Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men föräldrapligten att sörja för sina barns uppfostran och bildning är lika helig för alla och den fattige kan icke heller derifrån erhålla dispens lika litet som den rike, fördenskull vägar jag vördsamt föreslå En tillökning i folkskoleafgiften af 20 öre för man och 10 öre för qvinna, så att hädanefter förhållandet må blifva följande: folkskoleafgiften utgöres af 60 öre för man och 30 öre för qvinna så väl af alla mantalsskrifne, som ock af alla arbetsföra personer, utan 204 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 101. afseende på om de betala mantalspenningar eller icke, äfvensom af den icke värfvade delen af gemenskapen vid arméen och flottan. Hvad debitering, uppbörd och redovisning angår, så förhålles dermed hädanefter såsom hittills. Stockholm den 28 November 1862. A. Sandberg. Att på detta sätt gå till väga för att vinna ändamålet, som skett med dessa tvännc motioner synes mig vara det redigaste och enklaste. Ett är att medgifva en nedsättning uti den personliga skyddsafgiften till Statsverket. Ett annat är att bevilja en personlig afgift till folkundervisningen. Jag minnes väl hvilka svårigheter och förvecklingar, som uppstodo vid 1844—1845 årens riksdag, derföre att desse begge ämnen då af motionären blifvit oskiljaktigt förenade, och för att undvika, om möjligt är, samma betänkligheter, äro de nu åtskilda M»o tOl. Af Doktor D. Söderberg: Om anslag till Jörökadt underbefäl samt till löneförbättring för Auditör en vid Gotlands National-beväring. Den sista omorganiseringen af Gotlands National-beväring bestod deruti, att den blef indelad på 28 kompanier, då den förut, utom Wisby stads beväring blott räknade 21. Rikets Höglofliga Ständer anslogo äfven vid sistlidne riksdag, på Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, medel för aflönandet af officers-befälet vid de 7 nybildade kompanierna.
Dun 4 Februari f. m. 25? frihet, Sr icke något nytt ämne, utan har detsamma vid flera föregående Riksdagar förevarit; men, i samma mån som olägenheten af det närvande lagstadgandet tilltagit, har ock upmärksamheten allt mer blifvit fästad på lösningen af denna fråga. Inom Bankooch Lag-Utsk:n, der jag deltagit i behandlingen af detta ärende, har likväl den åsigt, som jag förordat, icke lyckats göra sig gällande, och jag har derför begagnat mig af min vätt att reservera mig mot beslutet: anhållande jag, att få åberopa de skäl, som jag tagit mig friheten framställa i denna min reservation. Densammas vidlyftighet borde kanske afhålla mig från att vidare uptaga R. o. Ad:s tid, men jag anhåller likväl att få nämna några ord. förnämligast nied afseende å de betänkligheter som kunna hysas mot utsträckning af ränte-aftalets frihet äfven till de fall, der real säkerhet blifvit utfäst. Om man blott vill undersöka hvad begreppet ränta egentligen innebär, så lärer man nemi., enl. min tanke, härutinnan komma till ett tillfredställande resultat. Räntan är nemi. för det första en ersättning åt försträckningsgifvaren för det kapital han utlånat, men den innehåller äfven ett annat moment, nemi. godtgörelse för den risk försträckningsgifvaren löper i det han lemnar denna försträckning. Om nu denna risk är obetydlig eller ingen, när han erhåller inteckning eller i allmänhet real säkerhet, så symes det mig ligga i sakens natur att han ej heller derför kan fordra någon serskild ersättning för den befarade risken, hvilken i allmänhet icke finnes; och jag kan således icke anse, att lagstiftningen härutinnan behöfver göra någon inskränkning helst densamma gör sig gällande till följd af sakens egen natur. Jag tror således att, äfven med antagande såsom gifvet, hvilket dock med min åsigt ingalunda öfverensstämmer, att räntan, om den frigåfves. i allmänhet skulle komma att stiga, det förhållande alltid kunna förutsättas, att räntan emot real säkerhet alltid kommer att, just till följd af ofvanantydda skäl, städse hålla sig lägre lin i afseende å lån, der real säkerhet icke är utfäst.
Se Banker, privat-. 31 ( 24a Seglationsordning, om ändring i den nn gällande. XX. B. 117. XXI. A. i5. XXV. U. 188, a46. A. 3ia. — om ytterligare förändringar i. XXV. B. 3 16. A. 4^9. XXVI. E. 62. Seminarier, om inrättande af. Se Lärare-seminarier. Seth, Grefve Bror von, yttranden. I. 286. XIX. 49- XXI. 16. XXIV. 297. Sidentyger, angående nedsättning i tullen för, då de med direct lägenhet införas från Ostindien. XVIII. B. 3o5. XIX. B. 514- XX. A. 112. Sjöstedt, Brukspatronen C. G., angående eftergift för. Se Eftergift. Sjölnllsuiedlen, saluaccisen, postmedlen, chart*-sigillntae-afgiften, hushehofsbrännerimedlen, samt tidningssläinpeloch 1 ortstämpel-afgifterna, angående bei åkningen af. XXV. B. 219. A. 248. XXVI. E. 112. Silfverberg, Magnus Diedrich, yttrande. XI. 63. Silfverhjelm, Carl Adam, yttranden. Silfverstolpe, David Wilhelin, yttranden. Sillen af, Statscommissnrie, angående gratification åt. XXV. B. 87. A. 1 59. Sillen, Georg Axel af, yttranden. IV. 15q. V. i5g. VI. Sillen, Lars Gabriel af, yttrande. XI. 318. Sjöfart inrikes orter emellan, om ändringar i Kongl, stadgan 0111 hvad dervid iakttagas bör, sam! 0111 inrikes tullförpassning och tul Ilie» ak ning. XX. B. 117. XXL A. i5. Sjöfallen, 0111 dess förkofran. Se Märingarne.
För att återkomma till åtalen, hvilka Hr Carleson påstått Den 4 Februari f. m. 309 hafva blifvit i allmänhet ogillade, så nämnde jag nyss, alt man icke har någon visshet derom, huruvida Just.-Ombudsm. vid desammas anställande misstagit sig eller icke, och om äfven misstag egt rum, så torde man böra ihågkomma, att Just.-Ombudsm. icke är mera än en menniska och att han således, likasom alla andra, är blottställd för misstag, lian har äfven icke blvgts, att i sina berättelser öppet tillstå, när lian ansett sådant hafva inträffat, och han bör såmedelst åtminstone i de flestes ögon anses hafva godtgjort hvad han felat. Det vore önskligt om ett sådant exempel vunne efterföljd, så att äfven andra icke ansågo sina åtgärder för alldeles ofelbara. Ehuru Hr von Hartmansdorff och jag i denna fråga synas dela samma åsigt, kan jag likväl icke instämma i hans yttrande, att LagUtsk. icke bordt meddela något omdöme i afseende å Just.-Ombudsm:s embets-förvallning. Jag tror tvertom, att R. St:r äro berättigade att af LagUtsk. erhålla ett sådant omdöme. Ilr von Hartmansdorff har icke heller till alla delar ingått på satsen om domares rättighet att pröfva lagars giltighet. Han har sagt, att en sådan rättighet vore vådlig, och det har äfven blifvit anfördt, att faran för Konungens öfverskridanda af hans lagstiftningsrätt ej vore stor, då Konungens rådgifvare äro för besluten ansvarige. Men, Mine Hrr, hvad båtar det den, hvilken, på grund af en olagligen tillkommen författning, t. ex. blifvit dömd lifvet förlustig, hvad båtar det honom, säger jag, att Konungens rådgifvare ställas under tilltal för den olagliga författningens utfärdande, sedan domen redan gått i fullbordan? Man har äfven trott, att domaren genom en sådan maktfullkomlighet skulle blifva andra myndigheter öfvermäktig.
För hvar och en ledamot af detta hus, som icke är jurist och således ej känner innehållet såväl af 1 cap. 2 § Straffbm som af 1777 års Kungabref, blir det svårt att uppfatta, hvad som här utgör rätta frågan, Både motionären och Utsk. hafva begått misstag: motionären deri, att han icke tillräckligen strängt hållit sig inom det ämne, han antydt, och Utsk. deri, att det, föranledt deraf, besvarat en annan fråga, än den jag tror hafva varit af motionären åsyftad, Frågan angår egentligen rätta förståndet af 1777 års Kungabref; och för mig, sorn tillstyrkt den numera antagna förändringen af 5 cap, 1 §*Missg.bm, är det isynnerhet angeläget att vid tydningen af 1777 års bref visa, det jag icke derföre har mindre om hjertat Nationens garantier mot lagens missbruk. Det är för mig angeläget, alt den vackra, den sublima mildhet, som af Gustar lif nedlades i 1777 års bref, icke undergår någon förändring under Carl XIV Johans regering, och jag är så öfvertygad om rättmätigheten Den 23 Mars. 5*7 af min sats, att jag är viss, att om man kunde begära, att Konungen, vid frågans bedömande, sjelf skulle intränga i de strängt juridiska klyftigheterna, blefve Konungen den förste att ogilla Utskts bär yttrade åsigt; ty annat är den frågan, örn en ändring i t cap. 2 § Straff b:n nu bör ske för i fråga var. brott, och helt annat är, om ett undantag för dessa brott redan är stadgadt. Utsk, har väl svarat negativt på första frågan; men helt annorlunda blir förhållandet, om undantaget redan är gjordt: det bör då efterlefva», och någon förändring eller något återkallande deraf bör icke, särdeles med afseende på de skäl, som föra nied t dess stiftande, komma i fråga. Men nu innehåller, efter mitt begrepp, 1777 ars författning just ett rakt undantag från 1 cap. 2 § Straffbtn; och såsom sådant vill jag ock behålla denna författning som en garanti för folket, hvilken jag är öfvertygad ligger vår nuvar.
Utaf de utgifter, som nied dessa anslag bestridas, försvinna nedanstående, såsom uti detta Förslag dels bortgående, dels på andra slaten specifikt uptagne, nemligen bland Art-al'd:s utgifter: Art.-läroverket 15,333 r:dr 16 sk., Kruttillverkningen 50,000 r:dr; Gevärspersedlars underhåll 25,000 r:dr, Rese och traklamentskostnader 7,500 r:dr, samt Transportkostnader 8,000 r:dr eller tillsammans 105,333 r:dr 16 sk ; bland Utr.-afd:s utgifter: Värfvade arméens beklädnad 317,000 r:dr, Beklädnadshjelp för Underofficerare 9,000 r:dr, Beväringsmanskapets 45,000 r:dr, Transportkostnader 6,000 r:dr samt öfverskridande utgifter å reseoch traktaments-anslaget 12,000 r:dr, eller tillsammans 389,000 r:dr; således, tillhopalagdt nied förminskningen å Art.-afd:s utgifter 494,333 r:dr 16 sk. Minskar man det närvar, anslaget med denna summa, så återstår endast 172,333 r:dr 16 sk ; nu uptager likväl förslaget 200,000 r:dr, således ett öfverskott af 27,666 r:dr 32 sk., afsedt bland annat, att bestrida de årliga sjukvårdskostnaderne i garnizon och läger. 1 H. 6 82 Den 7 December. erfordras utöfver hvad extra rotehållare vid inbrytande krig äro förpligtade att aflemna. 13:o Exercisoch skarp-ammunition. b.) För Kavalleriet och Artilleriet (illkommer: Stallar med tillhörande inventarier och lysning. - c). För Artilleriet tillkommer: Vapnets materiel med tillhörande utredning.
Nej — 5, H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J till 4 e• rola fidem protocolli F, O. Silfverstolpe, Den 22 December e. m. 447 Måndagen den 22 December i834. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes pröfningen af Conslit.Utskts memor. N:o 68 med ändringsförslag vid 72 § Reg.F. samt elt deraf föranledt tillagg i y5 § Riksd.Ordn. 3:dje mom. upplästes, så lydande: För bancolags stiftande eller ändring fordras alla fyra R i k sS l: n s samtycke och Konungens s a n c t i o n. Beslut om sedelstockens fö ihällande till metalliska inlösnings fonden må ej kunna vidtagas, med mindre samtliga RiksStrn äro derom ense. I frågor om Bankens vård, rörelse och förvaltning i öfrigt gälle tre R i k s S t: s sammanstämmande beslut; men stadna två Stånd emot två, förblifve vid hvad förut finnes stadgadt. Gr. Posse, Arv.: Då jag i förmiddags yttrade mig i detta ämne, föreslog jag R. o. Ad. att förena sig i det beslut, BondeSt. derutinnan fattat. Men sedan jag afhörtdiscussionen, har jag funnit, att meningarna äro skiljaktiga; hvaremot jag trott dem kunna sainmanjemnkas uti följande förslag, hvilket jag altså nu har äran framlägga och tillstyrka. Gr. Posse uppläste derefter berörde förslag, så lydande: Bancolag må ej stiftas, ändras eller upphäfvas, ej heller beslut om sedelstockens förhållande till metalliska inlösningsfonden vidtagas, med mindre, i likhet med hvad i 87 § Reg.F. stadgas om allmän civiloch criminalsamt kyrkolags stiftande, Konungen och trenne RiksSt. derom blifva ense. T alla öfriga frågor, rör:de Bankens vård, rörelse och förvaltning, gälle tre RiksSt:s sammanstämmande beslut utan Konungens sanction; men stadna två Stånd emot två, förblifve vid hvad förut finnes stadgadt.
Han är en ung man vid namn Nyman; hon är en fröken Birgitta Elisabet Gripenklou; för öfrigt veta vi icke något vidare om de två unga personer, som stiga upp ur dessa bref för att gifva oss en rätt liflig liten interiör bland grafvarna från vår glansrikaste period. Efter brefven varit bifogade rättegångshandlingar, är det icke omöjligt att ej det stannat vid en uppslagning, utan gått till en rättegång mellan de de f. d. förälskade. Huru som helst, må brefven tala för sig själfva. D e återgifvas ordagrannt, ehuru, för att mera obehindradt kunna läsas, med nutida stafning. Mademoiselle. Tusen tack för igår och alla dagar, min endaste vän på jorden, och för all den godhet mig ringa person är bevist af det förnäma huset, och önskar jag städse allt sådant ödmjukast aftjäna. Efter lofven vill j a g dig, min lilla vän, svara på din begäran; angående linet, så har hon några ' fi kvar, men det är inte godt, utan om min vän ville patientera litet, till dess hon får hem några norran efter, som lärer ske innan kort, så vill jag vara för obligerad min lofven att fullborda och, så mycket min lilla vän behöfver, att skaffa. I natt drömde j a g om dig, min ängel, och tyckte lika så som j a g satt uti din ljufva famn, hvilket j a g af hjärtat önskar att det vore sant, att du vore min och jag finge sitta och luta mitt hufvud till dina rosenfärgade kinder. Nytt vill jag påminna att folket säger att du är min Angis, hvaröfver j a g mig fägnar att för en så dygdig och vacker flicka blifva agerad, som jag skall referera för dig min vän i afton. Till slut redeligt sinne, troget hjärta hyser ock din ädla själ. Gud gifve dig en god dag! Adjö. Din trognaste gosse till döden N: Hernösand den 24. Extra fin Marsala P. S. Ursäkta hastigheten; jag h a r en arbetskarl, som skall skrifva af inventarium åt mig. Vale. Min endaste vän på jorden. Gud gifve dig allt godt af hjärtat önskadt.
17 riksdag anslogo för understödjande af myrutdikningar och v attenaftappning ar inom rikets norra och nordvestra delar, hvilka företrädesvis afsåge att förminska frostländigheten, har, efter företeendet af ingångna samt af Kongl. Maj:t godkända kontrakter om sådana arbetsföretags utförande äfvensom bevis angående arbetenas påbörjande, hittills från Riksgälds-kontoret utbetalts ett sammanlagdt belopp af 71,406 R:dr, hvaraf för 5 utdikningsarbeten inom Norrbottens län R:dr 10,300: för 6 inom Westerbottens län „ 10,966: för 4 inom Wester-Norrlands län „ 6,700: för 12 inom Jemtlands län „ 19^290: för 5 inom Gefleborgs län „ 15,500: för 2 inom Stora Kopparbergs län „ 4,400: — och för 2 inom Wermlands län , 4,250: Tillsammans
Madame Pleureuse. O! gråt du sorgsna verld, som qvalets törnen känner Rys! se det grymma sår, som detta hjerta bränner! Fly ej den tåreflod, som min ögas rand Sig hvälfver brusande till grafvens dystra land; Der i det mörka hus jag sluta får min plåga. Och uti dödens famn utsläcka hjertats låga. Det tysta kanske snart de suckars hemska ljud. Som lätta qvalets tyngd och lyda sorgens bud! Men grymma menskor I! när haden I ett hjerta? Ett hjerta såsom mitt, så ömt för varje smärta? När kändes än ett qval, en suckan eller nöd Vid nästan olycksfall, ja vid hans grymma död? Så sörjde ej en mo då hon sin älskling saknar. Då från sin morgondröm oroligt hon uppvaknat. Af sorgsna miner möts, som båda älskares fall. Der han neddignat har för svärd och kulors knall. Ej sörjde så en mö, ej kände hon min smärta Så ingen sörja kan, som ej har detta hjerta! Men verld du anar ej hvad ödet från mig tog. Du vet ej, kalla verld, vem dödens lia slog Du har kanske en mor, kanske en far förlorat. Förlusten af ditt allt har ej din sorg förstorat, Törhända har du mist en älskad maka blott? Hur dräglig din förlust, hur säll din ljufva lott. Emot det qval mig tar, mot denna skatt jag saknar. Jag är beröfvad allt, till plågor blott jag vaknar! Hvem kan förstå min nöd, hvem tolka allt det qval. Som sönderskär min bröst. I Gudars stora sal. Om det förunnas mig att nånsin ditin komma. Der skall jag söka än den ros och denna blomma. Vilkoret för mitt lif, min evigt ömma vän. Min liflust, lifvets allt! När träffas vi igen? Hon var blott för mig: jag lefde blott för henne. Till ett vi sammansmält; vi voro ej mer tvenne; Jag var blott der som hon, och hon blott der som jag. Hvem kunde skilja oss vid mörker eller dag? Nej ingen skiljde oss! (med affekt) O, himla makter alla Blås upp i er bason, så jord och himlar skalla!
sorn af betänk, synes icke äga nog localkännedom för att rättvist kunna bedomina länens behof af hamnar, canaler, strömrensningar och väganläggningar m. m., mätte anmodas att med största skyndsamhet till Stånden inkomma med nytt förslag till extra-statsreglering, hvaruti upptages det sanna och verkliga behofvet, först och främst för Rikets landtoch sjöförsvar, och derefter behofvet för Rikets gemensamma större och mest angelägha företag, samt att slutligen anslå en viss summa till hvarje län i förhållande lill folkmängden för att användas till länens större gemensamma arbeten och att på så sätt bereda arbetsförtjenst åt en mängd sysslolöst folk. Hr Eden b jelin tilläde derefter muntligen: Sorn tillägg till hvad jag förut yttrat om hamnbyggnaden vid Wadstena, får jag ytterligare nämna, att som jag förmodar, har bland andra skäl till Utskts afslag derå varit det, att vid Motala redan finnes hamn, och vill jag hafva äran upplysa, att den fruktbara delen af Östergöthland halsin närmaste afsättningsort uti Wadstena. Sjövägen till och ifrån Wadstena gå nu varor till värde af flera hundra tusen r.dr b:co årligen. Det fögderi, som omgifver Wadstena, har högst betydliga utskylder. Kronofogden redovisade sistlidet år nära 85,ooo r-.dr debitering, och året derförut utöfver 90,000 r.-dr. Motala kan aldrig få ortens handel så länge Wadste naviken finnes, ty rörelsen med de tunga varorna säd och trädvaror, som utgöra förnämsta artiklarna, skulle öfver Motala blifva dyrare än den är öfver Wadstena, genom 1 -J mils längre landväg. Derföre kan Motala icke uppfylla hvad Wadstena kan, lill och med i dess närvar, ofullständiga skick. Derföre finnas handlande i Wadstena och i Motala blott krämare och krögare. Frih. Tersmeden, Willi Fredr.: K. M. häri en propos. till Ib. St. framställt behofvet af en särskild styrelse 358 Den a5 November e. m. för allmänna arbeten.
Lagerbjelke uti anhållan om afslag ä betänk., men frågan är nu endast, huruvida icke staden Warberg må erhålla eli. ytterligare län för att kunna fullborda den påbörjade hamnbyggnaden. För detta län med ränta förbehåller sig Staten fullgod säkerhet och innan denna säkerhet blifvit aflemnad, akta sig nog fullmäktige i riksg:s-kont. att utgifva lånet. Staten gör således icke någon uppoffring för det ändamål, hvarföre lånet beviljas, utan bereder endast en lättnad för staden, att kunna arbetet fullborda. Det är dessutom bekant, att på den kust, der Warberg är belägen, med undantag af Götheborgs redd, icke finnes någon enda ankarplats, som är pålitlig vid de på denna kust ofta inträffande stormar. Månne icke vid sådant förhållande del är Statens skyldighet att, när en obetydlig stad är belägen på denna kust, och denna stad vill anlägga en hamn, hvaraf den icke ensamt utan hela landels handelsflot ta och jemväl främmande länders fartyg draga fördel, samt till förelagets underlättande söker län af allmänna medel, gå stadens önskningar lill mötes i della fall? Mig synes det åtminstone i högsta måtto billigt. Gr. Lagerbjelke har omnämnt det farliga prejudikat, som ett bifall till Utsk:s betänk, skulle framkalla. Jag kan icke inse, alt några vådliga prejudikater uppkomma deraf, att man lånar en menighet penningar mot fullgod säkerhet sä för kapitalet som räntan. Sådana prejudikat kunna framstå når 16 * Den 15 Augusti. som helst. Icke eller blir Staten, såsom Gen uppgifvit, narrad genom ofullständiga kostnadsförslag, ty om äfven ett så beskaffad! förslag blifvit i förevande fall uppgjordt, är det staden Warberg, som blifvit narrad, men ingalunda Staten, emedan denne stad måst ytterligare skuldsätta sig för det påbörjade byggnadsföretaget, som icke kan lemnäs ofullbordadt derföre att koslnadsförslaget varit mindre tillförlitligt. Icke eller kan jag gilla Grins anställda jemförelse emellan den våda, som skulle uppkomma genom ett bifall till förevartde betänk., och den, hvilken skolat uppstå, om 11.
Utskottet har dock icke funnit skäl biträda detta yrkande, enär, om på sådan uppgift skadeersättning vinnes, 1 §:n uppenbarligen är tillämplig, hvaremot, om ersättning icke erhålles, den gjorda uppgiften endast är att anse såsom ett försök att tillnarra sig penningar, men ett sådant försök icke, med afseende å det obetydliga straff, som å det fullbordade brottet enligt 1 § kan följa, synes, utan afvikelse från de i öfrigt i förevarande förslag antagna principer, kunna med straff beläggas. För öfrigt lära väl försäkringsbolagen genom sina reglementen kunna förekomma vådorna af dylika försök. Straffnedsättningar äro af Utskottet föreslagna i 3 och 12 §§ af detta kapitel, hvaremot, i anseende till det synnerligen förhatliga uti att öppna andras bref, Utskottet funnit sig böra ur 10 §:ns andra punkt utesluta det der stadgade maximum af böter, så att bötesbeloppet vid försvårande fall skulle kunna uppgå till 500 Riksdaler. I 5 §:n 2 mom. talas, bland annat, om edsvuren mätare, som med uppsåt gör orätt i mätande. Då emellertid erfarenheten ådagalagt, att mången sådan mätare, som här afses, af en eller annan orsak ej kommit att aflägga ed, har Utskottet utbytt ordet edsvuren emot uttrycket af offentlig myndighet antagen. Bland de i 21 § uppräknade brott, hvilka ej må åtalas af annan än målsegande, finnes ej upptaget det i 5 § 3 mom. omförmälda fall, att någon vid handel eller eljest, då varor efter mått eller vigt skola aflemnas eller emottagas, brukar sådant mått eller vigt, som ej är behörigen stämpladt eller märkt.
Lalsnce til Är 1808 af ÄrigsmanshusOsssans flulder, enligt Rakningarne, som likwal til en del annu icke blifwit granskade: , - 495 40 —! 7^ i Lamma §42,s97 24j rv! Den 29 Mars. e. m. irz? Orest» t. transport. Lxtra Utgifter, bestäende i Uemisselu^e för hitsände Medel och xroOent som wcderbörande bestäs för Upbörden af Krigsmanshusmedlen, i Skrif-msterislier och Post-porto, har och i LandSorterne, Trycknings-Lön och Papper för Underhällö-Brefoch Kungörelser m. m. Restituersste Medel såsom orätt insatte Förstutne Lane - Omkostningar, som af Läntagarne ärsättas 8umms Utgift 55,018: 44: 5. kslsnce til Är 1808 af Krigs manshuscts fordringar: Hos Kongl. Maj:t och Kronan eller Stats-Werket frän äldre tider 7,909:17:4. Förskotter pä Kongl. Mai:ts Nädiga Befallning til Uepsr». tioner i Wadstena och Kongl, collen Hus 5,825: y: 6. Utlante Medelås konst. 450,769:2: r. Obctalte lnteres derä, somäro under infordrande wid r8°7ärsflnt8,r°o:26:l°.^^,^^^„ K>os Redogörarne inncstäcnde/som til der mästa blifwit remitrerastt 1808 Zo,09Z:g8: Z. Behälluing i Uanque n af de cmotÄrctsstut influtne laterL88S - Medel 4,105:51:7.