Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De äro värdefulla, dessa kortfattade psykologiska monografier, genom rikedomen af meddelade intressanta fakta. Det vetenskapliga användandet i dem af dessa fakta kan däremot bedömas olika. Förf. är positivist och söker åstadkomma en själslära utan själ. Orimligheten häraf tyckes oss .tydligast framträda, då han skall förklara uppmärksamheten, utan att däri vilja se någon som helst yttring af själens egen energi. Öfversättningen röjer här och där otillräcklig bekantskap med den psykologiska terminologien, S — e.Octave Feuillet. En porträttstudie. Den franska societet, som på 50- och 60-talen möttes i Compiègne hos Napoleons gemål, utgjordes af kejsardömets mest lysande snillen. Där läste Edmond About skämtsamma epigram, där gjorde Pasteur intressanta experiment, där spelade Berlioz sina nya kompositioner. Skådespelsförfattare som Dumas fils och Augier, romandiktarne Sandeau, Mérimée och Flaubert, journalisten E. de Girardin, kritikern Sainte-Beuve, kompositörerna Gounod, Ambroise-Thomas, Auber, målarne Gérome, Fromentin och Meissonnier, tecknaren Doré, litera-turhistorikern Nisard — alla illustrerade kejsarinnans soiréer, under det att en väld krets af högättade damer, sköna; kvicka, stolta och behagsjuka, uppburo sin tribut af kavaljerernas " hyllning, spelade någon roll i en frivol liten komedi eller deltogo i det gnistrande och lekande replikskiftet. * Där såg man den vackra och eleganta fru de Pourtalès, den blonda fru de Gallifet, » skön som en ängels dröm », de ståtliga hertiginnorna af Persigny och Cadore, af Morny, Malakoff, Mouchy och Montmorency, de tjusande markisinnorna af Cainzy och Chasseloup-Laubat, baronessorna de Pierrebourg, de Rothschild m. fl. — hänförande gudinnor ur kejsardömets olymp. Man roade sig med jakt, promenader, fyrverkerier, med ett och annat proverb, kanske ock med kurtis, och män träffade vid dinern alltid femtio à sextio gäster.
Skulle i anledn. häraf något gods tillfalla Ridd.direcCn, sä bör detsamma i ett slående penningecapital förvandlas, hvilket göres fruktbart med 5 proc. årlig ränta, som fördelas i så många pensioner ä 5o r:dr b:co hvardera-, som nämnda ränte» belopp medgifver, för att årligen tilldelas fattiga, medelåldriga och gamla sjukliga introducerade Svenska adeliga personer af båda könen, utan afseende å hvilken adelig dass de än må tillhöra. Ridd.direcCn, som funnit syftningen af ofvannämnda dispositioner vara hufvudsakligen öfverensstämmande med ål - Den 19 M a j f. m. åtskilliga andra under dess förvaltning ställda testamentariska dispositioner, har således funnit det vara önskligt, om directm kunde sättas i tillfälle alt emottaga förvaltningen af desamma, men vid granskningen af de utaf testator meddelade föreskrifter liar direclionen funnit några svårigheter möta för deras emottagande, såvida icke några modificationer deruti kunna göras. Dessa svårigheter bestå hufvudsakligen deruti, att hela räntan, å 5 procent, är afsedd att ovillkorligen utgå till pensioner, och att inga förvaltningskostnader äro beräknade. Då för det närvar, ingen utsigt är att penningar, med den säkerhet, som i tidens längd måste afses för sådana medel som dessa, kunna utlånas mot högre ränta än 5 proc., utan snarare fruktansvärd! kan vara att de icke ens alltid kunna emot denna ränta blifva utlånte, utan tidtals få ligga ofruktbara eller framdeles måste utlånas emot lägre räntebelopp, anser directm sig icke kunna obetingadt förbinda sig till uppfyllande af testators föreskrift om utbetalande af pensioner till ett antal och belopp, som fullt motsvarar räntan ä 5 proc. å det donerade capitalet. Obilligt tror directionen äfven att det vore, om den eller de tjenstemän, som i och för redogörelsen för, och bevakningen af en så stor summa, som 26,000 r:dr, skulle få ökad ansvarighet och ökade göromål, icke derför erhölle någon särskild vedergällning, hvilken förvalningskostnad äfven måste ökas med utgifterna för skrifmaterialier, räkenskapers inbindning m. fl. dylika smärre utgifter.
Ridderffapet och Adeln, att ett särskildt Utskott bestäends af irenne Ledamöter af hwarje Ständ, skulle sättas till berörde inftructions granskande, dock med förbehäll, att deri ingen annan ändring mätte göras, än i hwad som den äleropade nu afffaffade Regeringsformen rörer: Anseendes för öfrigt Ridderskapet och Adeln för sin del icke nägot hinder wara, att Banco-Utskottet mä genast kunna sammanträda, till widtagande af anstalter, att kunna komma i behörig werkfamhet, dock utan rättighet, att uti beredning eller beflut om nägraBanqvens angelägenheter ingä, förr än Banco-Instruktionen blifwit af Riksens Ständer godkänd och stadfästad, dir snpr-A. Med detta Protocolls-Utdrag afgeck till de andra Ständen en Deputation anförd af Grefwe blörnor, ^ckotplr Oörsn. Anmäldes och infördes en Deputation ifrän det Hederwärda Bonde-Ständet anförd af Riksdagsmannen ifrän Blekinge flon konsor, som enligt medfördt Protocolls-Utdrag tillkännagaf det Bonde-Ständet antagit Ridderffapets och Adelns inbjudning att genom en stor Deputation - Den 4 Augusti. ^tion uppwagta Kongl. Majtt för att beklaga Kongl. Maj:ts och Rikets förlust genom Hans Kongl. Höghets Kron-Prinsens 6-ri-l ^.,rZusr8 dödliga frånfälle, samt önskat att dertill mätte bifogas en underdänig tacksägelse för alla de wisa och wärdande anstalter Konungen i följd of omförmälte aldrig nog begrätne förlust r väder widtagit, särdeles den att Riksens Ständer med full trygghet här fä öfwerlägga om det wigtiga hufwudmälet för närwarande Riksmöte, Thronföljden och hwad dertill hörer. Deputationen utbeledsagades pä manligt sätt. Herr Baron sch Landt-Marskalkerr erindrade Högloft.
Bankoverkel. 3 18 Sedan Fullmägtige, under förutsättning, att långifvarne icke gillade berörde tolkning, som under dåvarande förhållanden vore för Rikets Ständers Bank mest fördelaktig, i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit måtte täckas i Nåder bestämma, huru kontraktet borde i omförmälde del förstås och tillämpas, har Kongl. Maj:t, efter det vederbörande ombud för lånets afslutande med underdånig förklaring i ämnet inkommit, uti Nådigt Bref den 16 Mars yttrat, det Kongl. Maj:t, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med samma förklaring, och enär förbehåll om rättighet för långifvare att uppsäga medlen till tidigare leverering vanligen inginge i alla dylika låne-handlingar, der penningarnes anskaffande af långifvaren vore till största delen beroende af en mera eller mindre hastig afsättning utaf de obligationer, som för lånet utgåfvos, ansåge lånets öfvertagare i Hamburg icke kunna, på grund af kontraktets bestämmelser, förvägras att, efter sådan uppsägning, som nu egt rum, den 3 och 15 April innevarande år tillhandahålla, såsom då förfallna, de andelar af lånesumman, å hvilka uppsägningen lyder, samt att på dessa förfallotider grunda den ränteberäkning, som i kontraktet vore långifvarne tillförsäkrad, helst Kongl. Majit, om än lånekontraktet i denna del, genom skenbar tvetydighet, skulle lemna tillfälle att söka göra gällande en sådan tolkning, som Fullmägtige, till följd af inträffade serskilda förhållanden, pröfvat vara för Rikets Ständers Bank mera fördelaktig, funne betänkligt att, för en sålunda åsyftad fördel, i någon mån blottställa Statens kredit och anseende genom en tillämpning af ifrågavarande kontrakt, hvilken, om den af långifvarne gjordes till föremål för domstols pröfning, kunde befinnas obehörig. Vid verkställighet af Rikets Ständers angående sättet för Statslånets användande fattade beslut, som under 10 serskilda punkter finnas i 30 § af Banko-Reglementet intagna, har hos Fullmägtige förekommit hufvudsakligen följande.
I afseende å denna §, som angår bevillning af aktie-bolag, Associationer m. m., har Utskottet fått emottaga följande motioner, nemligen: af Hr Maechel, att då, i betraktande af den lättnad i penningerörelsen och deraf härfiytande fördelar för industriens utveckling, som Privat-bankerne medföra, det icke syntes vara skäl att genom en alltför hög beskattning motverka fortfarandet af dessa inrättningar, den vid sednaste riksdag dem åsätta förhöjda bevillning måtte upphöra och desamma hädanefter icke besväras med högre afgift, än som för andra aktie-bolag, Associationer m. fl. är uti 2 mom. af nu ifrågavarande § stadgad; af Nils Jeppsson från Malmöhus Län åter, att då, med afseende å det ökade tillfälle till erhållande af penningelån, som Privat-bankerne beredde, och i följd hvaraf, genom ett obetänksamt begagnande af detta tillfälle, personér ofta bragtes på obestånd, dessa inrättningar medförde större skada än nytta, samt de dessutom förorsakade minskning i BevillningsUtskottets Betänkande, N:o 4. 23 vinsten för Rikets Ständers Bank, samma inrättningar måtte åläggas en ännu högre bevillning, än vid sista riksdag bestämdes: af Ilr Bergman, att, då för utlånte kapitaler bevillning icke egde rum utom, när afkastningen eller räntan deraf öfverstege 5 procent, men sådan bevillning vore stadgad för all utdelning af aktie-bolag m. fl., hvilken stundom kunde vara ganska obetydlig, dessa i 2 mom. af ifrågavarande § omförmälde aktiebolag, associationer m. fl., hvilka i öfrigt merendels vore af nytta för det allmänna, mätte varda från bevillning befriade, då utdelningen icke öfverstege o procent af kapital-fonden; samt af Hr Rosenblud, B., alt, med afseende å den serdeles ringa afkastning, Götha Kanal-bolag erhölle af sine aktier, nämnde Bolag antingen måtte befrias från all bevillning för utdelningen ä dessa aktier, så snart samma utdelning icke öfverstege i procent af aktie-kapitalet, eller ock bevillningen för utdelning å dessa aktier bestämmas till samma procent, som utdelningen utgör af aktie-kapitalet.
För » Platssökande » o. » Lediga platser » » 6: — Lö3ttummerprls 15 öre Träffas säkrast kl. 2 — 3. 25 öre för hvarje päbörjadt tiotal stafv. &gt; 3: — Prenumeration sker å alla post(lösnrr endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonprad. » 3: — anstalter i riket. Redaktionssekr. : J. Nordling. tor och berättigad saknad har den gamla, öfver hvars namn vi i dag teckna det betydelsefulla korset, lämnat efter sig inom den krets och den ort, där hon under ett långt, skiftesrikt lif närmast verkat, älskat och lidit. Men äfven utanför denna skall hennes minne bevaras i tacksam kärlek, ty hon var en kvinna som få. Hedvig Fredrika Cederborgh var född den 21 april 1815 på Vedevågs bruk i Västmanland. Föräldrarne voro brukspatron Erik Cederborgh och hans maka, Hedvig Charlotta Kosensvärd. Brukspatron C. var på sin tid en af ortens rikaste män och ägare till flere af de förnämsta bruken i bergslagen. Han var bror till den, inom den literära världen mycket bekante Fredrik Cederborgh, författaren till » Ottar Tralling », » Uno von Trasenberg » med flere originella och kvicka satirer, som utkommit i förnyade upplagor intill senare tid. Den unga Hedvig förrådde tidigt en mer än vanlig begåfning, så väl på hufvudets som hjärtats vägnar. Sina föräldrars enda barn och med ett sinne, som lifligt uppfattade allt, uppfostrades hon i mycken frihet, och såsom hon själf i en senare tid mången gång uttryckte sig, i yster själfständighet. Sin barndom tillbragte hon dels på Stjernfors, dels på Vedevåg och Röfors, där föräldrarne växelvis bodde. Med synnerlig förkärlek fäste hon sig vid det sistnämnda stället, under det hon, lyssnande till forsens mäktiga dån, till häst eller fots ströfvade omkring i de vackra omgifningarna, omtalad redan nu för den sä- kerhet och elegans, hvarmed hon skötte sin eldige springare, ofta utan att öppna grindarna för honom.
Särskildt är sjelfva Svenska memoiren, med alla bilagor, tryckt på Fransyska, pcb måhända vore det ej olämpligt, om Utsk. framställde den önskan, att KM, ville låta anbefalla dess tryckning in extenso på Svenska, så att Svenska allmänheten kunde erhålla full sakkännedom. Att Utsk. nu skulle sträcka sin åtgärd till någon slags undersökning i afseende på hvad som ägt rum vid fredstractaten i Kiel, vöre olämpligt. Denna fredstractat liar med depna finga intet annat att göra, än att den stadfäster de föregående traclaterna i Jönköping, samt Fredriksborg och Stockholm i allt, sorn icke uttryckligen namnes, och således gälla de gamla stipulationerna i denna fråga. Del bär visserligen nu blifvit klandrndt, att man vid (reden i Kiel icke hellre ställde sipå bemödanden på att återvinna tullfriheten i Sundet, än att ernå föreningen med andra hälften af Skandinaviska ha|fön; men lemnande derhän, huruvida Sverige iH14- kunnat återfi en engång afträdd tullfrihet och hvarigenom dess handel och sjöfart genom Sundet skulle fått ett särskildt företräde för de stoia sjömakterna, vill jag endast yttra, att, ehuru dyrbar en sådan förmån skulle varit för oss, jag vågar tro, att i valet häremellan och den nu beståndande föreningen med Norrige iSi/j ingen Svensk, och 1840 högst få, skulle tvekat ett ögonblick att nied tacksamhet emottaga hvad sorn skedde. Hr Lagerhjelm: jag har icke yrkat, att en så beskaffad framställning skulle från R. St. göras lill K. Sundska tullen hädanefter skulle helt och hållet försvinna; jag har blott genom mitt yttrande velat gifva tillkänna min lanke eller mitt instämmande i en värd talares anförande, att R. St borde och kunde föra ett allvarsamt språk, så yäl i detta ämne, som i hvart och ett annat, hvarom Ständerne vilja göra framställning hos K, M. Likväl hade jag föreställt mig, att i samma stund, som Ständernes framställning i en så beskaffad fråga som denna, skulle komma in till K. M., vöre det naturligt, att K.
Som bonden Jöns Mattsson i Kougsta i förra veckan haft olyckan, genom vådeld förlora en del af sin lösegendom och sina matvaror; så yttrade, på tillfrågan, församlingens hemmansegare sig villige, att godvilligt, utan laga syn och värdering, genom sammanskott, efter råd och ämne, dock minst 4 sk:r \ värde / på röken, ersätta denna hans lidna förlust, under förmodan att Liths socknemän äfven på samma sätt skulle minska hans skada, och hvilka sammanskott Jöns Mattsson sjelf, eller genom ombud skulle i byarne upphämta. In fidem N. S. Edlund. Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet i Häggenås sockenstuga den 9:de december 1832. S.D. Som Olof Olofsson i Jonsgård vid sista, så kallade maji-stämman, anmälte sig vilja blifva befriad ifrån kyrkvärdskapet härstädes, så voro nu socknemännen, efter derom skedd vederbörlig pålysning, samlade till allmän socknestämma, för att utse och välja kyrkovärd i berörde Olof Olofssons ställe; hvarvid herr kyrkoherden Feltström först hemställde till församlingens beprövande, om det inte vore billigt och rättvist, att blifvande kyrkovärden blefve hugnad med någon lön, i anseende dertill att hans ansvar blifve större i samma mohn som kyrko-cassan förökades och han dessutom kunde komma att hafva mångdubbladt besvär i anseende till den förestående kyrkobyggnaden, hvilket församlingen ock insåg, hvarföre ock herr ordförandens proposition biföllo, att kyrkovärden hedanefter njuter, af frivillige gåfvor, såsom lön tio /10/ r.d:r b:co intill dess kyrkan är uppbyggd och således cassan minskad. Af desse 10 r.d:r b:co skulle blifvande kyrkovärden meddela åt den afträdande, för detta år, efter herr kyrkoherdens godtfinnande, hvad rättvist och billigt kunde anses.
Den 8 Februari. 3oi tillsätta ett särskildt Utsk.,för att i ett sammanhang upptaga comiteens hela betänkande och deröfver afgifva utlåtande, så skulle jag, långt ifrån att tillstyrka, tvertom afstyrka detta Utsk:s tillsättande, emedan vi då skulle blifvit inledde lili långt större svårigheter, än dem Hr von Hartmansdorff behagat förespegla. Men då jag uppfattade Hr von Rosens afsigt vara, att detta särskildta Utsk. endast skulle sysselsättas med förslag till lagstiftning för fattigvården, och att, sedan det blifvit pröfvadt och gilladt, de förändringar uti nu gällande särskilda författningar eller allmän lag, som kunde finnas nödvändiga för att bringa dessa författningar och lagbud i öfverensstämmelse med den sålunda antagna lagen för fattigvården, derefter komma att af vederb. Utsk. behandlas; så kan jag icke annat än förena mig med motionären, öfvertygad att ändamålet, på sådant sätt, lättare och säkrare skall ernås, än om en afdelning organiseras at ledamöter från fyra eller fem särskildta Utsk., såsom Hr von Hartmans^ dorff föreslagit. Hr von Rosen: Jag förenar mig med Ilr Frih. Cederström, och vidbiifver så mycket hellre min motion, som ett särskildt Utsk. icke behöfver communicera sig med de öfriga Utskm; hvaremot, i fall saken skalI behandlas af de vanliga Utsk:n, sådana sammanträden blifva nödiga, hvilka erfarenheten visat vara både tidsödande och högst besvärliga, särdeles i fråga om att till ett helt resultat sammanföra de olika åsigterna. Gr. Frölich, David: Lika med den värde motionären skulle jag instämma deruti, att ett särskildt Utsk. tillsättes, i anseende till denna frågas vidlyftiga beskaffenhet, på det densamma måtte blifva riktigt och noggrannt behandlad; men jag tillstår, att jag denna gången — och jag anhåller, att ingen, särdeles Hr von Hartmansdorff måtte stöta sig derpå — med Hr von Hartmansdorff' instämmer deruti, att det vore olämpligt att öfverlemna frågan till ett sådant Utsk. Mina skäl härföre äro dock af annan beskaffenhet än Hr von Hartmansdorffs.
Att tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protocoll, hvaraf 5oo Exemplar borde uppläggas, skulle af RiddarlmsSecreteraren besörjas, intill dess RiddarhusUtskottet blifvit organiserad!, då bemälte Utskott sedermera borde under Riksdagens lopp om nämnde tryckning föranstalta, och ett hvad efter Riksdagens slut, af tryckningen återstod skulle af RiddarhusDirectionen öfvertagas och fullbordas. o:o Att frågan om utfärdande af prenumeration på Ståndets Protocoll, skulle till Ridel arhus Utskottets ompröfning och föranstaltande öfverlemnas; äfvensom Utskottet skulle anmot das, att i afseende på alla de förkorrtningar, hvarigenom tryökningen kunde, så mycket möjligt vore, påskyndas, vidtaga de för ändamålet mäst lämpliga åtgärder; och jg8 Den 27 Januarii. 4:o Att Ridderskapet och Adeln instämde uti de af Borgareoo!i BondeStånden, i alseende å Bihangets redaction och tryckning jemte priset derå samt expeditionstältet af de itrån Utskotten till RiksStånden inkommande handlingar, fattade Beslut Ut Supra. Utdrag af Protocollet hållet hos Höglo!]. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 27 Januarii 18.5. S. D. Vid föredragning ej mindre af Kongl, Maj.ts d m 20 dennes till Riksens Ständer aflåtne och denne dag ankomne Nådiga skrifvelse, angående den töreslagne Tacksägelseadressen, än ock af BondeStftndets den 25 dennes på bordet lagde ProtocollsUtdrag rörande samma ämne; fann Ridderskapet och Adeln någon annan åtgärd i anledning deraf icke äga rum, än att Kongl Maj:ts Högstberörde skrifvelse jemte Bc n leStåndets berörde ProtocollsUtdrags borde läggas till handlingarne.
Slutligen och beträffande de af PresteSt. i afseende på artiklarne floltlioltz, glycyrrhiza, mastix, soda och äpplen beslutade redaktionsförändringar i tulltaxan, beslöt R. o. Ad. att med bifall till Ulsk:s hemställan, ronde stafuingssälten för orden glycyrrhiza och soda, godkänna hvad Utsk. för öfrigt i denna del yttrat. Föredrogs ånyo Bevillms-, Lag, samt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskrns d. 13 och 14 dennes på bordet lagda mern. N:o 10, i anledn. af RiksStms olika beslut, ang:de grunderne och vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. Detta mern. företogs punktvis till afgörande. Irsta punkten, ang:de den i 1 och 8 §§ af författningsfårslaget förekommande fråga om bränvinsbränningslidens indelning i 3 terminer af 2 månader hvardera. Uppå förfrågan af Gr. Lagerbjelke, Gustaf, upplyste undert.
Vi, med åberopande af hvad Riksens Ständer vid 1809 och a 810 årens Riksdag stadgat samt Riksdags-Beslutels 14 §. och Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 4 Februari 1811 innehålla, nu fattat de beslut: Att endast sådane Bruks-egare, sorn. inom sex års tid efter samma Nådiga Kungörelses dag eller således inom den 4 Februari 1817 sig hos vederbörande Collegier anmält till Skatieköps erhållande å Recognitions-Skogar och inom berörde tid fullgjort allt hvad Kungörelsen i sådaat ändamål föreskrifver, skola bibehållas jRiksdags-Beshiteu 759 -vid rättigheten till Skatteköp efter de deruti utstakade grunder, ehuru Köpebrefven ännu ickeblif■vit för dem af vederbörande utfärdade: Att åtec alla de Bruksegare, som ej sålunda sig anmält och fullgjort hvad deni efter tjjn års Kongl. Kungörelse ålegat, må lemnäs en tid af Tvenne år, räknade från denne dag, till inköp tor sina Bruk. af så stor del utaf Recognitions-Skogarne, som tili deras Smide är nödig, under hvilken tid dem åligger fullgöra allt hvad på dem kan bero tili Skatteköps erhållande, så att Skatte-Brefven inom den 31 December 1820 kunna vara utfärdade, dock dessa Skatteköp enligt de grunder , Vi nu fastställt och hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält : Att de Recognitions-Skogar, hvilka ej vid x'821 års början äro försålde, skola, i händelse Bruksegaren icke kan lagligen bevisa det ej hafva af honom berott att dessförinnan få skatteköpa Skogen , utbjudas och försäljas på Allmän Auktion efter de grunder, Vi för de öfrige Krono-Skogarnes försäljning utstakat: Och att de genom Recognitions-Skogarnes försäljning inflytande Medlen skola insättas i Riksgälds-Kontoret samt intill nästa Riksdag hållas KonglMaj:t tili handa för att användas till Försvajs-Verket och Arméerts materiella behof:
Deremot känner man noga till landet öster om de flintskallige, i hvilket issedonerna bo, men hvad som är der bortom åt norr till, både på andra sidan om de flintskallige och på andra sidan om issedonerna, det är endast kändt genom det som dessa folk veta att berätta. — Ofvanom issedonerna bo de enögda menniskorna och de guldbevakande griparne. Af issedonerna hafva skyterna fått denna underrättelse, och vi af skyterna, och vi benämna det enögda folket med det skytiska namnet arimasper, ty ett kalla skyterna arima, och öga spu. Hela det ofvan beskrifna landet har en så hård och sträng vinter, att der under åtta månader herskar en aldeles olidlig köld, och under denna tid blifver marken icke smutsig, om man uthäller vatten, men väl om man upptänder eld. Och hafvet fryser till och hela den Kimmeriska Bosporus, och de inom grafven boende skyterna färdas på isen och köra deröfver med vagnar. — Hvad åter fjädern beträffar, som efter skyternas berättelse uppfyller hela luften, och som förorsakar, att man hvarken kan se eller genomvandra det längre bort belägna fasta landet, så har jag derom följande åsigt. I trakten ofvanom detta land snöar det ständigt, men, såsom naturligt är, mindre om sommaren än om vintern. Och den, som på nära håll sett snö falla i mängd, vet hvad jag menar. Snön liknar nämligen fjäder, och för denna så beskaffade vinter kan den mot norr belägna delen af fasta landet icke bebos. Alltså tror jag, att skyterna och de deromkring boende folken kalla snön liknelsevis för fjäder. Detta är hvad man berättar om det längst bort belägna landet.» Dessa och andra likartade sägner synas, oaktadt alla i dem förekommande orimligheter, ursprungligen grunda sig på ögonvittnens berättelser, hvilka gått från mun till mun, från folk till folk, innan de blifvit upptecknade. Ännu flere århundraden efter Herodots tid, då romarväldet nått sin höjdpunkt, kände man föga mer om norra Asiens aflägsnare delar.