Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med det mäst wanhe» drande och smädesulla strass, som i war allmänna Lagstiftning är kändt, fä synes det samma innefatta ctt mistcroende ef blott till egen urskiljning ivid walet, Utan äfwen till de walda Personerna, och det more akt förmoda, att ej någon wid öm könsta af sm egen integritet, skulle sinna sig wärtigt, akt ontaaa en befattning , der man ansedt Fmlmägrigkö redlighet och dygd ej annorledes kunna bibehällas, an genom hotande lagar att bränmärkas med wanärans stämpel, och a.kk classisiceras bland nidingen och mistgärningsniannen. Derest de, rörande Banquen gjsne söreffrifter, kunde härsöra öfwerträdelserna till sadan art af brott, som i 4 Cap. Misigärnings - Balken Utnämnas, sä more straffet ganska läkt att bestämma, och ehuru härdare, likwäl ej ytterst wanhedrande. Men ett mindre qwalificerad brottslighet, hwara Dödsstraff alitsa ej kan lampas, bör gäljakteligen ej beläggas Med ett i den matto körswärat straff, hwarigenom, jemtö borttagande af Personens hela moraliska warde, dett Utsattes såsom en skamfläck list allmänt föragt och begabberi. Lag - Utskottet synes halma delat akoswa brött hwiska i andra och fjerde §, §. äro uppräknade t twä Aröd. sch A. pror. 5 B. klas. 178 Den s Januarll. kloster, sadane som ske of BancoFullmagtiges egen fria wilja, och sadane som tilldraga sig dä wald och twang supponeras influera ä deras åtgärd, men belagt dem i bägge sallen med lika answar. Jag kan likwäl ej annai finna, än att veste aro - till sin art af olika beskaffenhet och böra derföre i man af deras mer eller mindre grofhet bedömas.
Lyckligtvis synes man numera vara beredd att vilja beträda en annan bana. Under den öfvertygelsen att, i den mån kommunikationerna emellan de båda folken förbättras, skall utbytet dem emellan vexa, och icke vara i ett tillbakagående, såsom närmast de sista åren varit förhållandet, enligt hvad statistiken ger vid handen. Erfarenheten utvisar det redan nu, enär under loppet af detta år sådana Svenska fabriksvaror, som landvägen kunna tullfritt till Norge införas, varit föremål för export dit å leden; och jag tror att, i den mån man lyckas att bereda billigare transport emellan Sundsvall och Levanger, skall denna export af Svenska fabriksvaror för nordliga delens af Norge behof i stor skala tilltaga. Det är med fästadt afseende derå, och då för både Jemtlands och Medelpads framåtskridande i kultur och utveckling behofvet oundgängligen kräfver att kommunikationen förbättras, som jag anser mig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på vigten deraf, att här ofvan omförmälda jernväg emellan Hemgrafven och Sundsvall varder byggd. Denna jernväg är att betrakta såsom slutstenen i en led af stor framtida betydelse. Utan denna jernväg kan den öfriga leden aldrig någonsin nå den utveckling, som lyckliga naturförhållanden eljest måtte framkalla. Det är ock svårt att inse, huru det bolag, som kommer att ombesörja trafiken emellan Bräcke och Sundsvall skall kunna göra detta fullt nöjaktigt, förr än denna jernväg varder anlagd. Utaf hela väglängden från Nordsjön öfver Jemtland till Bottniska viken har hittills ingen del varit så lifligt trafikerad som den östligaste mellan Hemgrafven och Sundsvall. — Här är således ett lättare kommunikationsmedel företrädesvis af behofvet påkallad.
För ”dessas sämre beskaffenhet har nedsättning ”i hemmantalet skett, men denna nedsätt”ning kan ej, utan uppenbar orättvisa, föranleda minskning i den utmarkslott, hvartill hemmanet, före förmedlingen egt ostridig rätt. I öfrigt äro af Lag-Comite'n, ulf ”motiverne till 4 Cap. io § Byggninga”Balken i nya Lag-Förslaget, så fullständigt ”utvecklade icke mindre fordna tiders stad”ganden, angående delningsgrund, än ock ”skälen för hvad Comite'n föreslagit, likstämmigt med hvad Skiftes-Stadgan i denda del innehåller, att, genom hänvisning ”till samma moliver, Motionerne torde sydas vara tillfyllest besvarade.” Zagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. Af Casper Wijkman från Upsala Län „ med hvilken Jan Olsson från Westerås Län sig förenat: alt den uti sista Mom. af 6 § och i 7 § bestämda uteslutande rättighet för delegare i Skifteslag att, utan ersättning till öfrige delegare, behålla odlingar, sorn blifvit med tillstånd verkställde, och sådane, hvilka äro så gamla, att underrättelse saknas, huru de tillkommit, vore, i Molionairens tanka, desto mindre förenlig med Lagens föreskrift i i5 Cap. Jorda-Balken, som häfd af egor, de må vara af hvad beskaffenhet som helst, inom By, samt då den angår skog och mark serskilde Byar eiler Skifteslag emellan, icke gäller; hvarföre ock Wijkman föreslagit, att berörde rättighet måtte uppliäfvas, samt omförrnälde odlingar således intagas uti allmänna delningen inom Skifteslaget, deraf dock måste följa, att ersättning för nedlagd odlingskostnad eller för afstådd odlad jord skall ega rum. ”Det klandrade stadgandet i dessa § ”hvilket med i5 Cap. Jorda-Balken ej eger ”ringaste sammanhang, är fullkomligt öfverensstämmande med hvad 1783 års ”Storskiftes-Förordning i delta ämne innehåller.
Ber att härmed fä rätta ett fel, som insmugit sig i svaret angående beräkning af varp. Af en sträng linnegarn får man 20 pasmar bred, 2 alnar lång varp eller också 2 pasmar bred, 20 — står 10 — alnar lång, hvilket man tycker går lättast att beiäkna efter. Det bästa och enklaste sättet för pressning af ömtåligare växter, så- som Campanula (Blåklockan) och Pyrola-arterna samt Linnea och Centaurea Cyanus (Blå- klint) m. fl. har jag funnit vara följande. Man inlägger växten i ark af tjockt, mjukt läskpapper, hvilket ombytes — till en början åtminstone — mycket ofta, anda till 2 å 3 gäuger om dagen, samt ser noga till, att pressen i början tillskrufvas lösare och så småningom allt hårdare för hvarje gäng läskpapperet ombyte3. 1 st. f. hela ark af läskpapper kan man, om man så vill, begagna vanligt grått presspapper och endast lägga små bitar af läskpapper på ömse sidor om de Ömtåligaste delarne af växten, såsom blommor och knoppar. — På dylikt sätt har jag lyckats bevara färgen på äfven de Ömtåligaste pressade växter; kanuer någon ett bättre sätt, skall helt aäkert såväl Elsa som Prenumerant och mången annan i likhet med undertecknad blifva mycket tacksam, om detta meddelades genom » Idun-. Beävarandet af senare delen af Prenumerants fråga n:r 286 rörande uppgift på de mera kända personligheters älsklingsblommor, favoritfärg, dito arier, sånger och maträtter, m. m. dyl. lemnar jag åt någon annan mindre prosaisk och mera — sit venia verbo — nyfiken än Berthold. Uti svar ä frågan 261 slår svafvelsyra, skall vara salpetersyra. Fru Anna. Jag har en kortfattad af skri fl. Uppgif adress och ni skall vid tillfälle må- hända få en kopia deraf. Ebon Uoi. Om man, då växten lägges i pressen, omkring sjelf va blomman eller blomställningen breder ett tunnt lager af bomull, bevaras blommans naturliga färg och, åtminstone för en tid, äfven dess doft.
Förändring i sättet för krono-bref-bäringens utgörande, i anledning af väckta motioner, angående —: B. 374, 445, A. 445. G. Gardell, L. J., Lands-Kamererare, angående pension å Allmänna Indragnings-Staten för hans enka, Anna Gardell; motion af Herr Gillis Bildt: se Motioner. Geijerstam, Olof af, dess yttrande: I. 43. - G — 73 Gemensamma öfverläggningar, Riks-Ståndens, alt sådana måtte ega runi öfver Stats-lJtskottets blifvande Utlåtande rörande Femte Hufvud-Titeln: II. 335, 445, 450, A. 456 (se äfven lil. 511). — —, att sådane måtte ega rum öfver Konstitutions-Utskottets blifvande Betänkande med anledning af Kongl. Maj:t.s Proposition, med förslag till ny Riksdags-Ordning: II. 466, 467; lil. 47, A. 48. — —, att sådane måtte ega rum öfver Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Betänkandet) N:o 1, med förslag till lag om enskilda banker, med rätt att utgifva egna banksedlar; N:o 2, med förslag till lag om enskilda banker, utan rätt att utgifva egna banksedlar; samt N:o 3, i anledning af väckta motioner angående förändring af lagens stadgande om ränta: VI. 214, 217. A. 217. General-Inspektör, i anledning af väckt motion om tillsättande af en sådan öfver samtliga elementar-läroverken och högre undervisnings-anstalter m. m.: B. III. 59, 86, 163, A. 163. Gesäll-vandring, i anledning af väckt motion om förbud deremot: B. II. 374, 445, A. 445.
Sedan ofverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bilall till och dels återremiss af den förev:de punkten, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bi fall till densamma, hvarvid svarades flere nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med flere ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Hr Cederschjöld: Då jag icke kan inse att någon be tänklighet bör uppstå till följe af att denna paragraf finnes, får jag yrka på dess qvarstående. 40 Den 12 Augusti f. m. Hr Nordenfelt: Den grundsats, som af den siste talarea nu blifvit framställd, har visserligen gjort sig gällande från riksdag till riksdag, men resultatet har blifvit konfusion. BankoUtsk:t har nu utgått från en annan synpunkt och sagt, att hvad som icke behöfves, bör utgå. Att denna punkt är öfverflödig torde hvar och en inse, och jag åtminstone kan icke föreställa mig, att en person af sådan beskaffenhet, som här omförmäles, kan vinna befordran. Jag anhåller derföre om bifall till Utsk:ts hemställan. Hr Cederschjöld: Om så vore förhållandet, som den siste talaren antydt, att nemi. villrådighet kunde vid tillämpningen af denna § uppstå, skulle jag visst icke motsätta mig densammas borttagande; men då det tvertom ofta kan komma att bero på en enda röst vid tillsättande af dessa tjenster, kan jag ej se annat än att ett bibehållande af denna § har sin nytta med sig. Jag tillstyrker derföre §:ns qvarstående.
Den 8 O c tobe r e. m. terlrädare uppstår, då någon Professors-vacance inträffar, liälst en del Kyrkoherdar nu äro vida bättre lönte, än Professorer vid Universiteterna. Herr von Hartmansdorff': Jag instämmer till alla delar med Herr Ribbing, alt, då Ridderskapet och Adeln genom votering afgjort ett ämne, bör ej öfverläggning derom å 113m företagas. Tvenne Ledamöter hafva gjort förslag till modification af Ståndets beslut; men jag anser så mycket olämpligare att besparingarne på 4;de HufvudTiteln få användas till 3:dje HufvudTilelns behof, som man med synnerlig ifver nekade , alt besparingarne på anslaget till KrigsAkademien under 3:dje HufvudTiteln, skulle få användas till Läroverken under 4:de HufvudTiteln. Man skulle eljest alltför påtagligen erinras om det gamla ordspråket: det var en annan sak sade Lagläsaren. Friherre Palmstjerna: I afseende på innehållet af den föreslagne underdåniga c* o skrifvelsen till Kongl. Maj:t vill jag blott upplysa, att Utskottet tillstyrkt, det Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, alt vid nästa Riksdag bekomma SpecialStater ej allenast för SkolLärare, utan äfven för Clereciet. Det var egentligen förhållandet med SkolStaten, hvarvid Friherre Anckarswärd fästade sig; men för - Den 8 Octo!)er e. tn. 377 hållandet med ClerecieStaten är icke så noga kändt, och della erfordras likväl för en fullständig reglering. Jag tror mig således hafva upplyst anledningen lill den foresiagne underdåniga Skrifvelsen. Herr Bråkenhjelm: Till svar på hvad Herr von Hartmansdorff yttrat, får jag nämna, att jag ej hort någon yrka öfverflyltandel från /{:åe HufvudTiteln till den 3:dje af några besparingar, utan har här blott varit fråga om beslämda Lönetillökningar O O för Lärarne på Carlberg.
Min upptäckt denna morgon var, att det gifves många olika sätt att bära en bränvinsbutelj, men att man – hur man än bär den – alltid gör det med en min, som om denna butelj vore den likgiltigaste sak i verlden, nej, hvad säger jag! med en likgiltighet så stor, som sväfvade man sjelf i den djupaste okunnighet om denna buteljs tillvaro. Se bara på den der målargesällen med rocken löst kastad öfver sin arbetsblus, händerna i byxfickorna och läpparne spetsade till en liten hvissling. Inte har han något medvetande om, att ett tungt föremål slänger fram och tillbaka i hans venstra rockficka, inte! Ni ser en svart buteljhals sticka upp derur, men sjelf har han totalt förgätit hvad det är. Och den der, rakt framför oss! Ett äkta piglejon! Jag vill slå vad, att det är en skräddaregesäll; hans kläder sitta så väl och han har hvita manschetter. För honom är det omöjligt att bära en flaska i fickan, han måste ha den i handen, och han bär den med en egendomligt vårdslös elegans, hängande rakt ned, som om den fäst sig sjelf vid hans fingrar alldeles som en synål vid en magnet. Han har totalt glömt bort den, också han; han går i djupa tankar och svänger ledigt med handen, ni väntar hvar minut, att flaskan skall falla till marken, men det gör den icke: magneten är stark. Jag ber er observera, att det icke är en vanlig simpel butelj, det är en långhalsad flaska med kognaksetikett. Men mig lurar man icke; färgen är vattenklart hvit, det är inte kognakens gulaktiga glans. Kuggad! Det är bränvin rätt och slätt, trots den skrytsamma »öfverklass»-etiketten – ett vanligt halfstop på femtio öre. Seså, nu är byn slut, endast här och der ligger en ensam bondgård, inbäddad i sin lummiga trädgård och omgifven af stora sädesfält, böljande i mjuka vågor. Solen gassar, men vinden har morgonens friskhet ännu. Vid en grind stå två »töser» och språka innan de gå hvar till sitt.
Den siste talaren har förklarat, att mitt redactionsförslag icke skulle lill något tjena, hvarföre jag tager mig friheten fästa uppmärksamheten pä de förändringar, sorn detla förslag upptager, i jemförelse med det sorn Utsk. framställt, eller förut varit stadgadt. Jag får således nämna, att tillförne hafva alla öfverhet jente varit i sin visilationsrält inskränkte inom hvar sitt dislrict, utan rätt alt derutom göra visitaliorier, hvilket haft lill följd, att om en sådan tjensteman kommit olofligt gods på spåren, har han ej haft rättighet att förfölja lurendrejaren och göra beslag inom en annan sådan tjenstemans dislrict, utan det har sålunda varit en möjlighet för lullförsnillaren eller lurendrejaren, om han väl kommit öfver gränsen af den först förföljandes dislrict, att gå alldeles fri. — I afseende på det af Frih. Gyllenhaal äskade tillägg af ordet ”Reseinspeclorer”, så liar jag ingenting deremot, och får förklara, alt bristande kännedom om sådane Ijensieniäns tillvaro, 356 Den 22 Januari f. m. varit enda orsaken, hvarföre de ej genast upptogos i mill förslag, hvaruti jag skall insätta nämnde ord. Jag tror mig höra tillkännagifva, all rättighet till visitation utom eget <! ist rict skulle ingen af dessa tjenstemän äga i boningsrum, utan en sådan visitation få förrättas endast af en inom dist rict boende öfverhetjent vid Tull verket; vidare att länsmän, lands-och stadsfiscaler blifvit tillerkände att inom egna d i st ri eter göra visitatiouer på några af de ställen, der de förut icke haft denna rättighet. Delta svnes rätt, derföre att da en länsman eller fiscal äger rätt att anställa undersökning efter tjufgods, så bör det ej eller för conseqvenseus skull förnekas honom att hålla räfst efter tuIIfdrsn!Ilade eller lttrendrejade varor. Det hörer jemväl till hans tjenstpligt att efterse, att förfaltningarne i allmänhet eflerlefvas.
Sådant torde svårligen låta sig göra i de domsagor, som bestå af flera Tingslag, enär dels det sannolikt skulle i de flesta fallen medföra ej obetydliga olägenheter för dem af de öfriga Tingslagens innevånare, som under tiden behöfde träffa domaren för att af honom erhålla någon upplysning eller embetsåtgärd, och dels domaren äfven ofta före Tingets afslutande kunde blifva tvungen att i och för någon förrättning afresa till annat Tingslag. Att åter särskildt, för de domsagor, som hafva endast ett tingställe, och der af sådan anledning det arbete, som för ett Tings utarbetande erfordras, är mera långvarigt, stadga en dylik skyldighet för domaren, vöre obilligt emot honom, för den händelse han icke kunnat å tingstället erhålla bostad. Utskottet får alltså vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att Pehr Tjernlunds ifrågavarande motion måtte lemnäs utan vidare afseende. Stockholm den 2 Juli 1863. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 186a. Lag-Utskott t Is Utlåtande JM 42. i N:o 42. Ank. till Eip.-Utsk. den 3 Juli 1803, kl. 12 m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om utvidgad religionsfrihet. Till Lag-Utskottets behandling har Yällofl. Borgare-Ståndet öfverlemnat en inom detta Stånd af Herr Henschen väckt motion (JV2 240), deri, med åberopande af innehållet af Regeringsformens 16 § och den tillämpning deraf, som enligt sednare momentet i Regeringsformens 83 § borde ega rum, motionären vidare anfört, att hvarken Kongl.
Vid pröfningen af detta förslag, har Utskottet icke kunnat undgå att fästa sin uppmärksamhet på det sätt, hvarpå städernas innevånare bedömt den vid förra riksdagen vidtagna förändring; och hvilket omdöme tydligen uttalats derigenom, att redan till denna riksdag ett icke obetydligt antal ledamöter, tillhörande bemälda nyberättigade samhällsklasser, blifvit invalde till Riksdagsmän i Borgare-Ståndet. Här igenom torde det vara på ett otvetydigt sätt ådagalagdt, att den vidtagna förändringen varit både önskad och af behofvet påkallad. Samma förhållande torde äfven ega rum i afseende å den nu föreslagna förändringen. En hvar, som eger kännedom om ställningen uti våra städer, inser lätt,- att i många bland dem stundom kunna saknas valbara personer, som äro fullt lämpliga till utöfvandet af riksdagsmannakallet; och vid sådana tillfällen kunna valmännen icke annat än kanna sig besvärade af den nuvarande inskränkningen i deras valfrihet, särdeles om inom staden Bih. till R. St. Prot. 1859 å 1860. 3 Sami. 11 Höft. 2 10 Konstitutions-Utskottets Memorial M 32. vistas en fastighetsegande frälseman eller prestman, hvilken, jemte kännedom om och skicklighet uti allmänna ärenden, eger stadsinnevånarnes fulla förtroende. Utskottet anser sig desto mindre kunna vägra sitt bifall till denna nya utsträckning af representationsrätten, som sådant endast är fortsättning på, en bana, som redan blifvit af Rikets Ständer beträdd, och som otvifvelaktigt bör leda till det önskade målet, att så småningom utjemna de skrankor, hvilka afskiljt Stånden från hvarandra, samt derigenom jemväl underlätta öfvergången uti nya representativa former, när sådant i en framtid varder af behofvet påkalladt. Som för den åsyftade förändringen erfordras endast att det i Riksdags-ordningens '14 § 3:dje mom. under Litt, a befintliga undantag uteslutes och att Litt. för de följande undantagsstadganden ändras; får Utskottet vördsamlingen till Rikets Ständers pröfning öfverlemna följande förslag till ändring uti RiksiLags-Ordnmgcii. § 3:dje 3:0
Först vid 1840 års riksdag har man börjat blifva uppmärksam derpå, att den lägsta ecclesiastika tjenstemannen, klockaren, enligt kyrkolagen, kunde få vara barnlärare; men äfven detta har blifvit obestämdt utfördt så väl i den då afgifna af en prestman kontrasignerade K. propos., som i den derefter följande författningen om folkundervisningen i riket. Vid denna riksdag föreslås en kriminallag, ehuru den lag som skulle förebygga crimina, eller kyrkolagen, får stå orörd och oförändrad sedan 1600-talet, då brottmålslagen ändock icke är äldre än sedan år 1734. Allt synes utvisa att det verdsliga vill taga ut företrädesrätt; och i verkligheten torde det också ske, det är så verldens vanliga gårig; men då här är fråga om stats-anslag till andeliga ändamål, så torde böra eftersinnas om det på förhand är så beredt, att de verkligen komma att användas i denna rigtning af landets nuvar. andeliga styrelse; om, i sådan syftning, stifts-styresmännen blifvit, enligt kyrkolagens 20: 1. tillsatte med synnerligt afseende pä hvilken som varit för Guds kyrka nyttigast o. s, v., hvarförutan de materiella tillskotten för hennes och för skolans förkofran, liksom under den katolska tiden, mera torde lända lill den sanna upplysningens undergång än spridande. Om, för visso att med den andeliga styrelsen menas allvarligt, biskoparnas i lag föreskrifna första pligter verkligen af dem fullgöras, såsom att, enligt 23 cap. kyrkolagen, ärligen sig inställa i församlingarna och vaka öfver pastoralvården, och göra sig underrättade huru prostarne och kyrkoherdarne verkat till sitt sockenfolks förkofring , hvarföre kyrkoboken, eller, som det heter, en längd med kolumner bordt vara att tillgå, samt om biskopen häri biträdts af någon bland konsistoriales och kontraktsprosten, så som samma lagrum, med mycket mera, uttryckeligen förordnar?
N:o 5o. i anledn. af väckt fråga om rättighet för styrelsen öfver nya passevolanceoch arme'ens trosspassevolancecassa att insätta sina obehöfliga fonder på lånebankens upplåningsräkning för handelsdisconterna; N:o 5i. i anledn. af väckt fråga om förändring i vissa, delar af Bankens grundfonds-obligationer 111. m. N:o 5a. i anledn. af väckta motioner, dels att K. Myntverket ofördröjligen mätte ställas under K. BergsCollegii öfverstyrelse, dels ock att K. Myntverkets ställning i alla dess delar må genom trycket offentliggöras; BevillningsUtskottet: N:o 52. i anledn. af erhållen återremiss i vissa delar af memor. N:o 49, med förslag till sammanjemnkning af RiksSt:ns olika beslut, ang:de stora sjötullsbevillningen; BancoUtskottet: N:o 82. i anledn. af Hrr Lagerhjelms och Nordenanckar motioner, ang:de användandet af Bankens ränte vinster; N:o 83. i anledn. af Hr Kallings motion om lindring i betalningsvilkoren för de lån, uti hvilka Wenersborgs stads invånare häfta till Götheborgs lånecontor; N:o 84- med öfverlemnande af förslag till instruetion för R. St:s revisorer öfver Banco verket;' N:o 85. till svar å Hr Petrés motion om erhållande af åtskilliga upplysningar i anledn. af de uti K. M:s nåd. skrifvelse af d. 3 dennes uppgifna hinder för riksdagens afslutande. Gr. von Fersen, Hans: Stånd i åtskilliga delar återremitterat Bevilln.Utsk:s jerankningsförslag med voter:spropos:r ang:de stora sjötullen, och jag tror det vara angeläget, att snart nog förstärkt StatsUtsk. kommer att afgöra de voter:spropos:r, Bevilln.Utsk. föreslagit, samt Bevilln. Utsk:s i anledn. af nämnde återremiss afgifna memor.
Derjemte har Sällskapet stiftat en arbetsinrättning, hvars syftemål är att förskaffa arbetsförtjenst åt sådane behöfvande qvinnor, som genom ålderdom, bräcklighet och andra sådana orsaker äro urståndsatte att på annat sätt försörja sig och de sina. Malerialier lill arbetena uppköpas af Sällskapet ocb till verkningarne antingen försäljas under hand eller utdelas som understöd åt behöfvande familjer. Såsom välgörenhets-stiftelser till förmån för dem, som begagna undervisning vid härvarande allmänna läroverk, böra, utom Studii-skatten, som, jemlikt Kongl, brefven af den 4 December 1682 och den 1 Augusti 1728, utgår af kyrkorna i Halland och lill ett belopp årligen af omkring 44 R:dr 24 sk. af Konsistorium utdelas till gymnasister från Hallands