Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att jordmånen verkligen år så bördig som Steffens uppgifvit, styrkes af den erfarenhet Handlanden Grubb hämtat å dess odlade myror, hvilka redan andra året producerat i afkastning till och med tionde kornet. Jag inser icke eller något skål hvarföre Gottlänningen skall vara mera. frikänd för en allmänt antagen behörig skattrefning, så vål behöflig, ån de öfrige Sveriges Provincer; och torde Enskiften för denna Ö, med hänsigt til! Hem - Den 3 Marin, 5o5 He mmnnens spridda ägor samt oupphörligt skeende utbrytningar och utflyttningar vid Ailmogens ingående giftermål, pröfväs måst lämplige. Ingen kunde våi mera högljudt yttra sitt knot och missnöje nied denna åtgärds anbefallande än för detta Svenska Finlands Allmoge, men inom få år, insåg den tydligt dess välgörande verkan och välsignade upphofsmannen, hvilket äfven Gottlänningen snart nog troligen skulle komma att göra. Aflidne Presidenten m m. Friherre YVetterstedts lör längre tider tillbaka ingi Ine Skattlåggningsproject, utgående synnerligast från den synpunkten, att all terrain bör, i förhållande till dess inre halt beskattas, synes åtminstone mig så mästerligt uttänkt och uppmuntrande för industrien och arbetshågen, att intet deremot kan billigtvis invändas; och torde således förtjena ett ytterligare skärskådande, hålst som StatsVerket af de i52 stycken Sågqvarnar sorn å Gottland finnas, icke ordinarie räntor tilkyodonjuter större summariskt belopp ån g5 R:dr 44 sk. 6 r:st,; _ som tydligen bevisar den godtyckliga och felaktiga tariffen för deras så kallade beskattning, Vidkommande dernäst goda och s (ihra hartlnen*, har Gottland flere sådana. Så vida ej aila dess nu till anlöpande tillåtne Hamnar, skulle anses böra blifva fria Nederlagsplatser, såsom äskande åtskiliige förberedande, för StatsVerket på en gång kanske nog kostsamma anstalter, (hvilka likväl troligen blefvo snart ersatte och Bil. till Ridd. o. Ad, Pr. 2 Band. 20.
För de öfriga årliga utgifterna till Akademien i Lund nr. m., veta vi ingen annan grund, än att de hittills utan anmärkning blifvit Kyrkorna påförda. På grund af Landshöfdinge-Embetets i Malmö och Högvördig» Biskops-Embetets i Lund för oss utfärdade åläggande af den 3 Mars detta år, att till Eders Kongl. Majit i underdånighet inkomma med Utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Skånes , Hallands, Blekinges och Bohus Läns Landlkyrkors Räkenskaper, så vidt dessaanmärkningar röra Fjelie och Flädie Kyrkor i Skåne och Torna Härad, hvilkas Syssloman vi äro , våga vi i djupaste underdånighet afgifva följande Förklaring: Hvad Herrar Revisorers första anmärkning vidkommer, så har vid Räkenskaper nas årliga afslutande någon gång den i kassan qvarliggande koataata behållningen öfverstigit det belopp, som 16 morn. af Kongl. — 465 Kyrko-Instruktionen af den 12 April 1815 bestämmer, men under följande årets lopp blifvit uliånt, så snart någon säker låntagare sig dertill anmält, eller ock i Sparbank insatt, och aldrig har ett stone kapital legat i kassan ofruktbart, så vida icke Kyrkornas behof det påkallat, som då i årets Räkenskaper blifvit antydh Beträffande andra anmärkningen, torde vi i underdånighet få tillkännagifva, att Inventarieförteckning öfver Kyrkornas tillhörigheter och böcker m. m. alltid åtföljt Kyrkornas Räkenskaper, hvilken visar hvad vid Kyrkorna finnes eller behöfver finnas. Vidkommande sista anmärkningen, anse vi oss endast i underdånighet böra nämna, att Kongl. Majrts Nådiga Instruktion af den 12 April 1815 uttryckligen stadgar, att Kyrkoherdarnes arfvode för Räkenskapernas förande skall i credit upptagas; och att dessa1 skola njuta eisättning för skrifmaterialier, bestämmer 8 § i Kongl. Majfts Nådiga Förordning af den 28 Februari 1817.
Nicht gaukelnde Leyerjungen, sondern Engel des Himmels, singet: alles Wohl aller. Stürmet so himmlisch an und entzücket, bis die Menschen aus ihrer Schmach errettet sind und wir endlich einmal, ohne Erblassen und ohne Erröthen, das Licht des Himmels und die Blumen der Erde anblicken können! Thorild. THOMAS THORILDS Lefnad, Diktning och Lära. Lefnads-öden. Thorild såsom Svensk Författare. Fortsättning. Hvilket är mitt högmod? Att kunna göra rättvisa åt hela verlden: och sjelf icke få den igen! Thorild. Ej länge hade Thorild varit hemma och obemängdt njutit hemkänslans fröjd, innan han i förnyadt ögonsigte tog sitt fosterlands Litteratur; och, för det första, dess Vitterhet. Vi ha sett, att åtskilligt der var blifvet sig olikt; men också, att mycket annat var sig alldeles likt: och vid detta sednare – som visserligen var det mesta, eller åtminstone det för honom vigtigaste – fästade sig Thorild så skarpt, att han rentaf uraktlät det förra. Tvifvelsutan kunde det för hans synpunkt finnas likgiltigt, att man i Svenska Akademien uppläste stycken, sådana, som (den 20 Dec. 1790) Leopolds ode öfver ett Odödligt Namn; eller belönte sådana, som Stenhammars prisqväde öfver Balzar Horn (för att ej nämna motsvarande alster af vältalighet i prosa); eller att på skådebanan uppfördes tragedier sådana, som Adlerbeths ”Iphigenie”, Gyllenborgs ”Penelope” och sjelfve Voltaires ”Gengis Chan”; eller att Stockholms-Posten (1791, N:a 59, 237) lofordade de båda förra1, och vid den sista (N:o 260) klandrade blott öfversättningen; eller att ”Jordbrukaren och Handeln, Skaldestycken af N. L.
Gr. Horn: Som det måste vara af högsta intresse för R. o Adis ledamöter i StatsUtsk. att få den frågan utredd, huruvida desse ledamöter böra inom StatsUtsk. kunna, obehindrade af R. o. Adis förkastande af de Ivänne Ståndens beslut, upplaga och lill jemkning ytterligare framställa dessa voterls-proposlr; så ber jag att få fästa R. o. Adis synnerliga uppmärksamhet äfven på hvad deri siste värde talaren nu yttrat. Han sade nemi., alt ehvad beslut R. o. Ad. nu må fatta, så kan della icke gifva StatsUtsk. någon an nan auctoiitet, än att handla elter grundlagen. Om den välde talaren vill extendera detta sitt yttrande ända derhän, att han medgifver, alt StatsUtsk. endast och allenast behöfver följa grundlagen och ej göra något afseende på R. o. Ad:s beslut, ifall det strider emot denna grundlag; så medgifver jag visserligen, att StatsUtsk. derigenom fått en utväg att rätta dessa missförhållanden, som nu inträdt. —■ Den värde ledamoten fällde äfven ett annat yttrande, sorn jag tyckte vara af belänklig art, nemi. att det vore likgiltigt eller utan våda, om denna votering i förstärkta StatsUtsk. skulle komma att äga rum, emedan den gamla statsreglerin i sådant fall skulle komma att qvarstå. Jag heiden värde ledamoten få förklara, att om ett sådant förhål lande skulle .uppstå genom R. o. Adis förkastande af andra RiksStls beslut i stalsregleris-frågor, så ser jag verkligen en våda derigenom uppstå. Måhända denna våda eller dessa .följder äro aflägsna; men jag anser mig likväl böra uttala nu hvad derigenom troligen skall uppkomma. Det är således efter min tanke ganska obetänkt att så tyda R. o. Ad:s beslut, alt det måhända skulle kunna gifva en bestämd anledn. att förklara R. o. Adis afsigt hafva varit att afskala all möjlig fara för en ny statsreglering, och att således den gamla statsreglerln skulle fortfara.
Då tvenne föregående talare förklarat ifrågavarande pension böra betraktas såsom ett uttryck af Svenska nationens tacksamhet emot Exped.- Sekreteraren Richert, och man jemfört denne mans förtjenster med Baron Berzelii, hvilken sednare dock gjort sitt namn frejdadt öfver allt i hela den kända verlden, der kemiens studium idkas, måste jag bestrida denna pensions egenskap af nationalbelöning. En sådan åsigt, hvil - Den 8 Maj. 151 ken jemväl inom Utsk:t af flere ledamöter förfäktades, blef nemligen der af ganska frejdade vetenskapsmän segrande gendrifven dermed, att Richert aldrig från sin penna lemnat något positivt, något sjelfständigt arbete. Hans omtalade stora förtjenster hafva ej genom något tryckt verk blifvit ådagalagde, och hans verksamhet inskränkte sig till arbete såsom ledamot uti Lagkomitéen och Lagberedningen. Men med all aktning för hans der ådagalagda nit och skicklighet får man väl ej anse de personer, som arbetade vid hans sida, för nollor; man måste väl anse, att en god anpart af de på dessa arbeten nedlagda förtjenster faller på deras lott. Hvad i öfrigt egenskaperna hos detta lagverk beträffar, så måste man medge, att man bör afvakta tiden för att se, huru de positiva lagar, hvilka äro derpå grundade, verka; jag anser det ännu för tidigt att derom fälla något omdöme, och således äfven att skrida till något erkännande af tacksamhet för de välgörande verkningar, man af dem rönt. Uti de lagverk och lagförbättringar, för hvilka vi hafva att tacka Richert, • Oj # # 7 hoppas jag man ej inberäkna!’ förändrmgarne uti våra grundlagar; ty i så fall nödgas jag erkänna, att jag anser dem hafva varit ingalunda förbättringar, utan tvertom försämringar. För min del anser jag, att då R. St:r åt enkorna efter de vidt frejdade män, Frih. Cederström omnämnt, beviljat pensioner betydligt understigande den, som Utsk:t i förevarande fall föreslagit, bör man, med fästadt afseende jemväl derå, att Richerts enka befinner sig i ganska goda ekonomiska omständigheter, ej bevilja en så betydlig pension, som K.
Just.StatsåIini°tern, som vid detta tillfälle äfven var närv:de, behagade, jemte flere andra talare, understödja detta förslag, nästan ingen motsatte sig detsamma och t. o. m. Utsk:s dåv:de Ordf:de biträdde det i viss mån. Utsk. har också frångått sitt förra tillstyrkande och i någon mån höjt aflöningen för Sekret., dock har Utsk. icke gått så långt som afsigten varit med återremissen från R. o. Ad. och PresteSt., hvilket, efter hvad jag försport, ehuru icke officiel underrättelse derom ankommit, lärer hafva bifallit K. åhs Nåd. Propos. i detta afs. Jag vill icke uptaga R. o. Ad:s tid med att uprepa de skäl som förra gången anfördes, enär icke någon motsägelse ännu gifvit sig tillkänna, utan inskränker mig till att anhålla om bifall till K, åhs Propos. Efter först till bifall å Utsk:s i afs. på ifrågav:de mom. gjorda hemställan framställd propos., som besvarades med Nej. beslöt R. o. Ad. att aflöningen för Sekret, inom Just.KanslersExped:n skulle bestämmas till 4,500 Rdr Rmt. Samma punkt, mom. b. Hr von Koch: Äfven i afs. på denna punkt yrkades af Just. StalsMinistern jemte flore andra talare förra sången frågan förevar att K. åhs Propos. skulle bifallas. Denna föreslår att Registratorns i Just. Kanslers-Expedin lön skulle bestämmas till 3000 Rdr. Det Den 26 September. 391 uplystes vid samma tillfälle att Registratorn numera med denna tjenst förenar en Kanslist-tjenst hvilket icke är förhållandet med Registratorn inom Just. Stats-Exped. Då nu R. o. Ad. nyligen beslutat att denne sednare einbetsmans lön skulle sättas till 3000 Rdr, torde det vara så mycket mindre skäl att sätta Registratorns i Just.
Att ställa §. tillsammans med andra §§., för att ur denna hopblandning kunna uttaga en vilkorlig mening, som ej finnes i 57 §:s ordalydelse, anser jag vara en sådan tolkning, som 83 §. förbjuder; och det är emedan det fattade beslutet endast kunde tillvägabringas gpiom denna tolkning, som jag reserverar mig emot detsamma. Jag har för öfrigt den öfvertygelse!!, att R. St. icke böra allena äga beslutanderätt i hvad som rörer grundskatterna eller de ordinarie inkomsterna; icke derföre, att jag fruktar, det de kunde en gång missbruka den lill samhällets upplösning, men derföre, att ett lagstadgande är olämpligt, när det innehåller en blott fiction och aldrig rimligtvis kan komma alt tillämpas. Mina öfriga skäl för denna öfvertygelse tillhöra ej deduclionen af närvarande reservation. Jag ser i den 57 §. numera (sedan en gång de olika meningarna råkat i conflict) ett ämne till ofta förnyade strider inom Representationen, och skulle derföre önska, alt Gonslit.-TJtsk. föreslog R. St. en ny redaction af denna som tydligt utmärkte det vilkor, hvars tillvaro nu, genom R. o. Ad:s majoritet, endast på ett grundlagsvidrigt sätt blifvit af detta Stånd erkand. Min önskan bade således varit att kunna rösta för bifall till StatsUtskts betänk., och jag hade gjort det, om jag ej, efter min åsigt, skulle grundat mina skäl dertill på våldförandet af 83 (j. Reg.-formen. Ilr von Post, Stafs, hade inlemna! följande! I anseende lil! egna angelägenheter och de nu snart blifvande möten med regementet är jag nödsakad afsäga mig G Den i BI a j f. m. min befattning som elector och anhålla om Hr Gr. o. Landtnäs samt H. R. o. Ad:s samtycke härtill, och att således, i stöd af 23 Ridd.-Ordn., få bibehålla min riksdagsmannarätt. Bifölls. Fortsattes den vid Ståndets sammankomst d. 28 sisth April började föredragningen af StatsUtskrs d. 21 i samma månad på bordet lagda utlåt.
Jag finner likväl af Herr Bruncronas vidlyftiga anförande, att den uppgjorda planen lärer utgå derpå, att, genom en vidlyftig discussion och en lika vidlyftig protocollsuppsättning, så förhala liden, att förstärkta ConstilutionsUtskottet ej hinner sammanträda; och jag får derföre, innan jag lemnar ordet, vördsamt uppmana dem af Ridderskapets och Adelns Ledamöter, som jemte mig önska få frågan afgjord, att icke genom ett altför vidlyftigt upptagande och besvarande af de många nya ideer, som innefattas i Herr Bruncronas Memorial, förlänga en discussion, hvars förkortande, så mycket sorn möjligt, af omständigheterna påkallas. För mindel inskränker jag mig, på denna grund, till anhållan om proposition på återremiss, utan att inlåta mig i vidare discussion. Den ii Mars f. m. a47 Herr Cederschjöld> Pehr Gustaf: Jag sliall efterkomma den siste värde talarens önskan alt vidlyftighetet måtte undvikas, och blott inskränka mig till att upplysa ett misstag, som blifvit begånget af en annan värd talare, hvilken velat låta påskina, att jag i denna fråga skulle hafva handlat i motsägelse mot hvad jag sjelf förut påstått uti en från trycket utgifven skrift. Jag får derföre i afseende härpå erinra, att det gifves flere stadier i behandlingen af frågor om grundlagsförändringar. Det ena stadium innefattar sättet, huru anmärkningar emot ett ConstilutionsUtskotts tillstyrkande kunna inom RiksStånden göras: och i den delen har Herr Bruncrona ur den tryckta boken riktigt citerat min mening. Ty det har alltid stridt emot mitt begrepp om grundlagens bokstaf, att RiksStånden skulle äga rättighet att återremittera ett af ConstitutionsUtskottet tillstyrkt förslag med sådana anmärkningar, som innefattade ett fullkomligt ogillande af förslaget eller tillsats af någonting alldeles nytt. Jag har icke eller i förevarande fråga någonsin vågat begära, att det af Utskottets pluralitet tillstyrkta förslag skulle ogillas; utan jag har redan i min första reservation tagit för afgjordt, att förslaget skulle blifva livilande till nästa Riksdag.
Nåd, eller annat lämpligtvedermäle af Bifall. H. Mörner, B. Sandels. Sven Wijkman tison. Joh. Jak. Hedrén. P. Hallqvist. Jo/f. Pett. Sandberg. Erif Svensson. Lars Eriksson. A. J. Grundén. Ut - Den i o Mars» 4 3 3 Utdrag af Protocollet, /»«//ef hos Högvördiga Prest-Standet vid Urtima Riksdagen, i Stockholm, den lo Mars 1815• S. D. f Herrar Electorers nu öppnade Protocoll inhämtades, att nedanskrifne blifvit valde till Prest-Slåndets Ledamöter uti Riksens Höglofl. Ständers Expeditions-Utskott, nemligen: Biskopen m. m. Doctor Friherre Ludv. Mörner. Prosten Magister Jac. Ek. Contracts-Prosten Magister Carl Rönnbeck. Hvilka fördenskull igenom Protocolls-Utdrag skulle till berörde befattning legitimeras. Ut PiksénS Ständers till Stats-, Bandt»* öch Riksgalds-Verkens öfverseende tillförordna^» Revisorers - Ex Protocollo J. U. Almqvist. Utdrag af Högvördiga Pre st-St än. dets Protocoll vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 10 Mars 1815. Ters Berättelse om Kongl. Allmänna MagazinaDirectionens Förvaltning för år 1810, och Riksens Siänders Deputerades i Ofver-Revisionen af Krigs räkenskaperna Berättelse, rörande 1808 och 180g årens Krigs - Redogörelse och Revisions-Verk; till Lag-Utskottet: Riksens Höglofl. Ständers Justitias-Ombudsmans Berättelse af den 27 nästlidne Februari, jemte dertill hörande Bilagor. Ut Supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. Utdrag af Vallöf. Borgare-Ståndets Protocoll, hållet vid Urtima Riks* dagen i Stockholm, den t o Mars 1815. S. D. Remitterades till Banco-Ut skottet.
Stockholm den 14 Juni 1841. Bill. till R. St. Prot. 1841- to Sami. 1 Afd, 133 j©58 Expeditions-Utikottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 4i3» N:o 413. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 Juni 1841. Preste-Ståndet den i4 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den i4 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om utfärdande af en Kungörelse angående Bankens på 10 och if skillingar kopparmynt gällande sedlar. (Banco-Utsk. Ull. N:o 195.) S. A. K. 1 Maj månad sistlidet år liar väl Bankens Under-St3U’else, af förekomne anledningar, i hufvudstadens allmänna tidningar låtit införa en Kungörelse af innehåll, att Kongl. Författningen af den 6 Maj 1830, hvarigenom Blifvit bestämd dels en tid af 5 år, hvarunder B.mkens alla pä Daler kopparmynt utgifne sedlar finge uti Kronans uppbörd emottagas, dels likaledes en praescriptionstid af tio år, från nämnde dag räknad, efter hvars förlopp omförmälde sedlar ej vidare af Banken inlösas, icke är tillämplig å Bankens åren 1803 och 1804 tillverkade sedlar å 14 och 10 skillingar kopparmyntj i afseende å hvilka någon praescriptionstid hitintills icke är vorden stadgad, samt att således sistnämnde slags sedlar, gällande lika med Banco-sedlar, fortfarande äro vid alla slags liqvider gångbara; dock som med anledning af derom gjorda framställningar, det förekommit Rikets Ständer, som vore ännu i landsorten bland allmogen rådande den förvillelse, att sistnämnde sedlar å skillingar kopparmynt blifvit aflyste, hafva Rikets Ständer ansett sig böra i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes låta utfärda Kungörelse derom, att, de uti E. K.
Cronhjelm, rör: de reglering af den till stapelstäderna utgående tolag; Lag-Utskottet: N:o 38. öfver Hr Prosten Doct. A. G. Elfströms motion, att de i K. kung. d. 27 Äng. i8a3 meddelade föreskrifter, aug:de vederbörandes åliggande att till presterskapet aflemna förteckningar på personer, dömda eller ställda under framtiden för gröfre brott, äfven måtte till mindre brottmål utsträckas ; N:o 3g. i anledn. af Hr Prosten Doct. A. G. Elfströms motion om skyldighet för båtsmän att, när de från commendering lill hemorten återvända, vara försedda med prestbevis; N:o 4o. öfver Hr Prosten L. G. Mittags motion om meddelande af föreskrift, att äktenskap bör inom viss tid efter skedd lysning tredje gången genom vigsel fullbordas, eller ock fästningen varda upplöst; N:o 4[. öfver Hr Professoren Doct. E. Chr. Grenanders motion om förändrade föreskrifter i afseende å kungörelsers publicerande i kyrkorna; N:o 42. öfver motioner, med förslag till ändring i nu gällande lag, ang:de behandlingen af frågor om oenighet makar emellan; Allm. Bes v.- och Oecon. - Utskottet:
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, att då flere Ledamöter begärt detta Utlåtande ytterligare hvilande på bordet, kunde sådant enligt 49 § Riksdags-Ordningen, icke förvägras. Herr Munck af Rosenschöld Eberhard: I anledning af det beslut Ridderskapet och Adeln i förmiddags genom votering fattade i frågan om Creditivet till spannemålsuppköp för undsättning i missväxtår, anliåller jag, att delta beslut måtte communiseras de öfrige respective Stånden och de inbjudas att, på de skäl, som för återremissen inom detta hus blifvit anförde, och hvilka möjligen varit de andre Stånden obekante, frångå sina fattade beslut och förena sig med Ridderskapet och Adeln om återremiss. Jag medger visserligen att det ej ofta handt, att man gjort en sådan inbjudning, dock är det ej ulan prasjudicat, Den å F c b r 11 a r i i e. m. 6r Friherre Cederström > Jacob: Det kan visserligen vara den värde Ledamoten öppet alt få sina yttranden i frågan'om spannemåls-crediti vet communicerade nied de öfrige Stånden, om han aflemnar nödige exemplar deraf, men i annat fall icke! Att göra inbjudning om en återremiss utan att säga hvarföre, förefaller mig mer än besynnerligt, och kan jag icke tro att de öfrige Stånden kunna på inbjudningen göra något afseende, enär det ej är fråga om något beslut genom bifall eller afslag, utan endast om en återremiss. Då vi dessutom hafva af nöden att upplaga vår tid med angelägnare frågor, anhåller jag^ att Herr Munck af Rosenschölds framställning får hvila på bordet. Herr Tham, TVollrath: Jag har endast begärt ordet för att förena mig med Friherre Cederström. Herr Munck af Rosenschöld:
Kommer dråp deri, vare straffet, som om edsöre stadgadt är.” Justitias-Ombudsmannen anmäker: att upphofvet till desse stadganden, hvilka med åtskillige förändringar blifvit öfverförde från Wexiö Stadga af 1414 till 1442 års Landslag och vidare till 1734 års allmänna lag, borde sökas i den tid, då Catholska Presterskapet och Adeln, såsom innehafvare af det andliga och verldsliga frälset, sökte utvidga sin inflytelse och vinna ytterligare fördelar på folkets bekostnad; att om ändamålsenligheten af lagbudet i 7 § för en tid, då verkställande magten i Staten ännu icke blifvit behörigen ordnad eller gränsorne för dennas verksamhet bestämde, icke vöre tvifvel underkastad, så hade likväl förhållandet numera blifvit helt annat, enär 1 Cap. 1 § Utsöknings-Balken utsatte skyldighet för Konungens Befallningshafvande att förhjelpa en hvar till dess rätt, och 4 § i samma Cap. innefattade förbud att gripa bemälde myndighet i embetet; att en med dessa hofsamma och kloka administrationsgrundsatser oförenlig, till förmon för jordegare stiftad undantagslag icke erfordrats 1736 och vore Bih. till R. St. Prot. 1840. 7 Sami. 1 Afd. 11 Haft. 2 Lag-Ulskottets Betänkande N\o 40, för närvarande ännu mindre behöflig; samt att, då vida vigtigare angelägenheter blifvit åt den executiva magten anförtrodde, så kunde den ifrågavarande äfven åt samma magt öfverlemnas, och den serskilda executionsrätten, som under senare tider sällan eller aldrig begagnats, utan all slags olägenhet eller rubbning afskaffas.
Att i de öfriga af samma städers RådstufvuRätter, Borgmästare ensam, och i de KämnersRätter, som ej hafva Notarie# •J6 Deri 7 Jann a r ii f. m. KämnersPrasses ensam, skall böterna erlägga , och 4:o Att de i sistberörde Kongl. Bref utsatte så kallade Dagaböter för olagligt dröjsmål med insändande af Intecknings-, Äktenskapsförords-, Uppbudsoch Lagfartssamt Förmynderskaps-Protocoller hädanefter ej må beräknas för längre tid än tre månader från den dag, inom hvilken protocollerne bordt vara till HofRätten inkomna, ehvad dröjsmålet dessförinnan blifvit lios IIofRätlen åtaladt eller icke, utan skola de försumlige derefter, genom föreläggande af lämplige vitén eller annat laga äfventyr, tillhållas alt sin pligt härutinnan fullgöra. Efter Högste Domstolens och StalsRådets hörande, har Jag tagit detta amne i öfvervägande; och ehuru Jag till alla delar godkän t det af Eder framställda förslag, angående Rådmäns och Kämnerers befrielse från deltagande i skyldigheten alt erlägga böter för försutnmadt insändande till HofRält af Domböcker och Protocoller, äfvensom att beräkning af de stadgade dagaböter bör till 3 månader inskränkas; så har Jag likväl funnit den anmärkning emot redactionen af ifrågavarande förslag sig förete, att, sedan i sista momentet är omnämnt, att dagaböter ej må beräknas för längre tid än 3 månader från den dag, inom hvilken Protocollcrne bordt vara till HofRätten in - Den 7 Ja n uarii f. m. 97 inkomne, förslaget vidare innehåller följande slutmening: ”utan skola de försum”lige derefter, genom föreläggande af lämplige vitell eller annat laga äfventyr, till”hållas att sin pligt härutinnan fullgöra.”