Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Våroch höst-terminerna utgöra vanUnder begge terminerna, eller 35 vec ligen tillsammans 35 veckor. Alltså unkor, undervisas alltså under 35X6 Härtill komma om sommaren 7 veckor med 39 undervisningstimmar i veckan, eller 273 limmar, hvadan således under året, för undervisning i militär-ämnena, användas timmar 210—{—273 Vid jemförelse emellan dessa begge tal finnes förhållandet emellan undervis ningstiderna i de humanistiska och i militärämnena ungefär vara som 3 : 2. Då från 3:dje klassen till den 2:dra nedflyttas undervisningen i exercisreglemente och krigsartiklar samt i stället dit uppflyttas undervisningen i mekanik och astronomi — en åtgärd, som redan blifvit föreslagen och som icke fordrar någon inkräktning af Rikets Ständers dyrbara tid — så komma, inom läroverkets lägre klasser, lika många timmar att användas till undervisning i de militära som i de humanistiska ämnena. Hvar förefinnes då i verkligheten denna ”väsentliga bristfällighet” — denna ”principvidrighet”, som skulle tvinga Rikets Ständer att önska en ombildning af ifrågavarande läroverk, om hvars nuvarande organisation det måhända lönade mödan alt inhemta någon närmare kännedom, innan förslag fram ställes lill Rikets Ständer att hos Kongl. Maj.t begära en sådan förändring deraf, som uteslutande af 2 klasser? Det andra skälet för betänkandets ogillande af de lägre klassernas tillvaro är, att ynglingarne, vid inträdet i läroverket, för tidigt bestämmas för sitt blifvande lefnadsyrke. Vid de flesta krigsskolor i Europa anser nian 4 år ungefär vara minimum af den lid, som erfordras för en ynglings bildande till officer, och antagningsålderns medeltal utgör vid dessa skolor 15 år. Vid krigsskolan på Carlberg utgör de inträdande ynglingarnes medelålder 16 år. Med undantag af den rent vetenskapliga vägen, gifves väl ingen bana, intet yrke, som icke vid tidigare ålder väljes af eller bestämmes för ynglingen. Krigsyrket, allvarligt i sina fordringar, kräfver en ej blott genom fallenhet, men äfven genom theorelisk och praktisk bildning utvecklad håg och duglighet. Härtill fordras lid.
Derefter föreslogs, att den i Taxe-förslaget vid slutet af artikeln Instrumenter intagna anmärkn.: ”serskildt inkommande tillbehör förtullas efter 15 proc. af värdet” måtte erhålla följande lydelse: ”serskildt inkommande delar eller tillbehör, ej specifierade, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå”; hvartill R. o. Ad., efter någon discussion, lemnade sitt bifall. Inventarier, Skepps Pröfningen af Utskrs förslag blef, uppå en ledamots hemställan, upskjuten tills R. o. Ad. fattat sitt beslut i fråga om artikeln Fartyg. Jern, gjutet. Härvid förekom först Utsk:s hemställan, att nu stadgade inoch utförsels-förbud å ”Tackoch Barlast-jern”, äfvensom utförsels-förbuden å de likartade artiklarne ”Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, ostämplade och oborrade,” samt å ”Hällar Den 5 Maj. 63 öfver 1J tums tjocklek samt Lod och Lödjor öfver 1 SkU vigt stycket” må uphäfvas och en tillsats af 1 R:dr pr SkU st.-v. i förbudens ställe antagas; och beslöts, efter någon discussion, att nu den del af denna hemställan, som afsåg Tackoch Barlastjern, skulle blifva föremål för serskild öfverläggning, samt att vid denna öfverläggnings slut propos. först skulle framställas i fråga om utförsels-förbudet.
Men att iag haffwer honom uthgifvit för eder, Att han skulle wara sonen ider, Thet hafwer iag ei gjort eder till skam, Uthan iag wille ther medh sökia wårt gagn, Som i medh mig sedan hafwer beiakat. Endock det nu så illa hafver råkat, Så weet Gud iag hafver honom aget, Men i hafwer honom i hängn taget. Ty hafver iag godt samwet för Gudh, Men i skullen plockat hans rygghud, Så hade han dessa skalkheter låtit, Och thet hade kunnat eder meer båta. Sardelius. Min k. hustro, min syndh är stoor, Iag klagar för tig i högden boor! Och hoo är nu mig trösta kan? Sostrata. Min hiärtans kiäreste herr och man, Med suckan i eder till Gudh omwände! Beder honom eder sin anda sände! Medh almosogift i honom försoonar, Hoo wet, han eder wäl skoonar. Sardelius. Min k. hustru, i råden mig rett, Thet will iag giöra widh thetta sett: Krässeligh spijs mig aldrig bereden, Kosteligh kläder ware mig lede. All prakt och wälde far nu wäl, Thet kan jag göra med godh skäll! Sostrata. Wij williom in på slottet gå, Wår sons begrafning hasta på, Wij williom honom och christelig gråta; Döö kan mera, än lefwa båta. Sardelius. Then barn hafver kär, han skall them aga, Så kunna the Gud och menniskor behaga, Thet hafver iag medh min skada förståt, Seer eder före, huru mig är gådt.” Femte akten. Marquard och Algutor, skattebönder, färdas till Jerusalem; Judas kommer flyende och ropar efter dem. Marquard: ”Hvad är thet för en brackefnees, Som löper effter och röper så hees.” Algutor menar, att de kunna låta farkosten drifva, ty är den ropande stadd i rätter ärende, kommer han väl efter; sjelf sjunger han:
Det är väl mycket olämpligare att begära en författnings utfärdande, än att blott begära Propos. i ett ämne, i afseende å hvilket man icke upgjort något fullständigt förslag till förordning. Gr. Lagerbjelke torde, äfven erinra sig, att det var Konst.Utsk. som föreslog, att R. St. skulle af Konungen begära förslag lill en författn. rörande RegeringsRätten, och att detta begärdes, ehuru Ständernas beslut derom icke var mera än halfgånget. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 24 Maj e. m. 301 beskattning i allmänhet borde iakttagas, vid det beslut, att ifrägavar:de bevillms-afgift skulle bestämmas till endast 2 R:dr b:ko, eller det i sagde Förordn. för Bokhållare i 8:de klassen utsatte belopp; emot hvilket beslut Hr Possessionaten Hård yttrade den olika åsigt, att, då klaganden sjelf begärl, alt Bokhållaren Olssons bevilln. mätte påföras med 5 proc. af det i besvären upgifne lönebeloppet 100 R:dr, den i 27 § 1 mom. Bevilln:s-Förordn:n antydda proc:s-beräkningen i sådant fall borde iakttagas. Ordf:n, Hr Landshöfd:n Gr. Liljencrantz, samt Kronans ombud, Hr Lands-Kamereraren Normelli, reserverade sig jemväl mot beslutet samt instämde uti den af Possessionaten Hård yttrade åsigt. Med bifall till Landtbrukaren J. A. Euanders, å egna samt å Hr Öfversten och Riddaren Ch. Em. Rudbecks vägnar, ingifna skriftliga anhållan, att deras s. k. Befallningsmän vid Hägerstalund och Sollentunaholm, för hvilka innevar:de års TaxeringsKomité åsatt en bevilln. af 5 proc. utaf deras till 200 R:dr upskattade löneinkomster, eller 10
Banco-litstottet har ei kunnat föreställa s:g en sadan uttydning af dest nyttjade och anmärkte uttryck, såsom stulle Utstoktet wclat förolämpa nuwarande Direction; men Utstottet har ock ej, utan att befara egen och andras förebråelse, kunnat lemna obemärkt ett af Dircctionen widtagit formeligt besiut, som kunde berättiKa, eu möjestsen ftamdrles rg82 Den rz Julli. bliswande, til! äfwentyrs.mindre upplyst, och för Werke! mindre nitisk Dircction, till företag, som med Bänkens säkerhet wvro oförenlige; och som derjemte kunde för Banco-Förwaltningen blifwa nog länge okände. Med afseende äswen dera, har Bancostltstottet, af den i förrberörde matto förekomne anledning, nyttjat del till framtiden lämpade uttryck, som långt »fran att wara ett Nedactionsscl, och en följd af obetänksamhet eller förhastande, war frugten af en noggran undersökning, en kal! öfwcrläggning, öckert enhälligt beslut. Banco-Unkottet hade gärna undwikit, att omnämna, hwad Utskottet ej kunnat undgå att irffe, huruledes den af Canal-Directionen hyste, och hos Kongl. Majit i underdånighet framställde farhaga, såsom skulle genom en hos Banco-Förwallningen supponerad oförlåtlig motwilja eller försummelse, hela Canal-anläggningen löpa fara att raka i owerksamhet; är för Banco, Förwaltningen ä,wen sa oförtjent som mindre hedrande; sedan Riksens Högloft. Ständer, med Canal, Werkets skyndesamma fortgång, pä sä utmärkt sätt förbundit
Då vid arbetsplanens uppgörande svårligen kan bestämmas när arbetet skall hörjås och bör vara fullbordadt, emedan sådant merändels heror af det dertill sökta stats-bidragets erhållande och de terminer, då vederbörande kunna påräkna att af detsamma komma i åtnjutande, har stadgandet i Usta momentet, angående tiden för arbetenas påbörjande och fullbordan, ansetts hörå derifrån utgå, helst föreskriften härom egentligen tillhör de bestämmelser, sorn' konlrakterna skola innefatta, och bland hvilka densamma jemväl förekommer. Deremot har i detta moment tillagts, att, på sätt vid alla i sednare tider med bidrag af allmänna medel understödda ar beten iakttagits, kostnadsförslag skall tillika med arbetsplanen vara uppgjordt innan stats-hidraget erhålles. Då de med understöd af allmänna medel företagna och utförda väg-anläggningar och väg-förbättringar samt bro-byggnader måste, för att de med statsbidragens beviljande afsedda ändamål skola vinnas, framgent vederbörligen underhållas, så och ehuru hvad i gällande lag och författningar är stadgadt rörande underhållsskyldigheten för allmänna vägar och broar hör vara tillämpligt äfven i afseende på de med bidrag från stats-verkets sida verkställda dylika företag, har Utskottet dock ansett, att, bland de allmänna vilkoren och stadgandena för stats-bidrags erhållande lill vägoch bro-anläggningar m. m., jemväl bör intagas en särskild föreskrift angående dessa vägars och broars franlgena underhållande intilldess fullgörandet af ifrågavarande underhållsskyldighet kan blifva i laga ordning vedérbörande jordegare ålagdt samt delta åliggande dem emellan fördeladt.
Till stöd för dessa förslag är anfördt, att, då träfartygen numera börja utträngas af jernbepansrade, till flottans bemanning ej erfordrades så talrika besättningar som fordom, utan hufvudsakligen artillerister, dernäst machinister och styrmän, till hvilka göromål båtsmanshållet ej vore användbart, enär båtsmännen, till följd af sin ålder, sysselsättning vid jordbruket, samt brist på den öfning, hvilken borde från barndomen bibringas, ej kunde blifva rigtigt sjövande. Båtsmännen blefvo derföre vid flottans varf använde hufvudsakligen till släparbete, till roddning och dylikt; och genom den otrefnad, som bristande fallenhet för sjörensten, i förening med bristande öfning, måste hos dem väcka, voro de underkastade frestelser till utsväfningar och oordentlighet, hvarigenom Kronans tjenst än ytterligare komme att förlora samt manskapets egen välfärd och utkomst blefve lidande, och båtsmannen, hvilken, såsom uppfordrad, varit olämplig till sjöman, vid sin hemkomst till roten ofta befunnits lika olämplig till landtman, samt slutligen med talrik familj fallit fattigvården till last. Båtsmännens arbete vid Kronans varf kostade emellertid i sjelfva verket långt mer än det arbete, som verkställdes af legda arbetare, hvarförutan deras transporterande till och från stationen förorsakade Staten betydliga utgifter. Det vore således en verklig misshushållning med Statens medel att vidare nyttja denna korps. En 6 Sammans. Slatssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 8. värfvad trupp skulle fylla sin plats bättre på varfvet och i Kronans verkstäder, bättre örn sommaren i sjötjenst ; erhölles i allmänhet för en ganska billig städja, och tjenade sedermera under flera år för blott kläder och maten, så att, derest en del af den inflytande vakansafgiften användes till den värfvade truppens rundligare underhåll och aflöning, denna, tillsammans med sjöbeväringen, otvifvelaktig! skulle i behofvets stund lemna en både tillräcklig och duglig manskapsstyrka, utan något behof af ytterligare uppoffringar.
Den som, lika med Presteoch Borgare-Stånden, anser sednare punkten af det i Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 340, sid. 9, föreslagna moment utaf stadgandena angående upplåningen emot fonderade stats-obligationer, böra erhålla följande lydelse: »Vid upplåningens företagande, äfvensom under dess fortgång, ega Fullmäktige i RiksgäldsKontoret att, med afseende å dåvarande penningeställning samt de förhållanden, som harvid för öfrigt böra komma i betraktande, pröfva och bestämma om och i hvilken mån rabatt å det kapitalbelopp, derå obligationerna äro utfärdade, må, inom de gränser nedanstående moment, i fråga om lånets amortering, föreskrifver, varda af Riksgälds-Kontoret medgifven,» — röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, komma, i öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adelns beslut, orden: »inom de gränser nedanstående moment, i fråga om lånets amortering, föreskrifver», att utgå ur denna punkt. Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva bifallit Utskottets hemställan i Utlåtandet N:o 340, sid. 11, att obligationernas valörer måtto utsättas i både sedeloch silfvermynt, men Borgare-Ståndet har ansett denna mening böra uttryckas sålunda: »obligationernas valörer skola utsättas i både Riksdaler riksmynt och Silfver-specie.» Utskottet anser sig böra inbjuda Borgare-Ståndet att, med frånträdande af sitt härom fattade beslut, förena sig med Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet i godkännandet af det uttryck, Utskottet begagnat. Skulle denna inbjudning likväl icke antagas, och Bonde-Ståndet icke heller vilja godkänna Utskottets uti ifrågavarande hänseende gjorda hemställan, torde, för att få frågan om berörde stadgande afgjord, omröstning, i vanlig ordning, varda verkställd efter följande proposition: Stats-Vtskollets Memorial, N:o 3S9. 5 2:o.
Rörande 24 punkten, innefattande förslag om indragning till statsverket af lill enskilda inrättningar och personer indelta anslag, hafva följande anmärkningar blifvit hos Ridderskapet och Adeln framställda: vid mom. a), att då det onekligen vore af vigt att af räkenskaperna kunna bestämdt inhemta, huru stor del af kronans räntor blifvit för det ena eller andra ändamålet använd, Utskottet destomindre egt skäl till sin i detta moment gjorda hemställan om uteslutande utur räkenskaperna af räntorna utaf Åkers krutbruk, Ilusqvarnagevärsfaktori, klädesfabriker i Norrköping m. (1., som denna hemställan stöde i strid mot det i 13 punkten gjorde förslag, att de räntor, som äro lill rusthållshemman äfvensom till båtsmanshåll i Blekinge och Kalmar län anslagna, borde i jordeböckernas skattckolumn upptagas och i redogörelserna debiteras, men beloppet under anordningstitel afföras; vid mom. c), deruti Utskottet tillstyrkt, att de hemman, som under egande rätt innehades och för förluster genom kanal-anläggningar njöto ersättning medelst anvisning af tionde eller andra hemmnnsräntor, måtte derför undfå viss kapital-ersättning, enligt den öfverenskommelse, som med vederbörande kunde träffas. Härvid är anmärkt, att om ett hemman genom ofvanuppgifne eller annan orsak hlifvit förminskadt, detsamma borde undergå förmedling, men icke utgöra samma ränta som förut. Bristen i dess förmåga att utgöra den gamla skatten vore ingalunda godtgjord derigenom, att staten erlade ett visst kapital till den, som för ögonblicket vore hemmanets innehafvare.
Vår underdåniga vördnad och tacksamhet, håfve Vi, till betygande deraf, hos Kgl. Maj:t i underdånighet anhållit, att Hennes Maj;ts höga Kröning matte, efter uråldrigt bruk, för sig gå; och Kongl. Maj.t har, med bifall till Vår underdåniga anhållan, i Nåder förklarat Sig vilja framdeles bestämma tiden för denna stora högtidlighet» §. 44, I öfverensstämmelse med 89 §. RegeringsFormen och 60 Riksdags-Ordningen, håfve Vi, så väl uti förekomne frågor om Rikets Allmänna hushållning samt dermed gemenskap egande Inrättningar och Författningar, som ock uti åtskilliga andra ämnen, hos Kongl. Maj:t anmält Våra Hemställanden, Önskningar och Förslag, genom följande underdåniga Skrifvelser: 1:0 Den 12 Maji; om upphörande af den anstalt, att i officiella Tidningen införa Kungörelser om lediga kyrkovaktare-tjenster. 2:0 angående prestanda till Bru ken af åboerne å de hemman, somBruks-idkare till Skatte inlöst. 5:o angående skyldigheten för Postmästare, att, emot ersättning, hålla Postbok med Landtboer, och för Postförare, att medtaga Landtboernes lösväskor. 4:o i anledning af vackt fråga örn en frimarknad vid Svanesund. 5:o hi3 5:o Den 12 Maji; angående ersättning för Hästar, som stupat eller blifvit skadade under så kallad Kungsskjuts. P:o om utgörande af den Kro no-Tionde-Spannmål, sorn genom Tionde-sättningar hitintills icke blifvit till beloppet bestämd. 7:0 t angående Arrenden å Kyr ko-hemman i Skåne. 8:0 Den il Junii; angående öiverklagade olägenheter vid Krono-skjuts. g:o angående tillökte Frimark nader i Skenninge och Grenna Städer. 10:0 rörande vackt fråga, om närmare bestämmande af Fjerdingsinäns skyldigheter. 11:0 angående transporter af Undsättnings-Spannmål. 12:0 Den 2 Julii; angående förändrade grunder vid bestämmandet af marknadstider. i3:o
Man vill väl ej förneka, att den Gud, sorn skapat verlden, och uplåtit åt oss dess håfvor att begagna och förädla, är Densamma, hvilken vi böra egna vår dyrkan ; men en nästan gnostisk åsigt af materien, blir frukten af en sådan åsigt af arbetet. — Man skulle äfven kunna tillägga, att liberalismen har förklarat sig emot all kastindelning, och alla serskilda kaster tillkommande privilegier, huru vill den då npträda och förfäkta det väsendtligaste af alla privilegier, syndaförlåtelse, och derefter följande syndfrihet för vissa utvalda, endast genom en subjektiv väckelse eller de förmenta Apostlames handpåläggning, huru vill den då förfäkta, att en viss kast bland de Kristna skall stå, icke Konungen, utan Konungars Konung närmare, liksom utgörande Hans intimare omgifning. Det är sålunda som den Krisina Församlingen kan i tidens längd omskapas lill en massa, lika utmärkt för råhet, lättja och andligt högmod. Men en rå och fanaliserad folkhop står vida öfver snillet och bildningen, ty den är användbar till allt. För tvåhundra år sedan släpade den en Regent till Schavotten och i våra Den 16 Juni. 189 tider egnar den en Regent nästan gudomlig dyrkan, derföre att Denna slåss med en odöpt fiende, och nyttjar Bibelspråk i sina proklamationer. Den äskade religionsfriheten kan således ej under nuvar:de förhållanden från liberalismens ståndpunkt försvaras, och alt det ej eller låter sig göra från konservatismens sida, är många gånger tillräckligen bevisadl. Således kan intet politiskt parti egentligen försvara den. Deremot skall naturligtvis invändas, alt denna fråga har med de politiska partierna intet att beställa. Så heter det när fråga är om inskränkningar, men när samma parli 'åskar några friheter, dä åberopar man verldsliga och politiska förhållanden. Men religiösa och politiska förhållanden i ett ordriadt samhälle, kjunna aldrig fullkomligt lösrycka sig från hvarandra.
Bttinkanden. gen under jagniogstiden» och för skallens förrättande, ett batydligt antal dagsverken årligen utgå och förspiilas; att nyttan af skallen, efter hvad erfarenheten visat, icke svarat emot detsa olägenheter, samt att i öfrigt hvar och en jordegare elier åbo, som åger boskap och kreatur, lärer vara angelägen att freda sig för den skada och förlust, som af rofdjur kan tillVkyndaF, hvartill flere, mindre kostsamma åtgärder, än de uti 3 Art, af JagtS adgan föreskrifne, finnas att använd», hafva Utskotten likväl, i anledning af Kongl Maj:ts ofvanåberopade Beslut, ansett det icke vara lämpligt, ytterligare tillstyrka upphäfvande af de uti förenämnde Artikel meddelde föreskrifterJ men deremot trott sig ega anledning hemställa, att Riksens Höglofl, Ständer, uti underdånig skrifvelse, hos Kongl. Majit anhålla , att enär u»i någon ort särskild öfverenskommelse träffas om andre an de uti 5 Art. af lgofl års jsgtStadga föreskriine åtgärder till skadedjurs utödande, och sådan öfverenskommelse, hvilken till Kongl. Majus Nådiga pröfning bor »nmälas, skulle pr< fVas fullkomligen leda till uppfyllande af ändamålet på ett för orten* innevånare mindre betungande och kostsamt sätt, densamma då mätte , utan hinder af hvad JsgtStadgan i allmänhet föreskrifver, entagas och lör den ortens innevånare till efterrättelse i Nåder fastställas, hvarigenom de skyldigheter JagtStadgan förut bestämt, för dem komma att upphöra; men berörde IngUtskottHs Bitttnknnden, tig Stadga uti öfrige orter lända till efterråttel se; hvilket dock till Riksens Högloft. Ständer vördsamligeD öfverlemnas. Stockholm den 14 Maji 1823. Ankom den 27 Maji I825. Riksens Högloft.
Voteringen har utfallit med 78 ja och 41 nej; och enär således ja vunnit, , kommer införselstullen å ifrågavarande artiklar att bibehållas. 38:de voteringen: (136:o) Den, som bifaller Utskottets förslag, att ”frukter och bär, ej specificerade, ” som icke äro inlagda i bränvin eller ättika, må, utan åtskillnad för jordoch trädfrukter, indelas i ”friska” med 36: sk. iuförselstull per tunna, och ”torra”' med inför selsafgift af 32 sk. lispundet, röstar Ja; den , det ej vill, röstar Nej; Vinner nej» bibehålles gällande indelning och tullbsestämmelser för nämnde slags frukter och bär, ej specificerade, nemligen:: friska, jord-, 36 sk. införselstull per tunna träd-, 2 r:dr dita dito torra, jord30 sk.. dito dito träd1 r:dr 12 sk, dito dito. Voteringen har utfallit med 46 ja mot 73 nej;: och enär således nej vunnit, , hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med kontrapropositionens innehåll. 3g:de voteringen: (138:o) Ben, som bifaller Utskottets, af 3 Stånd godkända förslag, att å ofärgadt, otvinnadt, bomullsgarn bestämma införselstullen till 5 sk., skålpundet röstar Ja;: den, det ej; vill, röstar Nej;: Vinner nej» bestämmes denna införselstull till 4 sk. per skålpund. Som denna omröstning utvisat 60 ja mot 59 nej, och ja således vunnit, är införselstullen å ofärgadt, otvinnadt, bomullsgarn fastställd till 5 sk., per skålpund. 4ö:de voteringenr (l39:o) Ben, sorn bifaller Utskottets förslag, alt å färga dt bomullsgarn under en rubrik sätta gemens in iuförselstull af 8 sk. per skålpund, rostaF Ja; den, det ej vill, röstar Nej;:
Ståndets uppmärksamhet på Hr von Rosens, G., reservation i detta mål, har jag dessutom ansett mig böra tillägga följande; ehuru jag redan i detta ämnet haft här äran yttra mig på detta rum. Behofvet af ingeniör-trupper har i alla Europeiska länder sedan långliga tider tillbaka varit insedt. Icke blott, att man i och för de egentliga fästningsoch belägrings-arbetena behöft särskilda stående trupper, som bildats under olika namn af sappörer, piunierer, minörer, m. fl. direkte till ingeniör-vapnet hörande manskap; man har derjemte upprättat såväl pontonier-corpsen lill slående af större fältbryggor, som äfven särskilda pioniär-corpser till förrättande af alla under ett krig förekommande fältarbeten, såsom vägars och öfriga förbindelsemedels, jordoch timmer-förskansningars, förhuggningars, först ärkningsmedels m. m. anläggande och förbättrande, byggnaders, murars, höjders, pass och positioners bete - Den II Mais f. ra. 125 dande till försvar, samt slutligen till förstörandet af dylika fiendens anläggningar eller försvårandet för honom af deras begagnande. — Att allt detta, huru stor arbetsvana ocfi slöjdfärdighet en krigshärs trupper i allmänhet än må äga, icke kan verkställas af sig sjelf eller utan ledning af förgångsman, är klart för hvar och en. Men skulle man ock antaga, att vår Svenska soldat är särdeles passande för de nämnde arbetena, så återstå dock alltid sådana konstigare anläggningar, som l. ex. sapper, mingallerier, bryggor m. m., hvilka det, i synnerhet under fiendtlig eld, är alldeles omöjligt att utföra, utan nödig handledning af deruti förut inöfvade arbets-förmän. Ett vanligt landtbruk behöfver sina rättare, och till detta är väl ändock vårt svenska manskap mer än till något annat inöfvadt! Redan de krigserfarne Romarne insågo viglen af fältarbeten, hvilket bevisas af deras förordning om hvarje decurias utrustning.. — De sednaste krigen hafva ytterligare ådagalagt behofvet af ingeniör-trupper.