Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende å min mening rör:de arme'ens fördelning till 5 Militärdistrikter i st. f. de 6, bar Hr Krigsministern efter mitt förmenande ingenting anfört, som lill det ringaste inverkat på min slutsats, att de 6 varit ett misstag när ett kunnat indragas, som mig vill synas utan skada för organisationens hållning, emot hvilken jag dessutom skulle hafva oändligt att anmärka, om jag ansåg lämpligt, att dermed nu upptaga tiden. — I afseende å den indragne Distrikt-generals-lönens förvandlande till 5 generalspensioner, hafva R. St:s begäran af 1840, att sådane pensioner skulle inrättas, blifvit anförd; men dä R. St. icke anslagit medel, får en sådan önskan anses som förfallen, och som dessa önskningar understundom äro, nemi. ett sätt alt komma ifrån hvad man ej vill bifalla. När sålunda detta distrikt har blifvit indraget, så har jag begärt StatsUtsk:s uppmärksamhet derpå (jag har icke sträckt mig längre), samt ansett besparingen af 0000 r:dr böra komma Statsverket till godo. Till följe af ett för mig oförklarligt förhållande, är en generalsperson, som är i lika mycken vigeur som generalspersoner kunna äga efter en fred gränsande till 40 år, bibehållen vid lönen, men försatt i overksamhet, till kännbar rubbning i organisationen. Jag Tinner icke något ändamålsenligt och riktigt häruti, och sådana personela konsiderationer blifva svårt för R. St. alt antaga såsom grundade anlednir för ökade anslag. Hr Krigsministern har äfven emot den obetydliga anmärkn-.n jag gjort angide fältläkare, anfört samma bevisning, som befinnes vid den nåd. proposm bifogad. Jag är af den tanken, och förblifver dervid, att dessa 20 fältläkare äro alldeles obehöfliga. Så mycket som läkarevetenskapen utvecklar sig i vårt land, så mycket som i allmänhet läkares antal ökas, så blir tillgången på läkare säkerligen tillräcklig när behofvet inträder, och oaktadt Hr Krigsministerns yttrande, så fortfar jag dock i det påståendet, att detta anslag är alldeles onödigt med mindre krig inträffar, hvartill jag Gudilof icke ser någon anledn.
Ridderskapet och Adeln, att till Hans Kongs. Maj:ts nådiga proposition gifwa sitt bifall, sa wäl j afseende pa deras styrelse uran sammanhang med Swen» Den Maji» Sweriges grundlagar i afseende pä förwaltnmqen af deras drähelwerk i enlighet med Siats-Ulstvttets derom afgifne betänkande. kält supra. S. D. Ester förnyad föredragning af Riksens Ständers Stats-U:s?otts, den A dennes pä bordet lagde betänkande, angående kostnaden till tryckningen af Riks-Ständens protocober, bcstöl Högloft. Ridderskapet och Adel» ait tu! Riddarchus-lltskotter remittera frägan huruwida tryckningen af Ridderstkapels och Adelns protocoller ina af Riddarhnscastän kunna bestridas. IIt supra. S. D. Biföll Högloft. Nidderskapct och Adeln Stals-UtsikoltctS, den dennes pä bordel lagda betänkande, angående ändring i wista omständigheter af hwad hittills blifwit förordnad! om acccudsersättniningar till offtcerare af f. d. Finftka Arniöen» tult supra. S. D. Biföll Högloft. Riddcrffapek och Adeln StatS-l^stkottcts den 5 dennes pä bordet lagda Utlåtande, i frägan om sättet huru styrelsen af Riksgäldsmerket under detta Riksmöte mä kunna förwaltas, enär de siesta ibland fullmägiige i Riksgälds-Contoiret i egenskap af Riksdagsman komma att sig härstädes uppehälla. supra.
Emot sistnämnde åtgärd har väl blifvit anmärkt, att författningen lemnade den behöfvande, som ej eger andra tillgångar, än sin lösa egendom, och således ej har annan säkerhet att erbjuda, ett tillfälle att, genom densammas upplåtande, bereda sig ett nödvändigt låneunderstöd; men man sy - 12 Lag-Ulskcttcts Betänkande, N.-o 69. nes härvid hafva förgätit, dels alt gällande lag icke medgifver panträtt i lös egendom, som af pantgifvaven innehafves, dels ock att en sådan pantsättning under sken af köp, innebär en svekfull tillställning, den der ingalunda bör af lagstiftaren gynnas. Ur sådan synpunkt lärer följaktligen denna författning destoinindre kunna försvaras, som densammas ändamål just varit att förekom ma ett öfverhandtagande missbruk att, genom diktade köp, undanhålla egendom från utmätning och såmedelst på ett bedrägligt sätt kränka borgenärers vätt. Men lika ostridigt, som lagstiftningens mellankomst för sådant ändamål varit af behofvet påkallad, lika ostridigt är det ock, att ändamalet ieke vunnits, utan att de missbruk och olägenheter, man sökt förekomna medelst författningen, snarare deraf befordrats; och grunden dertill, åt i S4° å*’s Ständer redan insedd, har ej eller kunnat undfalla Utskottet. Den ligger ytterst i den afvikelse från en i lagstiftningen gällande grundsats, som genom ifrågavarande författning egt ruin. Då nemligen i § af HandelsBalkens i Kap. tillerkänner ett köp om lösegendom laga verkan, så vida det är ingånget med köparens och säljarens goda ja och samtycke, utan några formaliteter, fordrar deremot berörde författning, för köpslutets laglighet, skriftlig, med vittnen bestyrkt samt derefter offentliggjord afhandling.
Silfvermynt Daler. 1 För Grefve-Bref hetalas 6oo % För Friherre Bref 300 3 För Adels Bref eller Naturalisations-Bref j 50 4 , Full magt er, Vocätioner, samt tillökningar på Lön och Caracter a 5 ProCent af ett års Lön och förbättring räknadt. 5 Fullrnagter för Erke-Biskoppen, Biskop par och General.Superintendenter 100 6 Superintendenter 70 7 Pastorer i Stockholms Stad och på Mai. marna, jemväl vid de större Församlingar i Städer och pi Landet 50 8 Vid mindre Pastorater ?0 9 De helt små Pastoraterna 10 Pensioner uti gods eller penningar efter ett års inkomst räknadt ,a 6 proCent.
Sverige icke varit utan försvars-systeme ända från 1810 och till närvar, stund, emedan vi thy förutan icke skulle kunna hafva gjort fälttåget i Tyskland iSiSoch 1814; men vår beväring var annu icke organiserad; dessa ä classer beväring bthöfva fullkomligen organiseras, mäste kunna insättas i bataljoner och compag - 556 Den ii Augusti c. m. nier, när det behöfves, för att svara mot ändamålet. I sådant fall är det klart, att om Ständerne önska Sveriges försvarsverks fullkomnande, så önska de också bevärtns större inöfvande i vapnens bruk, och måste följaktligen dertill anslå medel. Vill man icke det, vill man ej för detta vigtiga ändamål förklara sig beredvillig att anslå medel; då gör man bäst uti att afslå förslaget och förklara skrifvelsen otillbörlig. Vill man förbättra vårt försvarsverk och intaga en aktningsbjudande ställning, då är det riktigt att begära en plan, under förklarande att vilja betala hvad till ernående af ett så stort ändamål erfordras. Hr von Hartmansdorff; Jag uppträder endast för alt beklaga, alt en medlem af detta Hus, så upplyst som Frih. Raab, kommer fram med den vanliga klagan öfver jordbrukets förtryck och 0111 behofvet af lindring. Granskar man förhållandet närmare, så är det snarare alla öfrige, utom dem som uro jordbrukare, hvilka hafva anledn. att klaga öfver beskattningen. Het är nu på modet att klaga, och då förslår det bäst att klaga på deras vägnar, som äro talrikast, nemi. jordbrukarnes. Hr Lefre'n: Jag ber om ursägt att jag så ofta besvärar, men jag lofvar att en annan dag icke vara så envis. Har säges att en plan linnes, och att Sveriges försvarsverk ordnats efter en plan: hvem vill neka det? Men derom är nu icke fråga; Ständerne hafva ju ej begärt annat än ett framläggande deraf, på det att Ständerne må i ett sammanhang få se alla behofven. Hafva alla dessa behof på en gång vid någon föregtde riksdag blifvit framlagda? nej!
St:r jemväl hemstält, samma fordran med jord ersättes; och då otvifvelaktig! är, alt Kronohemman i Riket linnas; livilke såsom innehafde af gamle barnlöse Aboer och Enkor, vid deras afgång, såsom K. M:t förut förklarat, kunde disponeras för allmänna hellof, ville Till - 332 Sta ts-Uts k ottfits förordnade StatsSecreteraren för sin del i underd:het föreslå, att Landshöfdingarne genom KammarCollegium finge befallning, ali. uppgifva något dylikt hcinrnan med tjenlig ränta, hvilket tills vidare icke borde få skutte-köpas, eller åbol allen till annan, skyld elier oskyld, person längre än nuvarande åboens lifstid upplåtas, för alt derefter till ersättning i vederbörlig ordning för denna Qveckfeldtska slägtens fordran användas. Uti denna tillförordnade StatsSecreterarens yttrade tanka instämde deras Excellencer StatsRåden Hr Grefve Cederström oell Hr Grefve Sk jöldebrand; hvaremot emot Hans Excelienee StatsRådet Hr Grefve Rosenblad, StatsRådet Hr Grefve Löfwenhjelm oell tillförordnade HofCanzléien, StatsSecreteraren von Schulzenheim förenade sig uti följande af Hans Excelienee Justitie-StatsMinistern, [Ir Grefve Gyllenborg afgifne underd. yttrande:
Friherre 8iI5verlebäld, lallis, at ban förklarade den föreslagnaLxpedikionen för olaglig och kränkande hans Riksdagsmanna-rätt: 6ripenvr. ildk, 6öran, at han arsäg det för en oerhörd o» laglighet, ak läta en Deputation afgä med en o julisrsd Expedition, och ändteligen at Adlersparre, Axel, yttrat: ak dä I kunnat tillåta Dspurakioncn afga m. m. sa wors det en uppenbar kränkning i StändetS rättigheter. Dcsia utlatclser finne Wi af den besikaffenhet, at hwad deruti kan innefattas säsom Eder förfördelande, eller innebärande kjlrvnejser uti och för Edert Ämbete såsom LandtMarstalk, bör saints f. d. Zcbult-:enbeims, Oiviä den yngres, utlåtelse, at Ridderstapek 06) 2ldeln matte alldeles lemna Riddarhuset, af Domaren uptagrs, pröfwas och dömas; anbefallande Wi der» före Wart ^ulii ise-Län-2'ors-Ambete, «c draga der. om försorg, bet sadan t styndesamc ma komma under Lagligt atal och betslande Delta allt höfwen I at Ridderstapet och Adeln a Wara höga Magnar klindgn-a. Wl besalle Eder Gud 2ll§mägtig synnerligen Nådeligen. Norrköpings Slott d. s. Junit igOO. ?. V. klkrsriboim tilförerdnad Hof-LrMLler. Grefwe käamilran, V ä n I I, ^ „ ä V i g, r^ag war en af dem, som, i e stil da mål, i underdånighet anmält; mig hos Ko gl. Maj t lil e» uolnomngs minnande, utan h vilk n oa e> rrodde mig kuiina fortfara at wara i Hemliga Ui,karret.
Jag har ej kunnat af discussionen, hvarken nu eller vid föregående tillfällen, öfver detta ämne dela den mening, som ålskillige talare här framställt, nemi. att det bestämdt skulle ligga uti RiksSlins makt att undertrycka voteringarna uti förstärkt Utsk., eller att tillåta deni. Delta tror jag alldeles icke annorlunda, än att RiksSlm kunna tillse, huruvida hvarje Stånd har fått uti volerts-proposna sin mening uppfattad och upptagen, och då sådant icke kunnat bestridas, så tillhör det ovedersägligen det constitutionella uiachineriet hos oss, att till slutligt afgörande fordras sammanträde af förstärkt Utsk. Om saken förhåller sig så, ser jag Den >4 Juni f. m. icke huru tre eller två Stånd kunna tillvälla sig rättighet att förklara, att icke någon votering får ske. Jag kan icke finna alt man kan vara part och domare i egen sak. En förklaring af något Stånd, alt eli Utsk. har grundlagsvidrigt förfarit, står såsom en enkel förklaring af detta Stånd, då ett annat Stånd erkänner förfarandet öfverensstämmande med grundlagarna. Således synes det klart, att om ett så beskaffad! förhållande skulle kunna antagas såsom lunder för votering i för starkt Utsk., så måste någon skiljedomare uppstå, sorn afgör hvilket Stånd som har rätt, och hvilketdera som har oiält. Då sådant icke kan ske, så kan jag för min del icke begripa, att votering i förstärkt Utsk. skulle kunna, genom ett så beskaffadi motstånd som detta, förhindras, och således kan jag icke biträda deras åsigt, sorn här önska bifall till PresteStts inbjudning, hvilket jag på det högsta cmolsätter mig, utan att föröfrigt vilja ingå i någon vidare discussion öfver frågan i dess detaljer, hvilket jag ej anser utgöra föremål för denna öfverläggning. Hr Munck af Rosenschöld: Jag förenar mig i allo med hvad Gr. Frölich och Gr.
Han är precis lika oerfaren, är ytterst förblommerad angående sina små excesser med en eller annan snärta och full af delikatess mot slinkorna, är ytterst gammaldags i sina penningmanipulationer, känner ännu den svartaste bondånger öfver en lättsinnig natt eller en kostsam Köpenhamnsresa, blir aldrig full, hur mycket han än dricker, men får regelbundet på tredje dagen ett fenomenalt bakrus, som endast kan botas genom oproportionerliga promenader dagen lång rundt på landsbygden, har ideelt realiserat det skenbart omöjliga: att göra öfverliggeriet till något socialt respektabelt, – allt i allt ett godt barn, som det icke kan falla någon mors själ in att bli ond på, hvarken professorer eller borgersmän, en kamrat utan like, en äkta juvenal af gamla bästa sorten och en gentleman sans reproche. «Hvita ben» var hans specialitet. De voro också tjocka Josuas specialitet, likaledes mera såsom Pelles visa än som kroppslig realitet. Tjocka Josua ratade dem icke i denna senare form helt och hållet, – han skydde intet så mycket som att skilja sig från andra menniskor, saken hade sin sanitära sida, något nöje fans ju alltid deri – men när man skulle njuta dem sålunda, var dock alltid någon kroppslig ansträngning nödvändig, och det fans intet, som var Josuas natur mer innerligt och instinktivt emot än kroppslig ansträngning. För den skull föredrog han de «hvita benen» såsom Bellmansk visa, sjungen af vännen Pelle, medan han sjelf kunde förbli sittande orörlig under njutningen, fyllande halfva soffan med sin kropp. Hans kropp – det var Josuas öde. Hans lårben hade ungefär samma omfång som en ordinär midja, och allting var tilltaget i proportioner derefter. Magen var närmast hans öde, hans hemliga kärlek och hans hemliga skam. När det bar sig så, kunde han börja dagens arbete med att intaga en liten gaffelbit, bestående af tre lättare kötträtter, såsom chateaubriand, kotlett o. s. v. förutom en del hors d’oeuvre, för att dymedels bilda en lämplig öfvergång till den egentliga frukosten, betraktad såsom fundament till middagen.
Enär föreskriften i 177 § af Banko-reglementet, att af Bankens vid 1836 års utgång upplupna disponibla vinst ett belopp af 300,000 R:dr R:mt skulle, vid slutet af hvartdera året 1837, 1838 och 1839, från Banken, i och för Statens allmänna behof, till Riksgälds-kontoret aflemnas, nu mera blifvit full gjord, lär er 49:o omförmälda § 177 böra från nästa Banko-reglemente uteslutas. 08 Banko-Utshultels Betänkande M 25. i fråga åter om användande af den del utaf Bankens från och med 1857 års början upplupna vinst, som icke redan blifvit disponerad, tillkommer det nu Utskottet att yttrande och förslag till Rikets Ständers afgifva. Behållna vinsten har, enligt Bankens bokslut utgjort för år 1857 R:mt R:dr 2,163,000: 75. » » 1858 1,717,494: 29. » » 1859 1,738,036: 57. 5,618,531: 61. hvarjemte den hittills odisponerade vinsten från föregående år, enligt den utredning som här ne - ' 'D ' O D dan lemnäs, uppgår till R:mt R:dr 677,891: 98. S:r R:mt R:dr 6,296,423: 59. Och då härifrån afräknas de till Bankens deltagande i det utländska jern vägslänet of Rikets Ständer redan anvisade R:mt R:dr 4,000,000: blifver återstoden R:mt R:dr 2,296,423: 59. Uti detta Betänkande är förut redogjordt för de vid innevarande riksdag väckta förslag om banko-vinstens användande dels till förstärkning af Bankens fastighets-låne-fond och allmänna Diskont-fonden, dels till ytterligare försträckning åt Filial-banker.
Onekligen skulle allmänheten vinna derpå att särskilta uppbördsterminer funnas, så att icke bela uppbörden behöfde gå ut på en gång. Erfarenheten har visat, att ehuru den provins, der jag bor, troligen har lika om icke större tillgångar än många andra provinser, så inträffar likväl tiden efter uppbördsmöte! en stagnation i allmänna rörelsen och brist på circulerande mynt. Det vanliga förhållandet inträffar icke gerna, förrän en tid efteråt, då skatterna åter inkommit i rörelsen. Men jag tror, atl del sätt, hvarmed StatsUtsk. velat afhjelpa detta, icke är användbart, såsom jemväl Frih. Gederström och Hr Printzensköld redan yttrat. Det är omöjligt för uppbördsmännen att hafva debetsedlarna färdiga eller uppbörden så ställd, att den kan ske i September eller October månader. Jag kan icke heller fatta hvad Utsk. egentligen menar med de personer, ”hvilka icke äga eller annorlunda innehafva egendom, och som befinnes i det förhållande, att särskild debetsedel för dem utfärdas bör." Delta är en mening, som jag icke förstår; men som jag har anledn. till den förmodan att förslaget icke gillas, vill jag icke begära förklaring deröfver, utan begär afslag å denna punkt. Gr. Mörner: Utom de skäl, som Hr Printzensköld anfört, såsom fullkomligt gilltiga för afslag på denna punkt, får jag i afseende på de betänkligheter, som uppkommit i afseende på hvilka personer det skulle vara, som vid den föreslagna särskilda uppbödsstämman i September eller October borde betala sina utskylder, blott uppläsa hvad Gr. Spens i sin motion härom yttrat, nemi. att det skulle vara s. k. arbetsfolk, eller sådana, som emot daglön Den 7 November f. m. .45 arbeta hos andra. Deraf torde synas, att det icke ensamt skulle vara tjenstefolk, utan äfven backstugusittare, inhyseshjon m. fl. hvilka icke hafva egen jord. Är det nu meningen att dessa sistnämnde personer skola räknas till dem, som borde vid den föreslagna terminen erlägga sina utskylder, anser jag den icke Vara lämplig.
Den, som, i öfverensstämmelse med Utskottets af Presteoch Borgare-Stånden gillade förslag, anser Rikets Ständers beslut böra erhålla den lydelse, att nya Filialbanker hädanefter ej må undfå kreditiv af Riksbanken, röstar Ja; den det ej gör, Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Bondeståndets mening, omförmälda beslut att affattas i följande ordalag: alt nya Filial banker tillsvidare ej må undfå kreditiv af Riksbanken. Som Utskottets hemslällanden i hamn, Hernösand, Nyköping, Wisby och Örebro län, derest de underkasta sig de vilkor och förbehåll, som, enligt Banko-reglementet al den 30 Oktober 1860, äro lastade vid rättigheten alt från Riksbanken undfå kreditiv, med allenast den förän dring, att af teckningssumman minst 2 5 procent skola i Rikets gällande mynt erläggas, må, likasom Filial-banken i Skellefteå, erhålla förhöjning i innehafvande försträckning inom det belopp, hvarför säkerhet är vorden ställd, dock ej någon Filial bank till högre summa, än 500,000 R:dr, och i 16:de punkten, alt den del af lillgångarne å anslaget till Filial-banker, som i och för sistberörda ändamål icke varder använd, må ingå till Bankens reservfond, samt 3:dje och 4:de momenterna af i7.de Adeln samt Preste-Ståndet bifallna, blifvit af Borgareoch Bonde-Stånden återremitterade; men Utskottet ännu ej fått del af den öfverläggning, som föregått beslutet om samma återremiss, saknar Utskottet för närvarande tillfälle alt upptaga förslagen i dessa punkter till förnyad handläggning. Likaledes nödgas Utskottet nu förbigå 28 punkten 2 momentet, angående innehållning å fonden för utlåning med omsättningsrätt, enär Bonde-Ståndets återremiss BankoUtskottets Memorial N:o dä. 3 af detta moment, som, godkåndt af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet är afslaget af Preste-Ståndet, icke till Utskottet ankommit.
Proposition, angående Stats-verkets tillstånd och behof. % dito angående upphörande af det från rotehållarne eller soldaterne vid indelta Infanteriet nu utgående bidrag till soldat-beklädnadens anskaffande och underhåll. angående vissa ändringar i nu gällande stadganden om utskrifningssättet och inrättningen af Allmänna Bevurings-manskapet. om upphörande af fourage-passevolans-afgiften vid beridna rusthålls-regementena. i fråga om beräkningsgrunden för salpeter-hjelpens utgörande inom en del af Södermanlands län. i fråga om disposition af sex stycken holmar i Götheborgs och Bohus skärgård. angående utbyte af kronolänsmans-boställena Melby och Näsby emot kronoskatte-hemmanet Bredinge på Öland. angående upplåtande af mark å kronoparken Rådaås i Skaraborgs län för en vattenledning till staden Lidköping. Proposition, angående försäljning af f. d. Landshöfdinge-residens-tomterne i staden Piteå, med å dem befintliga byggnader. 40. Skrifvelse, i anledning af förre Myntraästaren, Assessoren J. A. Grandinsons underdåniga ansökning om ersättning för förlorade boställsrum 1 4 dito i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid sistförflutna Riks möte föreslagna lagförändringar. i 2. dito om förordnande af en Statsråds-iedamot i afseende på handläggnin gen af vissa i Riksdags-ordningens 36 och 42 §§ omförmälda Riksdags-ärenden. 13. Proposition, angående godtgörelse till indelningshafvare för sådane grundräntor, sorn till följd af qvarnars nedläggande afskrifvas. 4 4. dito angående åtgärders vidtagande till behöfvandes undsättning i missvextår 15. dito angående bestämmande af viss tid, hvarutöfver, vid de nya jorde böckernas granskning, undersökning uti och jemförelse med äldre jordeböcker icke må ega rum. 16. dito angående förhöjning i den pension å Rikets Allmänna Indragnings stat, som vid erhållet nådigt afsked blifvit Kongl.
Hvad serskildt angår frågan om byggnadsoch nnderhålls-skyhligheten af p;ps!gårdarne i Halland samt den befrielse för försa tillingarne, hvilken motionären, under åberopande af åtskilliga i ämnet utfärdade författningar, härutinnan vrkat; så hafva Utskotten, vid granskning af de serskilda föreskrifter, hvilka i detta hänseende finnas att tillgå, kommit lill den öfvertygelse, att de stadganden angående byggnadsoch underhålls-skyldigheten af prestgård, sorn i öfriga delar af riket, med undanlag endast af Skåne och vissa socknar i Blekinge, — för hvilka, enligt serskiide Kongl, resolutioner, ett undantag härifrån eger rum, — äro gällande, äfven böra tillämpas i afseende å Halland, för så vidt nemligen icke visas kan, alt församlingarne från en dylik byggnadsoch underhålls-skyldighel åtnjutit befrielse, i hvilket fall, jemlikt Kongl, resolutionen den i Augusti 172”, härmed skall förhållas, såsom förut vanligt varit. Då förhållandet i denna del synbarligen varit olika på olika ställen, samt det således måste ankomma på domarens pröfning för hvarje serskildt fall, huruvida en sådan befrielse eger ruin eller icke, få Utskotten, jemte erinran derom, alt ett generelt stadgande härutinnan lill följd häraf skulle ingripa uti den enas eller andras häfd vunna rätt, vördsamt hemställa, att det väckta förslaget må förfalla. Beträffande vidare en del motionärers förslag om skyldighet för egare af sätesoch ladugårdar samt rå- och rörs-hemman att deltaga i uppförandet och underhållandet af prestgård, tingshus och härads-fängelse; så hafva, efter hvad Utskotten inhemtat, framställningar af enahanda syftning med de ifrågavarande vid flere föregående riksdagar och sednast vid sisthållne riksmöte varit väckte, utan att likväl tillvinna sig Rikets Ständers bifall.