Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Klo - 84- — ster, samt med beräknande af 9 sk. 4 rst. per centner större proberingskostnad: för en centner handgevärseller stycke-krut 35: 10. 4aV „ en centner bergkrut 34: 1'7. 7 AV Vid de mindre Krtslhriiken i Dalarne, sorn hafva 16 sk. mindre underhållskostnad och 24 sk. mindre tillverkningskostnad per centner, än Husby Klosters krutbruk, blir kostnaden för en centner bergkrut 33: 8. 3aV Sammandrag öfver kostnaden för den i kontrakterna bestämda årliga tillverkning af handgevärsoch stycke-krut: 750 Ctr vid Husby Kloster å 34 R:dr 33 sk. ^ rst. 26,015: 37. A. 600 „ vid Åker å 34 — 41 — AV20,912: 29. 71?. 750 „ vid Torsebro å 35 — 10 — 4aV26,411: 29. A. 750 „ vid Fliseryd å 35 — 10 — 4AV—* 26,411: 29. A. S:a 2,850 Ctr. Summa 99,751: 28. 7fr. som, fördelad på 2,850 centner handgevärsoch stycke-krut, gör för hvarje centner 35 R:dr samt, efter afdrag för salpetern, 10 R:dr 35 sk. 9 rst i omkostnader för hvarje centner. S:a 2,355 Ctr. Summa 80,070: 10. 9A. sorn, fördelad på 2,355 centner bergkrul, gör på hvarje centner 34 R:dr samt, efter afdrag af salpetern, i omkostnader 9 R:dr 35 sk 9 rst. Upplysning:
Men låtom oss hoppas, att tillståndet kan förändra sig, att vi engång, ja, att vi snart återse hvarandra under lyckligare omständigheter! Res nu, min dotter! Äfven vi äro snart färdige! Undertiden hade Antonio Carlos aflägsnat sig och mötte vid nedgåendet Villaflor. – Hvad söker ni här, senhor? utfor den förre barskt. Kommer ni att läska er af en biltog och förnedrad familjs olycka? – Förlåt mig, Dom Antonio, svarade Agostinho med den mildhet, som vördnaden för olyckan ingaf honom; jag kommer för att taga afsked af Dom Ignazio, och för att se min fästmö. Behagar ni efterfråga om jag får stiga upp! – Jag skall återkomma med svar å bådadera, genmälte Antonio och skyndade upp. Den unge Andrada dröjde längre än som öfverensstämde med den unge älskarens otålighet. Slutligen återkom han med ett fruntimmer, djupt beslöjadt, insvept i resdrägt och mera buret än ledsagadt af sin följeslagare. – Ursäkta mig, senhor, sade brodren med en vänlighet, som Villaflor aldrig förr hos honom funnit och knapt trott hans röst om, ursäkta, om ni fått vänta. Men Dom Ignazio och Clementina hafva nyss, kanhända för alltid, tagit afsked af hvarandra, och begge äro så djupt skakade af detta ömma uppträde att de icke förmå att tala med eder. Min gamle fader skickar eder dock sin välsignelse och sina hjertligaste helsningar. Hvad Clementina beträffar, har hon dessutom gjort ett löfte, att i tre dagar uteslutande egna sig åt saknaden, och beder eder under denna lilla tid vörda hennes sorg. Det är en nyck, ett infall, om ni behagar, men icke onaturlig för en dotters fina känsla. Efter denna tid skall hon åter ensam andas för sin fästman och kanske snart alldeles förgäta oss alla. Men tala sjelf, Clementina, om du har styrka dertill! Den beslöjade gjorde några ansträngningar, men föll i en häftig gråt. – Så lät mig då blott skåda en glimt af ditt ansigte, sköna Clementina! – Hon vinkade ett nej, och närmade sig vagnen. – Du går för långt, Clementina, anmärkte brodern; du är nyckfull och orimlig.
Låns större begärlighet nu un tillförene, samt tillgångarnes deraf härrörande otillräcklighet igenfinnes i den vid sista Riksdag gjorda nedsättning af Discont-i antan under den i Landet lagliga ränta, då likväl Discpnl-lån ej uro förknippade med de ofta kostsamma och besvärlig;! formaliteter, som fordras för erhållande af andra Rankens Lån mot lindrigare ränta. Dernäst synos det vara utan all tvifvel, att den vid samma tillfälle beslutade ännu bet}7dligare nedsättning i straffräntan för Lån, sorn ej å förr fallodagen liqyideras, ensamt som det tycks till förmon för försumlige Gäldenärer — ty ingen annan bar 113’lia deraf,— ej kunnat undgå att hafva ett högst menligt inflytande, lill minskad ordning oell lmggranhpt i inbetalningarne, och i så måtto kanhända lika mycket som den egentliga Discopt-räntans nedsättning bidragit till förlägenheten. Det kan likväl ej vara Directionens tanka med hvad, sorn nu blifvit aiifördt, att 1 afseende på 1'äntevilkpren vid Discont-utlåiiingen tillstyrka en återgång till hvad dessa förut och från första inrättandet af DiscontrVerk i Sverige varit; så vida en slik återgång tilläfventyrs kunde komma i strid med andra och vigtigare föremål för penningeväsendets reglering; men i uppgiften af orsakerna till Låntillgångens tillräcklighet har Directionen ej bordt dölja, hvad i så väl dess egen, som Verkets Revisorers öfvertygelse varit den hufvndsakligaste. Huruvida åter, utan förändring af nu gällande räntevillkor, någon möj - Baneo-Discont-Direct. Berättelse. I01 möjlighet visar sig, att
Lin till minst 50 alnars längd 18 1 skålpund Bomullsväfnad af garn i finhet af N:o 32 eller der öfver, efter Engelsk beräkning 4 — hvarvid iakttages: l:o att, hvad Sockeroch Tohaks-fahrikatcr samt Bomullsväfnader angår, minst 100 skålpund af samma vara, och af Linne-väfnad minst så många stycken, att de tillsammans utgöra 500 alnars längd, skola till export angifvas och på en gång afsändas; och innefatta följaktligen föreskrifterna här ofvan, angående längden å hvart stycke, endast den grund, hvarefter beräkningen af premien hör ske; 2:o alt vid angifnings-inlagan alltid skall bifogas tillverkarens, under edelig förpligtelse, afgifna och med två vittnen bestyrkta försäkran, att varan är Svensk tillverkning och af utländskt råämne, äfvensom om Bomullsväfnad, att den är tillverkad af utrikes spunnet garn i finhet af N:o 32 eller deröfver, efter Engelsk beräkning; kommande detta bevis att biläggas Tullkammare-Journalen å den tullplats, hvarifrån varan utföres; 67 3:o att varan, då den är stämpling underkastad, bör vara med behörig tillverk ning-sstlimpel försedd; och 4:o att utförseln verificeras, antingen genom intyg af Svensk Consul eller vice Consul å lossningsorten, eller, om sådan Tjensteman der ej är anställd, af annan vederbörande Embetsmyndighet, att varan derstädes blifvit lossad, eller ock, genom attest af vederbörande Tullbevaknings-Tjensteman, oni godsets bevakning lill öppen sjö i den mening, som 30 § af gällande Nederlags-Förordning föreskrifver. § 16.
St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1849. 125 föranstaltat. Herr Friherren likväl icke om ett sådant tidigt uppbådande dragit försorg; hvarföre ej heller, vid folkmassans återtågande senare på aftonen från Storkyrkobrinken till Norrmalm, någon verksam anstalt blifvit vidtagen att med krigsfolk från flera sidor bevaka eller i dess fortsatta rörelser följa och återhålla denna folkmassa, hvilken sålunda, utan allt motstånd af väpnad styrka, fått på flera ställen i Norra förstaden utöfva våldsamheter ända till sent på natten, då oväsendet lyckligtvis af sig sjelft upphörde. Dessa fel och försummelser, till hvilka Herr Friherren J. W. Sprengtporten i sin egenskap af Öfverståthållare gjort sig skyldig, har jag funnit fullständigt utredda och erkända, så att jag för min del icke ansett behöfligt att, enligt Herr Friherrens hemställan, härom begära vittnens börande, och vid fråga om ansvar för ett sådant åsidosättande af embetspligt, under omständigheter af så allvarsam betydelse, ej kunnat annat finna, än att Herr Friherren härigenom, derest han ännu innehade nämnde embete, vore åtminstone förfallen att för någon längre tid mista dermed följande löneförmåner; hvarföre jag, sedan han under rättegången från embetet tagit afsked, yrkat, att Pierr Friherren måLte ådömas motsvarande böter, hvilkas belopp jag ansåg ej böra blifva mindre, än löneinkomsterna af Öfverståthållareembetet för tre månader.
Dispositioner, till tjenstehjon för långvarig och trogen tjenst, sorn icke uppgå i värde till och med 300 Rdr Banco. 5 Jf. I den nya Redactionen till Författning befanns ett skriffel i så måtto, att, ibland beloppen af stärnpladt papper, hvarmed Fullmagter eller Constitutorial för personer, sorn ej hafva ständig lön, borde förses, utföres för Hof-RättsAdvocater och Liquidations-Commissarier 5 sk., hvilket bör vara 5 Rdr. Fullmagter: Förslaget att, enär någon, som förut varit eller är i Kronans tjenst, tillägges högre namn, heder och värdighet af Embete eller Tjenst, det derom utfärdade öppna bref och fullmagt skulle charteras till dubbelt belopp emot hvad föreskrifvet är för Fullmagter å lika Ii6 Prot, Utdrag deri 3o ,Ju ni i 182g. beställning i verklig tjenst, eller, eler sädant ej kan ega rum, å sådana Embeten eller Tjenster, som medföra lika värdighet, blef ogilladt af Ståndet, som ansåg, vid ofvannämnde Fullmagters och öppna Brefs chartering, böra förfaras, jemlikt nu gällande Charts-Sigillatas-Förordning. Afsked: Ståndet beslöt, att afsked böra charteras såsom Protocolls-Utdrag eller Utslag från det Embets-Verk, som dem utfärdar. 8 Ståndet beslöt härvid det tillägg, att Judar skola, vid ägtenskaps ingående, betala Charta-Sigillata i likhet med den, som af Christna Trosförvarvandter å Lysningssedlar utgifves. zj Jj1. 7 morn.: Följande Redaction deraf antogs: Underslef, förfalskning och annan grof förbrytelse, i afseende på Tidningars, Brochurers och Periodiska Skrifters stämpling, åtalas och straffas enligt ofvanstående 4:de Moment. 16 §.: Ståndet beslöt, att, hvad beträffar
Det är helmörkt då han återkommer till bergets fot, efter en mycket besvärlig vandring utför den branta och steniga gångstigen i allt mer tilltagande skymning. Han är som bruten af den starka motionen, hans tankar äro ett oredigt virrvarr, och han påminner sig otydligt att han fattat något slags heligt beslut, som skulle sättas i verket i morgon bitti. Det är omöjligt för honom att minnas hvad beslutet gällde, han gör sig frånvarande i ordning för natten, plågas af att han glömmer någonting, men kan omöjligt få klart för sig att det han glömmer är just afresan i morgon bitti, tillsägningen om räkningen samt att bli väckt. »Så tidigt ni är uppe i dag!» säger fru d’Ottange till Klercken, när han kommer ned till frukostbordet ännu medan de andra sitta där. »Ja, det var min afsikt att resa i morse, men jag vaknade för sent för att hinna med morgontåget norrut ...» »Resa?! Tänker ni resa bort redan?» Fru d’Ottange’s stämma är verkligt förvånad, och hon själf ser ut som om hon blifvit förolämpad af hans meddelande. Klercken är också ett ögonblick förvånad öfver att hon tager det sig så nära, slår sig ned, får sin tekopp i ordning och säger osäkert: »Ja, visst tänker jag resa. Jag tog in här bara för en vecka. Det har aldrig varit min afsikt att stanna längre.» »Inte det?» undrar fru d’Ottange och ser på honom med sin innehållsrika blick, där han tycker sig se en hel hemlig värld af hvarandra korsande tankar. »Hvad vill hon mig?» frågar Klercken sig och möter hennes blick med ett misstroende, som hon genast uppfattar. Ty hennes ögon bli klara och varma i ett nu, de likasom förebrå honom och beundra honom på samma gång, och hon tager dem icke ifrån honom innan hans misstrogna uttryck vikit för en glimt af leende. Det öfriga frukostsällskapet är färdigt och drager sig från bordet och matsalen ut på verandan och i trädgården. De två bli ensamma kvar i den kyliga, halfskumma salen, och fru d’Ottange gör sig möda att spara på sitt te så länge som möjligt för att ha skäl att hålla Klercken sällskap.
Bevillning - Utskottet: Af Förstärkta Stats-Utskottets Memorial, innehållande underrättelser om förloppet af derstädes anställde omröstningar: angående Fullmagters och Lysnings-Sedlars förseende med stämpladt papper; om en bestämd afgift till Veneriska Smittans hämmande; och rörande Bränvins-brännings-bevillnings utgörande för de vid Fabriker nyttjade Pannor öfver 90 kannors rymd. ExpeditionsUtskottet: Af Förstärkta Constitutions-Utskottets Memorial angående verkställd Votering i frågan, huru - Den 31 December t. mt 401 ' » liuruvida Landoch Sjö-försvarets ärenden skola i Stats-Rådet af en enda Krigs-Miuister föredragas. 10:0 Beroende vid nedannämnde Utskotts' Memorial och Utlåtanden, nemligen: Sia tSUt skalle t s t Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkanden: angående Reglemente för Riksgälds-Contoiret; om förändring i de hittills följde grunder för Skatte-lösen af Hemman i Hallands Län; rörande rättighet för Åboer å de till Upsala Academi donerade, äfvensom på PresteKlockareAnnexeoch MensalHemman, att lösa dem till Skatte; i fråga om Saltpeter-gärdens nedsättning m. m.; angående indelta Infanteriets beklädnad; om den en del Rotehållare i Jönköpings och Elfsborgs Län ålagde nya Roterings-afgift; och i anledning af Landt-Räntmästaren P. J. Rönström* ansökning om betalning för arne stycken Malm# f. d. Discont-Verks Obligationer. Statsoch B anco-Ut skottens: I återremitterade målet om användande af de medel, hvilka, vid utredningen af Allmänna Magazins-Inrättningens tillgångar och skulder, till Banken inflyta. Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens: Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkanden om anslag af medel till en Myrs Ridd, 0. Ad, Brot, ,XL Band.
Det ligger i sakens natur, att kapitalisten, då han mot inteckning och således utan risque och ytterligare förvaltnings bestyr utlånar sina penningar, åtnöjer sig med lägre ränta än då han utlånar dem på namn och ouphörligt mäste öfverflytta dem från den ena lill den andra och alltid vara underkastad någon risque. Detta är så rigtigt och påtagligt, att man kan påstå, att det är axiomatiskt. Erfarenheten har äfven visat, att då under nuvarule förhållanden räntan varit och är så hög inom handelsverlden, håfva inteknade kapitaler, ehuru räntan derå icke varit högre än 5 proc. och derunder, likväl icke blifvit upsagda, och detta är ganska naturligt, ty den, som fått dylika papper, har icke velat underkasta sig besväret och risquen att upsäga kapitalet och sedermera kanske icke återfå så goda papper. Den ränta, jordbrukaren måste betala, blir alltså lägre än i den industriela och Den 4 Februari e. m. 303 handelsverlden, men de räntor, som dessa olika näringsidkare måste vidkännas, stå dock i förhållande till hvarandra, ty blir skillnaden allt för stor, tvingas kapitalisten att upsäga sina penningar för alt placera dem, der han kan fä så betydligt mycket högre ränta för desamma, och således ligger det i jordbrukarens och industriidkarens gemensamma intresse, att erhålla den lagstiftning, hvarigenom penningetillgången hålles så god som möjlig, och kari detta ske genom införandet af den fria räntan, mäste denna lagstiftning vara den förmånligaste jemväl för jordbrukaren. Dessutom hvad som träffar industriidkaren, träffar äfven jordbrukaren, och flera exempel finnas derpå vid disconterade papper. Det har nemi. inträffat, att personer, som haft egendom till stort värde, varit nödsakade att skaffa valuta för förskrifne lemligen obetydliga summor, och för dem hade det varit en välgerning att få penningar äfven med temmeligen hög kostnad, hvilket de sannolikt kunnat, om räntan varit fri, men nu icke förmått, hvaraf följden blifvit, att deras egendom måst säljas, och i brist af köpare mången gång med högst betydlig förlust.
Ännu ett dock i de mästa orter föga kännbart — onus vidhänger vissa hemman, såsom en lemning af friskjutsen, nemligen bref bär i ngsskylfagh etcji för Kronobetjeningens embetsbrefvexling, hvaremot dessa hemman åtnjuta vissa andra friheter. Beträffande en Postinrättning i ordets inskränktare bemärkelse, eller såsom en allmän anstalt till brefs befordrande, på bestämda dagar och timmar, så gafs i äldre tider ingen sådan i Sverige. Allmänna och enskilta bref befordrades genom bådbärare, som fortställdes lika med andra resande. När rörelsen blef lifligare , blef denna budskickning allt mer och mer känbar, icke endast för brefvexlande — som för hvarje bref behöfde ett särskilt bud — utan äfven och i synnerhet för allmogen vid de stora stråkvägarne. Äran att genom den första Svenska Postinrättning hafva afhjelpt denna brist, tillhör också D. Christinas Förmyndare-Regering. Kongl. Förordningen om Postbåden af d. 20 Febr. i636 införde i Sverige en ordentlig postgång. Den första posten var löpande (lill fots) dock med skyldighet för postförarne att tillryggalägga minst x mil på 2 timmar. Att hela inrättningen för öfrigt var Den 21 Januari!. mern ställd på besparingen oell fördelarne för Kronan genom dess egen brefvexlings befordrande genom en kombinerad postgång, fin på Öppnandet för henne af en ny inkomstkälla medelst enskilta brefvexlingens fortställande, sjmes deraf, att hela afgiften för enski ltabref (jå 2 öre Carl d. X.I:s minderårighet, att Postverkets utgifter ofta öfverstego dess inkomster, utan att likväl i räkningen blifvit uppförda de Posthemmanen beviljade friheter, och 1645 års GeneralPoslOrdning af den a5 Februarii är ännu gällande. Ehuru man med skyldig rättvisa erkänner värdet af denna postordning för sin tid^ så behöfver man blott betrakta dess datum för att finna, huru litet lämplig den kan vara för den närvarande.
Alt sådant, någon gång, ehuru icke alltid eller särdeles ofta, skulle kunna inträffa, kan väl icke förnekas; men dä den sorn till suppleant blifver utsedd, i detta sitt uppdrag har ökad anledn. att pä förhand söka vinna närmare kännedom 0111 de ärenden, som utgöra föremål för behandling inom det Utsk., der han, vid inträda dt förfall för ledamot, tager inträde; och dessutom de R. o. Adis medlemmar, hvilka icke äro i Utsk. lill ledamöter invalde, oberoende deraf, ofta nog under föregångne discussiouer i ämnena och annorledes inhemtat känne poni om de förekomne frågornes beskaffenhet och lätteligen, 0111 de lill suppleanter väljas, utan särdeles omgång kunna, innan de taga del i förefallande omröstningar inom Utskm, fylla hvad i denna kännedom mä brista, anser Utsk. denna olägenhet för ingen del jemförlig med vådan af de, genom uppkommet förfall, slumpvis tillskapade majoriteter, som i vissa Utsk. icke allenast kunna utöfva en förberedande inflytelse på ärendenas gäng, ulan äfven vidtaga de vigtigasle beslut. R. o. Adis oeflergilliga pligt emot fäderneslandet bjuder, att icke genom efterlåtenhet eller åsidosättande af de utvägar, som lagligen kunna beredas, försumma bevakandet af den uti gruudlagarne R. o. Ad. tillagde rätt, att i bestämdt förhållande till de andre Stånden deltaga i Utskins förhandlingar och beslut, — en rätt, som af R. o. Ad. äges icke för dess enskilda medlemmars skull, utan för det allmännas. Sedan Utsk. sålunda sökt redovisa grunderne för dess ofvan uttalade öfvertygelse, får Utsk., som med afseende å Hemliga Utskis sammansättning och föremålen för dess verksamhet, lika med motionären finner den föreslagne åtgärden icke lämpligen Den 2\ Augusti e. m. 475 böra till nämnde Utsk. utsträckas, äran att, till II. R. o. Ad:s antagande, föreslå följande stadgande: l:o.
4 Borgarståndet instämde i R. o. A:s beslut av den 22 maj att åt utskottet uppdraga redaktionen av förslaget till riksakten över föreningen mellan Sverige och Norge. 39 610 Den 2 Juni 1815 nungens erinran om nödvändigheten, at i de paragrapher af Regeringsformen och Riksdags Ordningen som angå Constitutions Utskottets göromål och Justitia? Ombudsmannens val föreslå så beskaffade rättelser, som af det beslutna tillägget i Justitia: Ombudsmannens Instruction synas vara föranledde. (bilägges)1 Remitterades til beredningen. Remitterades til beredningen det memorial som den 30 sistledne Maji til Utskottet af Riksdagsmannen J. M. Wessing blifvit inlemnadt, och vid Protocollet för berörde dag igenffnnes. Herr Baron och Ordf branden anmälde at den 1 :a Afdelningen hade förrättat läsningen af Riksens Ständers Justitia? Ombudsmans Diarier, och dervid funnit at denne Riksens Ständers Ombudsman, med utmärkt nit och värdighet sit ämbete utöfva!, hvarjämte Afdelningen deraf trodt sig vinna nya öfvertygande bevis på den verkeliga, fastän kanske ofta för mängden omärkbara nytta detta ämbete åstadkommer. Uplästes et af första Afdelningen til föredragning i Utskottets plenum anmäldt protocoll hållet inför Konungen i Justitia? ärender den 1 Dec. 1813., och fann Utskottet dervid ingen anmärkning kunna äga rum. Föredrogos ifrån Andra Afdelningen följande til upläsning i Plenum anmälta protocoller, rörande Krigsärender. För 1812, den 7 :de Julii, angående af Handels Huset Wallis sökt ersättning för fragtpenningar. — Förföll. För den 11 :te Aug. 1812, om tilstånd för Forsbo krutbruks ägare, at få antaga 20 personer i sin tjenst med frikallande från Conscriptions skyldigheten. Förföll. För den 26 Januarii 1813 rörande introductions afgift för Amiralen m. m. Friherre Stedingh.
Herr Rosenblad: Hvad Herr Hjerta anfört, att det gamla anslaget skulle vara tillräckligt, tror jag förfaller, då man erinrar sig, att anslaget endast är ett förslags-anslag, och att behofvet ovilkorligen måste fyllas, till hvad summa det än uppgår. Också har KammarRätten och Revisorerne icke kunnat göra någon anmärkning dervid, att det årliga anslaget varit öfverskridit, och StatsUtskottet har sjelf uti sitt Utlåtande sagt, att det förböjda anslaget är föranledt af högre pris på dessa materialier. Det vore verkligen bra hårdt, i händelse det bestämda anslaget t. ex. den 3i October vore slut, att då ålägga EmbetsYerken att från den 1 November till den sista December icke få elda eller utfärda några expeditioner. I afseende på hvad Grefve Posse anfört emot Herr Ribbing, får jag svara, att jag alldeles icke kan finna något sammanhang emellan Herr Ribbings förut väckte motion och det förslag han nu uppgifvit. Det tillägg han önskar, och som skulle hos Kongl. Maj:t anmälas, åsyftar icke verkställigheten nu genast, utan Den 29 September. 131 endast, alt Kongl. Maj:t derpå för en framtid ville fästa sin uppmärksamhet; och då jag anser detta af vigt, kan jag icke frångå min begäran, att, jemte bifall till Utskottets förslag, det af Herr Ribbing dervid gjorde tillägg måtte, tillika med den af mig deri föreslagne modification, bifallas. Grefve Posse: Herr Ribbing bar velat finna en skillnad emellan den motion, sorn redan af Rikets Ständer blifvit afslagen, och den lian nu gjort, deruti att den förra remitterades till Lagutskottet, och att det således då skulle varit fråga örn en Lag, hvaremot den af honom nu framställde endast skulle åsyfta en underdånig önskan. Den Motion, han då väckte, angick förändring af Expeditions-taxan. Som denna Förordning endast tillkommer Kongl. Maj:t att utfärda, kunde Lagutskottet icke befatta sig med motionen, utan att först begära sammanträde med Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet.
Jag år pä det högsta tillfredsställd öfver den förklaring Herr Grefve af Wetterstedt afgifvit i anledning af en del af mina yttranden. Han har nemligen sagt att det var Konungens jörtroende till /svenska Folket, som verkat, att ingen proposition i detta ämne blifvit till Riksens Ständer framställd. Jeg kr glad att af detta yttrande hämta en ytterligare anledning att icke förtjena någon liten andel utaf Konungens förtroende till Folkets Representanter. Vilkoret för detta förtroende ar säkerligen ett noggrann! uppfyllande af Riks* Den n April e, m. dagsmannens pligter, och det år' med nöje jag emottager denna påminnelse, att uppfylla folkets fordran på min uppmärksamhet vid fråga örn en utgift för Folket. Det borde då visa sig för mig sorn en billighet, som en rättighet, som en slutföljd af föreningen emellan Sverige och Norrige, att uppmärksamheten borde bästas äfven på Norriges deltagande. Jag år mycket nöjd att denna idéa framställt sig för mig, och att jag ej af någon consideration uraktlåtit att framföra den såsom Representant. Det år blott vid ett yttrande af Herr Grefve af Wetterstedt, som jag anhåller få göra en anmärkning, icke för den gemenskap det åger med detta ämne, men för den vidsträcktare omfattning det innehåller, hvilket gör att jag ej stillatigande kan förbigå detsamma. Konungen har, efter Grefve af Wetterstedts yttrande, vid detta tillfälle tegat. Just detta är för mig en anledning att tro, att Ministären borde hafva talat. Den borde, hafva in« sett att ett sådant förhållande komme att äga rum, att Svenska Folkets Representanter nödvändigt skulle taga i öfvervägande den lättnad, sorn genom Norriges deltagande uti ifrågavarande utgift kunde uppkomma för Svenska Folket. I* anledning deraf hade jag trott att Ministrarn» deruppå borde väcka uppmärksamheten. Herr Grefve af Wetterstedt har sagt, att ef uti Grundlagen någon föreskrift finnes, att Ministrarne skola göra en sådan erinran. Denna tanka kan jag icke dela, ty det är Mirusträrne» skyldighet att sjelfkraft påminna otn Rikets rätt och båsta.