Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfver den af mig anmälda anmärkntsanledning emot Hr Statssecret. för financerna gjort sig skyldigt till följande ganska svåra misstag, nemi.: 1:0 Att Constit.Utsk. granskat den emot banklagsforslnget riktade anmärkningen ensamt i hvad den angick Hr Skogman, utan att, i sammanhang dermed, pröfva Konungens öfriga rådgifvares förhållande i detta mål. Om, hvilket jag ej vill bestiida, ett förbiseende blifvit af mig begånget, då jag, i alltför lättroget förlitande till de på detta rum af flera Konungens rådgifvare högtidligen gifna försäkringar om deras moraliska oskuld i afseende å ifrågavar. banklagsförslag med dertill hörande motiver så vidt nemi. dessa åsyftade att å lagstridig väg kullkasta grundlagen, ställt min anmärkning ensamt emot den enda synliga, positiva rådgifvare i detta fall, Hr Skogman, kan detta lika litet berättiga Constit.Utsk. att partielt granska sjelfva regeringsåtgärden, endast så vidt den rörer en viss person, som, i händelse anmärkningen blifvit framställd, utan att de upplysande motiver na medföljt, d. v. s. i okunnighet om Statsrådets delaktighet deri, det kunnat försvaras , om Constit.Utsk. undandolt de upplysningar ang:de ärendet i dess helhet, som K. St. äga rätt att fordra, eller partielt pröfvat anmärkningen emot contrasignanten af det K. beslutet, utan att undersöka, i hvad mån hans kamrater varit, jemte honom, brottsliga. Ett sådant sätt att granska är en verklig råttfälla för Utsk:s principaler, och jag vill, för de sednares värdighets skull, icke nämna saken vid det namn, jag anser vara dess förtjenta. Jag tror således Utsk. böra i hela dess vidd pröfva den anmärkta rådgifvareåtgärden i afseende å banklagsförslaget. 2:0 Utsk. har visserligen förmält sig icke kunna godkänna Hr Skogmans ifrågavar. rådgifvande åtgärd, såsom stridande emot 72 §.
Di smulera ska ja ' betale, dom kan ja fäll få bju på. Dä ä väl oppskrifvet i boka, vet ja '? » » Ja, h varenda skilling, » svarade jag och flög honom i famn än en gång. » Nå, hur ska herrn komme te morrbror sin i prästgår ' n då? Han ska väl inte gå ätter landsvägen heller med kappsäcken i näfven? Nej, då vet ja ' bättre rå. Han följer mä mej hem till Rissäter, ja ' har häster å vagn imot mej, och när han ha vare hos mej ett par dar och sjönge sine viser, så ska ' ja nog hjälpe ' n h e m te prästgårn på någe sätt. » Den förträfflige brukspatronen blef nu för tredje gången omklappad ännu kraftigare än förut och nu under det entusiastiska utropet: » Brukspatron ä ' då en krona! » » Säj inte brukspatron, säj farbror — och nu kommer du mä te Rissätter, förstår du. » Och därmed var saken uppgjord; och så gick han ner och betalade alltihop. Ångbåten lade till, där trycktes händer och nickades och viftades än en gång, och friherrinnan påminde mig i sista stund åter o m mitt löfte, och snart därpå satt jag vid farbror Gahms sida i hans bekväma resvagn och åkte i raskt traf in till staden och, efter ett kort uppehåll där, vidare norrut. Skildringen af de tvänne dagarne på Rissäters bruk förbigår jag. Vare det nog sagdt, att de voro festliga och glada, och att j a g gjorde en hastig och intim bekantskap icke blott med brukspatronens familj och kontorspersonal, utan med hela hans umgänge, samladt till kalas hos honom. På tredje dagens morgon lånade farbror IDUN Gahm mig 10 rdr rmt för hemresan. En god del af vägen skjutsade han mig med egna hästar, resten tillryggalades med den tidens billiga gästgifvareskjuts, och när jag ändtligen på kvällen samma dag — själfva midsommarafton — anlände till B:s prästgård, resans mål, blefvo där stor öfverraskning, glada omfamningar, långa förklaringar och en reseberättelse, som väckte m y c - ken munterhet.
Hr Lagerhjelm ingaf i Coust.- Utsk. ifrån början ett förslag till representationsförändring, af den beskaffenhet, att öfre kammaren skulle tillsättas genom ståndseller classval, och den nedre deremot genom samfällda val. Detta förslag blef af Utsk. underkändt. Det upptogs ej utförligt, utan blott till sina grunder, ibland reservationerne vid Ulsk:s betänk. N:o 26, och blef icke eller af något Stånd god klindt. Nu förnyar Hr Lagerhjelm samma förslag såsom en jemkningsåtgärd. Om denna hade af Utsk. vidtagits, så skulle det i 2:dra eller rättare sagdt i tredje hand hafva framkommit med det förslag lill 11. St., hvilket Utsk. från början förkastat. Kail ett sådant sätt att gå tillväga vara riktigt? Hr Lagerhjelm och de talare, som med honom instämt, hafva erinrat om grundlagens åläggande för Utsk. att i möjligaste målto till ett helt sammanjemka alla RiksStms skiljaktiga meningar. Dervid bör man dock lemna uppmärksamhet ät orden i möjligaste matto, som Utsk. naturligtvis har måst ställa sig till efterrättelse; ty i händelse dessa orden icke stått i 56 § Reg.F., så hade Utsk. varit skyldigt att sammanjemka alla skiljakligheterne emellan fyra Stånds olika meningar. Ar det sannolikt, alt ett så sammanjemkadt förslag kan få något inre sammanhang? Är det tänkbart, att det någonsin kunnat antagas? Det finnes, såsom man vet, vissa fabelaktiga djur, som äro till hälften menniska och till hälften fisk. Deras sammansättning är att jemföra med ett förslag, så sammanjemnkadt, att deu ena hälften utgår frän en grundsats, och den andra ifrån en alldeles olika. Af en så sammanjemnkad organisation blifver aldrig en lefvande varelse, men väl kan det blifva ett vidunder. Ville man nu göra detta vidunder ännu fullständigare, så att det kunde anses sammansatt af fyra särskilda slags varelser, så kunde man sätta framfötter och vingar derpå. Men jag betviflar likväl, att det kunde användas till annat än arabesker. Sådan är, mine Hrr, rimligheten af oförenliga skiljaktigheters sammanjeinnkning.
Det *23i, efter granjfntng af (Eonoop*£ommij3atiatetö för# vältning och räfenjfaper för åren 1831 odj 1832, uti unDerDåntg ©frifvelfe Den 23 fiftliDne $ebruarii, till ^ongl. $ftaj:t framburit <2Bår ttnDerDåniga önjfan: Dets att, enär 1833 årö |)uf»ubbof reDan more unDer afjlutning, uti Den för år 1834 måtte till rättelfe iaftta» gaé åtjfilliga af £>j? gjorDa Slnmärfningar viD ifrågavaranDe nu gratia ffaDe reDogörelfer, till bereDanDe af mera fullftänDighet och pålitlighet uti teDoviéning&methoDen, Dels att J^ongl. 3ftaj:t måtte i ‘tftåDer »iDtaga tjenliga åtgärder, hvarigenom må funna tillförlitligen ture» Daé od) beftämmaö, huruviDa
Jag får likväl, i anledning af en värd Ledamots yttrande, förklara, att dessa medel, allt ifrån år 1807 till 1815 icke uppburits, hvilket afbrott troligen varit orsakadt af krigshändelserna; jag har åtminstone aldrig beskyllt Styrelsen derföre. År i8i5 eller 1818 fann StatsUtskottet, jag mins ej med säkerhet hvilkendera Riksdagen, att dessa medel icke voro infordrade; och att Danska Kronan sedermera inbetalt en större summa på en gång för de år de icke uppburits, torde icke vara Herr Grefve af Wetterstedt obekant. Hans Excellence Herr Grefve aj Wetterstedt: Jag har alldeles icke någonting emot ett bifall å StatsUtskottets förslag. Då jag förra gången log ordet, skedde det i anledning af Herr Hjertås yttrande, hvarå jag trodde mig böra begära bans förklaring, emedan han sade det vara nödvändigt bibehålla denna post under en serskild rubrik, på det icke dessa medel, som blifvit påtunna, måtte kunna under en gemensam rubrik undandöljas. Sedan Herr Hjerta närmare förklarat siu mening med detta yttran - 58 Den 12 Ju ni i e* m. de, liar jag ingenting vidare alt påminna vid StatsUtskottets förslag. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet oell Adeln behagade instämma i BondeStåndets beslut, att Danska Fyringsmedlen borde, såsom hittills ägt rum, under serskild Titel bland StatsVerkets Inkomster upptagas. Ropades Ja. 3/j:de InkomstTiteln, Sjötullsmedel. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken frågade om Ridderskapet och Adeln behagade förblifva vid dess, i afseende å Sjötullsmedlens beräkning till brutto 2 millioner Tvåhundrade Tusende Riksdaler Banco, redan fattade beslut. Ropades Ja. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln godkände den af StatsUtskottet, rörande denna fråga, föreslagne voterings-proposition.
» Kretik » öfver öfningslektionerna blef aldrig fråga om. Snart var det ute i staden, att magister Fors var full. Det var bara skandal; han hade kräftan, sade andra, och fick inte behålla en matbit, och så tog han sig ett glas konjak då och då för att döfva plågorna. Stackars Kungl. Solisterna voro de samma som vid p å utlandet s å f ö r s e n a t s, a t t d e t b e k l a g l i g e n ej h e l l e r h i n - I — var magister Fors mycket klen, men på efter föregående tillfälle, med undantag af att hr Salomon middagen ville han ändå öfvervaka öfningslektioner åtfölja denna v e c k a s n u m m e r tioner till riksdagen med begäran om ändring af » giftermålsbalken », förra året af lektor Höjer m. fl. och i år af grefve Hugo HamiltoD, och det är med anledning af dessa denna artikel kommit till. Men kanske vi dessförinnan skulle taga litet reda på själfva » giftermålsbalken », som står först i lagboken. Den är så lång och krånglig, att vi ej kunna meddela ens ett utdrag ur den, och innehåller ej mindre än sjutton kapitel med ty åtföljande senare tillkomna s. k. » kongl. förordningar ». Bland förordningarna äro de viktigaste k. förordningen af 1862 om boskillnad och den som utkom 1874 om den gifta kvinnans rätt att själf disponera sin egen arbetsförtjänst — egentligen de enda segrar kvinnosakens vänner vid riksdagen vunnit under sin långa och ofta hopplösa kamp mot gamla fördomar och sekellånga orättvisor. (Forts.) Teater och musik. IDUN 88 nen. Det var jag, som höll den. Förunderligt nog var salen full af främmande åhörare. Magister Fors stod på katedern. Han skakade så, att glas ögonen föllo i golfvet. Man såg på honom. Då hörde jag någon af de främmande hviska: » De där herrarne vid fönstret äro visst hitskickade af landskamrern för att spionera. » En af eleverna trängde sig fram för att få ett glas vatten åt ma gistern. Karaffinen stod bakom herrarne.
Vid hufvudkonti öfver de tre väsendtligaste redovisnings-detaljerna — regementenas uppbörd, lånerörelsen och pensioneringen — hvilka konti äro uppgjorda i den vanliga räkenskapsformen med rubriker och fullständiga uppbördseller utgiftstitlar, finnes nemligen först bilagdt ett sammandrag med alla utgiftsoch inkomst-titlar på kolumner, och dessa kolumners slutsumma ingår i detaljens hufvudkonto; men äfven bredvid sammandraget ligga fullständiga special-konti med hvarje särskildt regemente och kår, låntagare och pensionär. Då hvarje detalj granskas, är lätt att, äfven utan anvisning, inse dessa kontis riktiga och fullständiga sammanhang. De anmärkta felen i registret å låntagares konti, tillkomne derigenom, att konseptet begagnats för flera år, så att vid renskrifniugen förvillelse om de för olika åren uteslutna eller tillkomna lånen lätt kunnat ske, äro af alls ingen betydelse för revisionen, då sammandrags-konti öfver lånen utgöra den enda riktiga ledningen öfver förvaltningen i denna del. Med grundadt skäl är väl anmärkt, att transporter saknats å pensions-specialkonto. Denna omständighet har sin orsak deri, att jag blifvit ålagd såsom Bokhållare sjelf ombesörja de 4 hufvudböckernas renskrifning. Denna renskrifning af öfver 350 ark är en omöjlighet för mig att sjelf medhinna, och dessutom är ej brukligt i andra verk att belägga bokslutaren med ett så tungt och otjenligt arbete, hvadan jag nödgats anlita private renskrifvare; och att finna sådane med passande handstil och pålitlighet, är ej lätt. Nu har en sådan, änskönt konseptet varit lika linieradt med renskriften, genom några öfverstrukna rader i konseptet, ändrat transporteringen, i stället för att lemna tomrum för de öfverstrukna raderna. Med en privat renskrifvare kan ej heller tiden för arbetets fullbordan så noga bestämmas, enär denne kan, såsom fallet var vid renskrifningen af nu ifrågavarande hufvudbok, under sysselsättningen dermed få en annan ständig befattning, som hindrar att efter beräkning fullborda arbetet.
Den 8 September f. m. 117 är förenlig meri begäret och sträfvandet att åtminstone för denna gången tillintetgöra alla de önskningar som i så långliga tider af detsamma i detta hänseende blifvit framställde. I politiska frågor är det emellertid min åsigt, att om man icke kan vinna, hvad man i allo anser vara det bästa, sä bör man derföre ej motsätta sig, eller undanskjuta de partiella förbättringar som för tillfället kunna beredas. Ur denna synpunkt får jag alltså förklara, alt fastän jag anser Utsk:s förslag vara det fullkomligaste, och det, hvartill man förr eller sednare måste komma, så utgör Frih. Palmsljernas förslag redan ett vackert steg framåt, och att jag med nöje biträder detsamma, derest icke Ulsk:s kan tillvinna sig R. o. Ad:s bifall, hvarom jag likväl anhåller. Hr Printzensköld, Carl: De försök, som här af flere talare blifvit gjorda att draga denna nu under öfverläggning varande fråga under 57 § Reg.F. hafva såväl af Hr Cederschjöld som af Hr Gyllensköld blifvit så fullständigt vederlagda, alt jag endast har all tillägga några ord. Jag erkänner, att R. St. gemensamt med Konungen ega rätt alt stifta lag, och jag känner äfven, alt denna lag måste blifva gällande, hvaraf följer, att om Konung och Ständer skulle stifta en lag, hvilken innefattade våld mot eganderåtten, så skulle den enskildle emot ett sådant våld förgäfves söka skydd hos någon embetsmyndighet. Men just derföre, att de båda Slatsmaglerne ega en så obegränsad rättighet måste de uti alla sina åtgärder ledas af en ännu högre lag, d, v. s. den moraliska lagen, så att icke indivividernes rättigheter förnärmas. Sådant skulle likväl inträffa, om, såsom här är yrkadt, ränlegifvarne genom en af Konung och Ständer stiftad lag åläggas, att, ehvad de vilja eller icke, utgöra räntorna på annat sätt, än som skett sedan sekler tillbaka.
Består lasten endast af trävaror, golf-, mureller tak-sten, kalk, krita, salt, stenkol eller ballast, och större eller mindre del deraf måst lossas, erlägges till Bolaget femton procent af fartygets och lastens Värde; men utgöres lasten derjemte, till större eller mindre del, af sådana dyrbarare varoi’, för hvilka, enligt nästföregående 3:ne moment af denna §. en mindre bergnings-procent i hvarje serskildt fall blifvit bestämd, utgår bergnings-arfvodet för sistnämnda varor endast med beräkning af den lägre procenten. Lastens hufvudsakliga beskaffenhet bestämmer vid sådana tillfällen den procent, som för sjelfva fartygets bergning bör Dykeriet till - Exp.-Uuk. Förslag till lind. Skrif v. N-o 002. 19 komma, så att, då största qvantiteten eller lästtalet af laddningen utgjorts af trävaror, sten o. d., beräknas femton procent; men i annan händelse rättas afgiften efter nästföregående 3:ne Moment. Då fartyg blifvit så skadadl, att det antingen helt och hållet sjunkit, eller tilL så stor del att vattnet går öfver däck, utgöres bergare-lÖnen till Dykeriet med tjugu procent af det bergade fartygets och den bergade lastens värde. 7 §• Utom dessa, genom nästföregående arne §§. stadgade procent af den bergade lastens olörtullade värde, och det värde hvartill fartyget, efter strandnings-händelsen, uppskattadt blifvit,hvilka procent skola beräknas icke blott uppå värdet af det gods, som af Dykeriet bergås, utan ock af sådana elfecter, hvilka, innan Dykeriet om biträde anlitades, blifvit med Skepparens eget folk eller tillkallade främmande personer till land förskaffadt, tillkommer Bolaget ersättning för alla i och för bergning och lossning bevisligen hafda omkostnader, med undantag blott för dervid begagnade Inventariipersedlars slitning; dock skall Bolaget, för alla sådana omkostnader, med egarne till skepp och last deltaga, i förhållande till den Bolaget tillkommande bergnings-procent. io Exp.-Ulsk. Förslag till und, Skrifv. N.o 3oa. 8 §.
Staden efter värdet af de serskilda jordlotterne är berättigad, skall åt dessas innehafvare upplåtas, eller för Stadens gemensamma räkning utöfvas, och om bränvinsbränningen skall ske med serskilda pannor efter hvarje jordlotts värde, eller ock i ett eller flera sammansatta verk efter alla eller flera jordlotters sammanslagna värde; men i de Städer, der jorden är med eganderält fördelad på Stadens invånare, må det ankomma på det beslut, som ibland dem af pluraliteten, beräknad i nion af jordvärdet, fattas; och i den händelse förhållandet är blandadt, skola enahanda grunder följas; likväl under förbehåll att, derest Kongl. Maj:t ej, i betraktande af serskilda omständigheter, annorlunda redan förordnat eller framdeles förordnar, 4 §• denna Förordning skall tjena till efterrättelse, i afseende på den högsta pannerymd, som af sådahe föreningar må begagnas; börande för öfrigt, vid utöfningen af Städernes bränvinsbrännings-rättighet, iakttagas, att de brännerier, som hädanefter anläggas, varda utom Staden på lämpligt afstånd ifrån andra byggnader uppförde. Bihang till R. St. Vid de årliga mantalsskrifningarne uppgifves så väl stället, hvarest, som ock det eller de hemman, hemmansdelar eller lägenheter, för hvilka hränvinsbränningen skall utöfvas, äfvensom pannerymden, enligt hela det at Justeraren åsatte kannetal, med utsättande af den class, hvartill pannan hänföres; och vare det en och hvar tili bränvinsbränning berättigad obetaget att anmäla sig till bran vinsbränningens utöfvande, antingen för hela eller hälften af den tillåtna tiden, skolande i senare fallet bestämdt uppgifvas, hvilkendera termin, antingen Januarii, Fehruarii och Mars eller April, November och December dertill begagnas; och kommer afgilten för hränvinsbränningen att i förhållande derefter beräknas.
Åtskilliga sjösänkningar, årensningar och större afdikningar hafva på sednare tid, ofta med bidrag af allmänna medel, blifvit verkställda af bolag, bestående af egarne inom flera särskildta skifteslag, i ändamål att förvandla föga gräsbärande kärr eller kärrängar till odlingsbara fält; men det har visat sig, att detta ändamål icke nöjaktigt kan ernås, med mindre ändring i redan förrättade etrodelningar, af hvad namn de vara må, få ske, emedan på åtskilliga ställen förra egoskiftenas form är af beskaffenhet att lägga nästan oöfvervinnerliga hinder deremot. Att förhållandet är sådant, anhåller jag, att med endast ett af de många exempel, som erbjuda sig, få åskådliggöra genom bilagde karta öfver sanka egorna till Rahla by i Kumla socken af Orebro län, hvaraf visar sig, art dessa 480 tidd stora egor, vid år 1849 förrättadt laga skifte, blifvit delade i t. o. m. 7,400 fot långa, men endast 20 till 110 fot breda egolotter, hvilkas utseende således närma sig det af en fjerdedels mil långa gator.
Maj:t i underdånighet anhållit, att ifrågavarande ego-utbyte måtte bifallas och den mark, staden i sådan händelse erhölle, undfå stadsjord» natur, hvilken ansökning Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet i underdånighet. förordat, med vitsordande, att någon annan lämplig plats för gasverkets byggnader, än den nu föreslagna, icke funnes inom staden eller i dess närhet samt att ifrågavarande jord-utbyte ej för Kongl. Majit och Kronan medförde någon skada och förlust; så har Kongl. Majit, efter det jemväl Kongl. Kammar-kollegium uti infordradt underdånigt utlåtande berörde utbyte tillstyrkt, i nåder föreslagit, det Rikets Ständer måtte för sin del medgifva, att, utaf den till fordna slottet i Nyköping hörande mark, den del, hvilken å omförmälda karta utmärkes med egofigurerna Niris 1. 2, 3 och 4 samt, enligt kartebeskrifningen, innehåller 1 tunnland 28,5 kappland, eller 10 qvadratref 60 qvadratstänger. mätte, för uppgifna ändamålet till Nyköpings stad upplåtas i utbyte mot egofiguren Nio 5, innefattande 1 tunnland 30,9 kappland, eller 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 19. 11 q vadratref, af deri till nämnde stad hörande så kallade Hästhagen; och skulle staden derjemte, enligt ofvanberörde aftal, verkställa odling å sistnämnde jordrvmd och under den stadgade tiden godtgöra vederbörande indelningshafvare det vid landtmäteri-förrättningen bestämda belopp. Med afseende å hvad sålunda blifvit upplyst och handlingarna i detta ärende för öfrigt innehålla, får Stats-Utskottet vördsamt tillstyrka Rikets Ständers bifall till förevarande nådiga framställning. Stockholm den 19 December 1859, ,M i». Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Dec. 1869, kl. 7 e. ro.
Visserligen hafva vid denna oell föregide riksdagar blifvit antagna förslag, som afse undanrödjande af de skarpa gränser, som för närvide ega rum emellan Stånden. Men vi skola icke glömma, att dessa förändringar ytterst syfta derhän, att göra det möjligt för en person, som tillhör ett riksstånd, att väljas i ett annat. Här deremot har man föreslagit en sammanblandning, så fullständig, att jag icke kan ingå derpå, så länge vi hafva de fyra Stånden qvar. * Hr von Koch, Nils Samuel: Hr v. Ehrenheim har så fullständigt uttryckt de tankar, som jag i detta ämne anser vara de rätta, att jag har föga annat att göra, än instämma med honom. Jag vill endast tillägga några ord. Ju mindre förhoppning jag hyser om möjligheten att åstadkomma en allmän representationsförändring, desto mera anser jag det vara af vigt att 88 Oen 8 Augusti. man söker genomdrifva partiella förbättringar. Jag har vidare alltid ansett, att genom Ståndens upblandning med nya elementer, den ensidighet och brist på sakkännedom, som nu finnes, skall i någon mån modifieras. Det må vara sannt, såsom den siste värde talaren sagt, att om BondeSt:t skulle skicka en prest eller adelsman, skulle det blott kunna inträffa, derest dessa personer sympathiserade med Ståndet, och man om dem trodde att de bättre än Ståndets egna ledamöter skulle kunna försvara dessa sympatbier. Men dels torde det vara att antaga, att kunskaperna hos adelsmannen och presten äro större, än hos bönderna sjelfva, dels är det alltid fördelaktigt att tillfälle lemnäs de olika klasserna till utbyte af tankar. Dessutom komma ståndsintressena och skråandan ej att visa sig i så krass form som eljest, när man upträder inför de öfriga Stånden. Jag anser detta förslag vara bland de bättre, som blifvit väckta. De skäl, som man deremot anfört, äro, så att säga, af theoretisk beskaffenhet, nemligen att det strider emot principen att valbarheten skulle utsträckas utöfver valrätten.
Den ordenteliga gången af Engelska hemseder, gör ej heller detta land till en skådeplats för societet, som i den fordna Franska bemärkelsen också var ett allmänt nöje – nemligen allmänt, i motsats mot det förtroligare, enskilda umgänget, hvilket just har sitt behag derigenom, att hvar och en lemnar fart at sitt individuella lynne. Uti societeten föreställer man deremot ej sig sjelf, utan snarare en allmän person – modet i sin drägt, den goda ton i manér och språk. Man formar sig efter ett mönster. De högre kretsarna, som i Europa nu öfverallt likna hvarandra, må ha en liknande societet äfven här. Jag känner den ej. Nationen synes mig ha föga böjelse derför. Det är ock af bristen på smak för nöjen, och på uppfinningsgåfva i detta afseende, som han här får se luxen i sin råaste nakenhet, då den består blott i att kasta bort penningar, t. ex. i Vad, hvilket här kan kallas ett national-nöje. Andra nationer förstå att bibehålla en slags måtta i det oförnuftiga. För Engelsmannens raka förstånd är detta en motsägelse. Hans deciderade charakter förer honom öfverallt vägen fram, så långt den räcker. I sjelfva verket om man är öfver måttans gräns och ej vill återvända innom den, hvilket menskligt sundt förnuft kan sätta måtta i omåttlighet, rimlighet i orimligheten? – Men just deri består civilisationens allmännaste missbildning; och dess förnuft är mig derföre ännu vedervärdigare än dess oförnuft. Den del af sommarn och den höst jag här tillbragt, äro dessutom i afseende på nöjena en ofruktbar årstid. – Vintern, som i alla nordliga länder gör de stora städerna till samlingsorter för nöjen, prakt och förströelser, har allt för sent denna verkan i London. Den förnäma, rika och syssellösa verlden tillbringar genom ett besynnerligt val hösten och vintern på landet. – Att då är jagttiden, kan vara en orsak för Gentlemännen; för öfrigt far man då omkring till brunnar och badställen, och fortfar dermed till April, Maj, många till kungens födelsedag i Juni.