Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Antalet af de på lagsökning beroende Skiftesoch Odlings-lån uppgick samma dag till 4, och enär under den sedermera förflutna tiden 5 lån blifvit till lagsökning utremitterade, men 3 deremot slutbe ta Idta, återstå följaktligen 6 så beskaffade lån. §. 57. Riksgälds I öfverensstämmelse med föreskriften uti 184 §. af Banko-Regle hKrrdUiv. mentet> Oar det räntefria kreditiv af 1,000,000 R.dr, hvilket är vordet åt Riksgälds-Konloret anvisadt, den sista Augusti hvarje år blifvit å nämnde Kontors räkning i Banken insatt, samt den sista Juni hvarje år till Banken återbetaldt. §. 58. Kreditiv lill Kongl. Maj:ls oell Rikets Kornmerce-Kollegium har i den ordniii", ^crnasknrh Banko-Reglementet bestämmer, begagnat det för Manufaktu Fabrikemas rernas och Fabrikernas understöd afsatta Kreditiv af 1,800,000 R:dr. understöd. 43 §. 59. I enlighet med föreskriften uti 186 §. af Banko-Reglementet, har Jem-KonBanken, genom ett dertill utsedt Ombud, deltagit uti den årliga revisionen öfver Jern-Kontorels Krediliv-fond, hvilken, enligt hvad Revisions-Berättelserna gifva vid handen, funnits vara begagnad i öfverensstämmelse med föreskrifterna uti nyssberörde §. §. 60. Stora Kopparbergs Bergslag har, på grund af den i 187 §. af Fahlu Banko-Reglementet medgifna kreditiveller låne-rättighet å så kalladz i^rattighet Kopparsedlar, ifrån den I Juli 1849 till samma tid innevarande år å Koppar upplagit 8 lån på tillsammans Rfdr 128,790: i<rtlar Inbetalningarne hafva deremot utgjort 200,533: 44. 4. och öfverstiga således de upptagna lånens belopp, med R:dr 71,743: 44.
Särskild matsal för fruntimmer. i .-;, - i ' ... : ' i Magasin des Noneaut4s pour Confectioa. ' WO ILungstriidg&amp;rden 20. och dess filialer 3 Vesterlånggatan och 75 Vesterlånggatan rekommenderar i största t i r ~ a l till biZUga8te p r * b. Höst&amp; Vinterkappor H. de THANCH HÖCKEHDURFE. R. l.. kapitalister, särskildt fruntimmer, har det länge varit ett önskningsrnål a t t kunna öfverlämna vården af sina värdepapper och skötseln af sina affarer %t någon person eller institution, som med n bsoliit säkerhet f örenade punktlighet och noggrannhet i utförandet af det anförtrodda uppdraget äfvensoin prisbillighet. E n sådan institution ä r F ÖP Stockholms Enskilda Banks Notariatafdelning (Litla N y g a t a n R Y, expeditionstid 10-41, som under garanti af Stockliolms Enskilda Bank Atager sig vkrd och förvaltning af enskilda personers ocli kassors värdepapper. Om en person 11.0s .Notariatafdelniiigen deponerar obligationer, inkasserar Notariatafdelningen vid ' förfallotiderna kuponger och tillhaiidaliå~ller deponenten influtna medel. Vidare efterser Notariatafdelningen utlottuingar af obligationer och imderrättar deponenten i god ' tid, ifall en denne tillhörig obligation blifvit utlottad, samt lämnar förslag till ny placering af det ledigblifna kapitalet. 0111 inteckningar deponeras Iios Notariatafdelningen iiiiderrattar Notariatafdelningen gäldenären darom a t t räntorna B inteckningarna skola till afdelningen inbetalas, livarefter de medel, soin inflyta, till deponenten redovisas. Vidare tillser Notariatafdelningen a t t inteckningarne blifva i vederbörlig tid förnyade. Oni en 110s ~ f d e l - ningen deponerad inteckning genom underlåten förnyelse skulle förfalla, ersätter Stockliolins Enskilds Bank darigenom uppkomirlen skada.
Made någon sansad person, som ej hemburit försynen sitt lof för den räddning samhället erhöll d. 21 Aug. 1844, dä refor men förra gängen förkastadesoch för hvilket storverk talaren yttrar: ”alt man hade att tacka Adel och Prester." Det tankespel sorn understundom framställer sig för den menskliga upfatlningen, innebär något besynnerligt, något eget, och vid upstämningen af det nyss åberopade jublet öfver den innerliga föreningen emellan Adel och Prester framställer sig helt oskyldigt för mig, någon tankesättning som jag tror utur ”Miltons förlorade Paradis." Men hvad bevisar val, det af talaren åberopade för hållande, alt han icke känt någon sansad man, som icke varit af samma tänkesätt som han? Jo! det bevisar blott och endast, alt talaren icke känner andra än med honom liktänkande personer. Vid detta tillfället torde det likväl tillåtas mig alt erinra, huru det vid 1844 års riksdag hvilande representationsförslaget med stor majoritet antogs af både Borgareoch ISondeSlm; och nog måtte talaren medgifva, att ej mindre bland dessa, än ibland deras principaler och inom Adelns minoritet, funnits sansadt folk. Samme talare yttrar: "ali denna dagens utgång likaså skulle visa. om man finge tacka Gud för en dylik räddning, eller sucka öfver en bestraffning, som drabbat ett lättsinnigt folk." Jag utbeder mig att få taga vara pä ordet, emedan jag möjligen kan komma i behof af dess begagnande, och då är det alltid bra, att hafva lör sig en auetoritet. Men i afseende på sjelfva sakförhållandet, torde man få medgifva att ibland andra besynnerligheter inom det menskliga lifvet, företer sig ej så sällan, att den ena lackar Gud, för hvad sorn utgör en annans oro ecb bekymmer: och 54 Den 18 December. del loide ännu vara läniraeligen ovisst huru snart, och till hvilken grad, denna dagens otvifvelakligl stora händelse kan komma alt framkalla uttrycken af folkets jubel eller vemod.
Om man uti Sveriges feodala-författningar och Författnings-Systemet, till så vidt det rörer ledningen af Nationens industri, anser sig finna sporr efter ett allt för stort förtroende till andra länders Styrelse-former och allmänna tänkesätt, utan att hafva nog afvägt vigten af den inskränkning , d. v. s. förändring , allmänna begreppen lida , då de öfverflyttas från ett land till ett annat, med stora skilnader i Climat, folklynnen, och den rigtning allmänna rörelsen tagit; så eger denna anmärkning ostridigt rum vid det oinskränkta förtroende man satt till andra länders financiella förhållanden , såsom mönster för Svea Rike. Så trodde man sig år 1776 genom införandet allena af reelt mynt , och genom uppbäfvandet allena af prohibitiva författningar, kunna förhjelpa landet ur sitt kraftlösa tillstånd. Hade man i samma ögonblick, sorn realisationen företogs, haft Capital i beredskap för beredandet af inhemsk Spannemålshandel, denna grundval för all annan Industri och Handel , eller väntat med Realisationen till dessa hunnit anskaffas; så bade man, under den réela mynttiden efter 1776, ej sett Spannemåls Productionen aftaga, Rikets behof af Spannemåls-Irnport stiga, samt upptaga all den välmåga, som genom lönande fragthandel och lyckligt Sillfiske tillskyndades Riket. Nu blef i dess ställe Spannemåls Importen dubbelt sd xcviix Stats■ och Banco-Ulskottens Utlatandern rt stor, sorn den var , både förut och efteråt. Ar 1776 upphörde Banquens förlagsbefattning. Näringarne öfverlemnades i detta hänseende, fast endast i detta, åt deras egen naturliga gång; likväl lemnades lån på naetallpant samt Discönt-rätt till förmån åt väfverierne. Jordbruket ansåg man vara fullt hjelpt dermed att Spannemålshandeln lemnades fri. För lånbehöfvande i allmänhet, ibland hvilka accords-betalande Ämbetsmän utgjorde en icke ringa del, bereddes deremot lånetillgång genom Discont-compagniet.
8 Sami. C Haft. 1 2 Allm. Besv.- och Ekoiu-Utskottets Betänkande, N:o 3a. bäst sjelf på sockenstämma afgöra, om den med skäl kan eller icke kan nedsätta räntan å sina spanmåls-belåningar frun 12 tili 6 procent. Det förebärande, att de fattige sjelfve äro de, sorn mest bidraga till den underiältnad vid de fattiges försörjande, som, genom den öfverklagade höga räntan, för socknarne afsetts, ansåg Herr Doeton» vara af föga vigt, när man besinnar, att endast fastighetsegare hafva rätt att låna eller borga för låntagare, m. m. Utskottet anser förhållandet uti ifrågavarande fall icke vara alldeles likartadt med hvad Lagen i allmänhet innehåller, angående ränta, samt att stadgandet härom således icke är hit tillämpligt. Utskottet håller före, att en sådan anstalt, som den, hvarom nu är fråga, rättligen bör afses och betragtas såsom en communens enskilda angelägenhet, hvarom den ensamt eger att bestämma. Härvid förekomma dessutom åtskilliga omständigheter, hvilka göra ett undantag från den allmänna regeln båtte lillåtligt och nödvändigt Dessa sockeu-magazin-inrättningar äro nemligen underkastade åtskillige, ofia dryga, förluster, utom det alt spanmålen stundom en längre tid kan komma alt blifva inneliggande outlånad och således ofruktbar; hvarjemte härvid icke eller må lemnäs utan afseende, dels att priset å spanmålen om våren merändels, om ej alltid, är högre, än om hösten, dels ock fördelen för låntagare att in natura få återgälda lårtet. Och då dessa inrättningar hufvudsakligen afse församlingarnes enskilde behof och deras underlättande, såsom de fattiges försörjande, barnmorskors och skolmästares aflöning, m. m., synes äfven communen sjelf böra vara berättigad att för så nyttiga syftemål enskildt å allmän sockenstämma besluta ändamålsenliga åtgärder. Vid öfvervägande af allt detta, och enär Kongl.
Det var kontorspojken, s o m k o m o c h öppnade, han hade nyss kommit upp köksvägen m e d några saker från kontoret. H a n gjorde stora ögon, då han fick se mig. » Nej se, kors är det frun! » » Visst är det jag, Axel, » svarade jag, » är grosshandlarn h e m m a? » » Ja, det är han. &gt; » Nå, hur står det till här? » » Inte annat än bra, det ja vet, goa frun. » » A x e l får gå ner o c h hämta min koffert o c h betala åkarn, se där. Ä r grosshandlarn inne i sitt rum? » » Han ligger ännu. » » Hvad säger A x e l, han är väl aldrig sjuk? » » Nej, inte det jag vet, goa frun. Men han sa ' te mig, att vi skuile ner o c h möta frun först i m o r g o n — det var kanske något misstag. » » Nej, visst inte, m e n jag ville öfverraska grosshandlarn. Ja, gå nu o c h styr o m kofferten. » — Han gick, o c h jag smög mig på tå g e n o m salen o c h min mans rum fram till sängkammardörren. Jag knackade sakta på » H v e m tusan är det nu igen, » röt en barsk stamma därinifrån; » jag har j u sagt A x e l, att jag inte vill bli störd. » H u då, jag blef riktigt kuslig till m o d s, men dristade mig ändå att öppna dörren o c h stiga in. » Det är inte A x e l, det är jag. » » H v a d i all världen — är det d u? H v a d har då händt? » H a n satte sig upp i sängen m e d den lifligaste förskräckelse målad i sitt ansikte.
R:dr måga, likmätigt hvad Kongl. Maj:t under den a6 October 181b Sig i Nåder utlåtit, indragas och vid nu för hand varande Stats Reglering uteslutas från Utgifts-Staten. 17:0 Under den 13 nästlidne'Januarii har Kongl. Maj:t äfven behagat till Stats-Utskottet remittera tillförordnade Herr Justitias-Canzlerens m. m. J. G. Turdfjcells i underdånighet gjorde hemställan om behofvet af tillökte nya Toner å Staten för Justitias-Revisions-Expeditionen, hvarvid blifvit i underdånighet anfördt, att Lönings-Staten för Justitias-Revisions-Expeditionen, ifrån år 1778 icke undergått någon egentlig förändring eller vunnit annan tillökning, än att år 1810, Revisions-Secreterare-Eönerne, som då voro Fyra, bestämdes till Fem, hvaremot arbetet åter sedan år 1778 blifvit ökadt nära en tredjedel, och hvaraf följt, att, då det ej medhunnits af lika få Ernbetsoch Tjenstemän som den tiden, och, fördeladt, på Lönlöse, ej kunnat hvar och en till stor del åläggas, har det stora antal Tjenstemän utan Eön, som för närvarande inom nämnde Expedition linnes, tillkommit; Hemställande tillförordnade Herr Justitias-Canzleren på desse med flere anförde skäl, om icke Staten för Nedre RevislonsExpeditionen kunde med Riksens Ständers bi* ^74 Staty Utskottets Betänk anden. fall, ökas med Två ProtocoIIs-Secreterare - och Ty| Canzlist-Löner, så att de förr*s amal blöfve
Intet ögnablick twckar Borgare - Ständet att ingö u!i de med ätagand't förenade wilkor rörande ingwartcringcns Fördelning, Catzerne - Byggnaders eller andra Inrättningars gemensamma nytljandc till inqwartering berättigade Timstcmäns ätnjutairde af denna förmohn, fastän de äro husägare, samt undantag frän berörde snus för all» publique hus. Och hivad alla Medborgares rätt att idka Borgerlig näring beträffar, sä enär det i räktwisa och billighet grundade förbehäll af Ridderskapct och Adeln sjelfwe blifwit wid bifall härtill fästadt, nemligen att all med näringen förenad Borgerlig tunga tillika skall utgöras, och Borgare - StändctS sä kallade Privilegier hwilka i alla fall icke angä Personcrne, blott närin» garne icke lägga hinder i wägen för hwilken Clotz Medborgare som hälft att idka Borgerlig näring emot uppfyllande af dermed förknippade skyldigheter, finner Borgare » Ständet icke eller någon betänklighet att detta wilkor medgifwa. DL Borgare, Ständet sälunda ingätt'i allt hwad som pä det samma ankommit till äknjutande af 46Z2 Den 21 October. af den fördel Högloft. Ridderskapet och Adeln i benna fräga Ständet sä ädelmodigt bercdt, har det warit sä mycket mera owäiitadt och smärtande att i afseende pä wilkoret det atla frän iiiqwartcriiig förut undantagne husägare, ^hädanefter deruti skola deltaga, ärfara det hinder deremot förekommet genom det Högwördige Preste - Skändct uti dest den 22 sistl. September utfärdade och communicerade Protocolls - Utdrag wägrar att ens i krigstider för sine hus i Städcruc pä lika sätt som andre Jnwänarc utom Borgel skåpet deltaga i in, qwarteriugrn.
När I kommen i landet, och planteren allahanda trä, der man af äter, skolen I afskära deras förhud med deras frukt; i tre år skolen I hålla dem för oomskorna, så att I icke äten dem. Men i fjerde årena skall all deras frukt vara helgad och prisad Herranom. I femte årena skolen I äta fruktena, och samla henne in; ty jag är Herren edar Gud. I skolen intet äta med blod. I skolen icke akte på foglarop; eller välja några dagar. I skolen icke skära någon plätt på edart hufvud, och icke allstinges raka edart skägg af. I skolen icke skära något märke på edar kropp öfver en dödan; eller skrifva bokstäfver på eder; ty jag är Herren. Du skall icke hålla dina dotter till boleri; på det att landet icke skall bedrifva boleri, och varda fullt med laster. Håller mina helgedagar, och frukter för min helgedom; ty Jag är Herren. I skolen icke vända eder till spåmän, och fråger intet af de tecknatydare, att I icke varden orenade på dem; ty jag är Herren edar Gud. För ett grått hufvud skall du uppstå, och ära de gamla; ty du skall frukta din Gud; ty jag är Herren. Om en främling varder boendes när eder i edro lande, den skolen I icke öfverfalla. Han skall bo när eder såsom en inländsk ibland eder; och du skall älskan såsom dig sjelfvan; förty I voren ock främlingar i Egypti lande. Jag är Herren edar Gud. I skolen intet olika handla, i dom, med aln, med vigt, med mått. Rätt våg, rätt pund, rätt skäppa, rätt kanna skall vara när eder; ty jag är Herren edar Gud, som hafver fört eder utur Egypti land; Att I skolen hålla och göra alla mina stadgar, och alla mina rätter; ty jag är Herren. Och Herren talade med Mose, och sade: Säg Israels barnom: Hvilken af Israels barn, eller en främling, som bor i Israel, gifver af sine säd Molech, han skall döden dö; folket i landena skall stena honom.
Såsom utvisande, att åtskillige af Konungens rådgifvare icke med nit och drift befordrat hvad, sorn till deras föredragning hört, äfvensom att de samtlige lemnaf utan uppmärksamhet hvad dem i detta afseende gemensamt ålegatj torde särdeles förtjena att anmärkas: a) Den af Utskottet framställda behandling af frågan om Kreditlägstifthingén. b) Den likaledes af Utskottet utvecklade frågan om rådgifvarnes underlåtenhet att reglera handelsf örhållandena med brödrariketj samt att tillvägabringa enhet i tull-bestämmelserna. c) Hans Excellens Justitiae-statsministerns af Utskottet anmärkta och närmare utredda underlåtenhet att behandla Lag-reformen; samt vidare följande frågor: d) Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 1 Mars 1851, innefattande tillkännagifvande, att Rikets Ständer funnit sig förhindrade antaga Kongl. Maj:ts vid 1847 och 1848 årens riksdag till Ständerne aflemnade förslag till nj riksdags-ordningj samt i sammanhang dermed till ny regerings-formj äfvensom Borgare-Ståndets särskilda underdåniga skrifvelse af den 8 sistnämnde månad, deruti Borgare-Ståndet anmält sin mening i denna fråga, afvikande från Med-ståndens, hafva, efter föredragning, blifvit lagda till handlingarne, utan att föranleda någon åtgärd. Derigenom upphörde således Konungens rådgifvares verksamhet för denna fråga, som i sig innefattar vilkoret för alla andra reformer i samfunds-ordningen; och hvilken fråga ”aldrig skulle kunna falla." Den kommer, i hvad på Konungens rådgifvare beror, att stadna inom området af ofruktbara försök. Kongl. Maj:t förklarade år 1848, att den stridighet i åsigter, rörande hufvudgrunderna för ombildningen af representationen, som länge varit rådande, äfven då vid behandlingen af frågan visat sig fortfara, på ett sätt, sora aflägsnade hoppet att den genom
Den ii Äng. lande af Len 8 Augusti, rörande Justiliä, Ombudsmannens m. m. F.iherre Mannerheims förfrågan, huruwida han, enär Riksdagen ifrån Hufwudstaden blifrvit flyttad, dä han såsom sin Ärrs hufwuvman wid den samma sig infunnit, derstädes, oaktadt Instructionens innehats, att haus wistelseort bör wara Hufwudstaden, kan sitt Embete säsom Justitiä-Ombudsman uröfwa. supra. Lx protocollo 6. 8ilverstolpe. Utdrag af Protocollet, hället hos Högwordiga Prest-Ständet wid Urtima Riksdagen i L)rebro d. ii Aug. i8io. S. D. Ä8td förnyad föredragning af ett, den i:sta dennes, pä border lagdt Memorial angäende dc ärenden, som wid denna Riksdag böra komma under öfwerläggning och förnämligast i anledning af Hederwärda Bonde-Ständers igenom Deputation gjorda inbjudning, pröfwade Prest-Ständet, under erkäanande af Hederwärda Bonde. Ständers Patriotiska omtanka, att till ett skyndsamt och lyckligt stut befordra detta till sina anledningar, lika sä bedröfligt», som lill sina följder wigriga Riksmöte, skäligt alt med Hederrvärda Bonde-Ständet förena sig uti bet beslut, som, med »vilkor af alla Med-Sländens bifall, och sin i alt öfrigt förbehällne motions rätt, Bonde-Sländet fattat, nemligen: art alla wid nysi hällne Riksdag upptagne, behandlade, utredde och till nästa Riksdag uppskiutne frägor, i hvad ämne som helst, icke ä benna Riksdag widröras, man än ytterligare.
Men dervid återstår för mig att fatta Ulsk:s bestridande af K. propostrs skildrande af dessa samma obehag, såsom förknippade med Konungens utöfvande af domaremakt i Högsta Domstolen. Enär nu allmänna meningen, på sätt jag redan påstått, icke är och knappast någonsin varit att Konungen verkligen skall utöfva denna sin lättighet, hvad är då föreskriften derom i 21 §:n Iteg.Fm? Jo, betydelselös trycksvärta, öfverflyttad utur förra grundlagen i den nya , och en af de der gamla spindelväfvarna, hvilkas bortsopande utur stats 17 H. 20 <54 Den <8 November e. m. byggnadens corniche»’ jag tillförene tillstyrkt och alltid skall söka befordra. Jag röstar för den K. propos:ns antagande såsom ämne för nästkommande Ständers öfverläggning och af mig lifligen önskade bifall. Gr. Frölich, David: Det torde vara öfverflödigt att ingå i någon vidlyftig discussion om de motiver, hvarföre jag önskar att den K. propos., som föranledt detta mern., må blifva ibland deni, som hvila till nästa riksdag, för att kommande Ständer derom må besluta. Jag får endast i korthet gifva tillkänna, att jag länge varit af den öfvertygelse, att det blott varit möjligtvis en harmkänsla öfver en enda speciel fråga, som vållat, att Ständerne icke redan bifallit de af Konungen i detta ämne framställda propositioner. Denna harmkänsla bör nu anses hafva upphört, och det vore icke skäl, att Ständerne, genom ett fortsatt afslående af denna propos., skulle ådraga Svenska folket det rättvisa klander för enfaldighet, som jagt illfälligtvis kommit att höra, det man ganska rundeligen tilldelat detta folk, som ingalunda mer, och måhända mindre, än mången annan nation, är förtjent af denna beskyllning.
Skrifvelse, N.o 189. elemes, utom Slockholm, inqvarterings-besvär, äfven hvad Götheborg angår, genast bör träda i verkställighet, likväl, i anledning af hvad ofvan anfördt blifvit, och på det att Götheborgs garnisons anspråk i detta fall må varda pröfvade, hos E. K. i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes föranstalta om en fullständig utredning af hvad med inqvarteringen i Götheborg gemenskap eger samt den skillnad, som i detta afseende kan förefinnas emellan Götheborg och Rikets öfriga städer, och derefter i Nåder meddela Rikets Ständer, huruvida E. K. M, linner lämpligt och rättvist, att inqvarteringen i Götheborg bör beräknas, i likhet med hvad i öfrige Rikets släder, utom Stockholm, eger rum, eller om något serskildt stadgande derom bör utfärdas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 20 Januari 1841. Uppläst oell godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Jan. i8Ji. Preste-Ståndet den i3 Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den 20 Febr. — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ett till Rikets Ständers granskning öfverlemnadt förslag till ny Irujvarterings-ordning jör Stockholms Stad. (Statssamt Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Bet. N:ris 2 och 82.) S. A. K. Sedan till följd af E. K. M:s, under den 1 Maj 1826, och ytterligare genom Nådigt Bref af den 23 April 1836, gifna Nådiga uppdrag, en serskild förordnad Comité utarbetat förslag till ny inqvarterings-ordning för Stockholms stad, samt detta förslag, jemte serskildt Betänkande i ämnet, till E. K.
Att ofvan omförmälde, på medelpris grundade lösningssätt, må tillämpas vid utgörande af den spannmål, som för ständiga rote-vakanser i Skåne ut går, äfvensom af häst-vakans-spannmålen, såvida och i den mån samtlige delegare uti elt eller flere serskilda rusteller rotehåll sådant medgifva. 8:o. Att, der icke serskilda omständigheter erfordra leverering af natura persedlar, alla arrenden å statens egendomar hädanefter må bestämmas antingen i Bilttill R. St. Skrifvelse, N:o 179. spannmål eller i penningar, eller i båda delarne, med iakttagande dervid, all spannmålen alltid skall efter det här ofvan föreslagna medelpris lösas med penningar; men att i öfrigt nu gällande föreskrifter, rörande utarrendering af kronans egendomar, fortfarande böra tjena till efterrättelse, 9:o. Att, vid markegångssättningen, omröstningar böra ske per capita i stället för ståndsvis; med hänseende hvartill och då ett sålunda forändradt omröstningssätt förutsätter ett lika antal ledamöter af alla fyra Riksstånden, Bondeståndet afsagt sig rättigheten att välja än flera, än färre ledamöter, att i markegångssättningen deltaga, samt medgifvit, att icke flere än 2:ne af dess ledamöter, eller lika antal som från de öfriga Riksstånden, må i markegångssättningen deltaga. Med anmälan om hvad Rikets Ständer sålunda för sin del beslutat, få Rikets Ständer underdånigst anhålla, att E. K.