Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— N:o 125. i anledning af väckt fråga om kronotiondens, inom Westerås och Orebro län, lösande med penningar. X. B. 561. A. 582. — N:o 126. angående väckt fråga om förstärkning af tullbevakniugspersonalen samt om ökade och till en del efter förändrad grund beräknade aflöningsförmåner för Tullslaten. X. B. 561. A. 582. — N:o 127. i anledning af väckt motion, dels om ändring uti föreskrifterna, angående de tullafgifler, som inflyta i följd af anmärkningar vid godsegares tullangifningar, samt dels om anställande af en Statens ombudsman vid packhusen i Stapelstäderna. X. B. 561. A. 582. —• N:o 128. i anledning af väckta motioner om åtgärders vidtagande till lindring i båtsmansroteringens utgörande å jandet. X. B. 585. A. 596. E. 6S4. — N:o 129. angående väckta förslag om lindring uti postskjutsen, postföringens öfverlåtande på entreprenad eller öfverflyttande på allmänna skjutsinrättningarna samt skjulslegans förhöjning, m. m. X. B. 585. A. 596. — N:o 130. i anledning af framställda förslag lill förändradt aflöningssätt för presterskapet i Riket. X. B. 561. A. 582. Stalsoch BankoUlskoltens Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: ■— N:o 133. i anledning af väckt motion, i fråga om disposition af Bankens behållna vinst för åren 1845, 1846 och 1847. X. B. 596. A. 598. N:o 134. med förslag till taxa å expeditionslösen i så väl Rikets Ständers Bank, med dertill hörande Discontverk och Lånecontor, som ock Rikets Ständers RiksgäldsContor. X. B. 597. A. 598.
I anledning af denna motion yttrade dåvarande Stats-Utskott uti sitt den 21 September 1860 afgifna Utlåtande (N:o 191), att, då de förhållanden, som i motionen omförmäldes, vore af Rikets Ständer nogsamt kända, behöfde Utskottet knappast erinra, att det behof, hvars afhjelpande motionären afsett, onekligen inom kort tid måste påkalla åtgärder i den af honom angifna syftning. Som likväl riksdagen då redan var så långt framskriden, att det ifrågaställa kostnadsförslaget icke kunde hinna uppgöras förr än Rikets Ständer redan åtskiljts, tillstyrkte Utskottet, att Fullmägtige i Riksgälds-kontoret måtte få sig uppdraget att låta uppgöra förslag till en sådan reparation och förändring af östra flygeln utaf Rikets Ständers hus, att de der befintliga lägenheterna blefve försatta i ändamålsenligt skick och, såvidt förhållandena det medgåfve, erhölle den utvidgning, att fullt tillräckliga lokaler kunde beredas för de Rikets Ständers Utskott, hvilka vore i behof af större utrymme. I öfverensstämmelse med denna hemställan, hvilken af Rikets Ständer bifölls, hafva Fullmägtige, på sätt nuvarande Stats-Utskott uti sitt den 16 sistlidne Januari afgifna Utlåtande, (N:o 33) anmält, låtit till Utskottet öfverlemna en af vice Professoren Albert Törnqvist, som af Öfver-Intendents-embetet blifvit förordnad att uppgöra de äskade förslagen, till Fullmägtige ingifven skrift, deri meddelats, att, i anseende till den dåliga grund, hvarpå östra flygeln af Rikets Ständers hus vore uppförd, och densammas åt sjösidan ständigt fortgående sättning, det icke vore möjligt att genom husets påbyggnad bereda ökadt utrymme, hvilket endast kunde åstadkommas genom den bristfälliga flygelns nedrifriing och uppförandet i dess ställe af en ny större flygelbyggnad, hvartill han ock uppgjort ritningar och kostnadsförslag.
Stan» "der wid granstningen af desie och de flere i Protokollet andragne stäk, ändock pröfwa ait FuIImägtige "hafwa nnsitagit sig om sättet eller medlen, äga de "dock en indre öiwertygande tillfredsställelse, att de''ras åtgärder icke haft nägre för Riket obotelige "följder, utan snarare beredt möjeligheten för Rikets Den i8 November. 933 ''Högloft. S-ander att efter hand kunna bota de ref» ' wor det oly-keliga kriget förorsakat." StaksUtskottet fär harwid uplysa, det någon af de Herrar Fullmägkige gifne Föreflrifter icke föranledt till oswar,nämnde penninge-undsättningar-och gemenskap med Stats«Werket, såsom ock att den af Riksens Ständers Banque ut-astignerade Realisations-Fond icke blifvit till sitt rätta ändamål an» wand. StaksUkftoltet will eljest för sin del medgifwa, att Herrar FullMogtige funnit sig i en brydsam belägenhet, att wäga neka det begärdte biträdet ät en owilkrrtigt befallande Konung, som kände Riksgälds» Contoirets möjeliga tillgäng, genom den ännu qwarwarande Realisations fonden i Banqucn, da dem tillika förklarades, akt Kongl. Majtt och Riket wörö i yttersta behof, och ingen utwäg funnes, samt saknades genast erforderlige medel, till Krigsmagtens underhäll, sä till Sjöst som till Lands; hwarförutan flere mägtiga fienders inbrott i Riker, och härjning icke motas kunde. Flere skäl anfördes dcstutom af Kongl. Marst om Realisationens icke Lestomindr^möjeliga fortgäng. och om aflämnadt Silfwer till Riksens Ständers Banque, genom Engelsse Subsidie-medel.
Jag tror Representations-rätten ej böra betraktas såsom en ägande rätt för innehafvarens bästa, emedan dess enda ändamål är folkets väl, och ehuru vårt representationssätt ej är sådant, att man kan taga för gifvet, att representanterne äro de män, som i högsta grad ega folkets förtroende, synes det mig dock gifvet, att alla sådana böra uteslutas, hvilka sannolikt ej kunna ega detta förtroende, emedan de stå i uppenbart beroende af en främmande regering. — Delta är så mycket mindre vådligt, som de vid Riksdagarne tillslädesvarande Ledamöterne af Ridderskapet och Adeln merendels varit flere, och sällan färre, än hvad man anser lagom för en rådslående national-församling. Hans Excellence Herr Grefve von Platen, Balzar Bogislaus: Jag bör ge tillkän - 56 Den 9 April f. m. na att min öfvertygelse är densamma, som den, hvilken blifvit yttrad af Herr Lefrén, Grefve Posse och Herr von TroiJ. Jag tror mig så mycket snarare böra göra det, som jag varit i samma categori med Grefve von Essen, att nemligen hafva ägt Egendom i Pommern. Jag tror dock ej, att Grefve von Essen någonsin svor trohets-ed. Hvad mig angår, föranleddes jag då, att taga mitt parti. De fredstiftande Magterne hade i FredsTractaten stipulerat en viss tid, inom hvilken hvar och en Svensk, som icke ville flytta till Pommern, eller tvertom, var förbunden att sälja sin Egendom. Jag anser det vara ganska obehörigt, att i Representationen upptaga grannrikens undersåtare, och är öfvértygad att Representationen ej lider, äfvensom Representanten ej eller lider orätt, då han uteslutes ifrån oss, i fall han vill fortfara, att äga förbund med främmande Magter. Herr von Hartmansdorff':
— Jag skall bedja till honom. » » Ja bed! » sade läkaren. » Bed om ett underverk! ». Emilia knäppte ihop händerna och sträckte dem mot höjden. Idun Fredagen den 2 august i 1889. Tidningen kostar Byrå. : Klarabergsgatan. 54, en tr. Annonspris: 25 öre pr petitrad ( endast 1 krona för qvartalet. postarvodet inberäknadt. Ingen lösnummerförsäljning. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas ä byrån kl. 10 — 11. A l l m. Telef. S ö k mödan. I fliten den trefne ser sin b ä s t a skatt. Utg-ifning-stid: hvarje helgfri fredag. Infaller helgdag på fredagen, utgifves tidningen näst föreg. eller nästfölj. söckendag. I Stockholm: hos redaktionen, å Stadspostens hufVudkontor, i boklådorna samt å tidningskontoren ger, C. Fé Dahlgren » Damerna och glasmåleriet. OraKl så många förvärfskällor ännu äro stängda for qvinnan, eller rättare då fripass förvägras henne af nedärfd fördom;, måste alla yrkesgrenar, som stå henne tillgängliga, dess mer beaktas och från alla sidor belysas. Derför gälla dessa ord glasmåleriet. Glasmåleriet är en af de äldsta konster; redan i gamla tider försökte man att sammansätta färgade glas till ornamenter eller figurer i likhet med mosaikarbeten af andra material, hvilka i forntiden allmänt prydde golf, väggar och tak. Till den ändan infattades de brokiga glasskifvorna med bly. Dessa äldsta » glasmålningar » äro i sjelfva verket ingenting annat än glasmosaik. Emellertid kunde glasmåleriet först då utveckla sig till sin fulla höjd, när den götiska byggnadsstilen trädde i de romaniska och byzantinska stilarnes ställe. Dessa sistnämda föreskrefvo nämligen för kyrkobyggnader endast små rundbågefönster, hvilka ej gerna allt för mycket kunde fördunklas genom färgade glas, utan på sin höjd tilläto en smal, mosaikartad kantprydnad som infattning. På dessa fönster kunde ej heller en stor målning finna tillräckligt utrymme.
Han finner, » att kvinnans likställighet med mannen har blifvit en nästan fullbordad verklighet — så vidt man icke vill springa öfver till ytterligheter », och han är öfvertygad om, » att våra damer skulle underett klingande skratt slå ifrån sig sådana projekt som kvinnans laggifna deltagande i det politiska lifvet. » Att det finnes en stor mängd af » våra damer », som så skulle göra, är en sorglig sanning. Kvinnorörelsen i sin helhet ses ju med hatfulla blickar eller motvilja af det stora flertalet män, och hur skulle väl de kvinnor, hvilkas enda mål och sträfvan i denna världen är att behaga herrarne, och hvilkas matare på det riktiga och det oriktiga är, hvad herrarne finna lämpligt att dekretera, hur skulle väl de våga visa sympatier för en så impopulär sak som politisk rösträtt åt kvinnor? Men det är lyckligtvis ej endast dessa, som utgöra kvinnosläktet. Dit höra äfven de, hvilka hafva fått blicken öppnad för den sanningen, att äfven kvinnan » är människa » d. v. s. en varelse mäktig af och ämnad till en oändlig utveckling. Men utvecklingens vilkor äro frihet och viljelif. Endast den är fri, som styres med eget samtycke och efter eget val. Och detta är fallet blott med den, hvilken eger rätt att deltaga i stiftandet af de lagar, hon skall lyda, och som kan sätta röstsedelns försvarsvapen till värn emot orättvisa och förtryck. Den kunnigaste, snillrikaste och vördnadsvärdaste kvinna är emellertid utestängd från denna samma rätt, hvilken tillkommer den okunnigaste, dummaste och råaste man i värt land, blott han skattar för 800 kronors inkomst och icke blifvit straffad för brott. Under det att en kvinlig professor eller doktor måste sakna rösträtt, har måhända hennes vedsågare denna rätt. Samhället, d. v. s. männen, försmår visst icke att taga ut till och med enkans skärf i form af skatt att användas för det eller det ändamålet, men nekar på samma gång de skattskyldiga kvinnorna att hafva ett ord med att säga, där man bestämmer, hur deras penningar skola användas.
Nio 64 Litt. A, i anleda. af viiokta motioner om hemmantalsräntans upphörande eller förminskande. Hr von Hartmansdorff: Om R. o. Ad. skulle med Frih. Cederström instämma uti afslag å detta betänk., hvilket likväl icke lärer blifva händelsen, så ser jag icke hvad mening ett sådant afslag skulle innebära; lyda tillägg eller förändring af ett betänk, icke får äga runi , första gången detsamma förekommer till pröfning, så skulle afslag på ett betänk., deruti motionen är afstyrkt, betyda detsamma som ingenting. Bifall till ett sådant betänk, innehåller, att saken förblifver såsom hittills; men afslag derå kunde möjligen tydas såsom uttryck af en motsatt mening. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. be hagade bifalla StatsUtskls utlåt. N:o 64, Litt. A. Ropades ja. Frih. Cederström, Jacob, begärde votering. Hr Frih. o. Landtm, föreslog, att ja-propos:n skulle komma att innehålla bifall lill utlåt., samt nej-propös:n afslag till detsamma. Bifölls. Hr Ribbing, Arvid: Om det är Frih. Cederströms allvar att begära votering, hvilket jag icke kan tro, så skall jag gerna, för min del, afstå från att yttra mig, och låta hans rop gälla till undvikande af votering. Frih. Cederström: Jag förmodar, att Häradshöfdingen Piibbing icke kan tro, att jag önskar bifall lill den olagliga motionen, som ligger till grund för StulsUtsk:s utlåt. N:o 64 Litt. A. Det är endast för formens skull vid behandlingen af dessa betäukm, som jag begärt votering, för att visa, att enda lagliga sättet att behandla ämnet är att återremittera betänkandena, lill följd af återremissen å hufvudbetänkandet, enär ett betänk, vid första föredragningen endast får bifallas eller afslås, men ej med förändringar eller tillägg antagas. Gr. Horn:
Uppsatser i ämnen rörande kvinnan och hemmet: N:r Kvinnlig företagsamhet; af Inge - 1 » Fruarna först b af Hanna Kamke ... - 1 Systrar; af — » den » 1 Kvinnornas utställning 2 Fashionabla bröllop 2 Våra läxor; af Lar a 2 Bröder (En » pendant&gt; till » Systrar » i Idun n:r 1); af Ilse Franke - 3 Dräktreformföreningens » kjolmöte » 3 » Moderns plikter mot sina döttrar beträffande giftermåls ingående » 3 D:o (Första täflingsartikeln); af Honni soit qui mal y pense 4 D:o (Andra &gt;); af Fru Agnes.-.ö — (i D:o (Tredje »); af Soloman 7 D:o (Fjärde »); af En svensk flicka 8 Fröken Augusta Lundin om de korta promenadkjolarne 4 Konsten att servera och passa upp; af A — m 4, 5 Damer på skidor; af Ilse Franke 5 &gt;Apotekarmedaljens frånsida » af B 6 Något om soppor; af W. E 6 Damer och idrott — 7 Kvinnliga apotekare; af M. Leth 8 Kvinnorna på utställningen; af Adolf Hellander 9 11, 13, 14, 16, 17, 19, 20, 22, 23, 24, 26, 29, 30 33, 34, 35, 3 (5. Barnens väl; af — A — 9 Soppa på en korfsticka; af En ohjälplig gourmand 9 Opposition .. - 10 » Den gordiska knuten »; af A G. N.
Med emförmälande vidare att, enligt hvad Styrelsen inhemtat, föga annat bidrag till uppförande af fängelser i Sundsvall och norra delen af Calmar län kunde af de kommuner, som i följd af dessa fängelsers uppförande icke vidare blefve i behof af egna förvaringsrum för häktade personer, påräknas än kostnadsfri upplåtelse af fängelsernas byggnadstomter; men alt denna omständighet icke syntes vara af den vigt, att uppförandet af ifrågavarande för fångvården i allmänhet erforderliga fängelser skulle deraf förhindras, helst dessa kommuner i allt fall icke komme i åtnjutande af andra eller större förmaner, an kommunerna i och omkring länsresidenssläderna och af hvilka icke några bidrag i förevarande hänseende blifvit ifrågasatta, har, på grund af hvad sålunda blifvit anfördt, Fångvårds-Stvrelsen underdånigsf hemställt att Kongl. Maj:t till Rikets näst sammanträdande Ständer täcktes göra framställning dels att, för utvidgning af kronocellfängelset på Långholmen och uppförande af nya dylika fängelser i Sundsvall och någon af städerna i norra delen af Calmar län, i enlighet med de ritningar och kostnadsförslag, scm af Kongl. Maj:t blefve faslstäbda, måtte få användas ofvan omförmälda befintliga anslag och andra tillgångar, dels att för samma ändamål måtte anvisas ett belopp af 165.OfO R:dr, dels och att på Kongl. Maj:t må ankomma att pröfva, om och i hvilken mån de bestämmelser, scm för användande af de för häradsoch stadsfängelsers uppförande anvisade anslag blifvit i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse elen 5 Juni 184l meddelade, må i förevarande fall vinna tillämpning.
Finnas bland Beväringsmanskapet vanfrejdade personer, må de kunna uteslutas ur led med de öfriga och antingen särskildt vapenöfvas eller till andra lämpliga arbeten användas. § 33. Beväringsskyldig eller legokarl, som, i afsigt att undandraga sig beväringspligten, rymmer eller afstympar sig någon lem, skall uti krigstid i sitt ställe och på sin bekostnad sätta duglig karl, men i fredstid skall af honom erläggas ett belopp, svarande emot årets vapenöfningsfrihets-afgift. Om Beväringsmanskapets underhåll och förmåner. § 34. Då Beväringsmanskapet till vapenöfning eller till rikets försvar uppbådas, skall dess underhåll af Kongl. Maj:t och Kronan besörjas, äfvensom ock manskapet på Kronans bekostnad förses med erforderlig beklädnad, beväring och annan utrustning, allt på sätt i gällande författningar är derom bestämdt. Mom. 2. Likaledes skall ock Beväringsmanskapets Elitkorps, med undantag af de till Underofficerare konstituerade, under all tjenstgöring beklädas, utrustas och underhållas af Kongl. Maj:t och Kronan. Mom. 5. Derjemte skall af den i § 37 omförmälda fond Elit-korpsen erhålla arlvoden, i enlighet ined hvad derom särskildt stadgas, samt de till Underofficerare konstituerade dessutom undfå ej mindre dagtraktamente enligt resereglemente!, än ock visst beklädnadsbidrag till anskaffande och underhåll af uniformspersedlar. Det i § 2 omförmälda sjöfolk af handelsflottan erhåller under tjenstgöringstiden af Kronan underhåll oeh, med undantag af beklädnaden, äfven nödig utredning samt derjemte den månadshyra, som i enrolleringsorten är gångbar. < 462 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Beväringsskyldige
3:o afkomsten af 17*/2 tunnland skol-jord. Såsom innehafvare af klockare-lägenheten aflönas han med: l:o Djekne-åkern i Tjerrby socken, värderad till 400 R:dr R:mt, under boställs—rätt; 2:o Matlags-penningar af lands-församlingen 50 R:dr, och af staden 7 R:dr 71 öre; 3:o Extra ordinarie inkomster: Jura-stolse och offer, olika för olika år, i medeltal beräknade till 201 R:dr 2 öre. Ar 1793 den 1 Juni donerade Handlanden //. Sundberg och dess hustru A.M. Djurberg till skolan 25 R:dr R:mt årligen, med föreskrift, att nämnde belopp skall utdelas “till 4 de skickligaste sko!piltarne“, och 1820 erhöll skolan af Pappersmästaren E. Norlander och dess hustru A. C. Grotte ett kapital af 116 R:dr 67 öre, hvars årliga ränta 7 R:dr R:mt jemväl är anslagen till premier åt disciplarne. Konyl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 61. 31 Enligt pedagogens uppgift har skolan alltifrån år 1695, före hvilken tidrymd tillförlitliga upplysningar saknas, varit försedd med tvänne lärare, Hektor och Kollega, hvilket förhållande upfj^rde år 1809, då skolan Jgrvandlades till pedagogi. Skolhuset innehåller enskolslff'# 98/4|W!fnars fånga och lika bredd, samt 4 boningsrum för pedagogmi. Staden har förklarat sig villig att. i händelse pedagogien blefve upptagen bland elementar-läroverken, bekosta boställsrum åt Rektor, såvida nuvarande skollokal dertill får inredas. Laholm, som år 1857 egde 1,098 innevånare, ligger 2‘/4 mil frän närmaste läroverk (j Hamlstad). 28:o Pedagogien i Falkenberg. Undervisningen i denna pedagogi har omfattat samma läroämnen, som tillhöra folkskolans maximi-kurs, och derjemte understundom främmande, såväl döda som lefvande språk.
Till hvad jag förut anfört, vill jag blott tillägga, att man i stället för den tysta förmonsrätten synes vilja sätta inteckning i förmyndarnes fasta egendom, och uppmärksamheten hos den omyndiges slägtingar. Men det är osäkert, om förmyndaren har så mycken fast egendom, att arfvet skulle kunna intecknas; och dessutom vöre det obilligt, att tvinga honom gravera densamma. Hvad slägtingar beträffar, kunna många omyndiga finnas, som icke hafva nå - Den ij Npvember c. in. Barnarf blefve således blottsLäldt. för alla möjliga öden. Hittills har deremot barnarf, enligt ordspråket, hvarken kunnat sjunka eller brinna; och jag afråder, alt nu tillintetgöra folktron på en sådan barnarfs oförstörlighet. Herr von Hartmansdorff,: En ledamot liar hoppats, att man numera kommit så långt i utbildning, att det oskick, som vore följden af omyndigas förmonsrätt, afskaffades. Jag deremot gläder mig deråt, att icke min röst allena på Riddarhuset höjes till de omyndigas försvar. I laglösbetens tider var det Riddersmannen, som i främsta rummet borde försvara de värnlösa. Dessa tider äro väl nu förbi, men Lagen kan sjelf blifva hård och orättvis. Då är det Ridderskapet och Adeln, som i sista rummet aldrig bör undersöka egennyttan emot dem, hvilka icke kunna försvara sig sjelfva. Jag åtminstone ville icke upplefva den dag, då på Svenska Riddarhuset ingen röst höjdes lill deras skydd. Man säger, att föräldrar och släglingar skola, om förmonsrätten afskaffas, med mera omsorg tillse, hvilka förmyndare som förordnas för de omyndiga, och huru de handhafva uppfyllandet af sina åligganden. Jag tror väl, alt detta i allmänhet kan gälla om föräldrar, men med all välvilja för sina barn kunna de ej förekomma, att döden öfverraska!’ dem. Mången befinner sig för öfrigt 86 Den 9 November e. m. utan slägtingar, och i alla fall är det säkrast, att till sin målsman hafva Lagen, som ej är slägt med någon och aldrig är i behof om penningar.
Icke destomindre och ehuru K. Förordn. d. 27 Febr. 1739, K. Förordn. d. 2.3 IVov. 1756 och K. Förordn. d. 10 Febr. 1819 uttryckligen föreskrifva, inom hvilken tid från timade vacancer underd. förslag böra upprättas, tjenster och löner bortgifvas, samt huru förslagsoch liggetid beräknas må, hade likväl vederbörande uraktlåtit att med något förslag till återbesättande af den efter Ögnelodh sålunda ledigblifna lön till K. M. i underd. inkomma. Jag vädjar emedlertid tryggt till deras vittnesbörd, huruvida de uppgifter, min underd. tjensteoch meritförteckning upptager, äro öfverensstämmande med verkliga förhållandet eller icke; om jag var i tur till capitaineslön efter aflidne Ögnelodh eller icke; om jag under min mångåriga tjenstetid , derunder jag icke njutit en enda dags permission, begått den ringaste försummelse i tjensten eller icke. Utfaller, såsom jag tror, detta vittnesbörd till min fördel, skall det innebära ett erkännande å deras sida, att jag bort blifva å förslag uppförd. Hvilken för mig obekant kraft hade då kunnat verka derhän, att förslaget uteblef? Icke kunde den ledas från innehållet af K. Bref, rörande Flottornas nya organisation; ty den anbefalldes först d. 2 Nov. 1824, eller nära 5 månader efter Ögnelodhs död, och således sedan både förslagsoch liggetid lupit till ända: Och lika litet hade någon generalordre kunnat inhibera förslagets afgifvande; ty en sådan generalordre skulle rubbat föreskrifter Den i Mars c. m. i gällande författningar, och gällande författningar fa icke, emot stadgandet i Reg.F.vs 8 5- upphäfvas eller förändras, utan i följd af K. M:s Nåd. beslut, efter StatsRådets hörande. Förslaget må nu hafva uteblifvit af hvad anledning sorn helst, det ligger dock i sakens natur, att då jag icke blifvit uppförd på något förslag till capitaineslönen efter Ögnelodh, K.
Q; hvarvid bör anmärkas, att vid de flesta färjställen äro kongliga och furstliga personer med svit, i tjensten resande embetsman, kronans manskap och kronotransporter befriade från färjpenningar. Enligt från Kronobetjeningen inkomna uppgifter funnos vid femårsperiodens slut följande antal grindar o o å allmänna landsvägarne, nemligen i Medelpad omkring 300, i Södra Ångermanland 361 och i Norra Ångermanland 418, eller tillsammans 1,079 grindar, hvilket antal dock hösttiden, när kreaturen utsläppas på bete å inägorna, betydligt ökas, på många ställen fördubblas. Att dessa grindar, då de stänga allmänna landsvägen, äro olagliga, lärer lika litet kunna bestridas, som att de äro högst hinderliga för allmänna trafiken. En förändring i detta hänseende är af behofvet högeligen påkallad och lärer äfven vara att vänta, sedan Kongl. Majit behagat i nåder infordra Dess samtlige Befallningshafvandes underdåniga yttranden i ämnet, hvilket underdåniga yttrande Kongl. Majits Befallningshafvande i Westernorrlands län under den 30 Mars 1859 afgifvit. Westernorrlands län. Gästgifverier. Skjutsreglering och -entreprenader. 29 Gästgifveriet' och skjutsombytesställen finnas till det antal, som tab. N:o 8 upptager. Att med säkerhet uppgifva antalet af utgångna hästar är icke möjligt, då dagböckerna för de första åren af qvinqvenniet till en del icke äro i behåll. Den uppgift, som i tab. N:o 8 leinnats, är således endast approximativ och grundad på anteckningar hos Kronobetjeningen, men med visshet kan man antaga, att antalet snarare är för litet än för högt, samt att de resandes antal de senare åren icke obetydligt ökats.