest s o m en fröken. Men inte vill jag låta nån veta, de ä jag, som s k i f v i t bland alla di fina fruarna, o c h så får jag säja, att fruarna ska inte tro, jag sagt de här för att lära d o m inte, för de vet jag väl, att di v e t så bra i allt, efter di alltid har såna snälla barn. Skaldernas kvinnor. S m å studier för Idun af Emil Linders. Daniel Fallström. Ja-väblan&amp;ning-ar. Holländska Kafferosteriets Nederlag, Sturep / an 6, Sthlm. Slutord. katalog, s o m den välkända Stockholms-firman John Sörman, magasin för engelska och franska varor, nyligen utsändt. Det väl uppställda häftet bjuder först på fullständiga tennisregler på svenska o c h engelska språken, hvarefter följer en prisförteckning öfver alla tänkbara moderna artiklar för tennis, cykleridt o c h segling. För alla vänner af friluftso c h idrottslif bjuder det lilla häftet många vinkar och upplysningar af värde. Ärade läsarinnor!
N:o 47, i anledning af Kongl. ålaj:ts Nådiga Proposition, angående eftergift af Kro nans rätt till dana-arf efter Enkan II. II. Sandelin; bifölls. N:o 48, angående ett föreslaget förklarande i fråga om National-musei-byggnaden och det dertill beviljade anslag; bifölls. N:o 49, angående ett för staden Halmstad begärdt amorleringslån af 4,533 rdr 16 sk.; bifölls. N:o 50, angående tvänne särskilda, för inköp af Prest-boställe inom Lekvattnets kapell-församling i Wermland beviljade, anslag; bifölls. Från Vällofl. Borgare-Ståndel. / S. D. Till Lag-Utskottet remitterades en af herr Wetterberg, med anledning af 56 § Riksdags-Ordningen, väckt motion, om ett tillägg uti Kongl. Förordningen den 20 November 1815 om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof. S D. Upplästes och lades till handlingarne det den 15 dennes hållna protokoll hos d^n Nämnd, som egt att bedöma, huruvida Högsta Domstolens samtlige Ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 43, angående gjord framställning om ett räntefritt lån till Häradsskrifvare!) P. F. Ödman • bifölls. N:o 44, i anledning af väckt motion, angående utbetalning af stadgad ersättning utaf allmänna medel till vittnen i brottmål, då den tilltalade saknar tillgång, eller ersättningsskyldighet icke kan honom åläggas; återremitterades.
LagUtskottets Betänkande, i hvad angår utredningen, huruvida allmänna Lagens Stadgande i 15 Cap, 2 §. RattegängsBalken må anses ändrad genom de sedermera, angående villkoren för be hörighet att föra andras talan, utkomne För^ fattningar. Nämnde §. innehåller; ”Ej bör någor allmänneliga thertill brukas, sorn af Rättén, ther saken drifves, ej godkänd är,och lof thertill fått.” Och vidare: ”Vill parten bruka till Fullmägtig sin skyldeman, eller then i bans tjenst är, eller han eljest häfver förtroende till, stånde det honom fritt.” Efter det sedermera genom Kongl. För-, ordningen den 18 Martii 1749 blifvit förordnadt, att ingen må tillåtas advocera, som icke från Academien äger vittnesbörd om tillräckelige insigfer i Lagfarenheten, och genom Kongl. Brefvet af den 27 Maji igot förklarad!, att, med undantog af de handelfer, 15 Cap. 2 §. RättegångsBalken ferjkildt utstakar, icke någon^ Den 12 Maji e. tn. i35 undantagande Kronobetjent, som icke uppbörd äger, samt Landsoch StadsFiscaler, må till Fullmägtig låta sig bruka, som ej, efter fullgjorde Academiska Specimina, af Rätten, der 6aken drifves, lof dertill fått; så synes Lagutskottet vilja under egenskapen af nämnde undantag hänföra ej allenast det senare Momentet af berörde §., angående rättigheten att till Fullmägtige nyttja skyldeman, tjenare och vänner, utan ock det förra, i följe hvaraf endast Rättens tillstånd, och således icke ovilkorligen Academiskt Testimonium, skulle för allmänna sakförare erfordras; i enlighet med hvilken åsigt en förklaring äfven blifvit af Utskottet tillstyrkt. För min del vågar jag åter anse, att de särskilde undantag i 15 Cap. 2 $.
Elter öfvervägande af de sålunda framställda och till Lag-Utskottets behandling öfverlemnade förslagen, tillika med de yttranden, som inom Ridderskapet och Adeln blifvit afgifne, dels för och dels emot Friherre Cederströms motion, får Utskottet, hvad först angår Herr Kröningssvärds förslag om antagande af Lagberedningens Betänkande, rörande Domstols-organisationen i allmänhet, erinra, att detta Lagberedningens genom trycket offentliggjorda Betänkande väl innefattar de grunder, hvarpå Lagberedningen ansett en blifvande organisation af alla Rikets Domstolar, så väl till deras sammansättning och verksamhet, som till instansernes antal, böra hvila, men icke innehåller något utarbetadt förslag till de lagförändringar och serskilda föreskrifter, som för organisationens sättande i verket skulle erfordras, och följaktligen ej heller kan i dess närvarande skick blifva föremål för Rikets Ständers antagande i den mening, motionären synes hafva åsyftat; hvadan Utskottet tillstyrker, att Herr Kröningssvärds motion må lemnas utan afseende. Beträffande derefter frågan om Iiämners-, Lagmansoch Riddare-SyneRätternes afskaffande, så enär motionärerne, hvar för sig, i sina framställningar lagt vigt vid de åsigter, Rikets Ständer redan tillförene i ämnet yttrat, anser sig Utskottet till en början böra i korthet redogöra för dessa åsigter. Förslaget om Iiämnersoch Lagmans-Rälternes samt, i sammanhang med dessa sistnämnde, Riddare-Syne-Rätternes afskaffande, är, så vidt Utskottet har sig bekant, utgånget från Lag-Comiteen. De skäl derför, som ej mindre nämnde Comité' än äfven sedermera Rikets Ständer anfört, äro hufvudsakligen: att behofvet af en lagskipningens skyndsammare gång påkallade RäLtegångs-instansernes återförande till deras urgamla antal af endast tre, h vilket ock i och för sig sjelft vore öfvérensstämmande med en syftesenlig
Ständer hos Kongl.’Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Kammar Collegium, som besörjer Charlu-Sigillataa Verket och medlens redovisning, matte undfå Nådig befallning, att låta öfver hela Riket anställa *n noggrann undersökning och utredning af nu uppgifne behallningarne af Stämpladt Papper, samt dervid iagttaga, att, såsom Kongl. Förordningen örn Chartse Sigillataeafgiften af den g November 1815 redan stadgar, inventeringarne afFörråderne verkställas hos alla Embetsoell Tjenstemän, som på Credit uttagit Chartor, äfven Stats-ZJtskottets Betänkanden'. *7°7 som hos samtelige Förvaltare och Försäl iningsmän af Stämpladt Papper, på samma dag, samt låta i de orter, der Ealaticer kunna uppstå, desamma genast indrifva och infordra öfverflödiga Lagren af Stämpladt Papper och derefter lämpa afsändoingarne, så att förråderne ej öfverstiga berörde maximum af ett års Förlag utom det löpande årets uppbörd. Hvarförutan Kongl. Maj:t i Nåder torde täckas vidtaga den åtgärd, som lämplig finnes till infordrande af den i Finland Varande behållningen för ett värde i Chartor af 27,686 B:dr 43 sk. enligt r 8 1 6 års. Räkenskap. I öfrigt bör Utskottet tillkännagifva, att de nu gertomsedde Röckerne funnits förde med ordning och redighet; så att i denne del ej förekommit något att erindra: hvilket allt Utskottet skolat vördsamligen anmäla. Riksens Häglof!. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande angående Riks-Hufvud-Bokslutet, Uti den berättelse, sorn Riksens Höglofl. Ständers till Stats.Bancooch RiksGäldsVerkens öfverseende valde Revisorer under den 20 November förledit år till Riksens Höglofl.
Utskotten hafwa icke underlåtit an i öfwcrwägande taga de skäl ost) inkast flere af Utskottens Ledamöter framställt emot brättwins utminurering ä krogar, men dä erfarenheten wisat, alt lönnkrogar och öfwcrträdelser af förbudet nior ulminnkcring omöjeligen kunna förekommas, sa hafwa Urskotten trott att bränwiirs minutering a sparsamt och pä dels förut, dels nu förcstäende sätt inrättande krogar bör fä tillätas och till fördel för Staten till särskild bränwins afgift raxeras. Wid - Den 24 NovemberiZ4i Widkommande stntelrgen den tillsyn öfwer efterlefnaden af hwad i detta ämne stadgadt blifrvcr, som erfordras, sä hafwa Utskotten ansett andanialet snarast winnås derigenom, arc öfwerträdelser mot hwad i fcäga om Bränwmstillwerkning, minutering och beskattning föreskcifwes, fä angifwas och ätalas icke allenast af wiste Tjenstemän, uran äfwen ukas en och hwar, tjenstefolk mot sine husbönder undanlagne. Sedan Utskotten sälnnda hast tillfälle lämna en allmän öfwersigt af ifrägawarande ämne, fä Utfkoticn nu widare afgifwa förflag till föreskrifter. no Gm Bränwinsbränningen Bränwinsbränning ma uköfwas alla tider pä äret uran inskränkning eller undantag och med hwad flags redskap sä till storlek som beskaffenhet som halst. Ä Landet mä bränwinsbränning och distillering wcrkftällas af Hemmansagare och Hemmansbrukare, innehafware af andras skattlagdt jordlägenheter., ä« gare eller brukare af alla större eller mindre ut/ordar, oskattlagde lägenheter och skalrlagde rull mMwarnar, samt mjölnare, torpare och indeldte krigsmän, veste trenne sistnämnde likwäl icke uran jordägarens lös och samtycke; Likaledes af a landet boende Ständ-k-Personer, Em.
Långt var det till magasinet och »platsen», där bränvin fanns. Man suktade en dag, suktade två. Men hur det kom till, vardt en dag en särskild anledning att taga ett rus. Alltså. Lasse tog en kont på ryggen och traskade af ned till en bondhandlare, som sålde sup-eau-de-Cologne. Där köpte han för Anders Olssons kontanter tjugufem flaskor luktvatten. Dagen därpå kom en dräng från ett annat huggste åkande i full karrier på en stötting skogsvägen utför emot byn. Han hade haft ett ärende till Anders Olssons timmerkoja och snart kommit underfund med att han måste för brinnande lifvet fara efter doktorn åt dem, som där lågo dödssjuka. Lite funderingar hade han också haft att hämta prästen, men det fick vara tills vidare. Ja — doktorn kom och reste till timmerkojan midt i svarta natten. Räddade uslingarne på ett eller annat sätt, så att de lefde igenom, och kom tidigt på morgonen till bygden igen i spetsen för en treflig karavan. Så här var tågordningen: Först doktorn i vargskinnspäls och jämtskrinda efter Blacken. Efter honom på en bogsläde Anders Olsson, insvept i en hundskinnspäls och med stora lappstöflar på fötterna. Han var för resten fastbunden, så att han inte skulle trilla af, fastän Bruna drog jämt och bra på skogsvägar. Tredje ekipaget i ordningen var Lars Perssons. Han åkte också på bogsläde, men insvept i en fårskinnsfäll och snörd med ett par gamla tömmar. Honom drog norskhästen, som var köpt från Åsele. Lars hade aldrig kommit till byn förut med sådan pomp och ståt och i så styft följe. Sist kommo drängarne hans, Anders’. De hade också varit illa supna, men kunde nu sitta för sig själfva bland mesar, kontar och gräjor i en skäppsläde. Dem drog unghästen. Två timmerhuggare kuskade för slädpartiet. Historiens hjältar föreföllo stukade. De hvilade under tystnad sina kopparslagareverkstäder på hvar sin hösäck. Strax inom åkerhagen mötte deras käringar.
Menelaus tycker bäst vara att upphäfva belägringen, som nu räckt i 10 år, men Achilles ger nu rådet att bygga trädhästen, hvilket förslag han och Ulysses påfunnit. Det godkännes. — Sc. 2. Priami tjenare berättar, att grekerna flytt och lemnat hästen qvar. — Sc. 3. Trojanernas öfverläggning om hästen. Midt i förhöret med Sinon afbryter stycket, emedan här flera blad fattas. Af den ännu qvarvarande sista sidan ser man, att stycket slutats dermed, att Æneas bär bort sin far Anchises. Epilogen varnar för okyskhet och anbefaller dygd och visdom. ”För okyskheet wachta tigh wäl, Hon skadar tigh till lijff och själ. Ty fast hon än synes liufligh, Förer hon doch fördärff medh sigh, Om tu thet gör, ästu Gudh kär, Ty Gudh sjelff en kysk Ande är.” Författaren till detta stycke, Nicolaus Holgeri Catonius, var son af en kyrkoherde i Ljungby, Holgeri Suneson Catt, som förmodligen af hemmanet Kattemåla i Ljungby tagit sig tillnamnet, hvilket sedan af sönerna latiniserades till Catonius. Nicolaus, hvars födelseår är obekant, blef magister i Upsala 1625 och skall redan 1631 hafva varit lektor i filosofi vid Calmare gymnasium. I titlen till ”Troijenborgh” skrifver han sig dock ännu 1632 rector scholæ i Calmar och har kanske en tid förenat båda tjensterna. Han presiderade vid prestmötena 1632 och 1637, var riksdagsman vid 1640, 1644 och 1649 års riksdagar och dog utan att hafva sökt ytterligare befordran d. 12 Aug. 1655. Hans tryckta arbeten bestå af latinska afhandlingar i de båda filosofiska disciplinerna, logik och fysik, dem han som lektor hade att föredraga, samt af tvenne likaledes latinska afhandlingar, hvilka taga filosofien i försvar mot angrepp från teologiens sida och söka bevisa dess nytta för teologiska studier352.
St. hafva ej mindre deras åren i8a5 och 1827 församlade Revisorer, uti afgifna berättelser, rörande förrättad granskning af StatsVerkels tillstånd, Styrelse och Förvaltning, anmält åtskilliga, vid hvartdera gransknings-tillfället, gjorda anmärkningar, i afseende på f. d. Allmänna Magazins-Inrättningens förvaltning och utredning, med hvad dertill hörde, än äfven Rikets Ständers Statsutskott, i serskildt aflåtet yttrande, dels öfver de af Revisorerne sålunda väckta frågor lemnat de upplysningar, hvilka af räkenskaper och öfriga handlingar, intill närvarande tid, kunnat erhållas, dels ock afgifvit berättelse om den af Utskottet verkställda revision af Magazins-Inrättningens förvaltning och räkenskaper, för år 1826, samt tillika framställt de åtgärder, hvilka, sedan det af R. St. vid senaste Riksdagen, anvisade Crcditiv, för Spannmåls-upphandlingar, å En million R:dr, nyssnämnde år, i anseende till då inträffad miss - Exp. Utsi. Förslag hilgund. Skrifvelse N:o 2ig. 519 växt, blifvit lyftadt, äro vordne till Landets bispringande vidtagne, resultaten af dessa åtgärder samt det skick, hvaruti liquiden öfver de använde Creditiv-medlen för närvarande befinnes* Detta, med hvad af vederbörande, uti afgifne förklaringar, anfördt blifvit samt handlingarne i öfrigt innehålla, hafva R.
Det sorn hufvudsakligast vållat dessa misstag, är att man trott sedlarnes silfvervärde och Capitalistens sanna interesse blott bero af sedelstockens aritmetiska förhållande till Bankens silfverfond, och man har underlåtit taga i beräkning, att det ännu mera beror af florerande näringar och handel, samt att då des. Sa berdfvas sitt nbdiga rörelsecapital och derigenom aftyna, skall kurs och agio stiga, emedan en minskad production ökar behofvet af import, men minskar exporten, samt betager Nationen resourser till vidtagande af en realisation efter en lägre kurs eller agio. Om man ej vill betrakta detta förhållande från den theoretiska sidan, så har man nog af erfarenheten. Vi hade år 18 »3 en medelkurs af sk., och i Januarii samma år varierade den emellan blott 72 och 78 sk., men vi hade då minst 7 ä 8 mill. större sedelstock, än nu. Ett år innan nämnde månad hade vien Kurs af 136 sk., med icke större Sedelstock än då. Korteligen, Sedelmyntets värde hos oss, så länge det ej vid presentation af Banken inlöses, beror hufvudsakligast af helt annat, än proportionen emellan sedelstocken och silfverfonden. När man släpper ut massor af sedlar, utan afseende på något behof för näringarne, såsom år 1809 , då 2:ne år förut icke mindre än 7 mill. voro utsläppte, och när man tillika inrättar låneanstalter, som mest utlåna pengarne mot personlig säkerhet^ till förlikande af luxe och consumtion, eller* till kost jRidd. o. Ad. Prot. VI. ffand. 46 yas Deri Juli i i; m samraä öproductiva företag, t. ex/ Götha Canal, sä skall nödvändigt sedelmyntet försämras, och desto mer, ju mer af det på sådant sätt utsläppes. Men helt annat är förhållandet, om Näringarne aftyna af brist på penningecapital eller af för hög lanta derföre, eller af den orsak att
På mindre Summa, ån vid förra teckningen, varit bestämd, meddelas icke något Actie-Bref; äfvensom alla Actie Bref utgifvas på jemna Tusende eller hundrade Riksdaler tal. Stats-Utskottets Betänkanden. 47 4 Mom. Inbetalningen af Actie-suminan fordelas på Fem år eller ifrån och med 1824 till och med 1828, och till ett alldeles lika belopp, eller En Femtedel för hvardera året, sålunda: att, vid teckning till Actier år 1824, erlägges En Femtedel af den tecknade Summan och sedermera En Femtedel hvartdera af de nästpåfoljande åren; men, vid teckningar, hvilka ske efter år 1824, erlägges på en gång, jemte Femtedelen får antecknings-året en Femtedel får hvartdera af de ifrån och med 1824 forHutne åren, så att t. ex. vid teckning till Actier, år 1827, inbetalas tillhopa Fyra Femtedelar o. s. v. y Mom. Innan någon teckning anses gällande, bor beloppet, som skall erläggas, vara insatt å Riksgålds-Contoirets särskilda räkning i Vexel-Banken får anslagen till Canaloch andra Byggnader m. m. och Attesten till Riksgålds-Contoiret aflemnad. 6 Morn. Skulle, efter 1828 års slut, hela det tecknade och inbetaide Actie-beloppet icke uppgå till Etthundrade Tusende Riksdaler, bår Lånbitrådet ersättas och godtgåras på det sått, att, sedan utaf Canaloch Slussverkets behållna års inkomst Banken aldrafårst erhållit 3 proCents ränta 48 Sta IsUt skottets Betänkan den. å dess, i följd af Rikets Stånders Beslut vid förra Riksdagen, Bolaget meddelta försträckning, och Actie-egare derefter åtnjutit 5 proCents utdelning å deras insatte Capital, kommer återstoden att till Riksgålds-Contioret inbetalas, i afräkning å det senast beviljade Lån-biträde; hvilket uti Directionens till afgifvande Förbindelse kommer att, såsom vilkor för Lån-biträdet införas. Art.
Majk måtte i nåder låta utarbeta och till Rikets härnäst sammanträdande Ständer afgifva nådigt förslag till ett fullständigt ordnande af den civila helsö vården i Riket och uti detta hänseende anfört, att bland de anledningar, som härtill förefunnos, voro dels de många vid hvarje Riksdag från olika orter af Riket skeende framställningar om erhållande af ökadt antal läkare, och dels den nuvarande oj emna fördelningen af provincial-läkare-distrikterna, hvarigenom uti särskilda län, med ungefär lika utsträckning och folkmängd, en betydlig skiljaktighet i antalet af dylika läkare egde rum, jemte flera andra förhållanden, hvilka vid en skeende reglering torde höra komma under pröfning, hvaribland den af Sundhets-Kollegium i underdånighet väckta frågan om behofvet att inom hvarje län, åt den vid Landshöfdingesätet stationerade Provincial-läkaren, i egenskap af Förste Provincial-läkare, måtte jemte vården om eget distrikt uppdragas det allmänna inseendet öfver länets helsovårdsangelägenheter, samt att det. jemväl syntes önskvärdt, att vid en sådan reglering det nuvarande förhållandet, att extra Provincial-läkare få med sina beställningar förena Batalj onsläkare-tj ens ter, komme att upphöra, och har Eders Kongl. Majk, med anledning af hvad Rikets Ständer sålunda hemställt, täckts anbefalla Dess Sundhets-Kollegium att uppgöra och till Eders Kongl. Majk inkomma med underdånigt förslag till fullständigt ordnande af den civila läkarevården i Riket. Till fullgörande af denna nådiga befallning har Kollegium den 20
Presle-ståndels inbjudning äfvensom Borgare-ståndets, så vidt denna med den förra instämmer, hvaremot i öfrigt vederbörande Stånd, med v idblit valide af sina törn t lallade beslut, lågt iubjudnings-pi olokollen tili handlingarna. Ifiågavaiaude anslag är således genom lie Stånds beslut, nemligen Preste-, Borgare ocli B le ståndens, beviljadt att med 30,000 Kalr årligen lör omlöimälla ändamål tilgä. men i afseende å säl i et lör anslagets användande bar Borgare-ståndet, såsom ofvan sv nes, i någon män skiljt sig från Presteoch Bonde-sländen. Såvida icke Borgare-ståndet vill förena sig med Presteoch Bonde-stånden uti det beslut, dessa Ständ latlat, i hvilket läll afven (leii sednare fragan blelve genom lie Stånds beslut afgjord, tolde omröstning böra austalius, enligt följande proposition:
Bift. till. Il.S;. Prct. i8/jo och 1841 4 Sami. 1 J/d. 3 Band. 48 Haft. 2 STOCKHOLM, Emens och Granbergs Tryckeri,- Stats-Ut skottets Memorialj N.-o 585, i N:o 585; Ank. till Exp. Utsk. den lo Juni, kl, i e. m. Memorial, med förslag till den i 63 <$*. Regerings-Formen omförrnälde Anordning. Genom bifallandet af Stats-Utskollels hemställan i Memorialet N:o 4^4> hafva 'Rikets Ständer förklarat, alt den i 63 §. Regerings-Formen föreskrifna förseglade Anordning å den summa, som, enligt samma §, skall anvisas, för att vid infallande krig af Kongl. Maj:t lyftas, kommer att af Rikets Ständer, vid denna Riksdag, på vanligt sätt utfärdas, för alt, genom Stals-Utskoltet, Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret tillställas. För verkställigheten af detta Rikets Ständers beslut, har Utskottet ansett sig böra uppgöra och härmedelst underställa Rikets Ständers godkännande förslag till ifrågavarande Anordning, hvilket förslag hufvudsakligen är lika lydande med den vid sista Riksdag utfärdade enahanda Anordning, Härvid får Utskottet tillika anmäla, att sislberörde af Fullmägtige till Utskottet aflemnade Anordning nu blifvit, efter förseglingens brytande, af Utskottet öfverkorsad. Stockholm den t) Juni r84r» Tit. I kraft af Regerings-Formens 63 §. och jemlikt Rikets Höglofl. Ständers derom nu fattade serskilda beslut, kommer Riksgälds-Contoiret att hålla Kongl. Maj:t tillhanda en summa af Två Millioner (3,000,000) Riksdaler Banco, alf, vid infällande krig, af Kongl. Maj:t lyftas, sedan Stats-Rådet iu piano blifvit bordt och Riksdags-kallelsen i Hufvudstadens kyikor vederbörligen kungjord.