Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prosten blef blekblå i ansigtet af förargelse, skyndade hastigt in till restaurationen och framdrog derifrån sin dotter, släpande den olyckliga flickan vid håret? "Återigen hos officerarne!" skrek han och makade henne utan vidare krus i vagnen dit han sjelf följde efter. Det var en sorglig syn. De unga schweitziskorna rodnade och stego, ögonskenligen förlägna öfver ett sådant handlingssätt emot fruntimmer, tysta upp i diligensen, herr Minin intog sin plats och jag min. Vid konduktörens hesa "pascholl!" bar det åter af, allt mera åt norr, allt närmare det "heliga fäderneslandets" riksgräns. Snart voro vi vid den punkt der floden Wilia sammanflyter med den väldiga Niemen. Midt emot på den ryska stranden ligger Kowno, en icke alldeles obetydlig, men illa bygd ort. Sedan vissa "nödvändiga gränsformaliteter" voro undangjorda satte vi med färja öfver floden samt begåfvo oss till "gostinnitzan", en restaurationslokal. Det roade de unga fruntimren mycket då jag för dem uppläste de ryska skylttarne på bodor och värdshus m.m. De orientaliska ljuden och de främmande typerna gåfvo anledning till mången löjlig fråga. "Ah", utropade fröken Agues, den yngre af damerna, "se der" hon stafvade "pectorazia, det är ett apothek för bröstlidande " "Nej, nej", inföll jag, "de ryska bokstäfverna böra läsas: restorazia och det betyder att vi skola vika in här". Men erkebiskopen tyckte icke om vår "otidiga munterhet" och tillrättavisade mig med de betydelsefulla orden: "betänk, nu äro vi i sjelfva Ryssland och här är allt bra." Kort efter oss inträdde ett sällskap franska jernvägsingeniörer, sysselsatte vid den då under arbete varande jernvägen Petersburg-Warschau. De beställde några flaskor vin och efter att ha tömt dessa, jemförelsevis raskt, fortsatte de sin resa "med extra post". Detta gaf nu anledning åt den gallsjuke biskopen att uttömma sin vredes skålar öfver "de förbannade utländingarne" och deras slöseri med ryska pengar.
I grund af detta StatsUtskottets förslag vågar jag föreslå, att till Inrättningens disposition öfverlemna de gent öfver gatan belägna KronoBrännerihusen, efter att hafva infordrat och öfvervägt sakkännares uppgift på huru stort Statsbidrag sorn efter upplåtandet af nämnde lågenhet erfordras; Dtn 5 Julli e, m. 79 hvilket bidrag torde blifva obetydligt i jemförelse med den nu äskade summan. k) Utskottet har helt och hållet förbigått den punkten af Kongl. Maj:ts proposition, hvarest 5oo Riksdaler föreslås till resekostnader och dagtractamenten till Djur-Läkare, som för det allmännas räkning företaga nödvändiga resor vid förrättningar under farsoter, besigtningar o, s. v. Förbigåendet af denna punkt år ensamt tillräcklig anledning att begära återremiss, hvilken jag nu får åran begära, med anhållan att dessa anmärkningar matte få remissen åtfölja. Grefve Hard, Carl Gustaf: Vid granskning af vår RegeringsForm finner man StatsSecreterarnes verksamhet vara inskränkt till deltagande i de administrativa ärendernes beredning; föredragande af ärender, som till deras befattning höra, yttrande i StatsRådet öfver sådana, till deras befattning hörande mål, som Konungen låter eljest der förekomma, deltagande i utomordentligt StatsRåd, då fråga är om att börja krig eller sluta fred, samt meddelande genom contrasignation, af gällande kraft åt från Konungen utgående expeditioner och befallningar, eller ock vägrande af denna contrasignation, om Konungen skulle yrka utfärdande af något Dess beslut, sorn vore emot RegeringsFormen stridande. StatsSecreterarnes verk - D»n 5 Julii e. m. samhet stadnar således vid expedition af Konungens befallningar den sträcker sig icke till någon verkställighet deraf, hvarken genom utöfning af någon myndighet öfver subordinerande Auctoriteter edler genom någon controll derå. Kanske har man, vid behandling af frågan om ökade löner för dessa Embetsman, förblandat den inflytelse, som man ansett dem böra äga, med den, som de, enligtRegeringsFormen verkligen äga.
Sl. Prol. 1850 & 1851. 4 Sami1 Afd., 2 Band., 4f) 110(1. 1 «> Stals-Ulskoltcls Memorial, M 524. verk. innefattar Rikets Ständers härom meddelade beslut genom bifallandet af Statsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande JV2 22. 86 §, angående anslaget för sjöförsvarets ordnande genom förrådernas och fartygens komplettering m. m., innehåller Rikets Ständers beslut enligt Förstärkta StatsUtskottets Memorial J\s 289, 8:de punkten. 87 §, angående anslagen till aflöning för Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen samt reseoch undersökningskostnader vid allmänna arbeten, äfvensom till arfvoden och stipendier för civil-ingeniörers bildande vid Mariebergs läroverk, grundar sig på de beslut, Rikets Ständer fattat genom bifallandet af 32, 33 och 39:de punkterna af Stats-Utskottets Utlåtande JY° 165; varande, tili ledning för de årliga anslagssummornas tillhandahållande och till iakttagande vid räkenskapsföringen inom Riksgäldskontoret, de 5:ne år, derunder anslagen enligt Rikets Ständers beslut skola utgå, i denna, likasom i efterföljande 94, 98 och 109 §§, bestämdt utsatta. 88 §, angående ersättning för det af Statskontoret, under åren 1849 och 1850, förskottsvis utbetalda belopp till underhållande af Stockholms Navigationsskola samt utbetalningen af innevarande års anslag för samma skola, inne håller Rikets Ständers beslut enligt 19:de punkten af Stats-Utskottets Utlåtande
Men om man närmare undersöker hvad som med dessa uttryck egentligen åsyftas, så finner man, att det s. k. »skyddet» ingenting annat betyder, än prisstegring på varan och hinder för köparen att på förmånligaste sätt anskaffa hvad han behölver, samt att med den s. k. »öfversvämningen» deremot menas endast en god tillgång på det som önskas och erfordras, hvilken tillgång man derföre bemödar sig alt förvandla till brist. Mig synes likväl, att det är tillgången, icke bristen, som bör vara föremålet för våra sträfvanden. Man skulle eljest slutligen kunna komma ända derhän, alt många af lifvets vigtigaste behof, hvilka nu af alla fritt kunna uppfyllas, endast borde genom konstlade medel få tillfredsställas, för att derigenom en vinst skulle tillskyndas några få. Om t. ex. ingen tilläts att torka sina kläder i solen, eller att begagna dagsljuset, så skulle utan tvifvel tork-inrättningar och ljusfabriker deraf 436 Den 8 Februari f. m. finna sig väl och skörda fördelar; men jag hemställer, om detsamma skulle kunna sagas om allmänheten. Hvar och en finner, att dessa exempel, med flit valda bland ytterligheterna, icke hafva någon annan mening, än att, genom sjelfva sin orimlig het, så klart som möjligt visa, hvarthän den fulla konseqvensen leder af ett system, som, falskt i sin grund, endast på det sätt kan försvaras, att man icke till en alltför upprörande grad (efter olika tycke och smak) vill påyrka dess tillämpning. Men, Mina Hrr! då man talar om detta nu så lofordade system, om denna så ädla pligt att »skydda», så är det emellertid nödigt att först och främst för sig uppställa frågan, hvem det är som skall skyddas. Jag, för min del, besvarar denna fråga så, att det är allmänheten, den oupplysta allmänheten, som behöfver och bör skyddas mot de enskilda intressena; och frågar man vidare, hvad det är, som behöfver tagas i hägn, så svarar jag: det är afl aleis frihet; det är rättigheten att ärligen arbeta och att oförkränkt fä åtnjuta sitt arbetes frukter.
Veterinär-inrättningen i Skara. § 17. (Rev.-ber. pag. 69.) Med föranledande af det allmänt kända förhållande, att föreståndaren för den genom enskild donation stiftade Veterinär-inrättningen i Skara under en följd af år tillika varit föreståndare för Veterinär-inrättningen i Stockholm, der han största delen af året sig uppehållit, hafva Revisorerne, efter tagen kännedom af handlingarne rörande en ny föreslagen reglering af veterinär-undervisningen och de för veterinärläkares bildande i riket befintliga läroanstalter, meddelat åtskilliga upplysningar i förevarande ämne, af hufvudsakligt innehåll, att sedan så väl Direktionen för Veterinär-inrättningen i Skara, som Kongl. Sundhets-kollegium, uti afgifna underdåniga utlåtanden 20 Stots-Uls/cottets Utlåtande N;o 18. i anledning af sagde reglering, fraraslällt olämpligheten deraf att föreståndare-befattningen för de båda från hvarandra så aflägset belägna inrättningarne innehades af samma person. Kongl. 31aj:t vid utfärdandet af provisoriska reglementen för nämnde veterinärinrättningar under den 20 Juli nästlidet år i nåder föreskrifvit, att ifrågavarande läroanstalter skulle hvar för sig hafva egen föreståndare, äfvensom Kongl. Majit, beträffande Ofver-direktören m. m. S. A. Norlings i sammanhang med denna fråga underdånigst gjorda anhållan alt fortfarande varda bibehållen vid omförmälda tvänne befattningar, förklarat sig vilja framdeles, efter vederbörandes hörande, nådigt beslut härom meddela. Enligt hvad Utskottet i detta ämne vidare inhemta!, har Kongl. Maj.t under den 23 Maj innevarande år i nåder förklarat, att Ofver-direktören Norlings förordnande såsom Föreståndare och förste Professor vid Veterinär-inrättningen i Stockholm skulle med påföljande Juni månads utgång upphöra, hvarjemte Kongl.
Direktionen öfver allmänna Garnisonssjukhuset, » » Direktionen för Civilstatens pension stur ättning, » » Direktionen öfver Arméens pensionskassa, » » Direktionen för allmänna Barnhusinråttningen i Stockholm, » » Direktionen för Danviks hospital, » » Theater-direktionen, < » » Styrelsen för Teknologiska institutet, » , .» Direktionen öfver Amiralitets-krigsmanskassan, » Ofver-direktören vid Myntoch Kontroll-verken, » K ansler s-embetet vid Kongl. Krigs-akadernien, » Kongl. Kommittéen för Salpeter-ärenden, » Stuteri-öfverstyrelsen och » Chef s-embetet vid Topografiska kåren; hvarjemte till Revisorerne blifvit aflemnade dels Kongl Kommerse-kollegii, angående de under detta embetsverks förvaltning ställda fonder och medel för år 1863, afgifna berättelse jemte tillhörande sammandrag af räkenskaperna, dels ock Landtmäteri-styrelsens berättelse, rörande storskiftesoch afvittringsverkeus fortgång. Kongl. Stats-kontoret. § i. Kongl. Ränte-kammarens hufvudbok för revisionsåret, hvilken i Kongl. Kammarrätten blifvit utan anmärkning granskad, har, lika litet som Kongl. Stats-kontorets öfriga räkenskaper, föranledt någon erinran från Revisorernes sida. För hvad vid deras granskning förekommit vilja Revisorerne här nedan redogöra, likasom för åtskilliga förhållanden, hvilka af räkenskaperna inhemtas. I sistnämnde hänseende hafva Revisorerne, i likhet med hvad vid flere föregående statsrevisioner blifvit iakttaget, låtit upprätta bilagde sammandrag öfver alla i 1863 års rikshufvudbok ingående medel (Bil. litt. A.), äfvensom särskild redovisning för statsverkets grundfond, (Bil. litt. B.), utvisande att denna fond under revisionsåret förblifvit oförändrad och uppgått till 5,014,809 R:dr 45 öre.
Se detta sinkar arbetet, då ingen, än så modig karl mera törs hjelpa mäster Hvitlock i handtverket se'n Anders Lunta fick blodhostan, då trollkonan spottade åt honom. — Då tog du det från henne, när hon sof? — frågade magister Olaus med en skarp blick. Det hördes på frågan att modet hos fångvaktaren var en allt annat än omtvistad sak, och denne tummade också ifrigt sin gamla mössa, innan han svarade. — Gud bevare mig för så'n synd, Ers ärevördighet... men nu var det så, att när Ers ärevördighet gick hem den der qvällen, så fick hon den ena svåra anfäktelsen efter den andra ska' jag säga, och så bad hon mig så vackert, det stackars kräket, att jag skulle gå till hennes mor, förstås, och bedja henne tala vid höga rätten, och så gaf hon mig den här blankfisken. Inte för det jag vågade röra vid den på två hela da'r, ska' Ers ärevördighet tro, men så fick jag höra att hennes mor det sjåpet gått och lagt sig på sjöbotten, och så träffade jag mäster Bacaræus, åldermannen, och han tyckte att jag borde lemna den här till höga rätten. Men då erinrade jag mig, att Ers ärevördighet frågade härom dagen om något stod skrifvet på'n, och så tänkte jag, att jag kunde vara Ers ärevördighet på något sätt behaglig. — Det var rätt gjort af dig, Holger, och nu kan du låta den stanna här hos mig, — sade magister Olaus, afbrytande. — Annars gissar jag att han sätter sig på grund, den der blankfisken, i din syndige strupe. — När klockartjensten i S:t Clara här näst blir ledig, kan du emellertid göra dig påmint. Mäster Skarp bockade sig ända till golfvet. Så mycken nåd, sade han, hade han aldrig tänkt sig, förstås. När han gått, stod magister Olaus en lång stund försjunken i betraktande af den sällsamma tingest, han höll i handen. Det tycktes vara ena halfvan af ett gammalt fyrkantigt markstycke, mycket nött och skadadt i kanterna. Men i oroliga tider hade ett klufvet mynt sitt särskilda intresse.
Det måste utan tvifvel vara nyttigt för lärjungen, att han i tid vänjes alt arbeta på egen hand, utan att vara biträdd hvarken af den olfentlige läraren eller någon enskild handledare, hvaremot det är angeläget alt denna hemläsning med tillbörlig klokhet och med måtta anlitas, samt planmäs sigt ordnas. Icke heller har Utskottet kunnat biträda det af Herr Sommelius väckta förslag, att undervisning stulen i skolan måtte inskränkas, så att den skulle blifva för de fem nedersta klasserna 5 timmar, och för de öfriga blott 4 timmar om dagen. Skolstadgans föreskrifter i afseende på undervisningstimmarne innehålla hufvudsakligen : ”att i hvarje vecka skola vid alla elementarläroverk vara inom första och andra klasserna trelio, och inom de öfriga klasserna öfverhufvud tretiotvå offentliga lärotimmar; att ej flera än tre allmänna lärotimmar må följa på hvarandra, eller flera än sex användas inom samma dag, ej heller under någon hel söcknedag all undervisning uteblifva; att mellan omedelbart på hvarandra följande lärotimmar medgifves lärjungen fem till tio minuters ledighet, hvilken i lärotiden inberäknas gamt att föröfrigt, efter olika orters sed och årstidernas beskaffenhet, lärotimmarne må ordnas på sått Ephorus efter Rektors och lärares förslag godkänner.” Att nu, i stället för dessa, efter de mångfaldigt vexlande förhållandena i vårt land, väl lämpade allmänna föreskrilter, stadga ett för alla orter och årstider bestämdt gällande antal läsetimmar för hvarje dag, skulle, efter Utskottets mening, icke vara tjenligt. Beräknar man den af motionären föreslagna lärotid efter vecka, så skiljer den sig från den nu gällande i de båda lägsta klasserna alls icke, samt i tredje till och med femte klasserna endast med tvänne limmar i veckan, hvilken skilnad synes vara alltför ringa, för att en hemställan om nytt stadgande i delta hänseende kan anses påkallad.
Majit inkom, blef den ifrågavarande Nådiga Instruktionen utfärdad, och uppdrogs dervid åt Öfverståthållare-Embetct och Magistraten atr, med iakttagande af hvad lag och författningar föreskrifva, fastställa arbets-ordningar för tjenstemännen. Tillika och i enlighet med hvad ofvanberörde handlingar gifva vid handen bör Utskottet upplysningsvis meddela, att som 1764 års Instruktion, likasom den nuvarande, icke förhindrade förmyndare eller målsmän att på det för myndlingar förmånligaste sätt göra deras kapital fruktbara, hade inom Förmyndare-Kammaren för längre tid tillbaka uppkommit den ännu fortfarande praxis, att tvänne slag af utlåningar i afseende på de till dess förvaltning lemnade medel ega rum, nemligen: l:o) af de så kallade allmänna medlen, hvarvid lånen anses utgå af dessa medels totalsumma och den å sådtne lån inflytande ränta eller vinst, till dess behållning, vid jemförelse med den 4^ procents ränta, som å de omyndigas kontanta medel dem tillkommer, beräknas under namn af öfverskottsmedel, och 2:o) af sådana utlåningar för myndlingars räkning, hvilka efter förmyndares eller målsmäns förslag bringas till verkställighet så framt de anmälda lånehandlingarne, vid pröfning deraf, gillas. Ehuru sistnämnde bestyr, om ock sjelfva utlåningen i främsta rummet ombesörjes genom enskilde förmyndare, likväl upptager en icke obetydlig del af Förmyndare-Kammarens verksamhet, och ehuru 1764 års Instruktion icke tillförsäkrar de omyndige någon högre ränta än 4| procent å dem tillhörande tillgångar, öfver hvilka Förmyndare-Kammaren håller bok och räkning, voro dessa medel, i allmänhet tillhörande förmögnare pupiller, före den nya Instruktionens utfärdande, icke belastade med någon förvaltningskostnad, utan hade den å reverserne förskrifna högre ränta fått af förmyndarne oafkortad uppbäras.
Det är just under samtal med dem som jag blifvit öfverlygad om att de icke under något vilkor velat utsträcka representationsrätten så långt som den siste talaren önskat, eller till embetsmännen i allmänhet. Jag har sedan Const.Utsk. framställt sitt förslag, hvilket synts mig bereda möjligheter till förbättringar i representationen, sökt så mycket som möjligt skilja mig från mina önskningar, och genom samtal med riksdagsmän från olika Stånd förvissa mig om hvad som skulle med något hopp om framgång kunna föreläggas dem. Jag har dervid serdeles inom ett Stånd framför allt mötts af farhåga för ett alltför starkt inflytande af embetsmännen inom representationen. De räkna, med eller utan skäl, Preslerna såsom embelsmän. De veta ju af erfarenheten att inom Adeln förekommer ett betydligt antal af embetsman, och inom BorgareSt. kunna redan finnas mångå samt efter det förslag som Const.Utsk. framställt, till följd af hvilket äfven husegare i städerna skulle få välja inom BorgareSt., är icke blott möjligt men temmeligen sannolikt alt åtskilliga embetsman ytterligare, icke blott få valrätt, utan äfven inträde i representationen. De frukta sålunda att redan genom det förslag som framställts, ett nog stort inflytande blir åt embetsmannaklassen lemnadt. Frågan är då, huruvida det är skäl, att äfven om embetsmännens rättigheter voro obestridliga, försöka att vid detta tillfälle åt embetsmännen förvärfva dem. Jag tror för min del att något skål dertill icke förefinnes, och jag skulle t. o. m. tveka, om här vore fråga om alt antaga en ny representation, byggd på grunden af samfällda val, huruvida det icke vore så godt först som sist att bestämma hvilka embetsmanna-kategorier, som icke borde få valrätt, ty det är en strid som i sådant fall otvifvelaktig! verkar förstörande.
Danska fyrings-medel, lernnades utan anmärkning; 25:o Ersättning af Konvoy-kommissariatet för aflöning af Beskickningen i Turkiet, lernnades utan anmärkning; 26:o Observations-medel, lernnades utan anmärkning; 27:o Extra-medel och uppbörder, lernnades utan anmärkning; 28:o Intresse-medel, lernnades utan anmärkning; Extra ordinarie inkomster. 29:o Tullmedlen, 30:o Salu-accis för städerna, 31:o Postmedlen, 32:o Chartaj-sigillatao-afgift, och 33:o Bränvins-bränneri-medlen, lades till handlingarne. Restantier. Lernnades utan anmärkning. Den af Utskottet gjorda slutliga hemställan, pag. 15, godkändes. Från Bederv. Bonde-Ståndet. S. D. Vid nu skedd föredragning af vice Talmannen Svartlings framställning, det Ståndet måtte för sin del besluta, att en underdånig tacksägelse-adress skulle till Hans Maj:t Konungen aflåtas, till betygande af Rikets Ständers underdåniga tacksamhet för Kongl. Maj:ts oafbrutna och osparda omsorger för bevarandet af de förenade rikenas trygghet och sjelfbestånd medelst den utfärdade Neutralitetsförklaringen, som blifvit på tillfredsställande sätt af Europas makter och De Förenta Staterna i Amerika godkänd, samt i sammanhang dermed af från Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet framställde inbjudningar i samma ämne, blefvo berörde framställning och inbjudningar af Ståndet bifallne, samt till Expeditions-Utskottet remitterade, på det förslag till den underdåniga tacksägelse-adressen måtte af detsamma uppsättas. S. D. Efter skedd föredragning lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 5, till Rikets Ständer, med uppgift å de af samtlige Riks-Stånden vid innevarande riksdag godkände förslag till ändringar i Grundlagarne. Den 29 Mars. Frän Högloft.
Ty ehuruväl äfven jag deri erkänner en och annan sats såsom utgången från ett praktiskt sinne, t. ex. den om den graderade valrätten, visur sig likväl delta förslag i sin helhet för mitt omdöme såsom grundadt på en tro, för att icke säga cn öfvertro på en samhällsdygd och mensklig fullkomlighet, som vi visserligen må eftersträfva, men som beklagligen mera ligga inom föreställningen än inom verkligheten. Jag röstar således emot förslaget; men jag erkänner, att jag skulle med en stor ledsnad afgifva detta votum, om jag trodde, att representationsfrågan vore förflyttad utom gränsen af vära öfverläggningar, derest detta förslag icke antoges. Men sä bör del icke blifva. Sveriges Ständer skola lyfta sig lill höjden af sil t uppdrag. Vi skola, mine Hrr, närma oss vära medrepresentanters äsigter, i det hopp, alt de äfven må skänka våra det afseende, de torde förtjena, och jemna skiljaktigheterna, sä att det må blifva möjligt för vår Styrelse att, i denna fråga, som visserligen för oss Svenskar har största vigten, men som äfven är af en verldshistorisk betydelse, kunna uppträda såsom ledare eller skiljedomare; och på detta sätt skola vi, genom fördragsamheten i vära meningar, öppenheten i värt handlingssätt och oegennyttan af vära uppoffringar, i sjelfva värt afslag förvärfva oss vära landsmäns aktning, tacksamhet och förtroende. Jag röstar emot förslaget. Mänga tillkänuasåfvo bifall till detta yttrande. 2 II. " ' 9 6(i Den 28 Augusti, Hr Lagerheim, Lars Magnus, uppläste följande: Redan vid sista riksdagen yttrade jag öppet min varma nitälskan för en sådan ändring af vår statsförfattning, hvarigenom en af behofvet högt påkallad förenkling och förbättring kunde ernås. Vigten deraf är måhända ingenstädes kraftigare oell mera slående vitsordad, än just inom detta Riddarhus, der endast högsta urvalet af rättskaffenhet, hildning och fosterlandskänsla borde äga rättighet alt för rikets bästa höja en, af det allmänna förtroendet och af den tillgifna högaktningen aldrig jäfvad röst.
Intecknings-säkerhet kan mången gång vara fullgod, om den än något afviker från nyssnämnde förhållande till taxeringsvärdet; och bland andra räntebärande papper äro t. ex. sådane som Trollhätte-Bolags-actier, obestridligen goda, ehuru de icke kunna rätteligen kallas ”allmänna”. Skulle, under tidens lopp, värdet på säkerhelshandiing af det ena eller andra slaget nedgå under hvad som fordras, så bör anmärkning derom göras vid den årliga revisionen, och annan säkerhet genast sättas i stället. 32 Bancooch Lag-Vt skottens Utlåtande N.o 4' De nu gjorda tillägg till hvad 19 §, i förra förslaget innehåller förmoda Utskotten till rigtigheten icke bestridas. 20 §. Det bär blifvit påmint, dels att den här stadgade nedsättningen möjligen icke skulle erfordras till så stort belopp, dels ock att inbetalningens verkställande med Bankens egna sedlar borde förbjudas; men för Bankens soliditet anse Utskotten åtminstone 25 proc. af leckningssumman böra inom viss kort tid ställas under Banco-styrelsens disposition; och det omförmälde förbudet vore utan ändamål, enär påföljden endast blefve den, att man i den ena bancoluekan, för Bankens egna sedlar, vexlade till sig det mynt, hvarmed man straxt derpå gjorde insättningen vid den] andra. 21 §- Man bar vélat härigenom lemna Banken en lätt utväg alt bereda sig rättighet till vidgad rörelse utöfver leckningssumman, med bibehållande af oförminskad säkerhet åt dess borgenären 22 §. Den åsigt, att Acliebankerne hafva deras rätta sphere i en större rörelse, än de solidariska Bankerne, utgör motivet för skillnaden i den för hvardera utsatta minsta sedelvaleur; 5 B:dr Courant, såsom minimum för Actiebanks creditsedel, innefattar en medelväg emellan de härom yttrade olika meningarna. 23 §.