Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
JN:o 228. 559 3:o att på de ställen, der Roten, i stöd af äldre eller senare Contract, är förbunden att bestå Soldaten kost och öfrige behof under Mölen, likasom i de orter, der Rotehållare deras rätt till ersättning af Soldaten sig redan afsagt eller framdeles kunna afsäga, blifver Passevolancen Rolehållarens egen och odelade utgift, hvaremot inom de Regementen, der Soldaten åligger att, vid slika tillfällen , sig sjelf med matsäck förse, och han från denna skyldighet icke är genom Rotehållarens frivilliga begifvande befriad, Rotehållaren eger rätt alt, genom innehållning af Soldatens lön och andra inkomster af Roten, eller genom dagsverken af Soldaten åt Roten, de senare efter Länets markegångspris beräknade, göra sig ersatt för så stor del af de erlagde Sju Riksdaler, som återstår, sedan ersättning för den skjuts, hvartill Soldaten förr varit af Roten berättigad, efter ett af E. K. Maj:ls Befallningshafvande fastställdt medelpris, blifvit Soldaten till godo beräknad; 4:o att de Rotar, som blifvit anslagne till UnderOlficerares aflönande, till underhåll af Spelet, eller eljest slå för Kronans räkning vacante, skola från MötesPassevolance-afgiften undantagas, enär sådana Contract med dem förut äro ingångne, att fråga om samma afgifts erläggande ej kan uppstå; 5:o att, i händelse af inträffande Krig, under den för Passevolancen fastställda tid af Femton ur, afgiflens erläggande för det Regemente, som uppbryter till Fält-tjenstgöring, upphör med utgången af det år, då Kriget bör - 560 Exp. Utah. Förslag lill und. Skri/v.
Stockholm den April i845. 4 Lag-Utskottets Utlåtande, N;o 108. Ant. till Exp.-Utsk. d. 25 April, kl. 7 e. as. Utlåtande, f anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 92 öfver väckta motioner om förändring af 17 Kap. 2 § llättegängs-Balken, angående den kraft till bevisning, som bör tillkomma böcker öfver handel och köpenskap. Genom serskild» från Rikjs-Slånden till Lag-Utskottet ankomna Protokolls-Utdrag inhemtas, att berörde Belänkande blifvit bifallet af Högv. Preste-Ståndet i sin helhet och af Vällofl. Borgare-Ståndet endast med den förändring, som Herr Lagergren, i sin mot Betänkandet afgifua reservation, påyrkat, eller med uieslutande af följande period af föreslagna författningens 3 § nemligen: Beropar sig både kärande och svarande på handelsbok, och är bokföringen dem emellan skiljaktig; vare då den till edgång berättigad, hvilken kan förete bref eller skriftlig reqvisition, eller faktura, eller konnässement, eller forsedel, eller annan handling, som till styrka för bokföringen länder"; men att detsamma deremot blifvit till Utskottet återförvisadt af ölrige två Riks-Stånd, på grund af åtskilliga anmärkningar, som hufvudsakligen blifvit framställda, hos Höglofl. Riddeiskapet och Adeln: af Herr Friherre Raab, A. Chr., hvilken anfört: att om det vore ■vådligt tillåta handlande att med ed bekräfta deras fordringsanspråk, så syntes det än mera farligt, att medgifva köpare rättigheten alt befria sig från anspråken genom ed; alt Utskottet således, för att undvika detta ömsesidigt menliga förhållande, bordt taga steget ut och dermed föreslå, att den, som utborgar varor, alltid skulle vara skyldig lemna motbok, och att liandelsboken derförutan ej egde någon bevisande kraft; samt att, enligt denna Herr Friherrens åsigt, i och 2 §§ i Utskottets förslag borde komma att lyda sålunda: 1 §.
&gt;lag tackar eder för det godkiinnande af mina studier soni gifvits niig af dc11 institution, hvars chef iii ar. Hela niitt lif vill jag: invända till att hedra det diplom, ni förltiiiat mig, och med Guds hjelp skall jag lyckas .. Efter erhållrn grad begaf sig Elis: ibeth till Paris, der hon förctridcsvis stiidcradc obstetrik. öfvcr1lytt: ide sedan till London och fick der tillstiiid att sisom läkare nvalk St. Uartliolome \ v ' s liospital.~ 1 Ett; r dcrcfter fitcrvände Iion till New-York och ' (i8 rurd i ronden. aiS praktiserade der med framgång till 1869. D i bosatte hon sig för längre tid i London, tog der en verksam del i lösningen af många sociala frågor ocli grundade 1871 The rtarioi~al healllr Society, Iivilkct samfund kraftigt vcrkat för sanitära reformer. Miss Blackwell ar nu mera bosatt i Hastings och immatri. kulerad såsom medlem af den brittiska läkarek8ren. Hon bidrog kraftigt till öppnandet af Iakareiis bana för qvinnor i England. bland annat genom en serie föredrag i samband med denna fr3ga. Hon är äfven framstaende såsom författare i praktiskt-vetciiskapliga ämnen. Så liar hon utgifvit skrifter rörande flickors fysiska uppfostran, rörande hemmets helsovard. samt rad till förcldrar röraitdc deras barns sedliga z@pfostsan, en skrift hvilkeii lär vara öfversatt nästan alla europeiska språk (afvcn p5 svenska) och gifvit den första qvinliga läkaren en framstäende plats bland de forfattare; livilka söka på nioralens område tillämpa vetcnskapcns sanningar l. I Amerika har nian under de scnaste 20 ?I 30 aren endast haft att fullfölja den genom Miss Rlack \ vell lyckligt öppnade vägen.
Härut kan jag alldeles icke instämma, ty åtminstone för den kristne kontrahenten måste akten alltid bibehålla sin religiösa karakter. I Norge, der äktenskap mellan kristne och judar äro tillåtna, är dock föreskrifvet, att de skola med vigsel fullbordas, och då synes det väl äfven kunna gå för sig hos oss att använda den religiösa akten, för att utmärka äktenskapets begynnelse. Jag har äfven härom talat med åtskilliga prester, för hvilkas insigter och omdömen jag hyser stor aktning, hvilka icke ansågo någon betänklighet möta vid att öfver en sådan förening uttala välsignelsen. Tror man åter, att sådant skulle möta stora svårigheter från det judiska presterskapets sida, och att intet annat medel återstår än det civila äktenskapet, så får jag erkänna, att jag delar de betänkligheter, hvilka Gr. Mörner framställt i afseende å formen för detta äktenskaps ingående. Det är egentligen i Frankrike, som det civila äktenskapet uppkommit och vunnit sin största utbredning. Det framkallades af religiös intolerans. Det infördes der efter Nantesiska ediktets upphäfvande 1683, då Hugenotterna förvägrades rätt att vigas af sina egne prester, och det katholska presterskapet äfvenledes nekade dem vigsel. Det återstod då för dem ingen annan utväg än att ingå äktenskaplig förbindelse inför brudens föräldrar i närvaro af tillkallade vittnen; men då sedermera tvister uppstodo ang:de äkta börd, så 504 Den 17 December. föranläts regeringen att genom ett edikt af 1788 inrätta civiläktenskapet. Detta är civil-äktenskapets historiska anledning och uppkomst. Under den första Franska revolutionen upphäfdes år 1792 h. o. h. alla föregående bestämmelser rörande äktenskap, och förklarades, att det endast skulle betraktas såsom ett civilt kontrakt, hvilket såsom sådant kunde afslutas och likaledes upplösas genom blotta samtycket. Häraf fick man dock snart erfara olägenheterna, och införde derföre de bestämmelser, som nu återfinnas i Gode Napoléon. I öfverensstämmelse med dessa, skall lysning verkställas genom tre gånger anslagen kungörelse på rättens dörr, samt derefter den civila akten, hvilken skall vara offentlig, ske inför mairen i arrondissemcntet på hans embetsrum.
Vid afgifvande af sitt utlåtande i förevarande ämne, få Utskotten erinra, att det af ålder, ända från rusthållsskyldighetens uppkomst, varit ett åliggande för rusthåilarne att anskaffa remonter; att, om rusthållarne helt och hållet vore frikallade från skyldigheten att anskaffa sådana, det ej mera skulle på deras egen fördel bero alt vårda rusthållshästarna, hvilka i sådant fall tilläfventyrs stundom kocame att vanskötas; och att hvad munderingspersedlarna angår, rusthållarne kunna, genom beklädnadsdirektioner, anskaffa dessa persedlar för ett lika godt pris, som kronan kan dem erhålla. Utskotten få i anseende härtill vördsamt tillstyrka, att motionen i denna del ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Hvad sedermera beträffar motionärens hemställan, att befälet vid ofvannämnde korps måtte åläggas att, rid antagandet af hvarje remont eller munderingspersedel, gifva rusthållaren betyg om när sådant skett; så enär så väl hos sqvadroncheferna, som hos Konungens befallningshafvande rullor föras öfver remonternas ålder och antagningstid, samt rusthållarne ega att bevis härom utlösa, i händelse de för sin säkerhet akta sådant nödigt; altså och då, i afseende å munderingspersedlarna, det finnes stadgadt, att de skola af regements-qvartermästaren i behörig ordning besigtigas, samt det ej lärer vägras rusthållarne att till de öfver sådana besigtningar upprättade instrumenter få tillgång, hemställa Utskotten, att motionen äfven i denna del må förfalla. Stockholm den 17 Juli 1848. Sik. till & N:o 58, Ant. till Exp, Utsk. den 18 Juli, kl. i e. ro. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om anslag till en profskola för ytterligare utbildande af det gamla skolsystemets lärosätt, med gemensam undervisning för lärdomsoch apologist-skolans lärjungar, och en friare flyttning. Uti en hos Högv.
Jag hade visserligen länge känt ett aftagande intresse för måleriet, emedan det icke erbjöd mig lämpligt materiel att uttrycka hvad jag ville ha fram, men när du gaf mig motivet till fenomenet och du förklarade hvarför måleriet FORDRINGSEGARE. 25 icke kunde vara tidens form för konstnärlig drift, då gick det upp ett ljus för mig och jag insåg att hädanefter var det mig omöjligt producera mera i färg. GUSTAF. Är du nu alldeles viss på att du icke kan måla mer, så att du icke får något återfall? ADOLF. Fullständigt! Ty jag har pröfvat det! Om aftonen efter vårt samtal när jag lade mig, gick jag igenom ditt räsonnemang punkt för punkt, och jag kände att det var rätt. Men när jag vaknade efter en genomsofven natt och mitt hufvud klarnade, slog det mig som en blixt att du kunnat misstaga dig; och jag sprang upp, tog penslar och färg för att måla, men se nu var det slut! Jag fick ingen illusion mer; det var bara färgkladd, och jag bäfvade öfver att jag kunnat tro själf och inbilla andra tro att denna målade duk var annat än målad duk. Floret hade fallit från mina ögon, och det var mig lika omöjligt att måla igen som att bli barn på nytt! GUSTAF. Och så insåg du att tidens reala sträfvan, dess fordran på verklighet, påtaglighet, endast kunde finna sin form i skulpturen, som ger kropp, utsträckning i de tre dimensionerna... ADOLF (sväfvande). De tre dimensionerna... ja, med ett ord kropp! FORDRINGSEGARE. 26 GUSTAF. Och så blef du skulptör; det vill säga, du var det, men du hade gått vilse, och det behöfdes bara en vägvisare för att få dig på rätta vägen... Säg mig: erfar du nu den stora lusten, då du arbetar? ADOLF. Nu lefver jag! GUSTAF. Får jag se hvad du gör? ADOLF. En kvinnofigur! GUSTAF. Utan modell? Och så lefvande! ADOLF (slött). Ja, men den liknar någon! Det är märkvärdigt att denna kvinna fins i min kropp, liksom jag i hennes! GUSTAF.
Mig synes således, att om rösträtten med hel röst utöfvas af en hvar egare eller innehafvare af i hemmantal satt jord, bör den äfven medgifvas: åt egare af icke i mantal satt jord af 1000 r:dr värde och deröfver; åt arrendatorer af till minst SOOO r:dr uppskattad fastighet; åt alla burskapsegande i städerna; åt alla, som på landet eller i städerna, för behållen inkomst eller yrke, i utlagor sammanräknadt utgöra 20 r:dr; samt åt alla, som äro eller varit embetsoch tjenstemän; men att de, som icke äro i dessa kategorier, böra få rösta med en tiondedels röst för hvarje full tiondedel af de serskilda, för hel röst sålunda bestämda, normalbelopp. Ingen bör deremot ega mera än en röst; men billigtvis må likväl rösträtten kunna utöfvas i alla de val-kategorier, hvari personen kan förekomma såsom röstberättigad. Vidare anser jag, att rösträtten endast pä ett, för alla lika och gemensamt, sätt bör utöfvas. Att på landet dela folket i två valklasser — till serskilda val, »omedelbart» och »medelbart» — kommer att väcka stor ovilja och misstro. Att derjemte, såsom nu föreslås, låta de direkt väljande lä begagna rösträtt äfven vid elektorsvalen, måste ytterligare underhålla obelåtenheten Man har svårt att inse nödvändigheten af dylika splittrande valsätt Äfven anser jag, att, om man ock tror sig böra antaga ett direkt valsätt för de städer, som komma att fördelas med andra i gemensamma valdistrikter, samt i de, som nu begagna detta valsätt, hufvudstaden likväl borde välja sina riksdagsmän, likasom landet, genom inom församlingarne utvalde elektorer. Valen ske derigenom säkert med mera lugn och sans. Hvad angår det föreslagna sättet att bilda Första Kammaren genom serskildt valsätt, kommer äfven detta sättet att hos allmänheten med missnöje upptagas; helst 52 Konst itu/iöns-Utskottets Memorial, N:o 12. da på det sättet folkets valrätt, i några få händer lemnad, skulle vara förbindande under en så lång tid som 9 år, eller under tre riksdagar.
Om dessa orden ”ny eller tillökad roteling” betydde, att nyhemman icke skulle kunna roteras, emedan det vore en ny rotering, som förut icke ägt rum; så hlefve följden, att sådana hemman icke skulle kunna skattläggning underkastas, med mindre Ständerne dertill medverkade. Detta är en orimlighet och visar så myckel mera, att orden ”ny eller tillökad rotering” betyda någon annan tunga än den gamla författningar ålägga. Jag hoppas att Gr. von Platen redan tydligt ådagalagt för hvar och en hvilken obillighet det skulle vara att låta den gamla jorden, som af ålder burit sin roteringsbörda, dermed fortfara, under det man tilläte nya hemman, som också 3ro skyldige att i rotering deltaga, slippa att utgöra densamma både in natura och efter markegång, eller till nedsatt pris, underlägset hvad öfriga hemman i Riket få vidkännas. Om denna obillighet skulle införas, så är det klart, alt alla, som utgöra rotering, sk (ille hafva anledn. att besvära sig och säga: hvarföre skola vi, som länge utgjort dessa skyldigheter, fortfara att bära denna, dä andre undantagas derifrån eller ock få erlägga en vida derunder nedsatt afgift. Detta hafva föregående Ständer förekommit genom deras beslut. Således finner jag, att TJtsk:n rätt behandlat frågan, och att dervid ej annat är att göra än att bifalla Uuktns betänkande. Hr Tersmeden, Carl Reinhold: Hr Rosenblad har yttrat, att denna roteringsfråga redan skulle vara af R. St. beslutad och af Konungen sanctionerad. Man behof ver blott genomläsa den K. propostn, för alt finna att frågan icke ännu är afgjord och alt det just är desse Ständer, sorn skola afgöra benne; på hvilken grund jag också på f. m. yttrade att nuvar. Ständer med yttersta varsamhet borde behandla denna fråga och endast på grund af rättvisa fatta beslut, äfven om delta skulle blifva stridande emot hvad förra Ständer yttrat. Jag har icke, som Frih. Cederström påslår, sagt, alt 1809 och 1810 årens Ständers beslut var orättvist.
Af den 30 Juni, om medel till utbyte af förslitna Banko Sedlar, uti från Stockholm aflägsna orter. 3:0 At den 13 Juni, rörande understöd till Den 5 Juli. till uppförandet af ett nytt Gymnasii-och Scholae-hus i Skara. 4:0 Af den 30 Juni, angående förändring i formatet af 2 R:dr llanlco-Sedlar m. in. från Dag-Utskottet Af den 27 Juni, angående återremissen af .Utskottets Betänkande om losen samt antecknande å Kongl. Maj:ts Nådiga Utslag, från Allmänna. Besvärsoch Oeconomie-Utskottet 1:0 Af den 29 Juni, om I^yrbåkars anläggande på den så kallade Otsergarns Holmen vid Gottland, Holmön i Qvarkén och Måsesten eller Svartklubben vid inloppet till Öregrund. 2:o Af den 29 Juni, i anledning af väckt fråga om nödiga föreskrifter i afseende på Skogshushållningen vid sådana Bergsmans-hemman, som af andra än Bergsmän inköpas. från Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten Af den 16 Juni, angående en fri Victualie-handel. från det Särskildta Utskottet: 1:0 Af den 30 Juni, om upphäfvande afKongl. Brefvet den 26 Juli 1807, angående confiscerade varors försäljning till qvarblifvande i Riket. 2:0 Af den 30 Juni, angående väckt fråga om en friare lvol-handel. Ut supra Éx Brotocollo A. G. Silverstolpe. Med Den i' Juli. S. D. 3\Ied bifall til! Ilöglofl. Siats Utskotteté den 2 dennes pä- bordet lagda Betänkande af d« 37 Juni, om I\iks-S:atens första Kufvudtitel, beslöt Höglofl. Ridd. och Adeln, att Ståts-Utskottet skulle uppdragas alt, utom den summa af 13,866 R:dr 30 sk.
Jag ber hvar oell en, om det behöfves, tänka två gånger på hvad nu är i fråga, innan han fattar sitt beslut. Saken är alltför vigtig, för att ej förtjena moget öfvervägas. Jag anhåller vördsamt om återremiss af StatsUtsk:s utlåtande N:o 35-f, Hr Le freu, Joli. Pehr, uppläste följande: Såsom anledntr till den återremiss af förevar, utlåt., hvarom jag vördsamt anhåller, får jag anföra följande: r.-n Rörande anslagen lill fiistningsbyggnaderna. Utom den utredning af behofven för denna del af försvarsverket, sorn K. propos:n, med åtföljande handlingar, innehåller, har K. M. i nåd. befallt, att alla de upplysningar, som yttermera kunde äskas, borde StatsUtsk. meddelas, hvarjemte mig tillåtits att till ledamöter af Utsk., som sådant kunde önska, förevisa äfven sådana handlingar, planer och kartor rör:de befästningsarbetena , som icke äro egnade för offentligheten; hvilken tillgång på upplysningar ock begagnats af åtskilliga StatsUtskts ledamöter, så vidt deras tid medgifvit, och de ansett sådant behöfligt. Delta har haft den följd, att StatsUtsk. icke allenast i allmänhet erkänt vigten 3oo Peil a5 November e. m. af de arbeten, för hvilkas utförande medel i den K. proposjn äskas, utan äfven lärer varit hardt nära att för ett af dessa arbeten föreslå mera än Konungen begärt. Men då jag således, hvad den detalj vidkommer, som tillhör min befattning, har skäl att i allmänhet vara särdeles belåten med XJtsk:s tillstyrkanden, anser jag mig likväl icke kunna eller böra underlåta att vid TJtsk:s behandling af anslagen för Carlskrona och Carlsten vttra några betänkligheter. Utsk. känner, alt för Carlskrona arbetsstation, undertiden sedan sista riksdag, från 4;de och 8:de hufvudtitlarna årligen utgått omkring 38,ooo rtdr.
N:o 124, 126 och 131.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit yrkadl, att, då de så kallade sockenlänemagasinerna, i anseende till odlingens och sädesproduktionens framsteg numera vore öfverflödiga, samt dels kräfde stora kostnader för deras behöriga förvaltning, dels ock genom sin höga ränta af fyra kappar på tunnan för lån från våren till påföljande höst, vore, i stället för en hjelp åt den fattige oller mindre bemedlade, af hvilken dessa låneinrättningar egentligen anlitades, eli ocker på deras nöd, nu gällande reglementen för sockenmagasiners förvaltning måtte upphäfvas samt rättighet inedgifvas vederbörande kommunalstämma att besluta om dylika inrättningars bibehållande eller indragande, och i förra fallet om de förändringars vidtagande, som tidsförhållandena i hvarje fall kräfva. Enligt hvad Rikets Ständer inhemlat hafva såväl distriktsom sockenmagasinerna till största delen tillkommit under sista århundradet, i ändamål att lindra den nöd, som bristen på spanmål då ofta framkallade, och hvilken åter härledde sig från åkerbrukets, (ill följd af föregående långvariga krig, iråkade vanskötsel. Af Kongl. Majlis nådiga Cirkulär den 18 Oktober 1834 lill samtlige Kongl. Maj:ts Befallningshafvande upplyses, att uti Malmöhus, Christianstads och Blekinge län, der från längre tid tillbaka sädesproduklionen varit större samt tillgången å spanmål mera rik och jemn, ifrågavarande magasiners antal ännu nämnda år uppgick till blott elfva, hvarutöfver det sannolikt sedan dess icke stigit. Uti Göteborgs och Bohus län funnos vid samma tid - 16 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, A': o i43. punkt inga dylika inrättningar, ej eller i Norrbotten och Westerbotten, der de dock sedermera tillkommit. Att dessa magasiner vid sin uppkomst voro af en obestridlig nytta, anse Rikets Ständer ovedersägligt: men att de numera i flera orter kunna umbäras, torde icke eller kunna nekas.
Ifrån JDen a Juli. n Ifrån StatsUtskottet, angående I:o Löntillökning för Penninge-Lönfagande Civile Embetsoch Tjenstemän i allmänhet. a:o Sökt anslag af Taffelpenningar för Y’residents-Embetet i Kongl. Kammar-Rätten, jemte 5:ne Justitias-Råds ansökningar att vid afskedstagande efter uppnådda 70 år få behålla, jemte Lönen, äfven Tajfelpenningarna såsom Pension. 3:0 Utgifning från Riksgälds-Contoiret af sä kallade stone Credit-Sedlar. 4:0 I anledning af Kongl. Maj.-ts Nåd. Remiss uppå Dess Befallningshäfvandes i Örebro Län hemställan om ersättning för Mantalsskrifvare-Provision är 1813. Ifrån Banco-Utskottet , Angående Bankens deltagande i ÖstersjöCompagniet. Ifrån Lagsamt Allm. Besvärsoch OcconUtskotten, rörande: I:o Anläggning af Svanshamrar m. m. 2:0 Fattig procenten af Sterbhus. 3:0 Allmogens rättighet att i Städerna fa försälja sina varor, äfven i öppna Bodar och Stånd. 4:0 Strömrensningar, m. m. Ifrån Allm. Besvärs• och Oecon. Utskottet i 1:0 Angående väckt fråga om indelta Regementernas Beklädnads-sätt. 2:o I anledning af väckt fråga om ett StatsSjö-Assecurance-Cohtoirs inrättande i Stockholm. 3:0 Den 2 Juli. 3:0 I anledning af gjordt yrkande om Rikar dags Relationers infordrande. 4:0 I anledning af vackt fråga, huruvida någon Embetsman borde kunna äga ■ rättighet att förbjuda Invanarne i en ort att hvar som helst inom Riket söka arbete. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. D. Instämde Prest-Ståndet uti de af Vällofl. Borgare-Ståndet, jemlikt Protocolls-Utdrag af denna dag vid dess bifall till Allm.
Deremot är yrkadt: af Ola Jönsson från Malmöhus län, med hvilken Sven Bosenberg från Christianstads län instämt, att så vidt möjligt alla varor, som vid införsel i riket äro tullbehandling underkastade, skola förses med stämpel; att den, som i riket olotligen införer utländska varor eller dem icke till vederbörlig tullbehandling angifver, skall, första gången han härmed belrädes, böta varans bela värde och för öfrigt ansvara på sätt i lag är bestämdt samt dessutom straffas med arbete å någon Kronans fästning från en till och med sex månader; att lör sådan förbrytelse andra gången förbrytaren skall böla varans dubbla värde och arbeta å fästning från och med sex måna der till och med två år, hvilket straff skulle för förnyad förbrytelse kunna efter omständigheterna ökas; att den brottslige skall i hvarje fall anses hafva förveikat medborgerligt förtroende, samt att behållningen för i beslag anhållna och förbrutna di nide spirituösa drycker må, jemte böterna, tillfalla beslagaren ensam, så vida lian kan till saken binda godsegaren, men att, i annat läll, må med fördelningen häraf förfaras på hittills stadgadt salt; lith. till B. St.
Majtt har med denna Kådiga framställning gjort hvad Kongl. Maj:t trott sig böra göra, och skall dessutom, förr eller senare, med Nådigt välbehag anse den elier dem af Comiteens arbetande Ledamöter, sorn sina skyldigheter, efter bästa förmåga, sökt uppfylla. Det som intill dess återstår att göra, öfverlemnar Kongl Majd härmed till Rikets Ständers Upplysta godtfinnande. Derjemte har från Häglofl. Ridderskapet och Adeln blifvit remitteradt ett Memorial af Riksens Höglofl. Ständers Justius-Ombudsman m. m< Herr Friherre L. A. Mannerheim, som likaledes framställt, ej mindre vigten och värdet af LagComitéens arbeten till vinnande af goda och efter tidehvarfvets skick lärnpade Lagar; än ock nödvändigheten deraf, att anslaget för Comitéen ökas till Qooo R:d, så att de fyra arbetande Ledamöterne matie undfå ntindst 2000 R:d hvardera årligen, från nästa års början, samt att Riksens Ständer dessutom matte försäkra dem att efter fulländad! arbete icke sakna ett värdigt under - Den 8 Juni. 369 berhall för deras öfriga lifstid , så vida de ej i Statens tjenst undfå motsvarande förmo ner.
Antingen man utgår från synpunkten af mensklighet eller besparing för fattigvården, så bör intresset vara lika stort att bota den ena som den andra sjukdomen. Deraf följer jemväl, att ålskiljda förvaltningar af kurhusoch lazarets-medel, hvilka hafva det gemensamma ändamålet alt hota den som behöfver sjukvård, icke leder till annat än ökadt besvär och äfven ökad utgift för duhs belt förvaltningsbeslyr af dem, för hvilka arfvode äger rum, oberäkuad olägenheten för hvarje sammanträdande Pröfningsco m i I e. a 11 afgöra förnyade tvister derom, huruvida öfverskotten på kurhus-medlen må användas för lazareltens behof, eller ej. Hr Ekströmer: