Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åtföljdes han af någon betydligare styrka? och hwad kunde anledningen wara till hans oförmodade närwaro? Men innan jag hann för mig sjelf utreda alla dessa frågor, fattade jag mitt beslut. Jag tillsade Hindiah att ensam begifwa sig opp på slottet och der uppsöka furstinnan. Endast med swårighet kunde jag sjelf i folkträngseln stiga ur wagnen, sedan jag tillsagt min dotter att lugnt wänta mig. Ehuru orolig, lydde hon likwäl, då hon såg, att min wilja war bestämd. I det jag begaf mig nedåt Logårdstrappan, träffade jag assessor Nathan. Han helsade wänligt på mig, och då jag bad honom derom, förskaffade han mig beredwilligt rum emellan några embetsmän af sina kamrater. Jag kastade blickarna utåt den af talrika fartyg beprydda strömmen. Då såg jag huru med pilsnabb fart några ångfartyg ilade fram till oss. Midtibland dem war en praktfull ångfregatt, utstyrd med de rikaste prydnader. Den kejserliga guldgula, med broderadt wapen beprydda flaggan utbredde, i widsträckta fållar, sina silkesglänsande färger öfwer den förgyllda akterspegeln. I samma ögonblick som samtliga ångfartygen stoppade farten och gingo till ankars, steg generalguvernören sjelf om bord på ångfregatten. Det dröjde en temlig stund, innan den ankomna eskadern låg på den utsedda platsen midtför slottet, derifrån några köpmansfartyg hastigt måste hala undan, sedan de stuckit ut tåg och kettingar, ty att lätta ankar tillät icke tiden. Under denna tid ilade, såsom en löpeld, underrättelsen om kejsarens ankomst genom folkmassorna. Med wild ifwer trängde sig alla ned till bron, för att beskåda den kejserliga landstigningen. Med möda förmådde wakterna hålla tillbaka det påträngande folket. Slutligen firades en förgylld, kejserlig slup i wattnet. Man såg från ångfregatten några herrar i lysande uniformer nedstiga i densamma. Bland dem igenkände jag general-guvernören. Inom ett par minuter lade slupen till wid trappan.
Utskottet anser förslaget medföra mindre säkerhet, emedan, da enligt nu gällande Författningar Owcer anskaffar häst för något Rusthäll, mäste han äfwen för densamma answara , imil dest ven wid Mönstring.blifwit af Landshöfdingen och Regenlenks-LI^Kn godkänd och antagen, da Rusthållaren linder den lid som föregår Mönstringen och som oftast är lang nog, äger tilfälle at om hästens beskaffenhet inhämta en gansta - Den 8 Mars. z6? ffa noga kännedom och uptacka alla de fel densamma kan hafwa; hwilket Rusthållaren wisterligen icke med säkerhet kan göra pä den vfwan föreffagne tid af 12 rimar. Exempel harpa, ar således insatte hastar för oReel-arnes rakning bliswit wid Mönstringen casserad) aro destutom ej sällsynte, och Utffottetkan ej annat finna an at Rusthällares säkerhet i detta afseende är genom nu gällande Författningar pä det nogaste bewarad. Ganwcknöbart anser afwen Utskottet kroMsr wara, emedan pä det föreflagne satter genom iagrragander as de mänga formaliteter Herr Friherre funek förestagit, och i anseende dercil at fntreprenacls-^uQiou icke gerna kan anställas för upköpet af naara fä hästar, knapt nägon sädan ffulle kunna erhallas inom flere Mänader efter det Vacano yppats, hwilket wid mänga tilfallen och i synnerhet om under tiden Krig ffulle utbrista eller Regementet annars blifwa commenäeraclt-, aldeles icke med dest ändamäl och hwarje Medborgares billiga fordran af försmår kan förenas.
Balans från föregående år: Lager hos åtskilige försäljare Dito i Sjökarte-kontoret Kartor. 3,658. 1,840. Uppbörd: Under året tillkomna nya kartor och beskrifningar 5,140. 2,475. 2,000. Credit. Balans till påföljande år: Lager hos försäljare Anm. Vid flera föregående sta ts-re Visioner har uppmärksamheten blifvit fästad derå, att det å 5:te hufvudtiteln uppförda anslag till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Kongl. Förvaltningen af sjö-ärendena och Sjöförgvars-departementets Kommando-expedition, 2,500 H:dr, icke på långt när varit för ändamålet tillräckligt. Äfven för de år, denna revision omfattar, är detta anslag icke obetydligt öfverskridet. Så hafva år 1852 anordnats; 4,324 lt:dr 17 sk. 9 rst., samt, år 1853: 4,624 R:dr 20 sk. 11 rst., oberäknadt till Kommando-expeditionen hvartdera året af extra utgifts-medlen för samma ändamål utbetalta 600 R:dr, eller tillsammans, det förra året; 4,924 R:dr 17 sk. 9 rst. och det sednare: 5,224 R:dr 20 sk. 11 rst. Det synes angeläget, att ändring tillvägabringes i detta missförhållande; och få Revisorerne, i sådant afseende, föreslå, att ifrågavarande anslagssumma må, i likhet med enahanda anslag för Stationerna, erhålla egenskapen af förslags-anslag. Hänt/f. Syöp&rsrars-tlepartemeiitets Miommamlo eacpedition. Räkenskaperna för båda åren äro granskade i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning och redovisa förhållandet emellan inkomster och utgifter sålunda: Debet. År 1852- År 1853- Balans från föregående år: — Uppbörd: Från Kongl, Förvaltningen af sjö-ärendena . 600: 600: — För försålda exemplar af en rulla 19: 35. — 225: 40. Utgifter:
Frih. af Ugglas, Gustaf: Utsk:t har här ganska riktigt föreslagit, att den särskilda afgift för qvarnar af frälse natur, i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län, som f. n. med 53 öre för hvarje tunna hårdt korn af den åsätta räntan utgår, icke skall lör framtiden utgöras; och tiilkännagifvit, att, i öfverensstämmelse dermed, nödig ändring egt runi i § 11, äfvensom i § 10 af instruktionen för taxeringsförrättningarne. Men om man efterser i för fat tnings-förslaget, så finnér man att samma U:te § icke blifvit i sin ordning, pag. 67, intagen. Detta förhållande grundar sig uppenbarligen på ett förbiseende; hvadan jag, i enlighet med den åsigt, från hvilken Utslct i denna fråga utgått, hemställer, att från sista mom:t af § 11 orden »qvarnar och» måtte uteslutas, samt att den föreslagna nya lydelsen för § 10 i nvssnämnde instruktion måtte godkännas. v Hr von Koch: Då jag i sistberörde fall är förekommen af Frih. af Ugglas, anhåller jag endast att få instämma i det af honom gjorda yrkande. Gr. Mörner, Carl Göran: Jag hemställer, huruvida det icke är lämpligast att återremittera denna §, på det att Utsk:t måtte blifva i tillfälle att vidtaga den deruti nödiga ändring. I denna § alhandlas åtskilligt annat än de omnämnde qvarnarne. Frih. af Ugglas: Ehuru det af Betänk:t, pag. 18, tydligen framstår, att man här icke afsett något annat än den omhandlade qvarnafgiften, vill jag dock icke bestämdt motsätta mig den återremiss, som af Gr. Mörner blifvit begärd, enär man derigenom bör erhålla så mycket större säkerhet, att alla misstag förekommas. Hr von Koch: I allmänhet motsätter jag mig ogerna yrkanden på återremiss; och i synnerhet förefaller mig ett sådant motstånd olämpligt, då ett Utsk , på sätt uti förev:de fall påtag - Den 6 Juni e. m. 83 ligen egt rum, antingen sjelft eller genom dess korrekturläsare begått ett misstag.
Maj:t afgifna underdåniga Berättelser om Justitieförvaltningen i riket och med ledning tillika af särskildt inhemtade upplysningar, meddelat en ifrån förutgångna tider fortsatt sammanfattning af Domstolarnes och Konungens Befallningshafvandes göromål under åren 1838, 1839 och 1840; hvarjemte i min sednare berättelse, oaktadt derstädes, af uppgifven orsak, ytterligare fortsättning i detta ämne hvad angår de efterföljande åren saknas, ändock är i korthet redogjordt för slutliga utgången af de under dessa år afdömda grofva brottmål. Emedlertid och då ingen anledning sig företett, alt lagskipande makten under de sednaste åren ådagalagt mindre verksamhet än tillförne, bör här i betraktande tagas, å ena sidan, vidden och mångfalden af denna verksamhet och, å den andra, de oordningar derutinnan och de i embetsutöfning begångna förseelser, som, på sätt ofvan är utredt, emot vissa vederbörande blifvit an - 8 II. St. Just. Ombudsm. Ei/ib,-Berättelse den 11 Juli 1844. märkta och åtalade. Från denna jemförelse, ehvad antalet eller beskaffenheten af sistnämnda händelser afses, kan man oek otvifvelaktigt hemta grund för den tillfredsställande slutsats, att samina upplysning, rättrådighet och drift, som förr utmärkt lagskipningen i riket, ännu äro dervid bibehållna, och att sålunda dess vigtiga bestämmelse och ändamål må anses, genom de lagskipande i allmänhet, uppfyllda. Enligt Instruktionens 17 § skjddig att ”inhämta fullständig kunskap om anledningarne till åklagade personers häktande och om tiden för deras hållande i fängsligt förvar”, får jag vördsamt hänvisa till hvad årsberättelserna i detta afseende upplysa, samt tillika åberopa de öfriga Embetet tillhörande handlingar, hvilka tili Rikets Höglofl. Ständers LagUtskotts granskning skola allein nas.
Uti 12:te punkten mom. a) hade Utskottet hemställt, att Rikets Ständer måtte bevilja den af Kongl. Maj:t äskade löneförhöjning för verkmästaren vid Svea Artilleri-regementes tygstat, 2,000 R:dr; och är denna Utskottets hemställan af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet godkänd, hvaremot Borgareoch Bonde-Stånden beviljat den ifrågasatta löneförhöjningen med endast 1,000 R:dr. Då således i denna fråga två Riks-Stånd stadnat mot två, får Utskottet för frågans afgörande, jemlikt 69 § Regeringsformen och 73 § Riksdags-ordningen, genom votering i Förstärkt Stats-Utskott, föreslå följande proposition: »Den sorn vill, att löneförhöjningen för verkmästaren vid Svea Artilleri-regementes tygstat bestämmes till 2,000 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej_; Vinner Nej, kommer berörda aflöningsförhöjning att uppföras med 1,000 Riksdaler.» 4:o.
1 stöd af nådiga brefvet den 10 December 1816 och det för Kron-Prinsens husar-regemente gällande passevolancekontrakt har hittills från anslaget å 4:de hufvud-titeln till oförutsedda behof årligen anordnadts, dels ett belopp af 660 R:dr 40 sk., utgörande skillnaden emellan anslagna rationspriset för de 4 sommar-månaderna Juni med September och det för vanliga tjenstgörings-tiden gällande pris per häst lör de till regementets kommendering i Götheborg hörande 1 under-officer och 23 husar-hästar, dels ock hvad till kokved och lägerhalm åt regementet årligen utbetalas efter markegångspris, med 133 R:dr 16 sk. på förslag, ehuru dessa utgifter visat sig vara ständiga. Då nu Rikets Ständers år 1845 församlade revisorer fästat uppmärksamhet vid detta förhållande, hvilket ock måste erkännas vara mindre rigtigt, anser jag mig böra, lika med Statskontoret, i underdånighet föreslå, det nådig framställning må till Rikets Ständer ske om uppförande under statsanslaget för Kron-Prinsens husar-regemente af nyssbe rörda 2:ne utgifts-poster med tillhopa 794: 8. — såvida icke Rikets Ständer, hvad angår de för godtgörelse af skillnaden emellan de olika rationsprisen belöpande 660 R:dr Transport 75,363: 20. d Transport 40 st., skulle finna lämpligare medgifva, att detta belopp må för framtiden få förslagsanslaget för fouragering af värfvade kavalleriets och artilleriets hästar påföras. Sqvadrons-cheferne vid nyssnämnda regemente hafva hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att då, i följd af de i Skåne, hvarest regementet är förlagdt, i sednare tider antagna förändrade åkerbrukssätt, prisen på de vigt igaste foderartiklarne numera så betydligt stegrats, att sqvadrons-cheferne ej längre kunde besörja utfodringen af regementets hästar för det uti 1816 års passevolance-kontrakt bestämda och alltsedan gällande rationspris af 77 R:dr 32 sk.
De af ög i un* DerDånighet framftällDa §örflag, beflutit följanDe föränDringar, tillägg eller förflartngar af Allmänna Sågens flaDganDen: 2lrfDa »alfen: Uti 5 §. 15 <£ap. ^>n>ilfen fommer att erhålla följanDe förän* DraDe IpDelfe: ”SRu »et man hänS inlänDffa arfvinge, men ej h^ar han är; låte Då ©omaren i Allmänna ©iDnitigarne tre gånger, minft en må* naD emellan hvarje gång, och förfta gången fift inom tre månaDer från Den Dag, Då boupptecfningen till Slätten ingifmen är, fungöraS, att arf fallit honom till. Det arf Ipfta, mare Det til* låtet, Der De för arfmet och Deg affomfl flälla borgen, font af Slät* ten goDfänneS. begagna De ej lpftningS*rätten, förorDne ©omaren goD man, font arfmet »årDar od) för maltar, till Deg Den frånmaranDc arfmingen fin rätt bemafar, eller tiDen Dertill ute är. hommer ej Den frånmaranDe arfmingen inom tio år från Den Dag, Då Slingö* relfen treDje gången i ©iDningarnc införDeS, mare från arfmet fTiljD, Der h<w fog<* fotfall mifar.” Uti 2 §.
Deremot, om de Rustande icke skulle i allmänhet dela Herr Anckarsvärds åsigt, utan tvertom finna , att kostnaden icke öfverstiger de afgifter, som hittills måst för beklädnaden erläggas, är det att förmoda, det de icke skola vägra att antaga ett förslag , hvarigenom säkerhet vinnes , stt icke mer än den bestämda och öfverenskomna summan kan dem drabba. Det är denna visshet som synes så önskelig, så angelägen , och jsg skulle derföre tro det vara betänkeligt, att afslå Utskottets project, synnerligen då det, som jag nyss yttrat, är hvar och en af de rustande fritt, att, om han så vill, erlägga beklädnadskostnaden, på sätt hittills varit öfligt. Herr Anckarsvärd; Jag är alldeles af sammi tanka, som Friherre Cederström derutin - nan , att det beror af de rustande att ingå i bekläds-passevolancen eller att, såsom hittills, sjelf bekläda Soldaten. Det är således och endast såsom enskild man, som jsg derom yttrat min öfvertygelse. Men deremot kan jag icke förena mig med Friherre Cederström deruti , att genom den nya inrättningen ^vorc alldeles Den \ September c, m, bestämdt» huru mycket kunde för den rustande komme i fråga, så att hans utgift icke bietve det ena året drygare än det andra. Jag för min del tror, att beloppet af denna utgift beror helt och hållet af de variaiioner i pri-» sen, sorn, enligt den af Krigsoch KammacCollegierne fastställda MarkegnngsTaxan, i hvarje ort äga rumDet ankommer icke eljer på oss, att bestämma, huru uniformerna skola vara beskaffade, och de kunna göras än grannare, Friherre Cederjlröm: Ehvad Contract fin-» lias eller icke, måste prisen på de till mun* deringarne hörande effecter i alla fall hafva inflytande på de Rustandes kostnad.
KammarCollegium utfärdade; dels att förklarande parter ej må förpliktas till utlösande af de Utslag, hvilka af HofRätterna uti Besvärs och Oeconomi^ mål meddelas. I afseende på den första frågan , tillstyrker Utskottet, det den författning Vidtagäs må, hvarigenom ofvanbemälte FattigvåfdsDirectioner varda befriade från all den utgift till Chartte Sigillata? och Utslagslösen , i de händelser då frågor göras anhängiga om fattigas intagande til! vård vid de inrättningar, som äro under nämnda Directioners förvaltning ställda ; hvaraf ock, i händelse detta bifalles, Utskottet finnér det blifva en ostridig följd, 464 Dui 19 Juni. i. nr. att ett lika förhållande bör anses intrLTa vid alla de stridigheter, sorn imellan För» samlingarna å landet uppstå om skyldigheten till Fattighjons vård och försörjande. Hvad åter beträffar den sednare motionen, finner Utskottet så mycket mindre skäl tillstyrka en sådan ändring, som den kärande parten, om han saken tappat, bör, enligt 21 Cap. 3. §.
För egen del har jag varit och är af den mening, som nu gäller till efterrättelse, endast med den skillnad likväl, att jag önskar flyttningstiden utsatt till den ii October, för att återkomma till Förfädernes bruk, emedan denna dag, enligt gamla stylén, varit räller flyttningsdag. Då är Landtmannens gröda inbergad*, hans göromål mindre, och Inans foder-tillgång ännu icke, åtminstone ej i någon hufvudsaklig mån, vårdslösad af det bortfiyttande Tjenstehjonet, utan kan af det nya emottaga s till för det mesta odelad förvaluiing. I öfrigt får jag hemställa, om det är lämpligt, att, så snart efter den skedda förändringen af flyttningstiden, åter antaga en ny, och kan för ingen del medgifva, att Midsommarstiden, då Landtmanneu nästan öfver allt är sysselsatt med årets byggnader, är till flyttningstid för Tjenstefolk å Landet den lämpligaste. Hans Excellence Herr Grefve De. la Gardiej Jacob: Med all aktning för de skäl, som blifvit framstälde, till vinnande af ändring i den nu gällande flyttningstiden, 3?6 Den 25 November. ian jag dock icke undgå anmärka , att livail sorn föreslagits, icke skulle blifva lika lämpligt för alla orter, enär ekonomiska förhållanden göra en så betydlig skilnad emellan Ystad och Torneå. I den Landsort åtminstone, der jag bar jordbruk, skulle den föreslagne fljrttningstiden, ingalunda vara passande; och då mer än hälften af hela Skåne, eller den så kallade slättbygden vid Midsommarstiden hufvudsakligast är sysselsatt att genom torf-skärning förskaffa sig nästan det enda bränsle, hvarpå, den äger tillgång, skulle det säkert vara en riktig olycka, om denna tid bestämdes till tjenstebjons flyttning. Jag nödgas alltså erinra om nödvändigheten af undantag* i fall den väckte Motionen i öfrigt skulle vinna bifall. Jag vågar ej yttra mig* om den nuvarande flyttningstiden är för alla orter lika passande, men åtminstone för Skåne skulle en förändring deraf till Midsommar blifva skadlig och tillskynda Landtmannen en betydlig förlust, emedan han vid nämnde tid snart sagt mäst och häst behöfver sitt tjenstfolks arbete. Herr ThamWollrath:
Att verkställa deri uti Direktionens mern. föreslagna granskning, — att sida för sida och rad för rad följa arbetet, — skulle verkligen för Direktionen blifva, icke allenast mycket tidsödande, utan äfven förenadt med flera andra svårigheter. lag är således så mycket mindre emot, att R. o. Ad. bifaller Utsk:ts Utlåt, i ämnet, som detta Utlåt, hufvudsakligen öfverensstämmer med de af mig förut uttalade åsigter i frågan, eller att penningarne utbetalas, med förbehåll, att de gjorda afvikelserna rättas. Sådant kan försiggå i ett särskildt tillägg; och innefattar icke en omtryckning af flera ark. Dessa afvikelse!- må Hr Anrep gerna kalla tryckfel eller något annat, blott de blifva rättade. Hr von Knorring, Oscar: Hr Anrep har visserligen endast med några ord i slutet af sitt anförande särskildt vändt sig emot Utsk:t; men jag anser mig dock, såsom ledamot af samma Utsk., skyldig att förklara anledningen dertill, att Utsk:t stadnat uti det beslut, som nu är understäldt R. o. Ad:s pröfning och hvilket jag anhåller att Ståndet måtte bifalla. Det har aldrig varit Utsk:ts mening, hvarken att man skulle ingå sida efter sida och rad efter rad uti en minutiös granskning af detta arbete eiler att Hr Anrep skulle få trycka om många hundra rättelser; utan afsigten har endast varit, att en rättelse skulle göras af de uppgifter, som befinnas vara faktiskt oriktiga. En sådan åtgärd synes mig vara så mycket mer lämplig, som Hr Anrep sjelf sagt sådant vara hans mening. Om, Mina Hrrl våra genealogier genom en eldsvåda skulle blifva förstörda, är det icke då af vigt att, enär man vid sådant förhållande måste rätta sig efter Hr Anreps Attartallor, dessa Attartaflor skola vara tillförlitliga? Felaktigheterna må hafva tillkommit, vare sig genom tryckfel eller pä något annat, hvilket som helst, sätt, kunna de dock i väsendtlig mån inverka både på arfsoch andra angelägenheter. Till en början vill jag nämna några ord om min egen ätt N:o 1976. Der står verkligen ett dödkors.
Sjelf född i Finland, der ägande nästan fast öfverallt Relationer, till hvars berättelser jag bör sätta all trovärdighet, nyligen återkommen från det Landet; och ofta, sedan .sista kriget med Ryssland skiljde det från Sverige, varit der, uppehållit mig der flera månader å rad, samt ej med liknöjdhet sökt skaffa mig alla de underrättelser om Finska Handeln, som i flera afseenden kunnat vara mig upplysande; anser jag det för min pligt, att här meddela dem, pä det de, som äga en mindre kännedom af rätta förhållandet, måtte bli i tillfälle göra några slutsatser. Med hvarje gång jag varit i Finland , på de senare åren, har jag märkt, huru Svenska Sedlarne blifvit allt mer och mer gängse och de Ryska minskats i Landet och liksom för svunnit ur Allmänna Rörelsen, oagtadt der blifvit en Banque af Ryskt Mynt imättaÖ, hvars ändamål skall vara att utsprida mindre Skiljemynts-Sedlar eller de så kallade Finska Banco-Assignationer, för att derigenom undanrödja behofvet af Svenska Små-Secilar; att göra Utlåningar af Ryskt Mynt och derigenom sätta det mer i omlopp, samt att Ryska Trouppernes vistande under så många år, hvars aflöning utgår i Rubel-Sedlar, bordt tillskynda den i Landet varande Ryska Sedelstockens betydliga förökning. 672 Deti 30 December, Detta har fäst mia uppmärksamhet och väckt hos mig ätran, att så vidt hos mig möjligt varit, utgrunda orsakerna till ett sådant stridigt förhållande. — Allmänt har man svarat mig, då jag frågat hvar Ryska Myntet möjligtvis tagit vägen; att nian i senare tider funnit mera uträkning taga sina behofver från Ryska Hamnar, och ej från de Svenska, som förr skedt, emedan prisen der skola vara förmonligare; hvarföre man nödgats skaffa Ryskt Mynt, lör att döda sina i Ryssland gjorde Skulder, efter inga Varor från Finska Hamnar till de Ryska föras, som skulle befrämja en byteshandel.
Det var detta försök, hvarom Robespierre hade öfverenskommit med Danton, och hvarpå han förolyckades; sedan han uppoffrat denne, halft af afund, halft af feghet för kamrater, som kort derefter störtade honom, såsnart han ånyo repat mod och inbillat sig kunna ensam utföra sitt uppsåt. Vi veta, huru det problem, som han ej förmådde lösa, sedermera följdes af nya bemödanden dertill, under oupphörligt skiftande nya grundlags-tillskärningar och styresmän; huru det efter Conventet uppträdande yngre Advokateller Skrifvar-väldet aflöstes af ett först consulariskt, sedermera kejserligt Soldatvälde, som i sig concentrerade alla Revolutionens krafter; detta af en Restauration; denna af en borgerlig Half-Monarki, som (för landets egen välfärd) sträfvade, att, så godt ske kunde, fylla sin halfhet 125; och denna af den nu ånyo profvade rena Republiken. Men allt detta ligger destomer utom vår nuvarande betraktelsekrets, som vi med Robespierres dictatorskap redan anländt till den tidpunkt, då Thorilds ögon ändtligen blefvo fullt öppna för det verkliga lynnet af den Revolution han så länge prisat. Blott derpå må här vår uppmärksamhet fästas, att genom ingendera af dessa trollformler, ingen af dessa män har Anarkiens anda ännu kunnat rigtigt kufvas. Den revolutionära grundprincip, hvars väsende är idel negation och destruction, fortfar alltjemt att glöda i volcanens djup, och har åter, helt nyligen, uppkastat en lavaflod att öfversvämma Europa. Lika mäktig i att förstöra och utplåna, som vanmäktig i att skapa och uppbygga, – hvarigenom kan den hämmas? Ser man noggrannt efter: så har denna Revolution endast så till vida lyckats att på sin grund öfverflytta någonting positift af en mer än skenbar halt, som hon, tidtals styrd af kloka, någongång jemväl af ädla ledare, har måst tillåta dem använda andra principer, än sina.