Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledn. häraf betygade Hr Gr. o. Landtm. R. o. Ad. sin erkänsla och förbindelse för det honom visade förtroende, och blefvo derefter Frih. Palmstjerna, Carl Otto, och Hr Gripenstedt, Joli. Aug., af Hr Laudtm. anmodade att iTalmansconferencerne deltaga. H. Exc. Hr Gr. Dc Geer, Carl: Vid andra antecknin gen i thorsdags e. m. företeddes en fullmakt, skrifven och undertecknad af en ättemän af ätten N:o 242 Philp; men dä ingen underrättelse inkommit till Ridd.Direkt, angille hufvudmannens inträffade död eller om annan orsak som kunnat beröfva denne sednare sin hufvudmannarält, ansåg Ridd.Direkt, sig icke berättigad, alt på denna fullmakt göra afseende eller på grund af densamma utlemna polett; men då det blifvit äskadt att detta förhållande mätte för R. o. Ad. anmälas, får jag nu lill Ståndets pröfning och afgörande hemställa, huruvida den företedda fullmakten må anses af behörig man utfärdad eller icke. Upplysningsvis får jag den äran nämna, att angide hufvudmannen för denna ätt någon underrättelse'icke kommit Ridd.Direkt, tillhanda efter år 1810, vid hvilken tidpunkt han skall varit vistande i England; och att vid sisth riksdag af Ridd.Ulsk. polett blifvit ullemnad på grund af fullmakt utaf samma person, sora utfärdat den nu ifrågavar. fullmakten. Jag får således hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. huruvida R. o. Ad. godkänner den inlemnade fullmakten och om i följd deraf polett får utlemnas till innehafvare!] af fullmakten.
De som stå i personligt förhållande – ett yttre, menar jag – de äro endast att betrakta som mina motspelare. Känner jag lust att visa upp mina kort för någon, så – icke blir det för dem! Nej, man väljer en utanför stående. Och för sina förtroenden väljer man en främling. Man skiljes – och det sagda är som hviskadt i vinden. Man är fri som om det aldrig vore sagdt, och när man vänder sig åt annat håll, är man lika outforskad som förut. Detta känner instinkten. Och instinkten är en god del klokare än vårt förnuft.» »Fy, ni är en skeptiker, ni har ingen tro på något.» »Jo, fru Marianne, jag tror på det jag har under mina ögon och håller i mina händer. Jag har tro så att jag kan försätta berg, – men det är ögonblickets tro. Den har ingen framtid och ingen evighet heller ... Fru Marianne, kunde jag som nu lägga hela mitt lif i ert knä, om jag inte egde god tro? Men ingen menniska önskar återse sina egna tankar eller sitt forna jag. Det är det som skapar spökrädslan ... Och jag är mycket rädd för spöken.» Det låg något i hans yttrande som plågade Marianne, och hon svarade icke. »Som nu min hustru», fortsatte han, »jag hade kunnat betro henne allting; jag visste att hon aldrig skulle ha missförstått mig, jag kunde vara säker på hennes förtegenhet och hon var allt för finkänslig att någonsin bli påträngande – och ändå! Jag sade henne aldrig något om mig sjelf. Och det fast jag visste hur hon törstade efter det, och att hon skulle velat ge sitt lif för samma förtroende, som jag kunde ge åt en främling.» De sista orden voro Marianne en tortyr. Hon hade alltid haft en försynthet för att nämna hans hustru. Hon visste att han sålt sig för penningar, och det var i hennes ögon en skamfläck, om hvars tillvaro hon hvarken ville erinra honom eller sig sjelf. Derför vek hon undan så fort han närmade sig det ämnet. Hon hade gjort så många gånger, han hade märkt det, och denna ömtålighet sårade honom som ett tyst, hårdnackadt ogillande. Han måste ha bort den. Det gjorde honom nervös att ständigt gå omkring denna punkt som kring en trollkrets.
Den, der kjendte heudes varme Hjerte, der slog san starkt for alt, hvad hun elskede, - den, der kjendte hendes livfulde, kraftige Band, der dtid var rastlss virksom for at omsoette Ideer i Virkelighed, - den, der kjendte hendes rige Begavelse, hendes geniale Syn, - vi1 kanske nlligevel ikke helt forstaa, hvilket Martyrskab huii maatte gjennemgaa, da Hnandens Kraft svigtede, mens Anndeiis Kraft endnu var saa ungdommelig frisk og saa glsdende varm - Idet Martyrskabs hele Vidde har hun vistnok selv vavret den eneste fil at udinaale, til att gjse ved og til sejerrigt at overviiide. Thi var hun stor i sit Virke, var hon dog stsrst i sin Lidelse, i sit Taalinod og i sin Hengivelse i Guds strenge og dog saab lrjserlige Vilje. Hvad hendes livsglade Natur i ' - sin Krafts og sin Lykkes Dage maaske mindst kunde: at böje sig ydmygt under en h ~ j e r e Magt, det lzrte Lidelsen hende sea stort, saa fuldt og rigt, at vi ve1 ahiie, hvor lcjixrlig den Haand var, der lagde sig saa tungt paa hende. Halma Matldda Winge, f. Tengc7i12, var fsdt i Göteborg den 4 December 1838. Paa et Oktavark har hnn selv optegiiet sin Barndoms og sin fsrste Ungdoms Historie i et Par korte Drag, som vi her gjengive med hencles egne Ord: D Jag f öddes den 4 dec. l 8 3 8 i Göteborg; mim f öraldrar vor0 vågfabrikören I. T. Tengelin och A. De flyttade till Stockholm 1846, diir min iippfostraii började i den tidens biista skolor.
Uti de på Andra Hufvud - Titeln uppförda allmänna förslagssummor erfordras följande tillökningar , lämpade efter hvad utgifterna under de föregående åren utgjort , nemligen : Omkostnader för Cli ar toe - Sigilatae -verket. 10,000:—<•— Skrifmaterialier och j48,5oo: Transport 107,184:42:8. 748>5oo: i 6 Kongl. Maj. ts Nacliga Propos. N.-o 2. Transport 107,184:4a;8< 748,500:—"*“ expenser, samt ved och ljus för Collegierna med flera publika Verk 10,000: — Hvaremot Kongl. Maj:t anser uppkommande brister å anslaget till reseoch tractaments - penningar för Civile Embetsoch Tjenstemän kunna utgå på Andra Hufvud - Titelns besparingar. i3:o I följd af Rikets Ständers vid sista Riksdag gjorda Underdåniga hemställan, hafva Kammar* Collegium och SlatsContoiret undfått Kgl. v Maj:ts Nådiga befallning, att, efter föregången undersökning om Lands-staternes lönevilkor i allrnän - Transport 117,184:42: 8. * 74^,500: . I ' . Kongl. Maj.-ts Nådiga. Propos. N-V 2. 17 Transport 117,154:42:8. 748,500: het, upprätta generelt förslag till förnyad lönestat för denna Tjenstemanna-Corps , i ändamål, att för densamma bereda en jemnare och, i förhållande till sysslornas beskaffenhet och vigt, närmare afpassad löne-regleriug. Det förslag, nämnde Collegier i anledning häraf i ämnet utarbetat, blifver till Rikets Ständers Stats - Utskott öfverlemnadt; och Kongl.
Guri låtsade icke höra vidare, hon tog sig något arbete och tänkte en hel hop ängslande tankar om den aflägsna framtiden, då hon skulle bli gammal och icke orka arbeta hos andra. Vid ett annat tillfälle blef det herr Dittmer som på sitt allvarsammare vis afbröt hennes funderingar öfver ålderdomens ensamhet och svårigheter. Han blef dock icke mera hörd än sin medbroder. Men då patron sjelf nästa gång inträffade på platsen och helt oförtäckt gaf tillkänna sin önskan att Guri icke måtte falla på någon oförlåtlig galenskap, tog enkan till förklädessnibben, torkade sina lysande ögon och förklarade att hon visst hade någon ovän, som velat skada henne hos herr patron. ”Jag tror icke att madam har någon värre ovän än hon är åt sig sjelf. Tänk blott på hur grufsamt öfverdådigt den karlen lefde, innan han fick smak på att snärja en qvinna, som hittills så väl hållit sitt fat i helgelse.” Guri rodnade förfärligt och skulle med ord och min hafva förkrossat hvar och en annan, som vågat nämna hennes namn på samma gång med något, som varit. ”Ifall herr patron icke är belåten med min tjenst, så ...” ”Prat, prat, madam Guri ... Nå, vi ska ej gå längre för den här gången. Låt mig höra klokare ord härnäst – nu blir jag ute endast ett par dagar.” Men då detta ”härnäst” inträffade några veckor senare hade händelserna fullt utvecklat sig. Jörgen jade då gjort så utomordentliga framsteg i den bedårade Guris ynnest, att det blifvit afgjordt att Kox öppet skule begära henne af patron som då kunde få göra bröllop. Såsom ett öfverflöd af försigtighet sade ändå Guri i den högtidliga stund, när vadkungen erhöll hennes jaord: ”Du kan väl i allan dar icke mena annat än ärligt med mig?” ”Förolämpa mig aldrig mer med så skamlig fråga!” utbrast Jörgen. ”Jag svär” – härvid aftog han den svarta baretten och skakade örnfjädern med väldig hand – ”jag svär att jag nära på sätter dig öfver alla qvinnor jag råkat på jordklotet!
I underdånig följd af dessa Höga föreskrifter och sedan undersökning å Aker, Äng, Skog och Mark för sig gått, och allt befunnits öfverensstämma med den af underskrifne 2:dra Landtmätare i Nerikes Län, upprättade ChartmBeskrifning , företogo sig Skattläggningsrnännen att, efter den fördelning af Marken i Hemmantal Intressenterne utstakat, den belöpande Räntan efter Savolaxska Methoden och Ortens undervisning Uträkna, som föijer! Åkern tillhopa utgörande 25 Tunnland 27 Kappland, bestående af eand och stenbunden Såg-jord, hvaraf -fidei nyttja» till Träde och fidei till Vali eller Lindor , således afgår 8 Tunneland *9t Kappl. för Trädet 8 Tunneland Kappl. för Vall eller Lindor. Återstår 8 Tunni. igf Kappl. till beräknande å 2§ Korns äring i anseende till Jordmånens släta be skaffenhet, gör 2 1 T:r 17^ Kaptr, hvaraf Kronooch PrestTionde uppgår till 2 Th 4Ti Kap;r. Åkern gör således . • . Höslåtten och Äng . Skog och Mark é % Hvilka Niohundrade Femtio Tunneland 3f Kappl. beräknade efter Savolaxska Methoden , å f öre Sunt Tunnelandet, utgör . Gustafstrom Skattlägges således till Tre Åttondedels Mantal med följande Räntor; JordeboksRänta. Penningar . —- X. 6. i Skeppid 3 Lispul jern ä 2 pundet Dagsverke lj Ärlig Häst l| KongsHäst Tacksk. TST r. Specie. 14 ■I KronoTionde, Kongl. Maj:ts och Kronans andel af de här ofvan upptagne 2 T:r 4^ Kapprr Kronooch PrestTionde, gör deraf frdel beräknas i Råg och |:delar i Hafre. Witklintens Hemman.
Ke^s^onn/nAaons 80: — —- »Nora /VädAdol/on i staden vik! ^n, :8 tunni. ^»A, Asr ^5 sowmariass Dö, L 6: l8. 77 1/3. pr medium . ^ 28^:36. 6. , k^ruAt-trädAärd, kroll vid den forrs, räknas till 33: 16. — ^otaroe^-^o/ra ä Desidenee-tomten . ... .. 12: — —- Lo§käÄst /^äc/eo^onn/r, 3 3/8 mtl., ,^2 mil frän staden, utarrenderadt pä 3o är till midfastan i8^l, mot 3^5 k:dr D:oo ook 83 t:r k:pr 8äd, Källten räA oolr korn, a 6 I3:dr 2^ sk. t:n, Aör 887 Il:dr 7 sk. /j men, efter arrendeärens slut, räknas nZAOt bÖAre eller till 1,000: — —. LrV/öoo Z^ä^/iorns, inom stadens staket beisKne, omkring 60 tunni., Allva i arrende 3o t:r 8äd, kälften rZA ook korn, a 8. 2/p 77)5. — —. F.vre r Aa/-r>s^ 3 mil frän staden, Zikvit ^ 1/2 t:r 8tr6wmiriA per medium 5o: Dessa 2:ne sistnämnde skola pä 3o är eller kortare tid i sender utarrenderas ook DandsköfdinAen uppbära arrendet. 8umms 5,ooo: ^ertman/rrndl§ /ian. Libekälles vid tjenste»: /n/s/d^e /^önsn, utom kesepenninAarne . ..
Då emedlertid handelstraktaten emellan Preussen och Danmark af år 4818 var tilländalupen, och om dess förnyande underhandlingar öppnades, begagnade Preussen tillfället, att ånyo söka vinna några modifikationer i Sundtullen å varuartiklar, sorn isynnerhet intresserade dess handlande och fabrikanter och lyckades äfven att, vid den nya traktatens afslutaride år 1846, få nedsatt tullen å bomull, äfvensom ytterligare å rått socker och bränvin, hvilka nedsättningar på samma gång jemväl kommo andra i Sundfarten deltagande nationer till godp. Det som härvid mest förtjenar anmärkas, ur, att tullen å rå bomull, ehuru en i Christianopelska tarifen nämnd artikel, nedsattes, hvarigenom ett prejudikat för ytterligare jemkningar i denna dittills oförändrad bibehållna tarifs tullsatser kan anses hafva vunnits. Slutligen bör det ej lemnäs obemärkt, att konventionen af den 23 Augusti 8 Allm. Besv. o. Ekon.-UlsTc. Utlåtande. 1841 blifvit af de kontraherande parterne å ömse sidor iakttagen, hvadan ock inga väsendtliga klagomål öfver skedda öfverträdelser deraf under tiden anförts.
Vtdr. d. 25 Septemb. 1823. skottens förra Betänkande framstäida och af Ståndet antagne stadgande, att icke öfver 2000 R:dr B:co belopp må till samma lån. tagare af fastighet lånefonden utgifvas, uppsköt Ståndet sitt definitiva beslut, till dess det Reglemente, som för hädanefter utgifvande fastighetslån varder föreslaget, kommer under Ståndets pröfning. 25:te Punctens förändrade Redaction ansågs, såsom föranledd af Ståndets förut vidtagne beslut, icke fordra någon åtgärd. Beträffande 1, 4, 7, 8, 12, 15, 16, 17, och 2) Puncterne komma de samma såsom dels af samtlige RiksStånden och dels af g:ne Stånd gillade, att oförändrade gälla såsom Riksens Ständers Beslut. Hvad slutligen angår Hederv. Bonde Ståndets i sammanhang med dessa ämnen fattade beslut, att alla i omlopp varande Banco sedlar skola inom fem år indragas, och i deras ställe nya utgifvas, hvilkas högsta numeravarande ej får öfverstiga 1000 Ridr, och hvilka bestämmas,'efter gifna serier eller nummertal, ansåg Ståndet lika med Utskotten att någon åtgärd dervid för närvarande icke kan äga rum. S. D. Vrot. Utdr. d. 27 Septemb. 1823* 1029 S. D. f. m., Föredrogs Lag samt Ekonomi Utskottens förnyade Utlåtande N:o 183 öfver väckte frägo', om öfverseende och för. bättring af Rikets Ekonombkr och Politie författningar, samt om Landsböfdingars rätt, att utfärda vitesförbud m. m , hvarefter PresteStåndet beslöt, att med lorblifvande vid sitt förut i ämnet afgifne yttrande lägga förr* berörde Utlåtande till handlingarne. Från Wällofl. BorgareStåndet. S. D. f. m.
£>å <2öi/ vid jemförelfe af 13 § i ^ongl. förordningen om 0ocfenfiäm# mor od> -ftprforåd den 26 februari 1817 med 8 § i .fongl. förordningen om ifyrforåd den 29 2lugufli 1843, funnit, att den utt förflnämnda förord# ning ^prforåd gifna rättighet, att medelfl föreläggande af vitén tillhålla de tredjfande att fyörfamma i^prForådé fallelfe, blifvit genom den fednare för# ordningen f>elt od) f)ållet borttagen; men QBi anfett afjlajfandet af böter i nämnde fall för ändamålet menligt, äfvenfom att den uti 1843 åré förordning i berörda f)änfeende gjorda förändring flår i ett påtagligt mtjjförljållande till den under famma dag utfärdade ^ongl. förordningen om 0ocfen#nämnder på landet; alltfå l)afve ^t, under den 15 innevarande månad, ho$ ^ongl. 5)laj:t i underdånighet anhållit, det måtte, genom utfärdande nådig ^ungörelfe, 8 § i npgberörda ^ongl. förordning om ^prforåd af den 29 Slugufli 1843 erhålla följande förändrade Ipdelfe: •|)var och ctV font i focfnen bor, är jfpldtg att på ^prforådetö fal# lelfe ttllfiädeéfomma. ^allelfen jfer genom fepmän eller fprfané betjente och bör meddela^ åtta dagar förut.
Östra Härad Vestra d:o Östbo d:o Vestbo d:o Kr ono-Skatte-Augments -Hemman. Tveta, Vista och Mo Härader Norra och Södra Vedbo d:o Vestra Härad Östbo d:o . Vestbo d:o Militie-Bo ställen. Tveta, Vista och Mo Härader Norra och Södra Vedbo d:o Östra Härad Vestra d:o . Östbo d:o Vestbo d:o .- Civila Boställen. Tveta, Vista och Mo Härader Norra och Södra Vedbo d:o Östra Härad Vestra d:o Östbo d:o Vestbo d:o . Ecklesiastika Bos t allen. Tveta, Vista och Mo Härader Norra och Södra Vedbo d:o Östra Härad Vestra d:o Östbo d:o Vestbo d:o D omkyr ko-Hemman. Frälse. Vestbo Härad Gymnasiioch Skole-Hemman. Frälse. Tveta, Vista och Mo Härader Dito Dito Krono. Tveta, Vista och Mo Härader Norra och Södra Vedbo d:o Vestbo Härad . Berättelse öfver Jönköpings län för åren 1843—1847. II S:a S:a S:a S:a S:a Dito Dito Skatte. Norra och Södra Vedbo Härader S:a Hemmantal. WJ O: 3 O ©? •-s 3 St. CT> St. Utsäde af Hvete. j 1 SS 030 <J0 Korn. Hafra. Blandsäd. Arter. Potates. T:r. T;r. Efter Bevillningsförordningen. lista Art. rst. Summa. R:dr sk. rst. Jordeboksoch Hcmmantals-Ränta. R:dr sk. rst. Underhållna Kreatur. ■c Cfl £ £ S’ CR cn cL 0 Blandsäd. 1 >• n p Potates. Hästar. Trr. T:r Trr. St. St. st. St. St. St. St. Efter Bevillningsförordningen. irsta Art. rst. 19 — S 37- Rrdr sk. rst. Summa. Rrdr sk. rst. Summa.
Hon älskade dessutom parfymer, men icke vanliga, som stodo till buds för hvem som helst, utan sådana, som enkom voro sammansatta för hennes räkning. De lyckliga, som kommo i den sköna Constances närhet, lefde alltjämt i en atmosfär af förföriska och berusande dofter. Stockholms högsta societet täflade om att få se hos sig den sköna friherrinnan Hall, född Koskull, och alla herrar, höga och låga, spände sig för hennes triumfvagn och sjöngo hennes pris. Förutom hennes skönhet och toiletter prisades också hennes kvickhet och lustiga infall, om hvilka man ej rätt visste, ifall de voro förestafvade af stort lättsinne eller stor naivitet eller båda i förening. Hur skulle man till exempel döma ett af de infall, man citerade efter henne? Man berättade, att i ett sällskap, där man ej så särdeles berömmande talat om ett vackert fruntimmer, hade en person bland annat påstått, att nämnda dam ej hade mindre än tio älskare. Hvarvid Constance Hall godhjärtadt, om ock något obetänksamt, utropat: – Tio älskare, det är förfärligt hvad man öfverdrifver! Jag skulle vilja ha dem, som fattas i tio! Säkert är emellertid, att större succès, än den hon i verkligheten gjorde, hade Constance ej ens i drömmen kunnat föreställa sig. Ryktet om hennes framgång och det uppseende, hon väckte i hufvudstaden, gladde alla hennes götheborgska vänner och synnerligast henne ömme fader. Men Fredrik Damm förtärdes af svartsjuka och svor öfver sin principal, hvilken, efter hvad skvallret hade att förmäla, ej det bittersta passade på sin förtjusande hustru. En mera bekväm äkta man än John Hall kunde visserligen hans mycket entourerade och kurtiserade friherrinna ej önska sig. John hade det blindaste förtroende för sin ömma Constance och hade dessutom under denna Stockholmsperiod många bekymmersamma stunder, för hvilkas vetskap han ville skona sin hustru i hennes nuvarande delikata tillstånd. Dessa bekymmer voro penningbekymmer. Det i Europa rådande krigstillståndet och osäkerheten på hafvet hade nödsakat John Hall & comp. att inskränka exporten af sitt järn till England allena, där det så småningom för myckenhetens skull blifvit mindre begärligt och fallit till underpris.
Ina rättning blott har till föremål att säkrare transponera Arrestanter ifrån det ena Länet till det andra, hvilken förbindelse allena synes blifva alltför inskränkt och alldeles intet motsvarande de kostnader derföre fordras, då vården af A.rrestanter i de flere föreskrifne fall, härefter som nu, skulle KronoBetjente åligga, i hvilka lall likväl vården af grofva Brottslingar är för allmänna säkerheten af lika stor angelägenhet, sorn vid Arrestanters transpor-; terande Länen emellan, men hvilken tillsyn dock icke lämpeligen kan Gevaldigerne uppdragas, då de på ett längre afstånd endast vid LandshöfdingeResidencerne äro att tillgå, och upplyser detta förhållande ytterligare, att de af Utskottet åsyftade ändamål icke fullständigt ernås, så framt icke de beväpnade Fångförarne alltid äro i Orterne, icke i LänsResidencerne boende. Vidare, och då jag vid en flygtig genomläsning så fattat Utskottets Betänkande i fjerde Momentet, som skulle Fångskjutsande Ridd, 0, Ad. Prot. IV. B. II. Afd. 41, 42. 322 Dm 24 Martii, /. m. härefter befrias ifrån allt ansvar för vården af Fångar; men de föreslagne Gevaldigeme blott vid Residencerne, icke i Lanösorterne, blifva att träffa, med förbindelse blott att Arrestanter genom Länet transportera; så syne# mig deråt uppstå den följd, att vid tillfälle af den obetydligaste Fångskjutsning af Tiggare, oförpassade Lösdrifvare eller dem , som böra undergå Bysittmng eller Fängelse vid Vatten och Bröd, måste vid alla tillfällen KronoBetjenten Arrestanten åtfölja, och dess besvär skall derigenom blifva större, än om han å» lägges, att beväpnad uppfylla hvad honom redan åligger, att nemligen uran serskild betalning vara vid gröfre Brottslingars tränspoiterande följagtig.
StatsContoiret under den 29 Mars 1821 i underdånighet anmält, att sedan Riksens Ständer vid 1815 års Riksdag anslogo på allmänna Indragnings-Staten 10,000 R:dr årligen från samma års början, att användas till aflöning för Officerare, som under sista krig tjenstgjort, men voro i saknad af löner, och Kongl. Majit uti Nådigt Bref af den 23 Januarii 1816 derom förständigat Kongl. Stats-Contoiret, med Nådig befallning, att till de på en bilagd förteckning upptagne Officerare, och deribland då varande Öfverste -Lieutenanten Henr. Fab. Reuterskjöld utbetala de expectance Arfvoden dem efter hvarderas innehafvande tjenstegrad tillkommo; så blef ett sådant Arfvode derefter anordnadt till Öfverste-Lieutenanten för åren i8i5 och 1816 med 3oo R:dr för hvardera året; men då Herr Öfversten icke anmälte sig till utbekommande deraf för den följande tiden förr än den 16 Maji 1820, då han genom behörigen befullmägtigadt Ombud reqvirerade det innestående Arfvodet från 1817 års början till och med Andra Qvartalet 1820, anordnade Kongl. Stats-Contoiret beloppet för hela året 1819 och de 2:ne Första Qvartalen 1820, men ansåg deremot Kongl. Kungörelsen af den 9 December 1812 angående Stats-Utskottets Setäiikanden. a53 en viss prsescriptions-tid för dem som hos Stats-Verket ega fordran, vara hinderlig för utbetalningen af det för åren 1817 och 1818 belöpande Expectance Arf vodet. I enlighet med hvad Stats-Utskottet yttrat uti särskildt
29 ovilkorligen förfallit samt någon vidare omröstning öfver punktens öfriga delar ej eller kunna lagligen ega rum, desto mindre som det här gjorda förslaget innebär en rubbning af ej blott Presterskapets, utan ock Borgareoch Bonde-ståndens privilegier, uti hvilka någon förändring, enligt 114 § Regeringsformen, utan alla 4 Riksståndens och Konungens sammanstämmande beslut, icke får ske. 5:te punkten, angående presternas utlagor, innefattar äfvenledes på en gång lagstiftnings(till och med orden: »sammanräknadt belopp i kontant») och verkställighetsfrågor, de sednare beroende af den förra, samt följaktligen med den, enligt 34 § Riksdagsordningen, jemförd med 87 § Regeringsfomen och 33 § Riksdagsordningen, förfallen. Emot den föreslagna voteringspropositionen öfver 7:de punkten, innefattande förslag att den s. k. Fahlu kungsgårdshjelp skulle afskaffas emot samtidigt försvinnande af derför medgifven lindring i bevillningen, ' förekommer, dels att, derest, på sätt Utskottet uppgifvit, den för kungsgårdshjelpens utgörande af de skattskyldige åtnjutna lindring i bevillningen verkligen vore deremot svarande; så skulle hvarken tillökning eller förminskning af statsinkomsterna genom förändringen åstadkommas och åtgärden således icke eller på statsregleringen inverka; dels ock att, vid beräkningen af statsverkets inkomster intill nästa riksdag, Rikets Ständer bland ordinarie räntor upptagit Fahlu kungsgårdshjelp, hvadan densamma, enligt förbehållet i Stats-utskottets utlåtande N:o 37 litt. A, väl kan till ett större eller ock mindre belopp värderas, men icke helt och hållet afskaffas, utan att derigenom upprifves ett af Rikets Ständer redan fattadt beslut. Dessutom innefattar förslaget i denna punkt, likasom de ofvannämnda, jemväl en lagstiftning för framtiden, till hvars verkställande 3 Stånds sammanstämmande beslut, jemte Konungens, äro af nöden.