Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom gäller ännu dervid den erinran, att af KrigsCollegii anslag utgår betalning för Krut och Beväring äfven till Flottornas behof. Man må häraf erfara, att Flottorna icke blifvit så alldeles glömda: hafva det oaktadt icke alla nyttiga och erforderliga arbeten kun - Den 31 Mars. 543 nät verkställas, så ligger sådant uti Statens bristande förmåga. Det är väl Herr Blomstedt icke obekant, att Flottans sednaste större nybyggnad i hufvudsaklig mon verkställdes genom biträde af främmande medel; det bör dessutom vara en naturlig följd af Rikets genom förlusten af Finland förlorade intrader, att återupprättandet af en Flotta, genom Rikets egna medel, nu mera måste gå ännu långsammare än förr. Såsom slutföljd af sitt första Memorial, anhåller Herr Blomstedt, att StatsUtskottet må anmodas uppgöra ett förslag, hvaruti bestämmes för hvardera af Defensionsverken till Sjös och Lands en viss del af den för bägge gemensamt anslagna summan: att denna summa må anvisas af medel, som effective inflyta i Statscassan : och att redovisning för de samma genom Förvaltningen af Sjöärenderna hvarje år till Kongl. Maj:t inlemnas, för att vid påföljande Riksdag Riksens Ständer meddelas och af dem granskas. I första omständigheten har jag bevist , att denna fördelning redan från äldre tider ägt rum och årligen sker; i den andra anmärker jag, att de anslagna medlen verkligen och på lätta tider utfallit, och i följd af de mogna och fullständiga Författningar, Riksens Höglofl. Ständer laggt till grund lör penninge-administrationen , ej heller hädanefter bör komma att saknas: och i den sista omständigheten, att Flottornas Förvaltningsverk visserligen hittills 344 Den 31 Mart, redogjort och hädanefter få visa årlig redo för de anslagna medlen: Jesse räkenskaper ingå till KammarRätten och blifva der granskade ; Riksens Ständers allmänna öfversigt af Statsmedlens förvaltning är åter i Grundlagarna bestämd.
För öfrigt må nämnas, att ett af Hr Rothlieb, Axel, väckt Förslag om allmänna Lån-understöds meddelande åt Jordbrukar e, mot pantförskrifning af dem tillhörig och i deras eget förvar liggande Spannmål, liar blifvit af Stats-, Banco-och Oeconomie-Utskotten gemensamt afstyrkt, uti ett den litte förlidne Augusti afgifvet Betänkande, N:o 66, hvaröfver, så vidt Banco-Utskottet känner, Riks-Stånden icke eller ännu ingått i slutligt afgörande. Den åsigten, som skulle fordringar, äfven de säkraste, vara att betrakta lika med redbart mynt, låter sig ej tillämpa för någon enskild, som måste, vid påfordran, infria sina utgifna skuldsedlar, och fast mindre för Banken, hvars utlåningar ske i egna Reversei’, och således alltid in - no Panco-Utskottets Utlåtande A’-o 82. nebära en skuldsättning lill enahanda belopp. Det är endast, under egiden af ett Jernbref, sorn Lån-systeraer af sådan art kunna bildas och fortsättas. Vidkommande Förslaget, att vanliga Vexlar skulle vid Disconterna härstädes, såsom hypothek, antagas, får Banco-Utskottet erinra, att det är på den platts, der Acceptanten finnes,som dylikDiscontering vanligen eger rum,men ickepå den ort, hvarifrån Vexeln uteställes; och då Vexeldragningar från andra Orter på Stockholm, Götheborg eller Malmö, i Svenskt mynt, hittills ej varit eller äro allmänt antagna och begagnade, utan tvärtom högst sällsynta, lärer alltså någon betydligare rörelse i sådan väg, vid Svenska Lån-Inrättningar, tills vidare icke vara att påtänka. Spannmål och Socker äro varor, hvilka för ingen del kunna anses säkra mot förskämning och förstöring. Äfven under den sorgfälligaste vård och skötsel yppas ofta ansenlig skada af mask och råttor på torkad Säd; och Socker upplöses och förderfva. ? ganska snart och i betydlig nion, genom fukt och väta. Det är ibland annat, med afseende härå, som
I betraktande af allt detta, och då i alla fall 32 § förklarar gäldenär skyldig att, om ej annan öfverenskommelse träffats, svara till fulla gälden med den egendom, han i framtiden kan ärfva eller förvärfva, föreslås vördsamt, att, i fråga om hvad till konkursboet skall höra, en återgång må ske till vår lags hittills följda grundsatser, och att alltså, med ändring af § 35, måtte stadgas att till konkursbo räknas: gäldenärons bo, sådant det vid konkursens öppnande i hans hand befinnes: hvad till detsamma på laglig grund åter vinnas kan: arf, som gäldenären före konkursens öppnande tillfallit, ändå att det ej hunnit utskiftas eller i gäldenärens besittning komma: fordringar och anspråk, tillkomna före konkursens öppnande: afkastning och inkomst, som af någon boets tillhörighet härflyter: så ock hvad gäldenären tillkomma bör i följd af någon honom före konkursens öppnande tillhörig rättighet, som på borgenärerna öfvergå eller föryttras kan. Dessutom föreslås att § 125 måtte ändras till följande lydelse: Sedan all konkursboets tillgängliga egendom blifvit i penningar förvandlad, utsätte Rättens ombudsman ofördröjligen dag för slutlig utdelning, ändå att dom öfver bevakade tvistiga fordringar ej fallen är, eller någon tillgång, som boet rätteligen bör tillfalla, sedermera i följd af derom väckt rättegång eller på annan laga grund för boet uppkomma kan. Yppas sådan tillgång, varde den, på sätt förut stadgadt är, bland borgenärerna fördelad till så stor del, som mot deras bevakade, men ännu oguldna, fordringar svarar. Om remiss till Lag-Utskottet anhålles. Stockholm den 30 November 18C2. J J. Nordström. Motioner i Preste-Ståndet 1862. Ai Kontrakts-Prosten J. Janzon: Om anslag till fullbordande aj Kinda båtled, medelst hanalisering af Slångan från sjön Rengen till Linköpings hamn.
Nämnd skulle han äfven vilja hänskjuta talbrotten, eller munteliga förolämpningar. Detta är visserligen konseqvent, ty den värde Reservanten är alltför upplyst, att icke inse den orimliga motsägelse, som ligger deruti, att man, i ett sällskap af några få åhörare, icke utan ansvar vågar med munnen uttala, hvad man, med högra handen och tryckpressens tillhjelp, ostraffadt kan yttra för en krets af tusendetals läsare. Korrectivet tyckes antyda sig sjelf, fastän på ett helt annat sätt, än det Herr Cederschjöld uppgifver. Villfores deremot hans önskan, så fruktar jag, att från opinion till opinion om hvad som må anses ärerörigt, förolämpande, anstötligt eller icke, skulle vi småningom få höra talas ett helt nytt språk, mäg - 220 Den 25 Januarfi f. m. tigt af en så tecknisk kraftyttring, att denna möjligtvis ej stöde väl tillsammans med allmän ordning och med enskild rättvisa. Ett ytterligare skäl emot vanliga Domstolar hemtar Herr Cederschjöld från ”tryckfrihetens bestämmelse att just vara en kontroll på Domaremagten.” Jag nekar ingalunda denna tryckfrihetens bestämmelse, hvilken om möjligt, med än mera skäl bör utöfvas i hänseende till en Jury, emedan dess förhandlingar aldrig kunna genom tillträdet göras offentliga. Men denna kontroll, hvilket dess föremål än må vara, uppfyller alltid bäst sitt åliggande, då den förenas med oväld i omdömet och åtminstone någon anständighet i formerna. När detta iakttages, kan publicitets-kontrollen lika väl användas i anseende till Domstolarne, som till all annan myndighet; och dessas behörighet att i tryckfrihetsmål döma, skulle, långt ifrån att återhålla den redligt och öppet begagnade granskningsrätten, fast heldre sätta Domstolen sjelf i en moralisk förbindelse af grannlagenhet, för att icke äfventyra utseendet af enskildhetens inblandande i det offentliga Domarekallet. Det finnes dessutom ingen enda samhällsbelägenhet, uti hvilken det ej kan hända hvar och en, således äfven Tidningsutgifvaren, att få en process inför vanlig Domstol; jag har dock icke märkt, alt yttrande-rätten öfver Domare visat sig mera inskränkt än öfver andre.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade besluta, att det nu föredragna Betänkit skulle punktvis företagas till afgörande, med iakttagande deraf, att i samman - Den 10 Mars e. nu 243 hang med de hemställanden i sjelfva Betänk:t, som hade afseende å vidtagne ändringar i vissa §§ af Bevillningsstadgan, dessa §§:rs text skulle förekomma till pröfning, äfvensom att de mindre redaktionsjemkningar, för hvilka Utsk:t ej ansett nödigt att i Betänk:t särskildt redogöra, först blefve till behandling företagne. Bopades ja. Till följd häraf föredrogos och godkändes: Bubriken, hvari orden Rikets Ständer blifvit utbytta emot ordet Riksdagen; § 6, sista monut, der ordet Staten införts i stället för ordet Kronan; § 32, näst sista morn., hvarest ordet deremot inskjutits emellan ordet äro och orden flera socknar; § 50, i hvars sista mom. orden sådan persons uteblifvande utbytts emot orden en eller annan anledning. Härefter förekom: Artikeln 11. § 2- Utsk:ts hemställanden biföllos. § 4. Utsk:ts hemställan jemte texten till mom. b. Bifölls och godkändes. § 6. Utsk:ts å sid. 5 afgifna hemställan i fråga om pensioners och gratialers befrielse från bevillning. Hr Linroth, Carl Johan Gustaf: Bevilln.-Utsk:t har icke tillstyrkt den motion, jag vördsamt tagit mig friheten att väcka, och jag delar i detta fall samma öde, som så många andra vid denna riksdag; men Utsk:t har dock beledsagat sitt afstyrkande med några välvilliga ord, i det Utskrt sagt att »många och ömmande skäl kunna tala för bifall till förslaget.»
I stället gick jag ensam in på en liten restaurant, där sedan länge alla sorgliga existenser plägat stämma möte. Jag satte mig ensam vid det bortersta bordet med flit så, att jag kunde se ut öfver hela salen. Med ett slags besynnerlig sympati betraktade jag de många förfallna gestalter och föga tilltalande anleten, hvilka där mötte min blick. Det var, som om här alla de undangömda existenser, hvilka draga sig undan från öppna platser, funnit hvarandra, och medan jag åt och drack, blef jag varm, mätt och nöjd. Jag kände mig icke ensam. Jag var tvärtom omgifven af olyckskamrater, hvilka hunnit längre utför det sluttande planet än jag, ja, det var icke fritt, att jag erfor en känsla af aristokratisk öfverlägsenhet, när jag märkte, hur man kastade misstänksamma blickar på min ännu oklanderliga dräkt. Och allra mest njöt jag i det låga kaféet, som synes ligga alldeles under jorden, och där gasen brinner vid ljusaste middagstid. Det föll öfver mig en matt ro, som döfvade mina tankar, och när jag gick därifrån, kände jag åter motvilja mot att gå hem. På måfå dref jag omkring på gatorna. Utan att veta hvarför jag gick, eller hvem jag mötte, vandrade jag från stadens ena ända till den andra, ständigt sökande de mest undangömda och otrafikerade gator. Det blef afton, och de promenerandes skaror glesnade allt mer. Det blef natt, och jag gick där ensam, fylld af en besynnerlig känsla af njutning, när någon af dessa nattens olycksbarn gick mig förbi, tilltalade mig eller vid skenet af en gaslykta tillkastade mig en förförisk blick. Jag kunde gå efter dessa kvinnor, genom det ena kvarteret efter det andra, fylld af ett obestämdt begär, på ett sällsamt sätt njutande af den råa atmosfär, som omgaf dem, och med välbehag mottagande deras simpla ord och obeslöjade tilltal. Åter spann jag vidare på min tanketråd, och jag fann en tillfredsställelse i att draga fram det obestridbara föreningsbandet mellan människor, af hvilka den ena säljer sin kropp och den andra sin själ. När jag uttröttad i alla lemmar, tung till sinnet och fylld af alla de fantasier, hvilka oroat mig, kom hem, satt min hustru ännu uppe.
R. Melander; Styrbjörns iintri tig: C. Rogberg, Gustaf IJ: Adolfs mi,nne. P. Pillinpuists ~ktiebolug: A. ~ j ö r c k, ' pet, mänskliga ' lif vets lagar. - Th .. L. Cuyler, Lefvaiide steriar. - V. E~~znnztelson, Morbror1 .Jolin: - Tant Hannas lijfilte: -: E. K., Daggdroppar. - P. B. Meyer, P~; idsstiitider. - Vintersol. 9 a Seelig ' &amp; C: o: ' Barnens jdiosor 1804. Jos. ~ &amp; ~ r n m; i. d:. f h k TW&amp;, Tom Sawger _ ph itröft ' kg-. Svensk liirt~rotitlning: Jiiltornten 11894. 1 .. -. ~eosofislqi bokfdrh&amp;t: C. S&gt; .Annie ~ e s a n t: — M. C., Sn&amp; an oiá den iivita LotOiblbm~ria~i. ' C. Waclztrkeister, .H. : P. Blavat-,. ' I - I '. sky och, deii hemliga la in ii^. l:., !. Chr. ' ~eiiorv: E. Tenozu, En svensk läkares vittnesbörd. - Vetenskapliga experiment p&amp; ' mennisl&lt;or. Wettergren &amp; Kerbor: A. Lefller, IMiniiesriina. öfver Rrlatliilda Hall. A l H. Asclielioug &amp; C: o: .G. Krog, Norske ' Rvinders sociale og. retslige Stilliiig. Alb. Cuinineri~ieyer: Th. Andersen, ~n Arbejders Dutre. Jul. Gjellerup: P. Eheistrup, Syersker., H. Ki~iidscii: E..
Under 3:ne förflutne Riksdagar, has Den 28 Februarii, Ädelfors Guldverk varit ett föremål för Riksens Höglofiige Ständers uppmärksamhet och som ingen fråga blifvit Vackt rörande detta ämne vid innevarande Riksdag, tror jag mig derom böra yttra några ord. Jag bor blott 2 mil från stället och har mig noga bekant inrättningens nu varande beskaffenhet; den är aldeles ödelagd. Allt som erfordrats till Verkets bedrifvande är raseradt och af egennyttans händer spolieradt. Grufvan är öfversvåmmad af vatten och ingen ducat är nyligen derutur hämtad. Sista arrendatorn ÖfverDirecteuren Kihlström, som nn är med döden afgången utan arfvingar, återlemnar således utan förlängd Rättegång denna inrättning till Kong! Maj:t och Kronans disposition. Mer» då Kihlströms 3 f Fai re r befinnas i det skick att aldrig någon ersättning kan erhållas, och troligen Jo ä 15,000 R.dr erfordrades för att återsätta Verket i full gång, utom det understöd de hemman och lägenheter lemna, som äro anslagne under Ädelfors, och genom hvilkas afkastning Verket sedan kunde bedrifva*; rå får jag ödmjukast hemställa, om ej Ädelfors Guldverk, såsom det enda i Riket, antingen bör genom erforderliga medel åter sättas i gång, eller ock, att de derunder liggande Brukslägenheter med öfrige inrättningar och hemman, måtte för Kongl Maj t och Kronans räkning bortarrenderas och Guldverkets ridare bedrifvande upphöra. 9os Den 28 Feli marti. Om remiss häraf till StattsUtskottet anhålles ödmjukast. Herr Franc Sparre, Bengt. Erland:
Så I, nordens blåa violer, ljusblåa nära på, som växa i backar och på grönskande ängar! När skogens träd börja löfvas, då går man ut från sitt rum, där vinterdammet ännu gömmer sig uti mattor och gardiner, går ut, majfrisk i sinnet, att söka efter er. Och medan man söker, komma tankarna i stämning under en nordisk klarblå himmel, och af tankarna blifva drömmar » ins ' blaue hinein — immer, immer weiter in ' s blaue hinein ». Och de drömmarna " äro skära, jungfruliga samt gifva hjärtat frid. Er alla, minnets mörkgredelina och ljusblåa violer, som jag plockat på min lefnads väg, vill jag binda samman till en enda stor bukett, hvilken jag skall vattna med mina tårar, så att I icke måtten förtvina! IDUN 1898 Det var en gång o m våren uti ett sydligt land, där hvitaste snö låg på bergens toppar och blåaste violer växte i dalen. » Underbart! » — tänkte en ung flicka, som gick i dalens solsken och. plockade af de blåa blommorna, hvilka hon tankfullt lyfte upp mot horisonten, så ätt de aftecknade sig mot en fond af hvitt, bländande hvitt. » Underbart! — snö och violer! — snö, som aldrig smälter på bergens toppar, och violer, som vissna i dalen, uti människohänder eller blomstervaser. Han, främlingen, sade j u i går, att också jag liknar en viol, — » une violette dans la neige ». — Han menade väl, att snön omkring mitt hjärta ej hunnit smälta ännu, sedan jag kom däruppifrån drifvornas land. Violer äro hans älsklingsblommor, — han älskar dem passioneradt, ty de hafva doft och de hafva färg. » Den unga flickan stod alldeles stilla. Hon slöt ögonen och mindes. Hon mindes orden, när han hade talat om doft och färg, tills det nästan äcklade henne att minnas längre. Han hade yttrat sig allt för glänsande, tyckte hon, — det var ju riktigt löjligt att fantisera så. eldigt öfver små blommor. — Och allra löjligast Iiauv&gt; det varit att jämföra hennes ögon med söderns praktfulla violer.
Dito hvaribland 60,000 It:dr till Läroverken 67,124: 8. — Allmänna IndragningsStaten 20,21g: 4- S:a 607,028: 5. 8. hvarifrån afgår den minskning som uppkommit uti anslaget till i:a , HufvudTiteln . .9,263: 32.- 53^. Om skillnaden emellan de tillökte Inkomsterne och Utgifterne, utgörande 4)999 R."dr 3o sk. 6 rist., tillägges det vid 1823 års Riksdag å Öfverskotten anviste årliga belopp till Försvarsverket med 233,333 R:dr j6 sk., eller tillsammans 238,332 R:dr 46 sk. 6 rist., och derifrån afräknas de vid samma Riksdag anslagne 4o,6>2: 46- 6. till godtgörande af den utgift sorn Riksmarkegångens möjliga uppstigande öfver 6 R:dr per lunna kunde förorsaka för den Spanmåi under Penninge-lönerne hvartill saknades tillgång, så utgör difFerencen ig7,70o R:dr, eller det belopp hvarmed Stats brist-summan blifvit ökad utöfver hvad den var vid 182! års StatsReglering, Tabell, ut/visande Kostnaden för hvarje ä Ström rensnings Fonden bestridt Arbetsföretag eller Kostnad sbc/opp ifrån dess början till och med Ar 1827. 1819. 1820. CO 1822. 1823. 1824. 1825. 1826. 1827. Summa. Fordringar att indrifvas 6,748: 17. 10. med afdrag af Skuld tg5r 27. 1. 3g | , , g - - . | 53 280 ■> r 2 —i -! 900,000 J4 * betyder att inkomsten genom försäljning af Effecter m» m. under året öfverskjuta Utgifterne med del i Columnen utförde belopp. F ör slag till Rikets Ständers Reglemente för Riksgälds - Contoiret.
Domhafvanderne under deras resor i Lappmarkerne för nyssnämnde ändamål, hvilken skyldighet, förut fullgjord på det sätt, att allmogen tillhandahållit ett visst antal renar, i sednare tider förvandlat sig till en stående afgäld eller skjutsersättning i penningar. Likaledes har till ersättning åt de till allmogens biträde anställda tings-tolkar utgått en särskild afgift kallad tolknäst: denna sednare näst har dock numera upphört inom Westerbottens län, sedan lappallmogen der på sednare tiden börjat tala och förstå Svenska språket, men utgöres fortfarande af lappallmogen inom Norrbottens län och utgår i ett visst antal rentungor. Grunden för ifrågavarande utgifter äfvensom tiden då de först börjat utgöras har väl icke med fullkomlig visshet kunnat bestämmas, men sannolikt synes vara att då till lättnad för lappmarkernes innevånare, hvilka i äldsta tider mäste färdas derifrån till kustlandet för att vid dess Domstolar få sina tvister afgjorda, för omkring två århundraden tillbaka den förändring vidtogs, att ting skulle hållas nppe i de särskilde lappmarkerne, innebyggarne derstädes fått sig ålagdt att till Domarncs underhåll under tingen erlägga en viss afgift, eller så kallad näst, samt kostnadsfritt fortskaffa dem under deras för sådant ändamål företagna resor, Ilurtivida tolknästen, som nu särskildt debiteras och uppbäres, ursprungligen utgjordt en del af domarenästen eller redan löre denne haft sin tillvaro synes ovisst, men att ingendera af dessa afgifter och ej heller skjutsersättningen till Domrarne vid skattläggningar inom lappmarkerne tagits i beräkning torde desto hellre kunna antagas, som något stadgande derom icke igenfinnes hvarken uti Kongl. Resolutionen den 24 November 1749, för dem som bygga och bo uti Lappmarken eller uti Instruktionen för fogdarne derstädes af den o Augusti 1760, hvilka äro de enda intill sednare tider gällande författningar, som innehålla föreskrifter om skattläggning i Lappmarkerne, och enligt den år 1850 utfärdade stadga angående afvikning och skattläggning i Luleå lappmark liar ej heller domarenästen tagits i betraktande vid hemmanens skattläggning. Sedan Kongl.
I sammanhang härmed torde jag få anmäla, alt då suppleant önskar ledighet, eller vill frän riksdagsorten afresa, bör anmälan derom göras hos Landtm., på det ny suppleant må kunna väljas, om behofvet sådant fordrade. Hvarefter IIr Aminoff muntligen tilläde: Jag har icke begärt remiss af denna motion lill Ridd.- Utsk., af orsak att jag tror, det R. o. Ad. kan Illy förutan deröfver besluta; men skulle IIr Gr. o. Landtm, finna, att denna motion bör till nämnde Utsk. remitteras, så har jag visserligen ingenting deremot. Jag har dä endast den önskan att tillägga, att Utsk. må anmodas, att så fort ske kan inkomma med sitt utlät., på det alt ledamöter af R. o. Ad. i Utsk:n icke mätte saknas, och Utsk:n i följd deraf vara incomplette. Denna motion begärdes pä bordel. Hr Aminoff, Joli. Fredr.: Af förekomne anledningar får jag vördsamt anhålla, alt blifva entledigad från min plats i Bevilln.Utsk. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde i anleda, häraf propos., om R. o. Ad. behagade samtycka till denna Hr Aminoffs anhållan. Ropades ja och nej. Hr Aminoff: Jag anser mig skyldig förklara, att det ingalunda varit för att undvika det mig visade förtroende och dermed förenade arbete, sorn jag framställt denna min begäran. 1 II. 9 66 Den 3 Augusti. Ridd.Ordn. stadgar i 23 §, alt ledamot, invald i Ulsk., icke må afsäga sig detta förtroende efter viss lids förlopp, utan Ståndets begifvande, men väl äga rätt att återlemna polletten med förlust af riksdagsmannarätten.
Jag kan ej finna någon inconsequence uti ett sådant bifall, då de öfrige Stånden icke ingått uti Ridderskapets och Adelns förra beslut, och 672 Den 29 Maji. Utskottet således varit nödsakadt, att, på sätt nu skett, till sammanjemkan le af de skiljaktiga meningarne, toresia bibehållandet af 1 8 r 5 års Bränvinsförfattning Herr Strussenfeldt, Mchaet: Äfven jag vill vara consequent; och sorn jag förra gången, då detta mål härstädes förevar, yttrade mig emot Herr Anckarsparre , och påstod bibehållandet af I815 års Författning, får jag på enahanda grund nu anhålla om bifall till Utskottets Betänkande. Grefve De la Gardie, Jacob: Afven jag, trogen det yttrand» jag sista gången i detta ämne härstädes framförde, anhåller om bifall till Betänkandet. Visserligen hade jag väl önskat, att om det låtit sig göra, den ena nittio kannors pannan kunnat afskaffas; nien då jag alltid anser det vara skadligt, att vid hvarje Riksdag förändra Economiska Författningar, afstår jag från allt yrkande derom, och förny. ar min nyss gjorde anhållan. Herr Berghman, Ambrosias Magnus: Intet är mera hinderbgt för ett lands tilllagande i välmåga, än täta förändringar i dess Ekonomiska Författningar, om ej det, att bibehålla någon författning, som erfarenheten visat vara i sin verkan skadelig. Af sådan egenskap kan man anse 18 5 års, om Bränvinsbränning, då efter densamma . denne sädes-förödande anstalt kan drifvas i stort, till skada för Riket. Hans Den 2 g Maji. 673 Hans Exceilence Herr Grefven oth Landt!
S D. Till Slals-Ulskoltet remitterades en af Herr Hörnstein, med anledning af 56 § Riksdags-Ordningen, väckt motion derom, alt staden Köping, för en fullständig undersökning, i afseende på fördelarne och lämpligheten deraf, att Strömsholms canal ledes genom staden Köping ut i Miila ren, mätte af allmänna medel erhålla ett lån af 4,500 R:dr Banco på enahanda vilkor, som för dylika lån till andra städer och menigheter föreskrit vas. S. D. Föredrogos å nyo nedannämnde Utskotts memorial och utlåtanden : 1:0, Constitutions-Utskottets: N:o 25, till Hederv. Bonde-Ståndet, angående dess återremiss å memorialet, JS:o tg: Lades till handlingarne; 2:o, Stats-Utskottets: Is;o 169, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N:o ö5, angående väckt fråga om upphörande af Rusthållarnes vid ca va lleri-regementen åliggande att utgöra s. k. tross-passevolance-algift: Indes till hand lingarne; N:o 170, i anledning af vackt motion, att skattläggning å f inntorp neli Nvbyggen i Stora Kopparbergs Län icke malte löranleda någon rubbning vid socknarnes knektehåll och öfriga allmänna prasslationer• N:o 171, i anledning af väckt motion om upplåtande af mark utål Kungsöhrs kungsgårds egor till lastageplats å begge sidor om den s. k. Kungsöhrs färja: Bifölls; N:o 172, i anledning af väckt motion, angående lindring i de hemmanen Tunnersla Skattegården och Torp Norregården å Wisingsö åliggande utskyider och onera: Bifölls; N:o 173, i anledning af Kongl.