Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Landtmätaren derigenom erhåller en helt annan verkningskrets, än den, som förut tillhört hans tjensteåligganden, till hvilkas skötande ingen tid blifver honom öfrig; att han således går miste om tillfället till arbetsförtjenst, deraf följer, att han ic - Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Ucsk.JJtl. N:o ro. i( ke kan vara belåten med dess nu innehafa vande lönings-vilkor; att det svårligen låter förklara sig, att Andre Landtmätaren skulle blifva öfverflödig, genom den föreslagna förändringen i Förste Landtmätarens tjenste - åligganden , enär tvärtom anledningar till en motsatt tanka snarare skulle synas kunna uppstå; att, då Förste Landtmätaren icke erliölle rösträttighet i Egodelnings-Rätterne, kunde lian icke eller inverka på Besluten, till beredande af enhet och likstämmighet deri; samt att långsamhet i Egödelningsmålens behandling skulle åstadkommas, och Parternes kostnader betydligt ökas. På dessa skäl anse Utskotten sig höra afstyrka bifall till Petter, Anderssons motion. Stockholm den 18 Mars 182g. 12 Lflgsamt Allm. Eesv. o. Otc. Ut sk. Bet, N:o 11. N:o ii. Betänkande, i anledning af väckta frågor om förändring i skyldigheten att bygga och underhålla Broar och vägar. S. ' ’ ‘ ■* ' • TVli behandling inom Utskotten hafva från Yällofl. Borgare-Ståndet samt Hedervårda. Bonde-Ståndet blifvit remitterade de af åtskillige Riksdags-fullmägtige dit ingifna Memorial, hvaruti, på anförde grunder, yrkas ändring, i mer och mindre vidsträckt måtto, uti den nu gällande Brooch Vägbyggnads-skyldigheten, på sätt här nedan vidare förmäles.
Lilliehööle, å 1,305 R:dr, för vattnets afhållande från ett odlingsbart fält å säteriet Odenstads egor i Gillberga socken; dito dito 678: 61. för aftappningen af en vattendränkt trakt, benämnd Slödjan, i Huggenäs socken af Näs härad, å 4,710 R:dr, emot återbetalning af 5 procent årligen, med beräkning af 3 procents ränta 3,708: 91. till Inspektoren P. Norbäck, å 1,005 R:dr, för aftappningen af 4 myrer vid hemmanet Trangärdstorp, i Grafva socken, emot dito af 8 procent, med beräkning af 2 procents ränta 509: 88. » strandegarne vid Hänsjön inom Fryksände socken, å 12,600
Beträffande nu först frågan huruvida löneinkomsterna böra, såsom Utskottet tillstyrkt, fördelas i lön och arfvode, eller, enligt Ridderskapet och Adelns beslut, till hela beloppet utgå som lön; har Utskottet skolat anföra, att då, genom Preste-, Borgareoch Bonde-Ståndens sammanstämmande mening, de af Utskottet i 8:de och 11:te punkterna föreslagna Aflönings-stater för Låne-kontoren i Götheborg och Malmö blifvit af Rikets Ständer bifallna och uti samma stater löneinkomsterna i allmänhet äro i lön och arfvode fördelade; så och enär Rikets Ständer nu mera beslutat, att löneinkomsterne för Bankens tjenstemän skola fördelas i lön och ijens tgörin g spennin g ar, synes det icke vara lämpligt alt för tjenstemännen vid Banko-diskont-verket, hvilkaåtnjuta högre löne-förmåner än deras vederlikar vid Låne-kontoren, tillstyrka närande förändring. Sedan Rikets Ständer afslagit Utskottets framställning om anställande af särskild Kassör vid Diskont-verket härstädes; så lärer, i stället för den i förslaget till Aflöningsstat upptagna Kassör med löneinkomst af 2,100 R:dr, och Kassa-skrifvare, med arfvode af 400 R:dr, böra i staten upptagas en Kassa-kreditiv-kassör med löneinkomst af i.200 R:dr, eller enahanda belopp, efter samma fördelning i lön och arfvode, som är vordet för Bokhållarne tillstyrkt.
Häri instämde herr Bildt, D. G. och riksdagsfullmäktigen Carl Ersson från We sterås län. Af Doktor Stenhammar: »Jag bör icke befara, att de skäl, hvilka af Utskottet blifvit anförda för dess tillstyrkande af löneanslag åt tvenne professioner vid Upsala universitet, den ena i kemi, den andia i zoologi, kunna inom Riksstånden underkännas Det oundgängliga behofvel af dem båda för naturvetenskapernas utveckling och praktiska tillämpning lärer icke af någon opartisk kunna ifrågasättas. Men då åtskillige af Utskottets ledamöter yttrat sig anse, alt Utskottets motivering innehåller alltför mycket, 46 Slats-Utskoltels Utlåtande, 89. finnér jag mig föranlåten förklara, att jag, i motsatls, anser denna motivering innehålla alltför litet, och i detta afseende mig reservera. Några af de upplysningar, hvilka jag anser hafva kunnat ytterligare meddelas Rikets Ständer, får jag äran här nedanföre i korthet anföra: l:o. Koinmittéen lill öfverseende af rikets allmänna undervisningsverk, sammansatt af de utmärktasto, den allmänna oell vetenskapliga bildningens, representanter inom fäderneslandet, bland hvilka, med afseende på förmågan att bedöma behofvet för naturvetenskapernas tidsenliga utveckling, må nämnas: Jacob Herzelius, P. von Afselius, C. Agardh, och C. E. von Wcigel, har i det afgifna underd. betänkandet af den 20 December 182(5 (pag. 107, 108) föreslagit antalet af de lärostolar i hvarje fakultet vid universiteterna, hvilka koinmittéen pröfvade nödvändiga för den vetenskapliga bildningens befrämjande. Detta förslag upptager inom medicinska fakulteten fjra professioner, en i Anatomi, en i Pathologi och 1 hcropi, en i Materia Medica och Pharmaci, och en i Chirurgi. Samma förslag upptager inom filosofiska fakulteten en i Zoologi och en i Botanikt med bifogad anmärkning, att båda dessa finnas vid Lunds universitet, hvaremot Historia; Nät ur alis Professorn i Upsala räknas lill medicinska fakulteten.
Natlbevakningen, vid hvilken hufvudstadens Garnison särskildt biträder medelst 3:ne fasta vaktposteringar, nemligen en på Norroch 2:ne på Södermalm, utom de vanliga militärvakterna, samt patrulleringar i Stadens yttre trakter, verkställes af Poliskonstaplarne, under kontroll af vederbörande befäl, sålunda att, från klockan 10 på aftonen till klockan 6 pä morgonen hvarje dygn, en ordinarie och en extra Konstapel inom hvart och ett distrikt äro i ständig verksamhet, nemligen 2:ne från klockan 10 till klockan 2, och 2:ne från klockan 2 till klockan 6, hvarefter de andra Konstaplarne äro från bevakning under den öfriga tiden af dygnet befriade, såvida icke utomordentliga omständigheter påfordra ett annat förhållande, hvaremot, i afseende på Polisbevakningen under dagarne, från klockan 6 på morgonen till klockan 10 på aftonen, dä hufvudstadens befolkning är i rörelse och så noggrann bevakning som under nätterna icke erfordras, två hvarandra närmast belägna distrikter äro sammanslagna till ett, der bevakningen turvis förrättas af dessa distrikters ordinarie Konstaplar, på det att de sednare dels måtte kunna erhålla nödig hvila, och dels vara i tillfälle att, då så påfordras, komma tillstädes hos Poliskammaren och Domstolarne; hvarförutan af manskapet vid den särskildta Brandsläcknings-corps, hvarom här nedan förmäles, patrulle - 24 ring nattetid äfven verkställes i den trakt, der dess vaktrum är beläget, samt transport af häktade personer från samma trakt till Stadens häkte besörjes. Kostnaderna för hufvudstadens Polis i sin helhet äro, enligt den af Eder Kongl. Maj:t den 4 Maj 1850 i nåder fastställda Stat, följande:' Lön till Poliskammarens Embetsoch Tjenstemän 10,700: — Dito åt 20 Öfverkonstaplar å 400 8,000: — Dito åt 120 Konstaplar å 300 36,000: — Dito åt 40 Konstaplar å 250 10,000: — Dito åt 200 extra Konstaplar å 100 20,000:
Vid dessa nu uppräknade Verk, Embetsställen och Myndigheter skola alla handlingar, under hvad benämning sorn helst, oell hvilka ej finnas här nedan eller särskilt i denna förordning omförmälde, charteras sorn följer: i:st i 2:di - 3:<lj 4:d 5a c 6: t Afdelning. Afdelning. Afdelning. A fdelning. Afdelning. Afdelning. R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. Handlingar, som inlem nas 4 4 — 6 6 8 12 — sorn ulgifvas 4 — 6 6 6 12 12 Afskrifter af Domar, Utslag och Constilutoi ial, som utlemnas från 4 4 4 4 6 8 Cons ti t u tor i a 1 och Förordnanden 4 4 6 8 12 1 24 Deductioner och Contra Deductioner samt Dorn a r och Utslag — 1 24 Följande skrifler oell handlingar chai lerås utan förändring till nedansl ende belopp, nemligen: Bilbref — ‘ 24. Borga re-bref: I Stockholm och Götheborg: för Grosshandlare 20: — andre Handlande 5: — Fabrikörer j9; — Coopvaerdie-Skeppare, Skråhandtverkare och Manu facturisler (J: — andre Borgare, sorn ej höra under Skrå 4: 24. 1 Första Clas se tis Städer: ■— Grosshandlare 12: — andre handlande och Fabrikörer 9: — Coopvaerdie-Skeppare, Skråhandtverkare och Manu faclurister 4: 24. — andre Borgare, sorn ej höra under Skrå 3; — / Amira Classens Studer: — Grosshandlare 9; andre Handlande celi Fabrikörer (i: — Coopvaerdie-Skeppare, Skråhandtverkare och Mauu facturister 3: — andre Borgare, som ej höra under Skrå 1: 24. 1 rFredje Classens Städer: — Grosshandlare g; — andre Handlande och Fabrikörer 4: 24.
Dessa rotehållare fordra skydd och behöfva det kanske, och jag vågar säga, mera än medborgare i allmänhet; ty då de underhålla soldaten, så är det verkeligen hardt att af honora blifva helt och hållet misshandlad, hvilket ofta händer och till hvilken händelse jag åberopar såsom vittnen flera af de indelta officerare, som förmodligen här äro närvar. Jag anser, på grund af hvad jag nu haft äran anföra, den föreslagna skrifvelsen vara icke allenast onödig utan äfven olämplig. Hr Lefren, Joli. Pehr: Det är redan öfver ett tiotal af år förflutne, sedan jag hade jemte andra i commission att deltaga uti comiteen till omarbetning af nu gällande krigsartiklar. Detta arbete hade temligen långt framskridit, och comitéen hade den lyckan att bland annat få emottaga, till sin ledning, en promemoria ifrån en person, som mycket intresserade sig för att prygelstraffet inom armeen skulle inskränkas efter vissa reglor och i allmänhet den grundsats uttalas, att ingen borde kunna få prygel, förr än han förut, efler genomgångna varningsgrader, gjort sigförfallen till nedflyttning uti en sämre class, samt att vid nästa förseelse blifva bestraffad med prygel, men tillika att om han visat en längre tids förbättring, han då kunde, utan att, hafva undergått prygelstraffet, åter igen uppflyttas lill den bäti re classen;, äfvensom att han, om han undergått prygelstraffet under sitt vistande i den sämre classen, kunde åter uppflyttas i den bättre classen, efter en föregången pröfningstid, under hvilken han hade sig väl skickat. Denna hedren värnande militära åsigt tog comiteen under sina arbeten i öfvervägande, och vi hade haft möjligen långt för detta ett resultat utaf comiteens bemödanden, om dea icke hade nödgats stanna vid den svårigheten, att man icke kunde ordna krigsartiklarne såsom vederborde, så länge den allmänna nya criminallagen, som man då hvarje riksdag väntade skulle komma i fråga, ännu icke var af R.
Omsorgen om ett hof i en landsortsstad och därtill en ung, allt annat än lättstyrd drottning, som behagade vara sjuk, hade så upptagit fru Beatas tankar, att hon följande dag först klockan tio på förmiddagen, när hon besökte köket för att befalla om middagsmåltiden, erinrade sig det uppträde, som där tilldragit sig dagen förut. Nå sade hon till kökspigan Apollonia när bultade slynan därnere i taket? Hon har icke bultat, ers nåd. Hvad? Sitter hon kvar i källaren? Jag väntade på ers nåds befallning. Och har hon ej fått någon mat? Nej si, hvad skulle hon få? Fången hade blifvit inspärrad klockan fem på eftermiddagen, sjutton timmar hade förgått, och fru Beata var ingen hjärtlös tyrann. Hon begaf sig, åtföljd af Apollonia, att själf öppna fängelsedörren, medtagande paltbröd och svagdricka. Den mörka, fuktiga källaren upplystes under sitt låga, hvälfda tak af en enda liten öppen glugg, genom hvilken den kyliga höstluften strömmade in. Silltunnor och rotfrukter, inlagda i lårar, spredo en föga angenäm lukt omkring sig. Kalk låg högtals i ett hörn, våt lera uti ett annat. Krukor stodo på långa, halfmurkna hyllor; tegelgrus och skärfvor af sönderslagna lerkärl betäckte jordgolfvet. Här och där sågs en tvättbalja, en så, en half nystfot, en ogarfvad kohud och obekanta, otrefliga föremål, som blifvit i hast undanskaffade vid städningen för hofvet och hvilkas beskaffenhet man ej kunde urskilja i halfdunklet. Där var unket, fuktigt och kallt. Hagars första tanke, när hon instängdes, var tanken på flykt. Det var första gången hon beröfvats sin frihet. Hon undersökte dörren, murarna, golfvet, taket, gluggen: ingenstädes en utväg. Hon stjälpte en sillfjärding på sidan och fick så en sittplats. Hon var till mods som ville hon kullstörta huset öfver sig, om hon förmått, men hon förmådde det icke.
Den unga fröken var af en gammal slägt, af dem som fordom kallades adliga, men hon var ock ett barn af sin tid och ville hällre lukta något af mekanik eller politik. »Det doftar vårblommor,» sade fru Skarpman-Stormfågel och förde det lilla kortet till sin näsa. Programmen hade vid sådana tillfällen en doft som lät ana hvad konserten skulle komma att innehålla. »Det sägs, att Ozodes öfvertalats att låta oss känna något mycket gammalt,» sade fröken Rosendoft. »Jag hade icke trott, att en kvinna i våra dagar kunde öfvertalas till något.» »Eder anmärkning är riktig,» yttrade öfverintendenten. »Det är också något besynnerligt i den här saken. Efter hvad jag hört, skall det vara en underlig forntidsskald som inverkat på konstnärinnan.» »Ah, hvad säger ni?» utropade fröken Rosendoft och reste sig till hälften från sin bekväma plats. Det låg ett uttryck i hennes ögon som skulle gifvit en forntida författare anledning att skrifva något om den försmådda kärlekens kval. »Jag säger blott hvad jag hört,» tillade öfverintendenten mycket försigtigt. »Så-å! Lilla Ozodes står i förbindelse med en skald!» utropade fru Skarpman. »Hon skulle likväl gifta sig med en oväderskarl, efter hvad jag tror mig veta, och profåret lär snart vara till ända.» »Ja visst,» inföll den lilla fröken. »Han heter Oxygen, det vet jag, och lär göra alldeles utmärkta regnbyar. Det kan bestämdt icke vara långt kvar af profåret. Åh, det är illa gjordt af Ozodes. Det är något som den hederliga oväderskarlen borde få veta, eller hvad, fru Skarpman?» De bägge damerna började hviska mycket ifrigt med hvar andra. Fru Skarpman-Stormfågel log, men det var hvad som i forntidens romaner kallades ett »olycksbådande leende». På 2300-talet använde man icke sådana uttryck, men det kan nog hända, att sjelfva saken fans. »Känner ni fröken Rosendoft,» frågade en äldre man i damernas granskap och vände sig till ett fruntimmer på sin ena sida. »Åh ja! något, skulle jag tro,» svarade den tillfrågade.
Anna, om du är en sådan ... om du så öfvergifvit mig ... dig ... hvad skall det bli utaf mig, Anna? På hvem skall jag mera tro? Axel till Anna. Din tystnad är svar. Det är då så! Ha qvinna, qvinna! Orm, odjur ... o hvad kan jag säga, som har uttryck? Hvar skall jag finna ord, som uttrycka mening? Förhatliga betalning af mina skulder! betalning med en själ såld till ... ha, ha, ha, ha ... förstår du mig? jag skrifver ut mitt skratt, ha, ha, ha, ha! Nu skall jag då resa, rik på nya erfarenheter. Natten är inne, stunden är inne, hurra! välkomne stormvindar, som broderligt helsen min panna, och dansen på min nattliga väg Ja nattlig ... nattlig nattlig Farväl, Anna ... jag lemnar dig min för Jag beklagar dig! Anna till Axel. Axel, Axel, dröj! Ack förlåt, jag kunde ej förr skrifva Det klaraste ljus ned i det djupaste mörker, ... det var för mycket! jag kunde ej bära det. Emil är en ädel man. Jag har omfamnat honom, men för din skull Jag förmår nu ej mera. Jag är din, Axel, din! Anna till Axel. Jag är ganska sjuk. O jag trodde väl aldrig, att sällheten kunde vara så tung. Jag kunde ej bära den. Axel, vi äro rika. Löjtnant Papperto vill förena oss, vill förmå våra slägtingar ... L., som du sårat, skall lefva; dina skulder skola bli betalte; allt skall bli godt! Stackars Axel, hvad jag har beklagat dig! Förlåt mig all din oro, din förtviflan: jag var ur stånd, att gifva dig en förklaring, då du behöfde och begärde den. Anna till Axel, en dag sednare. Min sjukdom tar till, men jag är fullkomligt redig. Jag drar ihop mina sänggardiner, säger mig vilja sofva, men skrifver till dig. Jag fruktar dock att det är oläsligt Om jag dör ... om jag dör, så kan och skall jag testamentera till dig min förmögenhet.
Ernbetsverkens förklaringar må kunna åtfölja Re visions-berättelserne. Jag anser detta vara nödigt , emedan Statsmakterne I sina handlingar alltid böra iakttaga den värdighet, som tillkommer desamma , för att icke förblandas med enskilde. Jag håller före, att utsättandet af 4 månaders tid efter slutad Revision för detta ändamål är lämpeligt. Det har val blifvit anfördt , att om icke T>m 29 October f, rn. SV förslaget till den nya Redactionen antages , hela ■vådan deraf är, att den gamla stadnar qvar 3 men om man äfven medgifver, att ingen egentlig våda är att häraf befara , anser jag dock Riksens Ständer böra så ställa sina föreskrifter, att de sta i full harmoni med Styrelsens, Revisionens ändamål är att granska förflut11a åtgärder, men icke att såsom en permanent Auctoritet bevaka, hvad forn tilldrager sig för ögonblicket; att beifra hvad sorn skett ; icke att föreskrifva, hvad Regeringen bör göra. Jag anhåller, att dessa anmärkningar jemväl nu få åtföiji årerreaiissen. Herr von Hartmansdorff: Då jag ej kun nat fatta annat , än att det hvarvid Styrelsens medlemmar egentligen fästar sig, är, att de räkenskaper, som skola undergå Revisorernes granskning , ma vara afslutade , men icke att Revisionen blott skulle inskränkas till två år, anhåller jag att närmare få uppgifva skälen, hvarföre jag lagt vigt på utsträckningen af tiden för Revisions åtgärderne. Sista Revisionen slutade t. ex. med 1821 års Räkenskap. Om nu den nästkommande blott finge omfatta 2 år, eller åren 1822 och 1823, samt den derpå följande 1824 och 1825; så skulle 1826 och 1827 arens Räkenskaper icke vara granskade , nar Riksens Ständer nästa gång 1828 till Lagtima Riksdag sammankomma Till undvikande af det myckna granskningsarbete , som derigenom skulle förestå Statsutskott et, är det jag anser Revisionerna bo - 529 Ben 29 October f. m. ra ställas sä och sträckas så långt, att Utskottet sjelft i möjligaste måtto blefve fran granskningen befriadt.
Underlåter utgifvare af tidningar eller fådane ^eriodifa 0kriftet och Söroc^urer, forn på ofvannämnda fatt få åtnjuta ^3orto»frihet, eller boktrycfa» re h^ad om ffämplingen Stadgadt är, bote femtio 9cifödaler. ^an ej ffiljaö hvilkendera dertill vållande varit, dele då anfvaret. 6:0 bokhandlare eller annan enjfitd utdelare af tidning, brochure eller fPe» riodijk 0ktift, font enligt 9 §. bordt vara ftämplad, men likväl blifvit un» dandragen denna befattning, vare förfallen, hvarje gång han om en fådan férbrytelfe öfverbevifaö, till tretton SR:dr 16 f. böter, barder ^3oftförval» tare förvunnen till dylik öfverträdelse af författningen, bote dubbelt. Utom defe böter, åligger det tillika förbrytaren eller, om de äro flere, dem gemen» 46 fain t, en för alla odj alla för en, erfätta Äongf. Uftajrt och bronan Ben un* DanfnillaDe ftämpelafgiften. 7:o UnDerjlef, författning od) annan grof fétbrptelfe t nffeenDe ipå ftämp* ling af ©Dningar, åtalaé od) jiraffaö enligt ofroanjtåenDe 4;De moment. §• I». 0m for&elmncj af Soter od) om åflacjaree rätt till öcfamma. ©en, forn åtalar unPerflef emot Denna författning, erhåller troå treDje* Delar af bötesbeloppet famt hälften af Den unDanfnillaDe €barta2;@i.gillata3; eller ©tämplings*afgiften; Den anDra hälften, tillika meD Den återftåenDe tceDjeDclen af bötetne, tillfaller Jfongl. S9}aj:t od) bronan. §• 16.
Nit ha någon annan orsak att icke släppa in I alla fall, oroa dig icke min mor; säkert har den förskräcklige redan återbegifvit sig till sin hemska hvila. – Med dig, Henrik, fruktar jag icke nu, då jag med dig är inom samma väggar. Å nej, alls icke. – Men – utfor Harald hastigt och slog sig med handen för sin panna – är jag då ett odjur, som har förglömt, att min moder behöfver någonting att stilla hungern och läska törsten ... Hade det varit någon för mig mindre kär varelse, så hade jag kanske icke varit så glömsk och så grym, men nu, då det är min moder ... Han gick till garderoben och framtog sin vägkost, (med hvilken man tvertemot hans föreställningar i Helsingfors hade belastat honom) samt en flaska Medoc. – Ja mitt barn, gif det åt mig fort. Under dessa sednaste så betydelsefulla timmar glömde jag min hunger, men nu, nu, ack ja, gif hit ... Nej låt ljuset vara, vi ha ju månans sken. Och grefvinnan åt med den hos alla, som lidit hungersnöd, så egna och naturliga glupskhet. Och för en stund glömde hon bort sin son, friheten, månen och himlens stjernor. Men när hon slutat, sade hon: – Gör mig till viljes, min Henrik. I min grafkammare har jag haft godt om sömn. Sömnen plågar icke mig, men du, hvars krafter icke få alltför mycket tagas i anspråk nu ... lägg dig här och jag skall vaka öfver dig; nu, såsom jag vakade vid din vagga i ett längst förflutet fordom. Och Harald gjorde så. Utmattad af nattvak, af resans besvärligheter, af kärlek, af själsqval, af själens våldsamma spänning i för honom oanade förhållanden ... i korthet sagdt, utmattad till kropp och själ föll Harald snart i en orolig sömn. Men modrens ögon tröttnade ej att ömsom betrakta himmelens hvalf, ömsom den sofvandes pannas hvalf, på hvilket månen mot morgonen kastade sin bleka dager. Litet före solens uppgång väckte honom grefvinnan. Det knackade på dörren. – Göm dig här, min mor – sade Harald – dig bör hon icke få se ännu. Men var utan fruktan; det är en af våra vänner.
Utskottet, som tagit detta allt med hvad mera anmärkningarne innehålla uti noga öfvervägande, får hvad forst angar den yrkade tillökningen i de föreslagne anslagen, anföra: att Utskottet, under åberopande af hvad i denna del uti det återremitterade Betänkandet är andra - 232 Stats-TJtskottets get, icke kan tillstyrka någon vidare tillökning i de Anslag, hvilka till löneförbätlringar. samt Häslafveins förbättrande, föreslagne blifvit. [Ivad dernäst vidkommer frågan om Ottenby Kungsgård", så och då anmärkningarne mera allmänt änlyda, att densamma bör, likasom fordom, till Stuteriinrättning användas och flerfaldige fördelar derigenom kunna vinnas för befordandet af förbättring i Svenska Hästracerne, har Utskottet, enär tillika nu mera blifvit upplyst, att vederbörande EmbetsVerk fråndömt nuvarande Arrendatorn arrende-rätten å Kungsgården, funnit skäligt hos K. H. Sttr vördsamt hemställa: att ruerberörde Kungsgård med tillydenheter, dock utan någon Statens kostnad för återvinnandet deraf, må, då Arrendet derå på ett eller annat sätt i laga ordning upphörer, anslås och användas till Stuteri efter de föreskrifter, som K. M:t kan pröfva lämpligt, att, efter vederbörandes hörande, i Nåder meddela; hvarom, i händelse denna hemställan af It. H. St:r bifalles, Skrifvelse torde till K. M:t i underd. aflåtas. Då Utskottet uti ifrågavarande Betänkande hemställt, att det deri för Hästafvelns förbättrande föreslagne Anslag måtte användas, på sätt K. M:t i Nåder funne lämpligast och ändamålsenligast, och någon anmärkning häremot icke blifvit gjord ; anser Utskottet sig icke tillhöra att ingå i någon pröfning af de i afseende på Anslagets användande fram - ■I Betänkan den, Wto a5o. 233 framsläldte förslag, såsom innefattande detailomständig. heter, hvilka af R. Sl:r svårligen kunna eller böra behandlas.
Alla fran Finland ankommande waror och effecter erlägga samma afgift, såsom inkommande Sjö Tull, som hittills Landr-Tullen utgjort Om derjemte af Bewillnings-Utjkottet uti serskilt Betänkande tillstyrkeS frihet alt införa Potaska och Barilla Saltbitter, samt diverse Sorter hitintills förbudne Winer, och sädant af Kongl. Maj:t Allernädigst förunnas, bör äfwen derigenom kunna päraknas någon ökning i Tull-inkomsten, som likwäl ej kan i förwag noga calculeras, men tillsammans med ofwannämde afgift ä Finska waror uptages lill minst 6,560:43: 6- Snmma af inkommande Sjö-Tu lien 47,915: 6-iv« Utgäende Tull Calculerad. potaffa som hittills betalt i Landt, Tull a 8 r:st., och wid utgående a i H. 6 r:st., förefläs nu till 8 si., gör i Sjö-TullS-förhöjnin - Den s Zebruarli30? gen a 6 si. 6 r:st. för ungefär 1,222 Lisp. « - 162:24: Bjel?ar. förefläs följande förh^ning: 8 till lo tumS af 12 a 12 alnars längd hafwa betalt LandtTull a 10 r:st. och Utgående, Sjö-Tull a 9 si. — proponeras 18 si. således 9 si. Sjö-Tullsförhöjning a 1,322 stycken gör - 243:36: — Dito i2 till iZ alnars längd, haf. wa betalt lika Landt-Tull och utgående Sjö - Tull a 12 si., förefläs 20 si., således 12 si. SjöTulls ? förhöjning ^ gör för 1,520 stycken 312:24: