Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid 23 års ålder gick hon emellertid till kungs, lyckades blifva myndig förklarad, och fick nu i ro fortsätta sitt arbete, der hon snart lärde tillverka allt hvad till yrket hör. Sedan dess har hoii i en af Sveriges större städer idkat sockerbagaryrket sjelfstandigt, och tillvunnit sig en aktad och oberoende samhällsställning. Senare gifte hon sig, betalade sin mans skulder, fortsatte nied sitt arbeteoch samlade p " 10 år ett kapital af omkring 30,000 kronor. En fördel ined sockerbagareyrket ansåg hon vara, att man för att idka detsamma ej behöfde stort förlagskapital. Oni nian ock ej så- som hon började med att koka och sälja knäck, kunde man dock börja med karamellskokning och sniåbrödsbakning, och sedan så småningom utvidga affären. Att man i detta, såsom uti andra yrken, om man vill hafva framgång, inåste ligga hårdt i med arbetet samt vinnlägga sig om största ordning, betonade hon särskildt. Qvinnans, för renlighet och iiätthet niera utvecklade sinne, borde ock göra henne för yrket synnerligen lämplig. Vid Fredriksberg träffade jag ocksli en bildad dansk qvinna, fröken Hegsbro, som just nyss tagit sin barninorske-examen, och jag har sedan af annonser sett att hon nu tjenstgör i Köpenhamn. Det yrket bör d i Atminstone ingen kunna anse vara oqvinligt! Bland öfriga för qvinnan lämpliga yrken, hvarom man talade i Köpenbamn, vill jag nämna bokbindareyrket. Dansk Kvindesamfund hade nedsatt ett utskott, för att verka för utbildandet af qvinliga ' handtverkare, men då detta utskott funnit de danska handtverkarne synnerliien ohågade att mottaga qvinnor på sina verkstäder, hade utskottet föreslagit Dansk Kvindesarnfund att iipprätta en skolverkstad och att der börja med bokbindareyrket *). Ett ämne, hvilket jag hörde ganska niycket afhandlas, och hvil*) Den sedermera aflidna fru Rovsing, Dansk Kvindesamfunds Hedersordförande, hade varmt intresserat sig för upprättandet af denna skola. till hvilken hon ock lemnat penningebidrag. E n insamling pågår nu i Danmark för att samla medel, på det skolan må kunna sättas i gång.
Beträffande åter det yttrande, angående de.-sa Pappet, som Ständerne lagt till skäl för deras beslut i ett annat ämne ; så kan det ingalunda anses hafva utgjort någon varning för Publiquen, dådet aldrig blifvit genom nå jon Kungörelse Publiquen meddeladt De åtgärder , ifrån hvilka jag anser ersättnings-ansvaret uppkomma , äro, å Lag-i stiftande Magtens sida, att hafva tillåtit DiscontPapperens tillvarelse, såsom Myntvaluter; och att hafva iklädt sig Controllering^vården å Disconternes förvaltning, men densamma, genom sina Revisorer , icke bättre uppfyllt, än att den missförvaltning kunnat både föröfvas och dö’jas, som gaf anledning till Papi perens susp^mion; ett sätt att controllera, för hvilket Allmänheten alltid äger en moralisk, rätt att vänta ersättning af Ständerne; ehvad de finna för godt att deras rätt emot Revisorerne efterskänka eller ej: och, å Executiva Magtens sida åter, att hafva lemnat tillstånd till r n dt l DiscontPappers emottagande i Krono-! Uppbörden , att hafva år 1815 med ansenliga bidragundersiödt en annan del af Discont» Papperens t ångbarhet i allmänna Rörelsen: anstalter, hvilka naturligtvis skulle gifva Allmänheten det begr pp. att dessa Papper voro StatsPapper ; samt ändtligen att hafva ej allenast sönderbrutit de^sa pappers Credit, innan den ännu var hos Allmänheten förlorad i utan äfven satt sig i besittning af Malmö Discont® en del tillgångar, och dem disponerat. Den 17 Martu, /. m. 73 Dessa åtgärder hafva ägt deras skäliga orsak i tidernas omständigheter , och deras ändamål i allmänt väi; vi äro skyldige att med djup vördnad och tacksamhet erkänna det. Men deras verkan på d<*n enskilte mannens rätt, har derföre icke varit mindre och fö Ija k-' teligen icke heller den moraliska förbindelse till ersättning , som dem åtföljt. Från denna förbindelse kunna Ständerne fritaga sig , genom ett beslut af Magt; men d t skulle aldrig blifva ett af Rätt; och jag kan ali så det icke tillstyrka
I den ordning, grundlagen dextämmor, liar lag under öfvervägande tagit Ddert, genom 8brifvel8e den 26 8i8tlidne AIar8, anmälda underdåniga lörslag, om utfärdande ok en författning, dvarigenom 8tadgas: 7 ^ 6a^. torda-llalben erdäller följande förändracle lidelse: "kummellanddo dort inom stämmotid, liko jordegaren llefallningsdafvanden till, att donom ocl, »lik det lian med sig so, k, ätcrdemta. Danddo 8ball ocb lör olaga alll^ttning döka dio claier, jorclegareus ensab, eiler den8, 80m jordegarens rött lefver; neli »lia de, 80m med voro att kjella landbo alilvtta, lröte lrvardera Dem daler;" 8amt att 8 §. i 8amma La^itel ocd Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Bevillnings-Utslcottcis Utlåtande N:o 10. Ank. till JExp.-Utsk. den 20 Maj 18G3, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående vissa förändringar i Kongl. Förordningen den 20 Juli 1861 om mantalsoell skattskrifningarnes förrättande. I en inom Högvördiga Preste-Ståndet väckt motion (N:o ff), hvilken blifvit lill BevillnitigsUtskottets behandling öfverlenmad, har Herr Kontraktsprosten Tegnér erinrat, hurusom Kongl. Förordningen den 20 Juli 18GI, angående mantalsoch gkallskrifningarnes förrättande, i § 5 mom. 1, uppställde den fordran på husförhörslängden, att i densamma skulle, till ledning vid mantalsskrifningen, vara införda alla efter sednaste mantalsskrifning inom församlingen inträffade förändringar i afseende å församlingens personal, såsom födda, döda, inflyttade, bortflyttade rn. m.
Smör — icke färskt, ty sådant var en raritet, som sällan bestods, och gammalt smör påstods dessutom vara » drygare », hvilket det nog också var — sill och bröd utgjorde de äldres frukost, nedsköljd med litet skummad mjölk eller dricka. Stundom varierades vällingen och det öfriga med » vattgröt » sedan aftonen förut, uppstekt i smör, eller någon gång gryngröt. Och denna tarfliga anrättning smakade vederbörande alldeles förträffligt. Tidigt på morgonen dracks kaffe med ett par skorpor till, men detta sträckte sig naturligtvis icke till barnen. Just som de små skrapade sina tallrikar för att få med ända till sista resten af vällingen, kom Hedda, barnjungfrun, in och sade, i det hon började hjälpa barnen ett taga af » knytservetterna »: » Frun, nu är Sjungare-Anna här igen! » » Jaså, » sade frun och såg inte egentligen glad ut. » Ha vi något arbete åt henne nu? » » Ja, » svarade Hedda med ea blick på spinnrocken i kakelugnsvrån, » det vore allt bra, om hon finge spola litet till ylleväfven; det färgade garnet är så skört och sitter ihop, så det går så smått att spola » — » Åhja, » sade pastorn, » låt henne vara här ett par dagar — alltid hittar man på något arbete åt henne. » När frukostbordet var afdukadt, inträdde också Sjungare-Anna med stor högtidlighet, neg djupt och kysste både pastorn och frun på handen och sedan några vanliga och som högst nödvändiga ansedda inledande frågor och svar blifvit undanstökade, drog SjungareAnna fram spinnrock och nystfot och satte sig till att spola garn. Tinnie kröp upp i soffan och satte sig där; hon visste, att det nu skulle bli trefligt. Sjungare-Anna var nu en gammal kvinna, men man kunde se, att hon varit ovanligt vacker, liksom det ej var ondt om tillfällen att få höra, det hennes röst i forna dagar kunnat rivalisera med själfve klockarens.
Enskilte personer, hvilka utan contanters erläggande vid tillfället anmäla sig till bekommande deraf, böra uppvisa LandshéfdingeEmbetets intyg, om hos detsamma ställd behörig borgen för det de uttaga, samt lämna qvitto vid PortoChartornas afhåmtande. 11) Hvarje halft år bör Revision ske öfver PortoChartae-försåljningen hos Chartse Sigillataé Ombudsmånnerne, hvarvid de framvisa qvittencer å utlämnade Chartor åt dertill vederbörligt berättigade, allåmna contanta uppbörden för försållda Chartor, samt uppvisa innehafvande PortoChartor. 12) Denna revision bör ske genom Rånteriernes försorg som äfven böra emottaga contanta uppbörden och derför aflämna qvitto till ChartaeSigillatas Ombudsmånnerne, samt genast derefter försända medlen till ChartseSigillatse HufvudContoiret i Stockholm, i5) PortoChartorne böra blifva af ett vanligt skrifpappersarks storlek, utan att vara vik-; na Den 3 Martil'. 2?5 na öfver längden sorn dessa; papperet starkt men ej groft, och i detsamma ett ringformigt mönster, sorn lätt upptäckes, till försvarande af förfalskning, äfvensom en ljus nuance i någon färg borde såttas å detsamma. Mitt på papperet skulle finnas tvenne stämplar bredevid hvarandra, intagande tillsammans 6 qvadrat tums areal innehåll. Den ena stämpeln skarpt pråssad i papperet och den andra tryckt med svärta. Båda innehållande jemte något passande emblem, som vore svårt att efterapa, valeuren å Chartan. Sortamenter af valentén borde råttas efter fulla behof vet. i4) Vid hopslåendet af bref skulle stårnplarne alltid våndas utåt och passas så, att något af utanskriften öfver desamma skrifves, tili förekommande af att samma omslag ej åter kunde begagnas.
Arells enka, Albertina Heimberger, från utgifvande af observationsprocent och anmärkningsmedel, hvilka blifvit hennes man i lifstiden till gäldande ådömda; JV2 SO, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående eftergift till förmån för enkan Märtha Nilsdotter Tulpan af Kronans rätt till qvarlåtenskapen efter hennes syster, enkan Anna Nilsdotter i Makrismåla; M SI, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående utbyte af jord emellan Kronan och Malmö stad; •A2 S4, i anledning af väckt motion om eftergift af Kronans rätt till dana arf efter Andrietta Lundborg; samt SS, i anledning of väckt motion om eftergift af Kronans rätt till dana arf efter enkan Anna Chrislina Löfgren, Från Högv. Preste-Ständet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning bifölls Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande JV2 83, i anledning af väckt motion om förberedelse til! inrättande nf en homönpatisk kur-anstalt. S. I). F öiedrogs ånyo och återremitterades Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 10, i anledning af väckt motion om hemmanet JVS 1 Fångåmons, '/4 mantal, i Jemtland befrielse från rotering. S. D. Föredrogos ånvo Stats-Utskoltets nedanomförmälda Memorial och Ut O - låtanden: Jfä 46, i anledning af återremiss å Utskottets Utlåtande Jtä 27, angående hegardt anstånd med föreskrifna kapitaloch ränte-inbetalningar å de till Norbergs Jernvägs-bolag af allmänna medel anvisade lån. Lades till handlingarnc.
Revisorerne hafva, oaktadt skedda efterforskningar, icke kunnat utröna, att, i följd af ett slikt anspråk af Norska Stats-Verket, någon utgift tillförene drabbat det Svenska; men då nu 3,527 R:dr 27 sk. 9 rst, Banko utgått från Kongl. Ståts-Kontoret, hafva Revisorerne icke kunnat underlåta att förhållandet anmäla, enär Herrar Stats-Råds-Ledamöter, jemlikt 1827 års Rese-reglemente, vid tillfället åtnjutit skjutsoch traktaments-ersättning, för hvilken vederbörande i allmänhet vid resor och förrättningar i Statens tjenst måste sjelfve bekosta sin inqvartering, samt de öfrige embetsoch tjenstemännen uppburit traktamente efter Norska lagen och således utöfver det i Sverige gällande Rese-reglemente. § '>7- Bland reservationer i de båda Rikshufvudböcker, som denna gång granskats, förekommer en summa af 2,357 R:dr 16 sk. 10 rst, utgörande 30 en behållning sedan äldre åren af anslaget till Landshöfdinge-residensers inköp; och då upplyst blifvit, att denna post under en följd af år oförändrad balanserats, och sannolikt är, att några utgifter derå icke vidare förekomma, synes lämpligast vara, att beloppet aflemnas till lliksgäldsKontoret. Revisorerne hafva vid 8:de hufvudtiteln anmärkt, att å Clereci-staten upptages ett anslag af 8 R:dr 1G sk. till Pastor i Marstrand för meddelad religionsvård åt fångarne å Carlstens fästning, hvilket synes böra vid nästa statsreglering öfverflyttas till fångvårdsanslaget. Likaledes må här omförmälas, att, enligt äldre resolutioner, Pastorerne i Forsmark och Stora Kopparberget årligen erhålla, den förre 2 Skeppund hammarskattsjern och den sednare 1 Skeppund 10 Lispund Avesta-koppar; hvilka utgifter icke blifvit uti Rikets Ständers stat tagna i beräkning. Ett dylikt förhållande inträffar jemväl med en Upsala Universitet tillflytande årlig inkomst af mantalspenningar från vissa socknar inom Upsala, Stockholms, Nerikes och Wermlands Län.
Om de, som förvalta eli statens räkenskapsverk, vilja taga detta kall så, som för slentrianen och fredande från juridiskt ansvar är sä beqvämt, alt de blott se på formen, ej på saken, då kunde det så vara, då kunde man i vissa kategorier uppställa når afskrifningar lingö ske, i andra åter der det ej kunde få ske; men dervid skulle ofta den högsta orättvisa komma att begås. Hvad diskontverken beträffar t. ex., så se de till ali pä allt möjligt sätt befrämja verkens bästa, hvilket ofta kan göras, och äfven göres, derigenom att accorder uppgöras om förlängd afbetalningstid, ef - 572 Den 13 Maj. tergift å räntan m. ra., med så väl låntagare som kautionisler, hvarigenom dock något vinnes, i st. f. att eljest allt hade gått förloradt, om man velat gå rältegångsvägen. Sådant kan man ej reglementera om, men de som skola sköta och sig vårda om en inrättnings bästa, de kunna ganska väl derom bestämma. Om nu R. o. Ad. eller R, St. bifalla hvad StatsUtsk. här föreslagit, så kan mycket väl en föreskrift på grund deraf så ställas, att det öfverläles till ccmm.colhra att bestämma om dessa afskrifningar, då de gå till ett visst ringare belopp, colhra då, med alla möjliga skäl för och emot saken, inkommer lill K. M. med sitt yttrande deröfver; och att i alla fall dervid bifogas de till manufaktur-diskontens revision utsedde revisorernes yttrande öfver afskrifningsfrågan. Då har saken, i min tanke, blifvit på ett lämpligt sätt afgjord, och man har ej för formen idéer och principer, härpå ej lämpliga, förstört sjelfva ändamålet och gagnet. Jag tillstyrker bifall till SlalsUtsk:s förslag. Frih. Cederström, Claes Rud.:
Exempelvis får jag nämna, att för några år sedan erbjöds mig här mycket penningar; att få upplåna en summa af 100,000 r:dr är ganska lätt, hvilket banken också ej längesedan gjorde, men det var ej för att förstärka sig, utan för att göra en ökad vinst genom inköp af arme'ens aecords-amorteringsfonds obligationer. Hvad sjelfva den föredragna frågan angår, så skulle jag icke se någon våda af att R. St:s bank Jemnade privatbanken creditiver, då dessa såsom hypothek hafva att lemna den bästa säkerhet banken kan fordra, nemi. intecknade reverser, och jag tror knappt då, att banken kan få bättre säkerhet. R. Rt:s bank Jemnar creditiv åt Skånska hypotheks-inrättningen, och måste lemna sådant åt sådana banker, som beläna spanmål. Alla dessa skola lemna lika beskaffad säkerhet; då frågar jag, om det är ringaste våda, att äfven åt privatbanker lemna en sådan rättighet; och jag kan ej inse, att någon sådan inblandning af R. St:s bank uti privatbankernas angelägenheter, som Gr. Frölich velat antyda, kan komma i fråga. Jag förenar mig således i tillstyrkande af Ilr Rosenblads motion, likväl helt obegränsad, men ej med det vidfogade villkoret, att 10 proc. skola med detsamma indragas, ty på sådana villkor tager ej någon privatbank ett sådant creditiv. Remitterades till BancoUtskottet. Remitterades till SlatsUtsk. Hr von Troils, Emil, den 19 dennes e. m. på bordet lagda motion om upphörande af Nummerlotteriet. Å nyo Den 2a Februari e. m. 337 Ånyo föredrogs Hr Cederschjöld?, Robert Theophron, den ig dennes e. m. på bordet lagda motion, om sättet för medels erhållande till byggande af förbättrade länsoch häradshagen.
De norr och söder om denna sjö liggande orter mäste derföre, såväl i sina förbindelser med hufvudstaden sorn sins emellan, hafva hvar sitt system, hvilket kunde kallas det norra och södra jern vägs-systemet samt borde vara grundadt på de lokaloch handels-förhållanden, som för hvardera af dessa genom Mälaren och Hjelmaren åtskilda delar af landet vore egendomliga. Vid bedömandet af den lika vigtiga sorn Bihang lill Ii. Bl. Prol. 4856 & 4#57. 4 Sami. 4 slfd. 28 Hafi. 4 26 Stats-Utskottets Utlåtande IS:o 62. mycket omtvistade frågan, huruvida vestra stambanan skulle ledas norr eller söder om Mälaren, borde man dessutom taga i betraktande, att det vöre det söderut liggande Malmö, det i sydvest belägna Göteborg och Norriges hufvudstad samt landet mellan alla dessa städer, som genom vestra stambanan skulle bringas i förbindelse med Stockholm och östra Sverige, samt att det vore i söder och vester, som det öfriga Europa med sin kultur och bandel kunde på närmaste väg molas. Med hvarje steg åt söder nalkades man följaktligen nyssnämnde, lör landets östra delar och hofvudstaden äfvensom lör deras framtid så vigtiga samt med vestra och södra dalarne förbundna punkter. Skulle nu vestra stambanan läggas norr om Mälaren, komme man dock alt pä denna bana, åtminstone på första delen deraf, aflägsna sig från samma punkter. Då jernvägar, ehuru framkallade af stundens kraf, hufvudsakligen anlades för framtiden, så borde man vid dessa anläggningar icke allt för mycket lyssna till det närvarandes intressen och lämpa sig efter då rådande förhållanden.
Finnes någon, som kallad varder, af laga förfall hindrad att i Nämnden sitta; gifve det Rätten tillkänna. Är han bland dem, som parterne valt, gifvG den part, som honom föreslagit, upp tvännc andra i hans ställe, och uteslute vederparten en af dem: är lian af Rätten utsedd, namne Rätten andra, bland In ilka parterne utesluta en hvardera, elter ty i § 3 sägs. Kongl. Maj:ts Nåd. När fulltalig Nämnd tillstädeskommit, skall den inför Rätten denna ed svärja: „Jag lofvar och svär vid Gud och Hans Heliga Evangelium, alt jag, utan väld och mannaman, efter mitt bästa förstånd och samvete, skall den pröfning verkställa, hvartill jag nu kallad blifvit: så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ., § 12. Nu är ed svuren, som i § 11 sägs; då skall domhafvanden eller Rättens ordförande underrätta Nämnden om det ämne, som i fråga är, och om hvad till Nämndens pröfning hörer; lemne ock till Nämnden de handlingar, parterne ingifvit. Sedan träde Nämnden tillsamman, väije inom sig en ordförande och öfverlägge, inom lyckta dörrar, om det beslut, som fattas skall. § 13. Då jord eller lägenhet afstås skall, uppskatte Nämnden i penningar såväl jorden eller lägenheten efter hvad jord eller lägenhet af lika beskaffenhet och godhet i orten högst gäller, som ock särskildt, till högsta skäliga belopp, den skada, annan än egaren genom jordens eller lägenhetens afstående lider, allt med afseende på tiden för afträdandet. Uppkommer, genom begagnandet af jord eller lägenhet för allmänt behof, skada för egaren eller annan, och är sådan skada ej beräknad i det belopp, som, enligt hvad ofvan stadgadt är, bestämdt blifvit, då skall ock ersättning derför bestämmas till högsta belopp, hvartill skadan skäligen skattas må. I det fall att endast ersättning för intrång eger rum, uppskatte Nämnden i penningar till högsta skäliga belopp den skada, som genom intrånget förorsakas.
269 B i skap Holmström, Biskop Nibelius, Doktor Björkman, Professor II. G. Lindgren, Prosten Schram, Prosten Forssell Professor Wahlberg, Doktor Stenhammar, Lektor Wallman, Prosten Lundblad, Prosten Nibelius, Doktor Gumcelius, Doktor Annerstedt, Prosten Odelberg, Professor N. Lindgren, Prosten Ahlstrand, Domprosten Reuterdahl, Professor Thomander, Prosten Berlin, Prosten Schröder och Prosten Sidner. Samt till suppleanter: Biskop Hallström, Doktor Säve, Prosten Cnattingius, Professor Genberg, Domprosten Laurenius och Prosten Ljungdahl. S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets utlåtande N:o 91, angående regleringen af utgifterna under riks-statens 7 hufvudtitel. Från Heder v. Bonde-ståndet. S. D. Vid i dag anstäldt val till förstärkning af Bauko-utskottet på säll 73 § Riksdags-ördningen föreskrifver, ulsågos till Ledamöter: Jonas Ersson från Jemtlands län med 89 röster. Erik Ersson från Gefleborgs län 88 Pehr Pehrsson Eden från Vesler-Norrlands län 86 „ Lars Mattsson från Upsala län . 85 „ Kråk Matts Mattsson frän Slöra Kopparbergs län 83 „ Erik Carlsson från Stockholms län 81 Jonas Petter Danielsson från Calmar län 81 „ Jonas Christoffersson från Wermlands län 79 „ Jonas Pettersson fiån Calmar län 78 „ Lars Wennander från Götheborgs och Bohuslän 77 „ Ola Mänsson från Malmöhus län 77 „ Lars Pettersson från Westerås län 77 „ Magnus Hallberg från Hallands län 76 „ Arvid Arvidsson från Elfsborgs län 73 „ Sven Svensson från dito 73 „ Carl Nilsson från Östergöthlands län 71 „ Ephraim Larsson från Elfsborgs län 71 u Nils Fredrik Husberg från Södermanlands län 70 „ Anders Gustafsson i rån Östergöthlands län 70 Hans Hansson från Götheborgs och Bohus län 69 „ och Anders Kylander från Wermlands län 67 „ Suppleanter: Bengt Petter Skantze från Hallands län med 73 röster.
Med användande af de statsanslag, som Rikets Ständer vid 1840—41 samt 1847— 48 årens riksdagar, äfvensom vid fyra nästföljande riksmöten, för länscellfängelsers uppförande anvisat, hade numera alla länsresidenser i riket blifvit med dylika fängelser försedda samt särskilda kronohäkten blifvit uppbyggda eller inredda, för Stockholms stad å Norrmalm och på Långholmen samt för en del af Halland i Warberg: hvarförutan, med anlitande af de vid förstnämnda riksdag beviljade anslag för häradsoch stadshäktens ombyggnad och förseende med celler, andra kronohäkten, som tillika äro häradsoch stadsfängelser, och hvartill vederbörande kommuner derföre jemväl i mer eller mindre mån lemnat kostnadsbidrag, blifvit uppförda i städerna Carlshamn, Eskilstuna, Kongsbacka, Norrtelje, Norrköping, Uddevalla och numera äfven i Haparanda. Som emellertid, i följd af de under senare tiden vidtagna förändringar i brottmålslagstiftningen, cellfängelserna numera i betydlig mån begagnades såsom straff-fängelser, samt jemväl antalet af sådana straff-fångar, som skola hållas i cellfängelse, mycket ökats, så att på vissa orter svårighet uppstått att för dessa fångar bereda utrymme och ofta ej kunnat afhjelpas på annat sätt, än att försända fångarna till fängelser utom fångarnas hemorter, äfven på långt afstånd från dessa, ansåge Fångvårds-Styrelsen ytterligare cellfängelsebyggnader på en del ställen vara behöfiiga. Och Styrelsen erinrade i detta afseende derom, att Rikets Ständer, då anslag för länscellfängelser först beviljades, yttrat bland annat den åsigt, att sådana fängelser icke borde anläggas ensamt vid landshöfdingeresidensen, utan äfven å andra lämpliga ställen inom länen, då dessas vidsträckthet eller andra lokala förhållanden dertill föranledde, hvilken senare åtgärd, i väsendtlig mån ledande dertill att tångarne till ransakningens slut kunde stanna i det fängelse, som vore beläget närmast ransakningsstället, såmedelst skulle underlätta ransakningen, jemte det betydlig besparing af forslingskostnad derigenom bereddes.
Hvad Utskottet yttrat, rörande 12 liufvndgrunden samt dervid äfven den föreslagna första voterings-propositionen, gillades. Utskottets hemställan, om antagande af den utaf BorgareStåndet beslutade redaction, rörande patrullerande Controler, bifölls. 2, 3 och 4 voterings-propositionerne godkändes. Ståndet föiblef vid dess förut fattade beslut i fråga om ekbark, och gillade den 5 voterings-propositionen. Med frånträdande af det beslut Ståndet fattat, rörande utförsel-tullen för beck i tunnor och beck i barkar, biträdde Ståndet de öfrige Riks-Ståndens beslut härom, i följd hvaraf 6 och 7 voterings-propositinerne förfalla. De föreslagne 8, 9 och 10 voterings-propositionerne gilladesStåndet förblef vid dess beslut, rörande införsel-tullen å kaffe, och godkände 11 propositionen. Äfvenledes gillades 12 och i3 omröstningspropositionernc. I afseende å utförsel-tullen å Dref samt inoch utförseltull för Drefmat, frångick Ståndet dess förut fattade och biträdde de öfriga Stundens beslut j i följd hvaraf i4 och i5 propositionerne förfalla. Den 16 voterings-propositionen godkändes. Ståndet frångick dess beslut, rörande införsel-tull å Sill i jf$ tunnor och derunder, samt biträdde de öfriga Riks-Ståndens, hvarigenom 17 propositionen förfaller. I fråga, om införsel-tullen för ali annan Sill, vidblef Ståndet dess förra beslut, och gillade 18 och iq propositionerne. Ståndet fann för godt, att, med frånträdande af dess eget, antaga de öfriga Ståndens beslut, om utförsel-tullen för Hamp, Lin och Rof-frö, hvadan 20 voterings-propositionen förfaller. 21 propositionen gillades.