Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa bolags sammanlagda försäkringseller ansvarighetsbelopp utgjorde sålunda 832,752,414 R:dr, och då, enligt hvad nedanstående anmärkningar upplysa, dels 4 andra inom län, stad eller härad begränsade bolag år 1858 ansvarade för tillsammans 44,549,706 R:dr, och dels i öfrigt en hel mängd brandstodsbolag, hufvudsakligen socknevis ordnade, varit i verksamhet under perioden, men för hvilka uppgifter icke blifvit lemnade, torde på grundade skäl få antagas, att hela det i brandstodsbolag, med till visst mindre område inskränkt verksamhet, vid 1860 års utgång försäkrade egendomsvärdet belöpte sig till nära 900,000,000 R:dr, oell att försäkringsvärdet af all svensk egendom, fast och lös, som vid samma tidepunkt var mot brand försäkrad i Svenska bolag, uppgick till närmare 1,200,000,000 R:dr R:mt. Utom inrättningar till försäkring af egendom mot brand, omnämnas i femårsberättelserna äfven andra slag af försäkringsinrättningar, såsom: Föreningar till försäkring mot farsoter hos kreatur i Upsala, Gotlands, Blekinge, Christianstads och Westmanlands län; Sjöassuransföreningarg) i Calmar, Malmöhus, Göteborgs och Bohus, Gefleborgs och Wester-Norrlands län (den senare med en till de 3 nordligaste kustlänen utsträckt verksamhet), och voro i de 3 första och den sistnämnda föreningen år 1860 tillsammans försäkrade 501 fartyg till ett assuransbelopp af 11,719,972 R:dr; 1 Förening i Blekinge län, till försäkring af fiskredskap, som genom storm o. d. förstöres; vidare Ränte-och Kapitalförsäkrings-anstalter, af hvilka märkas:
För att fä en rigtig kännedom om alla dessa slags förpligtelser, blir det nödvändigt, att Lagutskottet, från vederbörande Collegier, Ämbetsoch Tjenstemän, Skrän m. fl. Autoriteter genast infordrar alla nu brukliga Edgångs-formulairer, vid hvilkas insändande, vederbörande borde ega att utlåta sig huruvida Eden antingen kunde alldeles försvinna, eller undergå någon förändring; och torde vid den derefter af LagUtskottet företagande granskningen antagas såsom regel, att, uti EdgångsFormulairen, främmande språk undvikas, och att ingen ålägges svärja på sådant, hvarom han icke rimligen kan ega kunskap. De i Lagen beskrifna Eder, såsom Vittnes-, Värjemåls-, Bördes-, Urtjufva-, Vita-, Vrångs-, Våda-, Boupptecknings-, Fattigdoms-, och Concours Ederne m. fl, fordra äfven sträng granskning, så i afseende på deras innehåll, som sältet för deras afläggande. VittnesEdens idkeliga upprepande vid de allmänna HäradsTingen, gör, att den jnvande Domaren sluteligen, utan själsnärvaro, mechaniskt förestafvar dessa ordformer, under det ofta en mängd vittnen eftersäga dessa ljud , eller kanske stundom endast göra några rörelser med läpparne. Och hvem, om än med bästa vilja, kan höra eller märka detta under det allmänna sorlet. Domaren 6kall undersöka om vittnet har god fräjd, och när så sker, verkställes det oftast, genom en till bifall framställd 74 LagUtskottcts Betlnkanierh fråga, som af Nämnden eller någon annaa i Tingssalen bejakas, hvarefter vittnet år färdigt att med tu finger belägga en Lag» bok eller Lagsamling, ty Bibeln ser mae sällan på Dombordet. Domaren är ålagd, att ej allenast var» na, utan jemväl noga undervisa vittnet. Detta sker gemenligen så, att sedan Ed är gången, Domaren yttrar, att vittnet noga skall påminna sig Edens vigt och värde, Och dermed är undervisning och förmaning ali. Om än man nu ursiigtar
Jag säger detta sä mycket hellre, som jag förmodar, all R. o. Ad , som redan beslutat om de föregående §§, icke lärer underlåtit alt tillse, att den solidariska ansvarigheten stadgas så inom bankbolageii, all någon särdeles våda icke kan komina alt uppstå för landets rörelse; men jag nekar icke, del jag skulle önskat, att R. o. Ad. kommit till ett annat beslut rörde 1 §., och jag bör tillkännagifva, all om min röst saknades vid tillfället af denna §;s afgörande, så var det i följd af tjensleåliggauden, som hindrade mig att vara bär närvarande. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Om jag i denna stund skulle lemna min röst till en privatbankslag, som för första gängen skulle berättiga till sådana bankers uppkomst, så skulle jag icke lemna mill bifall till ett så lågt minimum af sedelvaleuren sorn 3 r:dr 16 sk., och äfven om det hade varit i början af denna riksdag, som delta lagförslag blifvit mig förelagdt, Den 23 April e. m. 65 så skulle jag icke eller hafva gjort (let; ty jag tror, all privatbankerna kunna existera med en slidan miniinivalcur, som af Ulsk. blifvit föreslagen. Frågan är likväl nu kommen uli det skick, alt man måste göra hvad man kan för alt gynna privatbankernas fortsatta tillvaro; Iv R. St. hafva fatlat sådana beslut i afseende på den inrättning, som borde supplera privatbankcrne om de folio, att jag fruktar, alt deraf ingenting godt kunde komma, och anser, att af fruktan derför, att privat bauksägarne icke eljest skulle beqväma sig dertill alt antaga en förlängd octroj, mäste man rösta lor den här föreslagna minimivaleuren af 3 r:dr 16 sk.; men jag har velat visa, att så snart man blott icke later privatbankerne utfärda sedlar på alla de smärre valeurerne 2 r:dr, 2 r:dr 16 sk., 2 r:dr 32 sk. och 3 r:dr b:co, så uttränges icke Riksbankens mynt ur den allmänna rörelsen.
Icke heller nekar jag, att en dylik företeelse kan ega nämnda betydelse, men nemligen endast med det vilkor, att något, i religiöst hänseende väsendtligt nytt innehåll deri blifvit bragt till medvetande. Men är väl detta händelsen i hvad vi i förevarande fall upplefva? Hvad som, efter mitt förmenande, gör den nyssnämnda företeelsen så ytterst betänklig och betecknande, är den, aldra lindrigast sagdt, medelmåttiga beskaffenhet, som i allmänhet utmärker sä de predikanter och föredrag, som den religiösa litteratur, till hvilka man, från statskyrkan och dess tjenare, vänder sig. Liksom uppkomsten och tillvaron af sådana privata anordningar, som de nu nämnda, visa, att likgiltigheten för och frånvändheten från statskyrkan icke har sin grund i religiös indifferentism, utan fastmer är uttryck af religiösa intressen och behof, så indicerar den vanligaste beskaffenheten af samma anordningar brister inom de offentliga, till följd af hvilka de icke tillfredsställa samma intressen och behof. De, om man så vill kalla dem, yttre, af Staten och den lagstiftande magten beroende omständigheter och anordningar, som verka bestämmande på kyrkan och prestens ställning till församlingen och hvilkas närmare betydelse i bådadera hänseendet synes mig ej utan ensidigt betraktelsesätt kunna förnekas, äro, efter min åsigt, de, som beträffa fordringarne vid och pröfningen af prestens bildning; lagarne för presterlig befordran och hans förhållande såsom själasörjare till församlingen; ändtligen hans ekonomiska ställning, de löneförmåner, som med hans befattning äro lagligen förenade och det sätt, hvarpå han af dessa kommer i åtnjutande. Alla dessa omständigheter stå för öfrigt i det nära förhållande till hvarandra, som naturligen följer af, att de alla angå 46 Motioner i Preste-Slåndet 1865. N:o 22. samma sak.
Den, som gillar Utskottets åsigt, att den under väfnader: bomulls-, med blandning, till större eller mindre del af lin förekommande rubriken andra slag, skall, utan afseende å orten, hvarifrån varan ankommer, vid införsel vidkännas de afgifter, Utskottet derå i allmänhet föreslagit, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer vid denna rubrik att tilläggas, att, då sådane varor införas directe från Ostindien, införsel-tullen icke skall vara högre än 10 proeent af yärdet. 64 Forts, af Bevillnings-Ulskottets Memorial, No 4i - antages Preste-, Borgareoch Bonde-Ståndens beslut, att boj bör vara till införsel förbjudet. Casimir} hvittj Trenne Riks-Stånd hafva antagit Utskottets förslag svar tj gult och rödt, till tullbestämmelser å hvitt, svart, gult och rödt casimir Flanell. samt å flanell; men som Bonde-Ståndet ansett dessa ar tiklar böra förtullas per aln, med 3 R:dr 16 sk. tullvärde och 24 sk. införsel-tull på casimir af nyssnämnde färger och till 6 q varters bredd, samt 40 sk. värde och 10 sk. tull på flanell af till och med 6i qvarters bredd, kommer, i händelse besluten af Bonde-btåndet vidblifvas, följande votering att ega rum: 333:o.
Utskottet har i förra Betänkandet anfört de skäl, som föranledt Utskottet att icke för närvarande tillstyrka borttagande från 3 §. eller förändring i ordalydelsen af det der befintliga undantags-stadgande i fråga om fastställande eller förhöjning af vissa afgifter i och för inrättningar till enskildes gemensamma nytta och beqvämlighet; och då några nva omständigheter, verkande lill ändring i Utskottets redan uttalade öfvertygelse, ej vid åtel remisserna blifvit uppgifne, vidblifver Utskottet hvad det förut i denna del yttrat. Likaledes anser sig Utskottet, i afseende på anmärkningarne emot de föreslagne tilläggen till ansvars-bestämmelserne i 4 §• och 5 §., i mom., endast böia åberopa hvad förra Betänkandet, tili stöd för Utskottets hemställan, innehåller. Ansvarighets-lagen har ej kunnat serskildt uppräkna och med straff belägga hvarje ernbetsfel, som enligt 106 §. Regerings-formen bör vid Riksrätt åtalas. Det lärer derföre vara nödigt, att ett allmänt stadgande finnes, som innehåller straff-keslämmelser äfven för dem, som icke serskildt omförmälas. Af denna, redan i förra Betänkandet antydda, anledning, har Utskottet föreslagit tillägg af det 2tdra momentet i 5 §.; och Utskottet anser stadgandet i 6 §. ingalunda minska behofvet af samma tillägg, enär 6 §. har afseende på sådane fel, som ådraga Slats-Itådels ledamöter en anmälan hos Kongl. Maj/t enligt ion §. Regerings-formen. Någon ändring af de ordalag, som äro begagnade i tillägget och hvilka öfverensstämma med lydelsen af Regerings-formens 106 anser Utskottet ej böra ega rum. De öfrige anmärkningarne emot merberörde tillägg gå derpå ut, alt i Cap. Bi A. till B. St.
IN O tL rt r> CO 2 -Ä S*»1 2 2. o O: cr «’ r> r>1 23c; SS rv cr o a g 2) r> r> c/~ Öfroerften 9?. 9?. 1 ©tjernborg. ■fmSptefleit 23erg informator fp£ • • • — 1 — $ogben SJerggvcn 5 i 2 50 Äammariungfru ©tät . — ©ntcfaren Gt 1 Suäbgårbämäftarcn ©ron 2 2:ne Bfroetflobiga bctjenter — Äanmiar;9{attg:9}äbet 9t. 9t. Qroertefla göt flarnftcr 4* g<ué frtmt åt)¥iUii\e %Setfoncv$ äfetuiantng efter 2:&tn ocfc 3:i>je Qlttifhvne fen för åv 18 imttmng efter 2:bra Sitt. © ®! SS -?a Oo C cy co Co " <r_ » o ss -Ss ty SC3 52; j-ä! : ö 'Öl 3> © © Semitts ning efter 3:bje Siri. ca O: « 5 10,000 53 00 31 tt m ä r b ©om bet är af wigt, att be ©tatifliffa uppfinningar, fyrotffa genom ©ammanbragen raböffrifroarne meb (lörfla omforg, genom tjenfiga öfmerbrag frän Sareringéogängberne, afforbra ^»ärabéfFrffwarne be författabe öfmerbrngen, för att bern funna granda ocf) ©am< (17) Sättyor SöewitfaingSsJJBmbnirtgen 1858. m. 9t:o i uti 91. 91. fö* <tt 18 : Sergmerf. m SOtanufafturicr, ga6ri* fet, SBetf odj SSnrätt, itingat. m
Staden, landthusen och Nossa Senhora do Monte glittrade såsom silfver genom den tunna dimman, som flöt öfver bergstopparne. I Villaflors själ uppsteg äfven en för honom länge obekant känsla af frid och hopp. Är det här, tänkte han, som mina sår skola läkas: är det här jag skall glömma? Nej, aldrig. Eller finna? Ha! En stråle af hopp går upp för mig. Detta land är ju också en flik af Portugal. Denna lilla ö återstår mig ännu att genomsöka. Hvem vet! hvem vet! Morgonens djupa tystnad afbröts genom en välljudande sång i hans grannskap. Han såg, på en gent emot belägen balkong, fyra unga fruntimmer, i främmande drägter. Han lyssnade och hörde: Pour toujours Ce rivage Est sans nuit et sans orage. Pour toujours Cette aurore Fait éclore Nos beaux jours. C’est le port De la vie ... De följande orden bortfördes af den afundsamma friska morgonvinden, och han hörde nu blott den sköna melodien blanda sig med vindens och vågornas sus. När detta för ett ögonblick åter saktat sig, urskiljde han åter följande ord: Non jamais! Cet empire Ne respire Que la paix. Hafven tack, ljufva, främmande damer! sade han för sig sjelf. Måtte äfven jag här finna hvad J lofven: – friden! Efter få timmar satt Villaflor på en af landets små hästar, åtföljd af en vägvisare på en mulåsna, och af tvenne mulåsnedrifvare, som med venstra handen höllo sig i djurens svansar under det de stucko deras sidor med en liten pik. Under ropet: Cara, cara, cavache, caval! bar det af i fullt fyrsprång genom stadens gator uppför den stenlagda chaussée, som temmeligen beqvämt leder uppför berget, hvars branta stupning skulle hafva väckt Hennes Maj:t Drottning Carlottas förskräckelse. Men hästar och mulåsnor hafva på denna klippiga ö, likasom i allmänhet i bergstrakter, en förundransvärd styrka och säkerhet.
Kan ej utrönas hvilken eller hvilka tillfogat den döde skador, som i och för sig eller i förening varit lifsfarliga; vare straffet för den, som i uppsåt alt döda gjort våld å den dräpne. straffarbete i högst sex år; för den, som med berådt mod, men utan sådant uppsåt, som sagdt är, deltagit i misshandeln, straffarbete i högst fyra år; och för den, som af hastigt mod och utan uppsåt att döda varit i gcrningen delaktig, straffarbete i högst två år. Maj:ts Nåd. Proposition Jfä 39. § 9. Är någon ouppsåtligen, genom vårdslöshet, oförsigtighet eller försummelse, vållande till annans död; dömes till böter från och med femtio till och med femhundra Riksdaler eller fängelse från och med två till och med sex månader. Var vållandet synnerligen groft; då inå till straffarbete från och med sex månader till och med två år dömas. § 10 För dråp, som pröfvas hafva timål mera af våda, än af vållande, skall ej någon till straff dömas. Om såramål och ringare misshandel. § 11- Har någon gjort sådan misshandel å annan, att han deraf mistat talförmåga, syn eller hörsel, eller fått svårt lyte eller annat svårt kroppsfel eller stadigvarande svårt men å sin helsa, eller råkat i lifsfarlig sjukdom; dömes, om skadan skedde med berådt mod, tili straffarbete från och med sex till och med tio år, och om den skedde af hastigt mod, till straffarbete från och med två till och med sex år. § 12- Har någon misshandlat annan, såsom i 11 § sägs, utan uppsåt att åstadkomma sådan skada, som i samma § nämnd är; då skall gerningsmannen dömas, om misshandeln skedde med berådt mod. till straffarbete från och med två till och med sex år, och, om den skedde af hastigt mod, till straffarbete från och med två månader til! och med två år. § 13- Gör någon uppsåtligen sådan misshandel å annan, att deraf kommer mindre lyte eller kroppsfel eller lindrigare sjukdom, än i 11 § sägs; dömes till straffarbete från och med två månader tili och med två år eller böter från och med tio till och med femhundra Riksdaler.
Seraphimer-Ordens-Gillet till andra Orters undsättning disponerade, deraf otta skall handt, att de Län, för hvilkas behof Stiftelserna varit gjorda, blifvit blottstälda för brist på nödvändiga Sjufeanstalter. Ett dylikt förhållande skall, efter Herr Prosten* ]554 Eesv. och Ekon. Etsk. yttrande, vara för handen vid Staden Wisby, der ett Hospital blifvit grundlagd t med fond af betydlig Jord och deraf utgående renta, uttryckligen egnadt åt fattiga barns underhåll och sjukas skötsel, samt någorlunda svarande mot Provincens behof, men hvarifrån Kongl. SeraphimerOrdens-Gillet årligen uppbär, och annorstädes disponerar omkring 1000 a 1,100 Rd. Banco under namn af ÖfversJiottsmedel. Då Herr Prosten ansett ett sådant disponerande af enskildta personers till fromma stiftelser ägnade medel, tvärt emot Stiftares eller Testators syftemål och uttryckliga förklaranden, icke kunna förenas med den hos alla Folkslag respecterade helgden af Testamenten, utan tvärtom vara emot Lagens stadganden och 14 §• af Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillets Instruction af år 1791 stridande, och hvad af Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet från vissa Orter under namn af Öfverskottsmedel uppbäres, för öfrigt i sjelfva verket icke utgör något öfverskott utöfver hvad för dessa orter oundgängligen erfordras; har Pierr Prosten yrkat, dels i allmänhet, att redan befintelige barmhertighets-verk måtte för sin bestämmelse bibehållas, och gjorda donationer rakt komma de lidande och behöfvande till godo, åt hvilka de blifvit af en forntida menniskokärlek anslagna; dels för Gottland enskilt, att antingen de derstädes genom Privatas Donationer anslagna Hospitals-mede! och rentor måtte der efter deras bestämmelse få till fattiga barns understöd och sjukas hjelp Sesv. och Eften. UtsJc. Betaiikandm.
Under inöfning äro operorna » Barberaren från Bagdad » af Peter Cornelius, » I Bretagne » af Siegfried Saloman samt » Hvita frun » o c h » Fidelio ». Därjämte forberedes redan till nästa vecka en Ringar, Broscher, Armband, Kedjearmband, Sref besvaras Kedjor. Nålar, omgående. repris af » Muntra fruarna » (med hr Elmblad s o m Falstaff). Vasateatern. Sedan hr Ranft nu närmare hundra gånger låtit o s s utstå » De små landstrykarnes » vattudränkta öden, hade han den själfbehärskningen att bespara oss själfva centenairen, hvilken reserverats för landsorten, o c h gaf i tisdags nytt program. En debuterande ung dramatiker, hr Karl Sedberg, en medlem för öfrigt af den genomvittra Frans-Hedbergska familjen, gjorde m e d enaktslustspelet » Syskon » en ej oförtjänt framgång. Det lilla kåseriet utmärktes af en ledig dialog, glimtvis upplyst af verklig kvickhet, m e d ej oäfna ansatser till karaktärsföring. Och ett godt utförande fick den — i en charmant Molandersk salongsram — af hrr Laven, Bror Olsson samt fröknarna Gottschalk o c h Andersson. Det kuriösa tendensstycke, som härpå följde, kunde godt h a förblifvit oöfversatt. Otolkadt skall det i alla händelser blifva, g e n o m oss och för vår publik. V i tro att allt för få ur dess besinningsfulla kretsar skulle finna någon uppbyggelse viddessa dramatiserade malthusianteorier, hårdragnaj till det löjliga. Inför en konstnärlig omöjlighet så- dan som E. A. Buttis » Reformatorn » var det också lätt förklarligt, att hr Svennbergs entusiastiskt glödande ansträngningar föllo till aska, fru Hå- kanssons rutinerade grepp slant som öfver halkande is.
Skrifvelse, N;0 76. 121 dighet att, oftast i otjenligt väglag, företaga serskilda färder för virkets fällning och afherntande, hafva Rikets Ständer, vid öfvervägande häraf, väl ansett 14 § i ofvanåberopade Kongl, instruktion åsyfta, att tiden för afliemtning af utstämpladt virke, hvilken är utsträckt till medlet af April månad, af vederbörande sålunda bestämmes, att, så fort tjenligt väglag efter fällningen inträffar, kungörelse om afhemtning utfärdas; dock som, efter hvad hos Rikets Ständer jemväl är vordet anmäldt, till följd af olika tolkning af nyssnämnda stadgande, det inträffat, att virkets afherntande blifvit genom kungörelsens sednare utfärdande fördröjdt ända till den uti merberörda § derför bestämda senaste tid, hvilket förfarande, med afseende å hemforslingen, medfört flera olägenheter, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes uti 14 § 3 art. af Kongl, instruktionen för skogsoch jägeri-staten i riket den 16 Mars 1838 i nåder låta införa ett sådant tillägg, hvarigenom stadgas, att jägeribetjeningen bör utsätta första afhemtningstiden senast under Januari eller Februari månader följande året efter det utsyningen skett. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Maj 1848. Uppläst och godkändt bos Ridd. och Adeln den i3 Maj 1818. Prette-slilndet den i3 I5oi'£»ie-ståndet den i3 Eonde-slåndet den i3 — •— Rikets Ständers underdåniga skrif velse, om anvisande af serskildt kreditiv till betäckande af kostnaderna för erforderliga rustningar. (Stats-utsk. Uti., JN:o 163.) S. A. K. Under den 4 innevarande månad har E. Iv. M. behagat till Rikets Ständers Stats-utskott aflåta nådig skrifvelse af innehåll, att, då, oaktadt E. K.
Kollegium vidare kunde komma att förskjuta, innan de nådigst anbefallda arbetena blefve fullbordade, hafva Rikets sednast församlade Ständer, uppå Kongl. Maj:ts derom aflåtna nådiga proposition, beviljat 113,304 R:dr 22 öre riksmynt, att under åren 1858, 1859 och 1860 med en tredjedel årligen utgå. Till bestyckning af Slite hamns fästning, har Kongl, kollegium anordnat under åren 1853—1855 tillsammans 44,580 R:dr 31 sk. och under år 1856 1,541 R:dr 4 sk. 11 rst.; och har Kongl, kollegium för dessa kostnaders bestridande utaf ofvannämnde vid 1850 — 1851 års riksdag anvisade kreditiv från Kongl Stats-kontoret erhållit 42,688 R:dr 26 sk. 1 rst. § 13. Den af Geiteral-fälttygmästare-eöibetet till Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelse angående Carl Gustafs stads gevärs-faktoris verksamhet under år 1856 innehåller, rörande gevärs-tillverkningen derstädes för samma år, följande uppgifter: Utgifts-summan, delad Tillverkade med ari talet gevär af stockade ge 1845 års vär, utgjorde modell. per gevär. 1,479. 17: 22. 4. På grund af särskilda nådiga bref, hafva under revisions-året kontrakter blifvit afslutade med egarne af Husqvarna gevärs-faktori, angående tillverkning för Kronans räkning af 1,650 stycken refflade så kallade minie-gevär efter ett pris af 24 R:dr 43 sk. 4 rst. per stycket och 600 par pistoler mot ett pris af 27 R:dr 16 sk. banko för paret. Dessutom hafva, jemlikt Kongl, brefvet den 20 Februari 1856, från Belgien införskrifvits 500 kammarladdnings-studsare, å 69 francs per stycket, och 600 par pistoler, å 50 francs paret.
Och såsom nu i förstone intet äro så många ynglingar af mina syskons barnabarn, som finnas tjenliga till att studera, att dessa 720 Daler Kopparmynt behöfvas årligen att kostas på dem, utan lärer en stor del kunna besparas; ty bör densamma besparingen insättas i Banken eller på någon annan säker ort, der de kunna vara fruktbara. ”5:o Och såsom hans Högvördighet, Herr Biskopen och Super-Intendenten öfver Carlstads Stift, Högvördige och Höglärde Herr Magister Torstanus Rudeen, för sig och i hans tid varande Herrar Consistoriales i Carlstad, lofvat och försäkrat mig (derom jag i lika målto de efterkommande Högvördige Herrar Biskopar och Venerandum Consistorium respektive ödmjukoch tjenst-hörsammast beder) att vilja påtaga sig kurateln och en rättvis disposition uti detta mitt välment lemnade stipendium, emot den vederkänsla och provision, som Kongl. Maj:ts välfattade och allernådigst utgifna Förmyndare-ordning dikterar;” ' — —- Kongl. Brefvet den 12 Oktober 1752 innehåller: ”VI bafve i nåder låtit OSS föredragas Edert, vid sista Riksdag, hos OSS gjorda underdåniga förslag till ändring uti framlidne Kamreraren Wähnermans disposition till ett stipendium af 4,000 Daler Silfvermynts kapital, det han år 1712 stiftat för sina slägtingar, sorn vid Skolan, Gymnasium och Akademien idka bokliga vetenskaper, att deraf till deras understöd nyttja intresset; hemställande I, i anseende derlill att så få af hans slägtingar studerat, att räntan af detta stipendio ej kunnat hel och hållen till dem utdelas, utan något årligen 57 — 450 — Blifvit öfver, hvarigenom sjelfva kapitalet växt lill alteram tantum, om icke fördenskull ett visst antal stipendiater mätte förordnas, i hvilket väl testatoris slägtingar framför alla andra borde hafva runi; men, när sådana ej funnos, jemväl andra fattiga och välartade ynglingar utom slägten kunde dertill antagas, m. m. Detta håfve