Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"I afton klockan sju måste du låta mig få hos dig träffa "min fästman, utan att någon får veta det... Mitt! "lifs lycka beror på detta möte." (Talar.) Det var vigtigt... Nå hur skall man göra med den saken? Ack hjelp mig, råd mig ... jag är alldeles rådlös! Precis som jag... Det är inte småsaker skön jungfrun begär! Sjelf vill hon ha en Oboist vid Gardet och se'n vill hon att jag skall ställa till ett kärleksmöte, hvarpå ett helt lifs lycka beror... Det der är farliga saker att blanda sig i, och dessutom har jag ingenting i verlden mer än min lyra och två tomma händer, och kan ingenting mer än dricka och sjunga. Min Gud! hur skall jag bära mig åt? Jag sitter ju fången här, och mor bevakar ju hvartendaste steg. Kunde jag inte tro att här var ugglor i måssen, då en ung man kom helt hemlighetsfullt och bad mig BELLMAN. MAJKEN. BELLMAN. MAJKEN. BELLMAN (tar biljetten och läser). MAJKEN. 11 framskaffa brefvet till jungfrun... Nå hur tror hon att hennes sköna Fröken skall komma hit, då hela Djurgården öfversvämmas af folk, som fira första Maj? Det är minsann icke rådligt för en dufva att flyga bland så många hökar. Jag ser ingen utväg... Min stackars, kära Fröken. Hör på Majken ... om jag skulle försöka att hjelpa dig och henne. Hvad säger ni? Visste jag inte att ni var god som guld. Om ni hjelper mig, så kan jag ej med mitt lifs tacksamhet betala er. Behöfs intet... En god gerning har nog sin välsignelse med sig, och jag vill slå mig på att vara barmhertig mot nödlidande, jag också ... men hur jag skall hjelpa dig, det kan jag min själ inte begripa ännu. FJERDE SCENEN. DE FÖRRA, LIDNER (halfrusig, utan halsduk med kläderna i oordning). Se ... god afton ... bror Bellman ... som du ser är jag rig - tigt ... säll på första Maj...
Af Herr Prosten Malmstedt: ”Det är visserligen uti flera punkter, som jag Leke är af samma tanke, som majoriteten inom Utskottet, men då flera troligen 14 Bil. till Bev.-Utsk. Bet. N:o 5. genom sina reservationer väcka Högloflige Ståndens uppmärksamhet på desamma, så anser jag mig kunna förbigå dem och framställa mina anmärkningar i afseende på Bevillnings-förordningen uti dess helhet. Den år, efter mitt förmenande, icke be friad från många brister, hvilka höra och till en del lätteligen kunna undanrödjas. Dessa brister äro: l:o brist på plan i uppställningen, då taxering, mantalsoch skattskrifning, kommittéers bildande och verksamhet, utan all ordning förekomma om hvarandra. 2:o brist på konseqvens i bestämmelserna, då lika inkomst olika beskattas, icke endast i stad mot på landet, utan äfven på hvardera stället genom en klass-indelning, som endast tjenar att förvilla. 3:o brist på billighet, då bruttoinkomsterna ej beräknas lika och procenten uti likartade fall är olika, samt en mindre samvetsgrann uppgift tyckes förutsättas hos vissa närings-idkare. 4:o brist på tydlighet, då skillnaden emellan mantalsoch skattskrifning ingenstädes angifves och värderings-sättet ej är så bestämdt, att det lika lätt öfver allt kan iakttagas. 0:0 fortfarandet med ett misslyckadt försök, att använda beskattningen såsom ett uppfostrings-medel: framkallande flärdfrihet, ehuru ett likadant försök, att på det sättet befordra nykterhet och tarflighet, för lång tid sedan blifvit öfvergifven Att dessa brister ännu finnas uti Förordningen kan ingalunda läggas nuvarande Bevillnings-Utskott till last, då Rikets Högloflige Ständer under föregående Riksdagar låtit sig nöja med det lappverk, som måste uppstå, då Författningen en dast paragrafvis granskas och ändras, utan allt afseende på det helas beskaffenhet. Då Kongl. Maj-.t icke eger någon rätt att granska en af Rikets Ständer lör lättad Förordning, kan ändring icke i följd af Nådig Proposition vinnas.
Sr, ett närvarande Bolag icke förmår upprätthålla Grufvedriften oell ännu mindre att bekosta de inrättningar, som fordras för Verkets fullständiga utveckling, då påtagligt är, att hela rörelsen innan kort måste upphöra, oell då tillika år upplyst, att om öfre llötsen blir utbruten samt Grufvan nedlagd, man för alltid år stångd från möjligheten att^ åtkomma de på nedre flötsen förvarade rikedomar, bör man vål ej draga i Betänkande. att genom afskrifning af Statens fordran, bereda möjlighet , att upprätta ett nytt Bolag, hvilket genom nya tillskott, till den föreslagna summan af 200,000 K;dr, må kunna åt detta företag gifva ali den utvidgning, sora fordras, för att tillgodo göra dessa ymnogar© natur fördelar. Hvad som nu beslntes, verkar allt fram jent, emedan om arbetet skall komma att inställas och vattnet en gång får intaga nuvarande arbetsrum, återgå hastigt, icke allenast Stenkols-Verket, som nu uppehåller en mängd trefna och nyttiga med. borgare, utan oell hela trakten deromkring, hvilken nu består af rika och vidsträckta åkerfält, till hvad den förutvar, ett sumpigt och onyttigt kärr. Alla de hittills nedlagda omkostnader blifva då utan all nytta och man skall snart men för sent inse följderne af ett så olyckligt beslut. Enligt officiella uppgifter grundade på nog* granna undersökningar , utgjorde kol tillgången 181S ett belopp af 10,000,000 tunnor. De sednare gjorde undersökningar anvisa ännu betjdli* 12 Den 3 Ntvembar f. m. gare tillgång, ehuru äfven desse i saknad af nödige medel, icke på vederbörligt sått kunnat fullföljas, hvarken på djup eller i fällt; och det år icke utan anledning, att, örn borrningsförsöken fortsattes på större djup ån hittills skedt, torde ännu en Stenkols-flöts kunna anträffas, mäktigare ån den man redan känner. Så år åtminstone förhållandet vid de Engelska Kolgrufvorne, med hvilka denna i öfrigt åger mycken likhet
Budgeten är en fortgående approximatif kalkyl, som bör visa i hvad mån tillgångar finnas eller kunna beredas till betäckande af utgifter, hvilka på vissa tider måste göras, eller dem man beslutar sig till att göra, bokslutet en på viss dag gjord jemförelse mellan tillgångar och förbindelser, som visar i hvad mån den ena faktorn öfverskjuter den andra. Det må vara eller åtminstone synas vara förmånligt, att sätta samma tidsgräns för båda dessa operationer, men om jag icke blifver i tilifällle att stadga mitt omdöme om hvad jag kan hafva råd, att för vissa ändamål påkosta, innan jag af räkenskapen erhållit upplysning om min finansiela ställning, så synes deraf blifva en naturlig följd, att jag först afslutar mina böcker och sedan uppgör en plan för det 140 kommande årets hushållning. Om jag då för vissa orsakers skull, icke vill mer än en gång om året sysselsätta mig med denna kalkyl, så är det klart, att jag måste sträcka mitt förutseende utöfver den 31 December, intill dess jag, efter förnyad bokafslutning, vunnit erfarenhet om mina affärers tillstånd. Så föga invecklad har denna sak förefallit mig. Jag betvifiar ej, att ju soqknarnes enkla räkenskaper kunna ganska snart afslutas, och således budgetuppgörelsen temligen tidigt på året företagas, men då Majstämman af ålder varit den1, på hvilken kommunernas finansiela angelägenheter plägat afhandlas, och jag ej funnit giltig anledning att bryta detta, säkerligen icke utan goda skäl uppkomna bruk, så har jag til! nämnda stämma förlagt den slutliga pröfningen af kommunens budget, hvilken jag, af ofvan anförda orsak låter fortgå till samma tid påföljande år. Komitén uppdrar åt sockennämnden att, på grund af den fastställda budgeten och bevillningstaxeringslängden, upprätta debiteringslängd, men öfverlåter åt sockenstämman, att decidera öfver de anmärkningar, sorn af skattskyldiga kunna emot debiteringen framställas. I sistnämnde omständighet har jag icke kunnat med pluraiiteteh instämma. 1 mina ögon är den först upprättade debiteringslängden endast ett förslag, framlagdt till vederbörande skattskyldiges granskning.
Den unge attachén trycker beslutsamt sin hatt på hufvudet och försvinner, utan att besvära sig med afskedshelsning. Q.: Jag har kommit med det utlofvade. Jag vill ock meddela, att jag med anledning af de farhågor ni uttryckte under ert besök hos mig ännu en gång granskat de till ut-gifning bestämda brefven och ur dem strukit en sak, hvars offentliggörande antagligen ej kunde vara angenämt för konung Kristian IX. Jag gjorde detta gerna, emedan dess omnämnande icke är ovilkorligen nödvändigt för min sak. (Q. relaterar i korthet hvad det gälde). S. utan att tacka eller säga någon artighet: Och jag får således nu korrekturet? Q.: Utan tvifvel, enligt löfte — dock med ett vilkor. Jag måste å min sida ha ett löfte af danska legationen, att den icke på grund af hvad den härigenom får kännedomom, anlägger sak mot tidskriften » Ur Dagens Krönika » och yrkar på qvarstad då min uppsats utkommit Jag vore ju mer än lofligt enfaldig, om jag sjelf på förhand gåfve er vapen i händerna och utsatte tidskriftens utgifvare för de förluster, som en ögonblicklig seqvester ovilkorligt skulle medföra. Alltså, får jag ett sådant löfte? 8. äfven denna gång något förlägen och med ett underligt uttryck i sitt ansigte: Ne-ej, det kan jag verkeligen ej gifva. Då jag besökte er, var jag chargé d ’ affaires — minister Bille var då bortrest — och min afsigt med min anhållan till er var visserligen icke den ni förutsätter som möjlig. Men sedan dess har kammarherre Bille kommit tillbaka och återtagit ledningen af legationen. Jag är ej längre den bestämmande, och jag kan icke heller svara för ministerns afsigter. &lt; ?., som tagit fram korrekturet och visat S. rubrikerna på brefven: Jag stoppar då korrekturet tillbaka i fickan. Men i hvad stund löftet lemnas mig, står korrekturet till tjenst. Hr v. Qvanten gick, men ingenting vidare hördes af från danska legationen.
Såsom en följd af den enkla och obestridliga grundsatsen , att ingen kan öfverlåta till köparen mer än han rätteligen eger, anses ett genom försumlighet förvar, kadt Odlings-Eån, efter som det icke med rätta innehafves , ej heller kunna på annan man transporteras ; och framställes ändteligen nödvändigheten deraf, att ordet försumlighet till sin bety. delse måtte så uttryckligen bestämmas, att den föreslagne tillåtelsen ej blefve en orsak till oordning cch laglöshet hos Gäldenärerne, samt att Banco.Utskotlels Btl&nkanden.l 563 Banco-Styrelsen i följd af delta ord; ej måtte komma att ega en alltför stor Batitude emellan Biksdagarne vid Odlings-!Låns beviljande. Till svar å desse anmärkningar får BancoUtskottet vördsamt föra Bikets Höglofl. Ständer till minnes, att anledningen till Utskottets framställning i detta afseende var hemtad från Bikets Ständers Herrar Bevisorers yttrande uti 8 $. af g gj års Berättelse, deruti det blifvit öf-verlemnadt till Bikets Ständers decision, om icke nye Innehafvare af Odlings-lägenheter borde få åtnjuta samma rättighet till bibehållande af de för desse lägenheters odling utgångne Tån, sorn Fastighets Innehafvare , livad intecknade Banco* Lån beträffar, egt och ega, nemi, att en på antaglig säkerhet grundad omsättning af Bånet, betraktas såsom full betalning, och att Bagsöknings och Indrifnings-åtgärder mot förre (Jäldenären i följd deraf blifva instälde. Uti berörde §. innefattas de skäl och anledningar hvarpå Bevisorernes tillstyrkan sig grundat , äfvensom deruti åberopas aa puncten i Kongl. Kungörelsen af den 3 November 1819» som tydligen bestämmer beskaffenheten af den försumlighet , hvarå Bagsökning för Odling* Bån, och indrifning af bela Bånet måste följa, nemi.; Om Båntagaren Fyra månader öfver året uteblifver med Banté och Capital-afbetalning, eller försummar att inom nämnde tid insända behörigen förnyad borgen.
Riksrådet Scheffer, kronprinsens guvernör, fördubblade sin omsorg för honom vid en tilltagande ålder. Aldrig har en guvernör mera tjänlig för denna prins kunnat utväljas. Han förtjänte att älskas för sina kunskaper och sin tillgifvenhet för sin unga elev, men blef det isynnerhet genom sitt lätta och behagliga vett, som med prinsens instämde. Han roade prinsen med berättelser och anekdoter om franska hofvet, som utgjorde prinsens längtan att framdeles kunna imitera. Riksrådet Scheffer kände genom dessa medel det enda sätt att göra undervisningen hos en yngling verkande, det att honom behaga och derigenom vinna dess oinskränkta förtroende. Han har från denna tid under hela sin lefnad bibehållit sig i prinsens intimaste vänskap, äfven efter dess upphöjelse på tronen, och har varit bland de få, hvilkas frånfälle honom ömmat. »Le commerce épistolaire entre un jeune prince et son gouverneur», i senare tid öfversatt på svenska, innehåller en intressant brefväxling emellan kronprinsen och riksrådet Scheffer under 2 års förlopp, 1759 och 6059. Prinsen var under den tiden icke mer barn i anseende till sin ålder, ännu mindre var han det i anseende till sina kunskaper och tidiga snille. De undervisningar, hvartill guvernören ansåg sig skyldig, voro således granlaga att meddela, och ingen förstod det bättre än riksrådet Scheffer. De angelägnaste frågor i sedoläran framstäldes af honom till prinsens egen undersökning och besvarande, hvarefter guvernören gaf sina egna tankar till känna, dels uppmuntrade prinsen genom ett förtjänt lof att efterfölja de lärdomar, han själf framstält, dels nytjade en gifven anledning att rätta felaktiga begrepp, som prinsen kunnat fatta om de afhandlade ämnen. De voro alla för en prins, född att framdeles intaga det högsta stället i samhället, de högst nödige att noga känna och att intryckas både i hans minne och hans hjärta. Denna brefväxling gör heder åt kronprinsen, hvars ovanliga urskilning vid hans ålder därstädes gifves tillkänna och tillika hans lyckliga böjelser för de yppersta dygder.
En ändring deruti har väl blifvit föreslagen, och, om jag ej bedrager mig, godkänd af de 4 RiksStånden, men så länge den ännu ej är af Konungen antagen, kan den ej gälla till efterföljd. §:n innehåller; Desse Handlingar tryckas särskildt * såsom ett Bihang till samtliga RiksStåndens Protocollj och ut gifvas under ExpeditionsUts kottets uppsigt. Det lär således ej gå an, att tillvägabringa hvad Herr Hjerta yrkat på annat Den i April e. m. 89 sätt, än att Utskotten Konstituera sigltill en art correcturläsare åt ExpeditionsUtskottet. Så är det i StatsUtskoltet, sora i detta afseende ej är annat, än Commissionaire för ExpeditionsUtskottet. Herr Hjerta: I fall Grundlagen bestämdt ålägger ExpeditionsUtskottet dessa bekymmer, vill jag ej i detta, mera än i annat, fall föreslå något Grundlagsvidrigt; men då dertill fordras så litet som att hvarje Utskott visar ExpeditionsUtskottet, att det man åtagit sig trycka, är rikligt tryckt; finnér jag ej någon svårighet uppkomma för beslutet. Jag öfverlemnar dock till Herr Grefvens och LandtMarskalkens bedömmande, om saken är grundlagsvidrig, då proposition derå ej kan göras. Friherre Palmstjerna: I anledning af den fråga, som Herr Hjerta väckt, angående förändring af nuvarande sättet för Utskottens Betänkandens tryckning, hvilken nu verkställes under Expeditions-Utskottets inseende, får jag taga mig friheten anmärka, att förevarande Utlåtande af StatsUtskottet icke handlar om tryckningen, utan blott om arfvode för Correcturs-läsningen; således tror jag ej, alt det ändamål Herr Hjerta åsyftar, kan vinnas genom återremiss lill Stats-Utskoltet, utan lämpligare genom serskilt remiss till ExpeditionsUtskottet, sorn i hvarje fråga om tryckning 9° Den i April e. m. af Bihanget till RiksStåndens protocoll blifvit hördt och inkommit med serskilt yttrande.
Då emellertid Sjökarte-kontoret icke vidare lyder under Lots-direktören, och den verkliga stats-utgiften för året i väsendtlig mån är beroende af försäljningen utaf de, genom nämnde Kontors försorg, tryckta kartor och andra derstädes utgifna arbeten, hvaraf ett icke obetydligt försäljningslager lärer förefinnas, anse Revisorerne, att ett särskildt konto för ifrågavarande medel, upptagande, å ena sidan, anslag och dithörande uppbörder, samt, å den andra sidan, hvarje utgift äfvensom den vid årets slut befintliga behållning, vare sig i kontanta medel eller försäljningslager af kartor och böcker, bör uti räkenskapen uppläggas, hvaraf en fullständig kännedom om Kontorets ställning kan vinnas. §. 3. Sedan Rikets Ständers Revisorer vid flera tillfällen erinrat, hurusom såväl Flottans Stationers som Lots-verkets hufvudböcker saknade inventarieeller materialkonti, hvilka ansågos destomera behöfliga, som det, utan dylika konti, ej blefve möjligt att utröna verkliga kostnaden för verkställda byggnader eller andra arbetsföretag, jemte det att af sådana konti vunnes icke allenast vida fullständigare kontroll å sjelfva bokföringen, utan ock den fördelen, att värdet af behållna inventarier och materialier vid hvarje års slut blefve uti räkenskaperna synligt, och Rikets sednast församlade Ständer, enär nödiga kontroller i ofvanberörda hänseenden syntes vara af synnerlig vigt, uti underdånig skrifvelse den 16 April 1851, anhållit om nådigt förständigande till Kongl. Förvaltningen af sjöärendena att föranstalta, antingen att uti Stationernas och Lots-verkets hufvudhöcker dylika konti upprättades, eller ock att andra sådana åtgärder vidtoges, hvarigenom nödig kontroll i afseende å Kronans tillgångar uti inventarier och materialier kunde erhållas, så har, enligt hvad Revisorerne inhemtat, Kongl.
Likaledes och hvad beträffar den i 2:dra punkten omförmälte utgift af 7,737 R:dr 4° sk-, sorn Staten fått vidkännas derigenom, att en del af de färdigmurade hvalfvén till den uppå Nådig befallning å Ridön i Mälaren företagna Krulhusbyggnad nedrasat och måst å nyo uppföras, så enär, efter det Eders Kongl. Maj:t i detta ämne under den 22 Februarii i834 meddelat Dess Nådiga beslut, Revisorerne ansett förhållandet endast böra till Rikets Ständers kännedom anmälas, lärer icke eller denna punkt komma alt utgöra föremål för Collegii underdåniga utlåtande. Uti 3:dje punkten hafva Revisorerne, i sammanhang med hvad förre Revisorer yttrat, i fråga om de kostnader Stats-Verket fått vidkännas, med anledning af en åt Ryttmästaren N. II. J. Åkerstein uppdragen befattning med Sadelställningar, anmält fortgången af detta på Domstols pröfning beroende mål; och hafva Revisorerne derutinnan anmärkt, att det arfvode af 600 R:dr B:co årligen, som blifvit Ryttmästaren Åkerstein i och för tillsynen och ledningen vid modellers förfärdigande för Armeens Utredningsoch Bevärings-persedlar, genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 18 Februarii i832 tillagdt, att från anslaget på Riks-Slalens 3:dje Hufvud-Titel till oförutsedde militaira utgifter utgå, borde, för, så vidt arfvodet utgått i och för Ryttmästarens befattning med sadelmodellerne, hafva upphört ifrån och med den tid, då samma uppdrag Ryttmästaren fråntogs; men som det på grund af högstberörde till Stats-Contoret, och ej till Krigs-Collegium, aflåtna Nådiga Bref af Ryttmästaren Åkerstein uppburna ifrågavarande arfvodet icke från Krigs-Collegium utbetalats, har Collegium icke eller trott sig tillständig! Revisorernes anmärkning i delta hänseende till bemötande upptaga.
Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Stora Kopparbergs län åren 1843, 1844, 1845, 1846 och 1847. § I Länets allmänna beskaffenhet. Slöra Kopparbergs län, begränsadt af Norrige, Herjeådalen, Helsingland, Gestrikland, 'Westmanland, Örebro län och Wermland, har sitt läge emellan 59 grader 50 minuter, och 62 grader 14 minuter nordlig bredd samt 29 grader 42 minuters och 34 grader 20 minuters längd, samt beräknas innehålla 288 qvadratmils vidd. Detta, öfver hafsytan betydligt upphöjda, land består till en större del af berg, samt af steniga, sandiga åsar och kullar, hvilka endast kunna bära skog, äfvensom till en icke obetydlig vidd af deremellan, förnämligast i de öfre socknarne, belägne, sumpiga myrtrakter, hvilka, i anseende till deras ofruktbara grund och beskaffenhet antingen icke förtjena eller i följd af kostnaden för vattnets afledande icke kunna af den fattiga befolkningen i dessa orter med odling beläggas, men till en mindre del af sådana höjder och dälder, som kunna odlas och redan blifvit bragte till fruktbarhet, eller blifva det genom jordbrukets ständiga utvidgning, såväl medelst de små uppbrytningar, egentligen till åker, hvilka allmänt äga rum i sammanhang med den redan odlade jordens häfd, som ock genom de vidsträcktare myrodlingar, hvilka Statens bidrag till vattenaftappningar framkallat. Däldformerna bilda af länet fyra hufvuddelar: l:o Österdalarne, omkring Dalelfvens nordöstra gren, består af Ofvanoch Nedan-Siijans fögderier, samt Gagnefs socken af Säters läns fögderi. 2:o Vesterdalarne, omkring nordvestliga grenen af Dalelfven, utgörande Vesterdals fögderi, hvaraf likväl den vestligaste delen eller de såkallade Finnmarkerna mot gränsen af Wermland egentligen tillhör en annan dalformation, hvarifrån valtensamlingarne afrinna mot Wenern. Dessa tvänne hufvuddelar kallas inom länet »Dalorten» och dess invånare »Dalfolk». 3:o
Döden har beröfvat mig den enda hjelp, som 109 jag vågat anförtro dess öde... Men, Elvire! Din svartsjuka, din vredgade, din stränga maka darrar ännu mer för att mista dig, än du kan darra för hans åsyn. Hvad blandning af åtskilda tänkesätt! af misstankar, hämd, ömhet Tiden försvinner och stunden nalkas, som jag utsett till Theotimes ankomst... Casano, samla din styrka! Din ömhet bör ej göra dig svag. Du har haft nog mod att straffa: haf nog ståndaktighet att se den du straffat! (Han rör på en fjäder, hvilken för det stora porträttet, skjutet, ses en stor jerndörr, den Diego öppnar, och som är i fonden af theatern, på sidan; då det är fråndå synes igenom ett jerngaller , som äfven öppnas, ett mörkt hvalf, ej mycket djupt, i fonden af hvilket man stad en björnhud. Hon är hvitklädd, med håren utdra ledig: en lampa hänger nästan öfver henne och upplyser ser Elvire sofvande på en matta , öfver hvilken är kaslagna; ena armen har hon under hufvudet , den an henne med sitt sken.) D IEGO sedan dörrn är öppen. Det är hon! Gud! Hvad hon är skön! Hennes olyckor ha ej haft makt öfver hennes fägring... En ljuf sömn synes intaga hennes sinnen ... Det är oskuldens hvila! Kan man njuta den, och vara brottslig Hon drömmer... En behaglig inbillning sysselsätter hennes själ... Hon talar i drömmen... Otrogna! Du tror dig allena; men en rättvis Himmel vill låta mig känna dina 110 hemligaste tankar... Ack! Om hennes mun i sömnen förrådde hennes brottsliga kärlek! Diego! Mitt namn! E LVIRE sofvande. D IEGO . E LVIRE sofvande. D IEGO . Hårda maka! Jag älskar dig. O Gud! Min son... Alonzo Kom i mina armar, och blidka din far! E LVIRE sofvande. (Hon sträcker ut armarna i sömnen , såsom ville hon omfamna sin son , och vaknar af den häftiga rörelsen.) Himmel! Är det nog?
Frih. R i dd d e r s t o 1 pe, Fredr., anhöll om uppläsning af Frih. Hamiltons vid Utsk:s betänk, fogade reservation, men afstod för närvar, derifrån, uppå erinran af II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att denna reservation icke rörde nu ifrågavar. punkt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Den sak, som innehålles i Utsk:s betänk. N:o 77, tyckes visserligen icke vara af någon särdeles vigt; men när man genom Utsk:s behandling och föreg:de riksdagsbeslut kommit all se den ur en oriktig synpunkt, sä torde den måhända blifva föremål för någon öfverläggning, innan R. o. Ad. obetingadt antager Utsk:s förslag i detta afseende. Ulsk. bar nemi. ansett fjerdingsmannabestyrel vara en communalangelägenhet. Det är mot denna åsigt, som Frih. Hamilton reserverat sig, och jag instämmer helt och hållet med Frih. Hamilton i detta afseende. Jag anser fjerdingsmansbestyret vara ett kronobesvär, hvilken mening af R. St. vid sista riksdagen i den und. skrifvelsen till K. M. icke varit uttryckt, utan hafva de tverlom der förmenat, att fjerdingsmannabefattningen utgjorde ett municipalbeslyr ; men utan vidare undersökning af frågan, hur delta uttryck i Ulsk:s betänk, kommit att inflyta. Om man närmare betraktar frågan, skall man finna, att fjerdingsmannabefattningen är ett kronobesvär; ty denna fjerdingsmannabefattning uppkom genom förorda, af 1595 och bar allt sedermera utgjort ett kronobesvär Vid utsökningar, fångförsel och åtskillige andra tillfällen, såsom t. ex. lösdrifvares eftersökande och fasttagande, mäste fjerdingsmannen biträda kronobetjeningen. Det bar äfven fordom, genom en författning af år 1723, varit dem ålagdt att biträda vid bosta lissy ner.