Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Conferencer IN. m. för att ej lemna nlsälle til osca förnyande af sadana böra ej särskildt beräknas', man dä arfwodet är per tNn, neland med bi irghet, sä torde deitna casus förswinna, äswcn sä wäl som alla andra hwilka ej äro pä berina. För att upmuntra den mindre förmögna bon den akk lära sätta pä Charta sin egendom, sa more önskeligt att taxan ej, sattes högre än alt jordägaren utan saknad kunde widkännas denna kostnad, inen likwist iakttagande det Landtmätaren har sin bärgning, hwilket alt synes mig lätt ait winna dä nian erindrar sig alt Landtmätaren har en särskildt lön.(* Remitterades til Allmänna Beswärö- och Oe« conomiä-Utffvllet. 8ri' Här intages projcctek. Införes wrd pög. 726.' — N:§ 4§. > Project. ' till det Formulair som Landtmätaren uttrpckeligen i stället för Räkning bör inlemna. ' Sochu Namnet uppä Byar, Hemman och Lagenheter Hemmantal eller Lagenhets natur Tat flogbewuxen mark L. Tax. 1 §. Äkerjord L. T. 2 §. Ängsmark L. Tax. z h. Skoglös Urmark L. T. 4 §. stimma pä t.kalet afhel.sör rälta-5ö Föda, rum och ljur 6 §- Renov. med eller ulan mat 7 §. Uträk:dgrad. med eller utan mat 8 ). Trankp. med ek.ntan mat. 10 r. Gärdesgård m-in. delning ii SRägZnza^ upgäende 12 §.
Resolutionerne af den i5 Februarii 1814 och 3o Januarii 1816, Städernc Malmö och Landskrona sådan förmån redan åtnjutit, sökanderne underdånigst anhållit om ett efter lidandet och förmågan afpassadt understöd, samt till den ändan bifogat ej allenast en, i enlighet med reqvisitioner och inqvarterings-rullor, af InqvarteringsCommitteen upprättad och af Commeodanteh å Carlsten, för dess tjenstetid, verificerad förteckning öfver det Befäl och Manskap, som, under ifrågavarande tid , till Garnizons förstärkning i Marstrand commenderadt och förlagdt varit, utan ock derpå grundade beräkningar, enligt hvilka Staden skall utgjort i inqvartering och service från och med 1806 till och med år 1822, 30,701 R:dr 27 sk., till ved och ljus, från 1806 till October 2810, 2365 R:dr 22 sk. 2 r:st. samt i ylterli 3 - 34 StatsU t s II 0't tets gare service för <lem som bebott Kronans lius från 180C med 1822, 307g Pudr 8 sk. io r:st, eller tillsammans 36,146 B.:dr 10 sk. B:co. Uti häröfver infordrade utlåtanden hafva K Mits Bef:h:de i Götheborgs Län och K. KrigsCo!legium, uppå anförde skäl, i underd:het hemställt, att Marstrands Stads Borgerskep af publika medel inåtte, i förnämnde afseende, förunnas någon lämpelig ersättning, utom den lindring i inqvarteringstungan för framtiden, sorn Coilegium, Juli underd. skrifvelse!- af den tt Februarii och den 4 Mars 1823, i underddiet tillstyrkt. Efter det K.
Det synes mig nemi. vara klart, att i samma mån lättade kommunikationer och utvidgade affärsförhållanden förminska svårigheten för de särskildta nationerna att sins emellan utbyta hvarandras mynt, i samma mån skola alla känna sig föranlåtna att sträfva till det mål alt få ett lika myntvärde i de olika länderna gällande. Såsom vi veta, hafva redan åtskilliga af kontinentens stater, såsom Frankrike, Belgien, Schweitz, Sardinien, antagit en och samma myntfot, till stor fördel för dem sjelfva och alla dem, som besöka dessa länder. Jag föreställer mig, att det på enahanda sätt skulle blifva i kommercielt hänseende en stor fördel och lättnad, om de tre nordiska nationerna en gång finge ett lika myntvärde, och sorn 2:ne af dessa nationers mynt redan är lika med Hamburger-Bankomyntet, hvilket är det mynt, sorn ligger till grund för de flesta myntsorten på kontinenten, så tror jag fullt och fast, att det icke är möjligt för oss att förr eller sednare undgå antagandet af samma myntvärde. Det blifver således endast fråga, om rätta tidpunkten att tillegna sig denna fördel är inne eller om vi dermed höra dröja. För min del mäste jag säga, att ju förr man kan tillegna sig en fördel, desto bättre är det. Jag har visserligen hört det inkast göras, att någon väsendtlig fördel af en myntförändring hos oss icke står att vinna, förr än en konvention är up - 524 Den 25 Februari f. m. gjord emellan Sverige samt Norrige och Danmark derom, att det ena landets mynt blifver erkändt såsom giltigt betalningsmedel i de 2:ne andra länderne; men jag tror ej, att vi kunna begära af vår Regering alt öppna underhandlingar om en sådan konvention, så länge man är i ovisshet om R. St. för deras del medgifva en förändring i vårt myntvärde lill likhet med de andra ländernas. Den ena åtgärden måste således föregå den andra. Vidare säger man, att en förändring af vårt myntvärde skulle vara att rubba den år 1830 antagna myntfoten. Detta är naturligtvis ganska sant, men jag inser icke hvad som skulle hindra att stadga, att den, som har en Bankens sedel med inlösningsrätt efter den gamla myntfoten, får vid Bankoluckan den ersättning, som utgör skillnaden emellan den gamla och nya myntfoten.
Matts Pehrsson från Stockholms län Till Suppleanter: Per Erik Andersson från Westmanlands, län . Erik Carlsson från Stockholms län Anders Eriksson från Södermanlands län med 93 röster 69 „ 57 „ 77 77 med 93 röster. 88 „ 67 „ 77 77 Till Fullmäktige i Biksgälds-kontoret: Vice Talmannen Anders Andersson från Skaraborgs län med 98 röster. Johan Persson från Upsala län Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands län . Till Suppleanter: Johan Gustaf Wassmuth från Stockholms län . Olof Olofsson från Westmanlands län .. Gustaf Larsson från Stockholms län Bih. till B. St. Till Direktör vid Läne-kontoret i Malmö: Ola Mänsson från Christianstads län med 92 röster. Till Suppleanter: Anders Persson i Burlöf från Malmöhus län . med 100 röster. Per Nilsson i Ahlestad från dito dito „ 65 „ Till Direktör vid Läne-kontoret i Götheborg: Erik Christensson från Götheborgs och Bohus län . med 99 röster. Till Suppleanter: Johannes Nilsson från Götheborgs och Bohuslän . med 100 röster. Anders Nilsson från Hallands län „ 98 „ Till Direktör vid Läne-kontoret » Wisby: Jakob Lindby från Gottlands län med 98 röster. Till Suppleanter: Herman Alfvegren i Möllgårds Gottlands län . med 99 röster. Lars Nyström i Dangårda från dito dito 95 „ hvarom protokoll genast uppsattes, justerades och expedierades. S. D.
Sedan Riksens Ständer, enligt 9 §. i Riksdagsbeslutet den 21 Julii 1818, fastställt en afgift, att från 1819 års början utgå med 3 sk. årligen, af hvarje Mantalsskrifven person, till Veneriska smittans hämmande, Lazaretters anläggande och Curhusanstalters utvidgande, samt dervid fästat det vilkor, uti underdånig Skrifvelse af den 2 Julii förstberörde år, att Riksens Ständers till Stats-, Bancooch RiksgäldsVerkens öfverseende valde Revisorer skulle granska Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillets Räkenskaper med tillhörande veriticationer, i hvad de röra förvaltningen af ifrågavarande allmänna medel; så har Kongl. Maj:t till Revisorernes åtgärd i Nåder öfverlemnat Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillets underdåniga skrifvelse af den 29 nästlidne October, med upprättade sammandrag, som utvisade huru denna afgift, enligt de från Länen insände Räkenskaper, under åren 1819 och 1820 ingått, hvarefter sjelfva Räkenskaperne blifvit Revisorerne tillställde.
Beredandet, under närvarande conjunctur, åt £ af Rikets jerntillverkning af valet af 2 Stapel-orter för dess afsättning i stället för att ega blott en, af en betydlig nedsättning i kostnaden för tackjerns afsättning från Mälaren åt Wenern, underlättandet af gamla och öppnandet af n3'a productioners afsättning för de rika provincerne kring Götha Canal och dess grenar, med ett ord mångdubblandet och påskyndandet af de fördelar för Rikets inre rörelse, byggnaden af Götha Canal åsyftat, syntes då mer än motväga en temporär uppoffring af ofvanstående belopp. Motionären föreslog derföre, att Rikets Ständer måtte 1:0 hos Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes foga anstalt om sådan skyndsam nedsättning i taxan för Infarten å Götha Canal, som kunde finnas nödig för befrämjandet af lättad afsättning från och lill de Ganallinien omgifvande provincer af inhemska productioner, samt att till den ändan berättiga Kongl. Majit 2:0 att med Götha Canal-bolag öfverenskomma antingen a') om inköp af Götha Canal med alla Bolagets egande fastigheter och inventarier, emot erläggande af 25 proc. af actiekapitalet samt öfvertagande af alla bolagets fordringar och skulder, eller b~) om öfverlåtelse åt Kongl. Majit eller Statsmakterne att efter godtfinnande reglera taxan för Inre farten å Götha Canal, emot skyldighet alt ersätta bolaget, hvad denna afgift, med tillägg af den för begagnande af bolagets hamnar, dockor, magasiner och upplags-ställen, något år kunde komma att understiga 72,300 R:dr Banko; äfvensom i händelse af inköp af Götha Canal, att 3:o Riksgälds-Contoret uppdrages att ombesörja liqviden, samt att dertill använda erforderlige belopp af dess hos Banken egande fordran, hvarvid Banken i afräkning egde att aflemna de till dess Discont-inrättningar utställde reverser för lån, utgifna mot pant af aktier i Götha Canalbolag, med tillhörande hypotheker.
Majrt annat härutinnan ej vara att stadga, än hvad förut, så 1066 Jlikse7is Ständers väl i allmänhet, som särskildt genom Instructionen för Neder-Revision, af den 3 Augusti 1809, blifvit i nåder förordnadt; utan ålågo det Justitias-Cancelleren ej allenast i följd af hans allmänna pligter, utan ock såsom Ordförande i Neder Revisionen, att noga tillse, det ärenderne varda i laglig ordning till skyndsamt slut befordrade, samt att, derest uppehåll i deras ordentliga gång inträffade, vidtaga den åtgärd, som till ändamålets vinnande kunde finnas nödig; och lomme dädanefter, i den redogörelse Föredraganderne hvarje år aflemna tili JustitiasCancelleren och han lios Kongl. Maj:t i underdånighet eger anmäla, att upptagas, i anseende till oafgjorde mål, jemväl tiden, då de till Justitias-Expeditionen inkommit. Hos mig hade deröfver blifvit klagadt, det Konungens Befallningshafvande i Wermeland, genom resolution af den 3i Julii 1818, uti ett af Ombudsmannen för Götha Canal - Discont, anhängigt gjordt skuldfordringsmål, rörande 1600 R:d. B:co , emot Lieutenanten J. G. Liljehöks löftesmän, Fändricken Sv. Lagerberg och Säteri-egaren E. Rosenqvist, ålagt desse sistnämnde, att jemte berörde summas betalning, till Disconten erlägga i3 R:d. 21\ sk. samma mynt, i ersättning för utsökningskostnaden: att bemälde Befallningshafvande, uti en äldre resolution af den 19 Augusti 1816, uppå Om - Revisorers Berättelse. 1067 budsmannens vid Götheborgs Discontverk ansökning, att af Lieutenanten Liljehök och hans löftesman Capitainen Liljehök utbekomma 220 R:d.
Och Kristian SALLY. HILMA. läser med mig. Men allt det törs jag inte tala om för pappa, för han skulle aldrig kunna förstå men om han inte får veta det förr än jag redan är färdig att bli student, så tänker jag att han kanske ger med sig. HILMA. bakom ljuset. Men det är inte rätt att så där föra pappa SALLY. ningen om Efverling? Nå, du själf då har du kanske sagt sanHILMA. om, Efverling tänker adoptera sitt barn, och jag skall bli i mors ställe för henne. SALLY. Men det är inte meningen att dölja den. Tvärt Verkligen? Och den riktiga modern då? Henne tänker han skicka af till Amerika. Hon HILMA har ju vanskött barnet på alla vis det är högtid att det tas ifrån henne. Och jag gläder mig riktigt åt att få henne få hjälpa honom att göra sin plikt och upprätta hvad han brutit. Ja, vet du, när jag tänker på det, så skulle jag också gärna vilja gå ut i afton. Efverling skulle redan i dag att se henne. taga flickan till sig, och jag längtar så mycket efter SALLY. tänka på hvad vi ska säga till mamma. Det var ypperligt. Så följs vi åt. Men du får ERHARD (kommer in). ord innan pappa kommer. Är Sally här? Hör du får jag säga dig ett HILMA. Ja, jag går väl in och gör mig i ordning då. (Går.) ERHARD. lånat dig? Det kunde vara på tiden att jag fick Hör du, hur går det med de där pengarne jag igen dem nu, tycker jag. Jag är i knipan, skall jag säga dig, och jag är så rädd att pappa ska få tag i det. SALLY. har ju aldrig ett öre, vet du väl. Om du kunde vänta tills jag fick mina julklappspengar. ERHARD. Ja, kära gosse du, hvad ska jag göra? Jag mig. Pappa begynte grumsa i dag, då jag bad om till det. Ja, om jag bara inte hade en sådan polis öfver nya skridskor, och sade att jag själf borde ha pengar till ett nytt lexikon. Jag får väl fråga om Hilma har något kvar på reskassan. Och jag som just behöfde några kronor igen SALLY.
Du liknar de turanske guldsmedernas opal, ty din färg vexlar mellan den hvita mjölkens och det ljusröda vinets, pa samma sätt som din glädje vexlar mellan sund, stärkande hvila och uppeldande lustbarheter. " De torde ej vara många, som med oblandad tillfredsställelse genomläst herr Heidenstams diktsamling. Å andra sidan är det obestridligt och har äfven allmänt erkänts, att det är en ny förmåga af rang, som härmed framträdt i vår literatur, en förmåga, som ej behöfver sla öfver i själfsvåld och förakt för formen, för att vara originel. Sp. I 267 En diskussion på Nya Idun. Vid sitt novembersammanträde hade sällskapet Nya Idun upptagit till diskussionsämne för aftonen: " Nya arbelsområden för qvinnan. " Amnet inleddes af Doktor Ellen Fries. Hon påvisade, huru som den s. k. qvinnofrågan till en stor del uppkommit genom behof af nya arbetsområden för qvinnan. Principen af arbetets fördelning, som beröfvade qvinnan många arbetsområden i n o m hemmen, och ett aftagande af giftermålen nödga arligen ett allt större antal qvinnor att söka sysselsättning och förvärf utom hemmen. Men på de vägar härtill, som f. n. äro öppna för qvinnan eller som af henne oftare begagnas, är hon antingen undertryckt eller också undertrycka qvinnorna hvarandra. Qvinnan äi. undertryckt, ty hon kan endast undantagsvis tänka på att erhålla samma aflöning för simma arbete som mannen, och hon kan sällan tänka att hafva en framtid på den bana hon valt. Den underordnade plats hon en gång fått, den behåller hon i regel, och längre kommer hon ej. Detta beror dels af fördomar, dels däraf, att qvinnan är illa förberedd för sin blifvande lefnadsbana, dels däraf att hon ofta saknar allvar och energi i sin sysselsättning. I dessa hänseenden råda missförhållanden, som böra afhjälpas. Detta är den uppkastade frågans vigtiga sociala sida.Det var dock niindre på denna än p&amp; den praktiska sidan af frågan, som uppmärksamheten för aftonen skulle fästas. Qvinnorna undertrycka hcarandra.
I tvenne städer, som ligga näst intill hvarannan, såsom Calmar och Carlskrona, är tolagen till den grad olika, att när den i Calmar är f proc. för inkommande såväl tillarbetade som råvaror, är den i Carlskrona 3 proc. på inkommande tillarbetade och i-Jproc. på råvaror; när den i Calmar är ■§• proc. på utgående, är den i Carlskrona 3 proc. på utgående råvaror och j-i proc. på tillarbetade. Utom den stora skillnaden af 2Jproc. emellan tolagen i Calmar och Carlskrona, synes äfven den på handelsrörelsen ganska menligt inverkande omständigheten, att i Carlskrona göres skillnad på tolagens belopp emellan råa och förädlade varor, samt om varan exporteras eller importeras; då deremot i Calmar icke någon skillnad i dessa omständigheter äger rum. Af dessa skiljaktigheter uppstår, utom omöjligheten att uppgöra en generel tulltaxa, så att de afgifter säkert kunna beräknas, hvarmed varorna skäligen böra och kunna beläggas, flera andra olägenheter för handeln och industrien. Så t. ex. blir en vara, som är importerad till Carlskrona, nära 3 procent dyrare, än om den importeras till Calmar; och en råvara, exporterad från Carlskrona, blir nära 3 proc. dyrare, än en sådan vara, exporterad från Calmar. Alen då likväl erfarenheten alltid visat, att det icke är de handlande, som förlora på dessa ojemna förhållanden, utan den allmänhet, med hvilken köpmannen handlar, blir följden, att t. ex. då en handlande i Carlskrona icke vill sälja sin importerade vara med mindre vinst än en handlande i Calmar, allmänheten i och omkring Carlskrona måste betala alla importerade varor nära 3 proc. högre än i Calmar; äfvensom att, då allmogen omkring Carlskrona har att sälja några råämnen, som exporteras, de få nära 3 proc. mindre för samma vara, då den införes till en köpman i Carlskrona, än allmänheten omkring Calmar får, om samma slags vara säljes till export af cn handlande i Calmar. Allmänheten omkring Carlskrona är således genom de K.
Enär rösterne ut* fallit lika för tvänne eller flere, varde lottning anställd. I den Socken, som ensam utgör ett Härad, och således kan erhålla sit* särskilda TaxeringsCornitté, bör Berednirtget på redan föreskrifvet sätt verkställas, och desg åtgärd pröfvas af en TaxeringsCornitté, hvilken af Socknen utses vid satarna tillfälle, och på sätt, som för val af Ledamöter i BeredningsComitté är föreskrifvet, men till antal Bihang till Miks. St. N:0 46 }2* B(viUniHU-<. I 'tskotutx Bilärii tuhn. och förhållande med classer, sorn för 'faxsringsComitté stadgadt är; kotntöande högst ers af hvarje dass bland BeredningsComittéens Ledamöter, såsom Taxeringsman bibehållas» lo Mom. TaXerings-ComittéeU må icke sammanträda utom Taxerings-districtet. Uteblifver vid sammanträdet till kl. lo på dagen Konungens Befallningshafvande eller dess Ombud, vålje Cornittéöns Ordförande bland »ina Ledamöter, så att förrättningen icke uppehälles» it Alom. 'TaScérings - Comitféerne skola uppmärksamt granska BeredningsCornittéernes förslag, och med yttersta noggranhet pröfva, huruvida de i 17 till och med 22 Mom. med. delade föreskrifter i afseende på fastighetsvärdet ärö fullgjorde, och i förhållande dertill, samvetsgrant Vidtaga de rättelser, sorn i enlighet dermed blifva nödige, alltid med uppmärksamhet fästad på det stora ändamål, tom derigenom påsyfta», att Statens beräknade in. komster må blifva oförändrade, utan att den ena iner än deri andra utöfver billigheten betungas; i följd hvaraf, och hvad denna stadga i öfrigt innehåller, TaxeringsComittéen påförer hvarje skattskyldig den Bevillning, han. anses böra erlägga, hvilken afgift lör de Vid Regeménterne indragna boställen påföres RegementsCassan, eller den person, som afkomst en eller lönen njuter, aa Morn.
Herr Schönströms Anmärkning emot Herr Stats-Ministem för Utrikes Årenderne. Lag• samt Oeconomiiz-Utskottens: Dels om Allmänna vägarnes underhållande vintertiden, samt dels öfver väckt fråga om indelning af Byvägar till underhållande. Lag-Utskottets S Angående vackt Förslag till förändring i Författningarne om Barnamord. y.-o Bifallit följande Betänkanden, nem• ligen-. Ridd. och Ad. Prof, V B, 2 Afd. 45 > 4^* 354 Ven ss April. Stalf och Oeconomiee-Utskoffens'. Angåendp en serskild Räddnings-anstallt till förmon för dem, som å Rikets kuster lida Angående Medel till befordrande af välmåga i Landet. Angående sökt underrättelse om hvad vid de af Riksens Ständer vid sista Riksdag anmälde Önskningsmäl blifvit tillgjordt. Angående undersöknings -vidtagande i afseende på sänkning af Sjön Vcnern. Statsoch Lag-Utskottens' Om Lönförhöjning för Häradshöfdingar. Stats Ut skol tets: Om Lånerättighet i Manufactur-Djsconten för Skepps-byggerier. Bevillnings Utskottets: Om understöd för Curhusen i Norrbotten. Lag-Utskottets: Angående förändring af Lagens stadgande öti 3 och 6 §.§. af 7 Cap. Handels-Balkenj Den 25 April. 355 Angående skyldighet för samtelige Em. bets-Verken att till Riksens Ständers Justitiae. Ombudsman aflemna Arbets Förteckningar m. m. Angående förändring af Rättegångs-sättet i frågor rörande Skjuts-försummelse. Angående Förslag till ändring i ansvaret för Fylleri. Angående Forum för Mål som angå fylleri och oloflig försäljning af starka drycker. Constitutions Utskottet: Om en förändrad Redaction af 7 §. j Regerings-Formen. Af den 17 April, angående återremiss af Statsoch Banco Utskottens Betänkande om Allmänna Penninge rörelsen och Myntvärdets upprätthållande. Af den i 8 April: i:o Med tillkännagifvande att följande Bötänkandeo blifvit gillade, nemligen:
Skrifvelse, N:o 198. §• 8- I öfverenstämmelse med ofvan omnämnda förändring i tariffen för fastebrefs chartering, bar den i 4:de punkten af 8 §. befintliga tariff för chartering af Köpe-, Bytesoch Gåfvobref ansetts böra sålunda jemkas, att det lägsta charteringsbeloppet bestämmes till 12 sk. för fastighetsvärden under 50 R:dr. Rikets Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad derå, att uti nu gällande Chart;e-Sigillat:e-förordning bestämd föreskrift saknas i afseende å charteringen af sådana Köpe-, Bytesoch Gåfvobref å fast egendom i Städerna och på landel, som blifvit af den, hvilken först genom köp, byte eller gåfva bekommit fastigheten, medelst ätecknad transport öfverlåtne på annan man. Då dessa handlingar således innefatta två öfverlåtelse-aftal emellan serskilda personer, fastän afhandlingarne varit å ett och samma papper skrifne, hade enligt hvad uppgifvit blifvit, vederbörande kontrollanter yrkat och domstolarne äfven i de flesta fall förordnadt, att dylika handlingar skulle förses med charta-sigillata, beräknad för hvardera köpet serskildt, men denna åsigt hade likväl icke gjort sig gällande inom E. K. M:ts Högsta domstol, som under loppet af sistförflutna år uti då förekommen fråga dömt, att den lagfartssökande endast behöfde prestera charta för det sista köpet. Med anledning häraf och då domare, enligt Charta-Sigillata-förordningens 14 §. 2 mom. äro vid botesoch ersättnings-ansvar pligtige tillse, det alla till dem ingifne handlingar befinnas riktigt charterade, har det blifvit föreslagit, alt författningens mening uti ifrågavarande hänseende måtte varda förtydligad:
I likhet med hvad äldre bevillningsförfattningar innehålla, stadgas i nu gällande Bevilln:s-förordn:s 4 § 2 mom. att för all den inkomst, som upbäres af tjenstemän, i följd af enskildta updrag, utan att omedelbart vara föranledd af stat, expedilionstaxa eller serskild bestämmelse eller i ovilkorlig följd af innehafvande tjenstebefattning skall erläggas fem proc. i bevillning. Med tillämpning af detta stadgande har man här i hnfvudstaden företagit sig, att i Jnst.-Colhm och Förmyndre-Kammaren efterforska, hvilka personer, sora innehafva förmynderskap, hvarefter och sedan uplysning härom vunnits, dessa personer blifvit taxerade till bevillning för åtnjutet förmyndarearfvode. Och när man icke kunnat få reda på detta arfvodes rätta och verkliga belopp, så har man tagit sin tillflygt till gissningar samt på dem grundat taxeringen, hvilket haft lill naturlig följd, att, äfven med antagande, det dylika arfvoden höra draga bevillning, orättvisa blifvit begången emot de beskattade. Jag hörer likväl till antalet af dem, som anse en inkomst af dylik beskaffenhet som den ifrågavar. alldeles icke böra utgöra föremål för beskattning, likasom jag tror, det lagstiftaren icke haft en sådan afsigt med det åberopade stadgandet i Bevilhsförordn. Hvem är det som icke känner, att, i de aldra flesta fall, förmynderskap är ett verkligt onus, som man understundom lagligen icke får eller kan sig undandraga, och hvilket man, när det icke af öfverförmyndaren kan åläggas, oftast emottages, ingalunda i beräkning pä någon fördel deraf, ulan endast för att, efter förmåga gagna och skydda den värnlösa, hvars välfärd eljest skulle kunna i mer än ett afseende icke blott äfventyras ulan till och med alldeles förspillas? — flvem känner icke vidare det vidsträckta ansvar, som med förmynderskapet är förknippadt?