Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bestämdt orätt är dock, då en flicka i lyckligare villkor, genom att arbeta för en mindre penning, nedtrycker arbetslönen för den, som måste lefva af sitt arbete. Det var mot detta kvinnornas inkräktande af verksamhetsområden, som tillförene varit mannen uteslutande förbeh %llna, fröken Key kraftigt uppträdds i sina föreläsningar, stämplande hvarje shdant arbete ' som » missbrukad kvinnokrafb. Hon har frågat: hafva resultaten af det arbete kvinnorna nedlagt p&amp; akademiska examina, på en statstjänst, en kontorsplats varit mycket värda? Hon har påstått, att rpå kontoren och byraerna förlora kvinnorna ofta sin lifsglädje samt blifva sjuka och nervösa och måste bära de inanliga kamraternas missnöje öfver försummadt arbete eller hHlla i tills de stupm.l Ja, hon har sökt skrämma kvinnorna frHn de nya arbetsfalten i följande passus:, Och allt efter som fler och fler yrken komma i de billigare arbetande kvinnohiinderna, allt färre bli de män, som genom äktenskapet kunna gifva kvinnan möjlighet att nå sin fulla utveckling som kvinna; allt mera nedtrycka kvinnorna arbetslönerna för hvarandra och männen; allt starkare väser diirför från minnens sida mot kvinnorna en känsla, lik den hvita rasens hat mot den gula^.^ Slutligen har hon anfört utlåtanden från åtskilliga arbetschefer, som hon tillfrågat, bekriiftande hennes omdöme om kvinnans underliigsenhet p&amp; de manliga arbet~områdena.~ Mot slikt påstaende skulle dock med säkerhet kunna citeras långt flere bevis af afbetsgifvare, hvilka vitsorda ej blott kvinnans plikttrohet och pålitlighet, utan iifven erkänna hennes dugande förmaga i ratt många fall. Följande yttrande af den populäre författmen D Sigurd D torde komma sanningen närmast: &gt;Ännu pb lhng tid duger det inte for en kvinna, som betriider ett s. k. manligt verksamhetsEiilt, att bara vars lika god som en någorlunda duglig karl; skall hon upptaga striden mot alla fördoinar och nbgorlunda helskinnad komma undan, s&amp; måste hon vara minst 50 procent Biittre. Se dar den enkla sanningen! » Det är ej en lätt sak att inlåta sig i meningsutbyte med fröken Key.
Förvaltningen trodde sig emedlertid hafva all anledning att med det snaraste förvänta dessa handlingar äfvensom den förestående utbetalningen af erforderliga förskott å entreprenadsumman och ansåg fördenskull försigtigheten fordra, att de dertill erforderliga medlen så tidigt reqvirerades, att saknaden af desamma icke lade hinder i vägen för skyndsamt afslutande af kontrakten om machinernas förfärdigande och fartygens byggnad, helst ovisst vore, huruvida dessa medel kunde snart erhållas. Den anmärkta lyftningen af återstoden utaf anslaget till förändring och anskaffande af gevär för flottans behof föranleddes af förväntade reqvisitioner från stationerna för derstädes under vintermånaderna verkställda gevärsförändringar och reparationer; varande också en sådan reqvisition i början af April månad sistlidet år från Carlskrona station till Förvaltningen insänd. Enligt dessa upplysningar, har således allenast en mindre del, eller 80,000 Rdr, utaf det vid sistförflutna riksdag för ångfartygs byggande beviljade anslag af Stats-Utskottets Utlåtande, N:o -105. 5 300,000 r.dr behöft från Förvaltningen af Sjöärendena under loppet af år 1850 utbetalas. Den kort efter samma års början skedda lyftningen af hela den åter stående anslagssumman, oansedt icke ens ritningarna och kostnadsförslagen för 2:ne af de nya fartygen ännu voro uppgjorda, synes följaktligen rakt stridande emot det uti Förvaltningens skrifvelse till Utskottet anförda syftemålet med stadgandet i 1848 års Kongl. Bref eller förekommandet af “förtidiga reqvisitioner utan nöjaktig anledning".
Gr. Piper, Charles Emil; samt en i 23:dje » » » N:o 2221. Hr af Wirsén, Thure; anmodade Hr Gr. o. Landtm. Ståndets Hrr Ledamöter inom nämnde afdelningar att i början af det plenum, som komme att hållas nästa Lördag den 11 dennes, efter anslag sammanträda för val af Bänkman i de afgångnes ställe. Gr. Oxenstjerna, Axel: Till Riddarh.-Utsk:t har i dag af Hr Wahlfelt,..Svante Axel Bleckert, blifvit inlemnad en fullmakt för Adeliga Alten N:o 1856 De Frese, undertecknad af Johan Anton De Frese. Denne De Frese är visserligen icke enligt genealogierne ättens hufvudman; men då hufvudmannen Axel Alexander De Frese, som är född 1790, icke på öfver 40 år låtit sig afhöra, tillät R. o. Ad. vid 1860 års riksdag att en af. hans närmaste ättemän, Emanuel De Frese, utgifven fullmaktgo dkändes. Denne Emanuel De Frese är nu död, hvarför jag hemställer till R. o. Ad. att ifrågav:de af han närmaste ättemän utgifna fullmakt måtte godkännas. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. funne skäligt godkänna den ifrågav:de, af f. d. Löjtnanten Johan Anton De Frese utfärdade fullmakten. Ropades ja. Hr von Knorring, Erik Oscar, uppläste en motion N:o 1, ang:de pension åt Kapitenen i armén Erik August Björkman. Remitterades till Stats-Utsk:t. Vidare afgaf Hr von Knorring en motion N:o 2, om pension åt Häradshöfdingen C. G. Levins enka, Wilhelmina Levin, född Grönblad; och yttrade, efter motionens uppläsning, Hr von Knorring:
Icke desto mindre började han med en detaljsak, i det han förklarade, att skärgårdsartilleriet vore ämnadt att utgöra en flankbetäckning för 110 Den 3 Mars e. ra. arméen. Detta är dock blott till en del sannt, ty skärgårdsartilleriets uppgift att bistå arméen, är endast sekundär; dess förnämsta uppgift är att försvara de vigtigaste delarne af skärgården, samt att derstädes anlägga försänkningar, stängsel, minor m. m. Detta är hufvudsaken; men om fienden genombryter dessa positioner, när lian ej kan hejdas, utan framrycker och landstiger, så tror jag, och jag vet det af krigshistorien, att skärgårdsartilleriet kan blifva af väsendtlig nytta för arméen, ty lika visst som det är, att den eger en öfvervägande fördel, som kan anfalla sin fiende, så väl från sjön som från land, lika visst är det att ett flytande groft artilleri kan blifva af gagn för striderna på land; och jag tror, att äfven om arméens strid icke är omedelbart vid stranden, utan ett ej allt för långt stycke derifrån, skall skärgårdsvapnets landstigningskanoner blifva gagneliga; ty fältpjeser hafva lika god verkan, när de för öfrigt äro väl betjenade, om de framtransporteras af ett skärgårdsartilleri, som af ett åkande eller ridande artilleri. Samme talare har äfven yttrat, att om arméens befäl finge välja emellan att antingen emottaga den summa, sorn lill skärgårdsartilleriet skulle åtgå, och afstå från detsamma, eller ock låta den användas till detta artilleri, så skulle valet falla åt det förra hållet. Jag tror dock icke, att de af arméens officerare, som voro med i slaget vid Rathan, skulle för något pris velat försaka det skärgårdsartilleri, sorn der frälsade Svenska arméen från nederlag och fångenskap. Vidare har man uttalat en tvekan, huruvida detta vapen i en framtid skall visa sig värdigt de kostnader, det kommer att medföra. Jag kan i detta hänseende ej anföra annat än min egen tro, men den understödjes af krigshistorien.
Borgare-Ståndet hifallne, nemligen: af PresteStåndet, irsta, 2:dra, i5:dje , 4:de och jrte punkterne, samt 7:de punkten, i hvad den rörer Riksmarskalks-Embetets executionsrätt, Posträtterne, Kongl. Cancellierättens befattning med Postmål , Bergstingsrätter samt Grufveoch Bergsrälter, Sjötullsratter, Grän» setullrätter och Hallrätter, tillika med yttrandet angående de Academiska Dornstolarne och Academiernes Rectorers executionsrätt, och af Burgare-Ståndet: 3:dje och 4:de puncterne, samt 7:de punkten, så vidt den angår Öfre och Nedre Borgrätterne, RiksrnarskalksEmbetet, Slottsrätterne , Posträtterne, Kongl. Cancellierätten, Bergstingsrätter, Grufveoch Bergsrätter, Sjötulls-, Grähsetullsoch Hallrätter, så ock yttrandet angående de Academiska Dornstolarne och Academiernes Rectorers executionsrätt ; äfvensom sistnämnde 2!ne Riks-Stånd låtit bero vid Utskottets i slutet af Betänkandet afgifna utlåtande, i anledning af Herr Cronii och Riksdagsfullmägtigen Nils Insulins der omförmälde motioner. Trenne Ledamöters serskilda meningar åtfölja. Stockholm den 23 December 1829» Bil. lill JLagU tskotttis Utlåtande No 154. gt Reservationer: 1:0 af Herr jfrved Ribbing: Emot förslaget , att indraga Lagmansoch Kämner** rälterne och derigenom förminska instantierne från 4 till 3, reserverar jag mig, emedan jag anser det för närvarande overkställbar^ Högste Domstolen, sorn ej arbetar på divisioner, skall ej medhinna alla de göromål, som komma att öfverhopa, sedan den nedflyttas från sin plats, såsom 4.de instantie, till att vara den 3:dje, eller i Hofrätternas ställe.
Allmogen föredrager i allmänhet strömming framför sill; också är den strömming, som fångas vid öns kuster, af särdeles god beskaffenhet. Fjällfisk fångas äfven icke obetydligt i hafvet, synnerligen på östra kupten, och införes under lindrigare vintrar och om våren lefvande i vattenkärl tili afsalu i Wisby. Vadmal tillverkas icke allenast lill provinsens behof, utan äfven till afsalu till ett ungefärligt belopp af 13,000 alnar; den uppköpes ovalkad och ulföres lill 15 största delen af gåi dfurihandlande, äfvensom något till, deremot desse handlande ofia i utbyte återgifva Gollländsk vadmal efter undergången beredning oell färgning; men deras afsalu i öfrigt beslår allt förila rande hufvudsakligen O O 7 n O lili det myckna annat krinn de medföra, för h\ilkels betalande lagsökningar dock numera sällan äga rum. Genom nådigt beviljadt anslag af 500 R:dr Banko har Hushållnings-Sällskapet salis i tillfälle nit lala meddela undervisning i dubbel-spinning af så väl lin sorn ull, och hvilken undervisning, börjad förliden höst, med begärlighet begagnas. Linneoch hampväfnader tillverkas på långt när icke till provinsens behof. Jagt af sk ja la r, egentligen på nordliga kusten af Fårön och södra udden af JNäs socken, är icke obetydlig och lemnar årlig export af skjälspäck och hudar lill ett värde af närmare 3,000 R:dr. Jagt af sjöfågel idkas uti myrorna och vid de flesta stränder; förmånligast vid utanför belägne holmar, men det gamla skadliga bruket af äggning eller äggens borttagande har icke kunnat utrotas, helst sådant, last sparsamt, i jaglstadgan är tillåtet. Den öfriga jagten idkas mest såsom nöje, men i afseende på fågel kunde jaglen blifva en binäring för allmogen, om espriten alt dermed förnuftsenlig!: förfara slår att införa.
Jag skulle heldre unna honom åt dig min goda, ömma, oskuldsfulla Mathilda! än åt din stolta syster, som icke förstår att värdera ett hjerta, som aldrig kan betala kärlek med kärlek; som fordrar slafvisk hyllning af tjuge, utan att vilja älska en, och som helt visst, äfven som Fru bibehåller samma vana. Min belägenhet, sedan jag flyttade i din fars hus, är ingalunda önskansvärd. På honom kan jag icke klaga, han bemöter mig faderligt och låter mig aldrig känna tyngden af mitt beroende, men din syster krossar mig med sitt högmod och låter icke sällan förstå att jag är här för hennes skuld, som sällskap, ja som förkläde åt henne. O det är tungt, Mathilda! – Det var en tid då äfven jag var hyllad och firad framför många andra flickor, då man prisade mitt utseende, mina talanger, men dock (i tysthet) mest min förmögenhet. Det var en annan tid då jag i mitt eget hus mottog en mängd personer, hvilka täflade att visa mig aktning och icke sällan den mest krypande höflighet, då jag som värdinna briljerade vid ett bord, svigtande af silfver och kristaller, och då hvarje af mig uttaladt ord, utropades som qvickt och snillrikt. – Denna tid är förbi. Sedan min mans olyckliga bankrutt, anser man mig icke mer för densamma, och då jag nödsakades mottaga den fristad min morbror af godhet tillbjöd mig i sitt hus, är jag knappast sedd. Sådana äro menniskor i allmänhet: de glädja sig med den glada, men de gråta ej med den bedröfvade. Så länge glädjen ler omkring en, komma de så gerna att sola sig i dess sken; men låt sorgen komma, låt bekymmer och behof komma, och fåfängt ser man sig om efter de många vännerna. Du begär veta något om min man och min son. Den förre reste för tre veckor sedan, till Götheborg der han varit nog lycklig att genom rekommendation få plats på ett handelskontor, sedan hans konkurs var för stor för att någonsin ge honom hopp att mer drifva egen handel. Han var här och tog afsked af mig, ty jag var då redan hitflyttad: ack, hvilket afsked! Tror du väl att jag såg en gnista ömhet i hans öga?
För åren 1814 tili och med 1823. För åren För åren 1814 till och 1778 till och med i8a3. med 1787. Krono värdi. Nja: Räntan : 172 Tunnor Spanmål 6 Lä Smör 4i Lä Fläsk Jönåkers Härad Bergshammar Socken. BergshammarN:o 1, iMrtlSkatte. Jor deboks Ränta. Hemmantals Ränta. Landttågsgärden ... 2 >7 i* Bvggningslijelpen 36 Boskapspenningar 32 — Skjutsfärds d:o 1 Dagsverks d:o I Sta 5t 37. 1 if. Summa | 13 i 441 2 Räntan. ^ Penningar j T:a Spanmål För åren 1814 till och med i8a3. Förordningen den 8 Jan. 1748 föreskrifver beräknas, så vidt ej annorlunda derom serskildt är förordoadt. 9 Län. ■ Förvandling efter medium Krono af 10 ars Markcgångspris, Nya. Värdi. Räntan. Gullbergs Härad Ljung Socken Släta N:o 2, 1 M:tl Skatte. Jordeboks Ränta. Penningar Ständige penningar . 24 st. Fodernöts d:o Tunnor Korn £ Lm Smör i Lamb 1 Höns 1 Lass Ved 2 Stockar 12 Dagsverken 6 årliga Hästar 2 Kungs D:o . S:r 6 å 36 sk. — .26 4 sk. — 3 8 2 — 8 r. 3i. Hemmantals Ränta. Landttågsgärden . Byggningshjelpen . Salpeter d:o Vinterkörseln . Boskapspenningar Skjutsfärds d:o Dagsverks d:i S:r 6: 26. 2#. | Tunna D:0 För åren 1814 till och med 1823. 28 I 4 IO I 24 % För åren 1778 till och med 1787. I de Härader af Länet der Byggningshjelpen, enligt Undervisningen, af ålder utgått i persedlar, skall den, på sätt K.
Jag vill icke motsätta mig beviljandet af ifrågavarande anslag, då det blifvit styrkt, att detsamma är af behofvet påkalladt; dock vidhåller jag mitt yrkande om återremiss af Den !0 Mars f. m. 235 punkten, på det att Utsk:t måtte komma i tillfälle att närmare motivera sin hemställan och meddela de för frågans bedömande erforderliga upplysningar. Frih. von Schulzenheim: Jag måste betrakta hvar och en, som innehar hög chefsplats, såsom icke allenast högtbetrodd, ulan äfven såsom högt upplyst, och mottager derföre alltid med tacksamhet upplysningar af sådana personer. Den ene af dessa mina högtupplysta motståndare, Landshöfdingen, Frih. af Ugglas, får jag emellertid först försäkra, att jag sä val genomläst den Preussiska postkonventionen, sorn äfven läst alla derom under sistlidet år författade tidningsartiklar, och dessutom sjelf uppgjort kalkyler, hvilka jag villigt skall meddela hvar och en, som vill taga kännedom af dem. För att skydda mig mot de af min andra högtupplvste antagonist framställda anmärkningar, måste jag trötta R. o. Ad. med att åhöra en tablå öfver Postverkets ställning, som jag har i min hand, och hvilken är af följande innehåll: »Portot för inrikes bref har utgjort: år 1863 eldigt hufvudbok, rdr 1,006,719, 48. » 1865, för hvilket års 4:de qvartal räkenskaperna ännu ej inkommit, under lista qvartalet rdr 272,924. » 2:dra » ...» 284,153. » 3:dje » ...» 292,259. och beräknas för 4:de qvart. hafva utgjort ungefär » 300,664. i hvilket fall den skulle uppgå till omkring » 1,150,000.
Den hufvudsakliga svårigheten ligger deruti, att frågan om utländsk mans litterära eganderätt med afseende på eftertryck eller öfversättning i Sverige ej är främmande för Tryckfrihetsförordningen och blifvit i denna grundlag betraktad ur en synpunkt fullkomligt motsatt den nu ifrågavarande. Utskottet får i detta afseende erinra om stadgandena i nämnda Förordnings \ § \% mom : »Intet hinder vare för bokhandels idkande, icke eller för utgifning till föryttrande af någon skrift vare sig inländsk eller utländsk;» samt i samma §:s 7 morn.: »Den hvilken utgifver utländsk mans arbete eller öfversättning deraf, eller inländsk mans, som sitt namn ej angifvit, ege enahanda rättigheter, pligter och ansvarighet, som författare, i alla de fall, der ej i denna lag annorlunda stadgadt är.» Dessa stadganden bero af åsigter, som alldeles icke voro främmande för den tids vanor och föreställningssätt, då nämnda förordning tillkom, men torde icke slå väl tillsammans med de grundsatser om ömsesidig litterär eganderätt nationerna emellan, hvilka sedermera gjort sig gällande och hvarpå motionärens förslag är bygdt. Utskottet har, i betraktande af dessa förhållanden, ansett det vara omöjligt, att, på sätt motionären föreslagit, ställa en särskild lag om den internationela litterära eganderätten bredvid Tryckfrihets-förordningens nuvarande, för en sådan eganderätt alldeles icke gynsamma stadganden. Om en lagförändring i det af motionären föreslagna syfte skall ske, måste alltså, efter Utskottets mening, antingen, med förändring af Tryckfrihets-förordningen, de nya stadgandena i densamma upptagas, eller också åtminstone de föreskrifter i nämnda förordning, som angå utgifvande af utländsk skrift och öfversättning deraf, upphäfvas, för att kunna ersättas med stadganden i annan syftning och af civillags natur.
Med bifall till Stats-Utskottets i Memorialen N:ris 235 och 242 gjorda hemställanden hafva Rikets Ständer xiii belopp af 2,600,000 R:dr fastställt summan af den allmänna bevillning,' som till fyllande af Riksgälds-kontorets behof under nästa statsregleringsperiod bör årligen utgöras. I anledning häraf får Bevilinings-Utskottet nu afgifva förslag till denna bevillningssummas utgörande. Af det på Riksgälds-kontorets föranstaltande af trycket utgifna Geneta!- sammandrag öfver 1862 års bevillning inhemtas, att summan af taxerade och debiterade bevillningsafgifter för nämnda år, oberäknad! kortoch tidningsstämpelafgifterna samt bevillningen af testamenten,' äfvensom restantier från föregående år, uppgått till 2,683,065 R:dr 75 öre, hvilket belopp den sedermera influtna uppbörden äfven lärer hafva fullt motsvarat. Den under innevarande år intill slutet af November månad, influtna bevillning har, enligt Utskottet tillhandakomna uppgifter, belöpt sig till 2,590,031 R:dr 79 öre, och de i ränterierna innestående behållningar, jemte hvad som ytterligare till årets slut kan inflyta, kunna antagas fullt uppgå till den summa, sorn erfordras för bevillningens uppbringande till 2,600,000 R:dr. Då nu Rikets Ständer vid innevarande riksdag i gällande bevillningsstadga icke vidtagit sådana förändringar, som i någon anmärkningsvärd mån kunna inverka på bevillningens belopp, visar sig häråt, att med full visshet bör kunna beräknas att, med bibehållande af nu stadgade afgiftsoch procentbestämmelser för bevillningen efter Andra artikeln, bevillniugen i sin helhet icke skall komma att understiga den fastställda statsbristsumraan, 2,600,000 R:dr, Bih. till R St. Bevillning s-Utskottets Metnorud N:o 21.
JBehofvet af lindring för Jemtlands Rotehållare är derigenom fullständigt utredt, i likstämmighet med RoteringsCommissionens underdåniga Utlåtande af den 17 December i8a5. Kongl. Maj:t har med landsfaderlig omsorg omfattat denna fråga, och redan vidtagit flera preliminaira åtgärder, som lättat Rotehållarnes bördor, intilldess en närmare eller slutlig handläggning kan ske, i likstämmighet med hvad Rikets Ständer vid 1818 års Riksdag i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhållit. Kongl. Maj:t har derföre, uti Nådig Skrifvelse af den 21 November 1827, anbefallt Dess Befallningshafvande, att inkomma med förslag till en ny ordinarie rotering i Jemtland, så att samma rotering, genast efter afvittringens slut, må kunna företagas. Allt är således beredt för att vinna det åsyftade ändamålet, och då Roteringsförslaget hinner fullbordas, är Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer att förvänta, hvarföre det dessförinnan synes vara nog tidigt, att ingå i närmare pröfning af hufvudfrågan; men då de sammansatta Utskotten yttrat sig rörande grunderna för Jemtlands rotering, anser jag mig äfven skyldig att dervid afgifva några erindringar. 120 Den 4 November. Om Jemtlands Regemente skall kunna användas lika som den öfriga Svenska Arméen, måste det gamla vilkoret för dess rotering, eller manskapets användande endast inom landskapet, upphäfvas, och Jemtlands soldater följakteligen åläggas samma skyldigheter, som Kronans indeldta manskap i det öfriga Riket. Men enär således Contractet med Rotehållarne måste, å Kronans sida, hrytas, synes ingen annan billig grund för det nya förhållandet dem emellan kunna af Konung och Ständer fastställas, än den Kongl. Maj:t redan år 1806 uppgifvit, eller jemnlikhet med Roteringen i det öfriga Riketj hvilken princip Rikets Ständer genom deras underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit den 27 Maji 1818 äfven synes hafva godkänt.
Jag kan nu i Hr Rosenqvists motion ej finna annan mening, än att lian begär, det Judar, efter tio års förlopp, icke skola få behålla de fastigheter de innehafva, och att lian således vill genom tvång, vare sig direct eller indirect, afhända dem deras egendomar. Detta är så mycket tydligare, som motionären sjelf säger, att de skulle hafva 10 år på sig, för att skilja sig från sina egendomar. Det är endast på grund deraf och ingalunda i följd af några sympatier för Judarne, (ty då jag hvarken inser någon nytta eller våda för landet af Judarnes härvaro, är det mig likgiltigt hvad i sådant afseende må finnas stadgadt!, som jag anmärkt, alt motionen är stridande mot Reg.F:s 16 §. och anser den icke böra blifva föremål för remiss. Skulle likväl Hr Frih. o. Landtm.. finna remiss kunna äga rum, så skall jag underkasta mig Hr Landtmts åsigt och hvarken begära votering eller yrka någon annan utgärd för alt få min åsigt gällande. Jag anhåller dock att få citera ett exempel, som har mycken analogi med förevar, sak, så mycket mer, som det var samme motionär, hvars framställning dervid var föremål för Landtm:s vägran af propos. Hr Rosenqvist gjorde vid 1828, 1829 och 18J0 årens riksdag en motion om att en hög person måtte öfvergå till protestantiska läran. Då förklarade Landtm, den 19 Aug. 1829, att som enligt 16 §:n Reg.F. Konungen äger att ingens samvete tvinga eller tvinga låta, utan skydda hvar och en vid en fri utöfning af sin religion, ansåg Hr Gr. o. Landtm, sig icke kunna framställa propos. på Hr Rosenqvists motion, hvarigenom den kom att förfalla.
Gyllenstjerna af Lundholm, Nils Christoffer; N:o 293. Frih. Falkengrén, Fullm. Gr. Hamilton, Malkolm; samt Den 12 April f. ra. 317 N:o 180. Hr Rääf i Småland, Leonhard Fredrik, och befnnnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 367. Frih. Ulfsparre, Fullm. Gr. Levenhaupt, Mauritz Axel. N:o 2006. Hr Sandels, Per Benjamin. Hr von Printzencreutz, Bernhard Wilhelm. II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, lillkännagaf, att Hr Ekenstéen, Joh. Fritz, anmält det han vore nödsakad all för obestämd tid afresa från riksdagen, samt derföre, jemte anhållan alt få bibehålla sin riksdagsmannarätt, afsagt sig den honom updragna bänkmansbefattning; och blef denna anhållan af R. o. Ad. bifallen. II. E. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf jemväl att Hr af Petersens, Joh. Aug., begärt och erhållit ledighet till innevar. månads slut, frän sin befattning såsom ledamot i Const.Utsk., hvarjemte H. E. anmodade Hrr Elektorer, alt utse en ledamot, för att under hans frånvaro biträda i nämnde Utsk. Företogs val af en Suppleant i Ridd.-Direkt:n, sedan Frih. Koskull, Ulrik, afsagt sig denna befattning, och befanns, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedd: Frih. Cederström, Rudolf. Uplästes ett af Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg, inlemnadt sålydande mern.