Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att, 1 sådant fall, Härads-Bätterne skulle äga, sedan vederbörande hörde blifvit , att meddela sökanden tillstånd dertill: 3:0 att Bättegångar, rörande be rörde vattenverk , endast måtte af ordinarie Domstolarne ä Landet och i Staden upptagas och afgöras , samt 4:0 att Hall-Bätterne må indragas; få Biksens Ständer härmed i underdånighet anmäla deras häröfver fattade beslut. Vidkommande först frågan om rättighet för Jord-ägare, som på sitt område har tjenligt vattenfall , att deruti uppföra och begagna så- kallade Svanshamrar, så emedan vid så beskaffade hamrar hvarjehanda Manufa-ctur-smide kan tillverkas, och dessa vattenverk icke kunna utan betydlig kostnad uppföras och underhållas, hvaraf således följer, att ändamålet med deras inrättande ej kan vara för deras eget Husbehofs*smide; ty 1000 Den 11 Juli, ty och då vid en vidsträcktare Srnides-rältighet åtskillige omständigheter, såsom tillfälle till kolning, med mera, förekomma, hvilka'fordra behörig undersökning och pröfning, innan tillstånd till Verkets inrättande kan beviljas, linna Riksens Ständer sig icke kunna tillstyrka annan förändring uti hvad till iakttagande vid omförmälte Hamrars anläggning är föreskrifyet , än att, till undvikande af större tunga och utgifter för Jordägaren, Bergmästaren må sa val till besigtningen af vattendraget, sorn ock till inhämtande af öfriga nödiga upplysningar, förordna några af ortens närboende personer, utan att likväl en sådan anstalt må blifva honom hinderlig, att, i händelse så beskaffade stridigheter uppstå5-tsom ej annorledes än genom anställande Syn af BergsTings Rättens Ledamöter kunna utrönas och bedömmas, derom efter omständigheterna sig utlåta.
För öfrigt instämmer jag fullkomligt med hvad Herr Major jPålman nu i detta ämne anfört. Grefve Mörner, Carl Stellan, yttrade sig anse det visserligen vara hvars och ens rätt att yttra sig, men trodde hela frågan , genom Herr LandtMarskalkens i sista Plenum gjorda proposition, vara förfallen, och hemställde i ifölje deraf, om icke Riddeiskapet och Adeln skulle behaga upphöra med all vidare discussion i detta ämne. Friherre Mannerheim, Lars August: Det ar en märklig skillnad emelian sådana yttranden af individuel öfvertygelse, hvilka ej leda till något resultat, ty hvar och en äger rätt att utlåta sig öfver lagligheten af hvad tinder öfverläggning förekommer, och sådana, öfver hvilka begäres proposition till fattande af beslut, ty besluten mäste alltid vara i öfverensstämmelse med Lagarna. Jag hade derföre ej förmodat, att en värd Ledamot, Herr Grefve Lilliencrantz, under åberopande af RegeringsForinens 81. §•> skulle begära proposition till fattande af det beslut, att Grundlagens förstånd vore tydligt och klart i en frå« ga, hvaröfver tankarne voro skiljaktige, ty hvad annat innefattade väl ett sådant beslut, Den 4 April. 25 än en förklaring öfver Grundlagens förstånd? Jag hemställer derföre till Herr Grefven och LandtMarskalken och Idöglofl. Ridderskapet och Adeln, att ingen proposition till fattande af beslut öfver den a! Herr Grefve Lillj ener antz framställda fråga måtte ä;:a rum.
Jag hemställer , om icke ifrågavarande ämne kunde få hvila intill' dess Stats och Banco. Utskottens Utlåtande öfver DiscontVerkens utJ redning inkommit. Man bör icke genom ett för långt anstånd minska en flink Execution, hellst orsaken, hvarföre man i Lansorterne icke äger lika god Credit, sorni Stockholm, härleder sig derifrån, att på förra stället Executionen för närvarande är mycket långsam samt nästan i förfall. Grefve von Schwerin: Visserligen må något hvar önska att Executionerne måtte hädanefter gå ordentligare och raskare, än hittills. Men hårdt synes mig vara, att första försöket till förbättring i den vägen skall göras uppå , dem, Den 24 Martti, /. m. 337 dem, som i närvarande ögonblick mäst behöfva undseende. Månne undantag rj kunde be« vi ijas åt de Gäldskyldige i Landsorterne, som bo '20 mil fran Hufvudstaden? Herr Strussenfelt anhöll att få upplysa, att ehuru i Stockholm ännu finnes någon tillgång pä penningar, i Landso/terne likväl all tillgång dertill för det närvarande saknas. Herr Munck af Rosenschöld: Jag är vis-' serligen med 1 ika tankar med Herr von Schulzenheim deruti, att en sträng Execunon vid fordringars uttagande utgör ett vä endteligt medel till Creditens stärkande. Jag anser en af orsakerne till Penninge-förlägenheten vara Credit-brist, som just är grundad på vara Ex-cuj tions-stadgars för ringa stränghet och isynnerJ het på deras långsamma och ensidiga verkställande; men jag anser närvarande tidpunct ingalunda vara lämpelig att skärpa dessa Stadgar och deras verkställande. Riksens Ständer äro här församlade, icke blott för att bevaka Fordringsägarnes , utan äfven de Gäldskyldiges in-' teressen, så vidt det med det Allmänna låter förena sig5 i synnerhet sorn'Riksens Ständer sjelfva tillskapat de för vidsträckta Lånetillgångar och de för milda Concoursstadgar, hvarigenom många blifvit lockade in i vidlyftiga Penningeoch HandelsSpeculatloner.
I de städer, — utskylder. 3:0 Sjömän, hvilka uppbördsman. 4:o Kustboer och andre, som idka sjöfart, utan alt låta inoch utmönstra sig å sjömanshus, förbjudas vid böter af Tre Riksdaler att begifva sig från orten på sjöresa förr, än de derom anmält sig till anteckning hos församlingens pastor, sorn meddelar denna uppgift till vederbörande häradsskrifvare, hvilken det åligger vaka deröfver, alt de personela utskylderna varda sådane personer, för de år sjöfart af dem idkas, behörigen påförda, för att uttagas vid deras återkomst till orten. § 89- 1:o Handlande, sig godtgöra. 2:0 Husbonde häftar för de å hans debetsedel upptagne tjenstehjons utskylder; varande husbonde jemväl, vid bristande tillgång hos den skattskyldige, ansvarig för sine landtbönders och torpares, äfvensom för de å hans ägor bosatte arbetares utskvlder; dock är han icke underkastad sådan ansvarighet för sistnämnde personer, derest med utdrag af det vid sockenstämma förda protokoll eller annat dervid meddeladt intyg styrkes, att de äro fattige och oförmögne att genom arbete förvärfva nödtorftigt uppehälle för sig och de sina.
Det är endast fjäder efter skjuten eller halshuggen fågel, hvilken behöfver någon särskild rengöring, och om man har tid eller vill göra sig möda med att afplocka all blodig fjäder för sig, så kan man slippa lindrigt ifrån den högst besvärliga tvättningen af ett större parti fjäder. Vid slakt af gäss och ankor förfares så, att man med venstra handen fattar ett säkert tag om gåsens näbb, under det man med knäna fasthåller hans kropp, hvarefler man afplockar några fjädrar uppe i nacken, så att den grop eller lilla fördjupning som där finnes, blir blottad. Med en hvass pennknif sticker man ett hål i denna fördjupning och låter blodet afrinna i ett bredvid stående kärl. Sedan lagges kroppen på ett bräde med halsen hängande nedåt, på det att allt blod må väl afdrypa, hvarefter hufvudet omlindas med ett tygstycke för att under plockningen skydda kläder och fjäder för blodfläckar. Då alla gäss sålunda blifvit slaktade, företages genast plockningen, medan kropparne ännu äro varma, emedan arbetet då utföres betydligt lättare, än sedan de kallnat. Man måste därvid först försiktigt afplocka fjädern och kvarlemna de utider denna sittande mjuka hulldunen, hvilka plockas för sig i ett särskildt kärl. Dessa hulldun lemna ytterst mjuka och behagliga hufvudkuddar och äro af högt värde, isynnerhet som en ganska ringa mängd däraf erhålles från hvarje fågel. Då man samlat tillräckligt mycket fjäder — vanligen under två eller flere år — företages » spritningen », hvarmed menas det arbete, hvarigenom fjä- derns mjuka del, » fanet », befrias från de hårda delarne, » spolen och skaftet ». Man fattar därvid en fjäder i sänder och med en liten knif afrifver man fanet på ömse sidor om stjälken, börjande så nära toppen som möjligt. Fanet följer vanligen med i en sammanhängande sträcka. På de mjuka fjädrarne börjas spritningen ungefär på midten, hvarefter toppen afskäres. De minsta och mjukaste fjädrarne — dunen — spritas ej, man endast bryter eller nagsrar stjälken något med knifven.
Ex. hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot detta förslag gjorda anmärkmr föranleda till återremiss, samt, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade med nej, förklarade det lian funnit ja öfvervägande. Gr. Mörner begärde votering. Uplästes till justering samt godkändes följande votens-propos. Den, som bifaller BevillnUlskts förslag ifråga om kartering af 90 Den 18 Juni f. m. Köpe-, Byteseller Gåfvo-bref, som förr än upbud eller inteckning skett, varder å annor man transporteradt eller öfverlålit, voterar Ja j den det ej vill voterar Nej; vinner nej anser R. o. Ad. de emot Utsk:s berörde förslag gjorde; anmärkn:r föranleda till detsammas återremitterande. Vid voteringens slut beftinnos rösterne hafva utfallit, sorn följer: Ja — 11. Nej — 25. § io. I fråga om denna § biföll R. o. Ad. Utsk:s betänk. § 11- Den af Hr Brodin i afseende på denna § vid Utsk:s betänk, fogade reservation uplästes på begäran af Hr Carleson, som derefter yttrade: Såsom af den nu uplästa reservationen synes, har det nu föreslagna stadgandet redan förut varit i äldre författningar intaget, men blef efter 1835 års riksdag derifrån uteslutet. Ett sådant uteslutande skedde i följd af de olägenheter man hade funnit här och der upslå af det ifrågavar. stadgandet. Efter min tanka är Utsk:s åtgärd fullkomligt omotiverad och på de skäl Hr Brodin anfört hemställer jag att R. o. Ad. måtte afslå förslaget i denna del. Det enda skäl Utsk. haft för sin åtgärd är att Utsk. velat försäkra domare och tjenstemän, som kartera handlingar, hvilka inlemnas okarterade eller icke karterade till fulla beloppet en ersättning för besväret, men Utsk. har förbisett att i många fall den embetseller tjensteman, sorn komme att vidtaga denna åtgärd icke skulle utfå den ersättning som är honom tillslagen.
10 580 ena hälften matroser och andra hälften jungman. 2:o Kanonier-corpsen, förlagd i Stockholm och afsedd, dels att fylla antalet af underbefäl för skäi’gårdsvapnet, hvilket, under en allmän utrustning, kommer alt behöfva ett stort antal deraf, äfvensom dels till kanonkommendörer å ångoch skärgårdsfartyg, samt till bestridande af vakthållning i land, utgör nu endast 150 man, fördelade i 2 kompagnier. Af detta manskap tjenstgöra 15 såsom under-officers-corporaler och de öfrige äro icke tillräcklige för bestridandet af vakthållningen i fredstid, hvartill det bristande antalet fått tagas af båtsmanshållet. För att afhjelpa bristen, fordras en tillökning af minst 50 man, så att corpsen kommer att utgöra 200 man, ena hälften kanonierer och andra hälften under-kanonierer, fördelade såsom nu i 2 kompagnier; till hysande af hvilken tillökta styrka nuvarande kasern lemnar utrymme; 9 3:o Machinist-corpsen. Vid sednaste riksdag beviljades löner för 2 machinist-oflicerare, med tillsammans 1500 R:dr, och desse officerare äro de ende, sorn för vården om, och tjenstgöring å, Eders Kongl. Maj:ts flottas ångfartyg äro att tillgå; men, i den mon ångfartygen ökas, eller ångmachiner å andra fartyg anbringas, erfordras också skicklige personer till deras skötande. Jag får derföre i underdånighet framställa behofvet af ytterligare 2:ue machinist-officerare, till en början och intilldess ett större antal fartyg hinner byggas. 4:o Läkare-staten är visserligen tillräcklig för tjenstgöringen vid stationerna i fredstid, men deremot alldeles otillräcklig vid större rustningar och under krig. Svårigheten att, i behofvels stund, för läkarevården erhålla skicklige personer, har under alla krig gifvit sig tillkänna på ett sätt, som visar, huru högst nödvändigt det är att vara beredd på detta behofs fyllande.
Besvärsoch Ekon.-Ut skott ens Betänkande, M 20- 13 minskning af det fattigunderstöd, den bettlande kunde åtnjuta, lemnades honom ytterligare anledning till tiggeriets fortsättande. Utskotten anse följaktligen Peter Gabrielssons motion, såvidt den afser ändring uti 2:dra mom. af Fattigvårds-förordningens 20:de §. icke böra bifallas. Vidare har Peter Gabrielsson föreslagit, att barn vid förnyadt bettlande måtte med aga tillrättavisas, men deremot föräldrar, stjufföräldrar eller fosterföräldrar, som befalla eller tillåta sina barn att bettla, vara från ansvar fria. Men då det i allmänhet är att antaga, att barn sakna kännedom om det felaktiga uti tiggeriet, helst de ofta af föräldrarne dertill uppmuntras, samt desse merändels begagna de minderårige barnen för att med mindre möda och mera framgång till sitt uppehälle undfå de medel, som genom ett lättjefullt och sorglöst lefnadssätt annorledes ej kunna anskaffas, synes det Utskotten, att Fattigvårds-fÖrordningen rätteligen betraktat, sådane föräldrar såsom de verkligen bettlande, men ansett barn, som tigga, icke böra vara underkastade annan tillrättavisning, än den, sorn rättänkande föräldrar eller målsmän kunna finna sig befogade att gifva; hvarföre Utskotten vördsamt hemställa, att å berörda förslag afseende icke må fästas. 22 och 23 §§.
Det är bestämdt ett fel, detta att konstföreningarna äro öppna året om. Allmänhetens intresse för nya konstverk skulle säkert vara större, om vi en gång om året anordnade Ur dagens Krönika. 4en “ salong “ — helst på hösten, då de våra landsmäns arbeten, som varit utstälda på parisersalongen, kunde komma med — så att allmänhetenkunde få ett samladt intryck af hvad som blifvit gjordt i konstväg under det gångna året. Ty just derom ha vi nu föga vetskap, undantagandes de år, då någon stor utställning förekommit i Kjöbenhävn eller Göteborg och då konstvännen har rest dit för att der få ett litet begrepp om hvad den svenska konsten kan åstadkomma och hvad den har åstadkommit. Blef ej litet hvar öfverraskad, då han på Göteborgs-utställningen 1881 fick se en präktig samling svenska konstverk af hvilka han förut sett endast ett och annat, medan andra — deribland verkliga mästerstycken, sådana som Hugo Salmsons “ Repetitionen af Tartuffe “ — aldrig ens varit utstälda i Stockholm ’ “ och alls ej voro kända derstädes. Af konstföreningarnas permanenta småkrafsutställningar får man alls ingen kännedom om landets konst, knapt ens om konstnärernas verksamhet. Nej, det behöfs en årligutställning, och en utställning, som är värd att omfattas med något intresse såväl af de utöfvande konstnärerna som af den beskådande och köpande allmänheten. Nu är det visserligen sant att akademien hvart annat år skall anordna en dylik öfversigtsutställning, hvarom jag här ofvan talat, men denna förordning har ju föga vigt, då den ej följes, ty sedan år 1877.har ingen sådan utställning förekommit, jag vet ej af hvilka skäl men troligen derför att den sedvanliga lokalen i akademiens hus ej kunde nyt-jas annat än på sommaren, sedan läroverkets termin var afslutad. Men nog vore väl i alla fall en öfversigtsutställning, blefve den än anordnad på sommaren, bättre än att de kenstverk, som konstnärerna bry sig om att skicka hem — det vill säga de konstverk, som ej få afsättning. i utlandet eller äro på förhand bestälda af göteborgare blifva
I djupet under oss låg molnhafvet, grått, gränslöst, ogenomträngligt, utan att visa en skymt af landskapet och liksom begrafvande hela jorden och allt hennes elände. Det var, som om vi befunnit oss på ett ensamt skepp långt ute på en tom ocean. Först mot middagen stego Habsburg och slottet i Lenzburg och de högre kullarna upp öfver molnhafvet som öar. Man tyckte sig se en skärgård, en hafsvik, en af Norges fjordar omgifven af fjell och uppfyld af klippor. Slutligen remnade molnhafvet och försvann, sjunkande till jorden och blottande kantonen Aargau som en brokig matta. I bokskogen, hvars lummiga toppar vaggade tätt under Bruneggs fönster, sjöng näktergalen, och rundt omkring det stora, fria landskapet lågo Alperna från Vorarlberg ända ned till Mont Blanc i en tandad ring af evig skinande snö. En sommarafton ringde det plötsligt häftigt på portklockan. Vi sutto just till bords, skymningen var redan i antågande och Alperna glödde. Så sent voro vi icke vana att få besök och vi reste oss förvånade. Då inlemnades ett visitkort med namnet – August Strindberg. Jag kastade serveten och skyndade utför trappan för att helsa vår gäst. Åtföljd af en karl, som bar hans nattsäck, stod han på tröskelträt i porten, aftecknad mot den gråkalla kvällshimmelns tomma luft. Just så som han då stod, har hans bild etsat sig in i mitt minne. Strindberg har svensk kroppsbyggnad. Han är alltså väl växt, smärt, snarare lång än liten. Hans hufvud med det lockiga håret och de uppstrukna karaktäristiska mustascherna erinrar ibland något litet om Molières – utan att derför något särskildt drag är dem gemensamt. Hans höga, hvälfda, breda panna är ett helt litet mästerverk af djerf, kraftig pannbensarkitektur, men hans ljust blågrå ögon med de små liksom sammansnörpta pupillerna äro trötta och svårmodiga. Hans ansigte är bredt med rundade stark framskjutande kindkotor och sjukligt djupa veck kring den fylliga välformade munnen. Uttrycket är utmanande strängt, nästan grymt.
Häröfwer har jag redan uti et förut upläst vismen mig yttrar, och får med åberopande deraf blott tillägga, ar sä snart Lots-Znrättningen der i orterne blifwer werkställd, kommer förberörde Bak-afgifts, såsom en följd deraf, ar aldeles förswinna, hwilker ock är uti Kongl. Förordningen om Bäkoch Lots Inrättningen i Riket stadgadt. kl. 8cbutr,ei-crant2. Herr (^arlbeim 6^1!en8cllölcl, Larl. I enlighet med hwad jag til ?rotocoIIet uti de förenade Statssamt Oeconomieoch Beswärs-Utstorrens klLnum anfört, får jag ödmjukeligen anhålla, ar Högloft. Nidderffaper och Adeln uti sitt underdåniga hemställande til Kongl. Maj:t, röran - 964 Den 2z Mars. de Lotsoch Bak-Werket, icke matte yttra den oegenteliga önskan, ar Kongl. Maj:t skulle skilja LotsWerket fran upsigten af det Nadigst förordnave högsta Styrelfe-Werk öfwer alla Flottornes oeconomiffa ärender. De Höglofi. Utskottens Betänkande innehaller äfwen, at aila genom Lors och Bakafgifter inflytande medel skulle endast och allenast til Lots-Merker anwändas., Jag medgifwer at desse medel skulle de första Aren til största delen i nödiga förbättringar wid Lotsanstalcerne kunna ätgä, men der sedermera ärligen blifwande öfwerffocter mätte tilhöra Skars-Merker. Med samma ffäl som man yrkar, at Lstsmedlen helt och hållet böra til Lots-Merker åtgå, skulle man kunna pasta, at alla Postmedlen, i stallet at ga til StatseasLLii, skulle til hela d^eras belopp, anwändas lil Post-Staten, bättre Åkdon för ^oscilloner och Postförare m. m.
Folkskoleinspektörer och kostnaden för deras resor afsedda anslag måtte förhöjas med 10,000 R:dr; Och hafva Rikets Ständer beviljat den begärda anslagstillökuingen, 10,000 R:dr. 52:o. Till understöd för högre folkskolor ansågo Rikets Ständer vid sistlidna riksdag, enär antalet af dylika skolor då icke tilltagit, utan snarare visat sig vara i aftagande, så att af do för nästförutgångna statsregleringsperiod härtill anslagna 12,000 Ridr endast 5,666 R:dr utgått, högre anslag ej böra anvisas, än som kunde vara tillräckligt att fylla det dåvarande behofvet, helst, i händelse detta skulle vexa, medel borde finnas derför tillgängliga i besparingarne å de till folkundervisningens befrämjande beviljade anslag; och blef i följd deraf ett årligt belopp af 6,000 R:dr för ändamålet anvisadt att från Iiiksgälds-kontoret utgå. Under innevarande statsregleringsperiod hafva, enligt hvad Statsråds-protokollet gifver vid handen, dessa förhållanden förändrat sig så, att antalet af högre folkskolor begynt tillvexa. Till de förut befintliga sex högre folkskolor hafva kommit tre nya, så att till understöd för dylika läroanstalter beviljats 8,000 Ridr att årligen utgå och derutöfver 867 Ridr, för hvartdera af åren 1865 och 1866. I anledning häraf och till betryggande af dessa läroanstalters fortfarande bestånd har E. K. Majit nu begärt att för ifrågavarande ändamål måtte å ordinarie stat uppföras ett belopp af 10,000 R:dr; Och hafva Rikets Ständer, med bifall till hvad E. K. Majit föreslagit, till understöd för högre folkskolor anvisat ett årligt belopp af 10,000 Ridr, att bland Åttonde Hufvudtitelns anslag på stat uppföras. 22 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Vidare) har E. Iv. Majrt föreslagit., att ett årligt anslag af 100,000 R:dr till folkskoleväsendets utveckling och förbättring mätte på stat uppföras.
Banco, medgåfvo Rikets Ständer, enligt underdånig skrifvelse till Kongl. Majit af den 10 Juni 1841 (N:o 396), alt detta belopp finge af Riksgälds-Contoret till Landtbruks-Academien utbetalas, hvilket ock sedermera blifvit verkstäldt. I afseende å tredje frågan, eller om Landtbruks-Academien kan anses vara en för Staten nyttig inrättning; så, ehuru de förhållanden, som borde bestämma omdömet härutinnan, till större delen ära allmängjorde genom Academiens utgifna skrifter, anse Utskotten likväl sin pligt fordra att här meddela de upplysningar i ämnet, som äro för Utskotten tillgänglige, på det att icke de uti ofvanberörde motioner mot Landlbruks-Academiens gagn och nytta för landet rigtade anmärkningar må blifva utan svar lemnade. Om ock, före den år 1841 verkställde reorganisation af Landtbruks-Academien och dess styrelse, Academiens bemödanden och verk - 20 Statssamt Allm. Best’.- och Ekon.-Utshottcns Utlåtande, N:o 30. »ingar icke medfört så stor fördel och nytta för landet, som, efter en ändamålsenligare plan för dess verksamhet, kunde hafva erhållits; så tro dock Utskotten, att det nu varande förhållandet härutinnan uppfyller alla de fordringar, som i detta hänseende skäligen kunna göras. Eldigt Kongl. Majlis förnyade Aådiga Stadgar för Academien af den 28 Augusti 1841, än hennes bestämmelse ”alt, efter erfarenhetens och vetenskapernas anvisningar inhemta och sprida kännedom om alla för Landtbrukare i allmänhet gagneliga rön och uppfinningar, samt att såmedelst, äfvensom genom ”egna efterdöme» och, efter befintliga tillgångar lämpade, belöningars utdelning, verka till Landlbrukets med dertill hörande näringsgrenars förkofran.
Anmärkande Styrelsen, i en särskild not till dess skrifvelse, att, derest af trafiken vid Dejefors endast 25,000 tolfter plank, motsvarande 425,000 centner, och 150,000 centner stångjern och stål blefve föremål för transport på jernvägen till Göteborg, skulle, äfven om frakten nedsattes till 36 öre centnern, derigenom erhållas en ökad inkomst af 207,000 Riksdaler, hvaraf endast 33 procent behöfde vara behållning för att lemna den behöfliga räntan och amorteringen på Nilsbyliniens större anläggningskostnad. Vidkommande den här ofvan uppställda tredje frågan: “Om trafiktaxorna, sådana de nu äro eller med den deri föreslagna nedsättning, kunna medgifva att provinsen Wermlands produkter af jern och trä skola till större qvantiteter söka Christiania såsom exportort, om Nilsbylinien kommer till stånd, än om den öfver Carlstad varder anlagd* upplyser Styrelsen att, enligt nuvarande taxa å de nämnda produkterna på Norska jernbanorna, frakten för 1 centner stångjern från Charlottenberg till Christiania är 39 öre, hvadan med tillämpning af de distanser, som profilkartorna gifva vid handen, en centner stångjern skulle komma att kosta: Från Arvika till Göteborg. till Christiania. Fryken 46 „ 58 „ „ Carlstad 45 „ 60 „ „ Forslingen af en tolft plank, efter medelvigt af 17 centner per tolft, skulle, enligt de för denna vara nu gällande taxebestämmelser, komma att kosta: till Göteborg. till Christiania.