Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uaj:t i Väder gilla, kvad 8tats-kädet salunda i underdänigket tillstyrkt. föredragande Oepartements-Lkefen anköll kärefter att fä i underdänigket lästa kongl. Uaj:ts Vädiga ujJpmärksamket ä följande i 8tats-(louturels underdäniga kerättelse anmälda serskilda irägor: rörande keräkningsgrunden tor den under en del emketsoel, !jenstemäns löner inkegrijine sjaanmäl; ^ rörande licjviderne al' de V^exiö stad sednast keviljade län; e) rörande de under 8tats-Lontorets förvaltning ställde sä kallade De^ositions-inedlen; ock 30 c/) rörande de genom 8tat8-Lontoret, del8 ak ökvei^lrotten ä 8tat8verli6t8 utgikter, del8 oeh ak under händer hakvande medel, anordnade kör8lrott8ummor; Och till8tyrltte Oepartementt-Oheken i c>688a ämnen underäänig8t: rrl att, med anlerlning ak 8tat8-Oontoret8 underdäniga Hem8tällan, k.ongl. NajO täcltte8 lemna kiilrett 8tänder clel ak elen, genom 8tat8-Oontoret uppgjorda, herälming ttll grund kör värde-he8tämmel86n per tunna ä elen 8panmäl, 8oin inhegripe8 under 8ädane loner, hvillm ak 8taten8 eminettoch tjen8temän redan kore elen viel keelnatte llili8dag verlrttällde 8t!>t8reglering hlikvit tillträdde, utgörande, enlind nämncle herähning, medelvärdet ä en t:a 8panmäl kör ele 8i8tkörklntua kem arén 8iu llilrsdaler k^ratio 8ex aldllingar Dane»; ö) att, enär li^vielerne kör det Ian, 8vm ar >838 heviljata
Reglemente för Centralinstitutet så att undervisningen i gymnastik skall befordras. Musikaliska Akademien har åtagit sig att utge en lärobok för sången och tjänlig koralsamling. Filosofie magister Svensson har fått resebidrag för att i England inhämta närmare kännedom om Bells och Lancasters bekanta undervisningsmetod. Elementarskolan i Askersund är nyinrättad och heter prins Oscars Elementarskola. Särskilda invalid - och korrektionshus har inrättats i bl a Uppsala, Falun och Uddevalla. Redovisas flera domsagors arbetsförhållanden. Den kommitté som tillsatts för att utarbeta ny civiloch kriminallag har fortsatt arbetet med den skyndsamhet arbetets vikt och grannlaga beskaffenhet tillåter. Giftomålsoch Handelsbalkarna har utkommit från trycket 1815. Förslag till Ärvdaoch Jordabalkarna är granskade och fullbordade och tryckning långt hunnen. Förslag till Byggningabalk, Rättegångsbalk och Konkurslag är uppgjorda. Skogsbehovet för Göta kanal har beretts genom att Kongl Maj: t överlåtit åtskilliga skogstrakter i Östergötland, Närke och Skaraborgs län. Med särskild uppmärksamhet följs Storskiftesverket i Dalarna och strömrensningarna. Granskning av krigsräkenskaper och andra Kronans räkenskaper ges en preskriptions tid på 10 år. Gränsreglering med Ryssland och åtskilliga byten av ägor mellan de boende vid svenskryska gränsen. Direktör Rönbeck har fått i uppdrag att utreda alla ämbetsverks särskilda befattningar och verkningskrets och utfärda en instruktion. Detta arbete fortskyndar han med all drift. Ständernas hemställan om rättighet att anlägga svanshamrar har beviljats. För att bibehålla skogarna i riket till det behov de förmånligast kan användas och där tillgången är så stor att tackjärnsblåsningar och järnverk kan anläggas har Stora Kopparbergs Bergslags Skogsdistrikt fått bestämda gränser. Denna reglering har kommit till för att koltillgången skall vara säkrad. Till befordran av kommunikation mellan Sverige och Norge har anbefallts dubbel postgång. Postföringsskyldigheten borde överflyttas från avlägsna hemman till de som ligger närmare allmänna landsvägarna. Kongl Maj: t har med tillfredsställelse sett de anstalter som gjorts i avseende på utmarksfördelning på Öland och mossars och kärrs uppodling. Ytterligare åtgärder är vidtagna för att ge en billig tillökning av kronans inkomster.
Och har denna nådiga framställning blifvit af Rikets Ständer bifallen. 33:o. Sedan Rikets Ständer vid sistlidna riksdag funnit, att bland de femklassiga skolorna borde uppföras Clara, Jacobs, Maria och Catharina skolor i hufvudstaden samt beslutat att en lärareslat at en Rektor och 5 Kolleger skulle för dem antagas, har, enligt hvad Slatsråds-protokollet innehåller, erfarenheten visat, att undervisningen vid dessa skolor icke kunnat af de ordinarie lärarne bestridas, helst vissa klasser måst af nämnda orsak delas i tvänne, hvadan biträde af extra lärare fortfarande visat sig vara af behofvet påkalladt; — och har af sådan anledning E. K. Majit föreslagit Rikets Ständer, att för ytterligare 2 Kolleger vid Clara, 2 vid Maria, 1 vid Jacobs och 2 vid Catharina skolor löner måtte å stat uppföras med 1,000 R:dr för hvardera eller tillsammans 7,000 R:dr. Med afseende å de anförda förhållandena, hafva Rikets Ständer, på det att lärarnes antal vid berörda skolor må kunna tillökas på sätt E. K. Majit föreslagit,- beviljat en anslagslillökning af 7,000 R:dr, under vilkor, äfven härvid, att skolhusens byggnad och underhåll ej af Staten bekostas. Under behandlingen af denna fråga har Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att den nuvarande organisationen af nämnde fyra skolor icke torde vara fullt lämplig för undervisningens ändamålsenliga ordnande, i hvilket afseende Rikets Ständer jemväl inhemta!, att Direktionen för Stockholms stads undervisningsverk lill E. K. Majit aflåtil en underdånig framställning innefattande det förslag, alt Clara och Maria skolor skulle befrias från skyldigheten att undervisa sådana lärjungar, som icke lä<a klassiska språk, samt Jacobs och Catharina skolor frik»Ilas från åliggandet att i nämnda språk meddela undervisning; — varande af Direktionen härvid, bland annat, anfördt, att den föreslagna förändringen skulle medföra de bufvudsakliga fördelar, alt Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Maj 1849 från och med sistnämnde år afskaffad, emot samtidigt försvinnande af derför medgifven lindring i bevillningeu, men med iakttagande att för den del af räntan, som vore numera Landshöfdingen i Stora Kopparbergs län på lön och till embetsrummens eldning anslagen, utgörande 462 Ml lass ved, och i staten upptagen till 635 r:dr 32 sk. 5 rst., hvaraf 86 rdr 32 sk. såsom värdet af 16 famnar björkoch 8 famnar alved årligen beräknats för embetsrummens uppeldning och återstoden ingått i Landshöfdingens lön med 549 r:dr 5 rst., ersättning skulle Landshöfdingen lemnäs efter årlig markegång och, intill dess anslag dertill kunde varaå stal anvisadt, utgå af öfverskotten å Statsverkets inkomster, tillstyrkte Statsrådet nu, det KonglMaj:t måtte i nåder föreslå Rikets Ständer, att dessa 549 r:dr Kongl. Maf.ts Nåd.
En man, jag vill minnas att han hette Gustaf Olsson, hade på RiksCantzlerens recommendation blifvit upphöjd till adelig värdighet. Han anmältes till introduction. Då frågade en af Rid - Dan ir Junti J. m'. 217 dårhusets medlemmar om RiksCantzleren ville att Adeln skulle emottaga tjufvar och skälmar. Följden häraf blef en undersökning af mannens förhållande, och i stället för att vinna inträde på Riddarhnset blef han upphöjd i galgen. Herr von Hartmansdorff-. Någon fråga lärer icke kunna uppstå, derom, att Ridderskapets och Adelns rätt, att vägra introduction icke är gifven, både i följd af gammal praxis och enligt nu gällande Riddarhusordning. 51 §. stadgar, att introduction icke må beviljas förr, än Ridderskapet och Adeln dertill in, Pleno Ullftand gifvit. Om det icke behöfdes Ridderskapets och Adelns bifall och tillstånd till vinnande af introduction, utan endast fullgörandet af prestanda för dertill berättigade ; Så vore ju tillräckligt att i §• säga, det en person som fullgjort dem, skulle meddelas introductionen. Det sätt hvarpå fråga om introduction för nyadlade personer, af LandtMarskalken framställes, innebär ock samma mening 60m jag anser vara den enda rätta, ty det heter icke: emedan den ock den fullgjort prestanda, så bör han vinna introduction j utan LandtMarskalken o»- mdler att den och den fullgjort prestanda och Jrågar sedan om Ridderskapet och Adeln bifaller den sökta introductionen. Det är ingenting som hindrar Ridderskapet och Adeln att besvara denna fråga likaså väl med Nej sorn med Ja och i förra händelsen tror jag ej att inträdes-Pollett kunde åt den ifrågavarande personen beviljas. I afseende på det förslag, Den ii Junii f. m.
Staten ådragit sig. Han har för oss framställt Österrikes exempel, såsom det mål, hvartill vi annars så småningom skulle komma. — Om den Svenska Stats-skuldeu, som dock utgör en obetydlighet mot den Österrikiska, hade tillkommit af samma orsaker som den sednare, d. v. s. till följd af ett odugligt iinansielt system och af oförmågan att draga fördel af i landet befintlige resourser, eller om ställningen verkligen vore af samma förtviflade art, som derstädes, dä skulle det visserligen ej förundra mig, att en representant ansåg det nödvändigt, att vidtaga de mest genomgripande åtgärder för att ruddu sitt fädernesland från förderf. Men betrakta vi huru förhållandet är i vårt land och hvarföre de utländska lånen blifvit uptagne, så skola vi finna att desamma varit afsedda till rent produktiva företag och äfven till fosterlandets försvar under kommande tider. Det är ej heller af ren brist och nöd i landet, som man tillgripit den utländska skuldsättningen, ty då skulle vi sannerligen ej hafva sett så fördelaktiga resultater af densamma, som nu varit förhållandet. Alla näringar ha nemi. på sednare tider i väsendtlig mån förkofrat sig, och är första vilkoret för att fortgå på den banan, att tillräckliga förlagskapitaler ej saknas, och tror jag, på denna grund, att vi ej kunna hafva något att förebrå oss, att vi dertill uplånat nödige De ii 11 Febr uart f. m. 405 medel, utan tvertom gjort ganska rätt, att, för ett så önskvärdt ändamåls vinnande, lägga bördan äfven på kommande slägter. Jag anser, att StatsUtskit anfört ett tillräckligt talande skäl för bibehållande af anslags-summan för Konungens hofhållning, då det åberopat den omständighet, att densamma i nära 40 år till enahanda belopp utgått. Ty det finnes väl ingen af Eder, Mine. Hrr. som ej för sin lefnadskostnad måste utgifva mer nu, än hvad som var fallet för 40 år sedan.
A^' 243. ”meddelas af Topografiska korpsens utmärkta stam: af lärare och officerare; nödig till71 syn och ordning städse handhafvas af desse sednare; tillgången till goda prim ärkadaster”(landtmätare)-kartor blefve, som redan anfördt är, desto störe, ju mer Landtmäteri”korpsen odeladt finge åt desse egna sig; konnekterandet af Landtmäteri-kartorne för ”Topografiska korpsens egna stomkartor uppfyllde pä en gång behofven för båda karte” verken; rekognosceringar ne å fältet kunde i väsendtlig mån för båda ändamålen under”stödja hvarandra; kontrollerna för karteverkens öfverensstämmelse blefve vida större; "utförandet i litografi å en gemensam atelier skulle kunna blifva mycket underlåttadt och "kostnaden utan allt tvifvel i längden betydligt förminskad, under det att Topografiska ”korpsens, ät kartearbeten odeladt egnade och med så mycken framgång krönta, verksamhet otvifoelaktigt gifver den säkraste borgen, att företaget med varmt intresse skulle ”utföras till heder och båtnad för landet.” Chefen för Topografiska korpsen yttrade sig första gången den 6 November 1858 i ett utförligt betänkande. Han fann det obestridligt, att de arbeten, hvilka erfordras för upprättandet af topografiska och ekonomiska kartor, voro i det hufvudsakliga gemensamma; — ”att tanken, att båda dessa arbeten skulle kunna ske i mera samband "med hvarandra och under samma ledning, låge här nära;” - att ”det vore gifvet och ”af ali erfarenhet besannadt, att alla arbeten skedde med mera skyndsamhet, drift och "under mera tillsyn, liksom för mindre kostnad, då de utfördes under militäriska lydnads—förhållanden — att de vid korpsen redan anställde Under-officerare ”visat sig "fullt, ut lika duglige, som de från arméen kommenderade Offic.erare;” att, mot ”torrlaget, att öfverlåta det ekonomiska karteverkets utförande .åt Topografiska korpsen,” det "icke vöre lätt att göra invändning"
Vidare är genom Kongl. Kungörelsen dea 5 December 1788, för den Socken, der en fattig sist varit mantalsskrifven, skyldighet stadgad, att underhålla densamma, och ändteligen är, genom en förordning af år 1811 , hvilken på Riksens Itänders begäran blifvit utfärdad, hvar och en, i J6 Sen 5' .Augusti t. m, ■om ej sjelf behöfver fattighjelp, ilagd, att efter råd och lägenhet, bidraga till de fattige* underhåll. D«t är således ej Utskotten som först velat göra delta till en laglig skyldighet. Jag tror ej eller att man har denna skyIdighet, utan en motsvarande rätt. Emot den lagliga skyldigheten stt försörja de fattige, svarar den lagliga rättigheten att fredas från tiggeri. Detta kan ej väntas om man ej underhåller den fattige, ty ej kan man annars betaga honom att bettla litt bröd, och såmedelst döma honom att dö af hunger .Jag har yttrat detta, endast för att vi«a, att de fattiges underhåll, redan föiut var en laglig skyldighet. Uti detta ämne, i afseende a hvilket, jag ej vill bestrida, att i både comitterades och Utskottens förslag, ofullkomlighe* ter finnas, och att många af de anmärkningar sorn blifvit gjorde kunna förtjena mycket afseende , ingå trenne förhållanden: 1:0 Emellan de försörjande eller Socknarne och de fattige. 52:0 Emellan flere Socknar till hvarandra. Och 3:0 emellan de underhållande inbördes inom hvarje Socken, Jag tror ej att Utskotten serdeles ingått uti det första förhållandet, men om några stadganden i dett* afseendet finnas, kunna de gern* utgallras. Hvad de öfrige angår, är, efter den lilla erfarenhet jag varit i tillfälle att vinna, en fullständigare författning behöflig , än de närvarande , hvilket kan inhämtas äfven deraf, att Riksens Ständer vid flere tillfällen begärt en sådan. Äfven jag skulle visserligen önska att fattigförsörjningen vöre ansedd som en christelig pligt Den 5 Augusti e. nu ' 17,7 pligt, och att den aldrig behöft anse såsom en borgerlig skyldighet.
Om jag icke har trott mig böra rösta för ovillkorligt afskaffande af all utförsels-tull, på den grund, att jag icke anser den högst betydliga Statsförlust, som deraf blefve en följd, kunna på ett rättvist sätt fyllas, så är det likväl min öfvertygelse, att dessa obetydliga export-afgifter hade bordt försvinna. Den ringa inkomst, som de medföra, kunde, såsom jag nyss visat, med ett penndrag mångdubbelt ersättas, utan ökad tunga för landet; och en betydlig omgång, tidsutdrägt och besvär genom onödig tullbehandling derigenom besparas, så väl Tull-tjenstemännen, som de trafikerande. 5:o Under artikeln Glas är tullen vid åtskilliga rubriker betydligen förhöjd utöfver det,' som Committerade och Afdelningen föreslagit, oagtadt deras bestämmelser grundade sig på den betydligaste glasbruksegarens i landet egna uppgifter. För de sorter, som innefattas under rubriken: ”andra slag, hvita eller färgade, ej specificerade,’’ hade den samme personen, vid frågans afgörande, visserligen inlemnat en skrift, som något justerade de förut gifne upplysningarne, men Utskottet fann för godt alt icke allenast bifalla denna senast gjorda framställning, utan äfven att i sin nitiska ifver dertill ytterligare lägga 5o procent, och på köpet sammalunda för åtskilliga af de andra slagen. 6:o Bland öfriga inconseqvenser och felagligheter må exempelvis nämnas: a) Aid jemnförelse mellan bestämmelserna för papp och papparbeten, finner man, att det förra, eller ämnet, drager en tull af 33f procent, då deremot den fullt förädlade varan förtullas endast efter 25 procent af värdet; således alldeles omvändt emot det, som bör vara. b) Då tullen å Bomullsoch Redgarns-strumpor blifvit bestämd till Bil. till Bevillnings-Utskotlets Betänkande•, JY.-o 21.
Hvad åter beträffar dem af utländskt ursprung, synes någon utsträckning af handelsrättighet å landet, utöfver hvad 6 § i lietta hänseende medgifver, icke vara af behofvet påkallad. 6. §. 1 Mom. af Riksdagsmannen Sone Persson från Malmöhus län: att stadgandet i denna § om ett visst afstånd, inom hvilket salubod å landet icke linge anläggas, måtte upphäfvas, såsom olägligt för den allmoge, som är boende på i å 2 mils afstånd. Medgifvandet af salubods anläggande hvar som helst kunde icke blifva förnärmande för handlanderne i städerne, enär landthandlanderne i allt fall från dem taga sina förråder; hvaremot, det skulle komma att medföra en stor fördel för landtmannen, som dagligen kan vara i behof af flerfaldiga varuartiklar, och då kunde få dem på närmare håll, i synnerhet hvad den fattigare klassen angår, hvilken blott förmår för dagen anskaffa sin knappa bergning; med anledning hvaraf motionären föreslagit den ändring i denna §, ali den, som enligt 5 § på landet idkar handelsrörelse med inhemska varuartiklar, äfven må tillåtas att i öppen salubod få försälja andra för landtmannen oumbärliga varor, utam inskränkning i afseende på afståndet från stad. Vid föredragning af denna motion till remiss, instämde med motionären riksdagsmännen Nils Andersson, Per Pålsson, Per Nilsson och Christen Anderssson från Christianstads län, Jöns Månsson från Malmöhus lärn och B. P. Skantze från Hallands län; hvaremot riksdagsmännen Lars Larsson från Elfsborgs län och Nils Strindlund från Wester-Norrlands län, med hvilka flere Ståndets ledamöter sig förenade, yttrade motsatta åsigter, anseende det nu bestämda afståndet vara afpassadt efter behofvet, samt alt en större utsträckning af denna handelsrättighet snarare skulle blifva skadlig än. gagnelig för landtmannen.. Allm. Besv. och Ekon .-Utskottets Betänkande, iV:o 97.
Be* fallnirigshafvande i Länet skola blifvit ansedde såsom vanliga Kronohemman, och dels skattevärderingar derå medgifna, dels ock af Krono-betjeningen i orten bortstadde, i underdånighet anhållit, att alla om skatteköp å Kyrkohemman i Halland väckta frågor måtte förfalla, och om dylika hädanefter yppas, Consistorium och vederbörande Kyrkoherde och Församling deröfver horas, samt att lediga Kyrkohemman och Lägenheter må, enligt Kongl. Brefven den 7 December 1796 och den 36 Julii 1809, utbjudas på Arrende* auction, och således icke bortstädjas till förre brukarens slägtingar, Kyikornes rätt till skada ock förfång» Sedan ej mindre vederbörande Consistorier och Kongl. Majits Befallningshafvande, än Kongl. Kammar-Collegium med under» dåniga Utlåtanden häröfver inkommit, har Kongl. Majit, under den 23 Maji 1819, i Nåder förklarat, att, hvad beträffade frågan om Skatteköp å Annex, och Mensal-hern» man i Skåne och Halland, Kongl. Majit i Nåder funnit, att hvad, genom Kongl. Brefvet den 29 Mars 1810, blifvit stadgadt om Skatteköp å Annesoch Mensal hemman i Bohus Län, och hvarå KonglMajit, under den 22 April 1819, täckts, uppå Preste-Ståndets underdåniga hemställan, gifva Nådig förklaring, Stats-,Läg-s Allm.Besv,0 Oec..Z]tsk,Btt,N'o$f>. 17 förklaring, icke hade tillämpning på Skånska Annexoch Mensal-hemman, med hvilka ett annat förhållande eger rum, samt att, i kraft af Presterskapets
För hvarje sommar gjorde Karl August en resa till staden för att sätta in på banken, och när han kom tillbaka, fans det alltid ett plus i sparbanksboken, som väl inlagd, nedlades på botten i hans kista. Men hans egna lefnadsomständigheter förändrades ej, och det var häller ingen utsigt, att så skulle ske under de närmaste åren. Erikson hade emellertid ej varit frisk efter bärgningen. En dag kunde han inte resa sig ur sängen. Det var lunginflammation, han fått, fast ingen där förstod sig på det. Men han hade feber och hostade häftigt. Karl August erfor en besynnerlig känsla, när broderns hustru tidigt en morgon berättade det för honom. Han svarade icke ett ord, utan gick bara långsamt ned utför backen åt sjön till för att fara ut och taga upp skötarna, som hade blifvit rengjorda och rustade om igen och stått ute öfver natten. Det var en klar vacker höstmorgon med kall blåst. Hela gårdagen hade det regnat, så att marken var uppblött, och från tallarnas långa barr föllo små rännilar af vatten, när vinden ruskade på de gamla knotiga grenarna. Mossan var fuktig och mörk, en regnbäck gräfde sig med ett sipprande ljud fram under granarnas rötter, letade sig väg utför bärghällen och föll med ett enformigt plaskande ned i viken framför honom. Vattnet i viken hade en kall, mörkblå färg, ytan var starkt krusad af de häftiga ilarna, hvita skyar drefvo snabbt mot sydvest, och båtarna nere vid sjöboden lågo och gnagde mot bryggan. Karl August gick nedför den lilla smala bärgvägen, steg öfver stättan och började göra loss en af båtarna. Han såg en stund ut öfver sjön, gjorde så fast båten igen och föll i tankar. Tänk om brodern dog. Ja, då var det så godt att sälja storbåten, förstås. Hvad han fick för den, skulle alt räcka en bra bit. Det vore förstås bäst, att han, som var karl, öfvertoge gården och läte enkan bo hos sig. Inte ville hon sitta kvar och ha alt besväret med folk och arrende, som hon inte förstod sig på. Han kunde ju lösa sig till lösören och redskap så småningom. Han grep mekaniskt tag i tåget, hvarmed båten var bunden vid bryggan för att göra loss. Men han släppte det lika hastigt igen.
» Och så säljer jag böns och kycklingar på torget. » » Det är sant, vi ha j u köpt flere gånger, o c h feta äro de alltid. » » Skulle tro det. » Doktorinnan kom med ens ihåg, huru många gånger hon sett den lilla krokryggiga gumman sitta bland mänglerskorna på salutorget i sommarhetta, höstslask och vinterkyla. » Jag hade så dålig plats de första åren, med blåsten midt i ansiktet och så att kunderna inte såg mig riktigt, » fortsatte den gamla. » Men allt sen Jansonskan dog, blef det bättre. » » Kunde det hjälpa? » » Tror jag det — jag bara vände på mig och tog hennes plats. » Det fina humoristiska löjet kom åter fram vid denna illustration till alt » den enes död är den andres bröd. » » Kanske har ni lagt ihop pengar rent af? » Det var en underlig b ick doktorinnan fick, som trängde rakt in i det väl konserverade hjärtat. » Lagt ihop pengar — med fyra barn att föda och kläda? Ja, sex ä vi j u, med mig förstås. Jag behöfver inte stort, men lefva skall en ändå. » » Gör er dotter ingenting alls? » » Hon ser om huset och lagar maten — för det hinner jag inte. Jag skall j u hämta både ägg och höns på ångbåten o c h så gå omkring med dom. Onsdag och lördag räknar jag inte, för då sitter jag på torget hela dagen — o c h kvällarne är jag på ett kafé. » » På ett kafé? » Doktorinnan blef alldeles slagen o c h visste inte, hvad hon skulle tro. » Hvad gör madam Olson där? » » Lite af hvarje — skurar o c h diskar — i går kväll manglade jag. Ibland drar det långt ut pä natten, men di betalar bra — och så får jag för det mesta en slank mat hem till barnen. » Det gamla ansiktet lystes upp af ett leende. » Ni håller af barnen, tror jag. » » Mina barnbarn? Det tror jag det. Doktorinnan vet väl själf — och så hålla de af mig, ska jag säga. Mormor är allt det käraste för dem i hela världen, o c h när jag kommer hem, ä di ikring mig allesamman. » Det hade kommit tårar i de gamla matta ögonen, och doktorinnan vände sig bort för att dölja sin rörelse.