Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den vid 1S12 ars Riksdag föteslägne förändring äfslögs enhälligt. 2 g §. Förslaget gillades äf ailä Fyrä Stånden. 30 §. Förslaget gillades af Ridderskapet och Adeln, Borgareoch Bodde-Ståndet, meri afsiogs af Presie-Ståndet. 35 §. Det sedan åren 1809 oell 10 hvilande Förslaget antogs äf alla Stånden. Förslaget, sorn hvilat sedan 1812, blef lika enhälligt afsläget. 37 §. De hvilanda Förslagen aritogos äf Ridderskapet och Adelrt, Borgaré- Och BondeStänden, men ogillades af Prest-Ståndét. 39 §. Förslagét äfslögs af Ridderskapet och Adeln, Prestoch Bondé-Standet, men gillades af Borgare-Ståndet. 40 §. Likaledes. 42 §. Förslaget gillades af sämteligä Standert. 43 Förslaget äfslögs äf Ridderskapet écli Adeln,' och Prest-Ståndét, men antogs af Borgareoch Bonde-Stånden. i: te Bandit, 13. 14. 49 §. 98 Den 2 Juli.' 49 §• Förslaget gillades af samteliga Riks; Stånden. 52 §• Förslaget afslogs af alla Stånden. 5 3 §• Förslaget gillades af alla Stånden. 56 §• Förslaget ogillades af samteliga RiksStånden. 61 §. Förslaget gillades af alla Stånden. 66 §. Förslaget afslogs. 69 §. Alla Riks-Stånden biföllo Förslaget* 70 §• Förslaget blef af alla Riks-Stånden antaget. 71 §• Dervid fanns ingen ändring vara af nöden. 74 §• Förslaget antogs af alla Fyra Stånden. 77 §• Alla Fyra Stånden ogillade Förslaget. 80 §. Förslaget ogillades enhälligt. 81 §• Förslaget afslogs af samteliga RiksStånden. 87 §• jLikaledes. 91 §•
Bron öfver Själevadssundet är lagd af sten för en kostnad af 27,000 R:dr Banko, och den vid Långsele, öfver Angerman-elfven, af trä; varande för denna sednares underhåll bropenningars upptagande beviljadt, enligt Kongl, brefvet den 12:te Januari 4855. Dessutom äro broar anlagde: öfver Ramsele-elfven vid Ramsele kyrka och vid Granvågs by öfver Resele-elfven vid Eds gästgifvaregård, och öfver Ångerman-elfven nedom Sollefteå forssen, 9 forssen, äfvensom en ny, 162 alnar lång, bro öfver Ljunga eif vid Westanå by och en stenbro öfver Brynge eif. Af allt detta lärer nogsamt finnas, att allmogens håg för kommunikationernas förbättrande måste anses hafva i allmänhet mer och mer utvecklat sig, sedan nyttan af dessa arbeten hunnit inses; och om någon gång det visat sig, att de vägbyggnadsskyldige, om icke motsatt sig, åtminstone med mindre välvilja omfattat ett och annat förslag i denna väg, har sådant otvifvebktigt varit en följd deraf, att antingen det förslag, allmogen med stor kostnad låtit upprätta, vid sträng granskning icke befunnits vara uppgjordt efter alla föreskrifna reglor, eller ock att de vägbyggnadsskyldige icke fått den riktning på vägen, de för sin egen fördel önskat, hvartill kommer, att de högst sparsamma anslagen för reseoch undersökniugs-kostnader endast vid få tillfällen och under några få dagar medgifvit tjenstemäns af vägoch vattenbyggnads-korpsen resor inom Länet, så att hvarken Länsstyrelsen eller allmogen haft någon att i dessa fall rådgöra med, och det i alla fall icke är möjligt att, under så hastiga resor och utan sorgfällig undersökning samt öfverläggning med embetsmyndigheter och vägbyggnadsskyldige, kunna utse den fördelaktigaste sträckningen af en väg, hvilket allt äfven gifvit anledning dertill, att de vägbyggnadsskyldige stundom nödgats besvära Kongl. Maj:t med underdånig anhållan om ändring i fastställda planer.
Jag har icke varit van att taga tillbaka hvad jag en gång sagt, och då jag redan förut förklarat, alt min protest emot PresteSt:s förfarande skulle få åtfölja Hr Silfverstolpes, så ämnar jag dervid förblifva, och anhåller att mitt yttrande måtte få i prot. qvarblifva. Gr. Frölich: Utom det att jag i fråga om discussionens utgående ur prot., är af samma öfvertygelse som den siste värde talaren, så kan jag icke finna annat, än alt ett bifall till Hr Lagerhjelms framställning skulle vara ett farligt prejudicat, emedan det skulle kunna föranleda till många sådana discussioner, hvaraf man sedan kunde vänta en lika utgång, och det liirer icke kunna anses lämpligt. Såsom äldre riksdagsman har jag förut varit vittne till alt sådana propos. förekommit, ehuru de endast i ganska få fall vunnit bifall, och hällre hade varit, om de aldrig ägt rum. Jag motsätter mig således det begärda uteslutandet af discussionen. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då någon propos. om discussionens uteslutande ej kunde äga rum, med mindre än att hvarje talare medgåfve elt sådant uteslutande, samt endast Hr von Hartmansdorff ingått på Hr Lagerhjelms förslag, R. o. Ad. torde finna, att den frågan förfö11e, men alt H. Ex. finge hemställa till Hr von Hartmansdorff, om hans mening var att få sina yttranden uteslutne. Hr von Hartmansdorff: Nej, Hr Gr. o. Landtm.; men jag har intet vidare att yttra. Hr. Lagerhjelm: I delta sakens skick får äfven jag förklara, alt jag fordrar att mitt yttrande måtte i prot. qvarstå. Upplästes K. M:s denna dag ankomne nåd. skrifvelse till R. St. af d. 6 dennes, ang:de tiden för riksdagens afslutande. R. o. Ad. fann denna nåd. skrifvelse icke erfordra annan» åtgärd, än att läggas till handlingarne. Den 7 Maj f. m. 399 Ilr von Hartmansdorff, Au g.:
Det är kärlekens natur att tro. Bestal du henne inte? Karl, hvad äro alla världens skatter emot samvetets frid från den kvinna, du säger att du älskade. Du och medmänniskors aktning! Och detta stal du talar om mord. Vet du då inte, att sorgen och hon skammen undergräft den olyckligas helsa? att KARL (bedröfvad). Jo, jag vet, hon blef sjuklig, stackars Elisabet! Hon hade förtjänt ett bättre öde. Och du har 82 rätt, Anna, jag handlade illa emot henne. Tro mig, denna sak har ofta oroat mig; men du får inte anse mig sämre, än jag är. Då jag lärde känna dig, skref jag till henne ärligt, uppriktigt, och henne sade, att jag älskade en annan, att jag ville betala ANNA. Och hon? KARL (harmset). ohöfligt tillägg, att hon inte ville mottaga pänningar af mig, att hon ANNA. velat mottaga nådepängar af den, som bedragit dig och beröfvat dig allt, som ger lifvet något värde? Och nu (häftigt) hur vill du, att jag skall kunna tro på dens kärlek, som en gång så hjärtlöst tramKarl, hvarför gjorde du detta? Hvarför narrade du mig att fästa mitt hjärta vid dig? Hvarför sade du mig intet? Ack, jag trodde så fullt och fast på dig! KARL (bedjande). nads kärlek försona detta emot dig! Förlåt mig, Anna! Jag vill med en hel lefpat kärleken under sina fötter! (Med smärta.) O, Kallar du det ohöflighet, Karl? Skulle du Hon! Ja, hon sände brefvet tillbaka med ett Elisabet! (Visar sin venstra hand.) Emot mig! Du menar väl emot henne? KARL (häftigt). Ringen, Anna, hvar är ringen? ANNA. hand. På sin rätta plats den sitter på din hustrus KARL. Men, i himlens namn, jag är ju inte gift! ANNA (fast). Inför Gud är du det. (Kort paus.) KARL (oroligt). Anna, jag älskar ju nu dig! ANNA (bittert). tredje! Kärlek utan trohet är blott sinlighet, och du hade inte rättighet närma dig mig på det sättet, då du var bunden med så heliga band.
Jag instämmer med Hr von Hartmansdorff deruti, att detta anslag må blifva endast temporärt till nästa riksdag, då Ständerne få se hvilken verkan på ärendenas gång och skyndsamheten inom verket genom anslaget kan uppkomma; och anhåller jag således om den propos., att de af Hr Stuart föreslagna löneanslag må såsom arfvoden utgå till nästa riksdag. Hr Printzensköld, Carl: Den som tagit aldrig så liten kännedom om de mångfalldiga ärenden, som tillhöra Kammar-colhm, och den vidlyftiga utredning, som för deras pröfning ofta fordras, skall nödgas medgifva, att detta embetsverk är belastadt med en sådan mängd göromål, att det måhända erfordras mer än vanlig arbetsförmåga hos nuvar. personalen derstädes att medhinna största delen deraf; ty jag anser omöjligt för denna personal att medhinna dem alla. Jag har sjelf tjenstgjort i detta verk uti 18 års tid, och har således derom en temmeligen noggrann erfarenhet. Hvad särskildt advocatfiscals-contoret i Kammar-coll:m angår, så vet jag af egen erfarenhet, att detta contor har en ovanlig mängd göromål att handlägga, och såsom exempel må jag nämna, att alla husesyner på kungsgårdarna i Riket skola dit ingå, för att af Kammar-advocatfiscalen granskas. Skulle nu så hända, att den ordinarie och för närvar, ende advocat-fiscalen i verket antingen insjuknade eller af annat laga förfall blefve hindrad; så skulle detta embete komma att ligga nere, och jag tror det skulle ske till föga fromma för landet samt de enskilda personer, som aro intresserade att få de hos Kammar-coll:m liggande mål snart afgjorda. På denna grund tillstyrker jag bifall till hvad Hr Stuarts motion innehåller, och förenar jag mig således i hvad Frih. Cederström och Hr von Hartmansdorff yttrat. Frih. Cederström anhöll att få veta hvad de öfriga Stånden rörtde denna fråga beslutat. n H. 3a 25o Den to Augusti e. m. Undert.
Herr af Schmidt, Georg Lars „ hade inlemnat ett så lydande anförande: Af EkonomiUtskottets tryckta Utlåtande N:o ni. rörande Postljensters tillsättande, finnér jag, 1:0 att ett af Utskottets i min Reservation, den jag hade äran Utlåtandet bifoga, upptagne skäl blifvit uteslutit, nemligen: att ingen till Postförvaltare borde få antagas förr, än efter att hafva minst 3:ne månader, som Vicarius, tjenstgjort; 2:0 att i min berörde Reservation citerades Utskottets ordalydelse rigtigt, nemligen: minst3:ne månader, men i den tryckta Reservationen förekommer: 3:ne år , och som detta misstag genom tryckningen säkert inträffat, får jag 56 Den i Jun il. såsom rättelse den äran sådant tillkännagifva, Hans Excellence Herr Grefven och Lan dtMar skalken gjorde proposition till bifall på EkonomieUtskottets ifrågavarande Utlåtande. Hopades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemsta Ide, om Ridd. och Adeln fann för godt afstå berörde Utlåtande. Ropades äfven Ja och Nej. Vid förnyad framställning af håda dessa propositioner, blefvo de åter på enahanda sätt besvarade. Herr Hjerta: Då vi tillförene mångå gånger voterat om ämnen, der det icke varit så mycket fråga om rättvisa för en lidande EmbelsmannaClass, som i förevarande sak, och då Utskottets förslag endast åsyftar rättelse i ett missförhållande, som hauske varit en följd af ett öfverståndet krig och det derefter inträffade betydliga afskedstagandet inom Armeen; så tror jag mig hafva skäl, att anhålla om votering öfver bifall eller afslag å Utskottets Utlåtande. Hans Excellen ce Herr Grefve af Wetterstedt Gustaf: Ehuru jag förenar mig i den mening att Utskottets ifrågavarande Ut - Den i J u n i i. 5?
Sänen, af en trebjebel utaf bet urfprungliga jfu(D»bcloppet; bmtlfen afrifning, febatt en roijt anbel beraf blifroit botarje tingslag ntcbgif* roen, i förl)ållanbc till l>mab tingslaget i unbfättning åtnjutit, bör, af mijja inom tingslaget utfeDDe £ommitterabe, lämpaS förft till alla De unDfättningö>tagare, h»ilfa unDer tiDen blifmit allDeleS oförmögne att fina jfulDer återgälDa, odj Derefter tillbomma öfrige unDfättningS»tagare inom tingslagen, i förhållanDe till Deras mer eller minDre oförmåga att jfulDerna goDtgöra; och bör Den återjiåenDe jfulDen förmanDfaö till fpanmål, efter De Derå förut i IjroartDera Sanet faftftällDa pris, meD tillåtelfe för unDfättningS»tagarne, att i fpanmål, tunna mot tunna, återbetala Det fålunDa uppfomna beloppet, meD en fjerDeDel årligen i fyra år, få att forfia inbetalningen inträffar miD förfäa uppbörDö»fiämnian år 1835; od) (fall, af Den fålunDa influtna fpan» målen, 10,000 tunnor korn, utaf örtens mäpt odj till utfaDe fullt tjenlig, i IjwartDera Sanet anmänDaS till bilDanDe af focfne» eller Di» ftricté Säns fpanmålS>fFulDer, till ett belopp af omfring 20,000 9v:Dr 55anco; Dorf hafme <381, rö» ranDe Statens forDringar för unDfättningS»fpanmål, båDe inom npfy nämnDe
Utskottet får således tillstyrka, att Rikets Ständer, under förbehåll, att de stadganden, som i afseende på statsbidrag för andra hamnoch kanal-anläggningar under denna riksdag beslutas, varda vid nedauuämnde förelag vederbörligen tillämpade, mätte bevilja ett stals-anslag afEtl hundra tusen R:dr Ruut för anläggningen af en hanm-bassin invid Carlstad samt en kanal med tillräckliga dimensioner derifrån till Kanike-näset vid Wenern.” Emot 40 punkten, angående statsbidrag till Umeå eils upprensning: af Herr P. G. Rönblad: “Höglofliga Utskottets afstyrkaude af min motion om ett statsanslag af 20,000 R:dr R:mt, såsom bidrag til! upprensning af Umeå eif från staden till elfvens utlopp i hafvet, grundar sig endast å det antagande, att arbetet möjligen icke skulle ega bestånd. Detta skäl anser jag icke hafva bordt föranleda till afslag af motionen, ulan endast till stadgande af det vilkor vid anslagets beviljande, alt Umeå stad icke blott skulle uppmuddra, utan äfven framgent underhålla elfven vid ett djup af 10 fot. Äfventyrel lage dä ensamt ä staden, sorn har det största intresse i förbindelsens uppfyllande, då dess välfärd dermed är nära förknippad.
Ers ärevördighet, men det är nog bortblåst vid dager. — Se efter du, jag har svaga ögon! — Nej Ers ärevördighet! jag kan, fan förgylle mig, inte läsa en rad, hvarken tryckt eller skrifvet. Äfven magister Olaus syntes den gången vara föga läskunnig. När han en stund senare lemnade stadshuset, sade han till mäster Skarp i förmanande ton: — Du bör lägga bort att svärja Holger. Denna synd förställer lätt vår syn och kan i längden göra vårt rikes minskning och förderf. Emellertid spred sig hastigt det ryktet, att Elsa Larsdotter anfäktats af satan, och en och annan visste äfven omtala, att den fromme magister Olaus varit nära att få bugt med honom, hade icke just i det farliga ögonblicket den ogudaktige mäster Skarp börjat svärja och dermed skämt bort allt samman. En afton, några dagar senare, stod mäster Skarp på tröskeln till magister Olaus' arbetsrum, tummande sin utslitna räfskinsmössa mellan fingrarne. — Se här, Ers ärevördighet, — sade han med ett grin, som blottade hans fula tandrad, och höll upp någonting, som hängde vid ett långt snöre. — Här är trollaxet ska' jag säga. — Var ej rädd, Ers ärevördighet, — tillade han, då han såg den andre tveka. — Bacaræus, åldermannen här midt öfver, som nog Ers ärevördighet känner, sedan han gjorde nya messhaken till helgen... har rökt den med hälften enbär och hälften mercuriam. — Är hon död? — frågade magister Olaus, i det han försigtigt fattade i yttersta änden af snöret. — Nej, Gud bättre, det går icke så fort, ska' jag säga, för de latmaskarne. De ha fullt upp med arbete der oppe i rackargården, af endast fyra hvarje lördag. Men så sitter också, förstås, en af drängarne inne på gillestugan, derför att han tvang en barberare att dricka ur samma kanna med sig, hvilket kan tänka var en syndig gerning, då han sjelf endast var en simpel rackardräng.
Vet, att vi äro församlade här i Guds och i lagens förenade namn ... Ut, ut! Och Suenonius, hvars blod ännu var i helig hjeltesvallning efter den strid, han nyss bestått med sjelfve Leviathan, gick med blindt raseri mot Adolf, fattade med sin ena hand om Ellen och grep med den andra Adolf vid bröstet. – Du rasar mot döden, eländige, ropade Adolf och kastade presten med ett väldigt knytnäfslag till golfvet. Ynglingen var utom sig ... ögonblicket var kommet, då den vulkan, som länge sjudit i hans barm, skulle spränga väg åt sina lavaströmmar och på en gång, i ett enda ohejdeligt utbrott, utgjuta dem. – Grip honom! Han är besatt af Djefvulen! Grip honom! skrek Suenonius, i det han med elastisk styrka, lik en sårad tiger, reste sig upp, för att ånyo kasta sig mot Adolf. Denne hade i samma stund lösgjort sig från Ellens armar och ryckte sin värja ur dess slida. Han såg bödeln och dennes handtlangare, hörsamme Suenonii befallning, färdige att rusa emot sig ... han såg Ingrid uppvakna ur sin dvala och med förfäran stirra på scenen framför sig ... han kände Ellen åter slå sina armar kring sitt lif ... och rundtomkring sig hörde han skrän af fasa eller af jubel ... det var svårt att urskilja hvilketdera ... från de olyckliga qvinnor, som befunno sig der, för att undergå tortyren, och nu, med den andre presten och de gamle, såsom vittnen närvarande nämndemännen, skockade sig intill sakristians väggar. Det svindlade för hans hufvud ... det mörknade för hans blick. Han svängde värjan ... dess klinga återspeglade stockeldens röda lågor, och de trenne angriparne ryggade tillbaka. Suenonius stod ett ögonblick obeslutsam; derefter ilade han till spiseln, fattade en af de lågande bränderna och ropade vildt: – Det står skrifvet: jag skall förgöra dig med eld ...
Utan tvifvel är det en enkel fordran af rättvisa, att de embetsoch tjenstemän, hvilka, till följd af den nya Strafflagens ofvanberörda stadgande, gå i mistning af de inkomster, sorn varit beroende på beståndet af här ofvan anmärkta föreskrifter om böters fördelning, af Statsverket erhålla full ersättning för sålunda inträffad minskning i deras påräknade inkomster af tjensten, och det synes äfven vara billigt, att de inenigheter och allmänna inrättningar, hvilka till följd af de närvarande förhållandena med fullt skäl grundat sina inkomstoch utgift,sstater för den närmaste framtiden på beräkningen, att dem fortfarande skall tillflyta enahanda inkomster af bötesandelar, som hitintills, varda, åtminstone intilldess de hunnit att med afseende på de nya förhållandena vidtaga förändrade anordningar för sina penningebehofs reglerande, bibehållna vid nuvarande af bötesandelar beroende inkomster; dervid enär det allenast bör vara fråga om bestämmande af ersättning för hitintills åtnjutna inkomster, och då det är af vigt, att genom de för sådant ändamål vidtagna åtgärder, någon rubbning icke sker i Rikets Ständers beslut angående ofvanberörda § i Strafflagen, eller det dermed afsedda ändamål motverkas, det är nödigt, att ersättningsbeloppen uteslutande med afseende på de förhållanden, som egt rum, innan Strafflagen med dess högre böter trädt i verksamhet, och efter en viss medelinkomst förde sistförflutna åren, bestämmas till en fast summa att, af deni, som för närvarande äro till sådan inkomst berättigade, fortfarande eller tillsvidare åtnjutas. Beträffande sättet att bestämma dessa ersättningsbelopp har Utskottet föreställt sig, att det med tillräcklig omsorg om Statens och den enskildes rätt vore förenligt, att åt vederbörande ersättningstagares egen omsorg öfverlemna att på laga sätt styrka, huru stor minskning i inkomst för dem genom den ifrågavarande lagförändringen uppstått. Hvad angår frågan om tillgångar för Staten till bestridande af de häraf uppkommande utgifter, anser sig Utskottet kunna med full - 3 Sammant.
Län 47,637 R:dr 20 sk. 4 rist. eller en knapp femtedel af hvad som varit utborgadt; och skulle någon större förlust härpå slutligen uppkomma, så må den endast tillskrifvas de förfoganden vid sista Riksdag, hvarigenom hinder blifvit i vägen laggdc för indrifningens rättsenliga fortgång: Sannolikast är dock, att Staten ingenting förlorar, när de 22,000 R:dr, som på Magazins-Inrättningens Spanmål uti Elfsborgs Län vunnits, tagas i beräkning. Att då, enligt hvad Rikets Ständers Revisorer i deras berättelse uppgifvit, de för utborgningen i samtelige Länen fastställde pris uppgått per Medium, till 13 R:dr 22 sk. 11 rist. Tunnan för Rågen, 10 R:dr 40 sk. 1 rist. för Kornet och 8 R:dr 57 sk. 4 r:st. för Hafran, hafva likväl för Elfsborgs Län desse pris endast utgjort: för Rågen 15 R:dr 16 sk., Kornet undantagande ett mindre qvantum utsädes-korn, 10 R:dr 52 sk. och Hafren 8 R:dr 16 sk. Banco Tunnan; hvaraf följer att öfrige Länens Undsättningspris varit vida högre än Elfsborgs Läns; 7:o Att ökade pris icke derstädes vidhäftat undsättningen från aflägse Magaziner, dit landtransport af Undsättningsspanmål skett, för nödens af hjelpande i vissa orter, utan att undsättnings-priset varit öfver allt lika, — och detta på så vidt ät - ( 19 ) skilj de puncter, som Warbergoell Vestra Ed, Götheborgoch Amål, samt Alingsås, Uddevalla och Wenersborg; 8:0 Att undsättnings-lagret för Elfsborgs
N;o i59. samlingar, sorn skulle förenas, egde lika hemmantal ; i annat fall åter, som är det vanligaste, vore det stridande mot rättvisa , att den större församlingen tvingade den mindre, hvilkens rätt mest vore ifrågasatt ; att följaktligen församlingarnes bifall borde inhemlas, icke genom pluralitet af bäggesocknarnes sammanräknade röstetal, utan genom hvardera socknens pluralitet, som serskildt inom sig omröstat; och slutligen att det före-, folie sårande för känslan, att > en fråga, rörande den religieusa culten, minoritetens tanka skulle omintetgöras genom pluralitetens beslut. I anledning häraf får Utskottet anföra alf, vid sakens närmare öfvervägande och med erkännande af vigten af de skäl, som för den sålunda gjorda anmärkningen ligga till grund Utskottet funnit sig föranlåtet att frånträda sin förut yttrade tanka i denna fråga och att deremot tillstyrka: att bland vilkoren för kyrkors sammanbyggnad må stadgas, att der till fordras bägge församlingarnes bifall genom hvardera socknens plu-; ralitet, som serskildt inom sig om-j röstat, Likaledes erkänner Utskottet rigtigheten af den inora Högvördiga PresterStåndeS Allm. Besv. o. Otc. Utsk. Uti. N:o i5g. g gjorda anmärkning, att nemligen uppmärksamheten äfven bordt lästås vid det förhållande, att en mindre kyrka, t. ex. ett Annex kan vara förfallen , der localen ganska väl kunde medgifva förening med den rymligare och ännu brukbara ModerkyrkanI sådant fall vore otvifvelaktig! nyttigt , om föreningen kunde, i brist på frivilligt begifvande , tillvägabringas efter ofvan antydda grunder. Men då här icke är fråga om sammanbyggnad, utan om förflyttning af den ena församlingen till den andras Moderkyrka, har Utskottet tvekat att, utöfver Motionens innehåll, detta förslag tillstyrka.
Man emottagit varor till försäljning eller fått sig de samma i sådant ändamål anförtrodde, må, enär Afträdes-Förmon sökes af den elier de personer, till hvilka varorne blifWit försålde och utlemnade, ilian att betalning LagUtskottets Eetcinkanden. för de samma ärvorden erlagd, äga att sjelf de deraf uppstående fordringar hos Cessionanterne bevaka och beediga, funnit sådant bero på det villkor, hvarå varorne blifvit af ägaren å honom öfverlåme, anser, att, då nu mera genom Kongl. Kungörelsen den 18 Februarii 1810 och Kongl. Förordningen den 6 Augusti 1815, det, uti Kongl. Stadgan om Afträdesoch Förmonssamt Boskillnadsoch Urarfva-Mål den 28 Junii 1798, föreskrifne Formulair för Borgenars-Eden blifvit sålunda förändradt, att någon otydlighet icke bör uppstå, i hvad mer eller mindre mån Commissionairen kan och bör fordran sjelf bevaka och beediga, eller låta sådant af rätta ägaren till de på Credit till afträdessökanden utlemnade varorne verkställas, något behof sålede» utaf den anledning Herr Leffler framstält, icke är för handen att antaga en annan lydelse af berörde Ed, än den sorni hvarje dertill lämpligt fall är genom omförmälte den 6 Augusti 1815 utfärdade Förordning faststäld, hvadan Utskottet ej heller kan tillstyrka bifall af Herr Lejflers väckte förenämnde motion. Till Riksens Hög'ofl. Ständers pröfning varder detta vördsamt understählt. Riksens Högloft. Ständers Stats• och LagUtskotts Betänkande öfver det af Herr Ambrosius Magnus Berghman väckte 446 Statsoch Log-Utskottens Betunkanden> förslag, att mindre brottslige perso* ner må, i stället för att intagas vid Arbets-, och Corrections - Inrättningar, blifva använde till Sjömän pä Rikets Handels-Flotta, ti ett till Högloft.