Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det endast är modificationer och tillägg till Utskottens Förslag, hvarå jag begärt proposition, lärer de öfrige Ståndens redan lemnade bifall åt' förslaget oförändradt, lika litet hindra dem från att kunna göra afseende pä en sådan inbjudning, som sådant hittills varit förhållandet. Herr Hjerta: Jag skulle brista i uppmärksamhet mot Ridderskapet och Adeln , om jag upptog dess tid \. med att vederlägga satser, hvilka strida emot andra Länders erfarenhet, och hvad här i långliga tider varit brukligt ända intill sistledne Riksdag. Man ansåg sig då i hufvudstaden , ej kunna göra sina capitaler goda på annat sätt, än genom indragning af en sedelstock, som är nödvändig för rörelsen , och för att sätta kronan på företaget, förböd man äfven den dittills gällande fria Assignations-rörelsen. Jag anser mig emedlertid , på det ingen må blifva förvillad , böra fästa uppmärksamheten å några omständigheter; emedan många finnas, som ej hafva begrepp om den inre rörelsen i landet; som ej veta, huru våra småstäder tracera , och att pä våra marknader, vid mängden af köp-afhandlingar, sällan större summor än 100 R;dr äro i omlopp. Den första anmärkningen , hvilken synes mig vara af en besynnerlig n*tur, är, att invisningar skulle vara mynt. De äro det , på samma sätt, som löpande skuldsedlar, det vill Den 3 November e. in. säga, de tjena i stället för mynt, då man vill och kan auvända dem. jag tillstår, att jag helt förundrad åhörde, då man i Utskotten önskade i en särskild § utsätta, att invisningar ej äro mynt; men sedan jag nu äfven hört sådant sättas i fråga på detta rum , finner jag att en dylik definition ej varit utan sin nytta. Jag får derföre ock upplysa , att den finnes i Lag-förslaget, ty der står, att ingen är pligtig att invisning emottaga. Herr Ribbing har yttrat mycken farhåga för allmänhetens räkning. Han har tänkt sig den såsom invisningsgifvare , icke såsom deras emottagare * och han har talat om omgångar med protester och dylikt.
Fru Catharinas ansigte vexlade från den djupaste blekhet till den högsta rodnad, i det hon sade; „med den allrahögsta förundran hör jag detta språk af en person, som längesedan bordt finna att intet afseende kan fästas vid den olagliga ceremoni, som en ung flicka tillät ske, sedan skrämsel och öfverraskning förvirrat hennes sinnen till den grad, att hon ej hade medvetande af hvad hon gjorde; att, säger jag, en sådan ceremoni, utan samtycke af målsmän eller anförvandter, är till den grad olaglig, att den icke skulle binda ens den ringaste, än mindre en fröken Boije, vid en person, som aldrig kan anstå henne att äkta. Endast den fullkomliga ogiltigheten och betydelselösheten af denna ceremoni har gjort, att man ansett onödigt att föranstalta om dess upphäfvande, så mycket mer, som man ej ens vet om den verkligen ägt rum, då presten, som säges hafva förrättat den, är död, och, så vidt jag känner, inga documenter finnas, som bevittna den. Imellertid kan ni vara öfvertygad om att vid första bemödande att på denna föregifna vigsel stöda några anspråk, eller så snart någon fremmande får kunskap om ert påstående att en sådan skett, den ock i och med detsamma skall på laglig väg tillintetgöras. Sammalunda skall ock i alla fall ske, der min dotter anser sitt samvete fordra det, innan hon ingår gifte med den man, jag åt henne skall bestämma.“ Fru Catharina tystnade, ehuru hon gerna önskat påminna Magnus om att aflägsna sig. Men hennes son hade infört honom som gäst, och gästfrihetens helgd ville hon ej störa. Hon hoppades dock att han sjelf numera skulle finna sig obehörig att dröja. Magnus kastade en blick af vrede på fru Catharina, men sade hastigt: „jag märker att fortsättning ej duger nu. Det är en helig afton. Så snart jag får mitt hem i ordning, skall jag ha äran att ännu en gång skrifteligen anhålla om min hustru, för att sedan komma och afhemta henne. Ännu skall jag bedja ödmjukt, som en bönfallande anstår; jag begär mycket då jag begär denna perla; dock icke för rangens skull, ty sannerligen hennes rang för mig har något värde.“
I stället att med befordran erhålla (torre lön, hände ofta att de äldsta och måst förtjen» te Generaler vOre innehafvare af de minfl gifvande Oi verste indelningarne; då åter, nyss blafne Öfversta^ medelst accord, erhöilo de Den 24 Februarii. 73 9 bästa ÖFversteindelningar och således tjente för dubbelt så mycket som Generaierne. Den med god indelning försedde Öfversten, uppstigen dymedelst till maximum af verkningsi krets och inkomjl, såg med liknöjdhet all vidare befordran, ledande till blott en titel, och inskränkte sin verksamhet i tjeosten någon gång till jemt så mycket som behöfdes för att ej blifva förafskedad* Jag väntar mig här inkast om nit, skyli dighetskänsla, pligt mot Konung och Fädernesland m. m.; hvilket allt jag i högsta grad, högaktar och fullkomligen medgifver; men tror att ftorre befäl och förre inkomjl derjemte, ärö driffjedrar sorn ej heller böra försummas^ ty deras verkan på det menskliga sinnet är ovedersägelig. 2:0. Arméens fördelning i freds® tid, så mycket möjligt, bör likna dess fördelning i krigstid, som alltid är och måste vara på DiVisioner och Brigader, var den styckad i Regementen, hvaraf följde att hvar gång arméen skulle röras eller gå i fält, måste den ny-örganiseras. Generalen emottog då befäl öfver trouppér sorn han ej kände: Troupperne, Generaler, hvilka de förr kanske aldrig sett, Om motgång inträffade, ägde Generalen ett förträffligt tillfälle att skylla ifrån sig på un-* derhafvandeg okunnighet, försummelse och ovana, hvarföre allt han icke svarade, såsom ägande, under fredstid, intet befäl öfver dem. Nu deremot, äger Generalen ett directe inte-; ' ? O Den 24 Februarii. resse, att, i fredstid, tilldana de troupper han i krigstid, skall anföra och för hvilkas instruction, disciplin och esprit han då kan och nicjle svara.
Lekarne uppe på åsen blefvo vilda; stenblock rullades, trädtoppar äntrades och ströftåg företogos. Hagaparkens skogar och snår genomsöktes, i ruinerna nedsteg man på unga trän och fångade läderlappar, harsyrans och bergsötans ätbara egenskaper upptäcktes, fågelbon plundrades. Snart uppfans krutet också, sedan pilbågen var aflagd, och hemma i backarne sköts snart kramsfågel. Med allt detta följde snart en viss förvildning. Skolan blef allt vidrigare och stadsgatorna ohyggliga. Samtidigt började ungdomsböckerna skänka fart åt afciviliseringen. Robinson var epokgörande, och Amerikas upptäckande, Skalpjägaren, med flera, väckte en upprigtig leda för skolböckerna. Vildheten tilltog så under det långa sommarlofvet, att modern ej mer kunde styra de obändiga pojkarne. De skickades först på försök i simskolan vid Riddarholmen, men halfva dagen gick åt på gatorna. Slutligen tog fadern det beslut att sända de tre äldsta i inackordering på landet, der de skulle vistas sommaren ut. Borta ifrån hemmet. Och så står han på fördäck på en ångbåt, långt ute på sjön. Det har varit så mycket att se på under resan att han ej känt någon ledsnad. Men nu är det eftermiddag, alltid melankolisk som den första ålderdomen, solens skuggor falla så nytt och förändra allt, utan att som natten dölja allt. Han börjar sakna något. Det kännes så tomt, öfvergifvet, afbrutet. Han vill hem, men förtviflan öfver att ej genast kunna det, slår honom med fasa och han gråter. När bröderna fråga honom hvarför, svarar han att han vill hem till mamma. De skratta åt honom. Men nu dyker moderns bild upp. Han ser henne allvarlig, mild, leende. Hör hennes sista ord på landgången: var lydig och höflig mot alla menskor, var rädd om dina kläder och glöm ej din aftonbön. Han tänker på hur olydig han varit mot henne och han undrar om hon är sjuk. Hennes bild stiger upp renad, förklarad, och drager honom med längtans aldrig bristande trådar. Denna längtan och ödslighet efter modern följde honom hela hans lif.
Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Vl skottets Betänkande N:o 18. 11 13:o Om frågodag, rösträttighet, val, besvär öfver frågooch valdagsförrättning, ansvar för olagligheter vid valet samt i alla de förekommande fall, som här ej blifvit nämnde, upptages hvad i thy fall stadgas i Kongl. Maj:ts nådiga Prestvalsförordning af den l:ste April 1843, 14:o Församlingens röstägande ledamöter, som organist, kantor, klockare och skollärare ensamt aflöna, böra hafva oinskränkt rättighet att, inom förslaget, efter liesta rösterna samma tjenstemän ensamt välja; men pastor på stället bör äga lika rättighet vid dessa val, som vid komministers tillsättande, nemligen att rösta för sina innehafvande hemman samt en embetsröst, men hvilken han ej bör afgifva förrän sist, på det ingen anvisning eller afledning må ske från hvar och ens fria öfvertygelse. 13:o Sedan valet vunnit laga kraft, inkallas den valde af pastor för att inför församlingen och pastor embetseden aflägga, hvarefter valhandlingarne, jemte edsformuläret, behörigen underskrifvet, sändas till Högvördiga Domkapitlet, som utfärdar och meddelar fullmakt åt den valde.»
Ad. och BondeSt. att sig med de två öfriga Stånden i detta tillägg förena, hvilket ej lärer försummas, då tillägget instämmer med StatsUtsk:s tanke ; hvadan Frilnn kan vara obekymrad för att denna fråga aldrig skall komma lill förstärkt StatsUtsk., såvida R. o. Ad. för öfrigt är benäget att i sinom tid, ehuru ej i dag, lemna sitt bifall lill detta tillägg. Frih. Sprengtporten: Jag tagel' mig friheten fästa Frih. Cederströms uppmärksamhet på, att StatsUtsk. ej på något sätt har sökt att förändra det beslut, som redan blifvit fattadt, utan i sitt förra betänk, har Ulsk. tillstyrkt, att den summa, som blifvit anslagen till byggnadscapilal för Landlbruksacademien vid nästa års början, bör till Landtbruksacademien utbetalas, och i det sednare betänk, är det på grund af anmärknrr ifrån BorgareSt. tillstyrkt, alt dessa medel böra utbetalas sednast inom tre månader efter fattandet af R. St:s beslut. Detta innebär en instruetion , som kunnat inflyta i reglementet för Riksg.eont., och af hvad skäl det skulle anses stridande emot del nu fattade beslutet, kan jag således icke inse. Jag kan allfsfl ej finna något annat skäl , hvarför man icke skulle bifalla detta tillägg, än såvida man genom ett afslag ville bevisa, att Frih. Cederström i förmiddag har haft rätt, men då jag anser detta ändamål vinnas derförutan, så tager jag mig friheten hemställa till R. o. Ad., om det ej vore skäl att bifalla detta tillägg, emedan det ej i ringaste mån , icke ens genom ett iota, kommer att förändra det beslut, som förut blifvit fattadt. Utsk:s yttrande i 7 punkten bifölls. Sedan R. o. Ad, nu genomgått de utlåttn N:o 4^5, hvilka med särskilda boksläfver blifvit utmärkta, företog Ståndet till afgörande StatsUtskts den 3 och i5 sisth Mars på bordet lagda hufvudullåt. Wto /\$5, i anleda, af erhållna återremisser ä utlåt.
Jag vet ganska väl, att uti en författning, som emanerade i följd af en redan afslutad tractats tiliandagående, nemi. interimsförfaltnirigen ang:de tractaten emellan Sverige och Ryssland rör:de Finska handeln, förekom en artikel, nemi. ved, som icke kunde förhöjas eller upptagas till det belopp, som förut var stadgadt, derföre att Ständerna icke åsatt så hög tull, som i tractaten är utsatt. Detta var för ett särskildt fall visserligen en ganska stor olägenhet; men likväl finner jag icke, hvarföre man för en sådan tillfällig olägenhet skall generalisera och öfverlemna en rättighet, som hittills varit helig, nemi. Svenska folkets rättighet att sig sjelf beskatta. I samma mån vi med minsta modification utöfva denna rättighet, tror jag vi skola befinna oss väl deraf, och jag kan således icke tillstyrka något afsteg derifrån, samt förnyar derföre min anhållan om bifall till Utsk:s redactionsförslag i förevar. i2:te punkt. Hr Hjerta, Lars Joli.: Jemte det jag utber mig att till alla delar få instämma med Gr. v. Fersen och Hr Stuart, tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten derpå, att i sjelfva orden: utan R. St:s samtycke ligger en fullständig ledning för det behandlingssätt, som bör följas, emedan dessa ord icke kunna betyda något öfverlemnande på förhand, utan en efterföljande actus, som blir det afgörande slutet på en föregående propos. Åtminstone synes det mig, att detta uttryck, efter allt språkbruk, måste så tolkas, och jag hoppas, att R. o. Ad., som vid detta tillfälle icke har att göra med en auetoritet, inför hvilken icke sunda förnuftet och språkbruket får gälla, äfven skall följa denna tolkning. För öfrigt utber jag mig att få fästa uppmärksamheten derpå, att om, vid afslutande af en tractat, en annan stat äfven skulle vara nog oklok att vilja höja tullafgiften på någon af våra exportartiklar, det i sådant fall blott skulle lända till Svenska nationens egen skada att hota med straff i reciprocitetsväg, emedan detta skulle mycket mera drabba oss sjelfva än den magt, mot hvilken det ville användas.
Mången b ottar ej så mycket sitt för* mögenhets tillstånd genom uppgiften af sina löna årets Inkomster, som af sin synbara Egen* doms värdeMan har yttrat, att de uti 1810 års Systeme föreskrifne edgångar voro iarlige, men uti Herr von Törnes Förslag är.o dylika edgångar icke föreslagne och de äro icke heller oumbärlige Skillnaden emellan ön Menedare och en försnillare af Kronans rätt är icke så betydlig. Jag vill gerna tro, att nuvarande BevillningsSysteme är lättare i verkställigheten, ty en Utländsk Fiende, sorn ej har tid närmare granska hvars och ens b hållna Inkomst eller förmögenhet, föijer alldeles enahanda grunder, då han uti ett eröiradt Land brandskattar. Hufvuffrågan är nu icke att åtkomma Capitalisternc, utan endast att befria de Gäldskyldige från Bevillning, för hvad de Den 24 Martil, /. m. 399 reTkeligén icke äga. Åtminstone synes mig att man borde från sin synbara förmögenhet få afdraga de skulder, hvilka äro vederbörligen intecknade och om hvilkas verklighet någon tvifvel således icke kan ä^a ruin. Af alia desJ sa förenade anledningar iåj jag för min del anhålla om proposition till antagande af Herr. von Törnes Beviilaings-grunder* Grefve Kalli nif, Pehr, hemställde, om icke, enär det syntes redan vara tillräckligt ta-, ladtiämnet, Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes framställa Proposition. Då några härvid yrkade på Proposition, tillkärfnagaf Herr Grefven och Lar.dtMarskalken, det flere Ledamöter, hvilka anmält sig att tala, dertill ännu icke haft tillfälle, samt uppropade : Friherre Fock, Berndt Wilhelm^ sorn uppläste följande: Vid fråga afsa grannlaga beskaffenhet, som en förändring uti ett Bevillnin s .ysteme, vågar jag , med den kännedom och erf. renhet 5 år lemna! mig, yttra mina tankar.
•töckholm den 29 Augusti 1854. STOCKHOLM, f. <1. Schultze.'* Boktryckeri. 1854 Stati-Ulskoltete Utlåtande, N:o 370. 1 No 2*0. i . Ank. till Exp.-Utsk. den 31 Aug. 1831, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga skrifvelse (N:o 85) till Rikets Ständer, angående vackt fråga om fyranläggning å Gottska Sandön eller utläggande af ett fyrfartyg vid det i närheten deraf befintliga grundet Koppar stenarne. (U. A.) Sedan, uppå underdånig anhållan af Rikéts åren 1840 och 1841 församlade Sländer, undersökning blifvit, enligt nådig befallning, år 1844 företagen, för utrönande af behofvet utaf en fyrs anbringande å Gottska Sandön, och Förvaltningen af Sjöärendena med Lotsdirektören, på anförde skäl, yttrat sig anse denna fyranläggnirig obehöflig, men Rikets sednast församlade Ständer uti underdånig skrifvelse den 29 Mars 1851 anhållit om ny undersökning, för bedömandet af lämpligheten utaf en sådan anläggning å nämnde
Folkmängden har således under sistförflutne fem åren blifvit ökad med 5o personer. Flit och omtanka råder i allmänhet hos Stadens innevånare, isyn nerhet hos qvinnorna, som genom väfnader mycket bidraga till bergningen; men det oaktadt synes, särdeles ibland handtverksoch fiskare-klasserne, flere äga en knapp än tillräcklig utkomst, och få vara i välstånd försatte, hvartill svaghet för njutning af bränvin väl också stundom bidrager. Det så kallade försvarsfolket äger alltid tillfälle till arbetsförtjenst, och har derföre i allmänhet god bergning. Priset på ett dagsverke är vanligen 24 å 28 sk. Banco. Genom uppkommen vådeld nedbrunno, natten lill den 5 November iS35, 48 gårdar i Staden, hvaraf större delen nu blifvit åter uppbyggde. Genast efter eldsvådan verkställdes reglering af tomterne och gatorne uti den nedbrända delen af Staden, så alt gatorne derstädes äro 20 alnar breda och tomterne i allmänhet större, samt torget betydligen utvidgadt, hvarigenom mera utrymme för trafikerande erhållits, och, vid möjligen uppkommande eldsvådor, bättre tillfälle blifvit beredt för vidtagande af åtgärder till eldens släckning. Handel bedrifves på så väl Utrikes som Inrikes orter. Antalet af de personer, som i Staden äga rättighet att handla, är 28, hvaraf en är af sjukdom och sexton af fattigdom hindrade från verksamhet, men ellofva handla, såsom det synes, med god framgång, hvarvid 28 betjenter och lärlingar användas. Till utrikes sjöfart hafva blifvit begagnade sex fartyg med tillsammans 635 lästers drägtighet, och till inrikes sjöfart fem fartyg med tillhopa 185^ lästers drägtighet; hvarjemte flere större båtar blifvit begagnade för transport af malm, tackjern och bräder på kortare afstånd. De varor, som till Utrikes orter exporteras, äro hufvudsakligen Bräder, Bjelkar och Spiror, och de, som derifrån importeras, Salt, Linfrö och någon gång Spannemål. Till
Då dessa vattendränkta landsträckors uttorkande skulle ej allenast öka, kanske fördubbla Sverges areal af odlad jord samt både direkt och medelbart öka våra skördar, utan ock förmildra klimatet och göra landet sundare och angenämare för dess bebyggare, har motionären, Stats-Utskottets Utlåtande N:o lii. 5 närén, i ändamål att åt de inom landet fortgående odlingar af vattendränkta marker gifva systematiskt sammanhang, ansett önskligt att, på sätt Landtbruks-Akademien i sin ofvanberörda framställning afsett, hydrografiska kartor blefve på Statens bekostnad upprättade, och sålunda utförde, att alla olika vattenhöjder angåfves, förhandenvarande tillfällen till sjösänkningar och strömrensningar derå upptoges, samt möjliga landvinningar uppgåfves, och såmedelst alla förberedande åtgärder till ledning vid blifvande odlingsföretag, blefve genom Statens försorg vidtagna. Stats-Utskottet, hvars utlåtande öfver denna motion blifvit genom derå meddelad remiss infordradt, delar, lika med motionären, den af Rikets sednast församlade Ständer uttryckta åsigten om de fördelar, som genom den föreslagna åtgärden skulle kunna vinnas; men då de för verkställighet häraf erforderliga kostnader stiga till ett ganska betydligt belopp, samt dessutom svårigheter synas möta så väl för anskaffande af den för undersökningsoch afvägnings-arbetenas utförande samt kartornas upprättande nödiga talrika personal, som äfven i afseende på lämpligaste sättet att göra det ifrågaställa kartverket för det allmänna fruktbringande, föranlåtes Utskottet hemställa: att icke heller den nu gjorda framställningen må af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 1 Juni 1860. Ank. till Exp.-Utsk. den 1 Juni 1860, kl. 2 e. m.
På fjorton timmar tillryggalade vi, om man beräknar krökarne, nära 40 minuter, hvilket motsvarar en hastighet i timmen af tre engelska mil, kanske fyra, om man afdrager de raster, hvilka föranleddes af resans mål – vetenskapliga undersökningar. Denna hastighet förefaller mig ej obetydlig, om man gör afseende på den tyngd, som hundarne måste framsläpa, väglagets dåliga beskaffenhet och vägens ojemnhet. Marken gick nämligen upp och ned i vågor, som ett af storm upprördt haf. Men så nöjda som vi voro med våra slädar och hundar, lika missnöjda voro vi med Rotschitlen, en försagd yngling, utan drift och erfarenhet. Med en annan skjutsgosse hade vi på några dagar kunnat framtränga ända till bottnen af Koljutschin-bay, hvilken till sin gestalt mycket skiljer sig från den form, som ryska, engelska och tyska kartor gifva åt densamma. Det är ej osannolikt, att den genom sjöar, laguner och floder nästan står i förbindelse med S:t Lawrence-bay eller Metschigme-bay, hvilkas inre delar ännu äro outforskade. Sedan man lemnat lagunerna vid Pitlekaj och Jinretlen, börjar kusten att småningom höja sig i afsatser, hvarje ungefär 5 meter hög. Slätterna mellan afsatserna äro uppfylda med laguner eller träsk. En dylik terräng fortfar ända tills man, ungefär 5 timmars väg från fartyget, kommit på en höjd af 27 meter. Härifrån upphör terassbildningarna, och terrängen utgöres sedan af en mängd små höjdsträckningar, som äro genomskurna af bäckar, hvilka under snösmältningstiden måste vara mycket våldsamma. Sju eller åtta timmars väg från fartyget mötte vi en dylik bäck, hvilken längre i SSO förenar sig med en annan, som framlöper mellan tvenne klippafsatser af 20 meters höjd. På en af dessa uppslogo vi vårt tält för att afteckna och undersöka några kullar, hvilka redan afklädt sig den vinterdrägt, som de burit nio långa månader.
Då nu emellertid så skett och häraf med skäl skulle kunna anses, att Ekon.-Utsk:t, egentligen concepisten af Betänk:t N:o 9, deremot någon reservation ej finnes afgifven, — velat tillkännagifva, att motionen ej vore på fullt allvar framställd, utan att andra motiver till densamma skulle ligga till grund, nödgas jag: dels uti mitt på förhand uppsatta skriftliga anförande, till utvecklande af det missförstådda syftet och den förmenta harmen, framdraga ett exempel, verkligen afseende en befordrings - 490 Den 20 December. fråga, ehuru ogerna jag gör detta, hvilket ej varit förhållandet uti motionen; dels äfven nu återkalla i minnet de af mig under min 30- åriga riksdagsmannabana afgifna motioner och detta för att visa, att icke lättsinnighet legat till grund, vare sig för de tillförene afgifna eller vid denna riksdag väckta motionerna, utan att, om jag skulle säga det sjelf, utan öfvermod, som jag afskyr, i all ödmjukhet (fastän jag derföre ingalunda är s. k. läsare) förklara att deruti förefinnas vackra och välmenande, så väl syften, som motiver. Jag börjar med den, ang:de oäkta barns arfsrätt. I mågen gerna le häråt, Mina Hrr! men jag begynner med denna motion, dels derföre, att K. M:t nu härom afgifvit Nåd. Propos., ehuru blott afseende modren, då hon erkänner barnet; hvarföre icke äfven fadren, då han har mod att erkänna det oäkta barnet, som ej rår för sin födsel? Dock jag hoppas, att äfven härutinnan billighet och rättvisa snart skall segra! — dels började jag med denna motion, emedan jag ej så lätt kan påminna mig ordningen för de af mig under en så lång tidsföljd afgifna, eller af mig med serdeles förkärlek förfäktade motioner; nej icke en gång dem alla.
St:r skulle bifalla detta Betänkande från StatsUtskottet, blifver StatsUtskottet betänkt uppå, att föreslå en framtida föreskrift för Fullmägtige uli RiksgäldsContoret, att vid blifvande-Riksdagars början låta bestrida alla de utgifter, hvilka, i och för Riksdagen, då kunna pröfvas nödige. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majrts nådiga remiss, angående sökt befrielse från tiondes utgörande för aluntillverkningen vid Lowers bruk, samt om uppmuddrande af hamnen vidDegei hamns lastageplats på Öland. {Rgs.-A.) Sedan, i anseende till den af disponenterne utaf Lowers Alunbruk i Calmare Län gjorde underdåniga ansökning om tio års frihet från alun-tiondens utgörande, såsom någon ersättning för kostnaderne till uppmuddringen af hamnen vid Degerhamns lastageplats å Öland, hvilken, af Lowers Bruksägare begagnad till skifferhämtning derstädes, skall blifvit, genom uppkastade så kallade Kallfyrar eller utbränd skiffer från det närbelägna Ölands Alunverk, så uppgrundad, att den vore i nästan obrukbart stånd, R. St:r vid senast förflutne Riksdag, till hvilkas underdåniga utlåtande samma ansökning blifvit i nåder öfverlemnad, uppå Belänkande n. ii anförde skal, i underdånighet tillstyrkt, det K. M:t måtte täckas, genom dertill utsedde skicklige och oväldige personer låta på stället undersöka förhållandrt i de derom uppgifne omständigheter, samt, efter det Kammaroch Bergs-Collegierne sedermera sig yttrat, taga under nådig pröfning om och i hvad ruan Loivers Bruksägare må af de begärde frihetsåren, i jemförelse till ofvanberörde kostnader, komma i åtnjutande; Och K.