Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att en dylik anordning skall för korpsen medföra betydande olägenheter och på fortgången af dess arbeten menligt inverka, torde icke kunna bestridas och chefen för nämnda korps lärer jemväl hos Kongl. Maj:t gjort framställning om beredande af anslag för uppförande af en lämplig byggnad för korpsen, enligt uppgjorda ritningar och kostnadsförslag, slutande å en summa af 250,000 R:dr; men Utskottet har dock, med hänseende till de stora anslag, som under denna Hufvudtitel äro af Kongl. Maj:t begärda, ansett sig icke kunna tillstyrka anvisandet af en så betydlig summa, som för uppförandet af en ny byggnad skulle erfordras. • 38 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. Beträffande åter det jemväl väckta förslaget att åt Topografiska korpsen upplåta antingen f. d. Riksarkivets eller f. d. Hebbeska huset, så synes någon disposition af det sednare huset icke böra ifrågakomma förr än utrymme blifvit beredt för den blifvande riksdagen; och då, enligt hvad Utskottet inhemtat, nästlidet års Revisorer gjort framställning i afseende på användandet af Statens byggnader i hufvudstaden, torde Utskottet, vid behandlingen af denna fråga, komma att taga under öfvervägande, huruvida i någon af berörda byggnader skulle kunna inrymmas något af de embetsverk, som för närvarande äro i saknad af egna lokaler; hemställande alltså Utskottet, att ofvanberörda motioner för närvarande icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 41:o. Arméens pensionering.
Detta har icke skett, utan man har i stället slumpvis föreslagit 300 Rilr. ehuru tryckningskostnaderna i många län gå till vida större belopp. Jag får derföre understödja Hr af Silléns förslag, för hvars bifallande icke ligger något hinder deri, att privata kungörelser understundom inflyta bland de allmänna, ty på satt Hr af Sillén erinrat, det är ganska lätt att så ställa saken, att en fullständig redovisning för de sednares tryckningskostnad kan lemnäs. ° # Hr Akerman: Då jag hade det förtroendet att vara Lands höfding. utgjorde det anslag, som bestods LandsSekreterarne för det ifrågav:de ändamålet, 13 Rdr 16 sk. Bko, och deraf föranleddes många obehagliga stridigheter om hvad sorn borde tryckas eller icke. Jag hade svårt att vid sådana tillfällen göra min vilja gällande, då det var Landssekreteraren, som skulle betala kalaset, men då Regeringen nu föreslagit en så betydlig summa som 300 Rdr, så torde man kunna vara dermed belåten. Det vore visserligen bäst, att dessa kostnader drabbade Statskassan till samma belopp, hvartill de upgingo, men llr af Sillén har sjelf omnämnt en omständighet, som härvid bör tagas i betraktande, nemi. de privata kungörelsernas intagande i sammanhang med de publika. Han har väl föreslagit ett sätt för sakens reglerande, men jag tror dock att svårigheter ofta skulle upstå. I Slockholm och Götheborg skulle det ganska väl gå för sig, ty der finnas en mängd boktryckare, och man kunde utlysa auktion på öfverlagandet af kungörelsernas tryckning. men i de andra residenssläderne, der det vanligen blott finnes en boktryckare, blefve det svårare. Jag fruktar att derstädes, till följd af den gamla satsen, att Kronan har råd att betala, räkningarne för tryckningskostnaden skulle upgå till ganska höga belopp, och tillstyrker derföre bifall till Utslcs hemställan. flr Liljehöök, Berthild: Hr Printzensköld har yttrat, att den föreslagna summan af 300 Rdr, blifvit slumpvis tilltagen. Till besvarande häraf får jag endast hänvisa på de åtgärder K.
Preste-Ståndet den lo Borgare-Ståndet den 10 Bonde-Ståndet den 12 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om förändring i vissa delar af Kongl. Förordningen den 21 November 1857 angående vilkor en för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. (Bevilln.- Lagsamt Allm. Bosv. och Ekon.-Utsk:t.s Betänkande N:o 11 och Utlåtande N:o 17.) S. A. K. Rikets Ständer hafva, elter pröfning af åtskilliga vid innevarande riksdag framställda anmärkningar emot Kongl. Förordningen den 27 November 1857, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, funnit denna författning i nedanomförmälda delar erfordra förändring: § ‘26 (ny). Enär någon grund icke funnes, hvarföre det förbud att ulskänka bränvin vid marknader och till större folksamlingar föranledande förrättningar, hvilket gäller för landel och der visat sig så välgörande, icke äfven borde utsträckas till städerna, der behofvet af ett dylikt förbud vore så mycket större, som allmogen, sedan bränvinet å landel blifvit sällsyntare, lockades att förtära så myckel ymnigare deraf, då den under marknader och vid andra tillfällen infunne sig i städerna, har förslag blifvit väckt alt det i 25 § af nu gällande författning stadgade förbud mot utskänkning af spritdrycker å landet vid vissa tillfällen, då större folksamlingar der ega rum, jemväl malle till städerna utsträckas; och ehuru, med afseende derå, att marknaderna äfven i de mindre städerna ofta pågå (lera, stundom ända lill 14 dagar, det icke kan vara lämpligt alt Bih. till Ft. St.
De inom linien i Riksgälds-kontorets räkenskaper upptagna skuldposter, som vid 1851 års början uppgingo till ett sammanlagdt belopp af R:dr 4,486,153: 37. 5. hafva under nyssberörde och sistlidet år icke undergått annan förändring, än att beloppet deraf ökats med „ 5,329: 21. 3. eller de, under dessa begge år, från Kongl. Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret ytterligare aflemnade och derstädes sålunda bokförda depositiensmedel. Nu ifrågavarande skulder utgjorde följaktligen vid innevarande års början R:dr 4,491,483: 10. 8. Till fortsättning af den i föregående revisions-berättelser införda omständliga utredning, angående beloppet och beskaffenheten af hvar och en i Riksgälds-kon torets räkenskaper förekommande särskild skuldpost samt dess ökning eller minskning under revisionsåren, hafva Revisorerne trott sig jemväl böra i denna berättelse meddela enahanda upplysningar, rörande: Riksgälds-kontorets utbalanserade Simi tlcr vid vid f §50 års slut. 1§5S års slut. Räntebärande: Obligationer med 5 procents ränta, hvilka, i anseende till deras ordalydelslse, icke kunnat uppsägas 6,750: 6,750: „ med 4 procents ränta, utfärdade till Rikets Ständers Bank, eller dess or dres, att årligen, till ett antal af 22 st., å 4,000 R:dr hvardera, eller å ett sammanräknadt kapital-belopp af 88,000 R:dr, infrias, 2,992,000: 2,816,000: Insatt fond till säkerhet för Götha kanals framtida underhållande, emot 5 procents ärlig ränta, 93,926: 93,926: lime,stående medel för ännu icke fulländade hamnbyggnads-arbeten vid samma kanal, emot dito, 1,942: 1,212: Transport: 3,094,618: 2,917888: — 3 Transport: Beviljad och afsattfondiöv
Den 10 Maj. 513 propos. beslöts att hvarje mom. af ifrägavar. § skulle serskildt företagas till pröfning, hvadan nu serskildt förekom lista Mom. Undect. Ridd.Sekret, tillkännaguf, att, beträffande nu ifrägavar. §, Prest,eSlis beslut innehöll: ”Sorn Ulsk. lemnat utan afseende ett af Komminister Beckman väckt förslag, att de af Presterskapet till Statsverket, under namn af gärden och taxen m, m., utgående utlagor borde från bevilln. befrias och sålunda uti 145 §:n införas, blef detta förslag lill Utsk. återremitteradt”, samt att BondeSt. återremitterat Ulsk:s tillstyrkan pag. 21 och 22, i anledn. af Riksdagsfullmäktigen Gustaf Peterssons från Östergöthlands län motion om befrielse för posthemman frän bevillnings erläggande, och i sammanhang dermed, pag. 32, om införande vid 145 §:n af ett nytt mom. Hr von Hartmansdorff: Frågan om posthemman förekommer i sista mom. Frågan om gärden kutide, sä som mig syues, serskildt blifva ämne för äterremiss. Hr Printzensköld: Enl. det förbehåll jag tog mig friheten alt göra vid föredragning af 4:de §:n utaf Bevilln.Ulsk:s ifrågavar. förslag till Bevilln.-stadga, får jag nu hos Ståndet till benäget afseende framställa den omständighet, hvarom jag väckt motion, nemi. alt förmyndarearfvoden borde från bevillning fritagas. De befattningar för hvilka dessa arfvoden utgå, äro af den beskaffenhet, att de icke skäligen böra med någon serskild bevillning belastas. På sätt jag tillförene tillkännagifvit, mäste förmyndaren betraktas, såsom varande nära nog identisk med myndlingen, emedan han vid alla tillfällen både för myndlingens person och för hans egendom mäste upträda för alt bevaka hans rätt och hästa, och är myndlingen minderårig, sä är förmyndaren satt helt och hållet i faders stad och ställe.
I anledn. af den revue af samtliga civila embetsverken, som Utsk. i nu förevar, betänk, framställt, hafva dessa embetsverk nästan alla haft någon, som här höjt sin röst till deras fördel; men jag har icke hört någon tala för CommerceCoIhm, och jag begär således, föranledd af rättskänslan, att för detta veik få söka hos Utsk. utverka ett billigare omdöme, hvilket jag förglömde, då jag förra gången hade ordet. Utsk. yttrar sig angrde den af Konungen fastställda nya staten för CommerceCollrro: Ehuru genom denna reglering en besparing, åtminstone framdeles, för statsverket befedes, kan Utsk. dock icke undgå yttra den öfvertygelse, att personalen inom detta embetsverk, hvars verkningskrets blifvit så betydligen inskränkt, kan ytterligare förminskas. Detta tål någon närmare granskning. CommerceCoIhm bestod före dess reorganisation af en President och 2 Divisioner med 6 ledamöter i hvarje, och sedan Just.-divisionen derifrån afskiljdes, återstod Ilandelsdivisionen, hvars göromål snarare blifvit ökade, än minskade. Nu åter består CommerceCoIhm blott af 4 ledamöter, så att-J:del äfven på Handelsdivisionen blifvit indragen, och af dessa ledamöter är det blott 3, som njuta lön af staten; ty deri 4;de aflönas af Manufact.disconten, Jag respecterar visserligen Utsk:s öfvertygelse, men jag hyser äfven min, grundad på mera kännedom om förhållandet, än de flesta ledamöter af StatsUtsk. varit i tillfälle att inhemta; och min öfvertygelse är, att det i sanning fordrades en så kraftfull President, sorn CommerceCoIhm ägde, då organisationen skedde, för att åtaga sig att med 4 ledamöter uträtta lika mycket, sorn förut med 6; ty förutsättningen, att göromålen inom den förut s. k, Handelsdivisionen blifvit förminskade är alldeles falsk. Jag klandrar likväl icke Utsk., tvärtom anser jag ett misstag
I en bifogad biljett tackade den lyckliga modern för lånet af den » söta » (naturligtvis) boken samt omnämnde, » att det rara lilla pyret hade lekt en smula men den, likväl voro inga intressantare partier skadade, » hvarför hon hoppades, att jag, skulle öfverse med vandalismen för » raringens skull ». » M e n hur k o m m e r det sig, att fröken nå- gonsin har gifvit sig med honom u t? » (Forts.) Förmodligen hafva flere gjort liknande erfarenheter och sedan dess blifvit » bibliofater » med fara att stöta sig med lånesökande bekauta. Det är emellertid mycket svårt att säga nej, man vill ej varda ansedd för ogin och uppoffrar suckande sina böcker för den kära fridens skull. Men, men ... tankarne gå fria. Ofta behållas boklån odrägligt länge. Det ligger då nära till hands att antaga, det de vandrat vidare till bekantas bekanta, en osed, s o m ingen samvetsgrann borde låta komma sig till last, förrän vederbörandes samtycke inhämtats. Mina damer, det torde vara ovedersägligt, att I hafven mest att förebrå eder med afseende på boklån. Jag vill därför slutligen rikta en bön till eder: våren punktliga vid boklånen. Akten väl hvad I lånen! Bibliofaten L. H. Boklån. Habent sua rata Ubelli. (Gammalt romerskt ordspråk). ritt öfversatt, skulle ofvanstående tänkespråk, som vi tagit till motto för denna lilla uppsats, kunna återges m e d: hur lätt komma ej böcker på villospår! Det ger vid handen, att redan de gamle romarne månghundrade år tillbaka hade kunskap o m, hur vanskligt det är att låna ut böcker. Redan på den tiden, när boksamlingarna bestodo af papyrusrullar, kände man till faran af att låta andra få hand om bibliotekets skatter.
Wachtmeister föreslagit, att de 3 öfrige RiksSt:n måtte inbjudas att deltaga i _ R. o. Ad:s beslut, men nu andra ladamöter yrkat att inbjudningen måtte ställas endast till Presteoch BorgareStm, propos. om inbjudning till BondeSt. skulle blifva serskildt framställd. Hr Adelborg: Som Hr Gr. o. Landtm, torde påminna sig, så var det jag, som yrkade en inbjudning till de andra Stånden att deltaga uti det beslut^ som R. o. Ad. fattat i denna fråga. Hr von Hartmansdorff: Då Gr. Wachmeister icke är tillstädes och ej heller afstått från sitt yrkande, så lärer väl icke någon ändring kunna ske. Skulle R. o. Ad. finna det vara olämpligt att inbjuda BondeSt. frånträda sitt beslut, så går det 128 Den 17 Maj f. m. ju an att afslå Gr. Wachtmeisters och antaga Frih. Tersmedens förslag. Hr Adelborg: Jag förenar mig med Frih. Tersmeden och Ilr Dalman i deras yrkande om en inbjudning blott till Borgareoch PresteStrn. Hr Gr. o. Landtnäs härefter gjorda hemställan om R. o. Ad. behagade inbjuda Presteoch BorgareStrn, att instämma i R. o. Ad:s vid föredragningen af Alim. Besv. o. Ekon.Utsk:s Utlåt. M 79 fattade beslut, besvarades med starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade alt han funnit Ja öfvervägande. Hr Gr. o. Landtm, hemställde derefter om R. o. Ad. behagade inbjuda BondeSt., att i samma beslut sig förena, men härvid ropades starka Nej jemte ett eller annat Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att Nej öfverröstat Ja. Anmäldes och lades på bordet BankoUtsk:s Mern. JVg 33, i fråga om öfverlemnande från Bankens Mynt-kabinett lill K.. Mynt-kabinettet af 517 st. mynt och medaljer af guld; och LagUtsbs Betänk.
Sudan riksdagsmanna-val verkstäldt är, förrättas vid samma tillfälle, på samma sätt och lill samma antal, suppleant-val. § 28. Vid valförrättningens slut skola fullmakter för riksdagsman och suppleant genast utfärdas, af sådan lydelse: “Vid i dag anstäldt riksdagsmanna-val för Irsta (2:dra, 3:dje, o. s. ».) val-distriktet i N. N. län (för staden N. N. eller städerna N. N.) har till riksdagsman (Suppleant) blifvit utvald N. N., hvarå detta till bevis och fullmakt länder. (Ort och tid.)“. Fullmakterna undertecknas i stad af stads-rätten, å landet af valförrättande domhafvanden, och de sex i 22 § omtalade män, och skola de valde ofördröjligen tillställas. § 29. Riksdagsmannaval skola öfver hela riket förrättas den 15 September det år, då lagtima riksdag öppnas skall, eller, om söndag då inträffar, nästa söcknedag. Elektorsval må icke anställas senare än åtta dagar före riksdagsmannavalet. Kallelse till riksdagsmannaval kungöres minst en månad, och lill elektorsval minst fjorton dagar, innan de skola hållas. § 30. All valrätt, så väl till riksdagsman som till elektor, utöfvas mpd enkel röst. g 31. Ofver hvarje valförrättning skall protokoll föras och vid förrältningens slut justeras samt till bevis derom af minst tre röstegande påtecknas. Varar förrättningen längre än en dag, varde protokollet för hvarje dag särskildt afslutadt och underskrifvet. Proto koll och öfrige handlingar, som till valförrättningen höra, skola förvaras af vederbörande domhafvande eller stadsrätt. § 32. Den, som till elektor eller riksdagsman vald är, vare alltid pligtig att kallelsen emottaga, der ej för honom laga förfall inträffar. Såsom giltiga skäl för afsägelse från riksdagsmannauppdrag gälle äfven, att den valde fyllt sextio år eller såsom riksdagsman tre riksdagar bevistat.
Hon såg sig omkring och igenkände ett af de gästrum, som sällan användes, ett stort lågt rum två trappor upp, där gardinerna voro nedrullade för fönsterna. Hon reste sig för att rulla upp dem. Det var redan natt, o c h stjärnorna gnistrade högt öfver parkens trädgrupper. Hon gick till dörren för att öppna den. Den var läst. Hon lyssnade, o m icke någon skulle komma, men allt var som utdödt i det stora huset. Onkel Jonas hade gifvit henne en liten klocka, på hvars baksida voro anbragta två hjärtan, genomstungna af samma pil: den satt i hennes skärp, men den hade stannat. Natten blef mörkare och mörkare, men icke den minsta rörelse i korridoren tydde på, att någon hade för afsikt att besöka henne. Nu förstod hon det! Man ville tvinga henne. Och det förhöll sig verkligen så. I tre dagar och nätter lät man henne vara fullkomligt ensam. Eu gång o m dagen öppnades dörren på glänt, och man sköt in en skål mjölk och ett bröd till h e n n e; därefter hörde h o n, huru dörren åter lästes hårdt igen. Sängkläderna hade icke på lång tid varit använda. De hade en instängd, unken lukt. Det fanns inga lakan på sängen, intet vatten i vattenkannorna. Man öfverlämnade henne till en fullkomligt hjälplös, förtviflad ensamhet. Först greps hon af en vrede, som gränsade till raseri. Hon hade aldrig känt något sådant förr! Detta, att stå framför en låst dörr, som hon icke kunde öppna, o c h s o m hon icke visste, när man ville öppna, gjorde henne utom sig. Hon trodde, att hon säkert skulle bli galen Nästa dag började hon gråta. Hon greps af ett så innerligt medlidande med sig själf — en sådan stackars liten flicka, som man kunde vilja göra så ondt! Tredje dagen var hon så trött af att gråta och sörja, att hon hela dagen låg utmattad o c h halfsofvande på sin säng. Men då fjärde dagen kom, sade hon till sig själf, att om nu icke någon kom till hennes hjälp, måste hon d ö! Men dagen gick, och det kom ingen. Hon rörde icke vid mjölken o c h brödet, som man sköt in till henne. Hon märkte, att den, som bar in det, stannade vid dörren o c h lyssnade.
Jag instämmer derföre fullkomligt i Gr. Fröliclis åsigt, och tror, alt om en reservation meddelas de öfriga Stånden, sker det för talarens enskilda rakning och kan den på intet sätt blifva föremål för ett sådant Ståndets ogillande, som en talare har yrkat. Emot ett sådant förslag protesterar jag på det högsta, emedan det är ett formligt ingrepp i vår yttrande-ratt. Hvars och ens tankar aro dess enskilda egendom, och Ståndet har icke någon rätt att på deras framförande inverka. Efter jag har ordet, och då det blifvit föremål för R. o. Ad;s discussion att afhandla reservationer och förhandlingar i föregtde plena, ber jag att, i anledn. af en reservation, hvari StatsUlsk. blifvit anklagndt för en omåttlig frikostighet, beroende på den ordför. Utsk. haft, få förklara, alt jag såsom ordför. i StatsUtsk. icke haft minsta del i utgifts-betänkrs uppställning. Jag kan således ej tillegna mig den äran en viss ledamot behagat gifva mig, då lian trott, att ordform i det fallet kunnat inverka på Utsk:s beslut. Huruvida StatsUtsk. varit så omättligt, tillhör således andra ledamöter att inför Ståndet redovisa och förklara. Gr. Frölich. Jag finner mig ännu en gång uppkallad, egentligen genom en värd talares, Frih. Boyes, sisla anförande. Han böl jade med att erkänna, det lian ej rätt erinrade sig hvad grundlagen föreskrifver i afseende på så beskaffade yttranden som Hr Ribbings; men för att godtgöra sitt misstag, gör han ett annat, nemi. att begära ingenting mindre, än alt R. o. Ad. måtte ogilla Hr Ribbings yttrande. Gr. Horn har redan på sätt och vis förekommit mig i hvad jag skolat säga i detta afseende. Jag får blott tillägga de orden, att Frih.
Fabrikernas ökade antal med en i ännu större progression ökad verksamhet, det ökade antal personer handeln och näringarne sysselsätta med en i hvarje serskilt branche, ökad verksamhet, utvisa att statsmanna-industrien till sin förkofran ingalunda står efter landtmanna-industrien; dessa båda industrigrenars beslämmelse är dessutom icke som man fordom föreställde sig att lefva i ett ouphörligt kif med hvarandra, långt ifrån att hafva afskiljda, hafva de gemensamma intressen, de vältrifvas och vantrifvas samtidigt, landlmanna-indostriens öfverskott till upköp af statsmanna-industriens produkter, och slatsmanna-industriens öfverskott till upköp af landtmanna-industriens produkter, och ju större öfverskotta är, desto mera upmuntras och upblomstra de båda industri-grenarne. När ett förhållande redan är godt och lofvande och när man känner huru del blifvit, som nu är, bör man skäligen önska ett fortfarande af de vilkor, under skydd hvaraf ett så förmånligt förhållande upstålt. Den Svenska industrien, fastän framtidslofvande, befinner sig dock i sitt förste ulvecklings-stadium, den är en späd planta, som fordrar en öm omvårdnad, och hvars upspirande lill en frodigare vext kan förhindras genom financiella misstag. En stor vigt ligger således på R. St:s beslut i bankofrågorna. Opinionerna i detta afseende äro mycket söndrade, striden dem emellan i R. St:s BankoUtsk. redan börjad och der afslutad på ett sätt, hvarmed de politiska striderna vanligen biläggas nemi. genom en kompromiss mellan de olika åsigterna, hvaraf upkommit ett beslut, som icke utgått från någon bestämdare öfvertygelse eller grundsats, icke sliter någon fråga, utan endast banar väg för nya strider.
— Museum, angående upplåtelse till detsamma af Kronans andel lili f. d. Ostindiska kompagniets hus i Göteborg: I. 486, 493. II. 493; B. III 133, 178, 250, A. 250, E. 510. 7fi — H — H. Hadorph, Daniel, Expeditions-Sekreterare, angående pension åt hans enka; motion af Herr Carl Johan Edvard Heykenskjöld: se Motioner. Hahr, August, Major, angående pension åt honom ; motion af Herr Erik Oscar von Knorring: se Motioner. Hallenborg, Bolivar Magnus, dess yttrande: II. 241. Halmstad, angående upplåtande af en del utaf slottsträdgården i nämnde stad till tomt för ny Elementar-läroverks-byggnad derstädes: II. 309, 345, R. 345; B. III. Hamberg, N. P., Medicine Doktor, i anledning af väckt fråga om inköp af hans samlingar af naturoch konst-produkter: B. VII. 66, 81, 86, A. 90. Hamburg, angående anvisande af anslag till betäckande af kostnaderna för Sveriges deltagande dels i den för landtbruksalster och redskap innevarande sommar anordnade internationella utställning i nämnde stad, dels ock i 1862 års allmänna industrioch konst-exposition i London: VI. 21, 25, R. 25; B. VII. 65, 78, A. 78, E. 246. Hamilton, Grefve Adolf, dess yttrande: IV. 240. Hamilton, Grefve Jacob Essen, dess yttrande: I. 42. Hainmar, Majors-lioställe viri Wermlands Regemente, angående afsöndring af jord från nämnde boställe till begralnings-plats åt Hammarö församling i Wermlands Län: VI. 21, 26, R. 26; B. VII. 9, 11, A. 11, E. 156. Handelsoch närings-frihet, om införande af fullständig sådan; motion af Friherre Carl Adam Raab: se Motioner.
Bonde-ståndets berörda åtgärd vara att betrakta mindre som någon återförvisning af de omförmäldta hegge punkterna för afgifvande af nytt utlåtande i de ämnen, de omfatta, än fasthällre som ett hufvudsakligt beslut öfver desamma, och att, på grund häraf, frågan bör blifva föremål för vidare behandling först i det memorial, Utskottet eger att framdeles afgifva till sammanjemkning af riks-ståndens olika beslut, angående grunderna för bevillningen. §§ 10 & 14; pag. 74 och 78. Af Vällofl. Borgare-ståndet bar 10 § i Utskottets förslag till bevillningsförordning blifvit återremitterad, uppå yrkande af herr Westin, som Bevillnings-Utskollels Utlåtande, N:o 14. 3 i sådant afseende åberopat de skäl, sorn finnas anförda i hans oell en annan ledamots inom Utskottet afgifna reservationer, nemligen att den i paragrafen förekommande vidlyftiga klass-indelning af städernes handtverkare vore obehöflig, enär, enligt hvad i §§ 10 och 11 är stadgadt, taxeringen i hvart fall hör ske till fem procent af inkomsten och taxeringsmännen ega att uppföra till bevillning så väl öfver den högsta, som emellan tvänne af de stadgade klasserna den person, hvilken de pröfva icke skäligen höra påföras afgift efter någon af samma klasser, hvadan endast minimi-afgiftsbeloppen bordt för de serskilda klasserna af städer bestämmas, på sätt i 9 § lör handlande m. fl. är iakttaget, hvarigenom mera öfverensstämmelse i behandlingen vunnes emellan desse och handtverkarne; och har i enahanda afseende jemväl 14 § af författnings-förslaget, uppå" yrkande af herr Rhodin, blifvit återremitterad. Då emedlertid den ifrågavarande klass-indelningen, hvilken alltsedan år 1812 varit i utkommande bevilinings-förordningar iakttagen, blifvit utaf de tre öfriga riks-stånden utan anmärkning lemnad och alltså godkänd, anser