Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I stället för alt efter ändrade förhållanden ordna de samhällsbildningar, som utvecklade under r4 århundraden redan fitnnos, och som tillsammans utgjorde det dåvarande Frankrike och dess folk, nedref man allt hvad som förut fanns, för att grundlägga ett nytt Frankrike, eli konungadöme med republikanska institutioner; meri inom tvänne år var detta förmenta foster af förnuftets egen vishet ramladt, dess Konung mördad på schavotten, och den förfärligaste terrorism herrskare öfver folkets lif och egendom; och månne icke, om under de — om jag ej irrar mig — r > olika försök man sedermera gjort att återbilda det Franska samhället, man ännu icke lyckats att finna någon form, som funnit stöd i nationens tillgifvenhet, orsaken varit den, att man undanryckt alla rötter, hvarifrån tillgifvenhet kunnat framskjuta. Spanien och Portugal visa oss ytterligare exempel på vådan att, med tillintetgörande af alla beståndande elementer, vilja grunda en ny samhällsordning på förmenta förnuftsfordringar. Man har der tillintetgjort till och med de varande democratiska institutioner, (vissa provinsers Fueros), 100 Den ii Octobcre. m. som under seklers oinskränkta konungamakt bibehållit sig, oell hvad bar man gifvit i stället? Wänne, man skulle önska oss dessa länders periodiskt återkommande revolutioner oell våldsamma grundlagsförändringar, än framkallade af gardes-sergeanter, än af de större städernes pöbelhopar, eller månne der rådande säkerhet till lif och egendom, eller skydd för tillväxt i välstånd, lycka och bildning äro att eftersträfva ? Förgäfves må man såsom motsatt exempel anföra de Förenade Staterne af Amerika.
Redan deruti synes mig ligga eD skäl för bifall lill Ulsk:s betänk., och att det vore nyttigt, om här i hufvudstaden kunde beredas tillfälle äfven för de mindre bemedlade folkclasserna att få sådana tidsfördrif och ädlare nöjen, som en theater erbjuder; detta anser jag vara så gifvet alt det icke bör bestridas. Likaså tror jag det vara ostridigt, att den dramatiska konstens framsteg befordras genom täflan. Det är visserligen icke min afsigt att förringa förtjensten af den K. theatern? bemödanden i detta fall; men då vi äga en dramatisk litteratur, så är det anmärkningsvärd!, att man så sällan får se dess alster reproduceras på scenen som hittills varit förhållandet, i4s Den 4 December e. m. likasom jag tror att man kan tillskrifva denna omständighet, att den dramatiska litteraturen hos oss icke stur på samma ståndpunkt som litteraturen i andra vettenskapsgrenar. Man talar om att den K. theatern skall göra förlust genom concurrens nf flera thealrar; men jag tror att två theatrar af olika egenskaper och olika priser för entréen alltforva 1 kunna bära sig i en stad med 80 lill 90,000 menniskor, och att befara, det den mindre theatern skulle blifva en skola för osedlighet, dertill finner jag inga skäl vara för liander), då vi vela, att de theatraliska tidsfördrifven äro underkastacensur och Ständerne skulle komma alt till Konungen i rind. öfverlemna att vidtaga de reglementariska föreskrifter, som Konungen skulle anse nödvändiga, äfvensom sådana bestämmelser, som, i hvad rätt och billigt kunde vara, äfven betryggade den K. thealerns verksamhet och de personers derpå beroende intresse, som dervid äro anställde. Det är äfven en annan omständighet, som jag tror 111ig böra vidröra, nemi. att det beslut Ekon.Utsk. tillstyrkt Ständerna att vidtaga, är det, som närmast är förenligt med grundlagens anda. Hr Mannerskantz:
Derföre gymnastik, masage och allehanda luren. Nej, detta är ju omöjligt. Man är ju tvunläkemedel — bort med de snäfva ärmarne! Vida, tillräckliga ärmar, som tillåta hvilka gen att arbeta, och valet af arbete står en ej rörelser som helst, se der första vilkoret för alltid fritt. Men något kan likväl göras. För att förebygga detta onda bör man sträfva ett par friska, duktiga armar. Marta. att stärka de muskler, som vid arbetet tagas i anspråk, och detta sker bäst genom gymnastik, som ju stärker hela ens fysik och i sammanhang dermed kommer armarne till godo. Men de, som icke hafva tid och tillfälle till en ordnad gymnastik, böra söka att genom fysiskt arbete af allehanda slag omväxla med oeh aftill bryta den genom sin enformighet skadliga hufvudsysselsättningen. Och den, som ej anser Z D X 7 1 T sina fina händer för ömtåliga att ta till yxan för årgången 1 8 8 8 i vedboden och sopborsten för salsgolfvet, skall ej ångra det utan snart finna, att dessa simpla — trefliga och billiga — tillhandahållas verktyg jemte en mängd andra sådana som hos redaktionen. Eeqvisitionerna böra dock krattor, hammare och mortelstötar m. m. äro vara inkoniDa innan januari månads utgång. helsans och ett friskt lynnes bästa vänner. Men det är en sak till, som jag skulle vilja Priset är Permar påpeka, och det var egentligen för den skull jag tog till pennan, fast det kommer litet post Skriptum, som ju är fruntimmers sed. Då fråga blir om en kraftig och sund fysik, spelar menniskans klädedrägt en stor oeh aldrig tillräckligt beaktad roll. Och denna vigtiga omständighet ignoreras i allmänhet allt för mycket af fruntimmerna; alla gamla historier om snörlif, krinoliner och styltor under fötterna lära oss, att qvinnan tar mindre hänsyn till det helsosamma än till det sköna. Men det ' sköna är liktydigt med det moderna, oeh modet, hur oskönt och skadligt det än utvecklar sig, ju är alltid vackert och efterföljansvärdt. Ja — så har det varit, men lyckligtvis har en annan friskare vind börjat blåsa, som fört med sig sundare och friskare åsigter.
Om han i sammanlefnaden understundom med mindre varsamhet nyttjade Satireus och Ironiens vapen, var det ej hjertat, som ville skada; det var snillet, som lekte; och glädtigheten gjorde alltid såren mindre svidande, än bitterhetens öfverlagda dråphugg. Af naturen välgörande, kände han aldrig fägnad af någons ofärd; kunde glömma oförrätter, och förstod konsten att hämnas med ädelmod. Yppades fråga om hårda eller lindriga utvägar, nyttjade han alltid hvarje tillfälle att befrämja de sednare. Böjelsen för välgerningar gjorde honom frikostig, och ökade de behof, i hvilka en mindre vårdad hushållning kastade honom. Dessa behof voro roten till hans flesta både bekymmer och fel: ty få hafva mera behöft och mera föraktat penningar, än han”. – Det nu anförda förklarar, bland mycket annat, äfven möjligheten af den pastorats-försäljning, som under den tid, då han såsom Stats-Sekreterare jemväl förestod Ecclesiastik-väsendet, lades honom till last – tyvärr! ej utan grund; ett oskick, på hvilket Toll, med Nordin och Armfelt, ganska rättmätigt bevekte Konungen att göra slut. I sjelfva verket var detta oskick ett ganska gammalt, fastän aldrig tillförne så högljudt öfverklagadt. Schröderheims fel var, att fortsätta det häfdvunna, från ”Frihets”-tiden testamenterade missbruket; och Konungens, att länge stillatigande tillåta det fortsättas. Huru han sjelf såg denna sak och för sitt samvete ursäktade den, visar sig af det bref till Konungen af Stockholm den 10 Oktober 1789, hvari han derom yttrar: ”Man tog förvaltningen af mig och lemnade den åt en prest 237, med mindre religion och moral än jag verkligen har ... Mina enskilda omständigheter tvungo mig att nyttja de förmåner, mina företrädare oklandradt njutit: men, ehuru jag blifvit dömd, kan jag bevisa, att jag icke gjort deras missbruk. Jag har varit elak mot mig sjelf i complaisance mot andra; och de, som jag mest tjenat, torde snarast ha vedergällt mig på annat sätt” 238.
Nå nå, fatalierna till efterräkning äro ännu icke försuttne Men vidare, bror Curt, vidare!« – «Ständerna åtogo sig derföre, att intill nästa riksdag fortfara med utgörandet af den förra bevillningen, i de delar, konungen icke redan eftergifvit den eller förordnat om dess upphörande.« – «Så, att det stadnade vid det gamla Nå, än utgifterna då?« – «Vi skänkte kronprinsen Gustaf Adolf, som jag redan nämnt, 300,000 riksdaler i faddergåfva; drottningen 100,000 riksdaler, i glädjen öfver den thronarfvinge, hon skänkt riket; hertig Carl 100,000 riksdaler, i hemgift, efter han blifvit förmäld sedan ständerna sista gången voro tillsammans; konungen 100,000 riksdaler, i handpenningar årligen, i stället för 45,000, som han dittills haft 45; och slutligen till riksdagskostnaderna 100,000 riksdaler, allt specie. Bidragen skulle ske genom ett frivilligt sammanskott årligen, från innevarande års början till och med 1785.« – «Det har, min själ, ej gått knussligt till vid denna riksdag. Stackars det arma folket, som skall betala fiolerna! Jag menar dem, som ingenting äga; ty hvad de förmögnare angår, så kan deras debetsedel stundom egentligare kallas ett «välståndsbevis.« – «Nu skall du få höra en mästerkupp till af den illparige kungen. På riddarhuset hade han denna gången öfvertaget, dels medelst sitt eget parti, dels medelst hertigens, i penningefrågor, för hemgiftens skull (ty egennyttan är en mäktig driffjeder hos den nådige herren), och dels derigenom, att han tagit i sin sold en samvetslös skribler, assessor Höppener, och nyttjar honom, att vid hvarje skymt till motstånd af adeln, skrika på aristokraterne, som vilja utså tvedrägt, för att återföra riksdagsvälde och utländska bestickningar.
Men om äfwcn detta sätt bljfwit försökt, har sädant endast tstnt att destomera fbrwlssa Utskottet om bäde orättwisan och otillräckeligheter af denna ntwäg, sä mycket mindre swarande mot Utskottets förbindelser, som Riktens Högloft. Ständer ingalunda behbft älägga Utskottet att föreflä nya grunder till Bewillning, om de förra af dem sjelfwc warit godkände. För att styrkas i denna tanka, har Utskottet icke först behöft upplysas af de flere ansökningar, som inkommit ifrän serskildt Landsorter, serskildt Skräen och Inrättningar, serskildt Embeten och Personer, alla klagande öfwer dek förtryck förra Dcwillnings-Systcniet medförde för armodet och den aftpnade rörelsen; denna ojämna och illa beräknade fördelning af Utskylderne, denna härdhct emot Uslingen, denna skonsamhet emot omanlig och ständigt tilltagande förmögenhet, denna 812 Dcn 25 September. denna oreda och vidlyftighet genom en mängd olika Contributions-Artiklar och benämningar, ej mindre be» fwärligc för Upbördsmannen, än swäre att gransta och förstä för dcn skattdragande sjelf, detta bona tillfälle för underslef och försnillningar, samt detta i följe deraf lika vidsträckta utrymme för ätal och ouphörliga anmärkningar: dcsta brister hafwa i sig kjelfwe warit alltför synbare för att kunna undfalla Utstottcts upmärksnmhct, och föranledde derföre redan tidigt till det beslut innom Utskottet, att iZoo ärs VewillningsFörordning pä anförde skäl borde, w!d utarbetandet af en ny, alldeles icke till betz hufwudgrundcr följas. Ehuru Utskottet icke wägrat att läka sig föredragas Förslag, som päkageligen stridt emot detta Be» flut, har det, med erkännande af wista goda allmänna upplysningar derutur, dock alldrig funnit stäk till afvikelse fran sin föresats.
Framlidne Protokolls-Sekreteraren, Grefve Carl Adolf David Gyllenborg har genom testamente den 13 Juli 1858 till stående donationsfonder under Riddarhus-Direktionens och Domkapitlets i Strengnäs förvaltning anslagit ett kapital af 22,000 R:dr Banko med ytterligare tillägg af 2,000 Riksdaler samma mynt, för att af räntan derå någon vedergällning skulle tilldelas de personer, 5 som komme att hafva närmaste omsorgen med räntornas årliga upptagande och utbetalning, samt i afseende å Riddarhusets till 13,000 R:dr bestämda andel i det sammanlagda donerade kapitalet hufvudsakligen förordnat, att af den årligen fallande räntan en pension å 300 R:dr Banko skulle tilldelas Mamsell Sara Gustafva Spännare under hennes återstående lifstid; att efter hennes död med denna summa skulle förfaras på enahanda sätt som genast med det återstående räntebeloppet, nemligen att gratifikationer å 50 R:dr Banko bildades och efter årligen derom skedd kungörelse i Tidningarne utdelades till behöfvande Adeliga fröknar och enkor på sådant sätt, att halfva antalet gratifikationer tillfölle de förra och andra hälften de sednare, dervid de fattiga fröknar och enkor som antingen äro eller hvilkas män varit afkomlingar af testators moderfader, Direktören vid Ostindiska Kompagniet David af Sandeberg borde ega företräde; att derest i en framtid några afkomlingar af bemälde
Sedan Hr Gr. o. Landtm, upplyst att äfven den i afseende på denna artikel till R. o. Ad. samt PresteSt. af Utsk. framställda inbjudning blifvit af sistnämnde Ständ antagen, beslöt 11. o. Ad. att, med frånträdande af sitt förut i ämnet fattade beslut, antaga de af Utsk. föreslagna tullbestämmelser för artikeln Beckolja, samt ansågs voter:s-propos:n N:o 25 till följd häraf hafva förfallit. 22:o Ben. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att PresteSt. vidblifvil sitt i fråga om denna artikel förut fattade beslut. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer då att R. o. Ad. måtte göra likaledes; enär någon vinst i tid icke vinnes deraf att detta Ständ frånträder sitt förra beslut. R. o. Ad. vidblef sitt förut i detta ämne fattade beslut samt godkände de föreslagne voter:s-propos:ne N:is 2G och 27. 23:o Bensvart, Benkol eller Bister m. fl. rå- och beredningsämnen för näringarne. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att den inbjudning, som i afseende på ifrågavar. artiklar och de dertill hörande voter:spropos:ne N:is 28 till och med 79 blifvit af Utsk. till R. o. Ad. samt PresteSt. framställd, var antagen af sistnämnde Stånd såvidt den beträffade proposme 28 lill och med 33, 35 till och med 67, 69 samt 72 till och med 79, men PresteSt. deremot i fråga om de i voter:s-propos:ne N:is 34, 68, 71 och 72 omförmälde artiklar, vidblifvit sina förut fattade beslut. Hr von Hartmansdorff:
Kommerse-Kollegium uppbäras för anskaffande af unionsvapen och flaggor, enligt fastställd ny modell, vid de Svenska och Norska Konsulsoch vice-Konsuls-stationer, för hvilka Kongl. Kollegium, på grund af inhemtade upplysningar, kunde finna sådant erforderligt. Efter hvad Revisorerne erfarit, har redovisning öfver användandet af de utaf Kongl. Kollegium å berörde anslag lyftade medel ännu icke hunnit uppgöras. Räkenskaperna öfver ofvannämnde fonder och medel äro förda med ordning och redighet; vid deras granskning har, i afseende på ziffran, icke något varit att anmärka, och äro uppgifterna, rörande de i Rikets Ständers Bank, vid hvarje revisionsårs slut, innestående behållningar genom vederbörliga attester styrkta. Revisorerne, som tagit kännedom af Ombudsmannens Berättelser angående fondernas vid 1845 och 1846 årens'slut balanserade fordringar, äfvensom af de utaf honom förda Lagsöknings-diarier, hafva deraf inhemtat, att bevakningen och indrifningen af förfallna fordringar blifvit ordentligt och med drift besörjda. Vid anställd inventering af fondernas lånehandlingar, hafva dessa befunnits väl ordnade och säkert förvarade. I afseende på ett, jemlikt Kongl, Brefvet af den 19 December 1835, Eskilstuna Fristad meddeladt lån utur Manufaktur-Diskontfonden, stort 18,298 R:dr 20 sk. 1 rst., för inköp af åtskilliga i nämnde stad befintliga, Kronan tillhöriga, vattenverk och byggnader, har likväl den anmärkning förekommit, att för nämnde lån, hvarå Fristaden, genom dess Äldste och Drätsel-Kommission, till Kongl. Kommerse-Kollegii ordres afgifvit behöriga förskrifningar, någon inteckningseller annan laga säkerhet icke blifvit ställd, ehuruväl det emellan Kongl. Krigs-Kollegium, å Kronans vägnar, och Fristaden angående ifrågavarande vattenverk och byggnader, den 15 September 1836^, upprättade, på Kongl.
Lag med döds straff, Lag-Utffvt ts - 1236 Den 24 Augusti. tet bär, i anledning häraf, öfmermägat sä wäl hmad emot sädauc straff i allmänhet ofta är Laladt och strifmit, svin dcn betänklighet a t de r berörde Lagens rum omtaldte brott föranledas endast af lättsinnighet utan upsät at åstadkomma och utan redig föreställning om. Handlingens onda följder, men sädane äro wilksren för samhällsordningen, at Handlingar mera mätte straffas efter ben möjliga ffadligbeten af deras följder än efter uphofsmannens upsät: Och af wördnad för principen af det helas beständ, mäste det enstidta nredlidandets rost nedtystas, sä lange det är en sanning at Statens beständ sädan mm dcn til fribets och rättigheters skydd bör wara, beror pä Seder och desta pä upfostran; och man ej känner riägot sä wärksami medel stom nämnde straff til märkande och underhällande af afstp för sädant som hotar Staten med undergång; mäste det för blodskam i ofwanssrifne leder bibe häll as. Men stall et sä alfwarsamt straff anwändas, och ar afsigten dermed at i opinionen befästa en mist handlings w derstygelighct; sä mäste Lagstiftningen, för at icke blifma i stridighet med sig sjelf, sorgfälligt tilse, at icke samma handling i något fall mä kunna högtidligen bli förklarad fö ' tilläten och löstig, än mindre genom Religionens Ceremonier helgad. Den i Memorialet gjorda proposition, at Konungen ma af t77äd tillstå alla äktenskap Utom i rätt uppock) nedstigande leder, eller ä sidone emellan Syskon; innefattar ibland de leder som skulle underkastas Kongl. Difpen, se, äfwen Broders eller Syster barn och deras af - Den 24 Augusts. 12Z7 afföda.
Pä grund häraf kan Utskottet lill ifrägawaranLe ersättning ej sörestä mindre samma, än Etthundrade Tjugu Tusende Riksdaler Banko pä Förslag; Men sär derjemte tillstyrka att innan betalning sier, de för Roterings-Manskapet förfärdigade Kapotter warda behörigen besigtigade, och ersättningen för dem som godkännes, bestämd efter beskaffenheten och siwarje Orts serskildta pris, samt de som kunna fin nas oduglige Casierade. Och torde Utstottet wid upprättandet af Fö nance,planen fä uppgifwa det sätt till ersättningssummans erhällande, som Utskottet dä kan finna bliswa det lämpligaste; hwilkct allt till Riksens Hög löst. Ständers bepröswande vswerlemnas. Orebro den 12 Junii i8i2. Pä Högloft Ridd. och Pä Högw. Preste-StänAdelns Ledam. magnar, dets Ledamwägnar, Larl IVIörner. 6u8t. dckurra^. Pä Wällost. BorgarePä Hederw. BvndeStänLets Led. wägnar, Ståndets Led. wägnar, P Ve ebelin. Upp - Den 17 Junit» §9!
Hr Ribbing, Arvid, d. 28 dennes e. m. på bordet lagda motion, ang:de anslag af statsmedel för befordrande af hvithetsodling och för anläggande af fabriker till beredning af hvitbets-socker. Föredrogs och remitterades till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. Hr Ribbings, Arvid, d. 28 dennes e. m. på bordet lagda motion om utfärdande af en förordning ang:de kostnadsersättning för grunddikning af åkerjord å boställen. Föredrogs och lades lill handlingarne LagUtsk:s d. 28 dennes e. m. på bordet lagda Utlåt. JYs 1, angide revision af lagarne om edgång. Föredrogs och remitterades till Riddarh.Utsk. Hr Thams, Carl Wilh. Äng., d. 28 dennes f. m. bordet lagda motion, ang:de tryckning af de Riksdags-prot:r och handlingar från äldre tider, serskildt eller hufvudsakligen rörande R. o. Ad., som uti Riddarh.- Archivet i handskrift förvaras. Anmäldes Den 29 December. 241 Anmäldes och lades på bordet EankoUtskrs mern. M 4, med hemställan om rättighet för Banken, att under innevar:de vinter hafva å utrikes ort stående ett belopp af högst två mill.-r R:dr flamb. b:ko. Uplästes och lades lill handlingarne ankomne prot.utdr. från de öfrige RiksStin, nemi. från PresteSt. af d. 21, 23 och 24, från BorgareSt. af d. 22, 23 och 24, samt från BondeSt. af d. 21,22 23 och 24 dennes. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. { till 9 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 31 December 1853. Plenum kl. \ 10 f. m. Justerades 6 prot.utdr. för d. 29 dennes samt pleni-protin för d. 17 dennes f. och e. m.
Riksdagsordningen, vid slutet, ett nytt moment: ConstitutionsUtskottet äge äfven a t b infordra och granska de af Riksens Ständers Justitieombudsman sedan sista Riksdag förda Diarier och Register, och med Utlåtande öfver dess Embetsför vältning till Riksens Ständer inkomma. 63 §. Riksdagsordningen i 2 momentet, efter orden: väljes af Riksens Ständer: sedan ConstitutionsUtskottets Utlåtande öfver dess Enibetsförvaltning inkommit* Ven 5 Juli. tW« jio ConstitutionsUtskottets Memorial sif den 3 dennes, hvaruti till hvila in till nästa Riksdag uppgifves ett sä lydande förslag till ändring af 15 §. Riksdagsordningen: Allmogen i hvart Härad vdlje, efter Hemmantalet, till Riksdagsman af RondeStåndet den inom Häradet boende och besutne KronoSkatteFrälseeller Säterihennfiansägare, hvilken icke tillförene hört till annat RiksStåjid eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst innehaft. U ill ja flere Härad förena sig om en Fullmägtig, vare sådant dem obetaget, 8:0 ConstitutionsUtskottets
Wid en allmän dagswerks-reglering i Södermanland är 1749 blefwo till Djurgården anfiagne för Höstottern m. m. 717 st., till gärdesgärdens resning wid infallande bläst 116 st., samt till gardesgärds stängning 2706 st. dacswerken, hwilka sistnämnde nu mera, likmätigt Kongl Resolutionen af den 18 December 1782, böra af Allmogen antingen utgöras in natura till hwad a che>e som hälst, eller ock betalas efter markcgängs-pris, i ställer för dst att de dittills blifwit af Allmogen löste med 2 ss. stycker, och gärdesgården som består af 16.232 alnar af 6 alnars höjd, och 3,085 alnar «f z alnars höjd, med denna Summa pä winst och förlust underhällen. — Dessutom har Slottet sig anstagit 1,512^ dagswerken hwilka merendels ständigt in natura ulgätt, kill hjelp wid bygg. nader och repararioner, wirkes framkörande, wedhuggning, sirandernes ränsning, Slotts-holmens fyllande, broars och wägars widmagkhästaude samt allecplanteringarne ni.ffm. Den» Den 12 Zebruarii. ZZ7 Denne Kongsgård har ständigt sedan 1719 warit nnder arrende. Likmätigt Kongl. Brefwen af d. ig Maj 1748 och af den 27 Angusti 17Z0 samt Kongl.
Ständer framlägga förhållandet samt ett enär en utgift för Tituln agde rum, häldie återtaga denna Titulus tillgång iler den fanns, än att i förra fallet, på sätt sorn förut någon gång skedt, annullera anordningar, som visat Ofver-Assigne” ring, och föra differencen på det följande året,' och i sednare åter, -att föra utgifter, som angelägne ansetts, på Förskotts-Tituln, att till nästa Riksdag anmälas till ersättning hos Riksens Ständer, hvilket i sådant fall rätteligen hade påfordrat nytt anslag; Och Kongl. StatsContoiret ansåge för öfrigt rigtigare än allt annat både för Räkenskapen och Controllen, det ingen så kallad jemkning för Tilul-Summorne efieråt ägde rum , utan att Böckerne, likasom Bankens, löpa för dagen, och tillslutas på dag, j6iO Stats-Utskottens Belänkanden, till hvilket mai Kongl. Stats-Contoiret sträfvade att hinna, men dervid vöre det ock nödigt att de åtgärder icke anspgos klandervärde, hvilka leda tili detta mål, men hafva ingen ting annat till föremål, än sådan ordning ock en fullständig säkerhet, hvarförutan Kongl. Stats-Contoiret tillkännagifva att för Arén j8i6 och 0.817, hade JE-lufvud-Titlarnes Anslags-Summor icke genom anvisningar å Besparingarne blifvit öfverskredne, saint att hvad Åttonde Hufud*Tituln särskildt beträffade, de fleste derå uppförde Anslag, endast ärp jFörslags-Summor hvarå Besparingar föga äio att påräkna, hälst förhöjda valiruprisen samt Arbetsoch Dag-löner •yerka på manga af denna Titulns utgifter. Då erfarenheten under de sednare