Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den unge tyske kejsarens visit å Stockholms slott, anses äfven af många ej hafva varit blott » til lyst » och föranledd afslägtkärlek, utan haft djupare betydelse, * och med kännedom om h. m: t konung Oskar II: s sed att alltid lägga » allvar i leken », har man förestält sig, att Högstdensammes ej långt derefter gjorda kontravisit i Berlin, besöket hos hofvet i Roma och resan till Spanien icke heller företagits uteslutande såsom lusttur och för att vinna en väl behöfiig hvila från regerings-och andra bestyr, utan jemväl af högpolitiska orsaker. Man har slutligen misstänkt, att framläggandet af k m: ts nåd. proposition om förslag till en ny lag rörande reqvisitio-ner för militäriskt ändamål i krigstid, i en lättvindigare form för afgörandet i riksdagen, än som vore öfverensstäm mande med grundlagen, skulle kunna antyda en ifrågakommande hastig mobilisering. Skulle någon sanning ligga under dessa uttalanden af den utländska pressen, i dessa förmodanden och gissningar, i betydelsen af dessa höga resor, så skulle väl de i Weser-Zeitung » antydda vissa eventualiteterna » betyda, att när krig utbryter mellan Tyskland och Frankrike och om Ryssland då ställer sig på Frankrikes sida, så skulle Sverige, med sin krigsmakt till lands och vatten, hjelpa tyskarne att hålla ryssen i schack från Östersjöns södra gräns till Ishafvet, och förmodligen såsom belöning för handräckningen, tillåtas taga revanche, för hvad som passerade för 70 år sedan — förutsatt att allt ginge väl. » Hjeltekonungen » har visserligen nu i snart 20 år stått och pekat på någonting sådant; men man bör väl kunna hoppas och förlita sig på att vår nuvarande konungs omsorg om brödrafolkens väl, och hans högt uttalade kärlek för fredens välsignelser, innebära den bästa garanti mot krigsspelpassion — och i grund skola utrota allt chauvinism-ogräs som kunde vilja uppspira.
Utskotten hafva afstyrkt Herr Friherre af Nordins förslag, hvars vigt (om det vore verkställbart) likväl synes mig ganska ■ stor, både till opinionernas jemkning och till befästande af så väl allmän sorn enskild säkerhet. Utskottens motskäl förtjena visserligen all möjlig uppmärksamhet; det förnämsta, som jag tror består derur!, att penninge-männen, angelägne om den erbjudna säkerheten för deras capita* lers orubbade värde, skulle förledas till uppsägningar, högst bekymrande för deras Gähle* taärer, och likväl nödiga till operationens verkställande. Men örn denna säkerhet på ett el* ler annat sätt icke kan^ utfinnas, huru blefve det i allt fall möjligt att förhindra uppsägningar? Man kan icke nog ofta upprepa, att grundorsaks*: till det beklagansvärda tillstånd af inbördes motvilja, som tyckes äga rum emelian Borgenärer och Gäldenärer, måste utfinnas, ingalunda i de förres misstroende till de senare (detta blef verkan, var ej orsak) utan £ penninge ägarens misstroende till sjelfva sedelmyntvärdet, en förutsättning, sorn utgången' gå bedröfligen rättfärdigat. Detta nödgad© lien 15 Julii e m. honom att helst önska utlåna sina penningar på kort3 terminer, för att minska cliancerna emot sig; Handt mannen deremot är icke, och ian ej vara belåten med annat än stående län. Följderna äro kända, uppsägningar, svårigheter att betala, begärda och nekade uppskof, oordentligheter, rättegångar och slutligen det nuvarande missförhållandet emellan långifvare och läntagare. Kunde möjligtvis anstalter vidtagas till en kraftig garanti emot grund orsaken, det vill säga mynt-försämringen, skulle äfven eifecten, det vill säga inbördes misstro' endet snart upphöra. Sådan synes mig syftningen af Friherre af Notdins Förslag vara; den är ytterst vigtig, den förtjenar åtminstone att noggrant undersökas. Fät vara att förslagets första resultat till en del vore uppsägningar till depositionens verkställande (ehuru sådant äfven kunde ske på annat sätt) hvad blefve likväl omsider den välgörande slutföljden?
Smnden i dyirkq sall utgöra xluralnoisn. Hwad angar det i kLncn.Utflkokk-ttz Betänkande fordrade La^irsl, hwaraf Nanton stelle nyttjas rjs aflöning eller rrsSrmome för Bonde Ständers KZ-, vckorsr och Fulimägtiga, torde jag fä anmärka, ehuru Ijmguens öswrrskott ostridigk är en frukt af de trenue Scändens göda förwaltniug, dek likwal icke är deras tilhörighek, utan esker LonLo-Ordningen är Riket och dist behof förbehållet. Derutom lärer Hoglosi. Riddeljkapec och Adela icke anze dea i fräga warattde Sunrma sa betydlig, ak wig er rilsälie, som detta, derpå storr afseende kan göras, utan ewärtom sinna henne wäl anmand, da hon tjenar at befästa sämja och enighet emellan Rikö-Smndc». Hans Lxcsllence Grefwe Ikuukst, Lric, fann det nu ssrswargude äm-le,sä wa! utcedr, ar han ej wille uppehålla Riödcejlapst och Adel»! med något widare anförande härutinnan, utan endast begära, der Herr Grefwe» och Landk-Märffajken wille göra xro^oluion, i likhet med Herr von st-olsulstoiur hemställan. Grefwe Märner, .ä c! o I ^ st 6 äran. Jag instämmer alldeles med Herr Oeneral l^oll i den lankan, at ju mera öfwerwägande räder i öfwerlaggningärna, ju mognarc blifwa ock bsfluten.
Äfven denna eftersågs nu, att intet fel skulle vara derpå, ehuru ifrån den plats, som af muren inhägnades, icke fanns någon port till slottet. En liten lucka i muren, anbragd för att derigenom kunna utsopa ogräs och stök ur trädgården, eftersågs äfven, beslogs fastare och fastgjordes genom en hake, som ej kunde öppnas af någon annan än den, som dertill kände mekaniken. Åt denna sida vette endast det gamla slottets höga tjocka väggar och här och der högt uppe någon liten glugg, men fru Ebba ville icke lemna något försigtighetsmått oiakttaget. Åter en dag gjorde fru Ebba, åtföljd af Sigrid och en gammal tjenare, sin rund för att efterse om några arbeten, dem hon anbefallt, blifvit rätt fulländade. Vid en vändning omkring ett af slottstornen emot trädgården, mulnade hennes blick, och hon sade: "Gamle Hans, hvad betyder detta, der står ju ännu rönnen, som jag befallte dig låta nedhugga." "Ack", utropade Sigrid, "måste den bort. Den är så vacker, der den rotat sig mellan stenarne och synes minsann nog ha svårt att slå sig ut, med så litet mull, som den kan finna der." "Den kan ej få stå, den kunde bli en hjelp för någon som ville klättra opp här mot muren, och derofvanföre är en glugg att krypa in igenom. Gluggen har visserligen galler, men äfven det är af tiden något angripet och icke att lita på, och kan nu icke alldeles snart blifva ersatt med ett nytt. Man får ej försumma ens den ytterligaste försigtighet." Derpå vände hon sig åter till Gubben: "Nå Hans, hvad betyder det att rönnen ännu står qvar?" Hans stod ödmjukt och höll i handen sin mössa, hvilken han vred och vek i många bugter. Slutligen sade han: "Nådige fru, det vill ej gå att hugga ned den rönnen." "Det vore besynnerligt. Skaffa hit en karl med en god yxa, jag tror det skall vara snart gjordt." "Förlåt, eders frudöme, men tillåter eders nåde mig att säga huru det hänger ihop med den rönnen?" "Nå, så säg då."
Jcs iled afseende likväl derå, all utan tvifvel fall kunna inträffa, då skogens skiftande skulle för delegarne vara lika förmånligt, som i andra fall en sådan åtgärd är skadebringande, vore det, efter Utskottens omdöme, ingalunda välbetänkt, att ovilkorligen förbjuda delning af skogsmark; likasom Utskotten icke finna det lämpligt, att beslutanderätten derom öfverlemnas ät delegarne, hvilka ofia icke allenast hafva stridiga intressen, utan äfven sakna erforderlig förmåga att bedöma nyttan och skadan a T en dylik förrättning. Utskotten tro sig derföre iakttaga nödig försigtighet, dä de föreslå, alt verkställandet af begärdt skifte af skogsmark må blifva beroende deraf, huruvida Landtmätaren och de vid skiftesförrättningen biträdande Gode Männen, efter rådplägning med delegarne, finna detsamma lill gemensam nytla böra ega rum. I’å grund af hvad sålunda är vordet anfördt, tillstyrka Utskotten vördsamt, att, med widring af 1 § af 42 Kap. Skiftes-Stad,an den 4 Mai 4821, i haad. dea innehåller föreskrift, att alt skifteslagets mark skall i skiftet rngu, matie stadgas: alt frågan om skogsmarkens ingående, i skiftet skull vid hvarje falt hero pä pröfning, huruvida sådant till gemensam nytta för, delegarne ske hör', skolande beslut derom uf plägning med delegarne, fattas, likasom ifver de frågor, i hvilka beslutanderätt Skiftesmannen och Gode Männen tillkommer. 1 §. 4 morn. af Kils K t lsson: alt stadgandet i delta moment, alt i de orter, sorn under bergslag höra, förut å skogsmark verkstäldt storskifte, derå laga fastställelse kommit, icke må rubbas, derest ej delegarne derom enhälligt öfverenskomma, malte, såsom hinderligt för införande af en bättre skogshushållning, upphäfvas.
M:s nåd. instruction för beklädnadsdirectionerna vid indelta infanteri-regementena m. m., blefvo dessa båda utlåt, ånyo lagda på bordet, det förra af Hr von Hartmansdorff, Aug., samt Frih. Cederström, Jacob, det sednare af Gr. Posse, Fredr. Salomon, och Hr von Hartmansdorff. Föredrogs ånyo och bifölls Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms den 17 sisth Mars på bordet lagda utlåt. N:o 15g, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse till R. St. angtde förändring i Södra Skånska infanteri-regrtets rotering, i följd af f. d. adelsfane-boställenas befrielse från ordin. roterings utgörande. På begäran af Hrr W e s t f e 11, Nils, och Tersmeden, Carl Reinhold, blefvo ånyo på bordet lagda Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms första gången den 17 sisth Mars bordlagda utlåtanden: N:o 160, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse angrde dels den nya ordinarie soldalroteringen i Riket, och dels en i ämnet väckt motion; N:o 161, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse angrde den tillökade ordinarie båtsmansroteringen inom en del län. Vid förnyad föredragn. af Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms den 17 sisth Mars på bordet lagda utlåt. N:o 162, i anledn. af återremiss å betänk. N:o 89, ang:de anstalter till en förbättrad fångvård, blef utlåt. N:o 162 af R. o. Ad. bifallet. Den 3 April e. m. i63 Ånyo föredrog* Hr Munck af Rosenschöld*, Nils Rudolph, den 20 sisiI.
Specie för Lodet, tillika med Mcdaillcr, ocontrolleradt Silfwer, aflpst inrikes och allehanda utrikes myntsorter, efter behörig uträkning öfwer finleke» relativt till Gpecie-myntct, borde jcmwäl kill afgiftens afbördande, kunna anwändas Guld, Koppar, StängManufacturoch Tackjern; samt torp Spannemäl, enär detza waror lefwercras pä de orter och ställen, som af wcdcrbbrande utsättas, samt lill sädana tillika utsatte pris, hwarföre ben för en hwar belöpande afgiftcn i Riksdaler Specie eller lod Silfwer kan anskaffas, pä hwilkcn grund jemwäl Credit-Scdlar kunna till denna afgifts erläggande anwändas, sä wäl som goda Wcxlar pä Utrikes Myntsorter. Enär Banquen i Silfwer erhällit ett sädank förräd, att T^easisatisnen kan företagas af de twä tredjedelar utaf Credit-Sedelstocken, som pä en gäng borde inlösas, anser Hemliga Utskottet nödwändigt. 2:0 Att Riksens Ständers Riksgälds-Contoirs befattning med Credit-Scdcl-utgifr.ing upphörer, samt att Riksens Ständers Banque uppdrages, att säsoin i commitzion bestyra Sedel - utgifningcn äfwen för den ätcrstäende tredjedel, hwarä Sedlar, under namn af Riksdaler Courant skulle blifwa i rörelsen gängbäre.
Hon blef osams med honom under turnén, och nu är hon gift med en gelbgjutare i Laholm. » » Jaså, herr Halvorsen har konserterat i flera år? » » Tror jag, det! Han reser omkring hvarenda sommar i Sverige, Norge, Danmark och Finland, alltid med olika flickor. Det är ingen, som står ut mer än ett år. Om vintrarne ger han guitarrlektioner i Malmö och har en sångförening af folkskolebarn, som han ger andliga konserter med i en bönsal. Det är bland de där flickorna han snokar upp sina stora sångkonstnärinnor, som hau sedan lefver på om somrarne. För det är naturligtvis vi som ä ' kickbetet. » » Han ser fattig ut. » » Ja, nog är han fattig alltid, men kom inte och säg det åt honom! Det är han alldeles för stolt att erkänna. Ingen kan begripa hvad han lefver af om vintrarne; själf sa han en gång, att han äter noter. För si musikgalen, det lär han ha varit i hela sitt lif. Om somrarne förtjänar han ju ganska stora pengar. Som nu i kväll t. ex. hade vi ju öfver tretton kronor i kassan. » » Tycker ni det är mycket? » » Åhja, går väl an; ibland ha vi bara ett par kronor öfver, sedan vi ha betalt orgtramparen och den som tar emot biljetterna. Men det är ju också nästan våra enda afbränningar — utom jär^ägsbiljetterna, förstås. Han ställer nästan alltid så till, att vi få bo och äta gratis. — Ja, så är det, förstås, min lön, tvåhundra kronor för sommaren, men den knoga vi nog ihop till; alla de andra flickorna ha fått ut sitt utan krångel, för ärlig det är han på sitt sätt. Det värsta är med kläderna. » » Kläderna? » » Ja, mina kläder. Han har förbundit sig att hålla mig med toaletter, så länge turnén varar. Men si att fä honom till att köpa det allra minsta i den vägen, det är som att vilja ta ner sjustjärnorna. Den här svarta klädningsslankan har jag fått af mor, och den faller snart af mig, så sliten är den. Kappkragen jag har är ju rätt stilig, tycker inte frun det? Den fick jag af en fröken på en herregård, där vi logerade häromdagen.
Men arbetet ville icke längre gå. En underlig, beklämmande oro fyllde henne. En aning, en hemsk, förfärande aning, som hon icke ens vågade ge den preciserade tankens form, steg upp inom henne, omkring henne, insvepte som en svart skugga hela rummet. Det blef kallt, isande kallt, och hon ryste. Hela denna stora dags stora glädje, som nyss fyllt henne med ett sprängande jubel, var nu, som hade den aldrig varit. Där på bordet bredvid henne brann Fredriks gyllene hederspenning med en blek låga. Hennes ögon stirrade m o t dess skimmer, till dess de med ens skymdes af tårax. Hon lyfte näsduken i sin hand. Med ett skri sprang hon upp. Hon hade icke kunnat återhålla det. Så plötsligt, så bedöfvande hade det kommit. På den hvita näsduken, som hon nyss hade tryckt mot broderns läppar, tecknade sig en stor rund, mörkröd fläck. Det var således sant? Hennes aning, den mörka skuggan, den isande fläkt af dödens kyla, som hon nyss känt draga genom detta nattysta m m — allt var sant! Andlös lyssnade hon ett ögonblick vid broderns dörr, om han skulle ha hört hennes rop. Nej, han sof tydligen; hans korta andedrag hvisslade sakta. Och hon sjönk tillsammans ned öfver sitt arbetsbord, m e d armarne öfver sina ofullbordade temaböcker, med den hoprullade näsduken pressad emot sina ögon. En ljudlös invärtes gråt skalf genom hennes kropp, och en strid ström af brännande tårar blandades m e d dessa droppar blod ur broderns sönderslitna lunga. (Illustratör: T). E tt blekt decembersolsken föll sparsamt in i salongen genom de smala delar af fönsterytorna, som de dubbla gardinerna lämnade fria. Det kastade några ljusa strimmor öfver den brokiga mattan, satte glans på den svängda, förgyllda foten till en antik taburett och retuscherade upp mönstret på en broderad kudde i den lilla hörnsoffan. Men längre in i rummet nådde det inte. Spiselafsatsen med sina koketta statyetter, den stora japanska skärmen, de svällande braskuddarna, fantasimöblerna, stafflierna och alla vrårna fyllda med konst
å 16 sk. samt 3 å 12 sk. hvardera, eller å tillsammans 220 R:drl2 sk. riksgälds, må med motsvarande belopp i ban komynt, eller 146 riksdaler 40 sk., utaf Riksgälds-kontorets medelia inlösas. Utom de motioner, som Utskottet angående nu uppräknade sedlar fält emottaga, iiar Utskottet jemväl från Bondeståndet erhållit remiss ä en af Riksdagsfullmäktige!! Ola Svensson från Malmöhus län väckt motion om inlösandet af en riksgäldssedel å 10 R:dr, men sorn samma sedel, enligt hvad motiotiären för Utskottet skrift ligen sillkiinuagifvit, blifvit förstörd, mäste denna motion anses hafva förfallit. Stockholm den ?S Mars 18p4. Stals-Utskottet# ' Arik. lill Exp.-Otsk. d. 30 Mars 1854. kl. 12. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, om försäljning af det så kallade materialhuset N:o 274- i Kalmar stads vestra qvarter. U. A.) Seda», i sammanhang med gjord anmälan om behofvet af åtskilliga reparationer och förändringar å landshöfdinge-residenshuset i Kalmar, Kongl. Maj.ts Öfverintendenls embete väckt fråga om afyttrande af det Kronan tillhöriga så kallade , material-huset
Maj:ts Nådiga pröfning, jemte det den uppgjorde Voterings-propositionen för Nämnden, i händelse frågan af den skulle slitas, godkändes. Denna Nej-proposition är den enda jag anser lämplig, och mot hvars bifallande, såsom icke densamma Ridderskapet och Adeln förut afslagit. mig synes inte hinder böra förekomma. Grefve af Ugglas. Gustaf: Jag vill icke ingå i någon undersökning, huruvida det är enligt med Grundlagen, att uppskjuta frågan till nästa Riksdag, Nog af att Ridderskapet och Adeln en gång beslutat det, och att ingen Den 14 December. 685 ting kan betaga Ridderskapet och Adeln rättighet att förblifva vid detta beslut. Det har äfven blifvit yttradt, att Ståndet måste qvarblifva dervid. I hufvuöfrågan hafva likväl Stånden beslutat olika, och den föreslagna VoferingsPropositionen måste antagas, i fall de skiljaktiga tankarne icke skulle kunna jemkas. Då en Voterings-proposition finnes, år det inbjud* ning nog till en sådan jemkning. Jag tror således, i likhet med Herr Danckwardt, att japropositionen bör innefatta ett förblifvande vid det förra beslutet, och Nej-propositionen antagande af Särskildta Utskottets jemkningsförslag. Herr Hjerta: Mitt förslag är grundadt derpå, att, då Ständerne, vid förra Riksdagen, öfverlemnade Särskildta Utskottets Betänkande till Konungen, med begäran, att Konungen vid denna Riksdag ville lemna Rikets Ständer del af sin tanka, har Konungen visat, att Han icke velat fatta något beslut i ämnet förr än Han deröfver hört sine trogne Ständer. Dä derföre Ständerne nu icke hunnit att fullkomligt behandla frågan, och öfverlemna till Kongl. Majit en fullständig tanka derom, så är det både deras fullkomliga skyldighet och äfven rättighet att begära, det Kongl. Majit i Nåder ville meddela dem sina tankar om de ändringar och förbättringar i förslaget, som af Honom finnas nödige. Detta är aJlsicke stridande mot Konungens afgörande rätt.
Jag befarar i allmänhet, att så länge icke samma enhet och stadga i författningars handhafvande och förberedande finnes i ecklesiastikt hänseende, som i andra förvaltningsgrenar, eller med andra ord, så länge det icke finnes något Ecklesiastik-colhm, lika som det finnes ett Kammar-colbm och ett Krigs-colbm, så komma ecklesiastik-ärender att vidkännas bristen. Jag nämner detta blott till milt rättfärdigande hos dem, som möjligen tro mig varö vrång mot rättelser, som böra vidtagas, samt endast af sådant skäl anhålla om afslag å betänk. Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad hvarefter II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framstälde propos., först till bifall å Utsk:s utlåt., samt sedan denna propos. blifvit besvarad med nej, hemstälde om R. o. Ad. behagade afslå samma utlåt., hvartill svarades ja. Föredrogs och bifölls BankoUtsk:s d. 1 dennes f. m. på bordet lagda mern. N:o 7, i anledn. af väckt fråga om förekommande af felaktigt silfvermynts utlemnande till allmänheten. Föredrogs BankoUtsk:s d. 1 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 8, i anledn. af väckt motion om lifgifvande i allmänna rörelsen af Bankens qvarvarande förråd af sedlar å 14 och 10 sk. kopparmynt. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag har af mångfaldiga skäl, som här icke behöfva tiprepas, nitälskat för skillingsedlarnes utbyte mot smått silfvermynt; men det är klart att detta utbyte 326 Den 5 Februari. måste medföra sina svårigheter, likasom hvarje förändring af något förut bestående. Sådant är ock förhållandet i detta hänseende. Man har mistat skillingssedlarne, utan att i stället få tillräckligt silfveroch kopparmynt sprid! i den allmänna rörelsen, serdeles inom aflägsnare landsorter.
Det förra låg honom väl till last, men i det sednare vore han fri, — då åtnjöt han beneficium bonorum cessionis. Lagstiftningen gjorde således äfven under detina tid afside på nöden, då den förklarade cessionant, som ge - Den XI J u Ii (, ra. 107 liom olycka rakat i denna belägenhet, fri från sina skulder. Enahanda princip galler ännu i England, der ylet, är genom ett certifikat, som domstolen förklarar gäldenären fri. Denna princip har man måst, öfvergifva; man har kommit till den åsigten, att det visserligen är en olycka för en person att nödgas göra cession, men att det är orätt att låta hans olycka drabba äfven andra. Att befrias från sina förbindelser till följd af afträdesförmån betyder nu icke annat än gäldenärens frihet till sin person. Men har man således konseqvent tillämpat denna grundsats, att ölyckan bör träffa sin man och icke någon annan, så har man dock öfverlemna't till fordringsegarnes bedömande, huruvida gäldenären gjort sig förtjent af miskundsamhet, och om det är enligt med deras intresse att vänta och sedermera utfå ett större belopp af sina fordringar, i stället för att genast erhålla ett mindre. Men derföre bör man icke öfverlåta åt en individ att genom sin halsstarrighet sätta sig emot den rättskänsla, som gör sig gällande hos majoriteten af fordringsägare. Ty det är alldeles icke sagdt., att ackordet skall in nefatta eftergift af fordringarna, utan blott ett anstånd med deras liqviderande, som sätter gäldenären i tillfälle att återuptaga sin rörelse, eller komma i en verksamhet och sålunda småningom bringas i tillfälle att till fullo betala sina skulder. Jag ber nu att få fästa upmärksamheten på en omständighet, hvilken jag förut icke vidrört. Jag har sagt, att meningen med detta förslag är att tvinga en person till konkurs, så snart han befinner sig i obestånd och icke kan tillfredsställa sina borgenärer. På samma gång som lagen är sträng deruti, att förekomma det icke någon borgeniir må tillskansa sig fördelar på andras bekostnad, så bör den äfven icke lemna några frestelser åt gäldenären till vidare vinglerier.
Nådiga förslag, uträknas vid de årliga markegångs-sättningarne och bestämmes till ett belopp, som motsvarar knekte-besväret, elter ortens roleringsgrunder, synes' destomera billigt, som ail jord af lika natur bör, oansedt tillfälligheten af en olika belägenhet, draga lika besvär; och har en dylik åtgärd äfven i ett annat mål, rörande i otefrihet för Capellans-boställen, ni. rn., blifvit af Utskotten liilslyrkt. Lika med hvad Kongl. Majit i Nåder yttrat, finna äfven Utskotten, att det af Ständer ne å förra Riksdagen beviljade anslag, hvilket, både enligt Sländernes beslut och efter hvad Kongl. Maj;t i den Nådiga Skrifvelsen tillkännagifva, skall ifrån och med år i83o utgå, bör komma så väl strö- eller hjelprotarne, som stamrotarne till godo; äfvensom fördelningen deraf, på de i den Nådiga Skrifvelsen anförde skäl, synes lämpligast kunna af Rolejemknings-Commissionerne verkställas. I afseende å anmärkningarne vida sjelfva sättet för en rote-jemknings verkställande få Utskotten erinra, att Kongl. Maj;ts beslut, angående Roterings-Commissionernes sammansättning, enligt hvilket Commissionernes Ledamöter komma alt förordnas af Kongl. Majlis Befallningshafvande, icke i denna del skiljer sig från Rikets Ständers förslag, som ej antyder, alt några af Ledamöterne skulle af Rotehållarne utses, utan allenast innehåller, att hälften af dem borde bestå af ortens jordbrukare, hvilket af Kongl. Maj:t blifvit antaget. De i öfrigt af Kongl. Maj:t i berörde måtto stadgade grunder^äro, i Utskottens tanka, nödige för jemkningens noggranna och rättvisa tillvägabringande, och böra, i afseende å förrättningens fortgång, icke blifva hinderlige, så vida drift och verksamhet dervid användas* Af dessa skäl tillstyrka Utskotten dels antagandet af Kongl. Maj:ts