Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande derefter Tross-passevolance-fonden, hvars behållningar Rikets Ständer funnit till större delen utlånta, så väl till gamla Mötes-passevolance-fonden emot ränta och hypolhek af enskildes skuldsedlar, utan endossement, som ock räntefrilt till nya Möles-passevolance-fondens samt serskilde under Krigs-Collegii förvaltning stående cassör; få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, dels att Tross-passevolance-fonden hädanefter icke måtte användas till andra ändamål, än cle med densamma ursprungligen afsedda, dels att Nådig föreskrift måtte varda Krigs-Collegium meddelad att, i händelse tillfälle för närvarande icke förefinnes att, i enlighet med hvad Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag medgifvit, hos Rikets Ständers Bank, emot stadgad ränta, insätta Tross-passevolance-fondens disponibla och ofrugtbara medel, åtgärder bora vidtagas för nämnde medels utlåning på annat håll, emot ränta, till så högt belopp, som kan erhållas, och emot till säkerheten godkände hypothek af den beskaffenhet, att de med lätthet kunna realiseras, i hvilket afseende E. K. M. läcktes i Nåder meddela närmare föreskrifter. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 29 Mars 1841. 614 Expeditions-Uiskottets Förslag till und. Skrifvelse, N-‘o 273. N:o 273, Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Mars 184*. Preste-Ståndet den 27 Borgare-Ståndet den 27 — Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående eftergift af en vid Arbetsoch Corrections-inrättningen i Norrköping yppad balance. (Stats-utsk. Uti.
Jag ville blott fästa uppmärksamheten på ett kändt förhållande, hvari jag icke kan göra mig begrepp om att något anstötligt finnes för Ståndet, ty hvar och en kan ju taga emot den lista, han tycker om; men skulle jag sjelf finnas anstötlig, så går det ju helt simpelt an att votera ut mig, enligt 5o § Riksdagsordningen. Annan påföljd vore olaglig och ett farligt prte - Företogs till pröfning LagUtshottets d. 5 sistledne Januarii under N:o i56 afgifne, och den 22 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o i i3 förut meddeldte Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående rättighet för Patrouille, Post, Vaktkarl eller Fångförare, alt genom bruk af skjutgevär förekomma Fånges flygt. Herr Rosenc/vist: Fredrik Leonhardj uppläste följande: 182 Den 3 Februarii e, m, Då Lag-Utsl^ottel.s Betänkande N:oit3 i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående rättighet för patrouille, post, vaktkarl, eller fångförare, att, genom bruk af skjutgevär, söka förekomma fånges flykt, företogs till discussion, så föreställde jag mig, att den gången skulle vara den sista, som delta hemska ämne under detta Riksmöte förevar, — och att man icke vidare skulle komma i beröring med ett förslag, som har till föremål ett våldsamt inbrott uti den säkerhet och det skydd, som Lagen hittills lemnadt äfven en häcktad person.
Efter inhemtande af hvad utaf Rikets Ständers Revisorer sålunda blifvit anmärkt, ansågo likväl Fullmägtige deras, örn liqvid af Riksgälds-Contorels fordran bos staden Ystad vidtagne ofvanomförmälde beslut, böra blifva gällande, intilldess af Rikets Ständer kunde varda annorlunda förordnadt; — och hafva, till följd häraf, lagsöknings-åtgärder lill ulbekommande af meranämnde capitaloch ränte-inbetalningar äfven numera blifvit vidtagne, sedan staden Ystads Äldste, underrättade om 1837 års Revisorers förrberörde anmärkning, vägrat att vidare afbetalningar i förevaj-ande afseende utgöi'a, och i anledning deraf blifvit förständigade, att, vid äfventyr af medlens utsökning i laga väg och ordning, desamma inbetala inom Mars månads utgång sistlidet år. Stats-TJtskottets Memorial, N\o 38. 21 T o;o. Lånet till Fyrock .Båk-Inrättningens upphjelpande. Sedan, till följd af Fullmägtiges i underdånighet gjorda förfrågan, Kongl. Maj:t år i836 gifvit Fullmägtige tillkänna, att det län, sorn, för nämnde föremål, till upptagande ifrågakom, utgjorde 5o,ooo R:dr, att utgå under åren 1840 och 184r, hafva Fullmägtige, under den 3i Augusti sisth år, fått emottaga Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, deruti, med ändring af hrad sålunda förut blifvit bestämdt, tillkännagafs, att, enligt Förvaltningens af Sjö-Ärendena senare ingifna och af Kongl. Maj:t i Nåder gillade förslag, erfordrades för åtgärder lill Fyroch Båk-imättningens upphjelpande 120,000 R:dr.
» Stora, vise konung, tänk på kvinnorna! » Den gamle härskaren såg förvånad upp: » Hvad har vasens hemlighetsfulla innehåll innehåll med kvinnorna att göra? » » Denna fråga, min furste, är icke svår att be svara. Liknar icke den där vasen till sin form och sitt innehåll de flesta kvinnor. Om våra filosofer, konstnärer och diktare kände dess sanna innehåll, skulle de då skrifva böcker däröfver och skapa konstverk efter densamma. Det är således en god sak, att tomheten är dem fördold; det är nyttigt, att de evigt söka efter det förmenta hemlighetsfulla innehållet. » Den gamle konungen såg förvånad på magikern; därpå blickade han en slund eftertänksamt framför sig och mumlade, nickande med hufvudet: Kvinnor och innehållsrika, hemlighetsfulla vaser! Han gaf magikern handen: » Förlåt mig, det var den dummaste fråga, jag i min lefnad gjort. Fordra, hvad du vill, jag behåller vasen. » » Men först sluter jag igen den, » sade magikern. Därpå stod han åter upp på stegen och slöt till locket, så att det icke mera kunde öppnas. » Så, » sade han högtidligt, då han åter var nere, » nu har den åter sitt innehåll. Nu må de åter filosofera och måla och sjunga. » I samma ögonblick slog klockan. Auditoriet hade med spänning åhört sagan till slutet och brast nu ut i högljudt skratt. » Mina herrar, » sade professorn med en viss triumferande glädje, » historien är slut. Man kunde kanske tillägga den märkliga omständigheten, att kvinnorna själfva tro på vasens hemlighetsfulla innehåll. På detta själf bedrägeri beror obestridligen hela den moderna kvinnofrågan med alla dess galna åsikter och fordringar. Men den som bedrager s ' g själf, är oduglig som kritiker och duger ej alls till vetenskapsidkare. » Därpå tog han sin hatt och lämnade hörsalen, under det han af studentskornas sänkta blickar och röda kinder öfvertygade sig om att hugget träffat. Blott en, som hade sin plats långt fram, en brunett med enkelt kammadt, svart hår och stora bruna ögon, såg stadigt på honom och nickade eftertänksamt till honom, då han gick förbi. » Så oförskämdt, » framstötte han mellan tänderna, då han kommit ut i korridoren, » att börja kokettera här.
Ankom till Exp. Utsk. den 19 Aug. Utlåtande, öfver väckt motion, om deportation af personer, dömde till straff för grofva brott. Efter framställning om de dryga kostnader, hvartill fångars vård och underhåll årligen uppgår, samt de faror, för hvilka samhället är blottställdt genom det betydliga antal af dylika personer, belöpande sig till 3 å 4ooo, som är inneslutet i Rikets fängelser, har Herr Carl af Robsahm, uti en hos Ridderskapet och Adeln ingifven motion, föreslagit, att alla till lifstidsfängelse dömde personer och alla sådane grofva afstraffade förbrytare, hvilkas hållande i förvar allmänna säkerheten fordrar, måtte varda utur Riket deporterade. Då Sverige icke eger Colonier med tillräckligt utrymme för deras mottagande, kunde ändamålet vinnas medelst underhandling med någon fremmande Magt, i hvilket afseende Motionairen hemställt, om icke Rikets Ständer kunde hos Kongl, Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t i ministeriel väg förfråga sig hos Ryska, Holländska eller Engelska Re g er in g ar ne, huruvida de för någon viss afgift skulle vilja på utsatt ställe emottaga ett visst antal delinquenter, för att i Grufvor eller på Colonier använda v, Utskotten, som tagit denna motion under gemensam pröfning, få tillkännagifva, att Utskotten icke kunna gilla det deri framställda förslag. Om det varit Motionairens mening, att alla hittils inom Riket till lifstidsfängelse dömde personer och andra grofva brottslingar borde deporteras, torde, om ock inga andrä betänkligheter härvid egde rum, med skäl kunna invändas, att då Svensk Lag icke i något fall utsätter deportation såsom straff, kan icke någon hitintills dömd förbrytare, utan eget medgifvande, rättvisligen dermed beläggas. 4 £«goch Oecon. Ut sk. Utlåtande N-.o 17.
Af nämnde förklaring inhämtades, att Prestmannen, vid ifrågavarande tillfället, af den orsak, att Jonas Persson, innan lian i kyrkan inställdes, uti länsfängelset blifvit till kyrkopliktens undergående af annan Prest vederbörligen beredd, trott sig icke behöfva taga befattning med en sådan fånge eller ens se honom förr än efter gudstjenstens slut, helst fångens inställande på pliktrummet vanligen skedde af en Fånggevaldiger, och underrättelse derom ofta;; icke meddelades tjenstförrättande Presten förr än han redan vore i kyrkan hvarjemte vidare om förloppet vid meranämnde tillfälle uppgifvits, ”att han af bullret i kyrkan, sedan gudst jensten var börjad, kunde märka, att något ovanligt förehades, samt derföre anmodade klockaren att upphöra med sången, och då församlingen tillfrågades hvad som vållade bullret, svarades* alt fången vore rusig, vägrade att inställa sig på pliktrummet och i stället stod bakom stolarne och spottadeöfver församlingen, hvarpå Prestmamxen, bad leda ut honom, som ock skedde; af ordalydelsen i betyget skulle synas, att fången redan varit inställd i kyrkan; det var således under gudstjensten, som församlingen emot Jonas Persson gjorde anklagelsen* hvilken ock af trenn.e församlingens ledamöter blifvit vitsordad, och Prästmannen i - 56 - hade endast tecknat densamma; häraf vöre, efter hans förmenande, tillräckligen upplyst, att han hvarken förut, då han icke sett fången, eller under gudstjensten kunnat upptäcka dennes rusiga tillstånd, emedan Prestmanuen med honom före gudstjensten icke hade något att uträtta; endast församlingen kunde det, och detta skedde också:” yttrande Prestmannen slutligen den förhoppning, att han, såsom oskyldig i denna sak, mätte af Domkapitlet från allt ansvar frikännas.
HofCantzlern äge då att j så vida Sökanden ej blifvit för nesligt brott dömdj eller förklarad ovärdig att föra andras talan, meddela bevis att mot skriftens ut* gifvande intet hinder förekommer. Herr von Hartmansdorff: Det är blott ett utbyte af ett ord, jag nu vill föreslå. Här står nemligen: med bifogande af eii sä beskaffad skriftlig borgen eller depositionsattest , som här nedanföre Ut sättesi Alt utsätta en depositionsattest, synes mig Yara Den 29 Januarii e. m. Tara ett olämpligt uttryck; jag föreslår derföre att ordet utscittes må utbytas mot stadgas eller bestämmes; kanske är ordet stadgas det lämpligaste. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Herr von Hartmansdorffs berörde anmärkning böra, såsom Ridderskapels och Adelns gemensamma tanka, till Constitutions-Utskottet hänvisas. Ropades Ja. § 2. 2:0 Öfver denna anmälan må Sökanden genast och kostnadsfritt undfå ett utdrag af HofCantzlersExpeditionens Diarium; Bör andes, i händelse tillståndsbevis eller motiveradt afslag icke varder utfärdadt för utgifvare i hufvudstaden inom fjorton, och i orterna inom trettio dagar från anmälningsdagen, Sökanden uti HofCantzlersExpeditionen förete DiariiUtdraget, och ovägerligen, äfvenledes kostnadsfritt, erhålla påskrift derom: hvarefter en sådan anteckning å berörde Utdrag skall gälla j i bevisets ställe, till full kraft och verkan. Herr von Schulzenheim, David: I första §:n fjerde momentet af nu varande Tryckfrihetslag, som motsvarar den under 59 H. 16 Ben 29 Ja nu ar ii e. m.
Den minskning uti löne-inkomst, sorn skulle drabba Registratorn, hvars göromål genom kassa-kreditiv-rörelsen icke obetydligt ökats, har Direktionen deremot förklarat sig icke kunna tillstyrka, hvarjemte Direktionen hemställt, att lönen för Husdrängen mätte förhöjas med åtminstone 33 R:dr 16 sk., eller till 166 R:dr 3*2 sk. banko. Efter inhemlande af Direktionens sålunda afgifna yttrande hafva Fullmäktige, hvad först beträffar Registralorns aflöning, väl ansett denna böra till 1,000 R:dr bestämmas, men tillika funnit billigheten fordra, att nuvarande innehafvaren af Regislratorssyssian må vid egande löne-inkomst af 1,040 R:dr bibehållas; äfvensom Fullmäktige, såsom lön åt Husdrängen, tillstyrkt 166R:dr3'2 sk; hvaremot den af Direktionen för Ombudsmannen tillstyrkta löne-förbättring af Fullmäktige ansetts icke vara i lika mån af nöden. Efter öfvervägande häraf, och då, hvad särskildtangår arfvodet förBanko-Ombudet vid Låue-konloret i Malmö, Utskottet håller före, alt detsamma bör kunna bestämmas till något lägre belopp än som är vordet föreslaget för Ranko-Ombudet i Götheborg, enär för delta ombud både göromål och ansvar äro af större omfång, än för RankoOmbudet i Malmö; har Utskottet, hufvudsakligen instämmande i hvad sålunda är vordet föreslaget, skolat härigenom tillstyrka, all, i stället för den under Litt. R i 1 mom. af 97 § i Reglementet upptagna Aflönings-stat, må få införas följande: ll:o fi. För Låne-kontorct i Malmö:
September 1665 innehaller uttrycka Iige>>, ar Kongl. Mains i thekta Theo öpna Bress kraft allernadigst up drag er och öfwer la ter Samtelige Riksens Ständer Wexel, och Lane» kan guön sig at antaga och öfwer Thcst uprältaude, anläggning och sörwaltande förordna. Sjelswa Riksens Ständers Beslut och Förordning om k-mguen as den 22. September 1668 är gemensamt af alta Sranden med deras tecknade namn, samt med sä egna som Stadsoch Harads LiAneren bekräsladt. Om del Hederwärda Bonde-Srandet sedan, för en befarad mindre kännedom af Kanca-arenden, icke melat deltaga i detta Werkö förwaltande, sa mäste sadant icke medföra en uteslutande werka», enar bemäldca aktningSwärda Ständ sjelf annorlunda önskar, och wunnit om Penninge-wasendet förökra kundskaper. At ock Bonde - Ständers werkeliga .åstundan de sednare tider warit ak uti Langusns förwaltning fa deltaga, synes tydeligcn af et under den 4. April 1789 lil de frenne garamsranäe Standen afgangkt ckix'r.i6:um krokocolli, och hwilket härhos i underdånighet bifogas. De mångsa lldiga och brydsamma öswerlägqningar, som da nara Riksdagens stut förefalla, hindrade maleks företagande; men enär wid detta Riksmöte, kanske mer än någonsin, en gemensam och samdrägtig rådplägning tarfwas til winnande af en kilbörlig stadga uti Rikets nu wacklande Penninge-werk, sä tyckes angeläget wara at wid Riksdagens början tilbjuda det Hederwärda BondeStandet, ar, jämte sina Med Ständer, ej mindre nu Limjusn, än i RiksgäldsLancorsts förwaltning dei« kaga.
Offerdals socken hädanefter skall utgöra ett särskildt pastorat, samt Alsens och Mattmars socknar ett annat, med Alsen till moderförsamling och en komministratur inrättas i Mattmars annex-församling. Kommande tillsvidare bägge pastoraten att tillhöra andra klassen. § 2. Invånare. Folkmängden, som enligt mantalslängderne vid 1850 års slut uppgick till 51,364 personer, har under de påföljande åren utgjort: Mankön. QYFnkfln. Att enahanda med dessa, ensamt på mantalslängderne grundade uppgifter icke äro fullt tillförlitlige, utan icke obetydligt understiga verkliga numerären, sådan den angifyes i Tabellkommissionens i fråga om folkräk - 8 ningen mera tillförlitlige tabeller, liar jag uti min sista underdåniga berättelse sökt ådagalägga; men med antagande af mantalslängden^ fidla riktighet äfven i denna del, visar sig under de sednaste fem åren en tillökning i folkmängden af 2,908 personer, närmast motsvarande sex procent, hvilken tillökning nu skulle varit ännu större, derest icke en elakartad nervfeber sommartiden 1852 och våren 1853 hemsökt ätskillige orter inom Länet och bortryckt ett stort antal menniskor. Ett annat förhållande bar deremot visat sig i fråga om Lappbefolkningen inom Länet, hvilken, år 1850 uppgående till omkring 900 personer, vid sistlidne års slut af presterskapet uppgifves hafva nedgått till 765, eller en minskning af 15 procent. Någon folkräkning med Lapparne äger icke rum; och om än den nu uppgifne personalen skulle något understiga verkliga antalet, visar sig likväl en minskning som, i förening med Lapparnes allt mer och mer antagande ekonomiska välstånd, synes antyda, att denna folkstam icke bar att beräkna någon lång framtid.
N:o 240, i anledu. af väckte motioner om grundskatternes förvandling till bevillning, ronde en allmän skaltejemning öfver hela Riket m. m., voterar ja; 148 Den 7 April. den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer berörde utlåt., till följd af deremot gjorde anmärkmr, att återremitteras. Vid voteriugens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — CO. Nej — 17. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 20 och 31 sisth Mars på bordet lagda utlåt. N:o 241, i anleda, af väckte motioner, dels om framlida försäljning af kungsgårdar och andra kronolägenheter, dels ang:de förändring af de i afseende på utarrendering af Kronans fasta egendomar å landet nu gällande föreskrifter. Frih. Cederström, Jacob: Jag instämmer i Utsk:s afstyrkande af de väckta molionerne, och har dervid således intet att anmärka, utom tryckfelet i sista raden, der det står ”återfalla” i st. f. ”förfalla”, hvilket torde vara rättast. Hvad åter beträffar Ulsk:s förslag rör:de utarrendering af kungsgårdar, så har jag deremot åtskilligt att anmärka. Jag bar all aktning för länshushållningssällskaper i allmänhet, och den nytta, sorn dessa inrättningar kunna medföra genom skrifters ingifvande rör:de jordbruket, men såsom administrativa myndigheter sätter jag icke del ringaste förtroende till deni. Man skulle lika så väl kunna gå till Landtbrnksacademien ifrån hushållssällskapet och derifrån tillbaka till Konungens Bef:h:de, sedan lill Kammarcoll. och derefter til K. M. Jag ber alt i Herrarnes minne få återkalla den förändrade organisationen, som för kronojordens utarrendering blef vid 1809 års riksdag fastställd. R. St. funno då 1709 års författning, som skulle till sina hufvudgrunder beslå, felaktig. R.
Mhhanda 1igga.de brister vi trott oss finna i det öga som ser, men iifven i motsatt fal1 eller om dessa brister &amp; ro verkliga, torde man dock vig8 hoppas en fr8mgAnig afven p&amp; detta omrbde, der m h g a problem skulle erbjuda tacksamma sidor .At författarinnans vana och energiska penna. När Victoria Benedictsson, hvars inre sjiilslif framlagts för oss i hennes nyligen utgifna brefvexling, ombes8rjd af h r Eundeglrd, skickade sina första utkast till en tidningsredlaktioo, svarades det henne, att de vor0 " spenatgrönan, och det voro de ocksi. Hon hade " tokiga, onaturliga, vilda idéern fick hon ocksil höra. Och i viss mening kanske det alltid fans nAgot tokigt, onaturligt, vildt hos denna kraftnatur. Hon a r namligen icke hvardagsm&amp;nniska, kunde aldrig bli det, karade aldrig trifvas med kalkborgarne. Och nilir ett hinder obevekligt reser sig i hennes vag, som nKr drömmen om en framtid som milare krossas af faderns nej, d&amp; sörjor hon ej som vanliga mtlnniskoi. Och sedan, nar hon blef aldre och fUrsttlndigare, s&amp; var hon ocksi8 sidan, och hon skrifver ännu 87: " resignation &amp; r ett ord, lhvzars betydelse min natur inte kinner till. Den set inte af annat $in kamp eller förtviflan. Tam blir jag aldrig. " Om en kansla grep henne, en st.8$ning, en - önskan, s&amp; skulle den utföras: ty den 1Bg d&amp; Bios henne icko som ett ljumt, antingen det eller 9zlIigot annat, men som aägot ovilkorligt, ott kategoriskt imperativ för att anvanda en gammal skolterm den var för henne hennes naturs öde. Och hon kande det sjalf blde som en tycka och en. olycka.
Riksdagsordningen framställde Förslog äfven böra gillas, utan kunna desamma, om Ridderskapet och Adeln så skulle tinna för godt, det oaktadt, alltför väl afslås. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Friherre Stael har visserligen rätt deri, att om Tillägget i 53 §. gillas, så borde äfven tilläggen i 96 §. af RegeringsFormen samt 29 och 63 §§. Riksdagsordningen antagas. Propositionen synes derföre böra innefatta alla dessa 4 §§• Men RiksdagsOrdningens 29 §. innefattar, utom frågan om JustitiaeOmbudsinannen, en fråga om tiden för Motioner, och det forde ej vara oss tillåtit, att åtskilja ämnen, sorn ConstitutionsUtskottet ställt tillsamman. Jag kan dessutom, föh min del, icke gilla den föreslagne förändringen. Riksens Ständers Justitieombudsman kommer derigenom i samma Catbegorie, sorn Konungens SiatsRåd. ConstitutionsUtskottets Utlåtande blefve ledtråden för Opinionen om dess förvaltning, och om en enskilt Riksdagsman kunde vilja göra erindringar vid densamma, skulle sannolikt snart äfven Riksens Ständers JustitiasOmf budsma,n ställas under Egiden af 90 Den i4 Martil. 419 Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: Jag utheder mig, att blott få fästa liögloflige Ridderskapfets och Adelns uppmärksamhet derpå, att Riksens Ständer, genom antagandet af det föreslagna Tillägget, ingalunda förlora sin i 100 §. förbehåline rätt, att sjelfve pröfva och granska J ustitiasOmbudsmannens afgifnaEmbetsBerättelse. Denna granskning ålägges blott C011- StitutionsUtskottet, såsom skyldt »het; 'Rik sen s Ständer behålla den, likasom förut, sas orri rättighet. Jag kan således, för ruin del, ej se annat, än att, genom den föreslagna ökade granskningen; ännu starkare band skulle läggas på Riksens Ständers Ombudsman; och kan derföre ej tveka, att tillstyrka bifall till det föreslagna Tillägget.
Den spantnål, sorn icke för liden missvext hemmansbr»karine således tillåtas att lösa, bör, efter föregången kungörelse uti häradet "inom hvarje socken, på auction lill den mestbjudande i mindre poster ”försäljas och medlen derföre redovisas; åliggandes Pastor och Kyrkovär”darne ali derom besörja och vid uleblifven betalning densamma genom 'Nederbörandes handräckning låta utsöka; men skulle Kongl. Maj:t och i4 Allm. liese.- och Ekon.-Utskottela Ul låtande, IV :o 9 1. '"Kt onan behof va Kyrkans tionde, erlägges betalning derföre efter årlig "markegång1, hvilken bria In ing uti kyiko-rnkenskapei na reif ovises; för öf’’rigt kommer, livad hirsel af tionde angar. Var JNådiga Förordning den ”22 Juli i°o3 alt lända vederbörande till underdånig efterrättelse;" Celi då otvifvelagtigt en försäljning i mindre posler å auction af kyrkorån s behållna tionde-spanmål måsle för tionde-gi(Värne medföra en högst svår och belungande förslings-skyldighet , samt rättvist äfven synes vara, ali lionde-gifvare lill egen kyrka icke blifva hårdare behandlade, än afradsoch tionde-gifvare i allmänhet, får Utskottet, stödjande sig i öfrigt på de af motionären anförde skäl, vördsamt tillstyrka Rikets Hoglofl. Ständer, atl i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:l , med ändring af 7 puncten i oftanämnde Nådiga ilis'i uctionen den 12 April 1815, täcktes i Nåder medgifva bemmans-iiinebafvarne i Skåne rättighet, att hädanefter, utan afseende på årsvexten, lösa kyrkornes behållna tionde-spanmål efter markegång, med sådan ‘forsellön , som omförmäles i i §. af Kongl. Förordningen den 12 Juli i8o3, eller 16 sk. för hvarje Lunna råg och korn samt 12 sk. för en tunna hafre.
Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 1, i anledning af väckta motioner angående förändring i åtskilliga delar af nu gällande stadgandet) rörande nederlagsoch transitorätt: B. IV. 46, A. 97. — N:o 2, i anledning af väckta motioner om vissa ändringar i Segiations-Ordningen: B. IV. 46. A. 97. — N:o 3, i anledning af väckt motion om revision af Tullverkets Sportel-Taxa: B. IV. 46. A. 97- — N:o 5, i anledning af äterremiss af Betänkandet N:o 1 : B. IV. 497; V. 22. A. 22. — N:o 6, i anledning af äterremiss utaf Betänkandet N:o 2: B. IV. 497; V. 22, A. 22 — N:o 7, i anledning at väckt motion otti ändring i sattet att expediera den så kallade kyikoposten: B. VI. 3, 429, 523. A. 523; E VII. 226- — N:o 8. i ättledning af viickt motion angående förändrad grund för uppskattning af bränvius värde vid parti-handel: B. VI. 3, 429, 523, A. 523; E. VII. 226. Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottets Sekreterare, angående arfvode åt-: B. XI. 258. 288, 291, A. 291.