Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
har » Hon henne fogel eken, under motstod annan, s o m ett barn o c h o c h i detta ögonblick är han är tyst vild lycklig. Vinden deruppe hans armar hennes mjuka ljufvaste når Allt sjelfsvåldiga fjäriln, h a r, » fortsätter honom ljusröda drömmar net tröttnar vid en leksak, för att längta efter sakta smeker oegenuyttiga kärgåfva. » frågar hon ting, jag! » tager T r o mig, j a g känner som g e n o m sitt yttre bedårar alla qvinnor. heten enDet sprider åter sin glans, men glasdörren är stängd. man, sig älskling, det är j u än kort nade att föro c h ett Naturen har slösat sina skönaste gåfvor p å denne för namn. vet j a g mera dröm hennes rena, dina likar, Han lycksaligt tillbaka. ej min ljufva för h o n o m. omkring rosorna, från sina armar längtansfullt ut m o t rymden träder hon Ett svart på den m ö r k skugga faller öfver månstrålen, » Räds de armar, veck » Han öfvergjuten a f sann, flygtig lidelsefullt? » Blott framhviskar skräckt dast mjuka så vara en skall krossa hennes hjerta o c h han bortkasta » Men, » fram o c h glänser — han leks dyrbara natten långsamt glittrar hennes i sträcker tomma En stilla gestalt. Hon den det på endast o c h Schubert, stannar m i d t i månstrålen, dess sitt d r ö m m a n d e sätt spelas på piano. Spelerskan du tror skall lösryckta toner a f Chopin som som blifver honom, tänkande. Inifrån några och väl sällhetsrus den gamle ufven, som fortsätter mångåriga annonser som beröra familjekretsen. — Annonser mottagas endast genom S. Gumselius annonsbyrå och hos redaktionen. Abonnentsamlare antagas. Annonser mottagas genom 8. Gumsellus annonsbyrå ocn nos redaktionen till 2 5 öre pr 4-spaltig petltrad ( Tidningen kostar endast en (!) krona för qvartalet, befordrlngsafglften Inberäknad. — Fullständig modeoch mönstertidning gratis.
Förstås dermed, såsom jag tror, ingenting annat, än att med den bortkomnes qvarlåtenskap skall förfaras såsom om han vore död, så säges pätagligen mer än som menas och i händelse en domstol utfärdar ett beslut derom, att en person skall anses som död, så är det högst sannolikt att mången skall tro, att ett sådant beslut bör ega inflytande äfven på andra rättsförhållanden, än dem, som serskildt omtalas i den föreslagna författningen och att sedan en domstol förklarat, att en person skall för död anses, detta kommer att efter orden förstås. Om den bortrestes, eller bortkomnes efterlemnade maka ville ingå nytt äktenskap, sedan en domstol utfärdat ett förklarande af nämnde lydelse, skulle lion efter Utsk:s mening vara skyldig att följa den procedur, som Gifterm.-B:n i thy fall föreskrifver. Men jag betviflar att det kommer allmänneligen att så antagas. Det är obestridligen af stor vigt att en lag är tydlig så att den icke gifver anledn. till missförstånd. Och då, enl. min tanke, den föreslagne lagen icke är så beskaffad, föreställer jag mig att en rättelse derutinnan är nödig. 112 Den 17 Maj f. m. Dessa äro de hufvudsakligaste anmärkmr jag velat framställa. Visserligen följa deraf andra och jag skulle dessutom serskildt vilja förorda utbytandet af ordet "bortkommen''', som blifvit taget i en oriktig betydelse. Jag kan icke påminna mig hafva hos någon godkänd författare sett detta ord användt för att uttrycka en egenskap hos ett sig sjelf bestämmande eller förnuftigt väsende, utan tvertom för motsatsen deraf: Jag tror att man skulle kunna i denna lag ersätta det med ordet "frånvarande". Emellertid anser jag dessa anmärkmr vara af ringa vigt. De som, efter min öfvertygelse, äro af en hufvudsakligare beskaffenhet, har jag redan haft äran nämna. Jag yrkar icke någon påföljd deraf, utan har endast framställt dem, på det de, såsom uttryckande min mening, måtte inflyta i prut. Gr. Sparre, Erik:
— N:o 197, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid behandlingen af Utskottets Betänkande N:o 161, i fråga om det af Kommitterade uppgjorda förslag till Förordning om Kyrkostämma samt Kyrkooch Skol-råd: B. XI. 290, 314, 317, A. 317, 318, 319. — N:o 198, i anledning af väckte motioner om förändring af telegramportot samt andra bestämmelser i afseende på elektriska telegrafverket i Riket: B. XI. 315, 319, A. 319, E. 377. — N:o 199, i anledning af väckt motion, i fråga om utarrenderande af Rikets postkontor: B. XI. 315, 319, A. 319. — N:o 200, i anledning af väckt motion om förändring i gällande föreskrifter, rörande användande af skogsalster ä kronomarker inom Yester-Norrlands Län: B. XI. 320, 336, 340, A. 343, E. 377. — N:o 201, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid behandlingen af Utskottets Betänkande N:o 161, i fråga om det af Kommitterade uppgjorda förslag till Förordning om Landsting: B. XI. 315, 319, 324, A. 324, 336, B. 345, 354, 356, A. 358, E. 380.
Hvad 1111 först angår Riddarhus-Sekreteraren; så och då, på sätt Riddarhus-Directionen upplyst, bemälde tjenstemans lön förblifvit oförändrad allt sedan 1834 års riksdag, oaktadt öfriga Riddarhusets tjenstemäns löner blifvit efter nämnda tid förhöjda; samt vid bestämmande af Riddarhus-Sekreterarens lön afseende torde böra hafvas, utom å den omständighet att lefnadskostnaderne sedan 1834 i betydlig mån fördyrats, — äfven derå, att han hädanefter förlorar hela den inkomst, som hittills tillkommit honom såsom Sekreterare hos Ridderskapet och Adeln under Riksdagarne, hemställer Utskottet, att Ridderskapet och Adeln måtte bifalla hvad Riddarhus-Directionen i afseende å RiddarhusSekreterarens lön föreslagit. Första Cancellisten åtnjuter för närvarande i lön 800 R:dr Runt, och 2:dra Cancellisten uppbär, utom lön från Riddarhus-Cassan af 600 R:dr, från Adliga Jungfrustiftet 150 R:dr, äfvensom han kunnat i lösen för utdrag ur Ridclai-hus-Utskottcts Utlåtande N:o 14. 3 de Genealogiska tabellerna påräkna 200 å 250 R:dr, allt årligen. Då, enligt Utskottets förslag, l:ste och 2:dre Cancellistens göromål komma att förenas i Riddarhus-Can - cellistens hand, får Utskottet föreslå, det denne tjenstemäns lön bestämmes så, att han erhåller från Riddarhuslcassan nuvarande l:ste Cancellistens lön 800,00; från Jungfrustiftet det belopp, som hittills uppburits af 2:dre Cancellisten 150,00; hvarjemte honom bör tillfalla ofvanomförmäide sportelinkomst. Härigenom skulle Riddarhus-Cancellisten hafva att påräkna en årlig inkomst af omkring 1,200 R:dr Runt, hvilken torde kunna anses såsom skälig med afseende å de göromål, som blifva med tjensten förenade.
Afven om en näringsidkare icke haft någon inkomst på sin rörelse, skulle han således beskattas för en imaginär vinst, hvilket Utsk:t ansett stå i bestämd strid med det stadgande, som säger att endast den behållna inkomsten skall beskattas. Inom den afdelning af Utsk:t, hvilken beredde denna fråga, hade man föreslagit en sådan redaktion af detta morn., att en näringsidkare alltid skulle komma att erlägga bevillning efter beloppet af sin behållna inkomst, vare sig att denna genom gjorda vinster uppgick till ovanligt högt, eller genom lidna förluster nedgick till ganska ringa belopp. Genom ett dylikt förslag hade man, så att säga, försökt »sätta kyrkan midt i byn», men det vann icke Utskits bifall, utan Utsk:t beslöt i stället att ur § 7 utesluta det ifrågavarande mom:t, hvartill jag hemställer att det Högfl. Ståndet ville lemna sitt samtycke. Gr. Mörner: Jag tar mig friheten hemställa till R. o. Ad:s bepröfvande, huruvida det vore rätt att delegarne i ett bolag, sådant som t. ex. Karlsviks aktiebolag, hvilket vi veta har uti sin näring nedlagt belopp, uppgående till millioner, skulle sättas i likhet med trashanken på gatan, hvilken eger hvarken hem, kläder eller föda, derföre att bolagsmännen uppgifva sig året förut icke hafva haft någon vinst på sin rörelse. Är det 7? Den 6 Juni f. m. skäl att införa en sådan lagstiftning? Ett dylikt bolag, som kanske året förut varit sysselsatt med reparation af sina fabriker och således då icke haft någon inkomst, kan likväl hafva en ganska betydlig sådan under det år, för hvilket bolaget beskattas, fastän man icke får reda på den förrän följande år. Hr von Koch: Jag fruktar att något missförstånd inom Utsk:t egt rum i afseende å denna punkt. Förhållandet är nemi. det, att man, vid beräkningen öfver hvad man skall skatta för det löpande året, begagnar sig af den siffra, hvartill det nästföregående årets inkomst uppgått. Detta måtte hafva gjort att man trott att bevillningen alltid erlades för det föregående året, oaktadt den i sjelfva verket erlägges för det löpande och föregående årets inkomst endast är bestämd såsom beräkningsgrund.
Rikets Ständer, lika med E. K. M., öfver-, tygade om angelägenheten deraf, att, till förekommande af ökade vådor för Riket vid inträffande allmännare missväxter, sätta E. K. M. i tillfälle att, genom ändamålsenliga anstalter till afböjaude af nöd samt afsaknad å brödföda och utsädeskorn, i det möjligaste lindra den af missväxten träffade landtmannens förlägenhet, hafva alltså beslutat, att, i likhet med hvad vid 1823 års Riksdag egde rum, för berörde ändamål ställa ett Creditiv af En Million Riksdaler Banco till E. K. M:ts Nådiga disposition; varande denna summa uppå Riksgälds-Contoiret anvisad. Vid användandet af berörde Creditiv hafva R. St. ansett sig i underdånighet böra fästa samma vilkor oeh förbehåll, sorn i R. St:s underdå - 44 Exp. lies k. Förslag till tind, Skrif v. N:o 356. niga Skrifvelse elen 10 December i8a3 innefattas, nemligen: i 1:0 att, sedan Läns-Styrelserne bos E. K. M. i tid uppgifvit spanmnålsbehofven samt till hvad pris och qvantitet desamma af örtens invånare kunna anskaffas, sådant bör, genom annonce i allmänna tidningarne, tillkäiirtagifvas, på det att anbud af bugade specnlanter må kunna göras om leverering af större eller mindre del af det erforderjvea spannmålsbeioppet, 'inom viss föreskrifven lid, på bestämd plats och för bestämdt pris, emot erhållande of dertill nödigt förskott utaf Creditivfonden, om så nödvändigt påfordran, och fullgod säkerhet för återbetalningen kan ställas; hvarefter Leveranteuren, vid sädens aflemnande, utbekommer sin betalning, så vida ej anstånd blifvit på längre eller kortare tid belingadt; och må afhandlingarne om silka spannmalslevereringar för nödställda orter uppgöras emellan E I\.
Och är, med afseende härå, föreslaget, att till Eders Kongl. Maj:ts disposition måtte anvisas dels 5,000 R:dr till inköp af 4 stycken hingstar, hvilka, till befrämjande af en god afvel arbetshästar, borde stationeras å lämpliga ställen i Jemtlands län, för att till stobetäckning användas, dels ock 5,000 R:dr, till uppköp af tackor och baggar af en för Jemtland passande race, att till fårafvelns förbättring likaledes uppsättas å passande ställen i nämnda län, allt på sätt samt under de vilkor och kontroller, som Eders Kongl. Maj:t, för de afsedda ändamålens vinnande, kunde finna för godt bestämma. Hvad först angår det äskade anslaget för befrämjande i nämnda län utaf en god afvel af arbetshästar, så, enär åtskilliga anförda omständigheter ådagalägga behofvet af ifrågavarande anslag, genom hvars beviljande fördelar skulle tillskyndas icke blott provinsen Jemtland, för hvilken hästafveln är af synnerlig vigt, utan ock andra landskap, dit de Jemtländska hästarne, genom försäljning, spridas, samt Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers under d. Skrifvelse, N:o 76. 15 det åsyftade ändamålet är af den allmännyttiga beskaffenhet, att det förtjenar med statsmedel understödjas, hafva Rikets Ständer, till befrämjande i provinsen Jemtland af en god afvel af arbetshästar, till Eders Kongl. Maj:ts nådiga disposition, å Riksgälds-kontoret anvisat ett belopp af 5,000 R:dr, att på det sätt och under de vilkor, Eders Kongl. Majit kan finna lämpligt föreskrifva, för berörda ändamål användas.
men da en, som genom en stympad rättegångshandlings tryckning blir förnärmad, genast kan ge sig sjelf uprätlelse, genom tryckning af det uteslutna utslaget eller domen, mä» sste den som blir oröttwist anfallen i en tidning först afmatta ett sädant Utslag af domstolen, och kan icke, äswen under be lyckligaste omständigheter, hiltina att nog snart betaga det widriga uttrycket sin krask, som emedlertid sprider sig lik en löpeld kring hela landet. Kan smädarn krängla sig ifrön betvisningen, öpnar lagen synbarligen för honom allahanda kryphål, haller ben honom i det längsta gwar under masken; hwem inser icke da pä en gäng obilligheten af ett sadant förfarande och nödwändigheten att genom nödiga band pä Tiduings-ulgLfrvare, afhälla, sa midt möjligt, dem fran crtk införa obewista beskyllningar emot kände personer, och alt när de »väga det, kunna lämna den förolämpade en hastig upräktclse. Sädan ar esprin af de af Konungen sörestagne mcsurer. Den öfwerensstämmer sä med ben som redan för 80 är sedan och rinder den högsta frihetstid warit erkänd för allmänt tryck, att man ej utan förundran finner afstegen derifrån i wara mera odlade tider. Jag förblandar dä icke tryckfriheten med friheten att smäda ^ Den 26 Junii8sr smäda, och tror icke att indragningen af nagra för Nationens sedliga odling wanärande skrifter skulle wara ert ingrepp i den för henne sa dyrbara tryckfriheten. Friherre Legerström, ^acod: Jag ernar ej med ett konstladt phrasmakeri meddela någon Min öfwenygelse. Joq anhaller endast, att fä äterföra Höglofl. Rioderskapet 05H Adeln till ämnet, nemligen granskningen af Constitutions UiskoltetS betänkande, Evin Herr redan anfört de anmärkningar jag hade ernat göra, tillika med åtskilliga andra, uti hwilka alla jag instämmer, sä will jag ej uptaga Ridderstapet och Adelns tid med ett onödigt uprepande af desamma.
Departements-chefernes förseende med boställsrum, de boställen, som förut innehafts af General-adjutanterne för arméen och flottan, genast efter dessa befattningars upphörande, blifvit åt Cheferne för Landtoch Sjöförsvars-departementen upplåtna, hvaremot någon vidare åtgärd i anledning af Rikets Ständers berörda framställning, sedermera icke, i saknad af för de afsedda ändamålen tjenliga lägenheter uti Kronans hus i hufvudstaden, kunnat vidtagas, förrän efter myntverkets förflyttande till den derför inköpta egendom å Kungsholmen, det förra mynthuset blifvit upplåtet till embetslokaler för Stats-departementens expeditioner, hvarigenom och sedan jemväl den Kronan tillhöriga, åt enskild person på vissa vilkor upplåtna S. k. gjuthustomten här i staden blifvit inlöst, Kongl. Majit kommit i tillfälle att åt Stats-Utskottets Utlåtande N:o 104. 3 tre af de fyra Departements-chefer, som af boställen voro i saknad, tills vidare anvisa ledigblifna, för dessa behof tjenliga boställen; vid hvilka förhållanden och då för denne Departements-chef tjenlig boställslägenhet framdeles kunde beredas, om en föreslagen byggnad vid Carl XIII;» torg korinne till stånd, Kongl. Maj:t ansett den underdåniga framställningen icke erfordra särskild åtgärd, med förklaring tillika att, om Rikets Ständer ansåge att sistnämnde Departements-chef emellertid borde undfå ersättning för saknad boställsförmån, sådan kunde, utan behof af särskildt anslag, utgå af för Kongl. Majit disponibla medel; och hafva Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 12 Juli 1851, tillkännagifva att, i saknad af den begärda, och såsom behöflig ansedda utredning, de funnit sig förhindrade att i anledning af den nådiga framställningen sig utlåta, förrän Rikets Ständer fått emottaga den nådiga Proposition, som uti berörda skrifvelse den 5 Augusti 1840 omförmäles.
Jag anser således allt vidare ordande i denna fråga vore öfverflödigt, utan böra vi inskränka oss till att antingen bifalla eller afslå ifrågavande Utlåt. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm, alt under densamma blifvit yrkadt, dels bifall å Uisk:s Utlåt., dels bifall derå med den förändring att framför ordet ”efterskänkas” tillädes orden: ”för hvad af delta arf dem lagligen tillkommit i händelse prsescriptionsliden ej varit försuten.” 336 Den 24 April. Propus, lill bifall å Utsk:s Utlåt, blef härefter framsläld och besvarad med slarka Ja, jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Föredrogs ånyo och bifölls BankoUtsk:s d. 12 och 15 dennes på bordet lagda Mern. JV2 32, innefattande föreskrifter till undvikande af pennin ge-remisser med posterne emellan Stockholm och de orter, der R. St:rs Bauk har Lånekontor m. m. Föredrogs och lades på flere ledamöters begäran ånyo på bordet Bevilln:sUtsk:s d. 15 dennes första gången bordlagda Betänk. JVå 3, ang:de Tullbevillningen. Med tillkännagifvande, att Talmännen vid deras sednaste sammanträde öfverenskommit, att hos RiksSlm föreslå, att Bevilln.Utsk:S nu ånyo bordlagda Betänk, måtte fä företagas till afgörande Onsdagen d. 3 nästk. Maj, hemstälde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bi folie att nämnde Betänk, då blefve ånyo föredraget, samt upföt des främst å föredragn:s-listan. Ropades Ja.
I en till Hedervärda Bonde-Ståndet afgifven, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling öfverlemnad motion (Nio 196), har Anders Gudmundsson från Hallands län anfört, hurusom, då strandboerne vanligen tillegnade sig det hafsgräs eller s. k. tång, som å stränderna, synnerligen vid Hallands södra kust, uppflöt ur hafvet och vore af särdeles nytta, dels till täckning af flygsandsfält dels såsom gödningsämne, samt öfverenskommelser för att jemväl åt de från stränderna aflägsnäre boende, hvilka med de egentliga strandboerne egde lika rätt till tångtägt och icke förlorat denna rätt, ehuru de antingen genom laga skiften blifvit flyttade från strandens närhet eller nedsatt sig på afgärda hemman, bereda tillgång dertill, till följd af strandboernes egennytta icke kunnat tillvägabringas, nödigt vore, att genom lagstiftningen åtgärder vidtoges för tångtägtens ordnande. Motionären har ansett detta böra ske sålunda, att föreskrift meddelas derom, att delegare i sådan byallmänning, som erbjuder tångtägt, finge bestämma ordnandet af fördelningen af tångtägten med enkel röstpluralitet efter det oförmedlade hemmantalet inom byalaget ; föreslående motionären alltså, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af en förordning, som på nyssnämnda sätt bestämmer, åtminstone för tio år, huru rätt till tångtägt på Hallands stränder skall utöfvas. Sedan förevarande fråga vid flera riksdagar varit föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet, och Rikets Ständer vid riksdagen 1840—1841 hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit täcktes i nåder anbefalla vederbörande embetsmyndigheter att i alla de delar af riket, der tillfälle till tångtägt egde rum, och en reglering af behofvet påkallades, söka tillvägabringa vänliga öfverenskommelser, hvarigenom, utan inskränkning i någons lagliga rätt, möjligheten att få begagna ifrågavarande för jordbrukets framgång nyttiga produkt kunde beredas äfven för de Bih. till B. St.
Under förnyande af den försäkran, att jag vill realisationen äfven så varmt som de, hvilka sätta tvifvel till uppriktigheten af mina ord, och under den afgjorda Öf•vertygeisen inom mig, att jag gaghar ändamålet mera än de, som brådska med realisationens fullbordan, tror jag mig bolm gifva vigt åt min anmärkning. Jag anhåller att få till den lycklige talare, som vändt sig till mig, föl-klara, att äfven jag anser lagen af den 1 Mars för en lag; men att den har fästat vid sina föreskrifter ett vilkor, som jag finner ännu icke vara verkstäldt, det vilkor nemligen, att reella fonden skulle förhålla sig till sedelstocken såsom 5 till 8. Men den värde ordföranden i BancoUtsk, har upplyst, att till denna proportion ännu saknas 3öo,ooo t:dr; och jag skulle häraf hafva tillräcklig anledning att erinra mina motståndare, att vid ett slikt förhållande vore det icke ett uppfyllande utan öfverträdande af lagen, sådan den är, att tillåta utvexlingen. Men jag viii icke begagna några slags undanflykter. Hvad är nu frågan? Ordföranden 1 BancoUtsk. har sagt, att om 6 ä j veckor kan bestämdt svar från Utsk. vara att förvänta. Hr v. Hartmansdorff och Gr. Den 17 Mars e. m. att gå en medelväg. För min del sätter jag mig ej emot, att propos. må framställas på sätt Hr v. Hartmansdorff föreslagit. Hr Rosenblad: Jag anmälde mig efter Hr v. Heijne, hvars framställning, enär ingen upptagit densamma, jag anhåller att fä besvara. Hr v. Heijne har önskat få utredt, huruvida de vilkor, som fordras för verkställandet af Ständernas beslut, blifvit uppfyllda eller icke, och trott, att, i sednare fallet, en anmälan derom borde göras hos K. M. Men förhållandet är sådant, att K. M. uti Sin nåd. skrifvelse tillkännagifvit, att K. M. icke ansåg något hinder för utvexlingens början d. 1 Juli deruti möta, att proportionen såsom 5 till 8 icke är fullt uppnådd.
Fröken ärnade just börja en beskrifning om Fröknarna Cloty och Jettchen, då Majorskan oformodadt steg upp, samt rekommenderade sig i sin "nådiga tantes" ynnest. Fröken följde naturligtvis hennes exempel, och hann knappt mer än ytterligare påminna mig om mitt för morgondagen gifna löfte. "Ack! Fru Friherrinna", utropade jag nu ovilkorligt, sedan dessa gäster i sin vagn lyckligen aflägsnats, "huru god ni är. Jag skulle väl alldrig vidrört denna obetydlighet, skulle ej mitt hjerta ännu flöda öfver af den renaste tacksamhet till er; men nu gör jag det, på det ni, hulda Friherrinna sjelf må kunna dömma om hvad jag känner, och hvad jag i synnerhet i detta fall har skäl att känna, for er mot mig bevisade välvilja;" och mi berättade jag henne den lilla passagen före hennes inkomst i förmaket. "Jag vet, jag känner mer än väl", inföll Friherrinnan, "det löjliga högmod och den egenkärlek, hvartill i synnerhet Majorskan gör sig skyldig; man måste derföre, med den största liknöjdhet, om ock förenad med höflighet, bemöta henne; det gör mig verkeligen ofta ondt i synnerhet som blodsband förena oss, men hon är ohjeplig. Fröken, tror jag ej så mycket af böjelse, som icke mer för att efterkomma sin systers önskan, följer dess exempel, skulle deras far fått lefva, hade säkert hans vakande öga i tid rigtat deras förstånd, och afvärjt hvarje skadlig inflytelse på deras unga hjertan; men ack! han rycktes alltför tidigt bort, och lemnade sina båda döttrar, jemte en förhoppningsfull son, åt en allt förverldslig och veksinnad mor, hvilken i sina barns dageligen tilltagande sjelfsvåld, endast såg otvifvelaktiga bevis på qvickhet och snille, och således genom denna efterlåtenhet mera befrämjade än afstyrkte det onda." Jag omtalade nu det löfte jag lemnat Fröken, nemligen: promenaden till Gymnastiken.
Vid sådant förhållande vill det synas, att de äldre ledamöterne i Hofrälterna äro i hög grad fortjente af den föreslagna lönetillökningen, så att Hofr.rådslönen bestämmes till två tusende r;dr b:co, samt att alla åtta Hofr.råden uti både Svea och Götha Hofrätt böra komma i åtnjutande af enahanda lönebelopp oafkortadt. För Assessorerne har jag föreslagit 1,600 r:dr b:co. I K. M:s nåd. propos. utföres allenast i,5oo ridr. — Denna nedsättning står, efter min öfvertygelse, icke tillsammans med billighetens fordringar. Det lärer icke kunna al någon oväldig motsägas, att ledamöterne i Rikets Hofrätten hafva, om ej mera, åtminstone fullt ut lika mödosamma, ansvarsfulla och maktpåliggande befattningar, som ledamöterne uti Rikets Collegier; och jag vågar bestämdt påstå, att arbetet uti t. ex. Bergseller Gommerce-colhm icke ari någon måtto jemförligt med arbetet uti Hofratterna. Och likväl åtnjuter ett Bergsråd, ett Commerceråd, till hvilka platser befordran sker långt tidigare, än till Hofr.råd, icke allenast lika stor lön med Hofr.råderne, utan ock högre lön de år, då riks markegången öfverstiger 6 r:dr b:co, emedan ledamöterne i Collegierna hafva högre spanmålsbelopp under lönerne inberäknade, än Hofr.råderne. Exempelvis må nämnas, att för år 1819 utgjorde lönen: för 1 Bergsråd, 1 Commerce-råd ro. fl b:co i,9g5: 4°- för 1 Hofr.råd allenast >9l2: 24- Riksmarkegången utgjorde då 8 r:dr 29 sk. b:co. För billigheten af löneförhöjning för Hofiv-ledamölerne tala ytterligare följande omständigheter: P ro fe ssorer n e vid universitetet i Upsala hafva nyligen erhållit förbättrade löner.