Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A tillverkningsorten kan t. ex. vara att förutse en rik potatisskörd och af sådan anledning anmäler sig tillverkaren för det största tillåtna belopp, men efter tillverkningens början visar sig, att i angränsande orter skörden blifvit klen; tillverkaren måste då detta oaktadt, för att skydda sig mot en större förlust i skatt, underkasta sig den mindre, som uppkommer af att till högt pris inköpa råämnet, och hvaraf skadan således drabbar icke blott honom, utan äfven de orter der skör - 76 Motioner hon Ridder skåpet och Adrin 1862. Ih':o 32. den blifvit sämre. En likartad olägenhet inträffar, om i följd af förutsedd klen skörd å tillverkningsorten, anmälan sker för ett ringa belopp, men genom sjukdom å potatisen eller rikare skörd i angränsande orter, en större tillverkning skulle vara önskvärd. Att förlust äfven uppstår om genom en hastig förändring af bränvinsprisen i allmänhet inom landet, en motsvarande förändring i tillverkningsbeloppet blefve be höflig, men genom Författningen omöjliggjord, är äfven ögonskenligt. Till undanrödjande af dessa olägenheter, får jag derföre vördsamt föreslå, att Rikets Ständer ville besluta att slutet af ifrågavarande § skall få följande förändrade lydelse: »Dock må» skilnaden mellan den erlanda af giften och hvad som sålunda åt er håres, icke i något fall understiga den afgift, som svarar mot den minsta tillverkning hvarför anmälan enligt § 4 får skr. I sammanhang härmed och för att sätta den bränvinsbrännande landtbrukaren annu mer i tillfälle att under höstmånaderna lämpa tillverkningsbeloppet efter tillgången å och beskaffenheten af rudimaterierne samt öfriga landtmanna-göromål, får jag ytterligare vördsamt föreslå, att den, sorn har för båda höstterminerna sig anmält och denna bränvinstillverkning utöfvar, men under deri första icke tillverkat hela det kanntal, som i anmälan blifvit upptaget, må eg8 rättighet, att under den andra tillverka lika mycket mera, oberoende af hvad i § 22 medgifves, samt att första momentet af denna § ändras, så att den i stället för: »utgår afgiften för hela öfverskotts-tillverkningen», kommer att lyda: Utgår afgiften för hvad som öfver
Ull. N:o 97. anvisa; 93 tillstyrker Utskottet, att, utom de förmorier Rikets Ständer i detta afseende redan beviljat, följande mätte orten förunnas, nemligen: 1:0 att alla de, hvilka derstädes idka Tackjernsblåsning eller Stångjernsoch Manu* factur-smide, och alla de, sorn under loppet af 30 år härefter verkställa dyiika Bruks-anläggningar, antingen serskildt för Tackjerns* tillverkning eller för Stångjerns och Manufactur-smide, måga från erläggande af Tionde-Tackjern och Hammarskattsjern, under 50 år, beräknade ifrån den tid, som uti utfärdade privilegier för Byggnadernes fullbordan och tillverkningarnes början föreskrifves, vara befriade; och 2:0 att, vid de skeende skogsafvittrin^ garne, den skog, som blifvit i vederbörlig ordning anslagen till Stockfångst-för de uti Norrbotten inrättade Sågverken, afskiljes och till sina gränser bestämmes, samt att Kongl, Maj:t ville, vid förekommande fall, i Nåder pröfva och afgöra, huruvida förmonsrätt till å desse skogar befintlige nybygges. lägenheter Sågverks-egarne lagligen må tillkomma. Bevillnings-Utskoftet'— till hvars upptagande endast hörer fden väckta frågan om rättighet för enskilde, som, efter erhållne Statsoch Bevilln.-Utsk. Uti.
R:dr, men alt någon utmyntning af de, i enlighet med Kongl. Förordningen angående Myntfoten af den 25 Junii i83o, präglade A:dels R:dfrs-stycken icke för framtiden kommer att ega rum, har ej allenast inom Utskottet fråga uppstått, huruvida det vid sådant förhållande vore lämpligt, alt nu ifrån Ranken utvexla A:dels R:drs-stycken, utan ock denna fråga, efter framställning af Bankens Commissariat, blifvit, uti Memorial af den 2g sisllidne September, af Banco-Fullmägtige Utskottet underställd; och emedan det icke synes vara i sin ordning att i omlopp sätta ett mynt, som Rikets Ständer funnit mindre passande att bibehålla såsom underafdelning af den myntenhet, Rikets Ständer ansett böra blifva för framtiden gällande, samt härtill kommer, att, i anseende till den obetydliga skillnaden i både storlek och vigt emellan de redan präglade A;dels Rrdrs-stycken, och de blifvande A;dels R:drs-stycken, förblandning af dessa myntsorter, till skada och förlust för både Allmänheten och Banken, eller åtminstone den senares Casseurer, lätteligen kunde inträffa genom desse aine mynts gångbarhet på samma tid i allmänna rörelsen, men deremot den våda, som varit att befara genom de vid Kongl. Myntet präglade 1 skistyckens förfalskning till likhet med Silfvermynt af Aldels R:dr, hvarmed de ega enahanda storlek, vigt och nära lika prägel på' framsidan, alldeles försvunne, om sistnämnde myntsort icke blefve utgifven, finner Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Ständer besluta, att de, i enlighet med Kongl. Förordningen angående Myntfoten af den 25 Juni i83o, präglade Alde Is R:drs-stycken tills vidare icke må från Banken utvexlas; i sammanhang hvarmed Utskottet får upplysa, ej mindre att
Med stor tacksamhet och glädje såg Svenska nationen folkskolor bildas inom landet, - men hafva väl dessa folkskolor medfört eller realiserat de förhoppningar, sorn vid desamma fästades? Kasta vi en blick på folkskolan, så se vi, att uti denna skola finnes något som förhindrar henne att upfylla sin bestämmelse, och detta något är skolans inre organisation. Hvad fordrar folkskolelagen af dem, som ifrån folkskolelärare-siminarium utgå för att blifva lärare för allmogen? Icke mera än hvad, som fordras af lärjungar i andra klassen af en elementar-skola. Man måste genast fråga, om icke den, som skall bilda 100:de-tal lärjungar, icke måste hafva ett högre kunskapsmålt om lärjungens åsyftade bildning till förstånd som hjerta skall vinnas. Vi se, huru med en förvånande hast antalet af lärjungarne inom folkskolelärare-siminarium blifvit förminskadt. Fråga vi orsaken härtill, så ligger den deruti, att folkskolelärare-seminarierne varit allt för ofullständiga. De ha väckt misstroende hos de lärjungar der skulle bildas lill lärare, emedan vid deras utgång ur Seminarium, de sjelfva funnit, att skolan icke kunnat upfylla sin förbindelse. Lärarne hafva funnit, att de med deras kunskapsmått icke lyckats tillvinna sig den allmogens förtroende hvars barn de skulle handleda. Se vi åter igen pä Seminarislernes verksamhet efter utträdet ur Seminarium och deras förhållande till församlingarnes pastorer, hvilka äro väcktare öfver folkundervisningen, så erhålla vi ett högst tvåtydigt omdöme öfver dessa Seminarister. En månad har ännu icke förlupit, sedan Presterskapet inom Stockholm jemte Presterskapet från omkringliggande kontrakter hade i hufvudstaden ett sammanträde, dervid uplystes att folkskolan icke vunnit förtroende hös allmogen, och att hon långt ifrån att alltid och allestädes hafva medfört nytta, i stället åstadkommit en djup skada i moraliskt afseende. Väl hade den Nattvardsungdom, som från skolorna blifvit till presterskapet öfverlemnad, haft en större färdighet i utanläsning, men begreppet eller rättare förståndet, af hvad denna ungdom lärt, var alldeles outveckladt.
medaljerunderstödja dina kapricer g e n o m ätt låta dig ta na och de högsta vitsord, s o m kunna gifvas hand o m affären. Ne-ej, d u! För öfrigt är jag inte gammal n o g än. I » Du borde inte vänta, tills du blir för gammal, pappa. » » För g a m m a l? » » Ja. Han måste följa m e d sin tid. » » Ägget vill lära hönan värpa. ha ha! M e n h o n värper ändå på sitt vanliga sätt. Reformer bita inte härvidlag, ser du. » » Nej, det är just ditt fel, att du är så oresonligt konservativ, pappa. Du ser inte eller vill inte se, hur affärslifvet dagligen utvecklar sig m e d nya kombinationer, nya idéer. Här växer staden ut o m - kring oss, befolkningen ökas o c h behofven m e d den. Den begär mera att välja på, när den ska köpa, o c h den fordrar att k ö p m a n n e n tar så pass m y c k e n hänsyn till dess bekvämlighet, att han tillhandahåller sina varor i en lokal, s o m inte liknar ett fallfärdigt upplagsmagasin, utan en butik, där ljus o c h luft icke saknas. Eller tror du, att folk bli glada af att k o m m a in i den här s k r u b b e n? » I den skrubben har jag förtjänat min förmö- genhet, slant för slant. » — Klädeshandlaren gick ut i butiken. » Och jag har aldrig hört, att mina kunder vantrifts här. Det ska möjligen vara ungd o m a r af din kaliber, s o m stöta hufvudet i taket o c h ropa på större k o m f o r t. Eller hur? » Mårten kände alltför väl faderns sätt att skämta vid deras dispyter; därför låtsade han ej därom, utan började i stället detaljeradt utveckla, hur han tänkt sig själfva affärens omgestaltning. » Allt det där måste ske, » slutade han m e d en energisk kastning på hufvudet, » för att möta konkurrensen, s o m inte lär låta vänta på sig så särdeles länge. Du har för gamla och inrotade vanor för att inse det, pappa.
44t inliemtat, att sedan, i anledning af Hr GeneralMajolens hos Hrr Fullmäktige i RiksgäldsContoret, ar 1819 gjorda anhållan, att ali. åtgärd till Iggéströmska ^Balancens indrifvande matie få hvila, intill dess Malms, till DiscontVerkets säkerhet, intecknade Fastighet kunde hinna att försäljas, och sig visat hvad derigenom afbetala* kunde, Hrr Fullmäktige härtill bifall lemnat sålunda, att med all åtgärd till utsökande af tippbördsbristen skulle få anstå intill dess 3:ne månader förflutit ifrån inställelsedagen uti Malms Concours; så hade, uppå en härefter från Hr GeneralMajbreri inkommen Ansökan, alt in till dess utredning skett, af Malms gäldbundna Bo, allt kraf emot Hr GeneralMajoren måtte få hvila, Hrr Fullmäktige, under den 18 Alaji 1820, denna ansökan i så måtto bilällit, alt hos Hr GeneralMajoren skulle blott utsökas halfva Balaucesumman samt med utsökningen af den andra hälften få anstå, intill dess sig visat, huruvida den samma kunde utaf Malms Coneoursiiiassas tillgångar godtgör ras; äfvensom, i anledning af Hr GeneralMajorens ytterligare gjorda anhållan om anstånd , Hrr Fullmäktige tillåtit, att Hr GeneralMajoren skulle med sin till Disconten afgifne serskilda förskrifning, ställd alt infrias på Terminer .med • löpande 5 prctts årlig jänta få tills vidare liqvidera den ena hälften af Ralancesumman, som efter vilkorligt afdrag af 7000 Rtdr för missförde 3 prctts Reverser, utgjorde Rtdr 16,894: ig. 6. B:co. Eller det berörde förskrifning blifvit i början af år 1820 till fullo infriad med derå tid efter annan 442 StatsUtskottets erlagd ränta till belopp af R:dr 35y5: 18. 7., så bade IIr GeneralMajoren hos Hrr Fullmäktige anhållit, att som R.
Vid 1850'—185! ars riksdag väcktes motion om nedsättning af omförmälda arrende till det belopp, som kunde linnas vara med billighet och rättvisa enligt, men förklarade Rikets Ständer då, all samma framställning icke kunde (ill någon åtgärd föranleda. Sålunda hade Skårman nödsakats ali med stor förlust utgifva det bestämda arrendet under de första fem åren, men (lii han efier nämnde lids för lopp icke kunde ställa ny godkänd borgen, blef arrenderätten Skårman frändömd, äfvensom honom ålagdt alt lill Statsverket årligen erlägga skillnaden emellan det af honom ulfästade arrende-beloppet och del, som vid en blifvande auktion kunde erhållas. Sedan vid å nyo anställd auktion arrendet uppgått till 66 tunnor spanmål samt skillnaden således utgjorde 30 tunnor 16 kappar spanmål, hade Skårman hittills årligen affordrats denna arrendeskillnads-ersiitlning, och skulle han sålunda, i den händelse ait berörde ersättning komme ali fortfarande utgå för de återstående 19 arrende-åren tillskyndas en ren förlust af 579‘/2 tunnor spanmål.
— Till sist k o m det därhän, att den gamle tullinspektorn icke gärna kunde ha lång tid kvar. En kväll dog han lugnt och stilla, som han lefvat — och den lilla staden fick upplefva den harmen, att familjen Engel flyttade bort. Bidrag mottagas med tacksamhet. CO Charad. a, e, k, n, a, e, k, n, r, a b » 1 Gran, Lök, Grin, Rinna, Torg, Slö, Torneå, Socka. d d e e f to .fp. Äro de rätta orden funna, så bilda de vid förvandlingen borttagna bokstäfverna namnet på en svensk stad och de i deras ställe använda nam-: g So net på en annan sådan. S. SS * Innehållsförteckning: Alma Fohström. (Med porträtt). — » Familjens gamla flicka »; af Ami. — Kvinnans kallelse; af Helena Nyblom. — K o m m e r. k o m m e r inte. Skiss för Idun af Torkel Berg. — Olycklig kärlek; af Bo. — I » flickhemsfrå- gan »; af Ich. — Kriget m o t korsetten; dräktreformföreningens tioarsmöte. (Med porträtt af fröken Kristine Dahl). Dagny ' 8: e haft. TIDSKRIFT FOR SOCIALA OCH LITTLRARR INTRESSEN. Ett Israrinnehem. Böcker för barn och ungdom julen 1893. Från u red rika-~rernerifirbundets bokkornite. Meddelanden fran Fredrika-Bremer-Förbhdet. Hvarjehanda i. kvinnofrågan. Innehåll för årgången 1893. d;. ' Biträ,de-r vid f; irlossiiingar. fl !at.~m f~a * gsgcit&amp;icm. - Alllll. ' Fel (80 1 % - Mottagning: 9-11 f m., ' b 2-3 e. m. Söndagar 9-11 f.,m. L - fJw7~s&amp;kej * m. m.. - ' M&amp;$kning ' verkställes. Utmärkt arbete! A - -.
Det är temligen nogsamt kändt, att de Svenska Biarne äro de Engelska i godhet mycket underlägsna, och det är factiskt, att 0111 man filar de sednare emot hvarandra, synas derefter icke några märken, hvaremot de svenske, genom en sådan behandling, blifva liksom polerade. I vissa fabriker behöfvas dessa Engelska filar, och just dessa fabriker omhuldas genom antagande utaf Utsk:s förslag, hvilket jag tillstyrker. Hr von Wahrendorff: Instämmande tili Hr Gr. Lagerbjelkes yttrande, att filar icke äro en vara, utan ett medel att frambringa varor, får jag såsom sjelf fabrikant och noga bekant med egenskapen af de Engelska och Svenska Biarne, vitsorda, hvad Hr Gr:n yttrat om denna beskaffenhet. Hr Printzensköld: Om man också antager, att filar icke äro en egentlig handelsvara, ulan endast verktyg för att dermed åstadkomma dylika varor, så är det likväl ett faktum, alt utaf dem äfven vid fabriker någon större åtgång icke äger rum, ty erhåller man goda filar kunna de ganska länge begagnas; och således är qvantiteten, som årligen i landet inkommer, icke så stor, att ju icke den, som hehöfver den Engelska filen framför den Svenska, ganska väl mägtar gälda den förhöjning af några skill i ngar i priset, som den nuvande tullen kan åstadkomma. Jag anhåller således alt tullbestämmelsen i 1845 års taxa måtte fä fortfara, och att något afseende icke fästes på den obestridliga pristillökning, som deraf kan uppstå. Ilr von Hartmansdorff: Man har yttrat, att i Sverige icke kan tillverkas så goda filar som de Engelska, och att införseltullen å denna vara bör nedsättas. Men om man borttager skyddstullen på alla de varor som i utlandet tillverkas af bättre egenskaper än i Sverige, så frågar jag, hvilka varor skulle väl bibehålla någon skyddstull, enär våra näringar öfverhufvud äro de utländska underlägsna? Jag tror således icke, att man, i fråga om filar, bör göra något undantag från det skydd, man i allmänhet beviljat näringarne.
Till portarna skulle vara smidda jerngrindar. 5. Den blifvande committeen äger att uppgöra ett kostnadsförslag för kyrkohärbergets afflyttande, och sedan utlysa en auction, med tillbud för den minst bjudande att detsamma på utvisadt ställe afflytta. Stallena på nordöstre sidan om kyrkan skulle afflyttas på committeens tillsägelse. 6. Den blifvande committeen äger ock att bestämma när arbetet kommer att begynna, äfvensom utskrifva dagsverkarna efter 1:sta §. Widare har committeen att anskaffa murmästare och nödiga materialier, såsom jernstörar, stengräf o.s.v. för arbetets bedrifvande och ordentliga utförande. De penningar som behöfves till murmästarens aflöning, stegportens flyttning och materialiers anskaffande skola på socknen utdebiteras efter oförmedladt skattetal. De pennigeförskott, som committeen komme att behöfva, åtog sig kyrkovärden Olof Larsson att tillhandahålla med villkor att committeen med det snaraste bestämde huru mycket den kunde behöfva. 7. Ordföranden åtog sig att utskrifva listor för kallande af karl och hästdags verken, äfvensom att hvarje morgon punktligt och ordentligt anteckna så väl dem som utgöra ock icke utgöra dagsverkena. Slutligen blefvo uti frågavarande committee invalde förjande: v. past O. A. Staaff, kyrkovärden Olof Larsson från Häste, bonden Eric Ersson fr. By, bonden Eric Nilsson fr. Tomtom, bonden Nils Nilsson I Westerkälen och bonden Johan Nilsson fr. Wejmon. Hvad dagens andra fråga beträffade neml. kyrkans reparation o.s.v; så äger äfven ofvanvalda committee att verkställa följande: 1. I denna sommar anskaffas för kyrkans räkning en spruta af tredje storleken. 2. En åskledare anskaffas i vinter så att den kan uppsättas på våren eller sommaren 1853. På samma gång skall äfven tuppen med korset och kulorna vid urtaflorna förgyllas. 3. Under wåren eller sommaren 1853, skall kyrkan rappas och hvitlimmas, torntaket tjäras. 4.
Sädesproductionen äfven måste ingå såsom hufvudsak, och skogshushållningen äfvenledes skall blifva ett föremål för undervisningen — hvartill omkringliggande kronoparken vid Ulltuna lemna ett ypperligt tillfälle — så fordras härtill en icke obetydlig egendom, och är detta afven nödvändigt, för att ett större antal elever af den lägre classen må få utrymme nog för den praktiska delen af undervisningen. StatsUtsk. synes väl hafva insett allt detta, men föreslår dock ett uppskof till nästa riksdag med afgörandet af detta vigtiga ärende, ehuruväl det ej bort undfalla upp märksamheten, att detta uppskjutande har menliga följder och med säkerhet kan sägas vaja gjordt lill en aflägsen framtid. Om tjenlige föreståndare och lärare skola stå att finna, hvilket StatsUtsk. befarar ej är händelsen; måste man i god tid vara beredd på deras anskaffande; mången dertill skicklig temnar nu fäderneslandet, troligen för alltid, då ingen utsigt för deras användande här beredes. Hade desse personer, eller andie, som bilda sig för det agronomiska yrket, i perspectiv ett redan beslutadt större läroverk föl jordbruket, skulle sannerligen den befarade bristen icke äga rum. — Utarrenderingen af kungsgården bör på 3o år för sig gå, vid samma lid som nästa riksdag inträffar, under hvilken säkerligen lika många stora statsangelägenheter komma under öfverläggning som nu; och man tror, att ett afgörande i denna del då skall kunna tillvägabringas! Nej—- resultatet blir, att kungsgården .ånyo utarrenderas, och tillfället lill bildandet af ett i alla afseenden fördelaktigt landtbruks-institut går förloradt. •— StatsUtsk. har ej heller lästal något afseende, hvarken på de skäl K. M. nådigst anfört, att en icke obetydlig förberedelsetid oundvikligen erfordras för organisationen af en sådan inrättning, ej heller på den i min motion gjorda framställning, att nu utgående arrende af kungsgården, med omkring fyratusen r:dr b:eo årligen, borde anslås och förräntas till erhållande af eri fond för uppköp af inventarier m. m. vid arrendetidens slut, D en t5
Sverige och Danmark, det bestämmes, att ersättningen skall utgå under loppet af tjugu är medelst fyratio halfårliga inbetalningar, under förutsättning ali räntan icke beräknas högre än till fyra procent, men med Sverige förbehållen rättighet att, i händelse omständigheterna det medgifva, inom kortare tidrymd få liqvidera del återstående beloppet; och Kongl. Majit har alltså gilvit Sin Fullmäktig i Köpenhamn härmed öfverensstämmande föreskrifter. Enligt det stadgande i traktaten, att de blifvande fyratio afbetalningarne skola hvarje gång utgöra lika stort belopp, kommer, efter verkställd uträkning och med iakttagande af under tidens lopp minskad ränta, antagen lili 4 procent, den summa, som halfårsvis i tjugu år hör af Sverige till Danmark betalas, att belöpa sig till 93,524 II:dr Svenskt Riksmynt, som första gängen erlägges den 1 Oktober innevarande är. I fråga om medel till de utbetalningar, som sålunda förestå lill belopp al 187,048 Ridr Riksmynt årligen, (iil dess hela lösnings-summan blifvit gulden, har Kongl. Majit i första rummet varit betänkt på möjligheten, alt ä Handelsoch Sjöfarts-Fonden anvisa dessa utgifter, hvilka afse att, jemte utplånande af sista spåret elter fordna tiders strider emellan grannländerna, för all framtid befria Sveriges handel och sjöfart från ett tryckande band, samt tillika bereda lindring i afgifterna lör Sveriges transitohandel genom Konungens af Danmark besittningar; och då det visat sig, att Handelsoch Sjölärts-Fondens tillgångar kunna medgifva att, under de närmast följande åren eder intill den med år 1858 inträdande nya statsreglerings-periods slut, från nämnde fond verkställas de halfårliga inbelalningarne ä lösnings-summan för Sundska tullen, finnér Kongl. Majit följaktligen icke nödigt att af Rikets Ständer äska beviljande vid denna Riksdag af särskildt anslag til! de betalningar, som under nämnde tidrymd böra erläggas.
Vid nådig pröfning af det för platsens bebyggande uppgjorde förslag, beräknadt derpå, att byggnaden skulle inredas dels till butiker och dels till boningslägenheter, samt kostnaden, åtminstone till någon del, betäckas genom upplånte eller af Staten förskjutne medel, hvilka borde efter hand återgäldas genom inflytande hyresafgifter för uthyrde lägenheter, ansåg Kongl. Majtt, i händelse denna tomt blefve genom Statens försorg bebyggd, det vara mindre lämpligt, att sådant skedde med syftemål att hufvudsakligen använda samma byggnad lill uthyrning, för att genom hyresafkastning betacka en genom lån eller förskotter bestridd byggnadskostnad, hvadan Kongl. Majtt trodde, att, innan dylika åtgärder vidtoges, det i främsta rummet borde tillses, huruvida byggnaden icke kunde för allmänna behof vara nödig och användbar, samt om det ej blefve möjligt att, utan lån eller Statens betungande med serskildta anslag, bereda tillgångar till företagets utförande. I sådant afseende hade hos Kongl. Majtt förekommit, att tvenne embetsverk, som äro inrymda uti serskildta, ifrån de öfriga embetsverken aflägset belägna, byggnader, nemligen Sundhets-Kollegium och General-Landtmäteri-kontoret, lämpligen kunde förflyttas till den ifrågaställda nya byggnaden, hvarigenom de hus, som af dem nu begagnades och äro belägna, det ena uti det inre af staden, på alla sidor omgifvet af enskildes egendomar, och det 4 Stats-Utsk. Utlåtande N:o 10. andra,' vid Carl XlII:s torg, blefve umbärlige samt kunde försäljas, hvarvid, jemlikt Ofverlntendents-embetets uppskattning å egendomarne, kunde påräknas i köpeskilling, för Snndhetskollegii hus 41,666 rdr 32 sk. och för General-Landtmäteri-kontorets omkring 30,000 rdr.
Af Herr Stuart, C. G.: ”Då Banco-Ulskotlets majoritet, oaktadt de inern Riks-Stånden deremot framställda anmärkningar, förklarat sig icke finna anledning frånträda dess förslag i afseende på förbudet för Banco-Styrelsen att, i stället för myntadt Silfver, låta utlemna Silfver-plantsar eller utländskt Silfvermynt, har jag ansett mig jemväl böra, för min del , tillkännagifva, det jag icke heller funnit den ringaste anledning att frånträda min åsigt om origtigheten och olämpligheten af ett sådant förbud. På de flerfaldiga, lill stöd för denna åsigt, uti min, Utskottets Memorial N:o 112 bifogade reservation, anförda, och icke i något hänseende vederlagda skäl, fortfar jag således att anse det nu ånyo föreslagna förbudet stridande emot de uti realisations-besluten uttalade grundsatser, motverkande de med den verkställda realisationen åsyftade ändamål, äfvenlyrligt för densammas bestånd, menligt för Bankens credit samt ofördelaktigt för ej mindre Banken, än det allmänna. Under åberopande af hvad berörde reservation innehåller, får jag derföre härmedelst förnya det deruti Rikets Högloft. Ständers pröfning underställda, något förändrade förslag till sladganden, motsvarande 4-'de punkten uti det återremitterade Memorialet J\:o 112. Ät Banco-Styrelsen öfverlemnas att, då densamma , uppå derom gjord anhållan och efter serskild pröfning för hvarje fall, finner sådant, med afseende å förekommande omständigheter, lämpligt och för Banken fördelaktigt, kunna, i utvexling emot dess sedlar, låta från Banken utgifva Silfver-plantsar eller någon i densammas förråd befintlig utländsk myntsort; hvarvid dock alltid bör iakttagas, att plantsarne godlgoras Banken efter deras bokförings-pris, med tillägg af ett, den för Svenska myntet fastställda slagskatt, motsvarande belopp, och att det utländska myntets värde beräknas till de uti härhos bifogade Tariff N:o 1 bestämda pris.