Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ståndet,* äfven behjertat FältJägarens beklagansvärda ställning i förhållande till den öfrige arméen; är det som jag utan att frukta beskyllas för ensidighet, eller att med ogrundad klagan upptaga Högloflige Ridderskapets och Adelns tid, tar mig friheten göra en kort skildring af FältJägarens belägenhet. Anvärfd för den obétydliga summan af i5 Riksdaler på sex års tid; äger han i årlig lön 8 Riksdaler, af hvilka penningar han likväl skall föda sig på i4 dagars Regements-möte, samt marchen dit och derifrån, hvaraf följer, att öfverskottet blir litet eller intet; från äldre tider har äfven detta årliga anslag ej kallats för lön, utan för möteskost. Frihet från Krono-utskylders erläggande är således nästan den enda förmon Fältjägaren af Staten åtnjuter. Och mot denna lilla förmon, skall han alltid vara färdig för Fäderneslandets tjenst våga lif och lemmar, ännu lycklig om han i striden förlorar det förra; alldeles olycklig om den fiendtliga kulan endast borttager en arm eller ett ben, ty då, återkommen till sin hemort, der inga förhållanden trygga dess framtid, återstår för honom ej annat än anlita medmenniskors medlidande, ett öde, erkännom det . mine Herrar, sorn måtte vara grufligt för den, som endast ledd af äran och fosterlandskärleken med vanligt Svenskt mannamod, gatt farorna och döden till mötes. Med hvad en värd Talare för några dagar sedan här yttrat, inser jag att tanken af ett dylikt öde, kan injaga fruktan, en känsla som alltid varit och alltid bör varu okänd för Svenska krigaren. Den i Marlii. Att något förbättra FältJägarens vilkor vågar jag i ödmjukhet föreslå: 1) Eri minst fördubblad, värfnings-sunima, 2) Åtnjutande af tractamente under marehen till oell från Regementsmötet, hvartill kan räknas 8 dagar, nemligen; fyra till ditmarchen och lika många till hemmarchen. 3) Antingen contant aflöning eller portion in natura under mötestiden.
Beträffande åter mitt underdåniga förslag om en allmän revision af befintliga påbud och stadganden i ordningseller polismål; så enär, i följd af Kongl. Majits nådiga förordnande den 21 Doe. 18411, Lagmannen J. A. Carlson för närvarande vore sysselsatt med ordnandet och beredandet till föredragning af de yttranden och förslag, som Konungens Befallningshafvande jemte vederbörande Stadsstyrelsen efter nådig befallning, afgifvit i afseende på nya ordningsstadgar för städerna och möjligen erforderliga jetnkningar i de för deras ekonomioch pons - j) Hvad sorn är olagligt, d. v. s. allmänt förbudet, beliöfver icke särskildt genom vägrad tillåtelse förbjudas, för alt kunna åtalas oell straffas. Genom skeende beslag afstanna!' verkställigheten af dessa lagbrott — och det utan allmänt missnöje. 'H) Så framt det nemligen ingenting betyder, att Öfverståthållareembetet i förväg oell tidigt är underrättad! om företag, vid hvilka dess tillsyn särskildt kan erfordras. Detta tyckes ju likväl vara alldeles tillräckligt, i läll man tillika förutsätter en gällande lag, hvarefter man kail rätta sig, för att dels vid anmälningen förständiga vederbörande om företagets obillighet, oell dels, i händelse det dock för sig går, deremot använda lagliga medel. ,!l) Välförståendes, när den är oloflig och kan lagligen hindras. Men hvarföre eljest hindra den ? Och hvarföre icke genom lag förbjuda, hvad sorn bör hindras? Vore detta icke nödigt; så hade ju aldrig lagstiftning varit af nöden. Men är den eljest allestädes behöflig; hvarföre då icke äfven för polissaker i Stockholm? 3°) Genom olaglig maktutöfning? 21) Så vida nemligen det icke är en sådan inkräktning, att en underordnad myndighet tillåter och förbjuder, hvad den ej har laglig makt att tillåta och förbjuda. /? St. .lunt. Ombudsm. Emb.-Berättclse för år 1851. 15 — 114 — mål förut meddelade reglementariska föreskrifter, Kongl.
Då Riksens Ständer göra sig förvissade, att inbyggarne i hvarje Län, upplyste om angelägenheten af verksamma anstalter till den .veneriska smittans hämmande, samt underrätta - Den % 7 Juli. 555 tade om den utväg Riksens Ständer anse tjenligast till medels ernående för detta behof, villigt åtaga sig den i 'fråga var a Ode ringa afgift härtill, hvarigenom Lazarettsoch Gurhusinrättningarne dessutom för elen öfriga hälsovården kunna blifva mera svarande'mot deras ändamål; få Riksens Ständer hos Eders Kongl. Majit i underdånighet anhålla det täcktes Eders Kongl. Majit i Nador anbefalla Landshöfdyrgarne attisarnmankalla Länens Innevånare, för att öfverenskomma och bestämma, såsom i Kionobergs Län skett, för hvarje Mantalsskrifven person, någon viss årlig afgift, lämpad efter behofvet och den inom hvarje Län erforderliga kostnaden, till Lazarefternas utvidgande eller särskilda Curhus-inräitningar, så att alla med berörde smitta besvärade kunna der intagas, skötas och underhållas, de medellöse utan betalning, och hvilken afgift kunde jemte. Kronoutskylderna uppbäras; samt att Eders Kongl. Majit derjemte i Nåder täcktes förordna och med Instruction förse en Direction i hvarje Län, bestående af Landshöfdingen; såsom Ordförande, med nödigt antal Ledamöter, hvilken P irection under Seraphimer Ordens-Gillets öfverstyrelse komtne att emottaga , förvalta och disponera ej mindre de medel, sorn på nyssnämnde sätt sammanskjutas, utan ock alla andra tillgångar för Lazarettseller Curhus-inrättningarnas underhåll, samt i öfrigt gå i författning örn allt hvad dertill hörer.
Men med strålarna, som växlade, med vågorna, som stego och föllo, flögo också hennes drömmar vida omkring, så vida som de flyga vid femton år. Hon njöt af det, som man alltid längtar efter, innan man pröfvat det. Hon njöt i fulla drag af att känna sig ensam i den vida verlden, ensam med sig själf. Ty i allmänhet var hon ju icke ensam. Hon hade rönt mer kärlek, än som kanske kommer de flesta till del, och det fast hon aldrig sett sin far, och fast hennes mor dog, medan Agnes själf var ett barn. Så länge hon kunde minnas tillbaka, hade hon lefvat hos en syster till modern, och hon hade aldrig ens saknat sina föräldrar. Agnes var ett lifligt barn med ett kraftigt lynne och en fantasi, som aldrig lämnade henne i ro. I sina lekar kunde hon sörja öfver, att hon ej blifvit gosse och fick komma ut i den verld, som var så full af strider och äfventyr, där segrar vunnos – öfver hvad? Det visste hon ej. Det stod blott för henne som något fjärran och lockande. »Hon är ett troll», sade fru Skogman småleende, när Agnes som barn sprang på golfvet och lekte Gambetta, som i ballong flugit ut ur det belägrade Paris. »Gud vet hvad det skall blifva af henne?» Med åren blef Agnes mera inåtvänd. Hon var liten till växten och fin. När hon var ibland främmande, låg det något osäkert, nästan blygt öfver hennes rörelser. Hon tog i hand, när hon hälsade, med något återhållet, reserveradt, men ock med något spörjande i blicken, något, som sade, att hon skulle vilja komma dessa människor, med hvilka hon umgicks, närmare, säga litet mer till dem, än den vanliga konversationstonen tillät, om hon tordes. Men hon tordes icke. Hon visste ju icke, hvad hon skulle få för svar. Hon kunde ju ej veta, om de kände den verld, som var hennes, och ifall de någonsin känt den, om de då icke låtit den falla i glömska. Och derför teg hon, teg inför sin omgifning, teg nästan för sig själf. Det låg ej så litet stolthet i den tystnaden, men själfva stoltheten var för undangömd att klädas i ord.
På sätt jag förut haft äran anföra , står detta i rak strid mot 5 §. i 1812 års Insiruction , som bjuder, att dessa berättelser skola förseglade förvaras i RiddarhusCanzliets Archiv till nästa Riksdag, för att då till Riksens Ständer a Aemnäs. Af allt detta torde Ridderskapet och Adeln, upplyst finna , att den tvetydighets, undanrödjan. de , som Kongl. -Majit asyftai: , i afseende på hvad Riesens Ständers Revisorer äga lagligen göra eller låta, långt ifrån att för de bägge StatsMakterne , sorn häröfver hyst olika meningar , vara håfven , endast för den ena vunnits , genom ett ihärdigt fortfarande 5 de anspråk, hvars läglighet af den andra varit , och är bestridd ; samt att StatsUttkoitet i det hela til! besvarande af KonglMajtts Nådiga framställning, ej gjort annat, än tillstyrkt , det dan, efter Utskottets åsigt, upprättade Instruction mätte insändas till Kongl, Majit med underdånig anhållan om utfärdande deraf. Det må således först vara mig tillåtet att fråga, hvad meningen är med. denna anhållan om Instructionens utfärdande ? Ä,r det nemligen att derå erhålla Kongl. Maj;ts Nådiga sanction ? Jag finner väl, att ingressen lill 1812 års Instruction lyder på följande sätt ; ”Att, som till Oss Riksens Ständer vid innevarande Riksdag öfverlemnat den fö? Den 59 Octo l/er f. m. ?Revi«orer öfver StafsBancooch Riksgälds”Veiken fastställda Instiuc'iof] , roed underdånig ”anhållan örn dess utfärdande till vederbörändes ”efterlefnad, alltså håfve WI, med Nådigt bifall ”cjert/ll, nu velat densamma, i sådant ändamål, ”allmänneligen kungöra, lydande ord från ord ”sorn följ r, roed mera , ’ roen jag förutser , att roan möter mig roed orden i 68 §•
Uliatande IV o 6g. de a de utaf Bolagets insättningar uti RiksgäldsContoret derstädes innehdllne medel till säkerhet för fullbordande af återstående arheten i hamnbyggnads väg; äfvensom Canal-Directionens hemställan om förskott utaf nämnde medel till utförande af ett hamnbyggnads-arbete vid Mern. (ÄGS. A.) Inom Ridderskapet och Adeln äro vid 3:dje punkten anmärkningar framställde: - . af Herr Grefve Posse, Arvid, som ansett den tydning, hvilken Blifvit gifven åt 5o §. a punkten Litt. b uti Reglementet för Riksgälds-Gontoret icke vara vigtig, att nemi. hela den utaf Bolagets medel uti Riksgäldskontoret innehållne dubbla kostnadssumma af 13,72a Rdr, till säkerhet för återstående arbeten i hamnbygguadsväg, skulle derstädes qvarstå intill dess alla dylika arbeten äro fullgjorda, enär de ifrågavarande för harnnJbyggnadsarbeten afsalte medel då komma att alltid innestå uti Riksgäldskontoret såsom blott en skåderätt och arbetena blifva ofullbordade; ty en del af deni äro så beskaffade, alt de endast kunna verkställas vid en viss vattenhöjd i sjöarne Wenern och Roxen, af tio, högst elfva, fot, och detta inträffar ganska sällan, hvaraf således följer, att, om ingen andel af de deponerade medlen får lyftas, förr än allt arbetet är verkställdt, skall hela summan för alltid, eller åtminstone för en längre tid, förblifva oåtkomlig och icke ens de arbeten, sorn under tiden kunde verkställas, blifva fullbordade; på grund hvaraf Herr Grefven föreslår, att Utskottet måtte tillstyrka Rikets Ständer, att meddela sådan förklaring åt Regementet för Riksgäldskontoret, att de 10,722 Rdr, som här äro i fråga, må kunna användas för de arbeten, hvartill de äro ämnade, i den nion, arbetena blifva verkställde; af Herr Grefve Cronhjelm, Otto August, som hufvudsakligen instämt uti enahanda anmärkning och föreslagit, att den förklaring måtte gifvas åt RiksgäldsContorets Reglemente, att GanalDirectionen berättigas, att, af de för ännu ofullbordade hämnbyggnadsarbeten deponerade 13,722 Rdr, utfå så mycket, som hvarje gång motsvarar det arbete, sorn inom året verkställes, emot förbehåll, att dubbla beloppet af kostnaden för de åierstående arbetena alltid qvarstår i Riksgäldskontoret, samt att GanalDirectionen, en för alla och alla för en, ansvara för arbetets verkställande, hvarom Herr Grefven likaledes ansett nödigt, att föreskrift meddelas; tilläggandes Herr Grefven slutligen den önskan,
Styrelsen för Farmaceutiska institutet hade jemväl hos Sundhets-kollegium anmält omöjligheten att med nuvarande knappa anslag på ett mot tidens fordringar svarande sätt upprätthålla den farmaceutiska undervisningen samt i sammanhang dermed framlagt ett af Apothekare-societeten förordadt förslag till ny stat för det Farmaceutiska institutet, slutande å en summa af 16,450 Ridr och således med 8,950 Ridr öfverstigande det belopp af 7,500 Ridr, som hittills från Statsverket och Apothekaresocieteten för ändamålet utgått; hvarjemte nämnda styrelse anhållit, att Kollegium måtte vidtaga de åtgärder, som för ändamålets vinnande kunde finnas lämpliga. För egen del hade Kollegium vitsordat, hurusom det för den farmaceutiska undervisningen för närvarande disponibla anslaget vore allt för ringa för att medgifva fullt skickliga lärares anställande vid institutet, derest dessa skulle på undervisningen använda erforderlig tid och möda, helst sedan det nya laboratoriet blifvit taget i bruk och utgifterna derigenom betydligt förökats. Det af Farmaceutiska institutets styrelse framställda behof af ytterligare 8,950 Ridr hade Kollegium likväl, af anförda skäl, an - 22 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. (Fortsättning.) sett kunna tåla att i någon må,n nedsättas, och Kongl. Majit har, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kollegii i sådant hänseende afgifna förslag, hemställt, att Farmaceutiska institutets-nu varan de anslag måtte förhöjas med ett belopp af 1,125 Ridr, under samma förbehåll, som tillförene, af ett mot statsanslaget svarande tillskott från Apothekare-societeten, samt att derjemte, med afseende å den examensskyldighet, som var afsedd att på institutet öfverflytta^, 2,000 Ridr måtte beviljas att ställas till Direktionens öfver institutet förfogande.
Af hvad sålunda blifvit anfördt och upplyst, finna Utskotten det vara ådagalagdt: att, när Södra Bataljonens af Bohus Läns Regemente åter - 8 Statssamt Allm, Bcsv,- och Ekon,-Utskottens Betänkandej lY'.o 112. gång till Cavallen blifver eller blifvit anbefalld, det ovilkorligen åligger Kongl. Maj:t och Kronan att anskaffa hästar, med de flere persedlar för 200 numer af samma Bataljon, sorn år 178g blifvit derifrån till Hussar-Regementet aflemnade; och att, då, genom fiendtligt tillgrepp, 116 hästar och 127 sadelmunderingar m. rn. blifvit från de öfriga rusthållarne tagne', samt Kongl. Maj:t, med afseende å deras vanmagt och svaga omständigheter, förskonat dem från att återuppsätta, hvad sålunda gått förloradt, enär de ansågos icke magta delta åstadkomma utan understöd af Staten, Kongl. Maj:t och Kronan, vid sådant förhållande, ej lärer kunna, med frångående af fordna förbindelser, undandraga sig att, vid skeende uppsitlning, äfvenväl understödja dessa rusthåll. Staten skulle således, i och för denna Bataljons återgående till Ca valleri, om den kommer att ega rum, få vidkännas en serdeles dryg utgift, hvilken dessutom icke komme att motsvara ändamålet, då af de flere här ofvan intagna och åberopade Kongl. Bref det tydligen synes, att Kongl. Majit ansett Bohus Län utgöra en för' underhåll af Ca valleri alldeles otjenlig ort, i anseende till dels landets bergiga beskaffenhet och dels svårigheten att derstädes uppföda och underhålla tillräckligt antal hästar på de små och bergiga hemmanen.
Statssamt Oec.-tJtsA. Uti. N:0 84- 3i Att vid Kyrkorna hvarje Söndag om sommaren anställa vapenöfr.ingar, är ett af alder i Sverige öfligt bruk, sorn af Gustaf II Adolph formligen påbjöds och reglerades, och hvaraf en lemning ännu qvarstår i Kyrkoparaderna, hvilkas nytta erfarenheten vitsordat. OirqUtskotten, utan att förbise de olägenheter, sorn för allmänheten skulleuppkomma genom dessa kyrkoparaders utsträckning till Beväringen, skulle erkänna deras fördelaktiga inflytande, sker sådant erkännande, likväl under förutsättning, att dessa öfningar anställas med ynglingar, som, i anseende på krafter och kroppsutbildning, deruti kunna med fördel deltaga. Men ynglingar från 16 till 20 års ålder hafva, sällan i vårt land, uppnått den växt och kroppsstadga, som fordras för Gevärets obehindrade handterande m. m. Uti Motionairens förslag, att målskjutning borde, såsom en folklek införas och med premier uppmuntras, instämma Utskotten, ehuru de icke förbise svårigheter vid verkställigheten. I de norra och skogrika Länen, der bössan är ett förvärfningsmedel och landtrnannens ständiga följeslagare vid dess skogsvandringar, är färdigheten i hvarje skjutning redan så fullkomnad, att något derutöfver ej återstår att önska. Deremot i slättbygderna, der ett motsatt förhållande eger rum, skulle, genom den föreslagna utvägen, måhända kunna vinnas hvad landets natur i de förra sjilfrnant åstadkommit; 3a Statssamt Oec.-Utsk. Uti. N o 84- men då ett lagstadgande härutinnan synes min" dre lämpligt, torde uppmuntrande efterdömen endast kunna ifrågakomma. Motionairens önskan, att en National-Beväringsdrägt matte anläggas, är, efter hvad flera Talare inom Högloflige Ridderskapet och Adeln upplyst, och af de till Stats-Utskottet i Nåder öfverlemnade förslag för regleringen af Arméens inateriela behof vitsordas, redan förekommen. Utskotten fä således blott tillägga den önskan, att fördelarne af denna förändring i Beväringens beklädande måtte inses och begagnas.
Tjärutillverkning förekommer inom några få socknar af Salbergs och Wäsby fögderier, men till ganska ringa utsträckning. Brödbakeri. Inom några till Kungsör närbelägna socknar bakas årligen en mängd rågbröd, som sjöledes föres till Stockholm. Finke. Med föranledande af 22 § i Kongl. Fiskeristadgan den 29 Juni 1852 har, angående fisket i sjön Mälaren och dess fjärdar, samt sjön Freden i detta län, samt uti de strömmar och åar, som i nämnde sjöar från Westmanlands län hafva sitt utlopp, emellan fiskeri-idkarne inom alla de fyra länen omkring Mälaren, nemligen Stockholms, Upsala, Södermanlands och Westmanlands, en förening blifvit träffad och af Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande stadfästad, af följande hufvudsakliga innehåll: 1) endast dragnot, norsnot samt lögeller betesnot får begagnas; 2) dragnoten får ej vara finare bunden, än att maskorna, både i sjelfva kilen och noten, hålla 11 verktum mellan stolparne och således hvardera af maskornas 4 sidor 11 tum; 3) nät eller annan redskap får ej heller vara finare, utan gäller samma bestämmande för dessa, likväl med de undantag, som i nästföljande moment 4, 5 och 6 innehållas; 4) norsnoten samt lögeller betesnoten få vara så fina som för ändamålet med deras begagnande är lämpligt; men i norsnoten får hvardera armen i längd innehålla högst 15 famnar utom kilen, och hugget högst 3 famnar djupt, och får norsnoten icke begagnas för annat än norsfiske samt emellan lektiderna endast på djupet; varande för norsfiske med håf icke några bestämmelser ansedde behöfliga.
Enligt den af Direktionen öfver Garnisons-sjukhuset afgifna berättelse, uppgick sjuknummern år 1842 till 1,675 man uti sammanräknadt 59,349 underhållsdagar, som, med fördelning på 365 dagar, i medeltal för året utgjort omkring 163 man, deraf 133 af Garnisons-Regementerna. När från underhållsoch sjukvårdskostnaden, Rxlr 31,522: 26. 9. afräknas ersättningar för Garnisons-Officerares sjukportioner 392: 16. — för främmande Corpsers sjukes vård och underhåll 5,676: —- 8. samt influtna medel för kasserade och försålda inventariepersedlar 408: 42. 10. : 25 045’ 7 11 visar sig, att de egentliga utgifterna utgjort ’ så att, vid det inskränkta sjukantalet af endast 133 man från Garni sons-Regementerna, för året uppkommit en besparing uti det för 200 sjuka kalkylei’ade anslaget af 6,274 R:dr 40 sk. 1 rst., utaf hvilken summa 2,809 R:dr 39 sk. 1 rst. utgått tili betäckande af en brist från år 1841 och återstoden, 3,465 R:dr 1 sk., användts lili följande året. Under år 1843 har antalet af sjuka uppgått till 1554 uti samjnanräknadt 55,868 underhållsdagar, som, med fördelning på 365 dagar, i medeltal för året utgjort 153 mau, deraf 124 från GarnisonsRegementerna, samt underhållsoch sjukvårdskostnaden, på sätt Tabellen utvisar, bestigit sig till R:dr 32,390: 1. 2. Efter afdrag från sistnämnde summa af: ersättningar för Garnisons-Officerares sjukportioner
11 tens orubbliga bibehållande tili sin ursprungliga storlek, då ännu ingen Lag föreski ifvit, huru stor hvarje enbet precist måste vara, ej eller något sätt blifvit uppgifvet, hvarefter enheterna skulle kunna återställas till sin rätta storlek, i fall Likarne antingen genom någon vådlig händelse förlorades, eller på något sätt blefvo skadade, samt alt 2:0 denna förändring fullkomligen afhjelper den öfverklagade mångfallden af likartade mått, sorn hittills varit tillåtna. I afseende på den oreda och det missnöje, som dess antagande skulle medföra, så inse Utskotten allt för väl de olägenheter, som måste åtfölja första brytningen; men om öfvergången verkställes med varsamhet, och så, att det nya systemet ej ovilkorligen fordrar det gamlas afskaffande, ulan bägge, så snart ej fråga är om Kronans räkenskaper, få tills vidare nyttjas jemte hvarandra, och det så länge, tills det nya blifvit tillräckligen kändt till sitt värde och företräde, för att uttränga det gamla; så vilja Ulskotten hoppas, att den befarade oredan och missnöjet skola alldeles uteblifva. Serskildt bar Herr Friherre Wrangel,H., yrkat förslagets ogillande, på den grund, att det ej blifvit uppgjordt i fullkomlig öfverensstämmelse med Fransyska Mått-, Måloch Vigt-Syslemet; men då införandet af detta System hos oss redan i Kongl. Vetenskaps - I? Lttfrs. Allin. Besv.- g. Oce.-Utth. Uti. Aeedemiens Betänkande på säkra och oemotsägliga skäl blifvit afstyrkt, så kunna Utsköitfu. vid livad Herr Friherren sålunda anfort, icke fästa något afseende.
Men de näste, som när honom voro, voro Charsena, Sethar, Admatha, Tharsis, Meres, Marsena och Memuchan, de sju Förstar af Persien och Meden, som sågo på Konungens ansigte, och såto främst i rikena; Hvad man göra skulle Drottning Vasthi för en rätt, derföre, att hon icke gjort hade efter Konungens ord, genom hans kamererare. Då sade Memuchan inför Konungenom och Förstarna: Drottning Vasthi hafver icke allenast illa gjort emot Konungen, utan ock emot alla Förstar, och allt folk uti Konung Ahasveros landom. Förty detta stycket af Drottningen kommer väl ut till alla qvinnor, så att de skola förakta sina män för sin ögon, och skola säga: Konung Ahasveros böd Drottningene Vasthi komma inför sig, men hon ville icke. Så varda nu de Förstinnor i Persien och Meden sammalunda sägande till alla Konungens Förstar, när de få detta Drottningenes stycke höra; så skall föraktelse och vrede nog upphäfva sig. Om Konungenom så täckes, så låte han ett Konungsligit bud af sig utgå, och skrifva efter de Persers och Meders lag, hvilken man icke öfverträda tör, att Vasthi icke mer skall komma inför Konung Ahasveros; och Konungen gifve hennes rike hennes nästo, den bättre är än hon. Och att detta Konungens bref, som göras skall, må förkunnadt varda i hela rikena, det väl stort är, att alla qvinnor måga hålla sina män för ögon, ibland både små och stora. Detta täcktes Konungenom och Förstarna; och Konungen gjorde efter Memuchans ord. Då vordo bref utsänd i all Konungens land, i hvart landet efter dess skrift, och till hvart folk efter dess tungomål, att hvar och en man skulle vara husbonde i sitt hus; och lät tala efter sins folks tungomål. Sedan detta skedt var, när Konungens Ahasveros vrede hade saktat sig, kom han Vasthi ihåg, hvad hon gjort hade, och hvad om henne beslutet var.
Qvarn-ränta, i anledning af väckt motion, angående afskrifning af dylik ränta, som enligt Kongl. Förordningen den 20 Januari 1824 blifvit å jordfastighet öfverflyttad: B. III. 522, 626, A. 627. Qvarn-verk, angående fördelning af kostnaderna för sjösänkningar, der qvarn-verk icke finnas att ändra eller utrifva; motion af Herr Garl Johan Edvard Heykenskjöld: se Motioner. Qvill, Norra, 1^ mantal, f. d. Löjtnants-boställe vid Kongl. Kalmar Regemente, i anledning af väckt motion angående öfverlåtelse af nämnde boställe till Wentzelholms aktiebolag: B. II. 521; III. 47, A. 47. Qvinlig ungdom, om stats-anslag till inrättande af undervisningsanstalter för —; motion af Herr Theodor Ludvig Bohnstedt: se Motioner. Raab, Friherre Hugo, dess yttranden: II. Ramsay, Otto Johan Henrik, Löjtnant, angående pension åt hans enka, Charlotta Ramsay, lödd Wästfelt, och dotter, Hilda Amalia Ramsay; motion af Herr Anton Råfelt: se Motioner. Rana-fjorden, angående anslag för en kommunikationsled emellan Nasafjells grufvor och nämnde fjord; motion utaf Herr Ludvig af Wetterstedt: se Motioner. Raspoch spinnhus-afgiften för testamenten, i anledning af väckt motion om upphörande af den i Stockholm utgående så kallade —: R. II. 484; III. 46, 50, A. 50, E. 230. Regerande Furste af utländsk stat, om det tillägg till 12:te §:n Regerings-Formen, att Konungen icke må, utan Rikets Ständers samtycke, blifva —: B. I. 132, 133, 333, 344, A. 358. 208 — R — Regerings-Formen, angående antagande af ny Riksdags-Ordning och dermed sammanhängande ändringar i RegeringsFormen: II. 148, R. 148; R.