Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
och Funkia samt lökar af släktet Lilium, Campanula pyramidalls (pyramidklocka), Fuchsia, Jloleja japonica, Hortensia och remonlanlrosor. Några, säsom Ancuba japonica, Aspidislra, Mivrgröna, Myrlen, Nerium, Fe largoner och Wiburnum Tinus äro ej siirdeles nogräknade, utan fördraga en såväl hög som tämligen låg temperatur. •+- » « Framtidens Läkekonst. En bok för al a friska, som ej vilja genom sjukdom förlora helsa, arbetskraft och lif - KE o » o o o. CO o JUSTUS. Kognakskransar. 425 gr. smör röres tills det blir hvitt, däruti läggas 213 gr. socker, 1 ' Iz spetsglas kognak, sist 037 gr. mjöl. Elin. Klenat. tjock söt grädde, socker efter smak, mjöl så litet som möjligt. Kokas i iiottyr. Elin. CD 3 CD 3 " 5T 2, CD &lt; — CD •71 CD I alla boklådor. Pris 2 Kr. Viola. Bakning-. S T E N eller (Thea-, Bourbonoch månads-) samt I blott och bart frostfritt rum, som gärna må vara mörkt: rotknölar af STOCKHOLM. o: [2608] ~&amp;Ebba Hagstedts Damskräddcri, •§ * 40 Drottninggatan 40, Smakfullt. Billigt. Han eger den största och bäst inredda ate / ier i Stockholm, Han har öfver 20 års praktik i de största städer i Förenia staterna, Han har de bästa amerikanska apparater Ulf grupper, förstoringar, interiörer etc., Han sysselsätter de skickligaste biträden — artister — inga elever, Han känner såsom artist själf fysionomien och erhåller därigenom bästa resultaten, Han förstår att genom ett nytt arbetssystem utföra allting billigare än nå- gon annan i Sverige, Han har nedsatt priset å kabineltskort från 30 till 15 kr, pr dussin, allting annat i proportion, Han önskar sina arbeten jämförda med de utförda från andra ate / ierer, och Han är svensk, men talar engelska, tyska och spanska. » And don ' l you forget il.
Efter att sålunda hafva meddelat de upplysningar, som för en fullständig kännedom af detta ärende varit nödige, får Utskottet vördsamt yttra, att då icke sig visat, det ifrågavarande Kungörelse af den 28 Augusti i834 blifvit, hvarken i det af Motionairen uppgifne, eller i annat afseende, af olika Embetsmyndigheler skiljaktigt förstådd och tillämpad, anser Utskottet ej heller skäl vara för handen att till Kongl. Majit ingå med underdånig anhållan om någon förklaring öfver samma Kungörelse, samt hemställer fördenskull, att Friherre JBoijes motion må förfalla. Hvilket dock tili Rikets Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemna®. Stockholm den 7 Febr. i835. * STOCKHOLM, i835, lu»s J. A. WuiDen. v Allm. Lesv. och Oecon,-Utskottets Utlåtande N',o i4j» i N:o i45. Ankom till Exp.-Utsk. den 11 Febr. Utlåtande, i anledning af väckt motion, om tillägg och förändring i nu gällande Quarantaines-Förjattningar, samt om inrättande af en fullständig quarantaines-anstalt vid Rikets östra kust. Uli ett till Höglofl. Ridderskapet och Adeln ingifvet memorial, som till Utskottets handläggning blifvit remitteradt, har Herr Crusenstolpe, M., under åberopande af 56 §. Riksdags - Ordningen , förmält sig vilja till Rikets Ständers b.epröfvande framställa ett ämne, för hvilket invånarne i södra orterne af Riket skola uttryckt det högsta interesse och länge fruktlöst sökt en organ. Motionairen har vidare anfört, att, efter den kännedom man eger 0111 cholera-farsotens härjningar inom fäderneslandet förlidet år , måste uppmärksamheten odelad vara egnad åt smittans utestängande från landet, i hvilken mening han^förmodat finna sig understödd af de Riksdagsmän, sorn hysa en opinion, öfverensstämmande med Kongl.
Och det är likväl till någonting dylikt, till ett sådant, om ock medelbart och indirekt regerande, sora man kommer genom strängt konseqvent tillämpning af denna förutsättning om Svenska folkets deltagande uti Norska Regeringsformens stiftande; en förutsättning, som genomgår Utsk:ts hela argumentation, och som måste förefalla så motbjudande, icke blott för hvarje Norrman, utan ock för hvar och en under ett fritt samhällsskick född och upfödd man, emedan den ytterst innebär någonting, som hvarje friboren måste finna för sin fosterlandskänsla mest sårande, mest uprörande, någonting, för hvilket han skulle föredraga en inländsk, ja en utländsk despots förtryck; och detta något är — ett folks herravälde öfver ett annat. Må man derföre uphöra att förvånas öfver, att Normännen heldre vilja se Riksståthållareembetet för evärdliga tider qvarstå, än medgifva ett annat folk rättigheten att med anspråk på auktoritet diskutera deras Grundlag. Hvilken Svensk man skulle väl vilja tålmodigt åse sitt gamla, ädla rike förvändladt till ett ståthållaredöme, än mindre en främling der intaga främsta platsen — och likväl skulle hvar och en ibland oss tusen gånger heldre underkasta sig detta, än att en främmande representation finge, om ock blott — såsom här synes åsvftadt — med en liten sammetsbeklädd klo tränga sig emellan Konung och folk. Att uphäfvandet af det Noriges Konung medgilna prerogativ, som ståthållareskapet innebär, skulle kunna minska någon Sveriges rätt eller ens i ringaste mån röra Sverige annor, lunda, än att derigenom möjligen en och annan Svensk ärelystnad betoges en i alla fall temligen osäker utsigt till ett lysande och lönande förtroendeembete — har jag för min del ända från första stunden icke förmått inse. Satsen, är föröfrigt redan flera gånger och med bindande bevisning vederlagd. Jag vill derföre nu blott härvid anmärka, att man ju kunde, i fall Sveriges Konung genom någon grundlagsparagraf berättigades att till visst Svenskt embete nämna en utländning, t. ex. en Dansk eller Rysk man, med fullkomligt lika befogenhet påstå, att ändring i ett dylikt stadgande fordrade samtycke från Danmarks ellef Rysslands sida.
Lectorn Laurenii motion, det rättigheten att kalla huspredikanter måtte upphöra, eller åtminstone varda i vissa hänseenden inskränkt; N:o 3. öfver Riksd.-fullm. Nils Insulins förslag till ändring af 23 Cap. 2 §. Rätteg:sB:n; N:o 4-. öfver Riksd.-fullm. Nils Strindlunds motion om ett tillägg till lagen för åhörare vid RiksSt:s sammanträden; N:o 5. öfver Riksd.-fullm. Pehr Isacsson Myrungs motion om upphäfvande af 9 §. i 2 Gap. Gift.B:n; N:o 6. öfver Riksd.-fullm. Erik Nilssons motion om utfärdande af en lag till afböjande af uppgifna olägenheter, som för rustoch rotehållare skulle uppkomma derigenom, att ryttare och soldater utan tillstånd afveko och höllö sig borta från deras rätta station, 111. m.; N:o 7. öfver Riksd.-fullm. G. W. Olbers’ motion, ang:de skärpning af straffet för falskt vittnesmål och för mened; N:o 8. öfver Riksd.-fullm. Peter Pehrssons motion om rättighet för parter att deras till domstol ingifna handlingar återbekomma; N:o g. öfver Riksd.-fullmlge Peter Pehrsons samt Joh. Bengtssons motioner om upphäfvande af landsfiscalers rättighet till kostnadsersättning uti mål, der de å tjenstens vägnar föra talan; N:o ip. öfver Riksd.-fullm. G. W. Olbers’ motion, om ändring i bestraffningen för missgerningsmans släppande; N:o 11. öfver Riksd.-fullm. Peter Pehrssons motion om upphörande af underdomares åliggande att till Hofrätter insända renoverade exemplar af domböcker, utom i vissa mål; N:o 12. i anledning af tvenne motioner utaf Riksd.-fullm. Anders Nilsson, den ena om ett tillägg till 9 Cap. 11 §.
Hon kände en häftig motvilja mot att friskna till, hon hatade det som var starkt och sjudande, var sjuk af tanken på att strida; allt vekt, lojt, slappt passade henne, hon lät sig medvetet omslingras af kväfvande huldrearmar. Bara ligga härinne och blifva smekt af vana händer och af ord, som användts för hundra andra ... På kvällen, sedan hon lagt sig, kom Tore hastigt upp. Han var askblek och hård i ögonen. – Kommer Mary? undslapp det Louise genast. – Jag ska säga dig – sade Tore med något mörkt och våldsamt, som verkade plebejiskt – den där Donnovan är en falsk, usel människa, och hon skall ut ur huset på fläcken, får ta vägen hvart hon vill. Louise satt upprätt i sängen. Hennes ögon stodo vidöppna, hon hörde ett sus af ofattliga ord. Tore hade ingen miskund. – Jag kommer ned i matsalen – tyst i tofflorna – tänker på ingenting, då jag ser käringen stå därute i köket och härma dig – du kan tro det var likt – hade fått tag i en karl, som hon höll om halsen – och smackade – fy fan, du kunde vara litet försiktigare i allmänhet med dina utbrott, min kära Louise. Det fanns icke många bloddroppar i det magra ansikte, som stirrade nästan fånigt på honom. Helt rädd tog han om henne. – Puttan lilla – inte menade jag Hon slängde kraftigt undan honom. – Hvad bryr jag mig om dig, sade hon lika hänsynslöst som han ... det sticker, det borrar, det bränner här – Hon tog vildt åt hjärtat. Så sjönk hon ihop och sade förvirradt hviskande: – Tore, jag har kärlek till henne, samma kärlek som jag hade till barnet! Han satt kvar orörlig på sängkanten och såg granskande på henne. – Tag ditt förnuft, tillfånga – du som skall vara så stolt af dig. I detsamma gläntade irländskan på dörren; då hennes ögon mötte Tores, lyste de till styggt. Louise låg hvit med slutna ögon, hennes sårade hjärta kunde endast lida. Fru Donnovan gick på morgonen efter ett hastigt, kallt afsked. Framåt aftonen blef Louise orolig – den sugande känslan i hjärtat var olidlig.
Jag ser intet skäl, hvarföre Banken skulle sätta en lägre ränta för en lånerörelse, som Utsk. ansett böra så småningom uphöra; och som denna åsigt redan genom det förra beslutet blifvit godkänd af E. o. Ad., torde Ståndet äfven nu finna, att det är allt skäl att bestämma räntan till 5 proc.; och denna ränta kan icke gerna, såsom i öfrigt är föreslaget, blifva beroende af BankoFullmäktige i hvarje särskildt fall, enär hela denna lånerörelse verkligen är exceptionel och måste hafva en särskild lagstiftning för sig, så länge den qvarstår. Jag får således tillstyrka, att mom. d) måtte ändras så, att i stället för 4 proc. insattes 5 proc., samt anhåller i öfrigt om bifall. Hr Printzensköld: Jag tror icke, att det vore inconse - Den 11 Juli t. m. 251 qvent, om man bibeliölle det maximibelopp af 0,000 Rdr Bko, som hittills varit det högsta, som utgifvits från landfastighetsfonden, ehuru denna fond nu blir förminskad. Om amortissements-procenten blir oförändrad derigenom att man fördelar lånen på många händer, så måste dock besväret för banken med dessa lån blifva helt olika, om de utgå på flere än på färre händer, och då man vill indraga hela denna lånerörelse, ser jag icke hvarföre man skall förändra sjelfva lånebeloppen, så att den, som har en större fastighet icke skall få ett större lån, än den, som har en mindre. Hvad åter beträffar den af Frih. Ter.-meden och Hr Mannerskantz förordade höjningen i räntan, synes mig att dessa Hrns syftemål säkrast skulle vinnas, om man höjde den till 0 proc. med bevillningsafdrag; ty då kan man vara förvissad om atc den erfor derliga säkerheten alldeles icke skulle erbjudas, och att landfastighetsfonden således komme att blifva helt och hållet obegagnad.
Den gäller icke blott vid Riksdagsnianna-valen , den gäller äfven för en mångd andra tillfallen och tillämpas der, utan åtskillnad, på 36 Constitutions-Ulskoltets Memorial, N-.o 38. alla medborgare-classer. Den har, utan kännedom om dess i lag stadgade gilltighet i Sverige, af främmande samtida tänkare blifvit erkänd, såsom liggande i sjelfva lankan, att egendom gifver sin egare valrätt; och man liar emot dess införande i lag, utom de techniska svårigheterne vid dess tillämpning, blott anfört, att, der den minsta egendom, som gifver valrätt, redan är stor nog att höja sin egare öfver bekymren för sin utkomst, en åt den större rikedomen med dess naturliga, aristocratiska, magt — och ärelystna syftning, medgifven större inflytelse på valen skulle, då den icke funne motvigt i den lägre, från all valrätt uteslutna förmögenheten, endast ij na att minska den sansade och lugna medel-classens Önskvärda magi. Utskottet, som icke behöfver anmärka, att delta skål eger ingen tillämplighet på Sverige, äfven om man ville hädanefter, som hittills, lemna rösträttens stigande lika obegrånsadt, som förmögenhetens, har icke kunnat tveka att föreslå, att denna grundsats måtte, i händelse Utskottets förslag om samfällda val antages, bibehållas och utsträckas till all på förmögenhet grundad val-rätt. Utskottet eger sig väl bekanta de strider, hvilka om valcensus blifvit förda; det önskar lifligt, alt representant-valen hos oss matie mellan Inda den sjelfstän liga befolkningen knyta det band, som i rikare länder ofta blott omfattar en ringa del deraf; och att val-rätten hår, ulan fara, målte kunna utsträckas till så många medborgare, som möjligt. Det kan icke föreslå att försaka det enda medel., som, åtminstone sedan samfällda val blifvit antagna, dertill torde kunna uppgifvas. Men denna öfvertygelse om den fördel, hvilken bibehållandet af denna grundsats måste medföra, hindrar dock Utskottet icke alt erkänna behofvet af en ändring i dess tillämpning.
– «Någonting ligger under det här – svarade Pechlin. – «Min hustrus kammarjungfru måste locka ur herr Badin, hvilka som nu för tiden hafva vår allernådigstes öra. Skulle det verkligen vara endast pickelhäringar och goddagspiltar, på hvilka han kastar sig i armarna, så kan allting ännu hjelpas; men umgås han förstulet med stadgadt och slugt folk, så måste skyndsamt utomordentliga medel tillitas, för att hindra statsskeppet från att stöta på grund.» Men denna gången fastnade Pechlin i sina egna garn. Slumpen betjenade Gustaf och han tog tillfället i akt med en berömvärd fintlighet. Vid ett utbrott af svartsjuka hade kammarfrun Olivia, bland annat sqvaller, hvarmed hon undfägnade drottningen under afoch påklädandet, berättat om Badins besök hos ett fruntimmer i general Pechlins hus (att det var friherrinnans egen kammarjungfru visste ej Olivia). Drottningen skämtade i följande dagens aftoncirkel öfver sin kammarfrus kärleksqval. Konungen låtsade knappt höra hvad som sades, men lånade deråt hela sin uppmärksamhet. Han skickade sedermera efter Badin och tog honom i strängt förhör mellan fyra ögon. Gustaf gaf honom valet mellan nåd och lycka, eller oåterkallelig förvisning från hofvet och armod för lifstiden. Badin gjorde på samma gång sitt val och sin syndabekännelse om alla enskildheterna af sitt ifrågavarande kärleksäfventyr. Konungen kunde ej genomskåda, lika litet som Badin visste, huruvida kammarjungfrun varit ett kunskapsälskande verktyg i Pechlins hand. I hvilketdera fallet som helst beslöt Gustaf, att medelst morianen bibringa henne sådana missledande underrättelser om hofvets ställningar och förehafvanden, som skulle helt och hållet föra generalen bakom ljuset, derest kammarjungfrun gjorde sitt husbondefolk reda för morianens yttranden. Planen lyckades fullkomligt. Pechlin, oaktadt all sin slughet, blef lurad. Det enda, som icke ville synas honom rätt klart, var Curts sammanträffande med Toll i konungens audienssal. Generalen visste genom underrättelser från rådkammaren och Sekreta Utskottet, att Toll ej hade någon ansökning hvarken hos regeringen eller ständerna.
Först de rikast utvecklade; de andre få komma efterhand som de orka. Okunnigheten verkar intet godt. Jag ser icke verlden mörkare nu än förr men mitt omdöme är sundare och jag har nått till en högre grad af medvetenhet. Ja, jag påstår, att mitt sinne är renare än förr. Det kan låta som en paradox, men jag tror derpå, och skulle icke för allt i verlden vilja gå tillbaka. Jag bryr mig hvarken om hvad S. eller någon annan skulle tycka om våra bref. Det gäller bara dig och mig, att jag sjunger ut; jag vet att de fleste skulle anse dethär brefvet som en evärdelig skamfläck på mig, och om du vill granska, tror jag, du måste erkänna, att jag behöft både större ärlighet och mod än du för att härvidlag bryta mot gammal slentrian: dess skrankor ha varit vida högre för mig än för dig. Men när det rör hvad man sjelf anser rätt, så bort med försagdheten! Det är nyttigt att taga bort konvenansens mask ibland, om också knuten, som håller den fast, är en smula besvärlig att få upp. Men hvarför skall man förakta goda tonen för det? Etiketten är till för småsjälarnes skull; den behöfs. Takt och »savoir vivre» är dessutom något så ofantligt tillvinnande. Du talar om »råa ord». Men man behöfver dem sällan; för det mesta fins det mer än ett uttryck att välja på. Och hvarför skulle man i fråga om själens näring bli nekad behaget af en snygg servering? Ja, det förstår jag inte, och den menniska, som stoppar födan i sig med fingrarne, när han har gaffel liggande vid sitt kuvert, den anser jag för en tölp. Tack för brefvet. Jag måste skratta när jag läste – »träbelätet som du sett framför dig så ofta i bokhandeln, snigeln, som aldrig vågade sig ut ur sitt hål». — Bravo! Vet du, ibland rikligt längtade jag efter, att du skulle resa, ty jag hade så mycket att tala med dig om, och jag visste, att hvarken du eller jag skulle lyckas öfvervinna dender konventionalismen förr än vi kommit i gång med att skrifva till hvarandra. Och jag afskyr tvångströjor!
Kanslisten har en vida beqvämare tjenstgöring; ty han kan sköta större delen deraf hemma, och behöfver icke en gång alla dagar vara uppe på embetsrummet, hvaremot Registratorn måste vara der hvarje dag, vissa timmar, eller under hela den tid expeditionen är öppen. Men dertill kommer äfven att den, som antager Registrators platsen, i allmänhet derigenom kommer så ur de öfriga ärendenas gång, att han vanligen för en längre tid stannar på denna plats, och detta till fördel för de hans tjenst tillhörande göromål. När således en Kanslist får 1,800 Rdr och en Prot.- Sekret. 3,500, såsom Utsk. tillstyrkt, kan man icke utan stor obillighet begära, att en person skall mot erhållande af endast 2,000 Rdr emottaga en Itegistrators-plats, och derigenom, åtminstone för en längre tid afsäga sig det högre lönebelopp som tillkommer Prot.- Sekret:n. Med afseende på alla dessa förhållanden har det i K. M:s Propos. blifvit såsom grundsats upställdt för licia K. M;s Kansli, att Registratorerne i allmänhet skulle sättas i paritet med Prot.- Sekret. Denna gruudsats ansågs likväl kunna tåla någon jemkning Den 23 Mars f. m. med afseende på de mindre expedit:r, der dessa befattningar icke voro lika trägna som i de största expeditma, men man ansåg sig icke böra sträcka denna jemkning ända derhän att, på sätt StatsUtsk. föreslagit, en skillnad af 1,000 Rdr eller deröfver skulle upstå mellan de olika Registratorernes löner. Lönen för den nu ifrågavande Eegistratorn föreslogs derföre till 3,000 Rdr, då deremot Registratorerne i de öfriga Departme skulle erhålla 3,500.
Ofta i förbittrade ögonblick hade den tanken rusat som med eld genom min hjärna, att döden en dag kanske kunde göra mig fri. Denna tanke hade sysselsatt mig så ofta, att jag blifvit liksom förberedd på, hvad som skulle komma. Därför träffade mig också läkarens ord, icke som ett häftigt slag, ej som något skarpt, hvilket slet i mitt hjärta, ej som något af allt det, hvarmed skägglösa poeter pläga beteckna den känsla, hvarmed en man mottager dödsbudet om den kvinna, han en gång älskat. Som något doft, långt ifrån kommande bud om ett åskväder, hvilket jag måste uthärda utan fruktan, för att himlen åter skulle bli klar, hörde jag dessa ord, hvilkas verklighet jag kände med en sådan intensitet, att jag ej ens gjorde läkaren en enda fråga. Jag blott satte mig ned och tog Gertruds hand i min, liksom om jag beslutat mig för att uppfylla en plikt. Så satt jag i timmar, böjde mig ned och mottog de ord, hvarmed hon bjöd mig farväl. Så satt jag ännu, när de tunga, skarpa, rosslande andedrag började, med hvilka döden förkunnar sin ankomst. Och jag tänkte på, hur underligt det var, att jag aldrig förr sett någon människa dö. Så satt jag ännu, när dessa andedrag plötsligt upphörde, när allt omkring mig blef tyst, och när den sista pusten med sitt underbara, susande ljud pressade den sista luften ut ur hennes näsa. I mitt väsens innersta fibrer kände jag, att detta var verklighet, och jag darrade icke på handen, när jag böjde mig öfver den döda och slöt hennes ögon till. Långsamt som om det varit månader gingo dagarna före begrafningen. Jag såg människor, hvilka gingo ut och in i mitt hus, människor, hvilka sade, att jag själf skickat efter dem, med hvilka jag talade om allehanda, och till hvilka jag betalade räkningar. Jag såg det långa tåget af sörjande, som från vagnarna tågade upp öfver kyrkogården, såg mig själf svartklädd stå närmast grafven, hörde prästens välbekanta ord och ljuden af mullen, som föll öfver kistans lock.
SVOR EMOTSES TAC ETT AF HONOM UPPFUNNET SÄTT ATT BORTTAGA LIKSAMT TILL » REDBAR », IDUNS EXP. (467) TORNAR OCH DÄRVID FULLSTÄNDIGT LYCKATS; OCH FÅR JAG SÅLEDES REKOMMENDERA HANS METOD - VTU G E N A S T FINNES PLATS FÖR HUSHÅL SÅSOM SÄRDELES LÄMPLIG ENÄR DEN ÄR BÅDE _ L N ELEV, SNÄLL OCH ANSPRÅKSLÖS, I GODT LAM SMÄRTFRI OCH OSKADLIG SAMT KAN UTAN RINGASTE HEM. NOGGRANN UNDERVISNING. PRISET M MEN FÖR ENS SYSSELSÄTTNINGAR AOVÄNDAS. Gust DERAT. » HUSMODER », KARLSTAD P. R. AMANUENS VID SERAFIMERLASARETTET. ATT HERR A. W. MÖLLER Å SERAFIMERLASARETTETS KIRURGISKA AFDELNING MEDELS ETT AF HONOM UPPFUNNET MEDEL HASTIGT OCH UTAN SMÄRSOM ÖNSKA TEORETISK UNDERVISNING, FINN TA BORTTAGIT LIKTORNAR Å FLERE DÄR VÅRDADE PAPLATS INSTUNDANDE HÖST HOS UNDERTECKNA ADRESS TROSERUM &amp; Eds Bruk. TIENTER, VARDER HÄRMEDELST PÅ BEGÄRAN INTYJOHN N A T H O R S T. GADT. N. J. Sehlberg, D. V. UNDEIKIRURG VID SERAFIMERLASARETTET. UNDERTECKNAD, SOM AF HERR A. W.
Universiteten. 5:o. E. K. M:t, som funnit nödigt, att de löneförmåner, hvilka nu äro anslagne till Vice-Bibliolhekarien samt Förste och Andre Amanuenserne vid Akademiska bibliotheket i Lund, varda ökade för den förstnämnde från nuvarande beloppet 400 R:dr till 700 R:dr, för Förste Amanuensen från 250 till 400 R:dr och för Andre Amanuensen från 200 till 300 R:dr, har derföre föreslagit, att dessa lönetillökningar måtte å ordinarie stat uppföras med tillsammans 550 R:dr. Expedilions-Vlskoltels Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o i SS. 427 Då bibliothekets ständigt växande samlingar och de i följd deraf ökade goromålen för tjenstemännen derstädes onekligen påkalla en förbättring af desses nu innehafvande löneförmåner, hvarigenom ock för framtiden någon uppmuntran må förefinnas för unge och skicklige män att egna sig åt bibliothekets tjenst, hafva, med bifall till hvad E. K. M:t sålunda i Nåder föreslagit, Rikets Ständer, såsom lönetillökning för ifrågavarande tjenstemän vid Akademiska bibliotheket i Lund, anvisat för Vice-Bibiiothekarien 300 R:dr, för Förste Amanuensen 150 R:dr och för Andre Amanuensen 100 R:dr årligen. 6:o. Hos Rikets Ständer har jemväl framställning skett, hurusom Upsala Universitets bibliothek, af ålder den största bokskatt i riket, i sednare tider vore dels genom inköp, dels medelst donationer, betydligen utvidgadt, hvarigenom behof uppstått af ökad personal för samlingarnes ordnande och vård m. m.