Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvarje dag åsamkar honom blott en ny syndabörda: derför, om du är hans vän, så lät mig hämta honom, emedan han ännu torde kunna komma i det drägligaste plågorummet. – Broder, skänk honom blott en dag, en enda dag: om han ej inom nästa midnatt talat vid den unge Rustan och ej en god gerning finnes under hans namn i Lifvets bok, så vill jag icke tala ett ord till hans försvar. – En, blott en dag! Hvartill skulle den gagna honom? Men denne eländige skall icke störa vänskapen oss emellan. Denna dag vare honom gifven; men om, vid dess ända, dessa villkor ej äro uppfyllda, så skall hvarken du, eller någon af Propheterne hindra mig att fullborda mitt uppsåt. Mitt hjerta andades åter. De båda Englarne aflägsnade sig: men vid utgåendet gaf mig ännu Gabriel en mildt varnande, af sin följeslagare obemärkt vink. Knapt hade morgonen ljusnat, förrän jag skyndade att kalla dig. Du känner nu, Rustan, utan vidare förklaring, i hvilka egna förhållanden vi stå till hvarandra hvad jag fordrar af dig och i hvad mån du kan räkna på min ynnest. Men dessa berättelser hafva förfärligt skakat mig: jag behöfver hvila en eller två timmar. Gå mellertid i ett sidorum och öfverväg i enslighet hvad jag anförtrott dig. Han ropade åt en af hofmännen. Nazir, låt mina läkare komma in, och låt inbära förfriskningar till denna yngling! En här af stridiga föreställningar genomströmmade min själ. Så många sköna och vidriga, ljufva och förfärliga bilder af de uppträden, som blifvit mig föremålade, trängde sig i en hvirfvel för min inbillning, att mitt sinne på lång tid ej kunde återvinna sin klarhet. Den unge Konungen hade berättat med så mycken liflighet, att jag sjelf, så länge jag hörde honom, icke kunde hindra mig, att, liksom han, tro på dessa syners verklighet. Sedan jag emellertid med mera lugn fick öfvertänka berättelsen, förekom det mig i alla fall troligt, att hans gode genius genom denna dröm velat gifva honom en kraftig väckelse.
Ständer hafva beslutit att dessa Kronans lägenheter skulle till Statens gagn och »ytta föryttras; sättet huru det skall ske är äfven bestämdt. De medel som redan influtit för det som verkstäldt blifvit, torde ingått, såsom alla skatteskjilingar, till Riksgälds - Contoi» ret , till afbetalning å Rikets utländska skuld, men nu då densamma till större delen är afskrifven, torde, till den återstående delen, tillräckliga medel finnas uti sjelfva Bevillningen, hvilken i förra tiden egentligen blef åtagen till Rik* - 7 6 4 Den 7 Juft. Riksskuldens betalande, icke att fylla deficit uti Stats-inkomsten , emedan man rättade utgifterna efter inkomsterna, pä samma sätt, sorn hvarje klok enskild hushållare gör, Skatteskillingarne skulle således till något annat behof kunna varda använde: Ropet om penninge-nöd *är allmänt, från flen ena landsändan i Riket till den andra. Orsakerna härtill angifvas olika, till en del alldeles origtiga. Riksens Ständer påkallas nu sorn alltid att skaffa hjelp, sedan andra vållat oredan; många projecter uppgifvas, de fleste, sorn jag förmärkt, att öka penninge-massan, och det med papper utan credit. För många enskilta vöre detta visserligen lika så radical hjelp, som ruin för andra och sjelfva Staten, samt leda till händelser , som ej roed visshet kunna beräknas och förutses , rnen ögonskenligen synas vara att be* fara. En ny allmän Discont-inrättning, med nya millioner R:dr. Sedlar, kunde komma i fråga, men hvad är detta i sig sjelf annat än en indirect förökning af Banco-mynt, då RiksgäldsSedlar skall' emottagas såsom Rikets mynt, och skall i Riksgälds-Contoiret utbytas emot Banco. Det är i anledning häraf, som jag vördsammeligen underställer, om icke här vore en fond att tillgå, som kunde användas till styrka för de operationer, denna
Besinnar man, att förslaget nu för andra gången behandlas af Rikets Ständer, utan att frågan kommit en hårsmån närmare sin lösning, så torde man inse befogenheten af denna anmärkning. Jag anser således för min del oundgängligen nödigt att Rikets Ständer, under inseende af omöjligheten att, på det sätt nu blifvit föreslaget, åstadkomma en verklig och för nationen välgörande förbättring af vår brottmålslagstiftning, fatta det beslut, att den hittills uppgjorda planen måtte ändras samt att arbetet företages i en annan ordning. Jag anser att man dervid bör taga till föresyn de länder, der man, med mera praktiskt sinne än i Tyskland, företagit och verkställt reformer af strafflagstiftningen. I Frankrike och Belgien hafva t. ex. förslag till nya fängelselagar blifvit representationen förelagde. I Danmark likaså, och man har der tillika genom antagande af särskilda förordningar angående straffen för särskilda klasser af brott, såsom särskildt för stölder och rån, bedrägeri och förfalskning, eller brott emot äganderätt; särskildt för dråp och mord o. s. v. lyckats småningom bringa strafflagstiftningen i öfverensstämmelse med tidens fordringar. I England har man också börjat med reform af fängelseväsendet, och derefter företagit en nationell utbildning af strafflagstiftningen. I öfverensstämmelse med dessa länders exempel har jag inom Utskottet varit af den mening, att Utskottet med ogillande af förslaget till strafflag, skulle egna sin uppmärksamhet företrädesvis, dels åt nödiga modifikationer i straffsystemet, såsom kyrkopliktens borttagande, frihetsstraffens ändamålsenliga inrättande o. s. v., dels åt en förbättring i lagstiftningen angående straffen för stöld, rån, bedrägeri och förfalskning, hvilka brott äro de, som under senare tider mest tilltagit, och i afseende å hvilka den nu gällande lagstiftningen kan anses bristfällig. Dessa förbrytelser, såsom innefattande alla kränkningar å äganderätt, utgöra också en klass för sig, och kunna således behandlas särskildt; serdeles om man något mera än lagberedningen, tager i betraktande den gällande lagstiftningen. Den brist på enhet och system, som kan blifva en följd af detta sätt att gå till väga, kan, vid en kommande riksdag, lätteligen afhjelpas genom förordningar om straffen för öfriga klasser af brott.
Naturligtvis hade hon underrättat honom om, att hon sökte, och han hade helt kort svarat henne, att han visste det. Hans bref hade, sedan han lämnat Upsala, varit än mera sparsamma ån förut. Men det älskande hjärtat fann alltid ursäkter för honom, och när någon gång några rader kommo, fanns det alltid i dem något ord, som höll henne skadeslös för missräkningen. Under sommaren lyckades Kerstin få anställning som guvernant på ett majorboställe, som låg en mil utanför staden. Hon var lycklig däröfver, ty med den lilla lön hon erhöll, kunde hon sedan bestrida kostnaderna för profresan. Då hon anlände till den station, där hon skulle stiga ur för att med skjuts fortsätta den korta vä- gen till Akelösa, stod Axel på perrongen. Det var visserligen inte mer än åtta månader sedan hon såg honom, men hon hade så när ej känt igen honom. Han hade lagt sig till med helskägg, hade blifvit fet, och den, som icke såg honom med Kerstins ögon, skulle ha sagt, att han var typen för en riktig bondkaplan. Åkelösa! Och det var där Axel konditionerade, Hon satt länge allvarsam och tänkte. Om hon skulle söka! Men det fanns nog ingen utsikt. Hon var ännu så ung i tjänsten, och säkerligen skulle många bättre meriterade gå henne förbi. Men ändå! Hon sof oroligt den natten och kom icke till något beslut. Dag efter dag gick, utan att hon kommit öfverens maå sig själf. Hon väntade på något. något som skulle bestämma henne: ett uppmuntrande ord från Axel, som naturligtvis visste, att platsen var ledig. Men något sådant kom ej, och ej heller ville hon skrifva och fråga honom. Det hade ju varit så naturligt, men hon kunde ej komma sig för därmed. Slutligen led det på tiden. Nåja, tänkte hon. Jag försöker. Kunde jag få en ordinarie plats på landet, där lefnadskostnaderna ej äro så dyra, kunde jag spara mycket. Och det bestämde henne slutligen. Hon gick till skolrådsordföranden för att begära ett tjänstgöringsbetyg. » Ämnar fröken flyita? » frågade kyrkoherden. » Söka åtminstone, » sade Kerstin leende.
Nro 2 framstälda förslag, såsom af alla Fyra Riks-Stånden tili Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag aniavet, kommer att till sama Riksdag hvila, blott alt för omröstning i Förstärkt Couslilul ions-Utsk<»lt föreslå följande Deri, som lill Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, under de af ConsliLutions-Ulskottet i Memorialet N:o 98 uppgifna 16 Conslitutions-Ulskoltets Memorial, A7:o 111. förbehåll, godkänner följande, af Constilulions-UtskoUet i sama Memorial framstälda, förslag tili a) Tillägg eller irsta mom. af Riksdags-Ordningens § 5g. Der ofverl äggningarne hållas offentligen, åge dock Stånd magt att om dess Protocoll annorlunda förordna. Protocoll, som icke så fullständigt, sorn ofvan sagdt är, tryckas, skola tvefaldt utskrifvas att ajlemnas till förvar, det ena i Riks-Archivet, det andra i Banken. Hvarje enskild stånde fritt att hos den, som Protocollen vårdar, utbekomma , samt utan hinder eller förf attare-ansvar trycka, större eller mindre delar af samma Protocoll. b} Ändring i Tryckfrihels-Förordningens 2 §. 4 morn. I grund af hvad alla slags handlingar i hvad ämne sorn helst. Vid föregående tillåtelse skola följande undantag ovägerligen iagttagas: Att Protocoll, hålIne hos Konungen i Ministeriella Ärenden och Commandomål, eller Stats-Rådels Protocoll och Handlingar eller Hemliga Utskottets icke uppenbara. Alt ej femtio Riksdaler. Att i hvad femtio Riksdaler. Det skall skillingar. Att protocoll skillingar. Alt ingen — • skillingar. Att sådant bufvudsaken. I öfrigt stadgadt är. röste Ja; Den, det ej vill, röste Nej. Vinner Nej, kommer Constitutions-Utskottets omförmälda förslag icke alt hvila till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Stockholm den i Maj 184 r• TRYCKT HOS J. A. WALLDEM, 1841.
Mine Herrar! Jag ber Eder om förlåtelse, att jag så länge uppehållit Eder med vidlyftiga detailier; men den, som förtroendet satt till väcktare, måste äfven svara och redogöra för sin befattning. Jag vet väl, attsaken i mig saknar mycket, att mera skicklighet och en större förmåga skulle vara önskvärd; men jag har gjort hvad jag har kunnat; jag har ej trängt mig till platsen. Mer än 3o år äro förnötte under ej vanliga mödor, bekymmer och omsorger för det stora ändamålet, för Östra och Westra håfvens sammanbindning. Jag vill icke 3a Den 26 Mars f. o*. uttrötta Eder, mine Herrar, med vidare beskrifning af denna idee, som jag än en gång påminner icke var min utan Svea folks och Konungars; men den dag kommer, då man skall säga, att den, som uppoffrade mer än en half lifstid för detta mål, och försakade en kanske lyckligare enskild ställning, om han än stundom misstagit sig till följd af mensklighetens allmänna lott, kunde likväl icke misstaga sig på målet i det hela. Efterverlden må vittna. Jag är öfvertygad, att då ingen af oss, som nu intager detta rum, mera finnes på jorden, skola de, som komma efter oss, lugnt och med tacksamhet bedöma våra handlingar. Med lugn skall jag ock möta deras dom, väl vetande, att de skola finna fel i min förmåga, ej i viljan. Men nu äro vi här allesammans satte till väcktare. Vi stå på den punkt, att genom ett i sig sjelf obetydligt beslut afgöra, huruvida forntidens förhoppningar och nutidens bemödanden en dag skola bära frukt; huruvida vi för efterverlden skola visa oss såsom ett modigt och ihärdigt folk, hvilket gått tillväga på ett förfädren värdigt sätt. Vi stå äfven på den punkt, att kunna aflägsna oss från målet, eller komma till ett motsatt slut, som är gjordt med så litet, att jag försäkrar, om ej den inre öfvertygelsen härom uppmanat mig, skulle jag icke i dag hafva uppträdt för att yttra ett ord till Canalens fördel. Men se - Den 2.6
Hvem skådar ej afunden i den förvridna läppen, i det lilla, skelande ögat, i det bleka ansigtet? Hvilka hemska drag qvarlemnar ej vreden, och huru förvirrar hon icke anletsdragens hela ordning? Hur krampaktigt hoppressas icke panna, läppar och ögon! Att efter stora kroppsmödor och starka måltider genast njuta en lång hvila, är ganska menligt för hälsan; det kan tillochmed åstadkomma förlamning och slag. Äfvenså stark upphettning och snar afkylning derefter. Naturen gör intet språng och låter sig ej heller tvingas dertill. Hon bestraffar den, som öfverträder hennes lagar, med sjukdom, opasslighet eller yttre fulhet. Jag vill härvid bifoga några skönhetsmedel. Bland allt smink är, såsom jag redan nämnt, det friska vattnet bäst. Man väljer vatten, som är lent samt minst blandadt med salpeter och jordpartiklar. Icke så godt är derföre brunnsvatten, som flod-, eller regnoch snövatten. Saknas detta, så kan det förra derigenom göras mildare och lenare, att man kokar och sedan låter det kallna i fria luften, helst i solskenet. Det blir ett förträffligt skönhetsvatten, om deri blandas några göpnar lindblad. Man bör icke tvätta ansigtet genast efter uppstigandet ur sängen; sängvärmen bör först hafva lemnat oss. Lika så föga tjenligt är det att tvätta sig, då man ännu är svettig; svetten går i detta fall tillbaka, utdunstningen hämmas, och orenlighet, fläckar och bulnader uppkomma. Man bör aldrig blottställa ansigte och händer varma för drag; huden blir deraf sträf och ojemn. Likaså bör man akta sig att tvätta den mycket kallnade huden med mycket varmt vatten, eller sedan hastigt inträda i ett mycket varmt rum. Vackra, hvita tänder äro ostridigt en sak af stor vigt. En mun behagar redan, när den talar behagligt; men ännu mer, när de öppnade läpparne visa en rad af emaljhvita tänder. Här följa några reglor för dylika tänders förvaring. Man bör, så ofta ske kan, njuta vegetabilisk föda, eller äta bröd jemte köttet; ty detta fastnar eljest mellan tänderna, röter och angriper dem, om det förtäres allena.
Ull-magasinsbyggnaden i Norrköping: Ränteuldelning till enskilde Äctieägare Balance till är 1837 : Tillgångar: l:o I säkra Fordringar: Hos Rikets Ständers Banks Deposit.-Afdeln. 154: 34. s Herr Presidenten m. m. C. D. Skogman 7,175: 15. » TJH-magasinsbyggnaden i Norrköping 25,863: 8 98:26. 262: i5 8,506: 18. a Ull-Contoret i Norrköping s Nya U!!-Dlscontfonden samt i Discontlån 4- 6. 2:o Osäkra Fordringar: Discontlån 3:o Inventarier: vid Ull-Contoret i Norrköping 613: 17. s Discont-Contoret 187:3o. 4:o Förskjutnc Medel: Credit Balance från år 1835 : Tillgångar: l:o I säkra Fordringar hos Rikets Ständers Banks Depositions-Afdel ning , 20:36. 4. Hos Manufactur-Disconlfonden 15,000: a Ull-Contoret i Norrköping 21,290: 29. 4- > Directör N. E. Hofman Bang samt i Discontlån 2:o I osäkra Fordringar: Medel: Omkostnader för till försäljning i England exporterad ull t 133:3g. — Till öfversättning och tryckning af 2:ne brochyrer angående fårafveln rest 680: Värdet af 66 st. Engelska får 3,397:28.— a 1 6 st. Franska d:o 1,533: 16.— a a 3 st. Vallhundar 67:36. — 4,998:32.— Inkomster år 1836: l:o Uti Runtemcdel: Af Manufactur-Discontfonden för under åren 1834» 1835 och 1836 begagnade förskott 1,406:20.— Å Kongl. Secret. Balance till år 1837: Skulder:
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, ehuru H. Ex. ej kunde frångå den tanken, att det af Hr Cederschjöld föreslagna tillägg uti sjelfva sitt begrepp innefattade en motsägelse mot R. o. Adis nyss fattade beslut, så och då en stor del af Ståndets ledamöter tycktes vara af en annan mening, och motsägelsen möjligen icke läge så mycket i sjelfva ordalagen som icke mera uti sjelfva i. e'en, samt saken i öfrigt icke vore af den särdeles vigt, att H. Ex. ville motsätta sig en af Ståndets ledamöter numera yttrad önskan att erhålla propos. å Hr Cederschjölds tillägg, hemställde H. Ex., om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanka förklara nämnde tillägg, eller att efter ordet meddela skulle införas följande: ”Till upplysningars afgifvande vare Slats”rådets ledamöter äfven pligtiga att sig inställa i det Stånd, "sorn det äskar.” Ropades starka nej, blandade med ja. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas kl. 5 på e. m. Vid förnyad föredragning af Constit.Utskts d. a5 sisth Sept. på bordet lagda memor. N:o 3g, med föreslaget tillägg vid 28 § Reg.F. i afseende på utländnings naturalisation, Lief samma memor. af R. o. Ad. godkändt till behandling enl. 56 § Reg.F. Ånyo föredrogs Cottstil.Utskis d. 25 sisth Sept. på bordet lagda memor. JN:o 40, med förslag, som åsyfta Tryckfr.förordn:s återbringande, i vissa delar, till dess ursprungliga skick. Den 17 Oelober f, m. 83 R. o. Ad. beslöt, att detta mentor, skulle punktvis prof vas. Utskrs under N.‘ris 1, 1 och 3 framställda förslag. Frih. Boye, Ludv.:
Uti Engvalls konkurs har någon tillgång icke funnits, och är, enligt ve derbörande exekutions-betjentes afgifna intyg, hans vistelse-ort okänd; „ Brukspatron Th. F. Morsing, ett år 1833 å en kontraherad leverans erhållet fölskott, 5,000 R:dr. Sedan Kronans och Morsings ömsesidiga fordrings-anspråk blifvit genom numera laga kraftvunnen dom bestämda, beror på indrifning det belopp, som Morsing, efter skeende uträkning, finnes skyldig att till Kronan inbetala. C) skilda kassor oris fontler. Uti sin berättelse om Kongl. Stats-kontorets förvaltning hafva Revisorerne, bland annat föreslagit, att tvänne af de under bemälda embetsverk ställda kassor måtte öfverlernnas till Riksgälds-kontoret, emot det att särskilda ersättnings-anslag, svarande emot kassornas ränte-inkomster, blefve af Rikets Ständer beviljade. 1 öfverensstämmelse härmed hafva Revisorerne, beträffande de kassor och fonder, som förvaltas af Kongl. Krigskollegium, ansett sig böra taga i öfvervägande, huruvida icke en sådan förändring kunde äfven med dessa lämpligen vidtagas; och äro, till ledning tor denna frågas bedömande, åtskilliga upplysningar anskaffade rörande kassornas tillkomst och ändamål, hvilka Revisorerne få här nedan meddela. l:o Krutoch salpeter-för säljning s-meclel. Dessa medel, som utgöra en af stats-verkets ordinarie inkomster och ingå dels till Kojigl. Krigs-kollegii Artilleri-afdelning, dels till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i — ti — länen, hvarifrån de levereras till Kongl. Ränte-kammaren, upptagas i Krigs-kollegii hufvudbok endast till de belopp, hvilka till Kollegium influtit, men redovisas i sin helhet uti en verifikationerne åtföljande liqvid. Redogörelsen för dessa medel, sorn ännu icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, har hos Revisorerne ej föranledt någon erinran, och utvisar densamma följande förhållanden med inkomster och utgifter: D ebet. Balans från år 1855: Kontanta medel, att till Kongl.
Dess proposition rörande statsverkets tillstånd och behof, sidd. 15—16, till Rikets Ständer öfverlemnat, huruvida icke Rikets Ständer funné lämpligt förklara, att, från och med innevarande år, debitering af den för krigsrustnings-kostnadernas godtgörande föreskrifna serskilda bevillning icke vidare skulle ega rum och att följaktligen denna afgift, efter uppbärande af hvad för sistlidet år belöpte, komme att upphöra. Jemte denna Nådiga framställning, har Stats-Utskottet, i fråga om sagde serskilda skattebidrags upphörande, fått emottaga tvänne inom Ridderskapet och Bih. till R. St. Adelil samt Bonde-Ständet väckta, lill sin syftning mot hvarandra rakt stridande, motioner, tillika med deraf föranledda yttranden. Den ena af Herr von l]artman ,sdorjf\ August, som, — efter erinran om Rikets Ständers vid sednaste Riksdag fattade beslut, hvarigenom då framställda förslag, angående Rikets Ständers Banks vinstmedelseller Statsverkets behållna öfverskotts användande till krigsrustnings-kostnadernas bestridande, blifvit ogillade, — emot Kongl. Maj:ts i afseende på omförmälde skattebidrag nu gjorda framställning anmärkt: alt, sä vida lliksgälds-kontoret icke, genom detta bidrags fortsatta utgående, klefve ersatt för de af dess öfverskoltsmedel och besparingar bestridda kostnader för 1848 års krigsrustningar, skulle, enligt motionärens förmenande, erforderliga tillgångar komma att saknas ej allenast för betryggandet af Rikets säkerhet genom försvarsanstalternas iståndsättande och förbättring, utan äfven för befrämjandet af själsodlingen och allmänna upplysningen medelst nya byggnaders uppförande och andra materiella förnödenheters anskaffning vid landels universitet och öfriga läroverk, likasom för näringarnes och förkofringsanstallernas förökning och utvidgning genom vattenaftappningar, hamnars och kanalers anläggande samt vägomläggningar m. m.
Lagerbjelke ännu icke hafi ordet; jag erkänner rigtighelen af hans åsigt, att en återremiss vid delta tillfälle icke vore rätt tjenlig, utan att R. o. Ad. nu bör falla eli hufvudsaklig! beslut. Skulle R. o. Ad. godkänna mitt förslag, blir Utsk. att anse såsom ett Exped.Utsk., hvars redaktionsförslag, i anledn. af Ståndets nu fattande beslut, R. o. Ad. bl ifver i tillfälle att framdeles pröfva. Frih. Stjernstedt , Aug. Wilh : Jag erkänner visserligen riktigheten af den utaf Frih: Cederström framställda princip, men jag tvekar likväl, om jag skall tillstyrka den föreslagna förändringen i anseende till de olägenheter, som deraf kunna upstå. Det kan nemi. inträffa, att emellan riksdagar, tjenstemän inom Riddkansliet afgå, och alt i deras ställe andra måste af Direkt, tillsättas, och det vore således mindre lämpligt, att meddela serskilda stadganden för tillsättandet af extra kansliet vid riksdagarne och serskildt för de extra ordinarie tjenstemän, som emellan riksdagarne antagas, hvarföre jag anser rättast att bibehålla den gamla §:n. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jemte det jag förenar 7 H. 1» 130 D en 24 Maj. mig med den siste talaren, anhåller jag alt få tillägga, att del synes mig lämpligare, att före riksdagens början Ridd.Direkt., efter Sekret-.s börande, tillsätter extra kansliet, enär Ridd.Direkt, har rådrum icke allenast alt i tid tillkännagifva behofvet af desse e. o. tjenstemän, ulan äfven att pröfva de personers skicklighet, hvilka till anställning sig anmäla, hvilket deremot svårligen låter sig göra, om Landtm, skall tillsätta extra kansliet, serdeles sorn tiden vid riksdagens början är knapp och dessutom behöflig för Landtm, alt tänka pä andra göromål, hvarföre vid sådant tillfälle tillsättningen af extra kansliet skulle bufvudsakligast komma att bero af Sekret.
I hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Utskottet vid den förra, samt Utskottets Inkomst-afdelning vid den sednare riksdagen yttrat, finner nuvarande Statsutskott det vara af synnerlig vigt, att jernhandteringen, som, utom det betydliga inflytande densamma utöfvar på en mängd andra industrigrenar och på det ekonomiska tillståndet för en stor del af landets befolkning, tillika bereder en af dö hufvudsakligaste varuartiklar för rikets exporthandel, må sättas i stånd att genom en naturlig utveckling framgent kunna uthärda täflan å den utländska marknaden'; och då en längre tids erfarenhet ådagalagt, att jernhandteringens betryckta ställning icke ensamt beror af sådane omständigheter, som en inträffande hastig rubbning i handclsförhållandcrne stundom plägar tillfälligtvis föranleda, utan äfven af andra för handteringen missgynnande omständigheter, hvilka under en lång tidsföljd allt mer och mer framkallats af en oriktig beskatta ingsgrund och en mindre lämplig lagstiftning i öfrigt, har Utskottet trott det åsyftade ändamålet endast derigenom kunna vinnas, att de orsaker, som framkallat så menliga verkningar, fullständigt undanrödjas. Då det är allmänt kändt, att priset å Svenskt jern på verldsmarknaden, till följd af en lifligarc kandelstäflan, under de sednare decennierna i allmänhet nedgått på samma gång som tillverkningskostnaden förökats, har Utskottet funnit det vara angeläget att, i sammanhang med nyligen vidtagne förändrade lagstiftningsåtgärder, jemväl i afseende å den ännu gällande produktions-skatten, en förändring tillvägabringas, som må kunna undanrödja hvarje återstående, af beskattningsförhållanden beroende, liinder för näringens förkofran. I detta hänseende synes det Utskottet ovedersägligt att, likasom en i sjelfva verket tyngre skatt är mindre känbar, när producenten kan påräkna ett betydligare öfverskott af sin tillverkning, likaså kan en i och för sig icke obillig beskattning blifva tryckande och verka förlamande på industrien, då värdet af tillverkningen endast i ringa mån eller alldeles icke öfverstiger produktionskostnaden.