Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
2:o »Då, i fråga 0111 ett arbete af så vidt omfattande beskaffenhet och af en sådan för hela laudet betydande vigt, som Statens jernvägar, det icke var möjligt att endast med stöd af granskningen af ett års räkenskaper kunna bilda sig ett omdöme om förvaltningen i sin helhet, ansåg 2:dra Afdelningen af Rikets Ständers Revisorer, hvilken det tillkom att verkställa denna granskning, det vara beböfligt att erhålla specificerade uppgifter på kostnaderna för de olika slagen af i och för jernvägars byggande använda arbeten, såsom jordarbeten, vägöfvergångar, broar, tunnelar, sjöars och kärrs fyllning, stationshus, utomordentliga utgifter, rörliga materielens uppsättande samt expropriations-kostnader, och detta icke blott för Westra stambanan i sin helhet, utan för vissa delar deraf, såsom från Stockholm till Södertelje och från Götheborg till Töreboda, hvilka delar redan sedan flera år varit till trafik öppnade, samt, för så vidt detta var möjligt, äfven för den mellan Södertelje och Töreboda återstående delen af Westra stambanan. Man önskade likaledes att, beträffande Westra stambanan, erhålla en jemförande uppgift på det ursprungliga kostnadsförslaget och de verkliga omkostnaderna för dess byggnad, för så vidt den var färdig. Vidare, då de till Revisorerne öfverlemnade, jernvägens räkenskaper åtföljande, förteckningar öfver de vid jernvägarue anställde tjenstemän med deras löner och arfvoden varit mycket ofullständiga, ansågs behöfligt att erhålla noggranna uppgifter i detta hänseende. Med anledning af framställd anhållan 0111 dessa uppgifter, ankom från Chefen för Statens jernvägsbyggnader en skrifvelse af, bland annat, följande innehåll: »att jernvägsarbetena icke äro indelade i sådana distrikter, sorn i promemorian förntsättas;att längden af Distrikt-ingeniörernes områden ofta ändras, och att utbyte af befälhafvare från det ena arbetsområdet till det andra stundom ifrågakommer. Om t. ex., då en arbetskommendering ur Arméen inrycker pa ett distrikt, jag finner en närgränsande
Och sorn de ärenden, hvilka utgöra föremålet för Kg!.’ Majjts Nådiga Proposition, äro af den beskaf-’ fenhet, att de fordra kortare behandling och skyndsammare afgörande, än allmänna rättegångsordningen i tvistemål medgifver; si, och enär innehafvare af prestebol , hvilka i allmänhet äro af krono-natur, böra tillgodonjuta enahanda rättegångsförmåner , sorn andra Boställshafvare, finnér Utskottet sig ega skäl 104 LagUtskottets Betänkande N:o 92. tillstyrka , att den af Kongl. Maj:t föreslagna serskilda Författning, jemte ändring af 25:te Cap. 1 §- RättegångsBalken, så vidt den angår husesyn å prestebol, måtte af Rikets Ständer antagas; hvarvid Utskottet dock får erinra, att, i händelse Utskottets, i dess Betänkande N.o 89, gjorda förslag om Lagmansrätternes upphörande af Rikets Ständer antages och af Kongl. Maj:t bifa lies , de i den föreslagna Författningen förekommande orden: 'inom hälften af den tid, som för lagpadda sakers fullföljande ifrån Lagmans• och Råd* Stuf pur ätt stadgad är,” böra ändras till denna lydelse: inom hälften af den tid, som f ör lagvadda sakers fullföljande fran Häradsoch Rådstuf vurätt stadgad är; äfvensom att, i samma händelse, orden ”husesyn å Prestebol” böra utur Utskottets förslag till förändrad redaction af 1 §. i 25 Cap. RättegångsBalken utgå; hvarefter den af Kongl. Maj:t i nåder föreslagna ändringen af berörde lagrum ej behöfver i den serskilda Författa ningen omförmälas. Stockholm den 28 Augusti 182g. STOCKHOLM, Elmeus och Granbergs Tryckeri, 1829* Z,agXJlsioltets BetiinKande N:o 93.
Af denna Fond må ingen på samma gång innehafva större lån, än till sammanräknadt belopp af högst 6000 R:dr, så till förstående, att en och samma person, utom dess, om han linnes fullt vederhäftig, kan, såsom Löstesman, häfta högst för en lika summa, då således den högsta ansvarsförbindelse någon, ehvad vederhäftighet han än kan anses ega, får ikläda sig till denna Låne-Fond, vid samtliga Contoiren Banco Utskottets Memorial N.o 14&- snmmanräknadt, blifver 12,000 R:dr. Mindre lån än å 100 R:dr må ej utgifvas, ej eller annorlunda än å jemna tiotal R:dr. (Enligt Rikets Sländers Beslut, se Betänkandet N:o io5, pag. 27, med tillägg af det redan iakttagna Stadgandet, att inga lån utgifvas annorlunda, än på jemna tiotal R:dr.) §. 21. Ordinarie räntan bibehålies vid fem procent, (för året räknadt) såsom den från sista Riksdagen varit. Den afdrages vid lånets utgifvande för hela låne-tiden, som ej får öfverstiga 6 månader. §. 22. 1:0 Discont-lån af denna Fond må, såsom hittills, kunna omsättas på högst 6 månader (hvarje gång).
Dessa begge snillen utgjorde blott förposterna till den talrika här, som, på Gustafs vink, lägrade sig kring hans thron. Och hvem var värdigare att stå denna nära, än den ädle statsman och skald, hvilken handlade som han sjöng, – sjöng så här: «Här ingen statsslug dåre säger, Att dygd är blott ett talesätt, Och uti samma vigtskål väger Guld, samvet, titlar, mensko-rätt; Här hörs ej menskligheten qvida Och fåfängt sina suckar sprida, När storhet henne flyktig gör; Ty askans barn i dessa trakter Ej skapa sig till gudamakter, Och mask ej maskar krossa tör.» 1 Första året skiftade konungen nogräknadt sin tid mellan omsorgerna för sitt kall och sina nöjen. Han hade gjort sig till regel, att se allt med egna ögon och att vara tillgänglig för den ringaste undersåten, så väl som för de högst uppsatte i staten: helsosam regel, som bekom både honom sjelf och folket väl, så länge han följde den. Men han tröttnade – han var kung! – och hvilken ärftlig lifstids-konung tröttnar ej vid de enformiga regeringspligterna, så väl som vid de besvärliga banden på sina höga nycker! En dag i veckan stod således Gustafs audienssal öppen för alla – icke som anmälte sig; hvem som behagade, som hade något att andraga hos monarken, inträdde der, utan hinder af vakter, drängar, kammarherrar och adjutanter – för alla, som ville tala med konungen. Dessa audienser, utan att vara lysande – de förnäme sökte heldre sin beskyddare vid andra stunder och tillfällen – voro öfverfulla och upptogo största delen af dagen; ty många hade mycket på hjertat och Gustaf gaf sig god tid och tålamod med alla. Matts – en bonde från Dalarna, som i Stockholm sökt arbetsförtjenst, för att lifnära sig och bidraga till sina ålderstigna, orkeslösa föräldrars uppehälle i hemorten – gick oförskräckt upp på slottet en vacker tisdag.
Efter det Konstitutions-Utskottet från Riks-Stånden fått mottaga protokollsutdrag för den 15 och 22 sistlidne Augustj öfver föredragningen af Utskottets Konstitulions-Utshollels Memorial N:o il. 7 Memorial N:o 26, deruti Utskottet hemställt, att de af Utskottet uti Memorialet N:o 16 föreslagna tillägg uti 109 § Regerings-Formen och 80 § Riksdagsordningen, angående uppskof i Riksdag, måtte oförändrade förklaras hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, samt Utskottet af protokolls-utdragen inhemtat, att samtlige Riks-Stånden vidblifvit sina beslut, nämligen Riddcrskapet och Adeln samt Pr este-Stån de t, att förslaget skulle oförändradt blifva hvilande, Borgare-Ståndet, att förslaget, med uteslutande i båda de ifrågavarande §§:ne af orden: »med Konungens samtycke», skulle hvila, samt BondcS tån de t, att det skulle förkastas; så får Utskottet för förslagets vidare behandling i öfverensstämmelse med 81 § Regerings-Formen, härmed vördsamt hos Rikets Ständer föreslå voterings-propositioner för omröstning öfver förslaget uti Förstärkt Konstitutions-Utskott, dervid, då tvänne olika meningar förcfinnas att till kontra-proposition mot Utskottets förslag uppställa, särskild omröstning öfver kontra-propositionen måste anställas. ■¥olef*Bi8g’§“pr©p«>sill«iier: Första Omröstningen. Den som vill, att vid blifvande omröstning öfver det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 16 framställda förslag till tillägg i 109 § Regerings-Formen och 80 § Riksdags-Ordningen, skall såsom kontra-proposition antagas, att förslaget med den förändring, att orden: »med Konungens samtycker, uti båda de till ändring föreslagna §§:ne uteslutas, förklaras hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, koifimer såsom kontra-proposition vid nämnde votering att uppställas förslagets förkastande. Andra Omröstningen.
På det närmast fartyget belägna isfältet funnos sålunda fyra särskilda »sjöar», af hvilka en användes till dricksvatten, en till fyllandet af vattenförrådet, en till tvättvatten för folket och slutligen en till bykning. Den 3 sept./22 aug började isen vid en lindrig VSV-vind skjutas tillsammans. Öfvertygad att fartyget snart skulle krossas, började man rädda matförråd och båtar på isen, men pressningen upphörde snart. Det föll ett starkt regn, som sedermera, då vinden ändrat sig till nordvest, öfvergick till snöfall. Den 7 sept./26 aug. fick man kusten af Jalmal i sigte. En famnstjock isflak sköt sig under fartyget och kantrade det öfver åt styrbordssidan. Följande dag hade man storm från SSV med snö. Den påträngande isen skakade fartyget flere gånger så våldsamt, att manskapet rusade upp för att berga proviant m. m. på isen. Man var nu vid granskapet af 70° n. br. och 65° ostl. längd från Greenwich, ungefär midt för mynningen af Kara-flodens utloppsvik. Manskapet arbetade hela dagen för att med yxor och jernstörar afhugga skarpt framskjutande kanter af de isblock, som pressades mot fartyget. Den 11 sept. /30 aug. hade man varmt väder med regn. Isen var i så stark rörelse, att man ej kunde gå ut på densamma. På eftermiddagen samma dag erhöll Jermak flere våldsamma stötar, och skrofvet lyftades en fot i höjden. Den 13/1 sept. utbröt en våldsam storm, som dref fartyget mot nordost. Man väntade hvarje ögonblick, att det skulle krossas, och uppslog derför ett tält på isen, för att deri upplägga en del af lifsmedlen från lastrummet. Äfven ved nedfördes. Det var Rysslands tusenårsdag, och den firades med en festbål och glada sånger, oaktadt man hvarje ögonblick kunde vänta att se fartyget krossadt bland de ismassor, som pressades tillsammans under det förfärliga stormvädret. Den 14/2 sept. pressades fartygets förstäf fem fot upp öfver vattenlinien, och hela natten hade ett ständigt brakande hörts i skrofvet. Vattnet trängde hastigt in till en höjd af två fot.
Til sä kallade pios rikus, hafva ifrän och med är 1691 nl och nuo är 1778 af lm:uju?n blifvit utbe aros 97,25a R:d. 44 still. 6 r: >. chfter stdstn m da lio har unoer sadan rudri^ue u.gätt och u gar än ärligen 5,170 Rte. Under cliverke titlar hafva, de stesta poste^ jnnlitt Riksens Stin ers och Deras 8ecrote-U. stotts anordna agar, if.än och med ar 1671 til och med är 1778 - wgätt och säsom förlujt bliswit afstrifne 295,112 R:d. Zg still8 nst. kan^uens Förlust pä utgångna Län til privata pesonen, ifrän och m'd är 1699 lil och med är 1778 , utgör 594/895 R:d. 27 still. 94 rtst.: eser ten Uden har venna förlust blifvit ökad med 15,192 R: r. 44 still. 1 rtst. pä afwikna Grosshandlaren Larl 8öZerstroM8 Jern-Län, och pä afwikna chLteskoren Istullmaus Dito 7,720 R:d. 44 still., sä m med dessa 2tne poster Summan blifver 617,509 N:dr. 19 still. 12^ rtst. Pä inlösta salsta och förfalskade Sedlar, jämte utbetalda omkostnader och premier för källörieis uptttkmde utgör Lau^usns förlust, til och med av 1778, R:d. 22,562, ii still. 12 rtst. Genom egna Bcljentes och Systomans dels 0- tlrohet, oels sörstimmclse, har Lanquen lil och med ar 1772 gäll i mistning al 148 756 Rid. 27 still.
Sedermera företog R. o. Ad. val af de sex revisorer, hvilka å Ståndets vägnar skola deltaga i 1865 års revision af Stats-, Bankooch Riksgälds-verkens tillstånd, styrelse och förvaltning; och befunnos, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Piper, Charles Emil, Kammarherre, med 164 röster; » Hamilton, Hugo Bengt Archibald, Kammarherre, med 86 röster; Frih. Stackelberg, Berndt Oscar, Kapten-Löjtnant, med 164 röster; » Beck-Friis, Corfitz Augustin, Kabinetts-kammarherre, med 82 röster; Hr Hallenborg, Boliwar Magnus, Ryttmästare, med 155 röster; » De Maré, Baltzar, Bruksegare, K. af W. O. och R. N. O., med 87 röster. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6. e. m. Föredrogs och lades till handlingarne K. Svar uppå R. St:rs underd. skrifvelse ang:de riksdagens förlängning. Föredrogs K. M:s Nåd. Propos. om anvisande för fyra år af ett fyllnadsanslag till K. Hr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz: Jemte det jag anhåller att den nu upplästa K. Proposm mätte få hvila på bordet, ulbedjer jag mig af Hr Gr. o. Landtm, upplysning derom, huruvida det af R. o. Ad., med anledning af Hr Frih. Gripen - Den 7 Februari. 309 stedts skrifvelse till Hr Gr. o. Landtm., för några dagar sedan fattade beslut bör tydas så, att Stats-Utsk:ts Betänk.
Det visar sig likväl af ifrågavar. revisionsberättelse, att, ehuru arméens beklädnad för 183r medtagit en summa af 3So,6oo r:dr b:co, har Krigsadministralionen likväl icke funnit utväg att af detta, som det synes, ganska betydliga belopp afsätta mera än 13,995: 3o. 1. till det här såsom angelägnast framställda ändamål eller beväringens beklädnad, då likväl för de 3:ne GardesregSternas samt Kronprinsens Idusarregttes beklädnad ett belopp af 148,392: 28. blifvit anordnadt. Jag frågar, om icke sådant bort väcka revisionens uppmärksamhet, och om icke detta förhållande klarligen ådagalägger, huruledes de angelägna hehofven få stå i skuggan, på det man må hafva medel att fylla de flärdfulla, eller åtminstone långt mindre nödvändiga. Jag bekänner uppriktigt, att ehuru R. St:s Revisorer genom deras sista instruetion tilläfventyrs äro mera bundna än StatsUtsk., stå likväl de förras revisionsberättelser långt framför, då man jemnför dem med de skeletter af, snart sagdt, intet upplysande siffror, som vi nu fått emottaga. Jag vikar altså, att frågan må återremitteras till Utskrs närmare öfvervägande, samt att mina anmärknl-r må få åtfölja. H. Ex. Hr Gr, o. Landtmhemställde, om R. o. Ad, ansåg de gjorda anmärkningarna böra föranleda till återremiss af berättelsen Nro 325, Ropades ja och nej. Hr von Hartmansdorff, Aug.: De värda talare, som yttrat sig emot Utskrs berättelse, hafva tyckt, att Utsk, sagt dels för litet och dels för mycket. Utskrs anmärkt), vid en brännvinsutdelning har man funnit öfverdrifvet nogräknad; i andra fall har man ansett Utsk, hafva för knapphändigt tillvägagått. Jag skulle teo, att liqviden så kunde uppgöras, att det, som är för mycket anmärkt å ena sidan, kunde qviltas mot hvad som anses för litet å den andra.
kan ju måhända tyckas, som om häruti ej låge något synnerligt ondt. M e n besinna vi, att intet som helst afseende plägar fästas vid, om de unga hafva håg och lust för bokliga studier eller tilläfventyrs luta åt praktiska värf, så måste vi erkänna, att här är ett missförhållande, som tarfvar en snar och grundlig rättelse. Ja, vid tanken på, huru mycken skada, som genom detta blinda bildningstyranni måste förorsakas såväl vederbörande själfva som genom dessa det allmänna, vore man nästan stämd för, att föräldrarnas myndighet öfver barnen på lämpligt sätt finge inskränkas, så att dessa senare blefve skyddade för det sorgliga ödet att offras upp på släktfåfängans altare. JSNOILSKY. kunna vara till något gagn. Af ungdomen blefve då en gång lyckliga och nyttiga samhällsmedlemmar, som med sparsamhet och arbete sökte sin ' ärliga utkomst; och med den minskade trängseln af medelmåttor på ämbetsoch tjänstemannabanorna tillfördes handel och näringar nya kraftnr, hvilka förvisso icke så litet skulle bidraga att höja staten och samhället ej blott i materielt utan äfven i andligt hänseende. ej, min son, hvad kårlek ej — jag kan det ej Och faslån år — förklara. lifoet nog dig saken lår du, liksom jag, Du vet ej hur ... en lock, — skall aldrig kunna svara. du ser etl ögonpar, som fladdrar, och en mun, som myser i nästa nu finns ej ditt hjärta men klarare Du — koar, du tycker solen lyser. hör en röst, som aldrig förr men som från första du hört, stund din själ bedårar. Det är alldeles klart, att barn, som icke hafva fått hvad man kallar » läshufvud », omöjligen heller kunna hafva någon framgång på studiernas knaggliga stråt; och lika klart är det, att de under sådana förhållanden måste blifva en olidlig plåga för sina uppfostrare under lärotiden och, hvad värre är, en börda för sig själfva under hela lifvet.
Ar 1844 . 1845 » 1846 * 1847 » 1848 531,010: — 815,822: — 898,649: — 808,531: — 634,353: — eller i medeltal 737,673 R:dr; och då en högre eller lägre värdeberäkning häraf icke verkar förhöjning eller minskning i statsverkets behållna tillgångar, så länge densamma fortfar att vara indeldt, hemställer Utskottet, att denna del af tion - Transport 2,597,350: Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 51. Transport den ma, i enlighet med Kongl. Majrts nådiga förslag, upplagas lill enahanda belopp, som vid sednaste riksdag, eller 105,695 tunnor, ä 6 II:dr tunnan Anm.: Så framt Bilagan litt. A. vinner Rikets Ständers biT fall i 2:dra, 3:dje, 7:de och 8:de punkterna, skall ofvannämnde belopp minskas med 1,196 tunnor 28 kappar spanmål, motsvarande 7,181 R:dr 12 sk. (eller närmast derintill varande rundt tal). I afseende på den kronan behållna andelen af tionden, har Utskottet inhemtat, att, under nedannämnda fem år, debiterade total-uppbörden af nämnde tionde, enligt Riks-hufvudböckerna, utgjort i tunnetal . hvaraf den indelda delen uppgått till . och återstå således . eller den qvantitet spanmål, som vid föregående statsregleringar ansetts motsvara kronan behållna delen af tionden. Då emedlertid, enligt Utskottets tanka, från debiterade tunnetalet bör afräknas jemväl den spanmål , som, under titel: På grund häraf finnér Utskottet sig böra tillstyrka, att den statsverket behållna inkomsten af kronotionde nu upptages till 17,000 tunnor, derå förslags värdet, å 6
M. icke ansågs vara förhindrad att, i händelse något behof af ökadt embetsmannabiträde uppkom, af för handen varande medel anslå arfvoden. Samma förhållande in Ira (Far med Stats-cont. och i allmänhet med alla de embetsverk, hvilka på andra liufvudtiteln fått sina löner anvisade. Det synes mig högst sannolikt, att sådana besparingar måste uppstå, hvilka för K. M. blifvit tillgängliga att användas till detta ändamål. Att någonting i detta afseende skulle kunna vinnas genom återremiss, kan jag icke föreställa mig, och då en hvar bör *44 Den 3 April f. ra. finna StatsUtskts skäl tillräckligt gillliga, så får jag vördsamt hemställa, om icke R. o. Ad. nu skulle vilja bifalla detta betänkande. Hr Westfelt, Nils: Jag har visserligen icke något att tillägga, sedan Frih. Leijonhufvud yttrat sig, och ber att i allo få instämma med honom. Jag får förklara den värda ledamot, som här yttrat, att om samma fråga gånger förekom, så borde den likväl af StatsUtsk. besvaras, — jag får, sade jag, förklara denna värda ledamot, att om en sådan fråga också inkom 100 gånger, så tänker jag tillstyrka samma beslut, som StatsUtsk. nu fattade, då jag delade pluralitelens mening. Hr von Hartmansdorff: Hvad jag yttrat, har jag ej sagt om Slats-cont. allena, utan jag nämnde uttryckligen både Kammar-colhm och Hofrätterna derjemte. Jag menade öfverhufvud alla de embetsverk, som haft behof af lönetillökningar, utan att erhålla dem. Med Stats-cont. särskildt är visserligen förhållandet, att StatsUtsk. först föreslog löneförhöjningar, men alt de af Ständerna vägrades. Då skulle likväl, efter mitt förmenande, den af StatsUtskts medlemmar åberopade conseqvensen i deras handlingssätt hafva fordrat, att de, när K. M. gjorde förnyad framställning i ämnet, hade vidblifvit deras första tillstyrkande och ej frångått sin mening, derföre alt ett annat beslut af R.
I Lfwerermftämmelss med Riksens Ständers yttrade underdäniga önflningar om vidtagande af särskilta allmännare anstalter, wälgörande för den lidande M-nftligheten, har Kongl. Maju, dertill päkallad af Desi hjertås b stekser, ät en särskild Committöe öfverlemna», akt i möjcligaste matro söka uppfylla detta Lndamäl. En nödig förbättring i Rikets allmänna Uppfe st, ings Werk är cck under beredning, äfwerr som flera med Läkarewärden gemenskap ägande ämnen. I uröfningen af Kongl. Mains plikt, såsom Lagens högsta Wärdare, har Kongl. Mast med rättrådighet och mildhet gatt till väga. Böjd lill ffonsamhet, har Kongl. Maj:t qwäst denna kärsta, da Samhälls. Ordningen och Lagens helgd kräfte, akt brottet med stränghet straffades, men da ej desi» högre plikter öfwerrvägde, har Kongl. Maju funnit Siu Den Zv Juli. Sin enskillda tillfredsställelse i den mildrande rätt, som stundom belönar en Konungs mödor. Wid användandet af Statens medel, har Kongl. Maj.t iakttagit den sparsamhet som Rikets belägenhet, Kongl. Majus aliwarliga tänkesätt och Riksens Ständers yttrade önskningar gemensamt päkallat. Rikets FörswarS-Werk, genom Riksens Ständers kraftfulla Beflut i sä betydlig män understödt, har af Kongl. Maju med synnerlig omtanka blifvit omfatkadt. Ester den med Rikets Fiender wundne Fred, var det en af Kongl. Majus första omsorger att till Fredens bibehållande söka bereda fädana Försvarsmedel, som wero lämpade efter Rikets förändrade gränser; och pä det deste i behörigt sammanhang och efter vista bestämde grunder skulle kunna stadgas, öfwerlewnade Kong». Majtt al en särskild tillförordnad Commitee svin äfven, men beklagligen blott en kort lid, ägde den lyckan atr hafwa Sveriges oförgätlige Kron-PrinS till Dest Högsta Styresman, att öfwer delta wigliga ämne med underdänigt Förslag inkomma.
Om vid något tillfälle annorledes tillgått, känner jag icke, åtminstone har jag ej funnit spår dertill i föregående Riksdags-protocoll. En stor svårighet skulle äfven uppstå, om Herr von Hartmansdorff s förslag bifölls, då flera än ett Stånd afslagit ett förslag; det kunde nemligen hända, att de skäl, som hos det ena Slån eket. verkat alsing, kunnat anföras som stöd för motsattsen hos ett annat, och dä skulle det komma alt heta uti ingressen, alt Konungens Proposition blifvit hos Ridderskapet och Adelil afslagen på de och de skälen, hos Preste-S.låiulet äler på andra, o s. v. Det blefve sålunda ett fullständigt protocoll, och jag hemställer om sådant vore en lämplig förm för underdåniga skrifv elser.” Friherre Nordenfalk_, Johan: ”Det lärer visserligen vara förhållandet att, vid föregående Riksdagar i likartade fall, svaren på Kongl. Majrts Kådiga Propositioner i grundlagsfrågor blifvit så affattade, sorn Grefve Lagerbjelke nu upplyst. Man har trott alt så boede tillgå för att uppfy lla föreskriften i 81 § Regerings-Formen, som säger, att skälet för afslaget å en Kongl. Proposition skall meddelas. Men att anföra skälen och gifva Konungen underrättelse om hvad i enlighet med verkliga förhållandet föregått, låter sig göra på sätt som Herr von Hartmansdorff föreslagit, oell derföre instämmer jag deruti. Det är, i förevarande fall, så mycket nödvändigare att vidtaga detta sätt att expediera svaret, som de i Expeditions-Utskotlets förslag till underdånig