Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid den s. k. Basedon ' s sjukdom förekommer jämte andra symptom strama i fJrening med päskyndad hjärtverksamhet, och vid denna sjukdom kan struman förbättras utan operation genom lämplig medicinsk behandling, bad, elektricitet, o. s. v. Om er sjukdom är af detta slag (de ordinerade pillera a skulle möjligen kunna föranleda en gissning i denna riktning), kunna vi ej åtgöra utan undersökning och ej heller besvara edra öfriga frågor — af samma anledning. Prenumerant i M:ö. Beror sannolikt på en magoch tarmkatarr. Ni bör konsekvent under ett par månaders tid följa de föreskrifter, som gifvits Carola i n:r 4. Plägad. Fukta 3 — 4 gånger dagligen med en lösning af 1 del karbolsyra i 75 delar utspädd sprit och 20 delar glycerin. Tvätta (varsamt) hvarje morgon med kalit vatten och tag hvarje kväll ett 25° varmt sittbad under 20 minuter. — En cocainsalva (5 — 8 %) vore fördelaktig, men denna fäs ej utan läkares recept. Karin F. Utan att vilja eller kunna bestämdt yttra oss om fallet, då ju möjligen någon allvarsammare sjukdom kan ligga bakom, vilja vi dock råda Er att egna all möjlig omsorg åt dieten. Uppfödes gossen med modersmjölk, bör han hafva föda på bestämda tider nämligen c:a hvar tredje timme (aldrig oftare!) och en ä två gånger på natten, och något annat får han ej förtära dess utom, utom möjligen litet tunn hafversoppa (afkok på hafregryn) emellan de egentliga maltiderna. Upplödes han arteficielt, bör han på samma tider som nyss är nämndt få en blandning af 2 delar uppkokt god mjölk oeh 1 del kokt vatten med tillsats af litet socker. Något annat än mjölk får han ej ännu på länge förtära. Jämför svar till Barnsköterska i n:r 4. Satisflera. Om Ni är frisk, och således inga sviter finnas efter detta, kan det ej heller utgöra något hinder eller influera på ert handlingssätt i det afseende er fråga gäller. D.t — d. å V i n. ;,, mat och utmärkt vin - 2 M § _ y,.
Det andra medlet, som visat sig verksamt, är det, att stränga föreskrifter lemnäs till de underordnade tullkamrarne, att i tvifvelaktig» fall, da varans beskaffenhet förefaller osäker, de icke få afgöra frågan, eller också skola afgöra den med stränghet emot den handlande, antingen hans rätt är mera eller mindre oklar, dä han alltid äger alt vanda sig lill Ofvertullstyrelsen och der, i läll tullkammaren va rit för sträng, erhåller rättvisa. På detta sätt undvikes den efterlåtenhet och flathet, eller det illa anbragta medlidande, som ofta visas af underordnade tullkammare. Men så snart tullkamrarne i alla rikets småstäder kunna afgöra alla mål, så följer det af sig sjelft, att många misstag skola uppkomma, på hvilka icke allenast Kronan blifver lidande, utan äfven näringarne. Dä kanske denna punkt återremitteras, med anledning deraf alt Ulsk. afstyrkt införselns inskränkning till vissa hamnar, så anhåller jag, att äfven mitt yttrande mätte få åtfölja ålerremissen. Frih. Raab, Adam Christian: Hr Rosenblad har ön skat, all R. o. Ad. ville afslå Utsk:s betänk, och i stället besluta en und. anhållan hos K. M., att K. M. mätte till vissa hamnar inskränka införselsrättigheten af sådana varuartiklar, som lätt kunna förvexlas med andra, som äro belagdc med högre tull, och [Ir Rosenblad har anfört exempel af åtskilliga macliiner, tyger m. m., som icke blifvit rätt förtullade, af brist på sakkännedom hos tulltjenstemännen. Jag vill icke bestrida alt sådana misstag ägt rum, äfvensom alt den af Hr Rosenblad framställda grundsats är ganska riklig, men jag vågar hemställa till Hrr:ne, huruvida icke ännu större olägenheter, än de som för närvarande förelinnas, skulle uppstå genom en sådan inskränkning i stapelstädernas rättigheter.
Rescriptet samma dag samt Kongl. Brefvet den 12 December 183l’ Kongl. Förordningen den 5 Juni 1822 stadgar, bland annat, i afseende pa allmogens gardfan-handel: alt gårdfari-handelsresor ej få företagas af mera an en person från hvarje skatllagd eller besuten hemmansdel; alt en sådan person skall vara försedd med pass på bestämd kort tid, för erhåiande hvaraf erfordras frejdeoch sundhetsbevis; att vid passet skall vara bifogad fullständig förteckning på de varor af ortens alster och tillverkningar, som till försäljning få medföras; att dessa varor skola, före utvandringen, vid narmaste Tullkammare uppvisas, stämplas och med förteckningen jemnforas; alt nytt pass icke får utfärdas förr, än det gamla blifvit återstå lid t ; att passet bor innehålla uppgift om de orter, som få besökas och liden, inom hvilken innehafvareu bör till hemorten återkomma; att passet bo. hos Borgmästaren 1 hvarje Stad, som besökes, eller, der Landshöfdinge R“', dren“ 9n a !"ail.ds'Canzliet fö,eles och bevis derom passet åtecknas; !tt gårdfarihandlande derjemte är pligtig att, då han af Kronoeller Tulibe tjent anträffas, uppvisa sitt pass och låta besigtiga det gods, som han medför, dervid det åligger den Kronoeller Tullbetjent, som en sådan besinning forrattar, att å passet anmärka, huruvida allt befunnits i enlighet med dess innehåll ; att gårdfarihandlande, som finnes medföra inhemska varor hvilka icke aro af allmogen i orten tillverkade, skall, för ett sådant missbruk af dess handelsrättighet, bota en tredjedel af dessa varors värde, och att om lian medforer utländska, till införsel tillåtna och förtullade, varor, desamma ä,m forbrutne, och rättigheten till vidare gårdfarihandel förverkad; ifrån hvilka förbud dock blifvitundantagne sådane mindre partier af i allmän het lofaifne handelsvaror3 hvilka såsom påtagligen ämnade till gårdfarihandlande,ns eget ellei hans hushalls behof, blifvit af honom under resan upphand - Las samt Allm. Etsv.- och Ekon Utskottens Betänkande, N,o i8.
Utsyning har derifrån varit meddelad, i allmänhet mot betalning och Mulbetesrätt , efter hvad förut är närnndt, liufvudsakeligen af gunst och Nåd beviljad; dock hafva åtskillige Hemman förvärfvat sig Skogsoch Mulbetes-rättigheter genom Contracter, Kongl. Resolutioner samt Skattläggningar; äfvensom på många ställen enskilde till-, hörige Hemman och Lägenheter derå eller nära Proposition om Kr ono-Skogome i Riket. '453 derintill, finnas belägne, hvilka från urminnes tider derå begagnat bete, och utan en sådan förmån icke kunna ega bestånd; Hvilka omständigheter således, vid en förändrad disposition af desse Parker, böra komma i öfvervägande. —• Till några Krono-Allmänningar finnes Kronan hafva enahanda egandeoch dispositions-rätt, sorn till Krono-Parkerne; men i allmänhet äro desse Allmänningar af lika egenskap som Landsoch Härads-Allmänningarne, och hvarmed förhållandet är annorlunda.
Lades på bordet, följande från Utskm inkomne utlåtrn, mern. och betänk., nemi. från S ta ts-U t sk o t te t: N:o 156, dels ang:de ålskillige i sammanhang med 6:te Imf-, vudtiteln, för en gång eller för vissa år, äskade anslag, dels i anledn. af väckta motioner om statsbidrag för likartade ändamål; N-.o 160, i anledn. af K. M:s nåd. propos., augtde åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextär; N:o 161, i anledn. af ifrågastäklt understöd för Enkeoch Pupilleassan vid Riksg.cont. N:o 162, ang:de anställd omröstning öfver åtskillige till statsregleringen hörande frågor; N:o 163, ang:de anställd omröstning uti en del frågor ang:de grunderne och villkoren för tillverkning och försäljning af bränvin; Statssamt Allm. Be sv.- o. Ekon.Ut sk otten: N:o 40, i ani. af väckte förslag, till ändringar uti K. stadgan ang:de folkundervisningen i Riket af d. 18 Juni 1842; samt N:0 Den 1 Februari e. m. 33 N:o 41, i anledn. af väckt fråga om ökadt anslag till folkskolclärare-seminarierne i Riket. H R. o. Ad. åtskildes kl. £ till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 1 Februari 1845. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2 prot.utdr. för denna dag f. m. Justerades pleniprot. för d. 14 sistl. Januari f. m. Fortsattes pröfningen af Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 20 och 30 sistl. Jan. på hordet lagda betänk. N:o 117, i anledn. af väckta motioner, rör:de förändringar uti Rikets elementarläroverk.
Många gånger har jag på detta rum hört åberopas, att R. o. Ad., i förhållande till Svenskt jordvärde, eger lika stor förmögenhet som Englands Adel i förhållande till detta lands jordvärde. Om så är förhållandet, tror jag icke, att det vore lämpligt, att R. o. Ad., med bibehållen rättighet att utgöra en fjerdedel af Svenska folkets representation, skulle begära betalning af Staten för det den infunne sig vid Riksdagarne. I de andra Stånden, der ledamöterne betalas, inskränkes dessas antal så mycket som möjligt; men om Staten skulle aflöna alla ledamöterna, tror jag att deras antal snart skulle blifva dubbelt, och jag hemställer om icke, vid sådant förhållande, kostnaderne skulle blifva alldeles omåttliga, utan att resultaterna af Riksdagarne skulle blifva deremot svarande. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Efter den förträffliga skildring Gr. Löwenhjelm updragit, såväl öfver fosterlandets som Svenska Adelns ställning, återstode för mig intet att tillägga, om jag ej ansåg Hr Gr:s slutsats stå i strid med föresatserna. Sedan Hr Gr. tydligen visat, att den sjelfskrifna Adeln väl upfyllt sin kallelse, förordar Hr Gr. dock valprincipens införande; det är en dylik tankegång jag vågar bestrida. Fel finnas i vår ståndsordning, jag medgifver det, men månne de afhjelpas genom den föreslagna förändringen? Jag bstviflar det. Adeln missbrukar sin sjelfskrifvenhet, säger man, den kommer icke hit. Detta är illa, men kan icke vara annorlunda, så länge Riksdagarne utdragas såsom nu. Ingen med egen verkningskrets underkastar sig att tillbringa ^:del af sitt lif borta derifrån. Yi se ju huru de största handlande i provinserna ständigt afsäga sig Riksdagskallelsen i BorgareSt. Förkorta Riksdagarne, och det: öf - 72 Den 16 Januari. verklagade onda försvinner af sig sjelf. Ett kraftigt medel härtill vore, att en rund summa i stället för dagtraktamente, gåfves såväl åt kanslierna, som åt de aflönade representanterna. Man förebrår oss våra lomma bänkar. Hvem ansvarar oss att dessa i en vald församling hade ett bättre utseende.
Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att denna motion, dåden blifvit skriftligen till prot. uppfattad, skulle för R. o. Ad. föredragas. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm anförde ytterligare: Det är eder bekant, mine Hrr! att brottsligheten i landet går i tilltagande, och rätta orsaken igenfinna vi uti den försummade fötäldravärden. Icke nog att barnen icke sändas i skola och aldrig erhålla någon religiös uppfostran, utan de danas redan uti de spädare åren lill förbrytare. Det finnes föräldrar som tvinga dem att utöfva tiggeri, och instruera dem att, när tillfälle dertill yppas, äfven begå stöld, samt alt de agas af föräldrarne när de om aftonen ej medföra något på dessa vägar förvärfvadt. Lättsinnighet, okyskhet och t. o. m. fylleri lära de af föräldrarnes efterdömen. Emot dessa beklagansvärda barn äger lagen inga repressiva medel, ty de äro ännu intet i den ålder då de kunna svara för sina gerningar. Deremot synes mig att samhället är berättigad! att af föräldrarne fordra, att deras barn ej mätte igenom de - Den 15 December f. m. 199 ras oseder oroa och belasta samhället, som jag derföre anser berättigadt alt lägga ansvaret uppå föräldrarne. Jag vågar tro att en lag, som förverkligade detta föräldrarnes ansvar, skulle oändligen bidraga att minska antalet af uppväxande brottslingar; men jag är ej lagfaren; jag äger ej de kunskaper som erfordras för en sådan lagstifning, hvarföre jag inskränker mig inom följande motion: ”Att II. LagUtsk. ville taga detta mitt anförande i betraktande, och till följe deraf lill R. St. inkomma med förslag till den lag, som gjorde föräldrar ansvarige för barnens brott och förseelser, intill den stund då barnen blifvit admilterade till den H. Nattvarden, och som sådane äro skyldige att sjelfve ansvara för deras gerningar.” Jag anhåller vördsamt om remiss till H. LagUtsk. Hr Gr. o. Landtm, förklarade alt jemväl denna motion skulle blifva föredragen, då den blifvit till prot. skriftligen uppfattad.
Landshöfdinge-embetet och innevånarne förena sig i den tillstyrkan: att alWester-Nprrdrig ett hemmans skatt, men väl dess ego-område. odlings-Iägenheter och tillfälliga förlands län" delar må blifva grunden för klyfning i mindre delar; att förhållandet härutinnan må utrönas genom besigtning af 3:ne valde, inom församlingen boende, kunnige män; att besigtnings-instrumentet uppläses och god käti nes å sockenstämma samt sedermera pröfvas af Härads-rätten; alt å hemman, der ingen annan inkomst, än af jordbruket och boskapsskötseln är att påräkna, klyfning icke borde medgifvas, om ej den utflyttande kunde genast utså i öppen åker 1 1/2 å 2 tunnor säd, föda öfver vintern fyra kor och en häst samt anses under vanlig lifslängd kunna hinna till åtminstone dubbelt utsäde, föda för (5 kor samt 1 å 2 hästar, jemte småkreatur; att å hemman med tillgång på skeppseffekter, lönande liske eller annan tillfällig förtjenst, klyfning måtte få ske med föda för en ko mindre och årligt utsäde i förhållande derefter. Landshöfdingen och länets fleste innevånare sammanstämma deruti, att några Stockholms vissa vilkor för besutenhet å hemman inom Stockholms län, såsom varande af mycket olika beskaffenhet, icke kunna bestämmas, ulan att de härom redan utfärdade författningar mätte få tjena till efterrättelse och att följaktligen undersökning vid hvarje särskildt tillfälle, då fråga om besutenhet uppstår, måtte få anställas och rättigheten till klyfning i mindre delar å vederbörlig ort pröfvas.
För att taga exempel, anser jag det icke nödigt att hafva ett seminarium i Upsala och ett i Westerås, emedan dessa båda 2:ne städer ligga hvarandra för nära, och tror, att i stället endast ett seminarium borde af dessa 2:ne inrättas och ställas under tillsyn af Ephorus och Domkapitlet i den ena staden. Det nära sammanhanget emellan Folkskolan och Elementarverken, anser jag ingalunda nödigt. Jag vill icke trötta R. o. Ad. med uprepande af flere skäl, utan förnyar min anhållan om bifall till den föredragna punkten. Hr von Troil: Om Folkskolelärarne inom församlingarna tillsattes af St i fts-sty reisen, skulle jag instämma i Frih. Palmsljernas åsigt alt Stifts-styrelsen bör ega närmaste tillsynen öfver dessa seminarier och vaka såväl öfver seminaristernes kunskaper som moralitet. Nu har likväl Stifs-styrelsen dermed intet att skaffa emedan valet af skollärare är församlingarnas ensak. Under sådana förhållanden kan jag icke finna, hvilken vinst församlingarna kunna hämla deraf, att hvarje stift har ett serskildt Folkskolelärare-seminarium; tvertom skulle jag tro, alt om dessa seminarier från 13 inskränkas till 6, 7, 8 eller det antal, som kan finnas lämpligt, skulle bättre kontroller kunna vinnas och seminarierne besökas af ett större antal lärjungar, hvilket för församlingarne måste vara förmånligare, enär de derigenom få tillfälle att välja ibland ett större antal, men mera bildade män till sina folkskor. Jag kan således icke finna något skäl för afslag å detta betänk., såvidt det rörer l:a punkten, men deremot desto flere för bifall. Gr. Lagerbjelkes yrkande af återremiss anser jag vara den minst lämpliga åtgärden af alla, ty jag får fästa Gr:s upmärksamhet derpå, att PresteSt. icke återremitterat utan afslagit ifrågavar. punkt, hvarigenom PresteSl:s diskussion i frågan icke kan komma till Utsk:s kännedom, och de uplysningar, Gr:n varit så angelägen att af denna PresteSt:s diskussion inhämta, kunna således icke komma hvarken Utsk. eller Ad:n tillhanda. Dessutom blir sannolika följden af en återremiss, att frågan icke vid denna riksdag hinner att afgöras.
Nu är likväl endast fråga om generalspensioner, i afseende hvarpå jag ber att uti premisserna få instämma med Hr Lefren, men i resultatet med Utskottet. Frih. Åkerhjelm, Gust. Fredr.: Det är med anledn. af StalsUtsk:s afstyrkande å de 4 generalspensionerna, som jag begärt ordet. Gr. v. Rosen har fullkomligen utvecklat skälen för sitt tillstyrkande. Det torde dock tillåtas mig att tillägga några ord. Utsk. stödjer sitt afstyrkande derpå, att de tvenne vid sista riksdag medgifna pensionsrummen icke blifvit begagnade, hvaraf Utsk. synes draga den slutsats, att desamma icke varit behöfliga. Den nåd. proposm afser dock något större tillämpning af dessa pensionsrum, än blott till de g med penningelön å stat uppförda generaler, nu mera utnämnda lill Generalbefälhafvare för hvar sitt militär-district; den sträcker sig till alla generaler, som af ålder och sjuklighet äro till tjenstgöring oförmögna. Då således Den 2 Juni e. m. 59 härigenom de med indelning försedda generaler, som af förenämuda skäl icke kunna vara till nytta, kunde uppföras på indragningsstat, hvarigenom en förbättrad lönereglering inom armeen snarare kunde ti 11 vägabringas och tillfälle till avancement för yngre officerare dymedelst beredas. Skälet, hvarföre de tvenne pensionsrummen hittills icke blifvit begagnade, torde således återfinnas deruti, att de omnämnda Districtsgeneralerna, hvilka nu ensamme äga rättighet att begagna pensionsrummen, alla ännu äro vid den åtder och med den tjenstbarhet, att de kunna vid tjensten qvarblifva; och då det således icke är troligt, att någon af dessa snart Lehöfver å indragningsstat uppföras, men det deremot är ganska sannolikt, att några af de andra, till nytta för dem sjelfva och för armeen, skulle komma att på indragningsstat uppföras, om sådant kunde ske, har detta förhållande varit orsaken, hvarföre K. M. nu begärt, att generaler i allmänhet måste få å indragningsstat uppföras, samt att pensionsrummen i följd deraf måtte förökas från 2 till 6.
Då XJ tsko ti et likväl icke funnit någon så beskaffad otydlighet i 7 §„ att den kunde eller borde gifva anledning till en sådan tillämpning, som Motionairen anlydt, men något skäl icke heller förekommit, alt ensamt för contract för Kyrkornes räkning göra undantag, genom bestämmande af en minimisumma under hvilken chartering icke må ega runi; har Utskottet icke ansett något förtydligande af denna §. i delta afseende vara nödigt. Skulle ändock någon ovigtig tillämpning deraf på något ställe eller hos någon embetsmyndighet hafva egt rum, kan Utskottet likväl, på grund af 90 §. Regerings-Formen, dermed icke taga befattning; och 3:0 Herr Löwenströmn, hvarigenom föreslås att, såsom något bidragande till fyllande af Statsverkets behof, måtte användas ett medel sorn med fördel brukas uti andra länder och, efter Motionairens förmenande, ej heller bär torde fela prof vet af sin goda egenskap, det nemligen, att belägga alla löpande, så väl anvisningar å Banken, som Privatoch Hypotheks-Bankers sedlar af hvad namn och caracter de vara må, med en stämpel-afgift till Staten eller Charta Sigillala i proportion till anvisningens eller sedelns valeur i likhet med vexlar. Utskottet, sorn, lika med Motionairen, ansett detta sätt att utan den skattdragandes betungande, bereda en inkomst för Staten förtjena ali uppmärksamhet, helst billigheten äfven syntes fordra, att för den fördel, som hemtades af dessa myntrepresentativs ingifvande någon afgift till Staten erlades, har af sådane skäl uppgjort ofvanstående förslag till stadgande derom. Hvad stämpel-beloppet åter beträffar, har Utskottet icke ansett lämpligt, att, på sätt Herr Löwenström föreslagit, bestämjna detsamma i något gifvet förhållande till sedelns valeur, emedan derigenom en stor svårighet vid sjelfva stämplingen skulle möta, utan har trott att de föreslagne z:ne stämplarne voro de billigaste och tjenligaste. §. 8.
Maj:ts nådiga Proposition den 27 Oktober förlidne år, har uti en, af E. K. Maj-.ts Befallningshafvande i Kronobergs län hos E. K. Majit anmäld ansökan, Krono-länsmannen i Sydöstra distriktet af Sunnerbo härad i nämnde län, J. M. Wettermark, i underdånighet anhållit, att då det honom på lön anslagna bostället, Bökhult Södergården Nio 2, i mantal krono i Traheryds socken, såsom beläget utom tjenstgörings-distriktet, nära en mil från dess gräns och en half mil från allmän väg, icke 32 Expeditions-Ulskolie.ts Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 16. kunnat af Wettermark, under hans tjugufem-åriga tjensle-tid derstädes, till hostad begagnas, utan måst utarrenderas mot 50 R:dr Runt årligen, honom måtte tillåtas att, emot åtnjutande af hyres-ersätlning, i likhet med de länsmän, som äro i saknad af boställe, få berörde hemman till Kronan afstå; och sedan genom vederbörande embets-myndigheters utlåtanden blifvit upplyst och utredt, bland annat, att uti löneförmånerna för länsmannen i det ifrågavarande distriktet äro inberäknade räntan af bostället Bökhult med 20 R:dr och boställets afkastning 30 R:dr, alt detta hemman är. i anseende till sin aflägsenhet från < tjenstgörings-orten, såsom boställe åt länsmannen otjenligt, samt att inom samma distrikt ej linnes något hemman, som kunde anses lämpligt att för närvarande dertill anslås eller mot länsmansbostället Bökhult utbytas, har E. K. Maj:t, i öfverensstämmelse med hvad Kammar-kollegium och Slats-kontoret tillstyrkt, i nåder föreslagit Rikets Ständer, alt ifrågavarande kronolänsmans-bostäfle
Jag will endast hafma den äran anmärka alt jag ej grundat mm hemställan pä hwad z Ständ beslutat, ulan pä hwad jag trodde wara enligt med Ridderffapet och Adelns jö"dei i anledning af Nationens allmänna öi stan. För öfrigt fär jag den äran tillägga, alt hwad angäc de z:ne Sländens beflut, är det ej min berättelse, utan grundat pä officiella istän dem komna meddelanden. Herr Grefwe» och Landrmarfkalken lät derefter uppläsa följande: Utdrag af Protocollet hällit i BorgareStändetö Plenum wiv Riksdagen i Stockholm den 5 Januarii i8lo. S. D. Sedan Borgare - Srändet redan under den ri nästlidne Nvwember förordnat, samt Högwördige Preste - Ständer, och He derwärda Bonde« Ständer, enligt Prvtocollse Utdrag af den 14 och 18 i samma mänad, deruti instämt, alt nägre vtterligare Memorioler eller Anföranden, sä midt de ej äga ett oskiljaktigt sammanhang med sädane ämnen, som redan till Ständernes handläggning öfwerlemnade äro, strän berörde dag icke mätte af Rtks-Ständen till wederbörligt Utstött hänwilas, lä länge näovt förur remitteradt mai pä ert iädant UtstottS ätgärd funnes bero; fä agkave Stävdek nödigt, alt, Den 9 Januarki. 45 r att, genom detta ProtocollsUtdrag wänligm erinra Riksens Högloft.
Föredrogs och bifölls Allm. Besv. o. Ekon.Utskis d. 13 dennes f. m. på bordet lagda Betänk. JH 88, i anledn. af väckt motion om ingifvande af ett sammandrag af stadganden rörande sundhetsvården. Föredrogos, men bordlädes ånyo, uppå begäran af flere ledamöter, Allm. Besv. o. Ekon.Utskis d. 13 dennes f. m. på bordet lagde Betänk, i M 89, i anledn. af väckte motioner, rörande skjutsningsbesväret; JW 90, i anledn. af väckt motion, angide rättighet att vid gudstjensten eller andra presterliga förrättningar begagna äldre andaktsböcker; samt JU 91, ifråga dels om posthemmanens befrielse från poslförings-skyldigheten och dels om åtgärder till beredande af lättnad i nämnde besvär. Slutligen föredrogs och bifölls Allm. Besv. o. Ekon.Utskis d. 13 dennes f. på bordet lagda Betänk. JVg 92, ifråga om förändrade föreskrifter, rörande prest-enke-säten; hvarefter H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot.-utdr., innefattande R. o. Ad:s beslut rörande Tullbevillningen samt 10 prot.-utdr. för d 17 dennes e. m. Uplästes ett af Hr von Strokirch, Jean Paul Fredrik Otto, inlemnadt sålydande Mern.: Förhindrad, att fortfarande bevista Riksdagen, får jag, under vördsam anhållan om bibehållandet af min Riksdagsmanna-rätt, afsäga mig att vara Ledamot i Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, med tillkännagifvande att Hr Hagströmer, Johan Jacob, såsom ledamot af Allm.