Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då man säger, alt förbudssystemet vållat och måste fortfarande vålla våra näringars långsamma framsteg, så vet man icke, eller vill man icke veta af den hastiga och lyckliga fart, just de näringar, hvilka af Hor till Bevi/lnings-Ulskoltets Utlåtande N.o 45- af fö/bud varit skyddade, under de senare åren gjort. Yllefabricationen, hvilken jag åberopar derför att jag specielt känner den, bär sedan sista Riksdag tillegnat sig dt bästa utländska arbelsmethoder och machinerier. Från Nederländerne och England hafva under denna tid inkommit macliiner och redskaper för ett värde af i oo å 15o,ooo Francs. Under samma tid har en mechanisk verkstad i Norrköping sysselsatt 70 personer och deröfver till förfärdigande af machiner efter de inkomne modellerne. På Yllefabrikanternes bekostnad och genom deras försorg är från Belgien införskrifven en utomordentligt skicklig machinist och fabriksmästare, hvilken ännu är i Sverige och för närvarande i Slockholm. Stora och kostsamma fabriksbyggnader äro uppkörde och den vattenkraft, som Norrköpings ström så ymnigt erbjuder, har under denna tid blifvit mer använd än förut under sammanlagde decennier. Kallar man detta stillestånd och kan till bevis derföre framvisa en enda näringsgren af så compliquerad art, som, under skyddstullssystemet, här eller i något annat land gjort hastigare framsteg, så vill jag erkänna, att detta system är nyttigt, men intill dess måste jag vara fast i den öfverlygelsen, att en utlänning, i hvars interesse det låg att förstöra vårt välstånd och vår industri, dertill icke kunde utfinna något bättre medel än just delta absoluta skyddslulIssystera. Slutligen må det tillåtas mig förklara, det jag icke anser det Höglofl. Utskottet hafva rätt uppfattat dagens opinion, som nog tydligt uttalar sitt hat till utländsk skuldsättning, äfven då när denna skulle leda till repr«ductiva ändamål. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Kommandomål, varmed förstås sådana, som Konungen, i egenskap av högste befälhavare över krigsmakten till lands och sjöss, omedelbarligen besörjer, må Konungen, då han själv förer riksstyrelsen, avgöra i närvaro av chefen för det departement, dit ärendet hörer. Honom åligge, vid ansvar, att, då dessa mål beredas, sin mening yttra över de företag Konungen besluter, samt att, då hans mening icke med Konungens beslut överensstämmer, föra sina yttrade betänkligheter och råd till ett protokoll, vars riktighet Konungen medelst Sin höga påskrift besanne. Går Konungen i fält, eller till aflägsnare inrikes orter eller till Konungariket Norrige reser, förordne Tre Ledamöter af Stats-Rådet, under den Ordförande, som Han, antingen ibland Prinsar af Sitt Hus eller ibland Stats-Rådets Ledamöter, särskilt nämner, att föra Regeringen i de mål, Konungen föreskrifwer. Med de mål, Konungen då Sjelf afgör, förhålles på det sätt, som 8 § stadgar. Författningssamling 1800 Låssa kyrkas arkiv Svensk författningsamling 1814 Låssa kyrkas arkiv. Henning Adolph Strokirch hälsar. Stockholm den 10 januari 1814 Om någon begått flera brott, som straffas med böter, fängelse på vatten och bröd, spö eller ris skall dessa straff uträknas så, att det svåraste gäller. Gäller inte när straffet är böter, som man på grund av att man inte kan betala omvandlas till fängelse. Har den skyldige blivit dömd till både fängelse och kroppsstraff skall han undergå båda. Stockholm den 10 januari 1814. H. A. von STROKIRCH Fredsfördrag mellan konungen av Sverige och konungen av Danmark. Avhandlat den 14 januari 1814. Vi önskar att med Danmarks kung, Fredric VI, Vår kärälskelige broder nå en fredsuppgörelse, som skall göra slut på kriget Oss emellan. Vårt sändebud är friherre Gustaf af Wetterstedt och Danmarks Edmund Bourke. De har överenskommit att träffas för förhandlingar i staden Kiel den 14 januari. Det skall hädanefter råda fred, vänskap och gott förstånd mellan länderna. Man skall sorgfälligt undvika allt som kan störa denna lyckliga förening.
Stats - 305 StatsUtskottets Betänkande!!, Memorial och ProtocollsUtdrag, om sökt understöd för fullbordandet af Hamnbyggnaden i Malmö, Febr. 283, 397, 455, ^6. •— om förbättring af Löner för Ledamöterrie i Rikets Allmänna Ärendets Beredning, Febr. 283, 398. Mars I. 134, i43, 147* •— om erbjudandet att emot vissa vilkor genom gräfning och sprängning göra segelleden genom BaggensSundet och Södra Stäket farbar, Febr. 284, 410- Mars I. r 34» 142, x47> 470- Mars II. aG3, 269, a83. — om arfvode åt ÖfversteLieutenanten Warberg, såsom Hydrograph för sjön Wenern, Febr. 284* 397. Mars I. 134, i42> J47' ■—i om befrielse för Götheborgs Stad från Inqvartering åt den der förlagde Escader af Armeens flotta, Febr. 285, 397. Mars I. 134» 141, t47- — om förbättring i LandtRäntmästarnes lö~ ningsvilkor, Febr. 285, 40I> Mars I. i34, 142, 147. — om godtgörande af framlidne RiksRådet Adler Salvii Kronofordran, Febr. 478, 599. — om ersättning till Hofstallmästare!! Grefve Frölich, för afträdande! utaf arrendet af Flyinge och Dahlby Kungsgårdar, Febr. 479, 6oi. Mars I. 187, i-4< > 151. — om full Lön för Lagmännen i Skåne och 20 306 Bekinge, Febr. 4^°> 601. StatsUtskotlets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, uppå Lieutenanten L.
Herjaföðr), Segerfader (fn. Sigrföðr) m. fl. Óðinn härledes af verbet vaða, impf. óð, vada (jfr lat. vadere), framgå med kraft, oemotståndligt; slutligen: frambryta ursinnigt, med raseri, hvaraf adj. óðr, got. vods, rasande. Alfaðir, alltets skapare och fader. Yggr, grubblaren, af ugga, tvifla, frukta. Gautr af gjóta, impf. gaut, gjuta; således blifver gautr Andra låta gautr betyda »den talande» af gauta, tala5. Aldagautr af öld, hvars pluralis aldir betyder både människor och tider, och således är betydelsen af aldagautr, aldafaðir, människornas och tidernas skapare och fader. Svinnr (också Sviðr), klok, förståndig; Fjölsvinnr af pref. fjöl, mycket (ty. viel), Gángleri, vandraren, af ganga, gå. Vegtamr, van vid vägen, af vegr, väg, och tamr, van, tam. Gagnráðr, den gode rådgifvaren, af gagn, nytta, gagn, och ráða, råda; eller den mycket rådige, kloke, af prefixet gagn-, genom, mycket6. Viðrir, väderherskaren; jfr viðra, vädra. Grani, den skäggige, af grön, gen. granar, läpp, skägg kring munnen. Siðskeggr, som har långt skägg, af siðr, långt nedhängande, sid, och skegg, skägg. Brúni, som har stora ögonbryn, af brún, ögonbryn. Grimnir, som har hölje eller mask, af grima, mask. Báleygr, som har brinnande ögon, af bála, bränna på bål, och adj. eygr, försedd med ögon, af auga, öga. Fimbultyr, runogud; jfr anglosax. fymble, hemlig kunskap. Hroptr betecknar
I Ediriburg praktiserar redan en qvinlig läkare, Doktor Sopliie Jex-Blake, och lär det vara rill en del lierincs b e n 6 dandeii som beredt väg för qvinnor till den skotska Iakareskolan. Engelska Indien. Frågan om qvinliga läkare i Indien, säger Mrs Fr. Elisabeth Hoggan, ar en af vår tids brinnande frågor. Dömda till ett afstangdt, cnforniigt lif och förbjudna att visa sig för andra man an sina Fader, bröder och makar, kunna de indiska qvinnorna af högre kast eller tillhörande muhamedanska bekannelsen icke. utan att, på ett ur deras synpunkt vanhedrande satt bryta hafd och sed, lita som sjuka varda sig af manliga läkare. I längst hansvunna tider åtnjöt den hinduiska qvinnan en relativt stor frihet och aktning. Indiens gamla heliga böcker 231 iniichålla talrika häntydningar om ett tillstånd, långt gynsammarc för hennes utveckling och värdighet, än det närvarande. Men sedan Muhamedanerna eröfrat landet ocli deras religion f5tt öfverhandcn, synes Iiaremslifvets tv5ng Iiafva bemäktigat sig hcla den indiska qvi~iiio \ ~erldcn. nied undantag af dcii lägsta klassen och dem, Iivilka cgna sig åt giidariies tjciist. Den stränga afskillnaden mcllaii könen gör, att af de I 18 niillioiierna qviiinor i dct unilcr engelskt öfvcrvalde st5cndc Indicn, dct stora flertalet är beröfvadt tillsyn af manliga läkare, lirilka icke ens äro tillåtna att beträda deras bostad. Om vid svårare fall dct senare någon @ ng tillåtes, f5 dc itininstonc icke se patientens ansigtc. En liten hand ocli en ariii rickes lakaren genoni ctt hål i förhänget, bakoni Iivilket den sjuka göniiiics. Stundoni lär afven tungan visas p i samma sätt '; ibland åter bcgagiias af qvinnor parias såsoni mellanhand.
18 §, angående den i Riks-arkivets hus befintliga inteckning; 19 §, angående liqviderandet af Riksgälds-kontorets skulder, utan afseende å den för dylika liqvider i allmänhet stadgade preskriptionstid; och 20 §, angående betalningen af äldre, vederbörligen fastställda 4 Stats-Utskottets Memorial, N:o 317. kronofordringar, ega samma lydelse, som 19, 20 och 21 §§ i 1851 års reglemente. 21 §, angående lånet till Upsala Akademi, för dervarande Bibliotbeksbyggnad, och 22 §, angående lånet för utvidgande af läroverken i Carlstad, äro lika lydande med samma reglementes 22 och 23 §§. 23 §, angående lånet för utvidgning och reparation af skolhuset i Nyköping, och 24 §, angående lånet för fullbordande af den nya stiftskyrkan i Hernösand, innehålla de i afseende på dessa 2:ne lån, vid deras beviljande, föreskrifna betalnings-vilkor, jemte deruti vid sednaste riksdag medgifna förändringar, samt motsvara nu gällande reglementes 24 och 25 §§. 25 §, angående lånet för uppförande af Christinehamns nya kyrka, är lika lydande med samma reglementes 26 §. 26 och27§§, angående lånen för Lidköpings stads samt Knäreds församlings kyrkobyggnader, innefatta de i nuvarande reglementes 124 och 125 §§ intagna återbetalnings-vilkor för dessa 2:ne, vid sednaste riksdag beviljade och derefter utbekomna , lån. 28 §, angående lånen för reparerandet af Linköpings och Wexiö domkyr kor, innehåller de i 27 och 123 §§ af 1851 års reglemente meddelade enahanda stadganden, rörande de för nyssberörde föremål anvisade 2:ne särskilda låns återbetalning.
Ihre ingal’ dels en af II. E. StatsMinistern för Utrikes Ärendena Herr Friherre Stjerneld undertecknad skrift, deruti Hans Excellens, med bifogande af behörig Läkares intyg derom, att Hans Excellens lider af sjuklighet, som gjorde för honom nödvändigt, att den 8:de i denna månad resa till Medevi hälsobrunn för sin hälsas skötande, anmält hinder för personlig inställelse äfven vid detta tillfälle, dels ock fullmakt af Hans Excellens att emottaga de handlingar, som nu kunde komma att Hans Excellens tillställas. Likaledes anmälte sig f. d. StatsRådet Herr Friherre Åkerhjelm, under åberopande af tillika inlemnad fullmakt, såsom Ombud för Herr f. d. StatsRådet Poppius. F. d. StatsRådet Herr Friherre Gyllenhaal åter hade uti inkommen skrifvelse af den 26 nästlidna Maj förmält, att en embetsresa, den han då måst anträda, sannolikt hindrade hans inställelse vid RiksRätten i dag, och att han gifvit fullmakt till f. d. StatsRådet Herr Grefve Hård att, om så påfordras skulle, vidare upplysningar meddela, hvilken fullmakt Herr Grefve Hård ock aflemnade. Herr KansliRådet Bohm anmälte, att Herr ExpeditionsChefen Munthe af embetsgöromål vore hindrad att personligen tillstädeskomma och derföre, jemlikt företedd fullmakt, uppdragit åt Herr KansliRådet att hans talan vid detta tillfälle utföra. Herr ExpeditionsSekreteraren Riben, som från inställelse skulle vara hindrad af opasslighet, hade utfärdat en nu ingifven likabeskaffad fullmakt för Herr f. d. StatsSekreteraren Grip. Herr Justitieombudsmannen yttrade, att då han redan tillförne medgifvit, att II. E. Herr Grefve Rosenblad, Herr f. d. StatsRådet Poppius och Herr f. d. StatsSekreteraren Danckwardt hnge genom ombud svara; då H. E. Herr Friherre Stjernelds sjuklighet nu såsom förut blifvit lagligen styrkt; då Herr Justitieombudsmannen fann f. d.
Hvad slutligen en Resolution sammanföras och dömas att betala hvar sin serskilda skuld, så, enär ett dylikt Expedilionssätt är afvikande från en laga Rättegångsordning, derigenom alt Domaren, eiler Embetsmyndigheten sammanblandar serskilda frågor, hvilket leder till den följd, att en svarande part, om lian vill erhålla del af utslag, måste utlösa det helt och hållet, fastän deri är upptaget hvarjehanda, sorn honom icke angår; samt härtill kommer, att Éxpeditions-Taxen icke, utan misstydning, lemnar anledning till annan grund för lösens beräknande än arkens antal i Resolutionen, anse Utsko'- ten det anmärkta beräkningssättet, efter antal af personer, innefatta ett missbruk, deri rättelse på skeende anmälan kunnat och bort följa, och tillstyrka alltså, att Jacob Kihlbloms framställning härom icke md till någon Rikets Si änders åtgärd \för anleda. Hvilket dock jemte en Ledamots serskilda mening till Rikets Ständers pröfning vördsamt öfverlemnas. Slockholm den 2 Julii i834* Reservation. Af Herr E. M. Leffler: ”Sorn jag icke kail gilla de skäl Höglofl. Utskotten uti föregående Betänkande anfört, emot antagandet al den af Commerce-Rådet Santesson väckta, och deruti upptagna motion, nödgas jag att mig deremot reservera. Det lärer icke kunna bestridas, att lösen af Gravations-bevis (hvilket icke sällan inträffar), efter nuvarande Expeditions-Taxan, utgör ett alltför liårdt tryckande onus för dem , som äro egare af mindre stadsegendomar. Rättvisan synes i detta, som i andra fall, påkalla en fördelning af bördan, efter förmågan a'- densamma bära. •— Sådant kan icke sägas ega rum, då egaren af en egendom, värd 100 Rdr. och derunder, får betala lika lösen för ett gravationsbevis, som den der eger egendom af 10,000 Rdr:s värde och deröfver.
Hvad som egenteligen bestämmer fördelen af ett lands import är bejkoffenheten af de producter man tiHbyter sig, eller nyttan af de artiklar man inför* Det land sorn tillby ter sig sådane varor, hvilka kunna förädlas, genom hvilkas consumtion återproduetion uppstår, det är, genom hvilkas förbrukning andra värden uppkomma, det landet gör en fördelaktig han_ del, men det åter, som tillbyter sig sådane varor, hvilka ej kunna förädlas, och vid hvilkas consumerande intet nytt värde kan uppkomma till capitalens förökande, det har gjort en ofördelaktig handel: då det visserligen deraf ej har någon annan nytta, ån de njutningar som deraf tillskapas, men de höra ej till den oeconomiska beräkningen. För att tydligare utveckla detta, vill jag framställa ett exempel. Om man skulle föreställa sig ett land, som aflat trädvaror, jern, säd med flere rå produeter, och deremot tillbytte sig färdiggjorda fyrverkeri-effecter, (jag framställer ett starkt drag, för att desto klarare teckna saken,; sä kunde ju ej dessa sednare effectcr till något 460 Den 14 Augusti J, m. nyttigt ändamål användas, eller genom vidlagdt arbete gifvas ett högre värde, de kunde således endast improductift consumeras; likväl hade båda länderne i utbyte fått lika /lort värde i varor. Qtn, efter denna framställning, det lyckats mig att vist, att det är af sjelfve den omedelbara eller medelbara nyttan, sorn varorne äga eller kunna förskaffa, som deras Statsoeconomiska värde bestämmes , så torde man finna, att en varuimport kan vara nyttig , en annan import skadlig. Efter att hafva erkänt detta vara den grundregel , hvarefter jag bedömer detta ämne, går jag att betrsgta, om man alltid med säkerhet, genom en TullTaxa, fean på en gång tillåta införsel af alla slags varor och tillika gynna den inhämska produCtionen. Jag får då citera ett exempel från Frankrike, der en sådan Tulltariff finnes, Det ta lands importer bestå förnämligast uti jern, koppar, trädvaror ifrån Norden, Colonialvaror från andra verldsdelar, hästar Och boskap från Tyskland.
Och ehuru jag anser, att alla möner i denna punkt böra afslås, har jag likväl, då ett utaf dem rörer en bansträckning, till hvars utförande 1!. o. Ad. anslagit medel, ansett grannlagenheten bjuda, att icke företaga alla monnr i en klump, utan behandla hvart och ett af dem särskildt, hvilket behandlingssätt jag jemväl ansåg vara försigtigast, enär motsatsen skulle kunna leda till ett annat mål än dit jag önskade komma. Det är nemi. klart, att om man till afgörande företager alla momma i en klump, så kunde ett sådant, förfaringssätt hindra dem som vilja afslå alla momme utom det 4:de, att rösta för afslag å punkten i dess helhet. Af denna orsak har jag ansett det vara vigtigt att särskilja mommas behandling, men detta hindrar icke, att en och samma propos. kan framställas på aliade möner, hvarom ett likartad! beslut bör fattas, och att sedermera det 4:de morn.. 214 Den 12 Juni e. m. om hvars afslående eller läggande till handlingarne meningarne inom R. o. Ad:ns majoritet tyckas vara delade, blifver föremål för en särskild propos. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludvig: Jag anhåller att få fästa upmärksamheten derpå, att det icke torde gå an att behandla l:sta oeh 4:de mom. olika, åtminstone ieke under den förutsättning Gr. Sparre och Hr Cederschiöld antagit, ty R. o. Ad. har ju beviljat anslag till båda de jernvägssträckningar som i dessa mom:r omtalas, ehuru, hvad den vestra stambanan vidkommer, endast för sträckningen emellan Götheborg och Orebro. R. o. Ad. har således beviljat anslag till ungefär hälften af den vestra stambanans sträckning, och R. o. Ad. har likaledes beviljat anslag blott för en del af den södra banan. Häraf följer, att det icke är konseqvent att afslå det l:sta mom. och deremot lägga det 4:de till handlingarne, utan anser jag, att begge momme skola antingen afslås eller läggas till handlingarne.
M:fs förnyade Nådiga Proposition om bidrag från Allmänna Magazins-Inrättningens Fond, till förekommande af stegring i priset å groft bröd för Hufvudstadens obemedlade folkclasser; likväl och då de anbefallde åtgärderne redan långt före detta gått i verkställighet samt StatsWerkets knappa tillgångar ej medgifva något särskildt anslag till ersättning af de kostnader, Allmänna Magazins-Inrättningen uti omförmäldte måtto fått vidkännas, hafva Riksens Ständer bifallit, att så väl den, genom utlefvereringen af Råg till Bagare-Embetet i Hufvudstaden, år 1 8 18, uppkomue förlust af 9,619 R:dr 35 sk. 6 rst., som äfven de 4,571 R:dr 4 rst., som Inrättningen förlorat å den, samma år, till understöd för Hufvudstadens nödlidande Invånare verkställda brödförbakning, eller tillsammans 14,200 R:dr 55 sk. 10 rst. B:co, matte uti Räkenskaperne afskrifvas; och få alltså Riksens Ständer detta boslut i underdånighet tillkännagifva , med underd. 784 Underdåniga Skrivelser■ anhållan J att E. K. M. täcktes i Nåder förs tärtdiga vederbörande om jtfsfcrifningens verkställande. 1 öfrigt och då, vid innevarande Riksdag, med afseende på nedsättande af brödpriset’ i Hufvudstaden, något särskildt anslag icke är vordet beviljadt; hafva Riksens Ständer med förnyande af deras, vid senaste Riksmöte, gjorde underd» anhållan, att någre Statens medel icke vidare matte varda för sådant ändamål anviste, velat i underd. hemställa, att den Auctoritet, åt hvilken EK* M. i Nåder öfverlemna! förvaltningen och redovisningen af Barthelemiska Fonden, kunde undfå Nådig erinran, att till Allmänna Magazins-Inrättningen utbetala de å sam-' ma Fond anviste, men hittills oliqviderade 4,099 R:dr 5q sk.
Hvad slutligen angår beloppet af kontrollörernes arfvoden, har Utskottet väl ej funnit en så betydlig minskning deraf, som i allmänhet af motionärerne yrkats, böra ifrågakomma, men dock af det stora antal 'sökande, som vanligen anmäla sig till ifrågavarande befattningar, dragit den slutsats, att någon nedsättning af nu bestämda arfvoden kunde vidtagas utan fara att brist på dugliga sökande derigenom skulle upp - Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 1. 21 stå; hvadan Utskottet, jemväl i betraktande deraf att, i händelse af bifall till Utskottets förslag om utsträckning i tillverkningstiden, kontrollörer erhålla tillfälle till förtjenst under vida längre tid än hittills varit fallet, tillstyrker, att det arfvode, kontrollörer skola af Staten erhålla, måtte bestämmas till minst 4 och högst 6 R:dr om dagen. §§ 32 och 33 (29 och 30). Under anförande, hurusom tillsynen och kontrollen å bränvinstillverkningen, hvad öfverkontrollörernc beträffade, för Staten medförde stora omkostnader utan motsvarande gagn, har Herr von Mentzer, uti ofvanomförmälda motion, fästat uppmärksamheten å behofvet deraf, att kontrollens handhafvande blefve ordnadt på ett mera ändamålsenligt sätt och i sammanhang dermed öfverkontrollörens rättigheter i förhållande till bränvinstijlverkarne mera determinerade, till undvikande af hvarjehanda alltför minutiösa, oförnuftiga, ofta besvärliga föreskrifter, dem öfverkontrollör hittills skall meddelat. Vid det förhållande att de närmare föreskrifterna för kontrollens utöfvande hittills icke ansetts behöfva utgöra föremål för Rikets Ständers pröfning, utan blifvit meddelade uti en särskildt utfärdad ordningsstadga, samt då chefen för den under Kongl. Civil-departementet ställda bränvinskontrollbyrån icke lärer underlåta att tillse, att kontrollen på ändamålsenligaste sätt handhafves samt att bestämmelserna derom blifva så noggranna, som lämpligen ske kan, får Utskottet hemställa, att Herr von Mentzers berörda yrkande icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Alt, der transporter och resor kunna verkställas sjöledes, krono-skjuts ej må begagnas; men att, der detta ej kan ske, den högsta skjutsoch vagnslega, som blifver bestämd för gästgifvare-skjuts, jemväl måtte erläggas vid begagnandet af kungseller krono-skjuts samt utgå lill lika belopp under alla tider af året. Härförutom hafva Riksdagmännen Per Benjaminsson från Elfsborgs och Tobias Lind från Robus län föreslagit, att gästgifvare mätte tillerkännas tio öre Riksmynt i ersättning för hvarje häst, som uppbudas lili skjuls; dock har den sistnämnde yrkat, alt berörde ersättning endast skulle ifrågakomma vid sådana gästgifveriet der entreprenad ej egde rum; och har Utskottet ansett dessa två förslag böra behandlas i sammanhang med förevarande fråga. De menliga följder ifrågavarande prestation uti såväl slats-ekonorniskt, som moraliskt hänseende medfört, äro allmänt insedda och hafva vid flera föregående Riksmöten blifvit så fullständigt ådagalagda, alt Utskottet finnér sig icke behöfva något vidare i sådant hänseende anföra; men med afseende å de ständigt förnyade Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskotlets Betänkande N:o HO. b klagomålen olver orättvisan deraf, att skjutsningens utgörande åligger jordbruket, har Utskottet funnit det vara nödigt alt söka utreda förhållandet med tillkomsten och beskaffenheten af della besvär; och får Utskottet i sådant hänseende meddela följande upplysningar: 1 äldsta lider fnnnos inga anstalter för den resandes beqvämlighet och fortkomst. Den resande var helt och hållet beroende af den enskilda gästfriheten, hvilken äfven i rikt mått utöfvades mot vänner och bekanta, men deremot icke så visst kunde påräknas af den okände främlingen. När man icke af gästfri välvilja erhöll herberge, förplägning åt sig sjelf, sitt folk och sina kreatur, och, der så erfordrades, hästar till sin fortkomst, log man det med våld, då man förmådde, och på delta sätt såg sig bonden, lid efter annan, öfverfallen af en hungrig skara, som utsög hans hus och bemäkligade sig bans hästar på obestämd lid.