Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj c. m. 'kets underhåll och dess förbättring, om detsamma skall fortgå, må med mera säkerhet kunna beräknas. 8:de punkten. K. Ka m m ar-co 11 egium. Frih. Gederström, Jacob: Samina anmärkn. galler vid Stats Utslits bär gjorda förslag, som blifvit gjord vid förslaget rör:de K. M:s Nedre Just.revision. Det är nemi. frågan att visa, huruvida Svenska folkets intresse är beroende på att få målen afgjorda, eller om ärendena skola ligga nere, för det att icke medel finnas att aflöna de embets-och tjenstemän, af hvilka målen böra handläggas, som bort utgöra föremål för StatsUtskts öfverläggning , men blifvit åsidosatt. K. M. har i sin nåd. propos. förklarat, alt hvad K. M. för Kammar-colhm begärt, var påkalladt, så väl af billighet och rättvisa, sorn af nödig omtanka för ärendenas gång. TJtsk. deremot bar förklarat: ”Lika med sist församlade Ii. St. ■”håller TJtsk. före, att Kammar-collegii reorganisation , ändamålsenligt verkställd, bör kunna ske med nu ägande tillgångar, helst om styrelsepersonalen i co!l:m till en del skulle ''utgöras af assessorer med derefter lämpade lönevillkor; och ”får TJtsk. derföre, under åberopande af dess vid böl jan af ”detta betänk, i allmänhet framställda åsigter, afstyrka förfall till uppförande å stat af ofvannämnda summa;” hvilken summa likväl var påkallad af billighet och rättvisa samt nödig omtanka för ärendenasgång. Det är således billigheten, rättvisan och den nödiga omtankan för ärendenas gång, som alldeles icke utgöra något föremål för Utsk:s omtanka. Låtom oss nu tillse, huruvida Utsk. i öfrigt har rätt, i afseende på frågan om att re'organisationen kunnat blifva ändamålsenligt verkställd med befintliga tillgångar, derigenom att en del af Kammar-collegii ledamöter blifvit assessorer.
Remitterades tili Stats-Utskottet. 2:o i anledning af -Bergsfogdarnes ansökning om ersättning för förlorade löneinkomster. Remitterades till Stats-Utskottet. 3;o om anslag för Svenska natur-alsters samt industrioch konst-produkters öfversändande till 1855 års exposition i Paris. Remitterades till Stats-Utskottet. 4:o angående jordafsöndring från Carlbergs kungsgård till utvidgande af Stockholms stads nya kyrkogård m. m. Remitterades till Stats-Utskottet; och 5:o angående jordafsöndring från Eskilstuna kungsladugård till utvidgande af Eskilstuna, Klosters och Forss’ församlingars begrafnings-plats. Remitterades till Stats-Utskottet; samt Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, angående de i följd af provinsen Jemtlands omrotering vidtagna åtgärder till slutligt ordnande af försvarsverket inom nämnde landskap. Remitterades till Stats-Utskottet. S. D. Föredrogs ånyo Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, med förslag till Grufve-stadga. Remitterades till Lag-Utskottet. n S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-Utskottets Memorialer: N:o 22, vmed förslag till ändring af 35 § Regerings-formen, angående förtroende-sysslor. Borgare-Ståndet beslöt återremiss till Köns titutions-Uts kottet, med förklarande, såsom Ståndets gemensamma tanke, att den föreslagna förändringen af 35 § Regerings-formen vore hvarken nödig eller nyttig. 334 Prot.-Utdrag den 2 Augusti 1854. N:o 23, i anledning af tre Stånds återremiss af Memorialet, N:o 12, innehållande förslag till ändring i 28:de § Regerings-formen. Borgare-Ståndet beslöt, att, nied vidhållande af dess, i anledning af KonstitutionsUtskottets Memorial, Nio 12, yttrade mening, förelägga samma Utskott, att med Voteringsproposition i frågan inkomma.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. In fidem Protocoll i, O. J. Lagerheim. Måndagen den 3 Augusti 1829. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Fortsattes pröfningsn af RiddarhusUtskottets den 6 sisllidne Junii allåtne, och den 22 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, innefattande förnyadt förslag till Riddarhusordning. §. 3. Ej må någon upptaga annan lefvande eller utdöd Ätts namn eller vapenj med mindre han dertill undfått Konungens Nå - Den 3 Augusti e. m. io5 diga. tillstånd, efter att j i händelse Ätten ännu lefver, hafva inför Kongl. Maj:t uppvisat Ättens samtlige medlemmars samtycke. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Till den upplysta och välkände majoriteten af detta Hus vågar jag hemställa, om det icke är skäl att låta de döde hvila med fred, och om icke således det stadgande i förevarande , som medgifver upptagandet af utdöd ätts namn eller vapen, bör undanrödjas. Det skulle verkeligen vara besynnerligt, om det vore tillåtit för någon af nu tidens unga Militairer, han må för öfrigt vara så skicklig som helst, att upptaga namnet Torstensson, hvilket så innerligt är förenadt med Svenska Historien. Något dylikt kunde äfven hända inom den civila vägen; och det skulle så väl i historiskt som i genealogiskt afseende medföra svårigheter och oreda, serdeles sedan slägtförhållanderne i allmänhet efter 180g blifvit mera invecklade. Jag tillstyrker derföre, alt man åtminstone må hafva den skonsamheten, att tillåta de utslocknade Ätterna att fortfarande förblifva det. Herr Riben, Carl Wilhelm:
S. D. Emot Sfats-Uisfcottets nu fattade Beslut att tillstyrka Riksens Ständer beviljandet af ett Arfvode utaf 3,000 Rd. B:o St Herr Kamtnereraren Westerstrand för dess befattning med uppgörandet af 1821 års Riks-hofvudbok, reserverade sig Herr Linström och yttrade : ”Med skyldig aktning för PluraUtetens beslut i detta ämne, nödgas jag dock reservera mig emot utg fvandet af eje föreslagne 3,000 Rd. af följande skäl: Genom Kongl. B efvert den 20 November 1811 samt 28 Maj 1818 har Kongl. Stats-Contoiret fått sig rättigheten tillagd att antaga och allona Extra Betjening; af denria grund hafva för Boksluts-Contoiret, utom Kammererare-lön, 2:ne arfvoden längre tid varit anslrgne af tillsammans i,poo Rd. om året. —- T>å detta besinnas, äfvensom kostnaden för det så kallade Widegtetiska Boksluts-Contoiret, samt att Kon 1. Maj:t redan med 3.000 Rd. belönt uppfinningen af nu ifrågavarande Riks-hufvudfcok, inser jag ej den minsta grund till klagan <u£ver bristande uppmuntran för detta arbete.” 502 S (a l s-U t s k o 11 e t s Betänkanden. Och skulle delta yttrande, på begäran, medfölja lill Riks-Stånden. Stockholm sorn ofvan. Ex. Protocollo VV. KARSTRÖM* N:o 456. Ankom den 9 Sept. 1823. Betänkande, i anledning af gjord ansökningi om Liqvid för Greflige Gyllenstjernske familjens påstådde fordran, i stöd af Arfsrätt efter Konung Carl ylll /knutsson.
Är ej full tillgäng att inteckningarne gälda och förmår ej säljaren befria egendomen från bristen, stånde då till honom, som vunnit, ehvad han heldre vill taga egendomen eller det öfverskott, som i 4 §. sägs; håfve ock han rätt till öfverskottet , der egendomen före dragningen blifvit såld eller till Borgenärer afträdd , utan att anmälan derom skett hos Ämbetsverket, så att lottningen kunnat inställas, eller han för annan orsak ej kan egendomen åtkomma. Svarar ej det öfverskott emot egendomens värderingssumma , ege den , sora vunnit, att söka fyllnaden af säljaren ut. § 7- Anmäler sig ej hos Konungens Befallningshafvande den , som egendomen vunnit, inom ir och dag, sedan Kungörelsen angående utgången af lottningen blifvit uti Postoch InrikesTidningen första gången införd; vare han sin vinst qvitt, och egendomen gånge å offentlig Auction till förmån för någon allmän inrättning, Om fast egendoms försäljning å Lotteri. 33 ning , efter thy som Konungen förordnar. Kan ej egendomen från gäld befrias, eller kan den för annan orsak ej åtkommas, träde inrättningen i den vinnandes rätt , som i 6 §. sägs. Täger ej den, å hvars lott penningevinst fallit , vinsten hos Ämbetsverket ut , inom Sex månader efter det ofvannämnde Kungörelse i Postoch Inrikes-Tidningen skett , gånge ock den vinst till någon allmän inrättning, som nu sagdt är. §• 8- För den, som egendomen vunnit, utfärde Konungens Befallningshafvande köpebref, och varde såsom köpeskilling ansedt det belopp , hvartill egendomen värderad är. §■ 9- Om lagfart och börd af egendom, der den genom lottning såld är, vare Lag, som i Jorda-Balken om köp föreskrifves. Är viss tid för tillträdet i lottningskungörelsen ej bestämd , förhålles dermed , som angående försäljning af hus och jord å Utmätnings-auction stadgadt är. §- 10.
Jag väntar mig många inkast häremot, ty jag vet att critiken är lätt; men jag skall icke upptaga R. o. Ad:s tid vidare med att ingå uti detailler, som skulle blifva alltför vidlyftiga och bringa oss in i en discussion, som skulle föra oss alltför långt. Det har varit min afsigt att erinra om de åsigter, som existerade 180g och grundade det närvar, stadgandet om riksdagarnas inträffande hvart 5:te år, samt att utveckla skälen för min öfvertygelse om nyttan att bibehålla detta stadgande. 130 Den 11 September f. m. Hr Dalman, Willi. Fredr.: Det kan visserligen icke förundra mig att höra ålderdomen klandra ungdomen; det är något så vanligt i alla tiders förhållanden, och jag skall således icke uppehålla mig vid det argument af H. Ex. Hr Gr. Mörner, att man icke borde lyssna till ungdomens framställningar, utan endast till ålderdomens och den mogna erfarenhetens. ålen för att fästa mig vid det sista af Hr Gr:s yttrande, är jag af den tanke, i motsats med Hr Gr., att företeelserna sedan 1809 icke visa något framskridande, utan, örn icke ett tillbakaskridande, åtminstone ett stillastående. Yi hafva, snart sagdt, hvarken i våra constitutionella förhållanden, i vår lagstiftning, i våra näringar eller i våra yttre politiska förhållanden gjort ett enda steg framåt. Vi stå ungefär på samma punkt nu sorn då, med den skillnad, att då ville man gå framåt, hvaremot det nu ser ut, som ville man gä tillbaka. Med denna reservation emot Hr Gr. Mörners yttrande i allmänhet får jag äfven reservera mig mot den tankeyttring af Hr Gr., att det skulle innefatta något skadligt, 0111 riksdagarna komme att tätare efterfölja hvarandra. För min del tror jag, att det vore en innovation, som folket önskar och som sannolikt leder till det mål, hvilket, om H. Ex. opartiskt vill betänka saken, H. Ex. måste finna vara ett gemensamt mål för Styrelsen och Representationen, nemi. ett förändradt representationssätt.
(DUN 7 &gt; T är Verner v. Heidenstam i sin geniala stu" f r die öfver » Svenskarnes lynne » framhöll vår brist på sund konservatism, träffade han därmed äfven grundorsaken till den poesilöshet, som blifvit följden af vårt pietetslösa handhafvande af gamla minnen och gamla seder. Kvinnorna, hemlifvets och sedens skaparinnor, hafva framför allt skuld i att den vackra, starka konservatismen dör ut, att hemlifvet allt mer saknar den fasthet och skönhet, hvilka gifva djup åt hemkänslorna och åt fosterlandskärleken. Jag vill här endast uppehålla mig vid en enda sida af pietetslöshetens nivellerande inverkan, nämligen den, som yttrar sig i utplånandet af de gamla festseder, hvilka ford o m voro orubbliga grundlagar i hemmen. Att en del gamla seder måste k o m m a att öfvergifvas, sammanhänger med nya lifså- skådningar, ändrade produktionsförhållanden, lifligare samfärdsel och andra af tidens drag. Att hvarje hem kommer att fira sina fester mer individuelt är äfven en naturlig följd af utvecklingen. Men många af de gamla bruken äro icke afskaffade genom något annat inflytande än slapp likgiltighet och bristande sinne för den glädje och stämning dessa bruk medföra. Och framför allt ha hållningslöshet och poesilöshet efterträdt den gamla innehållsrikedomen, emedan man försummat att gifva fasthet och följdriktighet åt de nya bruk, som man i hvarje särskildt hem gör gällande. Ena året firar man t. ex. julen på ett sätt och det andra året på ett annat; den ena anordningen finner husmodern » besvärlig » och den andra finner husfadern » o n ö d i g », och så öfverger man dem och det uppstår en rörlighet i festvanorna, under hvilken barnen medvetet lida. » Hvarför få vi inte det i år? Vi hade det j u så i fjol? A c k, låt oss få det så, som vi förr brukat! » hör man ofta barnen bedja. Och röja de genom denna sin konservatism en djup etisk och estetisk själfbevarelseinstinkt!
Riksdagar uti ifrågavarande hänseende beslutit, icke förekommer, har Utskottet ej funnit skäl till afförandet af af polletternas kopparvärde från Bankens beräknade tillgångar, eller till deras nominalvärdes afdragande från merberörde uti Vexel-Banken för Riksgäldssedlarnes inlösande afsatte fond. I öfverensstämmelse med hvad Utskottet nu anfört och de af Rikets Höglofl. Ständer , rörande detta ämne , redan fattade beslut innehålla, har Utskottet uppgjort och får härmedelst till Rikets Höglofl. Ständers pröfning och stadfästelse öfverlemna följande förslag till reglementariska stadganden, alt på lämpliga ställen i det nya Banco-Reglementet införas. §• (imotsvarande 6 i 4 Art. 1 Afd. af nu gällande Reglemente.) Såsom sedelstock skola hädanefter uti beräkningarne öfver Bankens ställning upptagas och anses alla densammas skulder, deruti således inberäknade : a) Bankens egna utelöpande sedlar; b) den på serskild räkning i Vexel-Banken insalta fond, motsvarande beloppot af utelöpande Riksgäldssedel’, jemte de från RiksgäddsContoret utgifne kopparskiljemynts-polletlerne; e) depositioner i allmänhet, innefattande allmänna och enskilda Verks eller personers, för insatte medel på räkning i Vexel-Banken, derstädes innestående behållningar; och d) aviserade, men icke inlösta assignalioner å beviljade crediliv uti Banken. Härifrån böra dock afdragas: v 1:0 De förskott, som blifvit från Banken utlemnade lill förslitne smärre sedlars invexling i landsorterna; 2:0 sådana transportsedlar, hvilka, såsom otydliga, icke kunnat under sina numror afföras, utan i stället blifvit af Låne-Banken infriade; och 3:o metalliska värdet af ofvanberörde kopparskiljemynts-polletter.
»Jag har tänkt... jag har tänkt på», sade han med låg och hemlighetsfull röst, som om det varit fråga om en sammansvärjning, »min vedsågare har fem ungar och kärring – fattiga så att de inte kunna höra – och ena riktiga slitvargar äro de ungarne; tag och sticka strumpor åt dem. Sy åt dem med, de äro så’na präktiga slitvargar.» Historien om en näsduk. Man hade afhandlat de sista tidningarnas nyheter, spanmålspriserna och förra veckans kommunalstämma; nu kom talet på vår riksdagsman. Herrarne smuttade på sina toddar och stämningen blef gemytligare. Samtalet förlorade sin torrhet, och resonnemanget interfolierades af små historier. »Första gången jag såg honom», sade kronofogden, »hade han ännu icke blifvit riksdagsman, men det var i görningen. Det var på en middag hos ryttmästaren, och Per var med, hans ställning i kommunen – förstås. Nå, vi hade kommit vid samma priffebord tillhopa. Han skötte sina kort bra, och på karlen var ingenting att säga, annat än bondhögfärden, som sken igenom. Den sprättige notarie Ben hade kommit vid samma bord och var tydligen generad, fast han ingenting skulle visa – förstås. Men rätt som vi sutto der, tog Per upp sin näsduk, långsamt och pertentligt. Sammanvikt var den, plattad och struken som en riktig kyrknäsduk, och han måste plocka upp den lag efter lag, som om det varit bladen i en förgyld fruntimmerspsalmbok, och för hvart tag krasade det så att det kunde höras rummet rundt. Näsduken var stärkt!» Kronofogden kastade sig tillbaka i stolen, och de andra instämde högljudt i hans diskreta, dämpade skratt. »Det var på den tiden», anmärkte en af de öfriga, »nu behöfver ingen tro att ’herr Assarson’ kommer med stärkta näsdukar.» Och så tog man sig en klunk öfver lag. Det kunde vara godt att komma ur röken och spritångorna en stund. Jag gick ut i parken och började vanka fram och åter i en af dess raka gångar. Jag tänkte på historien, och allt som jag tänkte fick den för mig en annan betydelse, ty jag kände mannen och hans hem.
Men äfven om man skulle gilla det nyss omnämnda StatsRådsprot:s grundprincip, anser jag den ej, vid Artilleriets löners bestämmande, blifvit följdriktigt tilllämpad. Subalternerna vid Garderna äro, såsom de förut varit, delade i 3:ne lika delar. Högsta 3:djedelen har l:ste Löjtnants lön, lägsta 3:djedelen UnderLöjtnants lön och mellersta 3:djedelen 2:dre Löjtnants lön, som är ett medium emellan l:ste Löjtnants och UnderLöjtnants lön. Artilleriets Subalterner äro för det närv:de delade i 2:ne lika delar. Usta hälften har l:ste Löjtnants lön, 2:dra hälften UnderLöjtnants lön. Sammanlagda lönebeloppet blifver lika, om en Corps delas i 3 lika delar med 3 olika löner, ifall den mellersta lönen är ett medium emellan den högsta och den lägsta, och om samma Corps Sr delad i 2 lika delar, hvardera delen med högsta och lägsta lön. Enda skilnaden är, att de högsta UnderLöjtnanterna hafva mindre och de lägsta Löjtnanterna mera, än om Corpsen blif - Den 15 November f. m. 201 vit delad i 3 lika delar. Nu är i StatsRådsprot:t föreslaget, att Artilleriets Subalterner först skola delas i två hälfter och så öfversta halfvan åter i två hälfter. Endast V4:del af Artilleriets Subalterner få derigenom l:ste Löjtnants lön, V4:del 2:dre Löjtnants lön, men V2 - UnderLöjtnants lön. V3:del af Artilleriets Subalterner äro på detta sätt sämre aflönade än vid Gardena.' Majorsplatserna vid Gardena äro tvenne, vid Svea Art.Reg:te åter 0. Enl. ofta omförmälda StatsRådsprot., har halfva Majorsgraden vid Gardena fått sig tilldelad l:ste Majors lön, då deremot endast y6 af Majorsgraden vid Artilleriet fått sig tilldelad l:ste Majors lön.
N.:o 5. kan följaktligen icke godkänna Herr von Selhs berörde framställning; äfvensom Utskottet finner hvad Herr von Seth i öfrigt anfört, om väghållningsskjldighetens förvandlande till en ny afgift till staten, eller, vilkorligt, om taxa å hästar till vägunder hållningsbesvärets underlättande, icke vara tjenligt eller lämpligt, helst i flera lands orter åkerbruket skötes nästan endast med oxar; hvadan Utskottet vördsamt tillstyrker, alt Herr von Selhs ifrågavarande mol/an, sä i ena som andra afseendet, ieke må vinna Bikels Ständers bifall. 1 sammanhang härmed, har Utskottet skolat tillägga: att Utskottet icke kan dela Johan Western/arks, äfvenledes vilkorligt yttrade, åsigt om rättighet endast för den, som till vägunderhållet hidrager, att åtala försummelse all hålla väg i laggildt skick, i följd hvaraf Utskottet vördsamt hemställer: all denna Johan IVestermarks framställning icke heller må till något afseende föranleda. Stockholm den 16 April 1857. B eservalioner: af Herr Grefve Sparre, Eide, som anförde: »Ehuru jag obetingadt medgifver, att den tunga, som vägunderhållet för närvarande ådrager jordbruket, är af beskaffenhet att förtjena Representationens behjertande, har jag icke ansett mig böra biträda det förslag, som nu af Utskottet blifvit framsläldt. Man synes vara ense derom, att underlättandet af trafiken bör vara ett af de förnämsta föremål för Statsmakternas uppmärksamhet och man är i begrepp att derföre offra millioner i hundratal; att införandet af vägpenningar i ett land, der sådana afgifter hittills i allmänhet ej egt rum, komme att verka till berörde ändamål, måste jag betvifla.
Lagerbjelkes och Frih. Sljernsledts påstående; ty hvad som ligger inom ellér utom ett förslag, kan icke af grundlagen noga bestämmas. När det är tillåtet, alt under form af gemensamma t3nkar göra anmärkn:r, så vet man ej riktigt hvad gränsen är, och derföre bär man kommit derhän, att förslag, som varit rakt stridande mot Consl.Utsk:s, eller till och med af detsamma ogillade, likväl blifvit af något Stånd godkända. Ett sådant förfarande, t. ex. med Representationsförslaget vid sista Riksdag, bestridde hvarken Const.Ulsk:s Ordför:de, eller någon annan ledamot af detta Ständ, med undantag af Gr. Horn. Men jag lemnar det derhän, att man erkänt riktigheten af mina framställningar, emedan jag är förvissad, att den makt, som aldrig fullständigt besegras, nemi. sakernas egen inneboende kraft, skall i delta, såsom i många andra fall, der man bugar sig för felen utan alt våga vidröra dem, med tiden bereda framgång åt de åsigter jag här framställt. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upläst det af Hr von Hartmansdorff framstäldta förslag till gemensam tanke, med hemställan om R. o. Ad. behagade antaga detsamma ropades starka Nej jemte några Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit Nej öfvervägande, och att enär sålunda icke något förslag till gemensam tanke blifvit antaget, det i Const.Utsk:s förevar:de Mern. afgifne förslag, såvidt på R. o. Ad. berodde, komme att hvila lill grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtsk:s d. 26 och 28 dennes på bordet lagda Mern. JVå 249, om beviljande af en gratifikation åt Öfver-Kommissarien N. A. Fredin för af honom upgjordt formulär för Riks-hufvudbok efter ny method. 160 Den 30 Augusti. Föredrogs ånyo Lagsamt Allm. Besv. o.
Det är icke sådana eröfringar, Sverige eftertraktar. Dem, som det föresatt sig, äro de, som skalden skildrar, då han, sedan han begråtit Finlands förlust, åter kastande sina blickar på Sveriges berg, skogar och bygder, utropar: Låt, Svea, dessa berg fördubblad ge sin skatt, Låt skördar blomstra upp ur dina skogars natt, 208 Hen 17 Mars f. m. Led flodens böljor kring som (amda undersåter, Och så inom din gräns eröfra Finland åter. Men denna fridfulla eröfring, hvilken Sverige sedan tiotal af år fullföljt, är den icke Norige en borgen för Sveriges kärlek till en förening, som betryggar dess fortgång oell skänker fördubblad styrka att värna en älskad fosterjord? Må derföre Norige bortlägga sin misstro. Annu i dag bjuda vi det, lika broderligt som förr, handen. Men, må Norige betänka deti Fattas icke denna liand med samma känslor, som den bjudes, vill Norige ieke gå Sveriges billiga önskningar till mötes, vill det framgent fortgå på samma allt mera divergerande bana som hittills, fortfarande underkasta Sverige samma pröfningar, samma anspråk, då, huru högt Sverige än älskar föreningen, är det för stolt att med förödmjukelser utan mål, utan slut, köpa densamma. Må vi då heldre, under förtröstan på Guds Nåd och förlitande på egen kraft, vandra vår egen bana. Och skulle, till följd af uplösniugen, framtiden olycksdiger sänka sig öfver Norden, då — må Norige ej förgäta det — drager det derför öfver sig en skuld och en dom, hvars hårda, men omutliga, rådslag det fåfängt en gång skall söka jäfva. Ledd af dessa tankar instämmer jag med Utskit uti önskan om en revision, hvilken på en gång må betrygga hvardera Statens inre sjelfständighet och en innerligare förening; och önskar jag till Gud, att Norige vid denna må gå oss till möte med samma öppna broderlighet och samma valviljande och unionsvänliga känslor, som det af oss har att förvänta. Hvad Utsk:ts uti. angående Hr Dalmans motion beträffar, instämmer jag äfven uti detta.
N:o 9 allåtne samt den 12 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande förslag till förändrad re-' daction af 4 Momentet i 1 §. Tryckfrihetsförordningen. Herr Grefven och LandtMarfhalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade den af ConstitutionsUtskottet föreslagne nya redaction af 4 Mom. i 1 §. Tryckfrihetsförordningen, till den behandling 56 §. Regerings-; Formen föreskrifver, godkänna. Bifölls. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna ll os Högloflige Ridderskapet och Adelil, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1840 ock 1841. Tjugondeandra Häftet. STOCKHOLM. Hörbergska Boktryckeriet, 1842. Onsdagen den' 17 Mars 1841. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 1 prot.utdr. för den 12 och 1 för? den i3 och 10 dennes. Justerades pleni-prot:n_ föröden 27 sisth Fehr. e. 111. Öppnades Hrr^Electorers lista tilltvål af en ledamot i Exped.Utsk. efter N:u io5. Gr. af Ugglas, Ludv.; oell hefanus dertill hafva blifvit utsedd : IV:o_83. Gr.;Cronstedt, Fredi'. Johan. Hr Brummer, Carl Magnus, uppläste följande: Att åtskilja sak och person är ej alltid lätt, är ofta omöjligt, så hofsam maximen än af den mindre eftersinnande må befinnas. Förmodligen var jag förut hos Hr Frih. o. Landtm, som slormsint noterad, och detta föranledde troligen till att, då jag under uppläsandet af min reservation emot R. o. Ad:s bifall till Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns utlåt. N:o i38ianledn. af återremiss å Utsklns betänk. N:o 14, angtde åtskilliga ön St.