Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer för sin del medgifva, att den kronan tillkommande rätt till ifrågavarande qvarlåtenskap efter enkan Ekedal må till Skenninge stads fattigvård öfverlåtas; hvarom, i händelse af Rikets Ständers bifall till denna hemställan, underdånig skrifvelse torde böra till Kongl. Maj:t aflåtas. Stockholm den 6 Februari 1857. Ank. till Exp. Utsk. d. 7 Febr. 1857, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion, angående vidtagande af nödiga åtgärder emot sjöns utskärningar å den i Öresund belägna ön Hvens stränder samt lindring för egarne till de å nämnde ö varande hemman uti deras skatter och onera. (I. A.) Uti en hos Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskoltets behandling remitterad motion har Riksdags-fullmäktigen Nils Olsson från Malmöhus län anfört, att hemmanen å ön Hven hade ett i förhållande till det dem åsätta höga mantal inskränkt egoområde, så att de skatter, hvilka borde af deras egare utgöras, voro jemförelsevis serdeles dryga och kännbara, samt att, utom det hemmansegarne, till följd deraf att ön vore helt och hållet skoglös och allt skydd emot storroarnes från Östersjön och Kattegatt inverkan å årsvexten saknades, ofta fingo sina skördar förstörda eller i mer och mindre mån skadade, den ön omgifvande sjön årligen inkräktade på deras små egoområden, ett förhållande, som styrktes af ett motionen bifogadt protokoll öfver en af vederbörande landtmätare den 15 Oktober 1856 förrättad undersökning, till utrönande huru stor egorymd, som kronoskattehemmanen N:ris 18 och 22 Tuna, hvardera om % mantal, genom sjöns utskärningar förlorat efter den år 1805 verkställda enskiftes-delningen, af hvilken handling inhemtats, att berörde hemman sedan nämnde tid till egovidden förminskats, det förra med 2 tunnland 20 kappland och det sednare med 29 kappland; hvarförutan det vore att befara att den å öns sydöstra udde belägna s. k. St.
Detta förslag var en följd af långa öfverläggnin*. gar och flerårig erfarenhet; men man fann sig ändock icke säker på sin räkning, serdeles som andra länders erfarenhet visade, *4 Den 26 Mars f. m. att arbeten af sådan art äro för invecklade, för att med fullkomlig säkerhet kunna beräknas. i8i5 års Ständer funno emedlertid de af CanalBolaget framställde skäl så giltige, att de beslöto medelst nya fördelar uppmuntra till arbetets fortsättande, blott med förbehåll, att Bolaget skulle dertill använda hela det tecknade Capitalet, hvaremot Actieägarne försäkrades om 5 procents ränta, i hvilket afseende dem tillädes en utvidgad Disconträttighet, hvaraf vinsten calculerades till i5o,ooo R:dr. Jag frågar, hvad detta innebär, om ej att Götha Canal, eller sammanbindningen af Rikets Östra och Westra sjökuster då ännu ansågs bära stämpeln af ett Nationelt företag. Det är ur denna synpunkt vi måste betrakta saken, då vi i dag skole afgöra, om Bolaget genom ett obetydligt biträde skall sättas i tillfälle att fortsätta arbetet, eller om det påförhand skall afbrytas. Men då vid flere tillfällen så mycket blifvit sagdt om naturen af företaget, så må det vara nog derom. Nu må det tillåtas mig att tala något om sjelfva utförandet. Det har i alla hänseenden blifvit gjordt efter ny plan. Arbetsmethoderne äro förändrade, nya verktyg anskaffade och utländske arbetare använde. Följden deraf har varit, att arbetet fortskridit så mycket som möjligt, ehuru det flere gångor blifvit afbrutet genom oförutsedde händelser. Man har dock sökt att af allt draga så mycken Den 26 Mars f. m. nytta, som möjligt; och jag vägar säga, att de, som följt arbetet med uppmäsksamhet eller vilja bedömma det efter resultatet, skola finna, att det står framom icke allenast allt af samma slag, som kan visas inom Riket, utan kanske äfven större delen af hvad som utomlands blifvit verkstäldt.
Jag hyser i öfrigt den öfvertygelse, att då man ej kan bestämdt uppgifva Statens blifvande inkomster eller utgifter, bör man ej anvisa anslag, som leda till stora öfverskotter 3 men ännu mindre uppgifva fö-r små tillgångar, hvarigenom Regeringen skulle sättas i nödvändighet att snart åter sammankalla ett Riksmöte, hvilket kan hända kostade St3ten lika stor Summa, som den i Statsmedlen bristande, för hvars anskaffande ett sådant Riksmöte blifvit sammrnkalladt. Grefve Mörner, Adolph Göran : Jag misskänner alldeles icke den moda och det nit, hvarmed StatsUtskottet sökt för Rikets Stan. der utveckla förhållandet med Statsinkomster - Den 2 Martn, 47 ne; men i anseende til! det belopp, sorn för dem bii! vit beräknadt, har jag ej annat kunnat än hy* sa tvifvelsmål, dels om riktigheten af beräkningsgrunderna, dels om tilIbörligheten af vissa upptagne InkomstTitlar. Då det är blott sällan, som beräkningen blifvit grundad på ett medium af io år, och det merendels ar efter medium af 6, 4 och till med frenne år, som Förslag till förhöjning af Inkomstberäkningen blifvit uppgjorde, kan jag ej annat än finna deruti en grund till osäkerhet, då Lagtima Riksdagar endast böra inträffa hvart s:ie år, och det således bör vara för en tiderymd af 5 år, som beräkningen bör uppgörasDå sådana InkomstTitlar blifvit uppförde, hvilka jag tror dels bordt uteslutas, dels äro alltför obetydliga för att förtjena uppmärksamhet, finner jag äfven deruti en anledning till anmärkning emot Förslagets rigtighet. För att i dessa afseenden närmare utveckla mina tankar, anhåller jag att lå anföra följande Exempel. Ordinarie
Med bifall till Utskottets hemställan, godkände Ridderskapet och Adeln §:ns text med följande tillägg lill 3:dje morn.: »och i annan stad, som, icke deltager i Landsting, tillfälle staden jemväl den femtedel, hvilken eljest skulle för Landstin gets räkning insättas i vederbörande Landtränteri.» § 25: Utskottets hemställan och förslag biföllos. § 26. Utskottets hemställanden biföllos och §:ns text godkändes endast med den förändring, att början af 3:dje morn. skulle lyda sålunda: »Förekomma å gäst - Prot.-Uldrag den 4 Juli 1863. 439 gifveri eller annat, ställe, der utskänkning af bränvin idkas, vid särskilda tillfällen» etc. §§ 27, 28, 30, 32, 35 och 37. Utskottets hemställanden och förslag biföllos och godkändes. § 41. Bifölls i de delar, sorn ej förut blifvit pröfvade, endast med förändring af det i första mom, förekommande ordet straff arbete till ordet fängelse', hvarjemte i 3:dje mom infördes ordet af emellan orden vare och det. §§ 49, 52 och 54. Godkändes. §§ 42 och 46. Godkändes. § 47. Utskottets hemställan bifölls och §:ns text godkändes endast med den af Ridderskapet och Adelns, beslut i afseende å <§ 4 föranledda förändring, att efter orden: »förbrtjtelse moln, infördes orden: »§ 4 mom. 2.» §§ 57 och 58. Utskottets hemställanden och förslag biföllos och godkändes.
Jag ute i världen förhöll en kvinna m e d s o m ledde en man. med guldbokstäfver: hviskade ett alsig, m e n g a m l e slog mig ned på min moder, blifvit ordinerad af läkare Strömstads badort. Jag, aläldrar, men kallades, » lilla Lovisa, som följa. badgästerna, samlades Låta ödet ha sin Det finns en liten u t h u g g n i n g sjön i parken på Brangelsholm, nere som — vid ingen var vid endast som någon därvid att plocka bloms o m alltid b e u n d r a d e » lilla hjälp — ning, då mycket hon vid En gång vågade utan handskar hvasst mycket behöfde vid kransbindningen, o. s. v. moder, Sessan », gräs. » sprang hon bort, plockande en små vilda blommor, hvilka hon unförbindligt: Min moder » var pressade så god » sedan räckte dessa blomm o r o c h inlade d e m omsorgsfullt i ett kuvert, hvilket Sessan, hon skref: Strömstad Souvenir denna förgäta, År finnes händelse med omtalade förgingo. föräldralös, och världen. 2 1 års på samma blödande från min h e m b y g d Stockholm af 1858. och liksom för.fiendehand. fick Folket d e n siste B r a n g e l — begäran, då j a g såsom barn, trött vid lekarne, mycket på. endast Idun. just för följande som ofta drig huru ett slanförseglade kanske » Sessan », » Berätta någonting Huru snart om, sina af torde hetsepisoder, moder. ett bomaf dotter, der I går och det vara att offra sistone hufvudstad gästas min Nils Brangel. bör " Sessans " blommor. med nöje att på sig lösninskärfvor ». industri, Däremot tilltagsna s. k. — D e t är slut nöjet. för del Lösningen finna ock de en frånråda förhindra.
Sttr förekommit, att de uppgifne kostnaderne till tryckning af Landshöfdingarnes Kungörelser, i en del Län blifvit beräknade efter medium af utgifterne dertill, under de da sislförflutne fem åren, men i andra åter efter dåvarande förhållande samt att desse uppgifter för ätskillige Län icke på något sätt blifvit bestyrkte, utan innelutlade endast en förslagsberäkning, upprättad af jo8 Stats-Utsiottets dem, hvilkas fördel deraf vore beroende, och sorn destomindre kunde läggas till grund för ett Statsanslag, som uti densamma äfven syntes vara upptagen kostnaden för sådane Kungörelser, hvilka för enskiltes räkning utfärdas och af dem borde bekostas; hvadan och enär således från dessa uppgifter någon tillförlitlig grund icke kunde hemtas för bestämmandet af ett Anslag till bestridande af de årliga kostnaderne i och för tryckningen af Landshöfdingarnes Embets-Kungörelser, samt, efter det Statsregleringen dåmera blifvit uppgjord, tillgång för ett sådant anslag saknades, R. St:r, på sätt deras i ämnet under den 3 Dec. 1823 aflåtne underd. Skrifvelse innehåller, ej eller kunde, i frågans dåvarande skick, några Statens Medel till meromförmäidte behof bevilja. Som, på sätt sålunda upplyst blifvit, R. St:r vid a:ne förutgångne Riksdagar medgifvit billigheten af ersättning för berörde tryckningskostnader, och den dervid förekomne anmärkning, i afseende på den för ämnets sluteliga bedömande nödig ansedde utredning af egenteliga kostnadsbeloppet, nu mera synes förfalla, sedan LänsStyrelserne inskränkt sine anspråk å samma ersättning till 100 R:dr för hvarje Län, eller till mindre än hälften emot det i förslaget för samtelige Länen förut beräknade belopp af 5oooR:dr; så anser Utskottet sig böra vördsamt tillstyrka: att ett årligt anslag af 100 R:dr för hvarje Län, till bestridande af kostnaden för tryckningen af Landshöfdingarnes Embets-Kungörelser må, intill Betin Landen, IV:o 189.
I all skönliterär daning måste så till vida ett Narcissuselement ingå, att den endast ur sjelfåskåd-ningen kan herata sjelfmedvedvetandets lifsinnehåll. Detta element verkar befruktande då det, såsom hos Byron, gör sina skönhetskraf gällande i mänsklighetens gemensamma frihetskamp och sålunda går upp i slägtet utan att förlora sig sjelf. Men det existerar sterilt, då det såsom hos Fr. Nietzsche gestaltar sig till en högförnämt sjelf beskådande Zarathustra, hvilken står på fjärran afstånd skild från denna mänsklighet, men därför också » dör hän som stam i öknen med skalad bark ». I förra fallet har den blodfulle ynglingen undgåit förvandlingen till Narci8sus-blomma, i det senare fallet har han undergått den. Mellan dessa båda ytterligheter finnes det mellangrader och till dessa vilja vi hänföra de båda diktarlynnen, hvilka tagit sig uttryck i de båda här ofvan antecknade, nyligen ut-komna arbetena, titulerade » Konstiga kroppar » och » I hafs-bandet ». Chicot (hr K. Eneroth) är genom föregående arbeten väl känd och äfven hans som » Konstiga kroppar » betecknade skildringar hafva, åtminstone till största delen, stått att läsa i tryck, redan innan de nu utkommit sammanfattade i bokform. Det är sålunda en författare, med hvars individualitet man hunnit göra sig temligen förtrogen. Ännu vida mer är detta fallet med Strindberg. » Jaget », beskådande sig sjelf uti » ickejagets » spegelyta företer sig utprägladt hos den ene som hos den andre. Båda äro försänkta uti ett likartadt betraktande, men objektivet är ändå icke fullt detsamma hos dem båda. Man skulle, med upprepad användning af Narcissusmotivet, kunna uttrycka skillnaden såhär: Chicot betraktar vattnet hvari bilden afspeglar sig; Strindberg betraktar bilden, som afspeglar sig i vattnet.
Propositionen finnes utförligare framstäldt, genom Kongl. Majits nådiga Resolutioner den 13 Juli 1824 och den 20 Januari 1837 samt nådigt Bref den 13 April 1850 blifvit stadgadt, att det, vid vite af 10 Ridr Biko, skulle vara en och hvar, 20 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93. boende emellan Färjestaden och Röhälla färjeplatser samt emellan förstnämnda ställe och Fröbygårda, förbjudet att, under hvilken tid som helst då vattnet är öppet, till och från Calmar stad öfverföra andra, än sig sjelfva, sitt husfolk, en eller annan af sina grannar, samt egna kreatur och varor. Denna inskränkning i fraktrörelsen hade föranledt särskilda, tid efter annan gjorda, i den Kongl. Propositionen närmare omförmälda, underdåniga framställningar, åsyftande förändringar i regleringen af färjefarten; men, efter undersökning i ämnet, hade Kongl. Maj:t icke funnit skäligt att i berörda hänseende vidtaga annan åtgärd, än att Kongl. Maj:t förklarade de om färjefarten mellan Calmar och Öland gifna föreskrifter icke lägga hinder i vägen för hvilka Svenska undersåter som helst att, enligt § 11 i gällande Handels-orduing, emellan Ölands kust och fasta landet fortskaffa varor mot eller utan frakt, hvarom nådigt Bref under den 9 Februari 1855 afgick till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet. Sedan derefter Kyrlcoherdarne i Möckleby, Gräsgårds m. fl. församlingar på Öland, äfvensom åtskillige mellan färjeplatserna boende strandegare och hemmansinnehafvare uti en den 17 Oktober 185G till Kongl.
En värd ledamot, Hr Lefren, har yttrat, att då R. o. Ad. såsom Stånd enligt hans förmodan blifvit så illa behandladt ej mindre af pressen än af de öfrige RiksStm, så skulle ett bifall till förslaget i detta ögonblick vara att anse såsom ett försök att vilja muta eller tigga sig till deras välvilja; andre talare hafva afstyrkt detsamma af fruktanför de intriguer och de vådort som de förmena genom dess antagande vara att befara. Men då jag är öfvertygad derom, att de öfrige Stånden, vid bifallandet af detta förslag, endast dermed afsett fäderneslandets sanna intresse, hvilket bör gälla lika för alla, och då dessutom, hvad sjelfva saken beträffar, man kan vara fullt förvissad derom, att Utskm, om fria händer dem lemnäs i afseende pä tillsättande af deras ordf., af omtanka både för sitt eget anseende och för fäderneslandets väl, icke skola underlåta att välja dem som äro mest tjenliga att leda öfverläggningarna; så tror jag att R. o. Ad., såsom de öfriga Stånden redan gjort, äfven borde bifalla förslaget; och jag hemställer till Hr Lefren, om man icke vid hvarje förekommande fråga, i st. f. att låta leda sig af biafsigter och considerationer, bör följa den gamla riddersmannagrundsatsen: fais ce que dois, advienne que pourra. Hr Rosenqvist, Anton: Sedan jag kommit i tillfälle att höra och öfverväga de grunder, på hvilka Hr von Hartmansdorff, Gr. Björnstjerna och Hr Rääf m. fl. afstyrkt förslaget, får jag af 464 Den 25 September. särskildt anlcdn. vördsamt tillkännagifva, alt jag uti i frivar» sak delar deras åsigter. Ilr Printzenskjöld, Carl: Afven jag delar de ledamöters tänkesätt, hvilka afstyrkt förslaget.
Yppas på Inställclsedagen förut okänd gäld, sorn större är, än att den med tillgångarne gäldas kan; ägen efterlefvande maka eller arfvingar att egendomen afträda eller sig urarfva göra , som i 8 Cap. sägs, och lagge Rätten de Borcenärer, som sine fordringar bevakat , viss dag före, att dem med Ed fästa och ytterligare styrka ; varde ock i öfrigt med målet så förfarit, sorn i denna Lag stadgadt finnes. 7- §■ Varder Egendom före Inställelsedagen afträdd , då skall ny stämning utfärdas; efter ty i ai6 Konungens Nåd. Propositioner. 5 Cnp. sågs, och deri nämnas, att års-stämningen förfallen är. Motiver till den före slag ne Concurs-Lagen. Om flere Borgenärer pä en gäng hos en Gäldenär söka betalning utur hans egendom, aitan att Gäldenären sjelf ännu blifvit ifrån egendornen skiljd; är väl redan Concurs i ordets vidsträcktaste bemärkelse desse Borgenärer emel. Ian yppad; men hvad man egentligen kallar Concurs och som utgör ämnet för denna Lag, lippkommer då först, när Borgenärerne hålla sig omedelbart till egendomen. I förra fallet kan tillgång till egendomen endast medelbart genom Gäldc-närens egen person vinnas, emedan egendomen honom ännu tillhörer; i det andra åter är föreningsbandet emellan Gäldenären och all hans egendom lossadt, och denna senare till Borgenärerne afträdd. Ett sådant afträdande kan ske frivilligt, eller genom laga tvång. Huru Concurs efter frivilligt egendoms afträde uppkommit, har i förra författningar blifvit tillräckligen bestämdt; men, då de omständigheter och skäl, sorn kunnat verka tvungit egendoms afträde, ej äro lika noggrannt upptagne, har Committén ansett nödigt att bestämdt angifva ej allenast de orsaker, hvarå ett sådant tvång må lagligen grundas, utan ock den tidpunkt, då Concurs i slikt fall skall anses hafva tagit sin början.
Men en återremiss i så dunkel syftning, sorn nu framställts, fattar jag icke, och den mäste jag derföre bestrida. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till de förevarande §§:ne, dels ock återremiss deraf, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på §§:nes godkännande och sedermera propos. på desainmas återremitterande, hvilka båda proposrr med talrika ja och nej i blandning besvarades; hvarefter och sedan propos. på bifall till §<§:ne blifvit förnyad samt likaledes med talrika både ja och nej besvarad, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Flere ledamöter begärde votering. Upplästes och godkändes följ:de voter:s-propos.: »Den som bifaller lista och 13:de §§:ne i det af K. M:t framställda samt af Lag-Utsk:t i dess Betänk. N:o 14 tillstyrkta förslag till förnyad förordning angående jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. de ifrågavarande §§:ne.» Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 45. Nej — 100. § 2. Frih. von Schulzenheim: Utan att fästa mig vid det förhållandet, att, då de 2:ne vigtigaste §§:ne blifvit återremitterade, det torde vara nödvändigt att hela författningen ånyo behandlas; måste jag dock, med anledning af obilligheten i denna §:s stadgande derom, att jordegaren skall hafva kostnaden att anskaffa gravationsbevis, innan det blifvit bestämdt, huruvida jorden skall afträdas, yrka att §:n måtte återremitteras. H. Exc. Hr Frih. De Geer: Jag vill icke motsätta mig återremiss af förslagets återstående §§, då den af någon ledamot önskas.
Preste-Ståndet —'26 Borgare-Ståndet — 26 Bonde-Ståndet — 29 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förtydligande af föreskriften i Kongl. Cirkulär-Brefvet den 20 April 1850 om befrielse i visst fall från man talspenningar s utgörande. (Stats-utsk. Uti., N:o 66.) S. A. K. Hos Rikets Ständer liar i betraktande förekommit, att, dä E. K. M., af uppgifven anledning, behagat i Cirkulär-Bref af den 20 April 1850 i nåder förklara, det torpare och andra till arbetsklassen hörande personer, som emot arbetsskyldighet innehafva mindre jordlägenheter, böra, efter uppnådd 63 års ålder, befrielse från mantalspcnningars erläggande åtnjuta, af denna ordalydelse lätteligen kan dragas den slutsats, att torpare och andra till arbetsklassen hörande personer, hvilka, emot någon viss afgäld i penningar, säd eller andra räntepersedlar, innehafva en afsöndrad mindre jordlägenhet, icke skulle vara inbegripne bland dem, hvilka, efter uppnådda 63 lefnadsår, äro från mantalspcnningars erläggande befriade 5 och som Rikets Ständer ansett en sådan tolkning hvarken öfverensstämma med meningen af stadgandet, eller vara med rättvisa och billighet förenlig, enär derigenom skulle inträffa, att innehafvare af en obetydlig lägenhet, blott derföre att afgälden utginge i penningar, kunde förklaras skyldig erlägga mantalspenningar, under det en annan, som emot arbetsskyldighet innehade en dylik eller bättre lägenhet, derifrån befriades, la Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes meddela det förtydligande af förrberörda föreskrift, att torpare och andra till arbetsklassen hörande personer, hvilka innehafva och bruka torp och andra sådana mindre lägenheter, som ej under egande, eller stadgad åborätt besittas, äro, utan 62 Expeditions-Utskoltels Förslag till and.
Hvad Hr Ribbings reservation angår, så erkänner jag visserligen att deri är särdeles väl motiverad, men jag kan dock ej förena mig i det slut, hvartill han kommit, då nemi. äfven han går öfver den naturliga gränsen, genom medgifvandet åt qvinnan att ega rätt aflägga offentlig maturitetsexamen och genomgå medicinsk grad. På grund af hvad jag nu anfört får jag anhålla om återremiss af Betänkit i den syftning Hr Huss föreslagit och får inbjuda honom att förena sig med mig deri, önskande jag tillika, att Utsk:t ville gifva frågan en utveckling, som vore i mensklighetens och qvinnans intresse, men ej förryckte hennes verksamhet utöfver dess bestämmelse. Gr. von Rosen, Fredrik Carl: Efter den kritik, som Utsk:ts Betänk, här blifvit underkastadt, skulle man kunna föreställa sig, att en motsägelse egde rum mellan detsamma och hvad de talare, som ogillat det, föreslagit; men så är dock icke förhållandet. Utsk:ts hemställan sönderfaller i två delar, af hvilka den ena handlar om rätt för qvinna att förskaffa sig vetande eller aflägga examen, och den andra om rätt för henne att, efter inhemtande af kunskaper, blifva på grund af dessa använd i statens tjenst. Qvinnan har, efter mitt förmenande, samma rätt som mannen, att staten bereder henne, så vidt möjligt är, tillfälle att få inhemta upplysning; men jag anser henne deremot ej derföre hafva rättighet fordra att blifva använd i all statens tjenst; men hon kan och bör göra de kunskaper, bon inhemtat, genom egen omtanka och enskildt arbete fruktbärande. Det klander, flera talare här uttalat, har egentligen rigtats mot Utsk:ts motivering, hvilken, jag medger det, på flera ställen må vara förtjent deraf; men den hemställan, Utsk:t gjort, skiljer sig ej mycket från de här framställda yrkanden. Den 3 Februari e. m. 309 Så t. ex. liar Hr
I för öfrigt andragit om de grunder, hwarpä denne Stat blifwit upprättad och af hwab anledning förändringar blifwit tillstyrkte uti hwad Riksens Ständer förestagit; likwäl med följande erinringar. iw Att dä göromälen i Advocat Fiscals-Ccnloiret, genom Finlands förlust och nu mer »vunnit stut i de siesta,nät Transp. 6,525: 16. 6549: zr 1724 Den i? Jul!». Transp. 6,523: r6. 6549: zr rörande fordna KronoBrännerierna, blisivit lansenligen minstade, bör vice AkvocatFiscalsttjenstcn upphöra, enär det äldre Revisions, Arbetet blifwit fullbordadt: hwadan vice Advocat Fiscalslönen kommer att ifrån denna Stat aspa och till Jnterims-Staten Nw 4 öfwcrflyktas med iso 2:0 Wid Kammar-Contoiret upptages en Revisor med zoo R:dr i lön; för det han tillika skulle bestrida Revisions Cvminitzarie-tjensten; men som någon serskild Förman i berörde Contoir ef ansetts nödig eller blifwit föreslagen och Revisions-Arbetet är för alla tre Revistonerne af enahanda beskaffenhets sa kommer skilnaden utöfwec en wänlig Revistonslön, att ifrån denna Stat utgå med 120: — 250: — hwaremot Jndragnings-Staten Nw 5 ökas med en lika Summa, sa länge den nu warande Revisions,Commissariens tjenstgöring fortfar. Således återstå — 6,273: 16. Hwilken Summa utgör Eder egen ärliga Stat.