Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I detta som flera afseenden har Utskottet icke insett värdet och sy Ilningen af Anders Danielssons utförda och förtjenslfulla motion; och besynnerligt nog lemnat så liten uppmärksamhet deråt, oaktadt nästan hela Bonde-Ståndet öppet förenade sig i den, och troligen ingen af Sveriges allmoge skiljer sig ifrån dessa hans åsigter, Hans förslag tili Läns-Directioner och allmänna subscriptioncr utvisar en tydlig syftning, alt bereda de upplystare och förmögnare classerne ett tillfälle att påskynda den stora angelägenhet, som enfalden och armodet möjligtvis ännu icke våga anse utförbar. Rika och lyckliga orter skulle derigenom underhjelpa de fattigare eller i förlägenhet varände församlingar; och ensidigheten eller fördomarne i ett mindre District skulle efter hand nödgas vika genom det beroende, hvari Skol-Inrättningen ställes, i fråga om medel och upplysningar, utaf en, utur allmännare och redan pröfvade åsigter handlande utvald autoritet. Det mest påtagliga bevis, att man knappast måtte hafva läst motionen, är t. ex., att Utskottet uträknar det af Anders Danielsson föreslagna creditivet på det sättr att 5o R;dr skulle komma på hvarje församlings lott. Detta creditiv är föreslaget att blott användas i de fall, då de af menigheterne beslutade och i sina inkomster till vissa belopp tryggade Skol-Inrättningar, skulle opåräknadt behöfva ögonblickliga försträckningar, till följd af några oförutsedda anledningar. Att detta kunde hända mer än högst £å skolor, i hvarje Län, är icke troligt. Att menigheterne, eller styresmännen, derest olofliga företag vållat bristerna, måste betala dem, är tydligt, af den allmänna princip, alt Staten icke skulle under nuvarande förhållanden bekosta Skolorna, eller Regeringen hafva med dem något direct att beställa; — och således inses lätt, att det föreslagua creditivet är både möjligt att anordna och nyttigt att kunna i behofvets stund anlita; ty skulle sockenstämmor genast upptaga frågor om tillfälliga behof, blefve skolangelägenbeterna alltför besvärande fös menigheterne, som eljest blott årligen skulle behöfva med dem sig befatta. Likaså förefaller det mig besynnerligt, att
– Mynher, jag förstår icke, mumlade Jansen, kritblek om hela ansigtet, med undantag af nästippen, som under alla lifvets förhållanden glänste af samma purpur. – Jag skall i få ord förklara saken, herr Zacharias Jansen. Jag har erhållit signalementet på en gammal förhärdad skurk, som heter Ruys, bördig från Holland till föga heder för dess aktningsvärda folk ... Ni känner väl ryktesvis namnet Ruys? – Huru sade ni? Ruys? Nej, mynher, honom känner jag icke. – Hans namn är annars icke alldeles obekant för köpmän och sjöfarande. Om ryktet berättar sannt, var han löjtnant under den bekante sjöröfvarkaptenen Tomkins, hvars skelett jag för femton år sedan såg hänga i kedjor vid Themsens utlopp. Sedan lär han under några år idkat sjöröfveri på egen hand, fast utan serdeles framgång: dock, om jag minnes rätt, kapade han ett fartyg från samme Vanloo i Batavia, som ni nyss nämnde. Om hans sednare öden är jag icke heller alldeles okunnig ... Men jag märker, att detta samtal icke roar er. Således till något annat! Ni är ju egare till briggen Scylla? – Ja, mynher, redare och kapten i en person. – Jag kommer nyss från ert fartyg: jag har varit ombord på detsamma ... – Såå, mynher! Stor förlust för mig, att jag ej var närvarande, då ni gjorde mig den äran ... – Det är en präktig brigg, er Scylla ... – Åh, mynher, anspråkslös, mycket anspråkslös. – Fan heller! Jag har sällan sett ett handelsfartyg med större anspråk på att vilja mäta sig med en medelmåttig örlogsman. Men jag upptager er dyrbara tid, herr Jansen. Blott ännu en fråga: när ämnar ni lätta ankar? – Icke ännu så noga bestämdt. Jag ligger här i åtskilliga affärer ... Sedan blir det en långresa, mynher. De kanoner, ni sett, stå der för Malajernes räkning ... Malajerna äro ett farligt folk ... ja, ni känner dem nog bäst, mynher, ni som är från Batavia ... Som jag säger: ett farligt ...
Dessutom hafva så väl de kommitterade, hvilka varit utsedde till att afgifva förslag till en omorganisation af vår bank, som äfven 1854 års BankoUtsk. uti Betänk:t N:o 61, hvilket R. St:r i den delen godkänt, förklarat understyrelsen fortfarande vara af oundgängligt behof för mångfaldiga verkets angelägenheter. Om nu, sådant oaktadt, R. St:r bifölle den föreslagna förändringen, blefve alldeles nödvändigt att upphäfva förutnämnda 5:te § af ansva - Den 12 Augusti f, m. 29 righetslagen. Men det finnes äfven en annan § i nyss nämnda ansvarighetslag, hvilken h. o. h. tycks hafva undgått Utsk:ts uppmärksamhet; jag menar den 4:de. Enligt denna § vill det synas, som om ingen främmande person finge vara närvarande under fullmäktiges öfverläggningar, ty der stadgas nemi. att banko-fullm:ge skola förlora R. St:rs förtroende, om de tillåta något ombud från Konungen eller Regeringen vara tillstädes. Det låter dock tänka sig att någon af de föreslagna verkställande direktörerne kunde blifva ett så beskalVadt K. ombud. På grund af hvad nu anlördt blifvit och då förslaget om verkställande direktörers utväljande bland andra än Hrr fullnr.ge sjelfva dessutom står i strid med 72:dra §:n R. F., hvari löreskrifves, att banken ostörd skall förvaltas af R. St:rs fullm:ge, får jag vördsamt hemställa, att R. o. Ad., med ogillande af förslaget, så vidt det afser rättigheten för fullm:ge att utse verkställande direktörer äfven utom sig, måtte återremittera detsamma, för att i öfverensstämmelse härmed förändras.
Jag har äfven varit en af dem, som önskat återremiss i denna punkt, på det skäl, att Utsk. måtte föreslå vigt i st. f. mätt; men då Utsk. icke funnit för godt att göra afseende på dessa anmärkmr, sä befarar jag, att en tullstadga eller tullbestämning, hvilken nu skulle uppgöras af R. o. Ad. utan att hafva blifvit närmare öfvertänkt och beräknad, icke skulle lyckas. Jag tror derföre rädligast vara, att stanna vid det förslag, som Utsk. gjort. Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter, uppå af II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde särskilde propos:r R. o. Ad. biföll allt hvad uti Utsk:s förevar, utlät, i afseende på fönsterglas blifvit föreslaget. Optiska glas. Utsk:s hemställan att vid den under optiska, monterade glas förekommande rubriken ”glasögon och lorgnetter”, må tilläggas ”kikare och binocles” blef af R. o. Ad. bifallen. Hudar och Skinn; Jernkettingar; Kläder; Lackerade arbeten. Såvidt dessa artiklar angick blef Ulsk:s utlåt, lagdt till liandlingarne. Läder. Hr Lagerhjelm, Pehr: Nugällande rubrik i taxan: ”karduansskinn” har så till vida företräde framför den af Utsk. föreslagna, som den innehåller 2:ne artiklar, hvilka draga samma lull, som karduansskinn; hvaremot, om den sednare rubriken antages, färgade och tryckte skinn skulle komma in under en lull af endast 24 sk. per tiJag anhåller således, att R. o. Ad. ville vidblifva den rubrik, som varit upptagen i hittills gällande taxa. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller också, alt R. o. Ad. mätte vidblifva sitt förra beslut. Gr. Den 1 Mars e. m. 441 Gr. Cronhjelm:
Det skalle förefalla mig i högsta grad besynnerligt, om B. o. Ad. nu skulle besluta att inga utlåningar finge fortgå, utan att penningarne, i den mån de från låntagarne inflöte, skulle omedelbarligen ingå till Riksg.Kout. Jag kan nemi. ej fatta, hvad det vill säga, att först besluta om att statslånefondens medel fortfarande få besörjas af R. Stms Bank, och sedan i en efterföljande punkt vilja uphiifva detta beslut och öfverflytta denna rättighet på Riksg.Kout. Jag vill visserligen icke bestrida, att ej Kontoret kan på ett ganska fördelaktigt sätt sköta denna penningerörelse, ej heller att det vore kanske det nyttigaste att densamma ju förr dess heldre uphörde, men må man dervid ej förglömma, att, om det här i Stockholm än vore af mindre väsendtlig betydenhet, antingen dessa penningar förblefve i statslånefonden eller äterginge till Riksg.Kont., och genom detsammas omsorg spriddes i allmänna rörelsen, så är ej förhållandet detsamma med de i småstäderna befintliga lånekoutoren, t. ex. i Malmö och Wisby; der finnas också delar af statslånefonden. Det var nemi. ej längesedan Fullmäktige till den sednaste omnämnde orten kemnade en för densamma ganska betydlig summa. Om nu dessa penningar åter skulle indragas, så kommo de visserligen Riksg.Kont. tillgodo och utspriddes förmodligen genast i affärsverlden, men de återkommo aldrig lill de personer, man afsett att hjelpa, nemi. jordbrukaren och näringsidkaren. Det enda, som derigenom vinnes, är, att de mindre lånediskontverken få sitta emellan för den större rörelsen. Jag anhåller således, att R. o. Ad., för att ådagalägga konseqvens i sitt förfaringssätt, måtte bifalla hvad Utsk:t i förev:de punkt föreslagit. Gr. Liljencrants: Den sfste värde talaren torde hafva besatt ett misstag, då han föreställt sig, att här vore fråga om någon väsendtlig rubbning i den ställning, de nuv:de låntagarne till statslånefonden innehafva.
Debet. Bruket påförd förlust å papper försåldt å Auction • Transport R:dr Uti Bankens Tryckeri maculerade Tullstämpeloch Kortstämpelblanketter . R:dr Difference uppkommen, genom runstycks bråk „ - — 3. Vinst genom utbyte af lump, affall och sopor R:dr 14: 44. Utgående Balance-Conto visar följande förhållanden: Debet. Cassabehållning Tumba Bruk med Jordegendom, Åbyggnader och fasta inventarier Skuld till Lane-Afdelningen Med stöd af Rikets Ständers år 1841 församlade Revisorers Banco-Fullmägtige gifne tillstyrkan, har det till Nedre Verkhuset hörande, så kallade lufttorkhus, som efter verkställd inredning af torkrum i sjelfva Bruket, icke varit för dermed afsedt ändamål behöfligt, blifvit förändradt till Spanmålsmagasin. Sedan den i Botkyrka och Salems Socknar anställde Läkare förklarat sig icke kunna bestrida Sjukvården vid Tumba, emot det derföre bestämda arfvode af 250 R:dr, och någon annan icke eller dertill sig anmält, oaktadt anonncer derom blifvit i Allmänna Tidningarne införde; så håfve Banco-Fullmägtige med stöd af Rikets Ständers Banco-Utskotts beslut, den 15 Juni 1841, emot ett arfvode af 400 R:dr årligen, till Läkare vid Bruket antagit nämnde Sockne-Läkare, under förbindelse å hans sida, att, jemte bekostande af egen skjuts, vid Bruket sig infinna efter kallelse, så ofta sådant erfordras, och opåkallad 2:ne gånger i veckan, samt att hafva tillsyn öfver Brukets förråd af Läkemedel. I anledning af Rikets Höglofl. Ständers vid sednaste Riksdag fattade beslut, af en fast skola för Bruksarbetarnes barn skulle vid Tumba inrättas, med en lärare, hvars aflöningsvilkor blifvit bestämde till 100
Man tror a ( climatet, ehuru ganska olika uti olika delar i Riket, har häruti en del, äfvensom folklynnet, mera böjdt för njutningar än sparsamhet, förutan ingen industri utvecklar sig aldrig förkofran på näringsväg nes. Speculationsförmåga, äfvensom djerfhet i företag, synes dock i®^ saknas hos Svensken, ej heller förnöjsamhet med litet flur det är invändigt och hvaruti allmogen och arbetsklasserne föregå de högre f°‘ klasserne med goda exempel. {, Orsakerne, hvarföre våra Svenska näringar icke kunnat, under 9 hundraden vinna ett verkligt sjelfbestånd, måtte sökas annorstädes, må nedsätta nationallynnet huru som hälst. Uti andra länder, der & icke är bättre constituerad, och den ena näringsidkaren också koin^ g på obestånd efter den andra, samt oroliga massor af missledda aT^e.e{{lförstör nyckfullt enskildtas välfärd och blandar sig uti industriens J. ., na gång till fullkomlighet; äro dock icke näringarne annat än till*3- e(l vis eller temporärt nedtryckte. Nångon ständigt verkande orsakjg]es särdeles omfattande beskaffenhet måtte finnas, som, oberoende af olika generationers ganska olika lynnen, leder till Svenska näringarnes vacklande tillstånd. Vår historia saknar visserligen icke epoker, under hvilka den allmänna förlägenheten varit större än vanligt och vida större än den närvarande, örn man fördomsfritt gör jemförelsen. Långvariga krig och en ofta ärorik inblandning uti andra Staters angelägenheter, föranledde detta inre välståndets tillfälliga rubbning, bär som annorstädes. Men att på mellanperioderne, näringarne icke skulle oagtadt alla Välvilliga, om icke alltid välgrundade åtgärder, sakna den förkofran som I de oftast under mindre fördelagtiga omständigheter vunnit i andra län! dorj kan enligt min oförgripliga tanka endast tillskrifvas ett så vida utläckt skyddsoch monopolie-system, att till och med allmänna penäinge-rörelsen blifvit monopoliserad för Statens räkning.
I anledn. häraf blefvo Hrr Electorer af Hr Gr. o. Landtm, anmodade, att sammanträda till val af en ledamot i BankoUtsk. i sL f. Gr. Wirsén. Öppnades Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i StatsUtsk. att inträda under ordinarie ledamoten N:o 1960 A. Hr Montgommerie, Robert Nils Germund, beviljad 3:ne veckors ledighet; och befanns dertill hafva blivit utsedd N:o 2183, Hr Gripensvärd, Jacob Olof. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Lidströmer, Fredr. Au g., anmält, det han af enskilda angelägenheter vore föranlåten, att för någon tid afresa från riksdagen och derföre nödsakades afsäga sig sin plats såsom Elector, men anhållit att likväl blifva bibehållen vid sin riksdagsmannarätt. R. o. Ad. biföll denna anhållan, hvarefter Hr Landtm, anmodade Hrr Bänkman, att sammanträda till val af en Elector efter Hr Lidströmer. 360 Den 1 Juli f. m. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 21 och 22 sistlidne Juni pä bordet lagda betänk. N:o 53, i anledn. af väckte motioner om stiftande af en lag mot uppror och olofliga sammankomster. Hr von Hohenhausen, Mich. Sil v.: Med erkännande utaf behofvet af en upprorslag, äfvensom att den af LagUtsk. nu föreslagne i flere delar, efter mitt bedömande, är bättre än den förra gången af K. St. antagna lag, anser jag dock åtskilliga anmärkmr och rättelser vara att göra för att fä lagen i ett, till alla dess delar tydligt skick, samt att förekomma möjligheten för orostiftare att, genom att träda lagens gränsor så nära som möjligt, tillställa uppror utan att af lagen träffas. För att vinna ett förtydligande i vissa delar af lagen, är det, som jag anhåller att äterremiss deraf mätte äga rum. Jag har förnämligast fästat mig vid den 5:te §.
I följe häraf, har jag föreslagit att Läraren bör vid årliga Husförhören uppläsa LegoStadgan och vederbörligen erhindra den uppväxande Ungdomen om dess noggranna efterlefnad vid Tjensters antagande. 2:0 Alt Citationer af andra Kongl. Förordningar och allmänna Lagen böra uteslutas; äfvensom alla hänvisningar lill andra §§. i sjelfva Stadgan; emedan Allmänheten i brist af LagBok och Lagsamling icke förstår LegoStadgan, hvilken i möjligaste måtto bör vara tydelig, kort och bestämd, på det icke fel genom okunnighet, må förefalla. 3:o Den uti 3 §. af 11 Art. nämnde husagan utsträckes ofta för vida, och torde förtjena att närmare bestämmas, och bestraffningar med Löneafdrag på en eller flere månader införas. Det i samma §. förekommande Förordnande, att å landel bör hos Kronofogden eller Länsman, anmälan göras, då antingen missämja uppkommer eller Husbonden för Tjen - Den 11 April. 407 stelijonets sturskhet eller otrohet vill det från sig skilja; men då dessa Embetsman dels kunna bo aflägse, dels merendels äro öfverhopade med Embetsgöromål af vigtigare beskaffenhet, så kunde ändamålet lika väl befordras om dylika tvister afgjordes uti en Nämndemans och en god mans närvaro, hvilket medförde mindre kostnad och skyndsammare Expedition. Vid 4 §. samma Art. borde tilläggas, att Tjenstehjon ieke må betinga sig eller affordra dageligt Bränvin; vid förlust af tre månaders
Då gamla handboken hos oss år 1811 förändrades, förorsakade denna förändring mycken split, ehuru den var af behofvet högeligen påkallad. Skulle vi då nu, sedan vi uuder 50 års tid hunnit vänja oss vid nu gällande handbok, sedan den blifvit känd och älskad af folket, ombyta den för att framkalla ny split. Jag fruktar nemligen för D en 8 Februari e. ra. att i bI!nifinhet skulle jemförelse» emellan det gamla oell nya icke utfalla till det sednares förmån. Dessa äro de grunder, till följd hvaraf Utsk-.t icke ansett sig kunna tillstyrka förslagets antagande. Detta har också redan fallit genom två Stånds bifall till Utsk:ts hemställan, och något särdeles vidlyftigt ordande i ämnet, torde derföre icke vara af nöden. Hvad som deremot torde vara af vigt att diskutera, är den önskan, som här blifvit framställd, att R. o. Ad. skulle för sin del besluta en skrifvelse till K. M:t, med anhållan att handboksförslaget måtte spridas bland lörsamliugarne och derefter en liv propos. i ämnet aflåta? till Rikets näst sammanträdande St r. Jag har tillkännagifvit de orsaker, hval före jag för min del icke kan instämma i förslaget, och då jag tror att detsamma i vissa delar tarfvar många förändringar, innan det kan vinna församlingarnas godkännande, samt då det dessutom af PresteSt:t icke blifvet antaget sådant, det är. utan med åtskilliga väsendtligt) modifikationer, tror jag icke att det vöre riktigt ändamålsenligt, att R. o. Ad. nu på det omnämnda sättet uttryckte ett gillande af ett förslag, hvilket icke ens af det Stånd, sorn företrädesvis mäste anses känna det, blifvit godkänd t utan stora förändringar, och sorn jag tror i sitt nuvarande skick icke kommer att vinna nationens bifall. Jag vågar för min del tro, att ett så beskaffadt tillkännagifvande, som Usk:t gjort, nemligen att R.
Maji II. 1 r 3. Konungens Svar, Junii I. 592. Om bidrag från Allmänna Magazinslnrätlningens fonder till förekommande af stegring i priset å grofva Brödet för Hufvudstadens obemedlade folk - 43 klasser, Junii II. 16, 24, 523, 56i. By-vägar; se Väg. Båtar, om anläggande på de för sjöskador mäst beryktade Svenska kuster af så kallade Lifräddnings-, Jan. I. 4o5,66o. Jan. II. 17. April I. Båtsmän, om en ny indelning i Blekinge af, Maji I. 264, 351. Maji II. 109. Exp. 121, 684- Junii I. 17; se vidare Rotering. Bänkman, se Val. Deras afskaffande, Dec. 266; se vidare RiddarliusOrdningen. Böter, om deras erläggande i brottmål efter den brottsliges förmögenhet, Jan. I. 4°5, 659. Jan. II. 14. Mars I. 215,377. Mars II. 257, 265, 268. — om förhöjning af de i 12 Cap. 2 §. RättegångsBalken stadgade böter för Parts eller Vittnens förfallolösa uteblifvande, Jan. II. 169. Febr. 295, 371, 456, 474- Mars I. i3o. C. Caffe, om förbud emot införsel och nyttjande af, Jan. II. 158- Calmar, om Lånebiträde till uppbyggande af ett nytt Gymnasiioch Scholashus derstädes, Jan. II. 148. Maji I. 59. Cancielli-afgift, angående den till Collegierne erläggande, Jan. II. 179. Mars I. 131. Konungens Svar, April I. 43<> Cancelli-förhör; se Konungens Befallningshafvande. CapitationsSkatten, angående, Jan. I. i35. Cardell, Carl von, yttrande, Dee. 133.
I professor Karl Warburgs stora och förr trl ffliga arbete öfver Anna Maria Lenngren yttrar han, sidan 2 6 0: Då Leopold vid seklets början sände skaldinnan sina då utkommande samlade skrifter, fogade han därtill följande epigram:; Euterpe, Polymnia eller Klio, jag vet ej hvilket namn ni bär på Helikon, med godhet tag emot af e n b l a n d a d e r t o n det offer han bär fram för en i b l a n d de nio. Troligen i anledning af detta epigram skref Chorceus följande inskrift till » En bild af fru Lenngren »: 1898 IDUN » Fru Lenngren en ibland de nio I » » Kors l » rop te Minnets nior och sågo mulna ut: » vi äro nio re ' n förut. » — » Väl, » sade en af dem till slut, sjag skrifver mig en af de tio. » — » Förträffligt! » ropte alla nio. större album skulle i » Fiskaregubbens » koja framläggas, där hvarje besökande skulle inskrifva en af honom eller henne själf författad vers, ett tänkespråk, en reflektion eller dylikt. " Således », utbrast generalen, » kommer fiskaregubbens ' bibliotek ' att bli författadt af mina och min familjs kärkomna Emellertid undrar jag, om ej Warburg gäster och vänner. Å h!
N:o 47- 103 Kongl. Maj:t år 1825 beslutit att organisera en serskild Styrelse öfver Fängelserne och Corrections-Inrättningarne, till hvilken Styrelse förvaltningen Öfver Krono-Spinnhusen i Stockholm, Norrköping och Götheborg samt Corrections-Inrättningen i Wadstena öfverlemnades; att, efter det, vid anställd besigtning, byggnaderne vid Tanto Bränneri befunnits icke kunna, utan de största olägenheter och högst betydlig kostnad, till Corrections-Inrättning användas, Eder Kgl. Maj:t beslutit, att det i Stockholm å Långholmen varande Krono-Spinnhus skulle till en slik anstalt förändras och de i Wadstena Corrections-Inrättning intagne personer ditflyttas, samt i sådant afseende funnit lämpligast, att betydliga nybyggnader skulle uppföras å Långholmen, och den derstädes, under Sommaren år 1825, företagne påbyggnad å de gamla husen fortsättas; att, sedan en Stockholms Stads Barnhus tillhörig och till Corrections-Inrättning i alla afseenden passande tomt, med derå befintliga byggnader, blifvit, emot bestämd årlig afgift, till Eder Kongl. Maj:ts Nådiga disposition Öfverlemnad, Eder Kongl. Maj:t, den 26 Maji 1826, i Nåder stadgat, att den Corrections-anstalt för qvinnokönet, som förut varit å Långholmen, borde till sistberörde local å Norrmalm förflyt• tas, och Spinnhuset å Långholmen, med de der beslutade nybyggnader, inrättas till ett systematiskt correctionelt fängelse för mankönet; att derefter byggnadsarbeten vid båda Inrättninga rne blifvit med möjligaste skyndsamhet och drift företagne och fortsatte, samt, i medlet al 104 Exp. Utsi. Försl, till uriel. Skrifv.
Då nu öfverläggningen ansågs vara slutad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade, med från trädande af sitt i fråga om uppförande af en fyrbåk å skäret Understen fattade särskilda beslut, instämma i det beslut, hvari Borgareoch BondeStm stannat. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. tillkännagaf, att han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande. Hr Råfelt begärde votering, och hemställde, då han af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodades alt uppgifva, hvilken contra propos. han önskade, att conlrapropos. måtte få innehålla, att frågan skulle förfalla, sedan 2 Stånd stannat emot 2. Gr. Gyldenstolpe: Jag tror ej att man kan votera om hvad grundlagen stadgar, och således icke eller votera om alt, sedan 2 Stånd stannat emot 2, skall frågan förfalla, hvarföre Hr Råfelt torde böra hitta på ett annat förslag till contra propos.» hvilket jag skulle vilja hemställa alt höra blifva sä lydande: ”Vinner nej, förblifver R. o. Ad. vid sitt förut fattade beslut.” Sedan härefter Hr Råfelt förklarat, det han ålnöjdes med den af Gr. Gyldenstolpe föreslagna contra propos., upplästes lill justering och godkändes följande förslag till voter.propos.: 10 II. 52 410 Den 7 Maj e. m. Den som antager den i Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskrns mern. N:o 114 till R. o. Ad. gjorda hemställan, att, med frånträdande af sitt i frågan om uppförandet af en fyrbåk å skäret Understen, fattade särskilda beslut, instämma i det, hvaruti Borgareoch BondeSt:n stannat, voterar j'a; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, varder ofvauberörde inbjudning icke af R. o. Ad. antagen. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som föijer Ja —30. Nej — 4.