Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tersmeden omnämnt, och dervid bifallit Ulsk:s yttrande ronde lista morn., samt, i fråga om sednare morn., antagit BondeStis inbjudning, såvidt den angår bergsoch comm.-colliues förening lill ett verk. Frih. Tersmeden: Efter min uppfattning af Hr von Hartmansdorffs förslag, som af R. o. Ad. antogs, så var det endast den sednare delen af BondeStis inbjudning, sora bifölls, nemi. alt Dea 13 Maj 553 R. St. skulle till K. M. ingå med und. anhållan, att bergsoch comm.-collme skulle få en gemensam chef. Hr Gr. o. Landtm, erinrade härvid, att det väl såsom Frih. Tersmeden förmodat, varit endast sednare delen af BondeSt:s inbjudning som R. o. Ad. antagit, men att detta beslut, likasom RondeStis inbjudning i dess helhet, endast haft afseende på den sednare af de ifråga var. momme, och deremot Utsk:s yttrande rör:de det förra moro., vid förut skedd särskild föredragning blifvit af R. o. Ad. bifallet. Hr von Hartmansdorff: Jag gaf noga akt på föredragningen. lista punktens lista mom. blef fullständigt uppläst, äfvensom de ord, som angingo de anvisade anslagen för bergsoch comm.-colline, hvilka åsyftade, att de till dessa verk förut bestämda anslagssummor må, vid förestående statsreglering till oförändradt belopp bibehållas. Detta antogs af R. o.. Ad. och således är den meningen af Ståndet bifallen, och bör äfven få vara oberoende af det sednare beslutet, om de båda collmes förening; ty i händelse K. M. icke skulle dertill samtycka, så mäste ju en president för bergs-collim, såsom ett sjelfbestående verk, fortfarande linnas? Vid förnyad föredragning af StatsUtskis d. 6 och 10 dennes på bordet lagda utlåt. Nio 152, i anledn. af erhållne återremisser å betänk.
Af Hederv. Bonde-Ståndet har till Utskotten blifvit remitterad en af Riksdagsfullmäktigen Fredrik von Zweigbergk inom samma Stånd väckt motion, deruti anföres, att, sedan Rikets Ständer till Kongl. Majit aflåtit en underdånig skrifvelse af den 10 October 1-840, samt deruti yttrat, att Rikets Ständer ansåge de till lindring i roterings-bördan medgifna rättigheter och förmoner böra med största sorgfällighet hållas i helgd, och tillika anhållit, att rättighet till utsyning för kneckte-stugors uppbyggande måtte varda ofvannämnde rustoch rotehållare tillerkänd; så hade likväl, med förbiseende af rustoch rotehållarnes rättighet i förevarande hänseende, Kongl. Majit, till följd af Kammar-Collegii underdåniga tillstyrkande, genom Nådigt Bref af den 26 sisth Juni, afslagit Rikets Ständers omförmälde begäran; i anseende hvartill motionären föreslagit, att, då den påyrkade Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utsh. Utlåtande, N.-o 3. 5 rättigheten vore bestämd uti 17 §. af i685 års knekte-contract med allmogen inom Skaraborgs Län, Rikets Ständer mätte till Kongl. Majit ingå med förnyad anhållan uti ämnet, hvilket motionären ansett destomera nödigt, som rustoch roteliållarne icke skulle kunna lagligen tillförbindas att, utan åtnjutande af ifrågavarande rättighet, underhålla soldat-torpen, samt rättegångar härom med Kronan otvifvelaktig! skulle uppstå. I denna motion hafva sig förenat Riksdagsfullmäktige Johannes Anderssonj Jöns Palmqvist och Petter Jonsson från Skaraborgs Län för rostoch roteliållarne inom de af dem representerade härader, nemligen Kinnefjerdings, Kinne, Skånings, Laske, Wilske, Gudhems, Walle, Kåkinds samt Wartofta och Frökinds härader.
Vid de fall, då en och samme handlande eller närings-idkare samtidigt drifver rörelse pä särskilda ställen eller i olika näringsgrenar, skola de inkomster, som härigenom 6 Förslag till Instruktion för Taxcrings-förrältningarna. uppkomma, sammanräknas och taxeras lill bevillning på ett ställe, eller eler han är mantalsskrifven; dock med iakttagande af Bevilinings-stadgans föreskrift, att bevillning för yrke, hvaraf inkomsten öfverstiger visst belopp, bör påföras, der yrket idkas. Den bevillning, gårdfarihandlande och andre i handels-äreriden resande personer böra erlägga för inkomsten af sådan handelsrörelse, taxeras till hela sitt belopp å de skattskyldiges mantalsskrifuingsort. § i». Hvar och en skattskyldig bör för sin inkomst genom handel, handtverk eller annan näring taxeras till bevillning elter det belopp, sådan inkomst verkligen utgör och han åtnjuter, antingen den näring, hvarigenom inkomsten erhålles, idkas för den skattskyldiges egen räkning eller af honom bedrifves såsom kommissionär eller innehafvare af annan persons yrkesrätt; och då den vid Bevillnings-taxeringen för ett eller annat yrke påförda beskattning icke medför eljest saknad rättighet för den skattskyldige till utöfvandet af detta yrke, så äro taxeringsmännen icke pligtige att undersöka och pröfva behörigheten till detsammas idkande. Närings-idkare, som under året, näst före det, hvarför bevillning skall påföras, gjort sådana förluster, att någon behållning å rörelsen icke uppstått, skall likväl erlägga bevillning, beräknad efter hvad en rörelse, jemförlig med den han drifvit, anses i allmänhet afkasta. § 16.
Vid föredragning af ConstitutionsUtskottets den 2 och 3 dennes afgifne 2:ne Memorial, det ena angående General Adjutanten för Flottorne Herr Friherre Rudolph Cederströms ställande under tilltal inför RiksRätt, samt det andra, i anledning af gjorde anmärkningar mot GeneralÅdjutanten för FJottorne, och Föredragande för KrigsÄrenderne; fann Högloflige Ridderskapet och Adeln, att berörde tvenne Memovial borde läggas till Handlingarne. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Con-, stitutionsUtskottets den 26 sistledne Martii afgifne, samt den 7 dennes på bordet lagde Memorial. innehållande ett föreslaget tillägg i §. Riksdagsordningen; blef berörde Förslag I 414 Den 11 April. till den kraft och verkan 56 §. RegeringsFormen stadgar, af Ridderskapet och Adeln godkänd. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den 26 sistledne Martii afgifne, samt den 7 dennes p° bordel lagde 2:ne Memorial, innefattande föreslagne tillägg uti 9 och 107 §§. RegeringsFormen samt 29 §. i Riksdagsordningen, blefvo berörde Memorial, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till Constitutions - Utskottet återremitterade. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne,samt den 7 och 8 dennes på bordet lagde Betänkanden: 1:0 Från Statsoch LagUtskotten, under N:o i3o, angående Herr J. D. von Engeströms Memorial, om årliga Lagsamlingar. 2:0 Från StatsUtskottet, under N:o 134, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om Medels anslående till bestridande af Kostnaderne vid Hans Maj:ts Kröning. Ut supra.
131. — i fråga om KronoBetjents och Nämdemans vitsord, i afseende på stämningar och communicationer som af dem enskildt verkställas, Febr. 296, 371, 457, 474’ Mars I. i3i. — angående åtskilliga ändringar uti Lagens lil stadgande om Testamenten, Febr. 296, 3pr, 457, 474- Mai's I131. Lagutskottet, om yrkad ändring i Författningarne rörande Prestval, Febr. 296, 387, 456, 474* Mars I. i3r. — om RiksdagsFullmägtiges rättighet att, i grund af sin Riksdags-fullmagt bevaka enskildtas mål, Febr. 297, 371, 454* Mars I. i3o, 147. — om åtgärders vidtagande till påskyndande af SjöLagens granskning och omarbetande, Febr. 298, 393, 457, 474• ÄrfdaBalken om Mannens och Qvinnans Myndighets-ålder, Febr. 298, 429. UtsökningsBalken rörande försäljning af Gäldenärs i mät tagne lösören, Febr. 299, 43o, 594. April II. 121, 335, 353. — i anledning af väekt fråga om förrymd Makes rättighet att ingå i nytt gifte, Febr. 301, 429. 1— om förslag till en Författning, hvarigenom 112 blifvande ägare till Bergmans-hemman Hirpl igtades att fullgöra de skyldigheter sådane hemman åtfölja, Mars I. 112, i83, 26 r, 264, 267. Lagutskottet, om skyldighet för Grannaratt förrätta nödig gräfning för sidländt marks aftappande, Mars I. ii3, i83, 261, 264, 268.
På samma sätt förhåller det sig med Elbefloden, som, från sitt utlopp ända till och med inre delen af Böhmen, än på ena och än på andra sidan följes af jernvägar, hvilka i allmänhet föga aflägsna sig från flodbrädden. De segelbara sjöarne äro visserligen mera sällsynta i andra länder, men äfven vid sådana större vatten hafva jernvägar blifvit framdragne, såsom förhållandet är t. ex. med Genfer-sjön i Schweiz, hvilken på två sidor ömsintes af jernväg. Odlingens gång har också öfverallt varit sådan, att floddalarne och de trakter, som gränsa intill större segelbara vatten, blifvit först bebyggde, och de äro än i dag mera befolkade än andra från vattenvägar aflägsna orter. Af detta obestridliga förhållande följer ock, att de orter, som stöta intill floder och insjöar, kunna lemna en större trafik, och deraf återigen uppstår det förhållandet, att de båda kommunikationsmedlen, långt ifrån att förringa hvarandras värde och nytta, så till sägandes räcka hvarandra handen och ömsesidigt tjena hvarandra; hvarför äfven i andra länder, hvarest mångsidiga forskningar i detta ämne skett, blifvit uppställd den emot den här antagna rakt stridande grundsats, att jernvägar, parallela med mycket trafikerade segelbara vatten, på ett och annat undantag när, förtjena att i första rummet utföras. Betraktas saken i hela sin vidd, eller, med andra ord, de olika medel, hvarigenom personer och varor tillförene kunnat och numera kunna föras inom ett land, så finner man äfven, att landtransporten, öfverallt der landets natur sådant tillåtit, gifvit vika för sjötransporten; att, hvad detta senare transportmedel beträffar, ångkraftens användande till fartygs framdrifvande återigen tagit försteget för de seglande fartygen; samt slutligen att uppfinningen af jernvägar i sjelfva verket upphäft det företräde sjötransporten ägt framför landtransporten, utan att ändock transporten till sjös blifvit öfverflödig. Utomlands har man nämligen kommit till den öfvertygelse, att, genom rörelsens ofantliga tillväxt öfverhufvud, mångfaldigas äfven transporten till sjös, utan att denna drager transporten från farvägen till lands.
Likaledes kan, enligt Rikets Ständers tanke, såsom obehöflig anses den underrättelse, som i Fabriksoch Handtverks-ordningen finnes meddelad, att genom författningen ej göres ändring i vilkoren för den tillverkningsrätt, som pä grund af vederbörligen erhållet patent för utöfvande och begagnande af nya uppfinningar i slöjd och konst kan ega rum, enär den, som vill begagna sig af en dylik tillverkningsrätt, har åliggande att underrätta sig om de vilkor, gällande Patent-förordning i sådant läll före* skrifver. 1 händelse af nådigt bifall till Rikets Ständers förslag, att för idkande af handel eller annan näring burskap ej vidare må vara nödigt, och att stadgandet om mästerskaps förvärfvande må från Fabriksoch Handtverks-ordningen uteslutas, mäste deraf följa, att föreskrifterna angående handelsföreningar, handtverksoch fabriksföreningar äfvensom angående utfärdande af gesällbref jemväl böra bortfalla. Nämnda föreningar hafva nu genom burskapsoch mästerskaps-inslitutionerna sin sammanhållning, och föreskrifterna äro lämpade efter derifrån härledda förhållanden. Om lagen icke vidare sanktionerar de institutioner, genom hvilka borgerskapet, såsom korporation, blifvit stäldt gent emot de öfrige stadsinnevånarne, så torde i allt fall gemensamma intressen föranleda likartade föreningar för gemensamma ändamål; men detta lärer då blifva hvarje associations särskilda angelägenhet. I afseende å handelsbetjente jemte fabriksoch handtverksarbetare samt förhållandet emellan desse och dem, hvilka använda deras biträde, torde allmänna lagen innehålla tillfyllestgörande föreskrifter, äfvensom, vidkommande fabriksoch handtverksarbetare, derest i laglig ordning upprältadt kontrakt icke annorlunda bestämmer, Legostadgan ega tillämpning. För öfrigt torde bland stadganden, som af de nu om handtverksoch fabriksarbetare gällande må anses böra bibehållas, böra införas de dermed sammanhang egande föreskrifterna i Kongl. Kungörelsen den 22 Maj 1852, angående minderåriga personers användande vid fabriker och handtverk.
Kanske skulle jag icke orkat det, och aldrig fått tala med Celia mer. Är Celia ond på mig, för det jag stulit mig till, att ännu en gång få vara med Celia ensam? Nej, goda Axel; det kostade mycket på mig, att ej få taga afsked af dig. Nu är Celia god; det är första gången som Celia är så. Förut, när någonting sådant händt, har Celia alltid varit missnöjd. Jag har varit tvungen dertill. Det hade icke passat annorlunda. Jag har nödgats visa mig liksom rädd för Axel. Ack, hvad Celia nu är god! Celia har då verkligen icke varit rädd för mig? Endast en liten tid. Jag vet hvilken tid Celia menar. En elak tid var det. Den tiden upphörde samma dag som Celia blef ... sjuk. Ja, goda Axel, det var en elak tid. Derföre är jag af hjertat glad, att den nu är förbi. Jag tackar dig Axel. Ack, vet Celia, huru mycket jag tänkte, huru mycket jag vakade, alltsen den första gång, då jag hörde ... någonting. Jag tänkte: är det rätt eller orätt att säga åt Celia sådant? Slutligen frågade jag Celia om »faror som hota«. Celia gaf mig lof till att göra Celia ... olycklig. Jag tänkte för mig sjelf: en lycka, som är köpt genom inbillning å en sida och bedrägeri å en annan, är ändå värre än en olycka, som uppkommit genom sanningens visshet och bedrägeriets afslöjande. Jag sade blott: Jag var än mer olycklig än jag nu är det. Tro det Axel! Celia har vackra och goda ord för mig. Men emellertid var det jag, som gjorde att Celia finner sig ha varit olycklig just den tid, då Celia trodde sig ha varit så lycklig. Och det är jag, som gjort att Celia är olycklig nu. Olycklig, olycklig, och det genom Axel! Dessa ord sade han halfgråtande, men återtog sedan med en själfull ton, hvarvid hans sköna ögon lyste: Ack, om jag någongång kunde godtgöra det onda jag gjort den Celia, som jag håller af framför alla andra menniskor i verlden, framför lekkamrater och syskon, framför min ... egen mor! Det behöfver icke godtgöras, då det onda var godt.
1824—43 årens medelpris å några qvarstå- ende och andra till samma slag förvandlade gamla persedlar i nya Räntan. Genom persedelförvandling till penningar, uppkommen ny samt qvarvarande gammal penningeränla. STOCKHOL», TRYCKT HOI JOH. KICK» AN , 18B4. Tsb. Nio 4. Jern förande Uträkning öfver hela Ordinarie Räntan å hemmanet Skulla N:o 1, om ett mantal i Jumkihls socken af Upsala län. A) efter nu varande Rähtepersedlars årliga Markegångspris, ifrån och med år 1843 till och med år 1833. Hela den gamla, sammanlagda Ordinarie Räntan, enligt Tabellen N:o 1. I medeltal för dessa 11 år skulle således denna Ranta, löst efter årlig markegång, är hvarje år hafva uppgått till 120 R:dr 23 sk. 4 r:st. efter den förvandling och förenkling, som Stats-Utskottet i Betänkandet N:o 92 föreslagit, derest ensådan verkeligen varit antagen att gälla ifrån och med året 1843, med de 20 årens (1824—1843) medelmarkegångspris till grund för persedel-förvandlingarne, samt derefter med successiva 20 års edelmarkegångspris för de i den nya Räntan ingående hufvudpersedlarnes värdeberäkning årligen till och med år 1833. Hela den nya, förenklade Ordinarie Räntan, enligt Tabellen N:o 2. Gammal ränta: Spannemål: 9 T:r 12 kpr. Ny förvandlad d:o: d:o 1 T:a 20 kpr. HT:rSpanmåI Gammal ränta: Smör: 14 ife. Ny förvandlad d:o: d:o 2 Life 2 ife. o 16 ife Smör . Räntan:
Sålunda icke allenast försenar det för presten befordran, utan nödgar äfven till bibehållande af tjensten sedan kraften att sköta densamma upphört, och det ofta i strid med både församlingens och prestens egna önskningar, likasom deri ligger en anledning till det täta ombyte af hjelpprester, som icke kan lända församlingen till fördel; och Utskottet finner alltså hvad motionären i förevarande ämne anfört visserligen förtjent af uppmärksamhet. Men då till häfvande af de mångfaldiga svårigheter, hvilka, med afseende å det stora antalet prester i landet, inrättandet af ett pensiousväsende för presterskapet nödvändigt måste möta, hufvudsakligen deri, att oberäkneliga belopp erfordras för pensioneringen, motionären, på sätt han sjelf erkänner, icke ens kunnat angifva någon utväg, som synes värd att taga i betraktande, i hvilket hänseende de af motionären omnämnda s. k. caducmedlen, äfven om de för detta ändamål kunde disponeras, dock måste finnas alltför otillräckliga, samt de betydliga bidrag både af presterskapet och Staten, som för ändamålet erfordrades, svårligen torde vara att påräkna; anser Utskottet sig icke hafva tillräcklig anledning tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Majit begära tillsättandet af en komité för utarbetande i ämnet af ett förslag, hvilket, så vidt Utskottet kan inse, ej lärer kunna uppgöras på andra grunder än de nyss antydda; och Utskottet hemställer således, att motionen icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 6 April 1866. Reservationer: af Grefve Björnstjerna, C M. L.: “Instämmande uti motionärens åsigt om behöfligheten att under vissa förhållanden bereda tillfälle till pension för presterskapet, reserverar jag mig emot Utskottets afstyrkande utlåtande och tillstyrker, att Rikets Ständer hos Kongl.
Helsotillståndet bland Stuteriets kreatur har under året varit tillfredsställande, och, med undantag af en lindrigare qvarka, som under vintren angrep mest ettårsfölen, voro hästarne fria från smittosamma sjukdomar. De i provinserna utskickade beskällare befunnos under sagda år sålunda fördelade, att 2 voro stationerade inom hvartdera af Stockholms, Upsala, Gefleborgs, Skaraborgs och Nyköpings län, 13 i Östergöthlands, 5 i Elfsborgs, 3 i Kalmar och 4 i Westerås län, hvilka 35 hingstar betäckte inalles 1,355 ston. 20 — 154 — § 2. Af det under år 1859 besparade furage försåldes under revisionsåret å auktion 9,774 lispund hö, 280 tunnor hafra och 815 lispund höfrö samt betaltes med tillhopa 10,622 R:dr 23 öre. § 3. I årets räkenskap finues bland diverse utgifter affördt ett belopp af 13 R:dr 50 öre för leornad föda åt förrättningsmännen vid en den 18 Maj 1860 ä Stuteriets byggnader hållen brandsyn; men då de personer, som verkställt denna förrättning, utan tvifvel derför åtnjutit traktamente, synes denna utgift icke bort drabba stuterikassan. § 4. Af sistlidet års Revisorer erinrades, hurusom ,uti den vid 1859 års redogörelse fogade balansrelation upptagits osäkra fordringar till belopp af 1,742 R:dr 71 öre, utan att visadt vore om och hvilka åtgärder till dessa fordringars indrifning blifvit under året vidtagna. Såsom förklaring öfver hvad sålunda blifvit anmärkt anförde Stuteri-öfverstyrelsen i sitt den 31 December 1861 afgifna underdåniga utlåtande, att Intendenten, hvilken redovisningen för förstnämnda år ålegat, redan den 1 Januari aflidit, hvarigenom svårighet mött att vinna tillförlitlig kännedom om hans åtgöranden i berörda hänseende.
Collegium anmält, att sedan, kill följe af Kongl. Majus nädiqa strifwelfe den 18 September 1794 Tu r-Directivnen älegat att till Kongl. Colleguim ärligen afleinna den afgift, jom enligt 5 Z. af Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande under den 22 Maji samma är, ester en per Mille för nederlags frihet af Utländfta waror i Götheborg, sä wid inkommande svin utgående böra erläggas, till fond för sadane allmänna byggnader i berörde Stad, som höra till Militairifta behof och Stadens försmår, sä har af denne afgift kill Stockholms Fortifications Cafta blistvit leswereradt: Den 19 Hebruarir. Banco, hwaraf för innewarande är efter redan Utfärdad Arbets disposition till nu kände utgifter likwäl bör ntgä till Götheborgs FortificationsEasta 1,724 R:d z6 tz. 8 rst samma mynt; och beflöts att detta alt genom utdrag af ProtocoUet wördsammeligen ftulle meddelas Högloft. Skats-Utfloltet med tillkännagifwande derjemte, akt nägra medel i öfrigt icke disponeras af Kongl. Collegierne ä detta Departement utom dem, som ärligen pä Fästnings Bygg s:te Band. s-hra Afd. §7» 842 Den 19 Zebruarii. Byggnads samt med och Ljus-Sraterne af SlaksWerket urgä till bestämde behof. Är dch dag som förut Efter Befallning, L. luräkjäll. Litt. B. Utdrag af Protocollek, hållit uti Kongl. Krigs-Collegio den r6 Oct. 1809. S. D. Föredrogs Kongl. Majus genom desi Hos-Canceller den 14 dennes Krigs-Collegium gifne Nådiga befallning, att med mögeligaste första meddela Riksens Högloft.
Juni», med dest, efter skedd ätcrförwismng, den »a i denne manad meddelte ytterligare Utlärande, rörande tillökning i en del Embcts - och Ticnstemäns Lönings-willkor; hwarwid Bonde Ståndet, i hwad det angar skicklige Fält-Läknres ti!!danande och Under-Läkares aflönande, i sä matto biföll Stats - Unko'tets hemställning, att ett ärligt anstag af 6020 R:dr dertill mäbcwil/aS; men k allt det öfriga fann sig icke kunna samtycka hwad Stats-Utskottet tillstyrkt, utan det samma förkastade. Ut suxr». Lx ?rotc»aollo, tZ. Lriakmao. Uppläst hos Ridd. och Adeln den »L Julik. Prest-Ständet dcn i4k - Borgare-Ständet d-16 » « Bonde-Ständet den »6 - « Stormägtigste Allernädigste Rsnung! Ä)^ed afseende a den utmärkta förtjenst om Fäderneslandet, svty Chirurgie Magist. CG. Osbeck, genom anwändandet af en werksammare Curmethod c»not Veneriska akemmor, sig förwärswat, hafwa RiksénStänder trott sig böra, säsom en belöning, tillägga honom en ärlig Pension af allmänna medlen, stor zzz R:dr r6 st.; med förbindelse derjemte för honom, att förrätta tjenst wid nägon af de i Stockholm warande eller tillgörande inrättningar för urartade Veneriska sjukdomars bolande; Och kom - Den »6 Juli». 1689 mer Osbeck, att åtnjuta berörde summa intilldetz han kan erhälla nägon tjenlig syssla med motswarande Lön pä Stat, eller i händelse sädant icke skulle inträffa, säsom Pension i sin lifstid uppbära. Hwilket Riksens^ Ständer fä Eder KonglMaj:t härmed i underdänighet tillkannagifwa.
Del ar för öfrigt gifvet att man genom en tariff kan komma lika nära samma mål, sorn genom procenlberäk ning; ty det ar likgiltigt hvilken metod man iakttager, såvida nemi. man blott delar tariffen i flera underafdelningar, i stället för att blott bestämma 2 eller !. Delas tarilfen i flera underafdelningar, utan att procent!». - 14 H. 5 34 Den 3 O c t o ber f. ra. läkning införes, undviker man ski lii tiga r oell runst. i debiteringen, hvarigenom följaktligen behofvet af vidlyftiga uträkningar förekommes. Den nu föreslagna metoden är densamma, som blifvit begagnad vid föregående bevilln.förordntr, och livars bibehållande jag tillstyrker, under förklarande att jag har ingenting emot, att de starka fallen emellan det ena och andra be v ilin. beloppet, som nu finnas utsatta, må förekommas, derigenom att toli (Te n må upptaga flera cathegorier. Frih. Nauckhoff: Till förekommande af Frih. Sprengtportens anmärkn. mot mitt förslag, får jag complettera detsamma dermed alt skillingar och runst., ulan olägenhet för statsenssan, kunna uteslutas. Hr von Qvanten: Jag skulle tro, att rätta grunden i afseende på tjensfemäns skyldighet att betala bevilln. vore den, att de ingen bevilln. betalte; ty det är väl klart för en hvar, att den lön man ger åt en person för ett arbete, den bör man också låta personen få behålla; men som man antagit den grunden som riktig, att embetsman böra erlägga bevilln. af sina löner, så, i händelse jag skulle yrka för dem befrielse härifrån, komrae jag troligen att stanna i minoriteten, hvarför jag i detta fall vill afstå ifrån hvad dock rättast vore.