Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Önskande lika med Herr Lefrén, att lånecrediten icke mätte inskränkas till 8 millioner, utan blifva så vidsträckt, som behofvet fordrar, och säkerheten medgifver, samt okunnig om de inodificationer, hvilka i vår myntbeslämningslag kunna göras, är det icke af Deri 25 November e. ni. 85 motvilja för Ränte-coupons, utan af ren egennytta för credilens utvidgande, som jag instämmer i Herr Rosenblads förslag, och anhåller om proposition derå. Herr von Hartmansdorff''. Då Herr Hjerta förklarat Herr Lefréns förslag otjenligt, hade jag ej väntat, att han skulle hålla vägen öppen att påföra Banken ett måhända likartadt lånesystem. Om man vill bereda sådana utvägar, som Herr Lefren synes åsyfta, bör man öfverlåta bestyret åt RiksgäldsContoiret. Det vore icke Rikets Ständer värdigt, att först besluta realisationen, och sedan åt Banken uppdraga sådana företag, som kunna rubba realisationens bestånd. Jag anhåller derföre om bifall till Utlåtandet, endast med förändring af årtalet 1828 lill 182g. Herr Munck af Rosenschöldj Eberhard: Äfven jag finner, att Herr Lefréns förslag icke är antagligt i alla delar, men uppskjuter att deröfver yttra mig, och yrkar nu blott antagande af Herr Rosenblads proposition. Herr von Troila Emil: Jag uppskjuter att yttra mig, till dess frågan kan i ett belt sammanhang pröfvas, och anhåller om den proposition, att man må innehålla med allt yttrande om fastighetslåneu, intill dess alla dit hörande frågor blifvit vederbörligen beredda till afgörande, 86 Dea i5 November c. m. Herr von Hartmansdorff'-. Ilerr Rosenblads förslag åsyftar utrikes lån. Förmodligen matte för dem beliöfvas helt andra vilkor, än som erfordras för de nu ifrågastahle fastighetslånen, hvilka således, utan sammanhang med de förra, gerna kunna nu afgöras. Herr Lefren’.
Som hon nu åter hade vandrat många villa stigar, kom hon ännu en gång till en gård, och utanför gården låg en stor sten. Då kunde hon förstå, att detta var det tredje stället hvarom hennes man hade talat. Hon gick derföre in, och fick se hvarest en jungfru satt i hög-bänken, och hade på sitt knä en liten blom-kind, fager som den fagraste lilla roseneknopp. Då tyckte hon sig kunna veta att detta var ulfvens tredje syster; hon trädde så fram, sade hvem hon var, och förtäljde om alla sina sorger. Straxt blef hon emottagen på det allra bästa, och ulfvens syster steg upp, lade barnet på hennes arm, och sade att det var hennes dotter. Nu kan man tänka hvad detta var för en tröst i prinsessans bedröfvelse, och hon omfamnade sitt lilla barn med stor hjertans kärlek, och gladdes att se huru fagert det var. Men när det gått en stund, hade hon inte ro att längre dväljas der; ty allt längtade hon bara till sin man, som hon hade mistat. När ulfvens syster nu såg att prinsessan icke ville stadna qvar, tog hon till orda: »icke kan jag förmena dig att du letar efter din man, ehuru mörkt det synes, att du finner honom. Men efter som vi nu hafva råkats, beder jag att du vill emottaga denna harpa, till ett minne af vår frändskap.» Dermed gaf hon konunga-dottern en harpa af gull, och var den så öfvermåttan präktig, att dess like inte står att finna, om man ock sökte öfver sju konunga-riken. Hon tillade: »denna harpan skall ha du att leka på när du blir sorgefull.» Ja, prinsessan tackade för den kostliga gåfvan; derefter tog hon farväl af ulfvens syster, omfamnade sin lilla dotter, och skildes ifrån dem med sådan sorg, som hvar man väl det kan tänka. Konunga-dottern begynte nu åter vandra, dag ut och dag in, öfver både berg och dalar, och alltid letade hon så troget efter de små stenarne som ulfven hade strött på sin väg. Men hvar och en gång hon blef trött eller sorge-full, tog hon fram sin gull-harpa, och begynte leka.
Jag vill säga det nu, ty hvem vet när vi tala till hvarandra härnäst. Jag vill tacka er för hvart vänligt ord, för hvart trofast handslag. Måtte jag för någon enda menniska kunna bli väckelse till så mycket ädelt och godt, som ni varit för mig, och jag skall icke ha ansett mig lefvat förgäfves! Det var detta jag ville säga innan jag går längre på den bana som nu tager alla mina krafter, hela mitt intresse i anspråk, och som jag icke vet om den leder till missräkning och nederlag eller framgång och seger. Jag tror att jag eger mod att möta hvilken af delarne det blir.” – Hvad Christian hade att anmärka emot mitt bref: Att jag sagdt att det var bättre att Quillfeldt satt sina personliga meddelanden i mitt bref än i Christians, emedan denne ofta visar sina bref, och man enligt min åsigt inte bör låta verlden med sina kalla ögon titta in i ens privatangelägenheter. Att jag gifvit Quillfeldt lof att skrifva sina bref på engelska, om han fann svenskan för besvärlig. Att brefvet är ovanligt varmt för att vara från mig, ”som egentligen är en kall natur”. (Jo jag tackar!) Att den som läser brefvet icke kan tro annat än att jag är kär i Quillfeldt. Att jag aldrig skulle skrifvit ett sådant bref till Christian. Att Quillfeldt visserligen varit ute i verlden, så att han fått vidsträcktare vyer, men att han hvarken trodde på Gud eller ett lif efter detta samt således icke var värd någon beundran. Slutpåståendet var att Christian icke är jaloux och att det vore en orimlighet att vara det, alldenstund hela Atlanten ligger emellan oss. Allt afhandlades fogligt och vänligt. Han föreföll verkligen icke svartsjuk, men det var klart att detta bref skulle framkalla smärtsamma jemförelser. I synnerhet som han naturligtvis icke hade en aning om att sjelfva innerligheten af mina uttryck var bevis på min kallsinnighet. Icke som skulle jag sjelf haft det klart för mig; jag skref blott efter min egen känsla och den var omedveten, instinktlik. Först då Christian kom med sina anmärkningar drefs jag att analysera den. Det var rent af slående hvilka motsättningar det kan vara mellan orsak och verkan.
Då nu någor sade: Din tjenare är utaf ene af Israels slägter, Så sade Absalom till honom: Si, din sak är god och rätt: men du hafver ingen, som dig förhörer af Konungenom. Och Absalom sade: Ack! ho sätter mig till domare i landena, att hvar man måtte komma till mig, den någon sak och klagan hafver, att jag måtte hjelpa honom till rätta? Och när någon gick fram till honom, till att tala med honom, så räckte han sina hand ut, och fick honom fatt, och kysste honom. Vid det sättet gjorde Absalom allom Israel, när de kommo med några saker till Konungen; och stal alltså bort männernas hjerta af Israel. Efter fyratio år sade Absalom till Konungen: Jag vill gå bort och fullkomna mitt löfte i Hebron, som jag Herranom lofvat hafver. Förty din tjenare gjorde ett löfte, då jag bodde i Gesur i Syrien, och sade: När Herren låter mig återkomma till Jerusalem, så vill jag göra Herranom en Gudstjenst. Konungen sade till honom: Gack i frid. Och han stod upp, och gick till Hebron. Men Absalom hade utsändt spejare uti alla Israels slägter, och lät säga: När I fån höra ljudet af basunen, så säger: Absalom är Konung vorden i Hebron. Och med Absalom gingo tuhundrad män af Jerusalem kallade; men de gingo i enfaldighet, och visste intet af sakene. Sände ock desslikes Absalom efter Achitophel den Giloniten, Davids rådgifvare, utaf hans stad Gilo; och som han nu hade offrat, vardt förbundet starkt, och folket lopp till, och förökades med Absalom. Så kom en och bidade David, och sade: Hvars mans hjerta i Israel följer Absalom efter. Men David sade till alla sina tjenare, som när honom voro i Jerusalem: Upp, låt oss fly; ty här blifver ingen undflykt för Absalom; skynder eder, låt oss gå, att han icke är snarare än vi, och får oss fatt, och drifver inuppå oss det ondt är, och slår staden med svärdsegg.
Så tag nu, Herre, mina själ; jag är icke bättre än mine fäder. Och han lade sig, och sof under enebärsträt. Och si, Ängelen tog uppå honom, och sade till honom: Statt upp, och ät. Och han såg sig om; och si, vid hans hufvud låg ett glödbakadt bröd, och en kanna med vatten. Och då han ätit och druckit hade, lade han sig åter till att sofva. Och Herrans Ängel kom till honom annan gången igen, och tog på honom, och sade: Statt upp, och ät; ty du hafver en stor väg för dig. Och han stod upp, och åt, och drack, och gick af den matens kraft fyratio dagar och fyratio nätter intill Guds berg Horeb; Och kom der uti ena kulo, och blef der öfver nattena. Och si, Herrans ord kom till honom, och sade till honom: Hvad gör du här, Elia? Han sade: Jag hafver haft nit om Herran Gud Zebaoth; förty Israels barn hafva öfvergifvit ditt förbund, och nederbrutit din altare, och dräpit dina Propheter med svärd; och jag är allena igenblifven, och de fara efter att de måga taga mig lifvet af. Han sade: Gack härut, och stig upp på berget inför Herran. Och si, Herren gick der framom, och ett stort starkt väder, som bröt berg, och sönderbråkade hällar inför Herranom; men icke var Herren i vädrena. Efter vädret kom en jordbäfning; men icke var Herren i jordbäfningen. Och efter jordbäfningen kom en eld; men icke var Herren i eldenom. Och efter elden kom ett ljud af ett sakta väder. Då Elia det hörde, skylde han sitt ansigte med sin mantel, och gick ut, och steg i dörrena af kulone; och si, då kom en röst till honom, och sade: Hvad hafver du här göra, Elia?
Ständer uti sine flere afgifne underdåniga Skrifvelser till Kongl. Majrt åsyftat; så hafva Revisorerne, enligt ordalydelsen i Kongl. Maj:ts åberopade Nådiga Skrifvelse, af den 7 November 1811, sökt förskaffa sig sådan kännedom, hvarigenom Riksens Höglofl. Ständer må kunna inhemta tillförlitlige anledningar, att örn Magazins-Inrättningens skick elier bestånd vidtaga de beslut, som en vunnen erfarenhet gillat och omständiglieterne kunna fordra. Men innan Revisorerne fortgå till utvecklingen af de åsigter, hvartill denna granskning föranledt, böra de icke förbigå den naturliga första fråga, som med afseende å Rikets verkeiiga, erkända behof, härvid framställer sig: Huru mycket kostar denna Stora Inrättning Riket? Den belägenhet, hvaruti Jordbrukaren måste befinna sig vid alltför låga Spannmålspris, enär Stats-Verkets påräknade Inkomster, endast till en del, men Bankens och så väl allmänna som enskildta Lånebiträden, Räntor m. m. aldeles icke rätta sig efter Spannmålens vanvärde; gifver ytterligare vigt åt denna fråga. Bilagan Litt. I, grundad på afslutad Räkenskap, utvisar, att Allmänna Magazins-Inrättningens under loppet af åren i8i3 , x8i4» 1815, 1816, 1817 och 1818, dels drifvit med förlust till belopp 113,972: 45. 6. Dito med vinst 74,529: 1. Revisorers Berättelse. 865 Dessutom har Inrättningen under denna tid tillgodonjutit all den fördel Staten tillkommer, derigenom, att Brännvins-Bränningsoch Distillerings-rättigheten i Stockholm, Götheborg och Carlskrona alden samma förbehållen, hvarigenom en samlad vinst uppkommit, stor (Bil.
Om jag icke misstager mig, så är det Hr von Hartmansdorff, som i sin reservation har sagt att det väl icke är meningen att kontrollanterna skola uppäta hela skatten, utan att Staten väl måste komma att upbära den Imfvudsakliga delen af skatten såsom vinst och endast något deraf afgå till kontrollanterna, och deruti instämmer jag helt och hållet. Med anledn. deraf tror jag det icke vara skadligt, om flere sälla sig tillsammans om en fabrik. Så mycket jag ogillar det i afseende på små-brännerierna, Den 27 April f. m. 483 så kan jag icke ogilla att det bildar sig bolag för bränvinsbränning i fabrik. Tvärtom kan väl ingen hindra personer med mindre kapitaler att förena sig om en sådan fabrik, och detta synes icke heller kunna hafva några menliga följder. Man har sett flera sådana bolag, der man köper upp materialier och drifver rörelsen för bolagets räkning, och det är mig sagdt, att det går ganska bra. Frih. Raab har delat min åsigt derom, att man icke bör gå allt för hastigt lill väga uti den reform, som nu är i fråga. Frihm har nemi. uti sin reservation sagt att: ”Den plötsliga förändringen i nu bestående förhållanden blefve stor och kunde ej annat än blifva i hög grad tryckande för dem, som i stöd af nu gällande lag ställt sin hushållning i större eller mindre mån beroende af bränvinsbränningen, och synnerligast för de många, som sakna kapitalstyrka alt utvidga näringen, eller att, hvad önskligare vore, uthärda de första årens förluster, lill deras hushållning hunnit ordnas ulan bränvinsbränning.” Jag kan icke annat än uttrycka milt deltagande tili hans åsigt i denna väg, men jag hoppas likväl att det icke är alldeles så farligt som han föreställer sig, utan att bränvinsbrännaren kan, om han vill, tillgodogöra sig den nya författningen, ty jag erkänner, ali man kan lill och med göra en 10 k:s panna så god att dermed kan tillverkas 300 k:r om dagen. Ar detta sannt, så tror jag att få af de nuvärde pannorna blifva uteslutna, emedan de kunna omgöras, så att de vid nästa bränvinsbränning tillverka 300 k:r om dagen.
Dessa äro i korthet de skäl. som förmått Utskottet att afstyrka Judarnes ovilkorliga rätt att bosätta sig pä landet; och emedan de mindre städerna i Sverige till större delen äro att betrakta såsom jordbrukande byar, så anser Utskottet att örn dem bör i detta hänseende gälla detsamma som 0111 landsbygden. Afven tror Utskottet, att Judarne ej bör tillåtas att fritt bosätta sig i Sveriges större uppstäder, emedan Judarne genom sin förmåga att hopsamla penningar skalle fä ett allt för stort inflytande i dessa städer, der kapitalisterne äro mera sällsynte. Ofvannämnde skäl till afstyrkande hafva dock icke kunnat komma Utskottet att glömma, det Judarnes nu varande motsats emot Kristendomen eli gång. enligt skriftens utsago, skall öfvervinnas,. och att intet Kristet land derför bör alldeles stöta dem ifrån sig eller sätta sig emot Guds plan med detta folk. Derför har Utskottet ej tvekat att tillstyrka rättighet för Judarne att obehindradt nedsätta sig i landets större stapelstäder, hvarest dei as inflytande ej kan vara af någon våda; och får Utskottet derföre, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets vid förra riksdagen afgifne utlåtande i ämnet, föreslå: att Rikets Ständer må nti underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att i Sverige födde Mosaiske trosbekännare samt öfrige denna trosbekännelse tillhörande personer, hvilka vunnit Svensk med borgare-rätt och under fern års tid i riket vistats, må förklaras berättigade, att, utan särskildt Nådigt tillstånd, bosätta sig och ega fastighet uti de stapelstäder i riket, hvilka hafva minst 4.000 innevånare. Stockholm den 2 Februari 1854. Allm. Best - och Ekon - Utskottets Betänkande, N:o 37. 5 Reservattonér: a) af herr Bergenstrahle, C. G.: »Utskottet har föreslagit att de
Vidare har motionären anfört, att, utcm i några af de större städerna, icke funnes några undervisningsanstalter för ynglingar sorn bestämde sig för handeln, hvadan desse äfven ofta, utan bildning för sitt yrke, lemmil att inträda i samhället, och derföre hemställt, dels att Rikets Ständer måtte föranstalta, det Apologistcih Real-skclor inrättades i städerne för den ungdom, sorn egnar sig åt de borgerliga näringarne, och dels, att en större uppmärksamhet lemnadrs åt de så kallade Söndags-skolorna, hvilka, cm de, såsom tillbörligt vöre, understöddes af Staten, kunde uträtta mycket godt, ecb utgjoide, eller motior arens förmenande, den enda läroanstalt der den cbrmedlsde ungdomen inom näringarne och den fattigaste medlem af samhället kur de erhålla en, elter bihofvet afpessad, bildning; och harr Allm. och Ehon.-Utshottets Betänkande, N;o 119. 1 IB motionären i sednare hänseendet föreslagit, att sådana Skolor, med ordentligt aflönade lärare, måtte i städerne inrättas, samt att styrelsen deröfver mätte uppdragas åt delegerade bland städernes invånare. Då Utskottet, i sitt Betänkande, Nto 117, dels afgifvit det yttrande om föreslagen förändring af Skol-Styrelserne, att Utskottet, för sin del, anser denna med flere frågor icke kunna, utan en föregången noggrann och. fullständig undersökning derom, till afgörande företagas, och i sammanhang med ny reglering af hela Eiementar-Läroverket, dels, hrad Apologist-skolor beträffar, tillstyrkt Rikets Ständer att, på anförda skäl, bos Kongl. Majtfc i underdånighet anhålla om en sådan definitiv organisation af Rikets undervisningsanstalter, att nuvarande Apologistoch Lärdomsskoior samt
Om man äfven skulle vilja undantaga nybyggnad, som likväl Utskrn icke expressis verbis gjort, så innefattar ordet underhålla, så väl omläggning af tak, som många andra åligganden, omläggning af golf m. m., som icke kunna författningsenligt åläggas Kyrkoherdarne utan förändring af andra stadganden, hvilka icke kunna bero af K. M. ensamt att föreskrifva. 8 H. 25 386 Den 12 Juli. Således anser jag den underd. skrifvelsen, som blifvit föreslagen icke kunna förenas med författningarne i öfrigt och de författningar, som Utsk:n ansett böra tillämpas på Kyrkoherde-boställen, utan det fordras en helt annan ordalydelse i den underd. skrifvelse, som till K. M. skall afgå i fall så skulle behöfvas. Det torde vara något långt gånget på riksdagen, för att återremittera sådana betänkrn, som dessa, hvarföre jag anhåller om Hr Frih. o. Landtnäs propos. till afslag på detta utlät. Gr. Gyldenstolpe: Under medgifvande af den otydlighet, som måhända förefinnes i 2:dra §:n af 26 kap. B.B., kan jag likvist icke medgifva att R. St. kunna åt K. M. öfverlemna alt i ekonomisk lagstiflninsväg gifva en förklaring af allmänna lagen. Om R. St. vilja föreslå en sådan förklaring, så måste R. St. yttra sig öfver den frågan, hvaruti den förklaringen skall bestå och således icke ensamt öfverlemna åt K. M. att förklara lagen. Följaktligen anser jag att denna fråga icke är af ekonomisk natur utan af civil-lags natur och tror derföre, att den af Utsk:n föreslagna skrifvelsen icke kan bifallas, hvarföre jag anhåller om afslag derpå. Då nu H. Ex. Hr Frih. o.
Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majt, efter fort;yad lnstruction för Roteringens verkställande i Skånska Länet), täck - 17 -S Ståts-Utskottets Betilnkandr.n'. tes i Nåder anbefalla en ny undersökning och Ptoterings företagande derstädes, på det dervid utrönas måne hvad jemkningar ocli rättelser skäligen kunde och borde äga rum i de delar, der den ene Bote Skyldige kunde finnas lidande och atén betungad, än deri andre, så att en hvar måtte tillkomma en låfvad och påräknad lättnad i denna skyldighet, samt dymedelst vinna den likiottighef i tunga och besvär, som bör utgöra det hufvudsakligaste vilkoret för ett så vigtigt varfs framtida bestånd. Då Kongl. Majit härtill täckes lemna Nådigt bifall; så anser Stats-Utskottet, såsom en ofelbar följd deraf, att de rättelser, hvarå de nu gjorde anmärkningar syfta, skola vinnas. Att ingå uti speciel eiler partiel pröfning af flere enskildte omständigheter härvid, eller grunden huru denna Botering tillkommit, har Utskottet ansett både utom gränsen för dess befattning och äfven mindre lämpeligt, enär i alla fall, efter Utskottets förslag, förrättningen i det hela skulle komma att undergå er, förnyad undersökning och rättelse i de delar, den finnes felagtig och afvikande från de gifne grunderne. Vid ett sådant tillfälle anser ock Stats-Utskottet den rättelse äfven vinnas, som uti anjrärkningarne från Högvördige Preste - Ståndet blifvit yrkad, nemligen att Boställs-Innehafvare af Ecclesiastique-Staten matte få hafva sina ombud närvarande och dymedelst bereda sig den lindring uti Boterings-Besväret, sora de kunna äga skäl att få lill godo njuta.
Dessutom har Utskottet från Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden emottagit de, vid motionens föredragning, derstädes afgifne yttranden, enligt hvilka Biskopen Hedrén och Contracts-prosten Lignell inom Preste-Ståndet samt Herr Stenström inom Borgare-Ståndet och en mängd talare inom Bonde-Ståndet understödt och förordat motionärens förslag, förnämligast med hänsigt till ofvannämnde bruksanläggnings stora vigt och allmänna nytta för den kringliggande fattiga och aflägsna landsort, hvars befolkning, i saknad af arbetstillfällen i sin hembygd, måste utvandra lill andra orter, för att der söka föda och sysselsättning. Likaledes har Ridderskapet och Adeln till Stats-Utskottet remittera* ett af Herr Conrad Blechert Fitinghoff', med anledning af det för honom föreslagna låneunderstöd, afgifvet anförande, deruti han förklarat, att han, i händelse detta lån, emot någon tids räntefrihet samt billiga betalmngsvilkor, blefve beviljadt, förbunde sig, att vid lånets emottagande aflemna första inteckningen i Conradsforss bruksegendom; att låta brandförsäkra ej mindre derstädes nu befintliga byggnader, som icke förut voro för brandskada försäkrade, än ock de nya husen, i den mon de hinna fullbordas; samt att, så vida lånesumman under innevarande års lopp utbekommes, hafva inom högst trenne års tid fulländat brukets nya anläggning, i itfverensstämmelse med de för detsamma utfärdade privilegier.
Betänkanden, 363 6:0 Manufacturister och Fabriquesidkare i Eskilstuna Fristad, så för egne Personer som för Hustrur, Barn ocli Tjenstehjon* 2. Mom. Befrielse efter 2 och 4. Art. njutar 1:0 Innehafvare af en eller flere tjenster, antingen utan Lön eller Inkomst, eller hvars sammanräknade belopp ej öfverstiger 200 R:d., Auscultanter och Extra Ordinarie Tjenstemän af alla Stater, hvilkas inkomster genom Arfvoden eiler Sportler icke uppgå till sistnämnde Summa ; Afskedade eller blott Caracteriserade Personer, utan Tjenst och Löné-inkomst, jern* te Studerande , hvilka för enskild undervisning hafva mindre än loo Rds Lön, eller ej innehafva sådan Egendom, hvaraf Bevillning erläggas bör; äfvensom i beräkning af Löneinkomst icke ingår Tractamente under Cornmenderingar utom Station, på mindre tid än Sex fortfarande Månader af året, Fält-aflöning i Krig på längre eller kortare tid, Milifaire Pensioner af Arrnéens och Amiralitets Pensions-Cassorne, HuShyror och Inquarteringspenningar, Embetsoch Tjenstemäns Resepenningar och Tractamens ten i Kronans ärender, samt reseunderhåll oell Arfvoden i och för Riksdagar; 2:0 Innevånarne i Särna Socken af Öster* Dalarne ; 3:0 Alla i Itta, arra och 3:dje Puncterne af I Mom. i denna §. uppräknade Personer, jemte kuskar hos private, lagstadde drängar och pigor på Landet och i Städerne, Torpare, Lärlingar i Handtverk, Allmogens hemmavarande Söner, Mågar, Döttrar och Sonhustrur, samt Barnmorskor , så vida de ej äga serskild förmö* 564 BevillningsUtsk.
Oct. 2 A. P. 124, i75. — i anledning af Konungens rennss angående Sala Silfververk. Oct. P. 3. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets förslag till Löneförbättring för de fyra SlatsSecreterarne. Aug. P. 541. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets yttrande rörande begärd prolongation å arrendet af Klabböle Laxfiske. Aug. P. 54iSept. P. 6, 97. Oct. P. 427- — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående den i Hufvudstaden anlagde Veterinairlnrättningen. Aug. Oct. SBS StatsUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: i anledning af Konungens Skrifvelse om pension vid afskedstagandet för JustiticeRådet Blom. Aug. Sept. 2 A. P. 53. — rörande grunders bestämmande för pensioner åt dem, som innehaft HofStats-sysslor. Aug. Öct. P. 97. Oct. 2 A. P. 4Ö0, 566. — öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande i fråga om Statens Ordinarie räntors utgörande i Skåne, Blekinge och BoliusLän. Aug. P. 941- Sept. P. 73, 269, 313- Oct. 2 A. P. 592. — öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående regleringen af RiksStatens Tredje HufvudTitel. Aug. P. g4i. No v. 2 A. P. 14 r. —■ om tillökt antal löner inom StatsExpeditionerne af Kongl. Maj:ts Cuntzli. Aug. 2 A. P. 125. Oct. P. 207. *— angående RiksStåndens särskildte beslut i fråga om ökadt anslag å Stat för Kongl. Bihliolheket. Aug. 2 Å. P. ia5. Oct. 2 A. P. 456. — rörande granskningen af Wadstena KrigsmansbusCassas räkem*.aper. Aug. 2 A. P. 125.