Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Her, rar Zullmägtige funnit i högsta mätto billigt, att tillstyrka, det Kamereraren wid General, ASsistanceContoirets Auktions, Kammare matte i Lön ä Stat erhälla lika mycket, som Casteurerne wid nämnde i9§2 Den 2z Julik. Contoir i Lön samt under Titul af Skrifwarehielp hvardera åtnjuta, eller en ärlig tillökning af 6tH R:dr; Afwensom att Kammarssriswarena wid Auc, tions-Wecket tillägges enabanda Lön.sörhöming, som för deras wcderlikar wid Utlåningsock Inlösnings, Departementen är förcsiagen, elier R:dr för hwardera oin äret. Wid öfwerwägande af hwad Herrar Fullmägtige salunda sörestagit ock hemställt, har Stats-Utffotlet nogsamt funnit, att Lönerne för dea närlagde Förteckning Lit. ^ upptagne Tjensteniän och Waktbet ente, afwen med tillägg af de dem hemilia, de willkorliga sörhöjninoar och discretioner, utgöra ett belopp, som knappast stalie kunna anses tiliräck, ligt för deke Tjensiemäns och Bctientes högst nödtorftiga bergning, enär i betraktande kommer, att de sakna ali inkomst af fa kallade Sportlar, och afwen, i anstende lill en tragen tjenstgöring, äro falke utur tillfälle alt genom andre biförrättningar förbättra si, ne wilikor. — Wid sädant förhållande synes det också icke kunna med billighet och rättwisa förenas, att den i alla kali ringa belöning, ifrägawarande Tjenste, män och Betjente för en trägen och beswärlig tjenstgöring med ffäl bör kunna förwänta, ssullc bero af tillfälligheter, som General, Assistance-ContoiretS rö, reise det ena elier andra aret kan wara underkastad; Hwacföre Stats, Utstottet, lika med Herrar Full, mägtige, trott sig böra hos Riksens Högloft. Ständer tillstyrka, att de willkorliga
De, som ej öfvervarit sista riksdagen, erforo då, att Hr Bråkenhjelm under den * riksdagen väckte samma motion, att den då blef afslagen och föranledde en värd ledamot, Hr Cederschjöld, att göra en annan motion, den nemligen, att R. o. Ad:s representationssätt skulle införas i grundlagen, hvilket förslag af R. o. Ad. samt tvenne andra Råks.St. vid innev. riksdag bifölls. I parenthes anhåller jag att såsom ett motstycke till Hr Bråkenhjelms förevar, förslag få framställa den motion, att R. o. Ad. måtte inbjuda BondeSt. att instämma i de öfriga Ståndens beslut om värt representationssätts införande i grundlagen. Jag hade icke tänkt att göra denna motion; men det är nödvändigt att framställa den, för alt slippa det nu gjorda förslagets ständiga förnyande, hvarigenom, om icke vid denna, dock vid en annan riksdag, Ståndet pär surprise, kundese största delen af sina medlemmar beröfvade deras representationsrätt. Jag är biand dem, som anse en allmän representationsförändring af behofvet påkallad; men många vilja en sådan förbättring, utan att anse nyttigt, att ändringar ske särskildt för ett Stånd. Jag vill ej genom denna framställning, att jag Önskar representationsförändring, framkalla några finkänsliga ledamöters anmärkningar emot nödvändigheten deraf, utan endast andraga, att, då jag hyser denna enskilda önskan, att hela det nuvarande representationssättet må förändras, jag likväl ej ett ögonblick kan gå in på, att förändringen skall ske parlielt för R. o. Ad. Detta - Den i5 April f. m. ta Stund har, i anseende till sin sammansättning, ej af den öfriga nationen varit ansedt såsom mycket sjelfständigt; man har trott, att de många functionärer, som tillhöra Ståndet, icke skulle tillåta det att uttrycka en sjelfständig opinion. Om jag kunde tro, att detta vore förhållandet, skulle jag förmoda att sådant i vida större grad komme att vidlåda det representationssätt, som Hr Bråkenhjelm föreslagit. Då Ståndet nu är ganska fattigt och således den sjelfständighet, som är grundad på förmögenhet, är försvunnen, linnes intet annat vilkor för vår sjelfständighet än talrikheten.
I anledning af Utskottets uti irsta punkten af berörde Betänkande gifne tillstyrkande, om uppförande å Stat af det vid sista Riksdag, endast tills vidare beviijade anslag för Läro-Verken, nemligen med 18,000 Rrdr för Universiteten och Tillämpnings-skolorna samt med 42,000 Rrdr för Elementar-Läroverken, och att detta sistnämnde anslag lämpligen borde utgå lill disposition af vederbörande Consistorier, hafva anmärkningar blifvit gjorda, hos Ridderskapet och Adelil, af Herr non Hartmansdorff dervid, att Utskottet icke yttrat sig öfver de, i det Kongl. Majrts Nådiga Proposition vidfogade Stats-Råds Protocoll pag. 12, omnämnde frågor, rörande åtskilliga Consistoriers anspråk på undantag af vissa i och för löneregleringen af Elementar-Läroverken påräknade och disponerade tillgångar, samt angående afsöndringen af ett Praebende-Pastorat, som nu är anslaget åt Rector vid Jönköpings Skola; samt inom Borgare-Ståndet af Herrar Halling, Ekstrand, Hemberg 111. fl., som väl erkänt anslagets behöflighet, men funnit den verkställda fördelningen icke vara ändamålsenlig och derföre tillstyrkt Bihang till 11, St. Yrot, 1034* 4 Sami. 1 Afd. 2 Bandet. 1 i 3:de Häftet. 2 Stats-Utikottets U t'åt unde A':o 221. detsammas uppförande endast tills vidare; och hafva såsom grunder för en förändrad organisation af Läroanstalterne blifvit framställde: upphörandet af Gymnasier samt inrättandet af Folkskolor och Gymnastik-anstalter vid Läroverken.
43 min fogel, som jag gifvit friheten. Pater, säg att hon BIKTFADERN. skall vara fri och lycklig ett år, och hon skall vara det! Å ena sidan: hon kan genom striden framgå som en stor och härlig qvinna, hvilken försonat sig med detta yttre lif, hvilket Gud just har gifvit oss till en renande skärseld, men hon kan också dragas ner i de mörka djupen; å andra sidan: om ett år är hon mor; kanske hon då är starkare att bära slaget och lättare egen räkning! lida allt för sitt barns skull, än hon nu skulle göra för BENGT. mar; jag skall vara lycklig, då jag vet, att hon är Kanske! Ja! Hon skall få lefva i sina dröm lycklig, om ock det skall smärta mig djupt att vara äro på olika håll, då de alltid skulle vara på ett! MARGIT utanför. andligen skild från henne, att känna huru våra själar Bistå mig, pater, var min vän och var hennes! Bengt! Bengt! Scen XIII. DE FÖRRE. MARGIT in i riddrägt. FALKENERAREN. BENGT. Jag kommer, älskade! MARGIT. Det anser jag vara otillbörligt numera, då du har din hustru! Håller du på att bikta för pater Franciscus! Jag bad patern vara min vän och din! MARGIT. en andans man och får bli min andlige vän! Skola vi redan behöfva vänner? Nå, patern är Se der min hand! Ni får kyssa den, så min man BENGT. ser det! Bengt! Se på mig! Är du rigtigt lycklig! O, ja, min älskade hustru! MARGIT. Säkert? BENGT. O, ja! MARGIT. tag min falk! Då är jag också lycklig! Och nu, falkenerare, Ack den som vore en fogel och fick stiga upp i den blå skyn och se ner på jorden, huru liten den är, BIKTFADERN. och på menniskorna huru små och på allt huru smått! Man behöfver icke stiga till skyarne för att se MARGIT. allt det der! Det är lika smått, när man står härnere! Det har ni rätt i. (Hornblåsning utanför.) Hornet klingar, hästarne gnägga!
R:dr, då den äskade summan icke torde vara för ändamålet tillräcklig, utan högre aflöning böra för en del Hof-rätlernes tjenstemän ifrågakomma; anhållande Rikets Ständer underdånigst, att E. K. M:t täcktes låta verkställa en fullständig och i möjligaste måtto tillförlitlig utredning af de sportler, hvilka Hof-rälternes tjenstemän och vaktbotjente för närvarande åtnjuta, samt vid nästa riksdag, i sammanhang med den förnyade framställning i afseende på löneregleringen, hvilken E. K. M:t kan i Nåder finna för godt aflåta, jemväl meddela Rikets Ständer grunderna för den framtida fördelningen af sådana sportler, hvilka kunna anses fortfarande böra bibehållas, äfvensom uppgift till hvad belopp dessa sportler kunna beräk«as i medeltal uppgå för dem, som skola deraf blifva delaklige. 264 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 127. 5:o. Från Riks-staten hafva uteslutits 2:ne poster, som der ännu qvarstå under titeln: Svea Ho [-räll med underlydande Justitie-slat, nemligen dels, bland indelda räntorne, den del af den s. k. Fahlu kungsgårdshjelp, som uti nämndemännens i Kopparbergs län indelda löneförmåner förut varit inbegripen, beräknad efter markegång på förslag till 134 R:dr 3 sk. 9 rst., dels ock ett odisponeradt belopp af 50 R:dr 22 sk. 1 rst., uppkommet derigenom, att nämndemän i Fernebo härad af Wermlands län, hvilka, jemlikt Kongl. Rrefvet den 11 Mars 1841, uti tingsgästningspenningar åtnjutit mera än ^:del af lagmansoch häradshöfdinge-räntan, från sine befattningar afgått. 6:o. Följande under samma titel i" Riks-staten upptagne, enligt nyssnämnde Kongl. Rref, personelt anvisade ersättningar för förlorade tingsgästningspenningar, nemligen: till Häradshöfdingen i Wäse m. fl. häraders domsaga i Wermlands län J.
Jag vet icke huru man skulle gå tillväga, då raan erkänner alt det nuvar. straffsystemet icke duger, icke uppfyller sitt ändamål, för alt hitta på något nytt, när man icke vill antaga något innan man pröfvat det, och då antagande af en lag på försök väl icke låter sig göra. För mig blir detta åtminstone obegripligt. Det är vidare sagt i motionen, att de gamla kroppsstraffen medförde bättre säkerhet. Jag har nämnt vid föreg:de tillfällen att, åtminstone efter mitt minne af de uppgifter brottmålsstalistiken innehåller, har antalet af brott icke ökats på sednare tider eller sedan lagen förändrades så att spöstraff i flera fall utbyttes mot mildare straff. Jag vill dock icke påstå att detta verkligen är förhållandet, särdeles som man icke kan förneka att vi beklagligen äro myckel besvärade af brott och just detta förhållande är det, som framkallat den allmänna tanken på till ändamålet bättre ledande straff; men skulle ock så vara, att brottens antal betydligen ökats, sä tror jag åtminstone för min del att man icke bör tillskrifva della spöstraffens borttagande, ty obestridligt är att dessa straff, i st. f. att förhindra brottslingars återfall, bestämdt föranleda detsamma derigenom, att den person, som varit utsatt för en sådan bestraffning, i verkligheten utskjutes ur samhället och då således alla uttågar till ärlig försörjning för honom slängas, samt han ovillkorligen måste söka uppehålla lifvet, finnes för honom intet annat medel, än att begå nya brott. Sjelfva straffsättet ökar således broltslingarnes antal. Jag tror dessutom att en väsendtlig orsak lill det ökade antalet af brottslingar hör sökas i det ständiga tilltagandet af löst folk utan försörjningsutväsar, hvaröfver alla samhällen hafva att klaga och hvaraf äfveu vårt lider. — Det är äfven i motionen sagdi, att i Preussen och annorstädes lärer det nya straffsystemet vara antaget på försök, om jag hörde rätt. Jag vet icke hvarifrån den värde motionären hemtat denna uppgift. Jag har sökt, så vidt möjligt varit, ali följa med förhållandena i Preussen, men icke erfarit att något så beskaffadt försök derstädes ägt rum.
Den stigande importen af dessa från 20,386 Centner, som den utgjorde år 1853, till 52,714 Centner, hvartill den uppgick år 1862, utvisar nogsamt det oeftergifliga behofvet för landet af denna nödvändighetsvara, på samma gång som deraf förklaras de betänkligheter, hvilka den betydliga statsinkomst, artikeln inbringat, hittills föranledt emot tullafgifternas; nedsättning eller borttagande. Tullkomitén af år 1856 tilltrodde sig derföre, att endast i någon mindre mån föreslå nedjemkning i dåvarande tullsatser såväl å råämnet som å fabrikaten, men under dervid yttrad önskan och förhoppning, att ett fortgående gynnsamt resultat af tullintraderna måtte sätta Eders Kongl. Maj:t i tillfälle att äfven till den inhemska lädertillverkningen kunna utsträcka fördelen af ytterligare tullnedsättning eller tullfrihet vid införseln af råämnet, de oberedda hudarna, samt i bredd dermed i afpassad mån än vidare sänka införselstullen å fabrikaten. Genom den näst derefter, eller år 1857, utkomna tulltaxan godkändes väl komiterades förslag till tullsatser å de sednare, änskönt den af dem tillstyrkta råvarutullen å en del, nemligen de 37 torra hudarna, redan då nedsattes till nära hälften, samt å våtsaltade och alla öfriga slag hudar och skinn alldeles borttogs; och dessa bestämmelser hafva derefter förblifvit oförändrade, sedan ett af sista Riksdagens Bevillningsutskott framstäldt förslag, att, med anledning af berörda afvikelse från hvad bemälda tullkomiterade hemställt i afseende å råvaran, tullen å sulläder, m. m., borde sänkas till 15 öre skålpundet, icke lyckades vinna Rihets Ständers bifall. Då inkomsten af tullmedlen, som vid 1857 års
Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser, å betänkandet N:o 216, angående väckt fråga om restitution af erlayde bränvins-bevillningsmedeU (X A.) Ofvannämnde betänkande, som af Borgare-ståndet blifvit bifallet, har deremot af Ridderskapet och Adelil samt Presteoch Bonde-stånden blifvit till Stats-utskottet återremitterad!, på det Utskottet måtte komma i tillfälle, att, efter tagen kännedom om de vid ärendets behandling hos Utskottet saknade, men sedermera dit inlemnade handlingar, afgifva det förnyade utlåtande, hvartill omständigheterna kunde föranleda. Af de
Genom de föreg:de författmna i ämnet har nemi. gästgifvarnes rättighet till bränvinsutskänkning blifvit respekterad och erkänd, och då vore det väl icke lämpligt att nu helt tvärt återtaga delta erkännande och stryka bort denna deras rätt. Jag anhåller oin bifall till Utsk:ts Betänk, i denna punkt Frih. Raab, Adam Christian: Jag har begärt ordet för att yttra mig i samma syftning som Gr. Lagerbjelke, så mycket heldre som det finnes ett ganska verksamt korrektiv emot missbruk af den ifrågav:de rättigheten deruti, att taxeringskomitén kan åsätta rörelsen en högre beskattning. Man må också ej glömma, att denna rättighet till bränvins utskänkning blifvit tagen i beräkning vid bestämmande af gästgifveriets egendomsvärde, och man bör väl icke med ett enda penndrag deri göra en säkert icke obetydlig förändring. Hr Olivecrona, Knut: Jag skulle ganska gerna gå inpå Frih. Posses förslag, om jag icke trodde att det alltför mycket ingriper i erkända rättigheter. I det Sammansatta Ulsk:t var en ganska liflig öfverläggning om denna punkt, och isynnerhet från BondeSt:s sida gjorde sig åsigten att förkasta motionen med bestämdhet gällande. Man anförde exempel på ganska många gästgifverier å landet, som gått till salu och för hvilka betalts ett betydligt högre prismed afs. å den rättighet till bränvinsutskänkning, som dermed följde. Det var äfven detta förlnde som gjort att R. St. förut icke ansett sig kunna rubba dessa bestående rät - Den 1 Augusti f. m. 7 tigheter, lika litet som deras, hvilka i staderna hade äldre rättigheter. I tidens längd skall det öfverklagade förh:det väl allt mer och mer afhjelpas, dels derigenom att vederb:de blifva högt taxerade för sin bränvinsutskänkning, dels också derigenom att man vid gästgifverirörelsens öfverflvttande på ny entreprenör kan stadga ett sådant vilkor, som nu blifvit ifrågasatt. På dessa grunder vågar jag anhålla om bifall till hvad det Sammansatta Utsk:t i denna punkt hemställt. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H.
Äfven får jag tillkännagifva, alt då de fleste fastighetsägarne i den provins, jag bebor, äro jernfabrikanter, hvilka under ett svårt år böra tillgodonjuta någon lindring, har jag ansett mig skyldig att göra denna framställning, hvarvid jag icke bör lemna obemäfdt, att jag sjelf icke äger ett enda skeppund smide; och för att så mycket mera få vara ansedd för hvad jag är, nemi. alldeles oberoende af egennytta, får jag heligt försäkra, att ingen min slägtinge vetat det minsta af detta förslag. Frih. Cederström, Jacob: Jag anhåller, att Hr Ridd.Secrettn behagade upplysa, af hvad orsak remissen i detta ämne af den ia Mars först den 26 derpåföljde kom BevillnrsUtsk. tillhanda. Undert. Ridd.Secret. anmälte, att orsaken, hvarföre den ifrågavar. remissen ej förr kunnat afgå, varit den, att göromålen inora cancelliet under den tid, hvarom vore fråga, varit så öfverhopande, att den ej förr kunnat medhinnas. R. o. Ad. beslöt att låta bero vid Utskts yttrande i mern. N:o 7, i anledn. hvaraf den deruti omtalade motion skulle komma att behandlas endast af BancoUtskoltet. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, då Frih. Ridderstolpes anförande vore att anse såsom ett yttrande i sammanhang med K. M:s nåd. skrifvelse, angtde tulltaxan, om R. o. Ad. tillät, att det fick lill Bevilln.Utskottet remitteras. Bifölls. Då nu ånyo föredrogs Bevilln.Utsk:s den 1 dennes på hordet lagda mern. N:o 8, angrde återlemnande af Riksd.- fullm. Stephan Anderssons från Stockholms län till Hederv. BondeSt. ingifua mern., om en bryggas anläggande vid Blockhusudden på bekostnad af Tullverket och Stockholms stads Drälsel-commission, fann R. o. Ad. för godt att låta bero vid Utsk:s yttrande; i följe hvaraf frågan komme att af Allm.
Landtm, yttrade, att han trott propos;n vara med öfvervägande nej besvarad ; han hade visserligen på sin högra sida hört åtskilliga ja, men mycket nej pä den venstra. Såsom han uppfattat svaren på proposln, hade han derom yttrat sig; någon discussion eller ny propos. derom kunde således icke komma i fråga; men vöre,någon eller några ledamöter af annan tanke, så stöde dem naturligtvis öppet att begära votering. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Jag är förekommen i hvad jag ernade yttra genom Hr Frih, o. Landtnäs nyss gjorda tillkännagjfvande. I min vödsamma tanke tillhör det icke oss att dömma öfver hvad Hr Frih. o. Landtm, hört eller icke hört; utan Hr Frih. o. Landtm, må dömma sjelf, om han hört ja eller nej hafva varit öfvervägande. Hr von Troil, Emil: Svaren på en framställd propos. kunna visserligen höras olika inom de särskilda delarna af salen. På den plats, der jag befinner mig, får jag säga, att jag knappast hörde något enda nej. Men i alla fall tror jag, att sedan Hr Frih. och Landtm, en gång förklarat, huru han uppfattat det afgifna svaret, är det stridande mot våra förmer att göra en ny propos., utan kan den missnöjde begära votering. Jag skulle likväl tro, att ändamålet denna gång kan vinnas på annat sätt, om nemi. R. o. Ad. behagade besluta att genast vid början af nästa plenum till afgörande företaga StatsUlsk:s på hordet hvilande betänk. 494 Den 3o Maj e. ra. ang:de de skiljaktiga beslut, hvaruti Ständerne stannat i frågan om regleringen af Statsrådets löner. Efter föredragningen af det betänkandet, och sedan upplyst blifvit, att MedSlånden afslagit den gjorda inbjudningen alt i R. o. Ad:s beslut instämma, så måste deraf omedelbarligen följa, att R. o. Ad. ofördröjligen bör företaga valet af ledamöter till förstärkt Statsutskott. Hr Tersmeden, Carl Reinhold, förenade sig med Hr von Troil. Frih.
St, Revisorers Berättelser, Summan af Utlåningarne hade vid 1814 ars slut utgjort 1,843,433: 26b 8 Creditivet i Banken var obegag. nadt, och dessutom en behållning på Räkningen af « 56,558 8: 1 Utelöpande Assignations-sum. man var ... * 70.965: 36: 6 Och Verkets Skulder mot ut. gifne Reverser och Förbindel, ser 1,951,800 — Behåll ne Vinsten för 1814 hade befunnits utgöra 46,666: 8: 9 Hvaraf Bankens andel utgått med , R:dr 13,223: 2: il Derefter uppgick Actieägarnes tillgång, med inberäkning af förra årets Öfverskott, till R:dr 49,6-25: 35; 1 Till utdelning bestämdes 28 proc. med Och det öfriga skulle för framtida förluster in nesta. Med stöd af hvad sålunda blifvit uppgifvit, ägde Revisorerne den tillfredsställelsen. att offentligen vitsorda Directionens utmärkta förtjenst, och föreslog, med stöd af Reglementets i6:de §., att Directionen måtte erhålla decharge och frikallelse från ansvar för den lid, som varit deras Revision underkastad. Uppå tillfrågan inför Högh BancoUtskottetg FinanceFördelning, om beskaffenheten af den decharge, som på Revisorernes hemställan blifvit Directionen meddeld, hade Commissarien Brakel förkjarat, att, sedan Commissarien under Revisionens - Riks. St.
Anslagen tili samlingarna äro sa fördelade, att på zoologiens trenne afdclningar komma 6.700 Kalr. på botaniken 2,000, samt på mineralogien 3.600 R:dr. m Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JV? lil» På.grund af hvad jag ofvan anfört, och med ledning af dessa uppgifter samt med afseende på kostbarheten af vissa föremål, sorn ej böra saknas i en samling af ifrågavarande slag, får jag härmed föreslå: att Rikets Ständer ville besluta, att till en Intendent för Riks-musei palseontologiska afdelning anslå en ordinarie lön af 3,500 R:dr samt, till förökande af samlingarna, materiel och vetenskapligt biträde, en årlig summa af 3,000 R:dr eller minst 2,500 R:dr. Det synes så mycket heldre vara lämpligt att nu vidtaga denna åtgärd, som tillfälle äfven erbjuder sig att åt en insigtsfull vetenskapsman, hvars forskningar öfver nordens palseontologi och geologi så inom som utom fäderneslandet njuta ett rättvist anseende, öfverlemna ordnandet och den vetenskapliga vården om den nya musei-afdelningen, som pä samma gång skulle blifva tillökad med dyrbara och omfattande samlingar, hvilka det är bekant, att mer än en utländsk institution sökt att förvärfva, Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 26 November 1862. ^ A. Blanch'. JW III. Af Herr Blandie? Om af skaffande af prygelstraff el. Då jag nu går att för Rikets Ständer framlägga en motion om prygeloch daggstraffens afskaffande inom Svenska krigsmakten till lands och sjös, torde jag något utförligare få motivera densamma, emedan, om å ena sidan, visserligen mänga, kanhända de flesta, anse nämnde straffsätt som en numera obehöflig, barbarisk och upprörande qvarlelva från fordna tider, likväl ännu åtskilliga finnas, som försvara detsamma både som nyttigt och nödvändigt. Hvarföre finnes prygelstraffet? Det är nödvändigt för disciplinens uppehållande, svarar man. Låtom oss då först undersöka: hvad är disciplin?
Hon hörde, att han skulle spela litet vildt der nere i Saxon. Den fria kärleken Tusen daler och en liten häst åt den, som lär mig ett knep, hur jag skall kunna skrifva en bok utan att behöfva börja den! Här har jag nu gått upp och ned i min kammare i fyra runda timmar; jag har hostat så att han deruppe (icke i himlen – bara en trappa upp) trott att jag fått lungsot; jag har pustat så, att min städerska trott jag blifvit kär, och jag har gnidit mig i pannan värre än en äkta man Ah! charmant äkta man! Du A och O i min roman, välkommen! Låt oss genast börja angläsen! Men hvad tänker jag på? dansa med en karl, då så många fruntimmer sitta! Jag ser redan, hur min gamla tant – hon, den der vördiga fru Allmänhet, muskar ögonbrynen, och skickar mig en ond och förebrående blick. Det är bäst att jag skyndar mig dit bort och kysser hennes händer, ty kanske annars gör hon mig arflös. Men se, tant vinkar mig – jag måste väl lyda. Och med tunga steg nalkas jag henne, der hon sitter på sin bänk, bred i rona och okostig. – «Nå, din vildbasare, när skall du nånsin bli förnuftig?» – «Ack, min nådigaste tant! om den dagen och den stunden vet ingen, utan vår Herre allena.» – «Men tycker du det är skick och skäl, att bära sig åt på det viset, och släpa med sig i dansen en tungrodd, andtäppt äkta man, då det fins så många flickor som sitta?» – «Det gör mig visserligen ondt, att så många flickor på den här verldsbalen skola sitta – men inte kan jag dansa med allihop? Se på de andra ungkarlarne; de gå ju och sätta sig vid whistborden, och ge flickorna på båten. Om jag dansar, så är det af lutter misantropi – och derföre vill jag dansa med en äkta man.» – «Sådana galenskaper! Men vänta bara, till dess du, som annat ordentligt folk, får en inklination, och du skall få se att du nog skall dansa.»