Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett gynnsamt tillfälle a t t f&amp; till s t t i d en kriiilig t.radg %rdselevliurs erbjöds ocksh inom kort vid Norrviken i Ostergötland, hvarest direktör R. Abelin i i p s anlagt ?ii större trac !. g&amp;rdssliola. Har började iifl-eii med iiigiingeli af iiiistfii1,j iantle år den tilltänkta trädg&amp;rdskursen %s kvinnor. utgöraide, om än i liten skala, dock en god liö~jnn till arbetet p H det iiya verksninhetsf~ltet. För &amp; tt nppmuiitra det nya företaget anslog Förhrilets styrelse en summa af 150 kr., a t t titdelas som stipendier at tvenne vid Norrviken arbetande kvinliga. elever. Samtidigt framställdes till Skaraborgs läns hiisli8lliiingss~llski~~ en Ilegaran, att detsamma ville på praktiskt och vidtoinfat taiide satt verka för kvinnors utbildaiide till tradgårdsskötare. 1) eiiiia frainstallniiig bedjades, och i en af liinets tidningar iiifördes en anmodan till tradgårdsiigare, som voro villiga a t t emottaga kviiiliga elever, a t t daroni göra anmälan. Utom här ofvan nämnda stipendier liar kornitkli geiioni enskilda personers frikostighet blifT-it satt i tillfalle a t t utdela annii t17å stipendier, det ena 8 tr8hunitra, det andra ett hiiidra kronor. Det vore synnerligen öiiskviirdt. om det kunde lyckas att i större nian än livad hittills ägt rim intressera de olika länens liush~lliiingssällskap för denna sak. Trädgårdsodling soiii ett yrke för kvinnor förtjänar i saiining all uppmuntrmi, och det ar a t t hoppas, a t t allt flera kviiinor skola besluta sig fös att söka erhålla kunskap i ett yrke, som lampar sig likaväl fiir den för sitt eget uppehtille striifl-ande ensamma kvinnan som för den inom la~idsbygdeiis hem verkande husmodern. Draktreformföreningen.
Maj:t disponeras för understödjande af mindre strömeller ärensningsarbeten samt smärre hamnoch brobyggnader; hvarförutan och i anledning af gjord framställning om dels ett lån och dels ett anslag utan återbe talningsskyldighet för en fast väg eller bro öfver Hammars sund inom Sundbo Hä rad i Nerike, för hvilket arbetsföretag kostnaden, enligt deröfver uppgjordt förslag, uppgår till 39,946 Riksdaler, Rikets Ständer lili Kongl. Maj:t öfverleranat, att, derest Kongl. Maj:t äfven skulle finna detta företag vara af den allmänna vigt, att 12 Slals-Utskottels Memorial, M 324. statsbidrag för detsammas utförande bör erhållas, dertill anvisa ett skäligt belopp utaf ifrågavarande anslagssumma. Yid ofvannämnde medels utbetalning skola de bestämmelser och stadganden som nedanstående 100 § innehåller, tjena till efterrättelse. § 95. Under förutsättning, att ett bolag varder bildadt för anläggningen af en jernväg mellan städerna Orebro och Nora, hafva Rikets Ständer för denna jernvägsanläggnings utförande beviljat, såsom anslag ulan återbetalningsskyldighet, ett belopp af Sjuttiofemtusen Riksdaler och, såsom låneunderstöd, en summa af Etthundrafemtiotusen Riksdaler, hvilket statsbidrag bör af Riksgäldskontoret, under följande vilkor och förbehåll, i nedan stadgade ordning till nämnde bolag utbetalas, nemligen: l:o. Till Kongl. Maj:ls nådiga pröfning och fastställelse skall arbetsplan, upptagande tiden när företaget skall börjas och när det kan anses böra blifva fullbordadt, i underdånighet ingifvas. Det för jernvägens anläggning bildade bolag skall genom kontrakt förbinda sig att, enligt fastställd plan och under Styrelsens för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader inseende, inom föreskrifven tid, utföra och fullborda denna jernvägsanläggning samt tillskjuta de medel, hvilka, utöfver statens dertill beviljade bidrag, kunna för arbetets vederbörliga verkställande erfordras. 3:o.
St. hade dessutom föreslagit stadgaude, att det borde ske minst en gäng i veckan i de fasta skolorna, att Biskopen och Domcapillet i hvarje stift åligger, att, i förening med den dem i allmänhet anförtrodda vården om undervisningsverken, föra en sorgfällig uppsigt öfver anstalterna för folkundervisningen, m. m. Det vore nu af vigt att erfara, huruvida dessa allmänna föreskrifter vid de skolor, som redan voro inrättade då stadgan utkom, och som till en del också erhållit understöd af statsanslag, blifvit iakttague, eller huruvida mera omstäudeliga föreskrifter hurde meddelas. Exempel gifvas, alt folkskolor flere Den 31 Juli. 39 år funnits, utan att uppmuntras genom besök eller granskning af deras Biskop, att till Ecclesiastikdepartem. inkommit Biskopens utlåtande, det lian saknat kännedom om de åtgärder, som sockenmenighet vidtagit för befrämjande af sin skola, och derföre icke kunnat åt densamma tillstyrka sådant understöd af statsmedel, hvartill menigheten ändock verkeligen varit berättigad, o. s. v. Desse exempel synas mig böra understödja den motion, som jag antydt och härmed väcker: att R. St. måtte framställa und. önskan, det K. M., vid afgifvande af Dess ofvan omförmälda nåd. propos., som R. St. vid denna eller nästa riksdag hafva att förvänta, i nåder täcktes underrätta R. St., hvad så väl i lagoch ordnings-sliflning frän K. M:s sida, som i verkställighet frän presterskapets blifvit för folkskolorne åtgjordt. Hvarefter Hr Ribbing anhöll, att dessa af K. M:s nåd. propos. ang:de Statsverkets tillstånd och behof föranledda motioner mätte remitteras till StatsUtsk. och jemväl till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Hr af Dalström, Gustaf Jacob, begärde, att af Hr Ribbings nu väckte motioner, den första, som rörde beväringsmanskapet och indelta armeen, mätte få hvila på bordet, hvadan densamma nu bordlädes.
Att uti en lag alla öfverflödiga ord böra med största sorgfällighet undvikas, lärer icke af någon bestridas. Sådana ord förvilla och kunna understundom föranleda falska begrepp; och, enligt min tanke, är det här insatta ordet offentligen af denna beskaffenhet. Meningen är fullständig det förutan, och hvar och en förstår, äfven om det ordet saknas, att upror ej göres i tysthet eller i enskilda rum och lägenheter. Men genom tillsattsen af detta ord har med begreppet om uprorsmäns sammanträdande blifvit sammänknippadt någonting högtidligt ett iagtlagande af serskilda formaliteter, som väl understundom kan äga rum, men alldeles icke constituerar egenskapen af upror. Jag har derföre ansett detta ord böra utgå. 2:o Utskottet har bibehållit den i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition följde ordning för 6, y och 8 fjfj. _, samt derjemte bestämt antalet af de civila m/digheter j som skola äga magt att till uprors stillande anbefalla Lag-Utskottets Betänkandej N.o 123. 2 7 vapens nyttjande, till endast Konungens Bejallningshaf vande , Borgmästare och Kronof ogde. Frågan om §§:nes ordning kan väl vid första påstående synas teinligen iikgilltig; men uti förevarande fall torde, vid närmare eftersinnande, förhållandet, befinnas icke vara sådant. För mig har det åtminstone förefallit i hög grad angeläget att söka i möjligaste måtto förekomma all förblandning af be greppen upror och uplopp, och alt detta ändamål skulle kunna i betydlig mon befrämjas genom de ifrågavarande §§:nes ordnande på sådant sätt att äfven sjelfva lagens uppställning utvisade en skarp gräns-linie emellan de serskilda brotten. Lag-Comiteens förslag, deruti först förekommer allt hvad, som rörer upror, och sedan talas om uplopp, har derföre synts mig i denna del ega företrädet framför den Kongl. Propositionen.
Vi gingo emellertid vidare, fortsättande vårt samtal, men en liten krabat med pigga mörka ögon följde oss. » Söta, snälla herrarne! » bad han. Jag gräfde i fickan för att affärda den lille med en slant, men min kamrat hejdade mig. Han hade fattat den lille i axeln. » Är det roligt det der, att värfva småslantar på det sättet? » » Ah! » kom det dröjande. Den lille tvekade om svaret. » Det är icke rigtigt hederligt det der. Det är tiggeri, och du ser mig så dugtig ut, att du bestämdt är karl till att slå dig på ett bättre näringsfång. Då kan du få mycket mera slantar, och se ' n är det mycket roligare att veta sig verkligen ha förtjent dem, rigtigt förtjent dem, ser du. » Gossen såg förvånad ut. Det der talet hade han bestämdt inte hört förr. » Har du några föräldrar? » » Ja-a, men de ä ' borta på arbete, och så får jag vara ute till samman med andra pojkar. » Min vän hade tankfullt strukit mössan af den lilles hufvud och smekte de tofviga lockarne. Gossens panna var ren och hög, vittnande om inneboende intelligens. Han gjorde mig uppmärksam derpå. » Om du skulle sälja tidningar? » » Äh, då ska ' man ha pengar. » » Kan du inte få litet af pappa att börja med? » » Pappa behöfver sina pengar sjelf, säger han. » » Nå ja, vi kunna nog ändå rangera saken. Om du kommer upp till mig i morgon förmiddag, skall du få sälja en tidning. » — Han nämde sin adress och tidningens namn. » På de tidningsnummer, du får af mig, förtjenar du litet; så skall du af betala på din skuld några ören och för öfverskottet af vinsten skall du köpa ännu flera exemplar. Så kan du få en liten tidningsaffär, om du ej slarfvar bort pengarne. » Den lille begrundade saken. Han följde emellertid med oss, under det min kamrat talade med honom och utvecklade sina planer i allvarliga, till hjertat gående ord, Då vi skildes, voro gossens ögon tårade, och han lofvade oss med ett handslag, att han skulle komma och börja sin nya verksamhet dagen derpå.
I tjensteverldens skärseld deremot år förhållandet tvertom; ty nedtryckta, dels af bristande utvägar till de nödvändigaste förnödenheters fyllande, dels af den tyngd, som ligger i de subordinerade befattningarncs beskaffenhet, då de räcka för länge, lärer hvarken deras karakter hafva derpå något vunnit, ej heller deras skicklighet för Statens tjenst derigenom blifvit i något afseende ökad. Jag medgifver alt begrafningshjelpen har den förmånen, att, efter personens död, hans arfvingar eller rättsinnehafvare få en liten penningesumma sorn visserligen vid ett eller annat tillfälle må anses behöflig för ändamålet, och således åtminstone lemnar något skäl för denna afgifts erläggande, men jag ber R. o. Ad. likväl att närmare betänka burn tryckande förhållandet kan vara för den unga tjenstemanuen i detta afseende. Vid arméen, som jag egentligen talar om, händer, att del finnes surnumerärer, som 8 år varit det. En sådan surnumerär, som, utnämnd på stat t. ex. 1848 i Januari månad, anses hafva tilfträdt sin lön med den 1 Febr., men då afgår först 6 månaders begrafningshjelp, derpå 4 månaders vakansoch liggetidsafgift, summa en förlust af 10 månaders lön. Då återstår åt honom en månads lön för det året att uppbära; beloppet för en subaltern vid de indelta regitena gör ungefär 16 r:dr 32 sk. b:co. Från dessa afgår hans fullmaklslöscn och ackordsräntan, så att hvad som återstår icke är att tala om, och dessutom utfalla de ej förrän 1849 i Mars månad. Om regitet icke har stora kontanta anslag, utan om lönerna till största delen utgå i indelningar och boställsräntor, erhåller han ändteligen i Mars månad 1850 sin lön för lista gången. Han har då i 8 års tid tjent såsom surnumerär och först 2 år derefter får han någon behållning af sin lön, hvilken hvar och en vet huru stor den är.
S. D. I-Iti Memorial under denna dag hade, uppL Borgare-Ständets äterremitz, Bewiltninas Ut. Den 15 October. 24 l Utffottet förklarat att det ej funnit någon an, ledning att förändra sitt förut aflemnade förslag i afseende pä utgörandet af Tjensthjons BewiUnings. afgift; och b°flöt Ständct, pä de stal som det till Utffottet utfärdade Protocolls, Utdrag af den iZ sistiedne innehäller, att, med ogillande af oswanberörde förstag, för sin del stadga att föreskriften uti 1. Art. 1. §. rörande beräkningen af behällen inkomst, jämwäl borde gälla för Tjensthjons beskattning, och sälcdes deras lön och underhäll upptagas, jämte deras särskillta inkomster, wid Mayimi afgiftens bestämmande. I följd hwaraf Stänket fann nödigt att Utskottets redaktion sä wäl af 4. Art. 1. §. 7. Mom. som af Z, 4, 5 och is Reglorne ölefwe pä följande sätt förändrad eller jemkad. Moment ffulle erhälla nedanskrifne lydelse: husbonde anstvare för sitt Tjenstfolks i Tariffen t7!:o 2. Utsätta personliga skydds afgift, men tjensthjonet för den bewillning som dct för Egendom ock) behstllcn Inkomst bör erlägga sedan derifrån dest af Husbonden utbetalta stxdds-afgift blifwit afdragen. Uti z:dje Regeln borde ntestutcrs de sista orden: af minst Lemtio Riksdaler om stret. Början af 4^e Regeln ffulle sälunda förändras: Husfolk och Tjensthjon, som, utom sin lön och sitt underhall, hastva behållen inkomst, stligger rc. Bihang. B. N:o zi, Z2. Utur 242 Den 15 October.
Om jag kunde göra mig den minsta förhoppning, att frågan om decimalsyslemet kunde viuna sådant bifall att det kom till verkställighet, så skulle jag visserligen varit mycket belåten med utgången af den sista voteringen; men jag befarar, att hvarken nu eller ens i någon af närvarandes lifstid något decimalsystem kommer till stånd, för att dömma efter de utsigter dertill, som nu visa sig. Man säger, alt de öfrige Stånden redan fattat sitt beslut enligt denna åsigt.. Jag hade således hoppats, att vi skulle kommit till någon förbättring; dermed alser jag, att vi åtminstone kommit dcrliäu, att r:drn r:gs hade blifvit den allmänna beräkningen, som icke hade lagt hinder i vägen till en framdeles öfvergång till decimalsystemet; men då äfven detta förfallit genom den votering, som på f. m. ägt rum, så är derom icke vidare att tala. Af denna anledn. instämmer jag med Gr. Horn, anseende, att om den minsta afdelningen, elier 100-delen af enheten, skall hafva ett särskildt namn så måste äfven 1 O-delen hafva någon benämning. Man skulle aldrig behöfva mer än en column, då 10-delenoch 100-delen kunde skiljas ifrån det hela genom commatering. Det torde bli ganska svårt att någonsin få ur det allmänna begreppet benämningen riksdaler, och jag tviflar på att det någonsin kommer derhän, att man säger krona, mark och styfver ; men blifver enheten krona oeh 100-delen benämnes styfver, så anser jag, att äfven 10-deIen måtte få någon benämning och att dertill mark vöre ganska tjenligt. Hr von Hohenhausen: Ehuruväl jag visserligen icke känner de öfrige Ståndens beslut, så, enär man inom BancoUtsk. ansåg det vara säkert, att de tre ofrälse
Skrifvelse, angående föreslagen ändring i 17 Cap. HandelsBalken och 20 Cap. Årfda-Bulken. S. A. K. Den förmSns-rätt, tom uti i7:de Cap. 8 §. Handell-Balken blifvit tilligd Kyrkors och Fattig-Inrättningars fordringar hos derai Föreståndare, samt Kronans och Räntetagare! hos deras uppbördsman frafiför Inteckningar, beviljade sedan Gäldenären blef Föreståndare eller Uppbördsman, har, efter Riksens Ständers öfvertygelse, utan att vara af behofvet eller nödig omtanka för en fordrings-egares Fördel påkallad, medfört misstroende till Inteckningar, oförenligt så väl med begreppet om den säkerhet, hvilken uti en pant bör vara Förvarad, sorn med Inteckningens ändamål , och för öfrigt af en märkbart skadlig inflytelse på Penninge-transactioner i allmänhet, hvilka, så vidt ske kan, titan förnärmande af Rätts-grunder, böra, synnerligen under nu varande Mynt-förhållanden, underlättas och befordras. Uti den Lagstiftning, sorn bestämmer ordningen emellan Borgenärer vid uppkommande 314 Underdåniga Skrifveher. Concours-tillstlnd, har den grundsats alltid varit erkänd, såsom ofelbart ligtig, att så kallade tysta förmåns-rätter med yttersta sparsamhet, och icke i andra fall, än då synnerliga omständigheter gora undantag af nöden, böra utdelas.
Efter öfverläggning härom beslöt Hedervärda Bonde-Ståndet, att frågan om Städernas rättighet till Bränvins-tillverkning skulle afgöras genom Stora Nämden, som till slutligt 'afgörande bör upptaga alla Bevillningen rörande, Biks-Stånden imellan, uppkomne skiljaktigheter, samt biföll i öfrigt Bevilinings-Utskottets ofvanberörde Betänkande. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. Af de sedan sista Plenidag på bordet hvilande Handlingar, tog Hedervärda BondeStåndet åter under öfvervägande och till alla delar btföll 'Stats-Utskottets den 21 i denna månad afgifne Memorial samt dervid fogade Berättelser och Utlåtanden: 1:0 om Manufactur-DiscontFonden; 2:0 angående Manufactur-, Spinnhusoch Allmänna Arbetshus-Fonderna samt Eskilstuna Fristads-medel; och 3:0 om Kongl. Allmänna Magazins-Directionens Förvaltning för åren 1811 till och med 1814. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. Upplästes och lades till Handlingarna Constitutions-Utskottets ankomna skrifvelser , af Den 29 Juli. 459 af sistlidne dag, hvarigenom Hedervärda Bonde-St hulet underrättades: 1:0 Att, vid samma dag anställd omröstning uti Constitutions-Utskottet, förstärkt till Nämnd enligt 56 §. Regerings-Formen, för att, till beredande af ett Förslag till ändring i 4 §. Regerings-Formen, den föreslagna slutmeningen i sistnärnde § : ”Konungen utvälja ”dertill kunnige, erfarne, redlige och allmänt ”aktade infödde Svenske Frälse och Ofrälse ”Män af den rena Evangeliska Eäran;” blifvit, med 53 röster emot 26 antagen; I följe hvaraf Constitutions-Utskottets Förslag uförändradt skulle hvila till afgörande vid nästa Riksdag. 2:0
Bankernas soliditet ej lider ringaste mehn deraf, att lott-egare i dem ingå, är tydligt, enär det solidariska bolaget redan mäste vara stiftadt innan ens fråga kan uppstå om intagande i bolaget af lott-egare; och desse äro i sjelfva verket icke annorlunda alt anse, än såsom deponenter, hvilka manas till inträde såsom lott-egare genom den högre vinst de i sådan egenskap kunna erhålla, än den som tillfölle dem genom förut vanlig deposition på tid, eller på uppoch afskrifningsräkning. De solidariske bolags-männen, hvilka, lika som hitintills, stifta bolaget och hvilka i sin hand hafva afgörandet af frågan, örn ock på hvad vilkor lott-egare må i bolaget intagas, lära icke underlåta att vid Bolags-reglornas uppgörande gifva nämnde vilkor den beskaffenhet, alt hvarken de solidariske bolagsmännens eller allmänhetens säkerhet äfventyras. Snarare torde kunna befaras, att dessa vilkor någon gång gjordes för lott-egarne så stränga, att några sådana icke funno sig vid att i bolaget ingå — men i detta fall inträffade icke något värre, än att Banken bildades efter de mönster vi nu ega. Utskottet vill dock tro, att fördelen af grund fondens förstärkning, och det nit för samt behof af ett väl ordnadt penninge-väsende i landet, som, i förening med den egna nyttan, bör utgöra drif-fjädern för bolagens bildande, skall mana dem, som bildat bolagen, att icke göra lott-egares ingående deruti omöjligt. Det försigtighetsmått har Utskottet likväl ansett böra i sjelfva lagen inrymmas, att lott-egarnes antal i förhållande till de solidariske bolagsmännens icke må blifva för stort, på det att lott-egarne, hvilka, enär de i rörelsen riskera sin insats, böra hafva rättighet att i Bolagsslämmo-besluten deltaga, icke må kunna dervid tillvälla sig en afgörande öfvervigt, ens i det fall, att en eller annan af de solidariske bolagsmännen skulle vara nog likgiltige om sitt väl, alt icke infinna sig vid bolagsstämma. Utskottet, Sammansatta Bankooch Lag-Ulsk.
Då bruksidkare har tillfälle till begagnande af egen eller i hans grannskap belägen lastageplats, måste alltid en onödig kostnad komma att lillr skyndas honom genom åliggandet ali föra sitt jern till utskeppningsorlens metallvåg. I sådant fall skola säkert alla utan tvekan underkasta sig den med mindre utgift förenade förbindelsen att, såsom vid utskeppning af skogsprodukter från enskildes lastningsslällen eger rum, på egen bekostnad å lastningsorten underhålla en tulltjensteman, hvilken älven kunde åligga uppsigt öfver jernets vägning och stämpling. En dylik frihet, medgifven de bruksidkare, hvilka lokalförhållandena erbjuda tillfälle till dess begagnande, skulle äfven i alla händelser lemna hvar och en obetaget att vågföra sina effekter, derest alsigten vore att belåna desamma. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, alt den nu stadgade skyldighet för en hvar alt, vid jernoch slåleffekters utförsel sjöledes ur riket, låta upplägga och väga desamma å melailvågarne i rikets stapelstäder mätte upphöra, samt hvar och en berättigas alt från hvilken hamn eller plats som helst ur riket utföra dessa effekter, under den kontroll och de vilkor i öfrigt, som E. K. Majit kan finna erforderliga och lämpliga. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 14 Mars 1863. Bih. lill R. St. Exp c (l ilia ns-Hukö It e ts förstap till underd. Skrifvelse, IS: o 60. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Mars 1863. Presle-Slåndet den 11 Borgare-Ståndet den ll Bonde-Ståndet den n Rikets Ständers underdåniga Skrijvelse, angående förklaring af Kongl. Ser afimer-Or dens-gidets Cirkulär-bref den 2 Mars 1804 och Kongl. Cirkuläret den 23 December 1852 i fråga om ersättning för å lazarett vårdade fattiga sjuka från annat distrikt.
Hedervärda Bonde-Ståndet har infordrat Lag-Utskottets Utlåtande öfver denna af Riksdags-fullmägtigen Per Tjernlund från Wester-Norrlands län väckta motion, deri motionären anmärkt, hurusom, vid jemförelse af 1 och 2 §§ i 4 kap. JordaBalken, enligt hvilka fast egendom skulle uppbjudas å landet “på tre allmänna häradsting1' och i staden “å tre måndagar, fyra veckor emellan hvart uppbud,“ man ovilkorligen måste komma till den slutsats, att lagstiftarens mening varit, det uppbuden skulle ske vid tre ting å rad och att det alltså icke skulle få bero på köparen alt, sedan första uppbudet erhållits, fördröja vidare lagfart, så länge han behagade. Kongl. Förordningen om lagfart och börd af jord på landet den. 13 Juni 1800 hade ock, såsom i inledningen förklarades, till sitt ändamål att, så vidt möjligt var, undanrödja de olägenheter, hvilka den i afseende på fastigheter å landet långa lagfartstiden medförde, och det vore alltså orimligt att tillämpa densamma så, lith. till 11. St. Brot. »859 $ 1800, 7 Sami. 1 Afd. 14 Iläft. 2 Lag-Uukottets Betänkande N-.o 29. att andan och meningen i de bestämmelser af 1734 ars lag, hvilka syntes åsyfta en regelbunden till viss tid begränsad lagfart, alldeles uppoffrades, ehuruväl ordalagen i nämnda Förordning, likasom förut lagtexten, ej voro så bestämda, att j« icke tillämpningen af desamma kunnat blifva sådan den i allmänhet vore, och hvilket haft till följd att, i anseende till försummelse att fullfölja lagfart, bördsanspråk kunnat framställas 20 å 30 år efter köpet. Det ginge icke an att invända, det en köpare finge skylla sig sjelf, om han underläte att bereda sig säkerhet genom att fullända lagfarten; ty med en sådan åsigt hade lagstiftaren ej bort stadga en viss tid inom hvilken första uppbudet skulle tagas. Emellertid hjelptes allt genom en förnuftig tolkning af redan befintliga stadganden.
Utande remitterade Memorial af Riksdags-Fullmägtigcn wästers joackimsson, angäende en sä beskaffad förändring ust bet hitintills brukeliga omröstningSsätkct hos Banco-Fullmägtige, Banco - U'skottet, samt Riksens Ständers till Banco - WcrkctS öfwerseende tillförordnade Revisorer, att Hederwärda Bonde - Ständer bertold mätte äga lika rösträttighet med sina Rcspeclive Med. Ständers Fullmägtige. Herr von 8ckult2enkeim, vaviä: Zag skulle pä bet högsta önska, att allt hwad son, tjrate till underhällande af mlhfbrständ emellan Riks. Stän» -Den 4 Oclober, Siän-en, kunde förekommas. Som der är af mig frä» gan först blifwit wäckt o n Bonde»StändetS delaktig» het» i Banco - fö waltiiingcn, wägar jag äfwen nu till» styrka Högloft. Rchdersk.ipck och A"eln att förewaran, de kräga bifalla; hwad sielswa omrbstringssättet beträffar skalle jag tillstyrka att det mätte fä ske pär capita, säsom warande det sätt hwrlkct innefattar den största rättwisa och lättast upplöser skilj ktigheter, och hwad angär dcn swärrghrtcn som möter wid paria vats, synes mig att ben lättast kunde afböjas, om Ordföranden finge twännc röster. Herr 1 Ks m, kök'-: Som Bonde-Ständet i dag hade genom fikt meddelade Protocolls - Utdrag wäckt en alldeles ny fräga, önskade han att den nu till Lfwcrläggning upptagna mätte fä hwila» intill dest dm nya blifwit afgjord. Hans Cxcellence Herr Grefwe Lrslie: När en sak, som hwilat pä bordet, blifwit till afgörande upptagen, kan ten icke widare nedläg» gas, utan mäste deröfwer ett beslut fattas.