Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt har den fördelen äfven genom förenämnde förening .uppkommit, alt ett mångdubbladt utrymme erhållits inom samma areal, der gemensamma logernenter . i stället för celler, inrättades, och mycken besparing i tid och kostnad vid byggnadernas utförande dymedelst vunnits. Inneslutandet i celle, utan sysselsättning och dager, är ett pröfningsoch bestraffningssätt, som, med lämpor och omtanka användt, nästan aldrig förfelar sitt ändamål, att framkalla ånger och åtminstone åstadkomma en temporair förbättring. Uti Malmö, der någre celler inrättades redan år 1826 för sådane fångar, som å bekännelse voro insatte, och i hufvudstaden, der dylika fångar vid Corrections-Inrättningarne blifvit i celler ensligt förvarade, och hvaraf åtskilige ännu å bägge ställen till bekännelse hållas, har inflytelsen af detta boningssått, i förening med en för ändamålet lämpad omsorgsfull behandling, genom flere aflagda, upprigtiga bekännelser visat sin verkan. Ändamålet med de afEder Kongl. Majit i Nåder afsedde serskilde Bil till K. M. Nåd. Propos. N:o 23. 63 fängelsers inrättande för s 1 i k e fångar, kan således anses vara vunnet, genom utvägen , alt ändamålsenligt kunna förvara dem uti förenämnde correctionela fängelser, och kostnaden af ett serskildt fängelses uppbyggnad eller inredande derföre besparas. Då emedlertid Byggnads - construction ännu icke hunnit fullbordas, och de beständigt fortfarande byggnads - arbetena å Långholmen derstädes hålla Arbets-personalen sammanblandad , har också det verkliga correctionela .systemet, grundadt på en väl beräknad afskiljning i classer, icke kunnat sältas i verket; men Styrelsen har likväl , genom provisionel Instructioner och arbetshjonens indelning i mindre fördelningar med visse ansvarige förmän i spetsen för hvarje fördelning, samt genom stadgandet af en viss ordning i lefnadsoch arbetssätt, och framför allt genom religieusa uppmuntringar och militairiskt allvar, sökt föra och leda den blandade hopen till sedlighet, ordning, lydnad, arbetsamhet och mänhet om eget väsende så i moraliskt som physiskt hänseende.
HypotheksBankens betryggande anvisa en grundfond af 8,000,000 R:dr uti Riksgälds-kontorets obligationer, detta skett under förutsättning af noggrannt framtida iakttagande af såväl de bestämmelser för Hypotheks-Bankens inrättande och förvaltning, som de allmänna grunder för Hypotheks-löreningars bildande och verksamhet, hvilka Rikets Ständer för sin del antagit, helst ändring i dessa bestämmelser och allmänna grunder kan komma att i mer eller mindre män inverka pä Statens förhållanden med afseende ä den garanti, Staten för Hypotheks-Banken sig ikläder; hvadan ock Rikets Ständer vid meddelandet af omlörmälde garanti funnit sig böra fästa det förbehåll, alt ändring i Förordningarne angående Hypotheks-Banken samt de allmänna grunderna för Hypotheksföreningars bildande oeh verksamhet ej må kunna ske utan att äfven Rikets Ständer sitt bifall dertill meddelat. Det af Kommitlerade jemväl framställda förslag om öfverflyIlning under vissa vilkor lill allmänna Hypotheks-Banken af den i Rikets Ständers Bank till utlåning emot pant af fast egendom å landet anvisade tond hafva Rikets Ständer icke funnit skäl bifalla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 28 Oktober 1860. Förslag Expeditions-U tskottets Förslag• lill underd. Skrifvelse N:o 200. 449 Bil. Litt. A. Förslag lili Förordning angående en allmän Hypotheks-Bank för Riket. § I En allmän Hypoteksbank skall inrättas i ändamål att för de inom Riket bildade, i löreskrifven ordning stadfästade Hypotheksföreningar ombesörja all den upplåning, som nödig blilver för att åt dessa föreningar bereda medel till de pä årlig afbetalning ställda län, som af dem, enligt fastställda grunder, skola deras delegare tillhandahållas. Denna Hypoteksbank skall hafva sitt säle i Slockholm. 8 2.
Så vidt jag kunnat lätta, hafva alla de personer, som bo inom den orten, förenat sig om en bana vesterut från Elisberg. Det är således Hr Grins egen uppmaning, som jag nu får vända om, ölvertvgad att den har skäl för sig och att den kommer att gälla. Sedan den egentliga striden nu är afgjord, förefaller det mis, att de personer, sorn vunnit seger, borde finna det billigt att låta sina motståndare få ett ord med i laget. Det är blott detta jag ville yttra. H. IV. 16 213 Den II Maj e. m. Gr. Mörner, Carl Göran: Den näst föreg:de talaren har sagt sig icke hafva fattat mitt förslag. I fall han velat göra sig besvär dermed, hade han nog kunnat taga reda deruppå, då detsamma finnes skriftligen aflfattadt. Då jag nu hört, att Westmanländningarne, hvilka jag med detta förslag velat tillfredsställa, icke vilja höra talas derom, så får jag återtaga det och icke deruppå yrka bifall. Talrika och häftiga rop på propos. följde på detta yttrande. Frih. von Schulzenheim: Jag kan icke tillåta att argumenter qvarstå, som äro af den beskaffenhet att jag icke kan vederlägga dem. För tredje gången i dag har af en och samme talare blifvit framstäldt det påslående, att andra motiver än de skäl, som blifvit anförda, ligga till grund för hvad jag yttrat. Den moderation, hvarmed striden i allmänhet blifvit förd vid denna riksdag, hade låtit mig hoppas att sådana insinuationer icke skulle hafva blifvit framkastade. Likasom Polackarne anser jag mia strida för en helig sak. Det har blifvit, framstäldt att hvarje Westmanländning skulle hafva en arriére pensée, och man har äfven deri inblandat Köping—Hults-banan. Då jag väckte min motion derom, var det för att komma ifrån den obehagliga ställning vi stå till ett utländskt bolag.
Vid detta tillfälle hade mor Bengta gifvit uttryck åt sin måttlösa tillgifvenhet för den unga flickan, om hur vacker hon var och om hur duktig hon var, m. m. sådant; och fadern hade menat, att vore något att sköta i den stora trädgården, nu när våren komme, så kunde Margret gerna hjelpa till. Och sålunda kom det sig, att Truls en dag tidigt i juni kan ligga på gräsplanen utanför sina fönster, midt i solbaddet och omgifven af sina trenne hundar, medan gula och röda och spräckliga tulipaner lysa och dofta omkring honom, och se unga Margret gå och kratta borta vid syrénbusken, i blå blaggarnskjortel och bara bruna ben. Det var i sjelfva middagstimman, solen stod midt på himlen, och boningslängan kastade nästan ingen skugga. Nere i byn ringde det i en gård samman till maten. Varmt och stilla; en tupp gol någonstädes borta bakom gafveln. Truls sträckte ut sig på ryggen och blef liggande med utspetade armar och ben, blickande rakt upp i den oändliga soltindrande blå rymden. Ett ögonblick kom af fullständigt uppgående i nuet, af den fullständiga harmonien, af den fullständiga tillfredsställelsen, af individens absoluta enhet med alltet; – hans väsen öppnade sig, såsom blomman, spontant, med en förnimmelse af den tidoch rumlösa hvilans njutning, och solen lyste och värmde ända in till dess botten. Och ut ur ron, ur sommarmiddagsron, bröt sig plötsligt en annan känsla, nu icke mera den rena hvilan, – den rena hvila, hvilken inom färgernas verld har sin motsvarighet i det rena, obrutna solljuset, – utan en böljning, en brytning: erinringsstämningen med hela dess jubel, fyllighet och sötma.
Cronhjelm: Då jag sista gången hade ordet, förglömde jag att fästa Frih. Cederströms uppmärksamhet derpå, att sedan såväl R. o. Ad. som de öfriga RiksSt. numera afsagt sig alla representatiousmållider hos sina Talmän, miste Den 17 Mars f. m. 31S val åtminstone någon nedsättning i Talmännens kostnader deraf blifva en följd. Jag hemställer således till Frih. sjelf, huruvida det kan anses consequent att nu fatta ett beslut, hvarigenom man skulle säga, att ehuru Landtm, och Talmannen icke vidare behöfva gifva inål lider, skola de dock erhålla samma betalning för sina kostnader som under den tid, de bade skyldighet att gifva måltider. Frih. Cederström: Här har blifvit anmärkt, att ingen viss summa ar uppgifven till grund för beslutet i contrapropositionen, och Stats Utsk :s ordförande har upplyst, att Landtm, vid i8i5 års riksdag åtnjöt 25oo r:dr i månaden. Deremot har samme ledamot ej upplyst den proportion, hvarefter ersättningen för Landtmts och de öfriga Talmännens kostnader utgick vid 1818 års riksdag. Tilläfventyrs skulle den summan kunna antagas, så framt en bestämd summa nödvändigt skall utsättas, hvilket jag likväl för min del icke anser beliölligt. Frih. Boye, Ludv.: Då R. o. Ad. afsagt sig alla representationsmåltider hos Hr Landtm., ligger det visserligen i consequensen häraf, att ersättningen för Ilr Landtnäs kostnader bör nedsättas emot hvad förr ägt rum; men jag medgilver derföre icke, att denna nedsättning bör ske ända till den punkt, som Utsk. föreslagit. Jag får ock, i anledning af de skäl, som blifvit liemtade från de öfriga Ståndens beslut, förklara, att jag hvarken nu eller någonsin låter mig ledas af underrättelsen örn hvad de öfriga Stånden beslutat; ett sjelfständigt Stånd behöfver icke och bör icke hemta ledning för sina beslut från de öfriga RiksSt:s.
St:r fastställda och det vore uppenbart stridande mot all rättvisa att låta dem vidkännas en minskning i de löneförmåner, de en gång fått sig tillagde och vid tjcnstens tillträdande beräknat att få åtnjuta. Jag anhåller om bifall till Utlåt. 350 Den 22 Mars f. m. Gr. Mörner, Carl: Jag har åter begärt ordet endast för alt rätta ett af Hr von Hartmansdorff vid upfattningen af mitt förra yttrande begånget misstag. Jag har icke sagt att rusthållarne i Småland äro bättre lottade än rusthållarne i andra landskap, men jag säde, att rusthållarne i nämnde provins äro i bättre ställning än rotehållarne derstädes, emedan Småland är det landskap, som är hårdast roteradt. Jag tilläde äfven, att ett skäl för lindring i rusthållarnes besvär läge i den omständigheten, att deras hemman i allmänhet äro små och hafva dålig betesmark, så att skyldigheten att hålla häst är ett af de svåraste onera för de Småländska rusthållen. Af dessa skäl önskade jag, att rusthållarne skulle få någon ersättning för hvad de förlora. För öfrigt anser jag mig höra förklara, att jag möjligen orätt upfatlat Hr von Hartmansdorffs första yttrande. Jag fattade hans mening sålunda, att han med sin kända rättkänsla ansåg, att embetsmännen icke borde få åtnjuta någon ersättning i förevande fall med mindre rusthållarne, sorn i detta hänseende kunde med tjenstemännen jemföras, äfvenledes lingö en sådan ersättning tillgodonjuta. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Under den discussion, som här egt rum, har man mycket åberopat rättvisan. Det är äfven endast och allenast från denna synpunkt, jag vill betrakta saken. K. M. har uti en vid förra Riksdagen aflåten propos. förklarat, att Han funnit det vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att förändring uti salpeterhjelpens beräkning blefve åt räntegifvarne inom de Småländska länen beviljad, emedan det sätt, hvarpå denna skatt hittills utgått med förvandling efter markegång ej vore med gällande författningar öfverensstämmande. Då nu de
Det händer understundom, alt man lyckas så ofta upprepa en obevisad sats, all densamma slutligen anses såsom elt axiom, som icke behöfver bevisas. Sådant bar förhållandet varit med uppgiften om de betydliga lokalhindren, hvilka skola ligga i vägen lör stambanans framdragande öster om sjön Sommen, och hvarigenom banan eljest skulle erhållit eli mera centralt läge genom det 12 mil breda landel emellan Östersjön och Vettern. Jernvägskommiltéen ansåg nemligen icke ens behölligt alt låta undersöka ulförbarheten af en jernbana, förlagd i kortaste rigtningen emellan sjön Salen och Linköping, d. v. s. på östra sidan om sjön Sommen, och fruktan för alt i denna del vinna visshet om verkliga förhållandet har inom åtskilliga delar af de orter, som skulle gynnas af den mera vestliga sträckningen, varit så stor, att man med all kraft sökt motarbeta en noggrann och fullständig undersökning om verkliga förhållandet. Det har dock genom ihärdiga och nitiska bemödanden inom åtskilliga delar af Östergötland och Småland lyckats alt sammanbringa de för en sådan undersökning erforderliga medel, hrarefter Kongl. Majit, uppå derom gjord underdånig ansökning, under den 16 sistlidne Maj behagade i nåder anbefalla Chefen för Statens jernvägsbyggnader låta, på de enskilde subskribenternes bekostnad, verkställa de ifrågavavarande undersökningarne samt att derefter med eget betänkande i ämnet till Kongl. Majit inkomma. Den ifrågavarande undersökningen har derefter under förliden sommar blifvit verkställd med all den noggrannhet, som den korta liden och de inskränkta tillgångarne medgifvit. Enligt Chefens för Statens jernvägsbyggnader lill Kongl. Majit afgifna 758 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
Hvad slutligen rörer Svenska glastillverkningens uppmuntran genom premier för utförsel af glas, lärer Utskottet, utan att behöfva ingå i något allmänt omdöme, om sådane uppmuntringars mer eller mindre lämplighet, samt om, och hvilka industriegrenar dermed böra omfattas, såsom skäl för sitt afstyrkande, af allt afseende I framställningen i denna del, endast böra anmärka inconsequencen deraf, att genom konstlade medel söka befordra exporten af en inhemsk artikel, under det man icke eger tillräckligt deraf för eget behof, och förthy Besv. och Ekon. ZJtsk. Betcinkanäen. 1291 nödgas tillåta dess införande från fremmande ort. Dock varder detta Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt underställdt. Stockholm den 15 Sept. 1823. N:o i84- Ankom d. 20 Sept. ig23- Utlåtande, i anledning af erhållen återreremiss af Betänkandet N:o 133, angående yrkad likhet uti rättigheten till nya smidens anläggande, sd i Södra sorn Norra orterne. tander den 22 Juli har, på begäran aE tvänne Ledamötar i Hederv. BondeStåndet, äfvensom under den i Augusti, från Vällofl. 1292 Besv. och Ekon• Utsk. Betänkanden.
Strax bredvid upphjelpes en skadad ångbåt i en docka, och längst ut, der man kan se ut öfver det blånande Medelhafvet ända till horisonten, der det smälter underbart samman med den ultra-marinblå himmeln, äro skaror af arbetare sysselsatta med att ytterligare utvidga hamnanläggningarna. Icke långt derifrån ligger ett emigrantfartyg, som just i dag skall begifva sig till Amerika med en last af öfver tusen passagerare. Det är mödan lönt att ro dit. På de rymliga däcken trängs en bullrande folkhop fram och åter som en förvirrad boskapshjord. Det ryker ur den breda skorstenen, flaggan hissas upp i aktern – man kan se; att fartyget snart skall lemna Genua. Alla passagerare tyckas ännu icke vara ombord; åtminstone närmar sig just nu en båt ångfartyget med ännu en emigrant, en trettioårig, fattigt klädd man. Medan hans roddare för båten till ångbåtens för och lyfter upp hans bagage – ett stort matknyte och en enda gammalmodig kista med nötta, rostiga beslag – kastar han sjelf en blick tillbaka på Genua. Han har stuckit sina brynta näfvar i byxfickorna, skjutit hatten upp på hjessan och försöker le med en min, som det hela gälde ett par timmars lustresa; men man behöfver icke vara mycket iakttagare för att förstå hvad det sorglösa i hans ställning skall bemantla. De säga mycket dessa krampaktigt hoppressade läppar – kanske mer än några ord kunde. Hela emigrantfartyget, oordningen och stojet på däcket, de magra packningarna, som stufvas samman, och sjelfva passagerarna: alla dessa krökta gubbar med fårade ansigten och ängsliga, bekymmersamma blickar, dessa bleka mödrar, som se förgråtna ut och frågande blicka ned på barnen vid sidan eller bröstet, dessa unga män med lättsinniga, trotsande drag – allt gifver en mörk, en tungsint schattering åt den i öfrigt så solbelysta hamnen och det brödgifvande arbetet deri. MONTE CARLO. En historik. Hvilket nöje sätter ni främst af alla? frågade en dam den ryktbara engelske statsmannen Fox. – Att vinna på spel. – Och dernäst? Fox betänkte sig en stund och genmälde derpå:
Dessa stadganden, hvilka igenfinnas uti Usta. 9:de, 12:te och S5:de §§, samt i 2:dra mom. af 20:de § uti nu gällande författning, innehålla hufvudsakligen: att hvar och en, som begär lysning till äktenskap, skall hos pastor förete sin debetsedel för föregående året, samt aflemna en bestyrkt afskrift deraf tillika med »lysningschartae-beloppet», antingen i kontant eller i stämpel-papper, beräknadl till Vj:del af bevillningen efter 2:dra artikeln; att den som betalar bevillning efter nämnde artikel, men är uppförd på annan persons debetsedel, skall, till grund för »lysnings-chartans» belopp, förete antingen ett styrkt utdrag af debetsedeln eller betyg från Häradsskrifvare-kontoret; att för alla sådane personer, som ej betala bevillning efter 2:dra artikeln, stämpel-afgiften utgår med 25 öre, lill hvilket belopp äfven stämpeln beräknas å lysnings-sedlarne för allmogens söner eller drängar, hvilka veterligen icke hafva fast egendom; att alla lysnings-sedlar, jemte de, såsom bevis, dervid aflemnade Bevillnings-Utskoltets Betänkande M 22, 3 debetsedlar eller bestyrkta afskrifter deraf, böra af vederbörande presterskap noga lörvaras och stämpelbeloppet sammanslås i en eller flera »chartor», utgörande samfällda summan af alla särskilda lysnings-sedlarne, på hvilka i sådant läll hvars och ens belopp skall antecknas; att de sammanslagna stämpel-papperen eller lysningssedlarne, ilall de iiro skrifne pä sådant papper, samt debelsedlarne skola inom Januari månads slut det påföljande året ingifvas i Stockholm till Konsistorierna, men i de öfriga städerna och på landet till Kontrakts-prostarne; att dessa handlingar böra vara åtföljde af en in duplo upprättad och af pastor eller den, hans tjenst förrättar, underskrifven förteckning, utvisande ej allenast alla under det förflutna året inom församlingen förefallna äktenskaps-lysningar, utan ock tydligen den bevillning, brudgummen under det för flutna året eller andra artikeln erlagt; alt vidare de till Konsistorierna eller Kontrakts-prostarne inlemnade förteckningar böra af dem med de åtföljande debelsedlarne noga jemföras och med underskrift besannas, hvarefter det ena exemplaret af förteckningen, jemte debetsedlarna, återställes pastor, för att förvaras, men det andra insändes, jemte 2:ne af Konsistorium eller Kontrakts-prostarne upprättade förteckningar, i Stockholm till Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarrätt inom Mars månads slut, och i landsorterne lill Lands-kontoren före påföljande
r-tri ii i cJior 1832 ars hostetmg, Kly dahls och Sama) n Skedvi, Thorsängs, Wika, Kopparbergs och Aspeboda, Svärdsjö, Sundborns, Folkare, Hedemora, Husby, Torps, Tuna, Sillångers, Sjöns, Ljustorps, Indahls, Njurunda tingslag för år 1846. b) från Rådslufviu ätterna i Norrtelje för åren 1842, 1844 och 1846, Waxholm för åren 1845 och 1846, Upsala för år 1846, Säther för s. å. För Kongl. Göta Hofrätt åter uppgafs förhållandet den 21 Juni sisth alvara, att domböcker saknades a) från följande härader: Wäne, Bjärke, Fl undre, Ale, Wädtte för år 1846, Åhs, Gäseneds, Kullings för 1845 och 1846, Kinds, Redevägs för 1845 och 1846, Gudhems Ägodelningsrätts för 1846, Wadsbo för 1846, Askims, Östra och Vestra Hisiugs, Inlands Torpe, Inlands Södre för 1846,^ Åhrstad, Faurås, Himble, Ägodelningsiätters för 1842—1844, samt Häradsoch Ägodelningsrätters för 1845 och 1846, F). St. Just. Ombudstn.
Det har blifvit ifrågasatt, huruvida icke inskränkning borde ske till residensstäderne uti hvarje län; men då genom förslaget afses att kunna bilda ett nät af banker öfver hela riket, har Utskottet icke funnit 20 Banko-Utskottets Betänkande, Arn 43. lämpligt föreslå någon så beskattad inskränkning, serdeles som inom mångå län stöder finnas, hvilka hafva lika stor och större rörelse än residens-städerna. I städer, der handel och näringar drifvas i betydligare skala oell der således kapitaler fordras, utgör den summa, Riks-banken skulle såsom lån försträcka Filial-bahk, en obetydlighet, i synnerhet då härvid jemväl i betraktande tages, att icke allenast de i staden boende, utan äfven orten deromkring tillhörande personer hafva anspråk på delaktighet uti Filial-banks låntillgångar; men som Riks-banken för närvarande icke är i tillfälle, att till detta föremål anvisa något högre belopp samt dessutom det icke är anledning förmoda, att utan i följd af Privat-bankernas upphörande några större Filial-banker skola bildas : har Utskottet ansett en summa af 500,000 Rdr böra såsom maximum antagas. För den händelse, att Riks-bankens ställning skulle göra en indragning af lånebiträdet af behof påkallad, är den föreskrift föreslagen, att lånet skall efter uppsägning återbetalas. Till undvikande af en allt för stor rubbning i affärsförhållandena inom orten, torde likväl denna återbetalning böra ske småningom; hvadan Utskottet ansett densamma böra verkställas under 5 år med i årligen. Skulle den ofördelaktiga ställning, sorn nödgat Riks-banken till uppsägning, icke fortfara; så bör Filial-bank återbekomma den eller de återbetalade delarne af länet.
benblessyr, inte längre var duglig i tjensten, skattamin gamle ungdomsvän och vapenkamrat Arnman, der min gamle farkost åtnjutit en omvårdnad och jag inte en gång kunnat påräkna utaf egna anhörige. Fru Arnman. vår tacksamhet. Kom bara ihåg, allt hvad bror ... (halft för sig sjelf.) Gud gifve han vore här Bror talar som bror inte hade några anspråk på tillsyn, genom fru systers outtröttliga godhet, som gjort för vår Arve, innan han for till Gymnasium. i afton, stackars gosse, för att trösta oss i vår ångest! (högt.) utan att tala om alla andra tjenster, bror gjort min gubbe. Askenberg. de Arve, ... (med en suck.) Den som hade ett Ah tala inte derom. Men fru syster nämn sådant hopp för sin ålderdoms glädje, som syskonen ha i honom, då borde man inte ha skäl till missFru Arnman. en rar och präktig gosse, och jag tror äfven, att bror älskar honom lika mycket som vi sjelfva. Ja, Gud välsigne honom! det är verkligen nöje, hvarken med det förflutna eller närvarande. Kunde jag blott få den der oöfvervinnerliga lusten, för fadrens yrke, utur honom, derföre, att jag anser det vara för mycket fullt af mödor och äfven 24 tyr, så skulle jag, i sanning, vara än nöjdare. (förru det kommit till, att bror alltid velat lefva som ungkarl Mig har synts, som bror alltid varit så hemlighetsfull, hvarje gång vi börjat tala i troligt.) Men kan bror inte en gång säga mig, hu detta ämne. Jag är annars just inte nyfiken, men sannerligen intressera mig att få veta. Askenberg. men det kan också ske i korthet, och ehuru jag vet bror, att någonting om brors ungdom, skulle Det kunde vara mycket att tala om, i den saken, sällan vidrör detta ämne, vill jag likväl gå fru sy sters önskan till mötes, och i afton, medan vi vänta på bror Arnmen, berätta en liten, men minnesvärd episod ur min lefnad. hvad hon hinner men jag vill ändå förtrösta Herre Gud klockan skrider till tolf, allt Fru Arnman (med en blick på klockan).