Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Socker-j brun eller hvit, och endast Ridderskapet och Adela denna artikel till införsel medgifvit, kommer vid förbuds-bestäinmelsen att förblifva och :i53:dje voterings-propositionen att såsom förfallen anses. Pag. 27. Prop. N:o 26G. Enär Preste-Ståndets åtgärd atta Stål: andra slag, stadga införsels-förbud, icke, emot de öfrige Riks-Ståndens beslut att artikeln emot tull till införsel medgifva, kan leda till någon påföljd, lärer nämnde slags Stål mot de af Utskottet åsätta bestämmelser böra få till Riket införas; kommande följaglligen266:te voterings-propositionenatt förfalla. pa«. 28. Prop. Nåås Derigenom, att Ridderskapet och Adeln frånträdt 270-och 271. dess serskilda beslut, rörande förtullnings-sättet af Sågblad, bar, enligt hvad ofvan är anmärkt, voterings-propositionen N:o 270 och irsta alternativet i 271, förfall i t, samt följande förändrade lydelse å den sistnämnde blifvit föranledd: 23:o. Den, som godkänner Utskottets af 3:ne Stånd antagne förslag att å Sågblad bör bestämmas 3o Rrdr tull på hvarje 100 R:drs värde vid införsel, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages Borgare-Ståndets beslut, att Sågblad byra vid införsel åsättas endast 20 R:drs tull på hvarje 100 Rrdrs varuvärde. Prop. N:o 276. Utskottets af 3:ne Riks-Slånd gillade förslag, att Tjcirbcirma eller Loraktjära borde emot 44 sk. tull per tnn - 3o Bevillnings-Utshottets Utlåtande, N:o 43. na, få lill utförsel tillåtas, kommer, oagtadt Ridderskapet och Adeln derå stadgat utförsels-förbud, att lända till efterrättelse, och 2^6:te voteringspropositionea i följd deraf att förfalla.
Jag får bedja om förlåtelse för att jag ånyo upptager R. o. Ad:s tid, men som Gr af Ugglas’ anförande verkligen - Den 24 Oktober e. rn. 129 gen kunde tyckas hafva några skäl för sig, vili jag söka visa, att dessa skäl icke äro verkliga, utan inbillade. Den ädle Gr:n har sagt, att om man vill uppgöra en ny organisationsplan, så bör man icke fästa sig vid dess enskilda delar, utan se på organisationen i sin helhet. Han har sagt att det vore en stor olägenhet att hafva särskilda, från hvarandra fristående bataljoner. Men vi skola ihågkomma att regementet endast är en ekonomisk sammansättning. Ar man nu så angelägen att hafva regementen på flere bataljoner, så vet jag verkeligen icke hvarföre man ej kan sammanslå dem med hvarandra. 1 så fall kan man ju förena Smålands Grenadierer med Jönköpings reg:te Vi hafva förr haft regementen,på 3 bataljoner, som t. ex. Björneborgs, sammansatt af Lif-, Ölverst-Löjtnantensoch Busthålls-bataljonen, och jag tror verkligen icke att något reg:te behöfver skämmas för en jemnförelse med detta. Men, som sagdt, bataljonerna äro den taktiska enheten — reg:tet endast den ekonomiska. Vill regeringen låta uppsätta en bataljon kavalleri, så kan det ske på många sätt, såsom t. ex. att sammanslå densamma med Lif-reg:ts Hussar-corps. „ Jag har icke sagt att Ostgötarne skola uppsitta; men om rust hällarne icke vilja betala förhöjd afgift, kan K. M. säga att de skola sitta upp. Men hvad jag sade var, att om vi nu för närv:de besluta Smålands Hussar-reg:tes afsittande, så mörda vi ett godt reg:te, ty i så fall kunna vi icke begära, att det skall uppehålla sin kavalleri-anda. Vidare har Gr. af Ugglas yttrat, att denna omorganisation icke skulle försiggå förr än efter 1870, och att de moln, sorn nu synas vid horizonten, då skulle vara borta. Deruti har han måhända rätt, men det inverkar föga på denna frågas bedömande.
Då man besinnar, att man först i reformationstidens skrifter finner fastlagen oftare omnämnd, skulle man nästan vara böjd att antaga, att också först under denna tid fastlagsnöjena varit allmänna, men just den öfverflyttade betydelse, ordet redan då erhållit, visar att dessa nöjen måste vara äldre, hvilket dessutom styrkes af fastlagsupptågen på Gottland. Emellertid har ingalunda fastlagsfirandet upphört med reformationen, om än det möjligen ändrat karakter. Man var nu engång vand vid att låta denna tid på året upptagas af förlustelser. I Tyskland uppfördes de älsta skolkomedier gemenligen under fastlagen, och de underrättelser, man har om skolkomediers uppförande i Danmark, visa att dessa under 16:de och ända in uti 17:de århundradet företrädesvis gåfvos under fastlagen190. Dessa voro dock inga burleska farser, utan allvarsamma stycken. Äfven i Sverige synes denna tid varit egnad åt nöjen. År 1558 skref hertig Erik från Kalmar till sin far, gamle kung Gösta, med begäran att få harnesk och rustningar för uppförande af ”skouspil i fastelagen;” konungen svarade: ”vill du hafva Skouspil, kan du hålla vapensyn med våra ryttare”191. Här kan ej vara fråga om vanliga fastlagsspel; ty hvartill skulle då harnesk och rustningar tjena? Kanske var det endast fråga om maskerad eller tornering eller andra ridderliga skådespel? Erik älskade dylika förlustelser och höll i Kalmar ett lysande hof. De älsta underrättelser om skådespel i Sverige äro från 1594 och 1595, och vid förra tillfället spelade man fastlagstisdag, vid det sednare fastlagsmåndag. Ännu 1608 firades vid Carl IX:s hof sjelfva fastlagsöndag med en fest, enligt Abraham Brahes anteckning, hvilken i sin tidebok skrifver: ”d. 7 Febr. höll Konungen et stort Panket. Dansade Dråningen och alt hennes Fruntimmer Fastlagen.” Det enda stycke från medeltiden, hvilket kan hänföras till fastlagsspelen, är ett helt litet poem kalladt: ”Samtal mellan Jul och Fasta. Det förekommer blott i handskrift och finnes i Codex Verelianus från 1457.
Sprengtporten icke funnit denna stridande emot hvad förut hatskett, och jag ej kan förstå hvarföre man icke bör stämma olagligheter i sitt lopp, så vill jag icke begära propos. till bifall, titan blott förklara, att om frågan vore öppen, om den vore i laglig ordning framställd i Coust.Utsk., skulle jag begärligt omfatta densamma och gifva deråt mitt bifall. Nu öfverlemna!' jag till Hr Frih. o. Landtm, huru han behagar se frågan, om propos. derå bör göras eller ej. Då ingen af B. o. Ad:s ledamöter tillstyrkt Hr Lagerbeims förslag, hemställde Hr Frih. o. Landtm, om R. o. Ad. ansåg det böra förfalla. Ropades ja. Föredrogs 8:de punkten i Hr von Hartmansdorffs förslag, så lydande : "Vid val till ombud i äldre kammaren, eller afgång derifrån, göres ingen skilnad mellan lagtima eller urtima riksdagar. De förra påräknas att inträffa hvart 3:dje år, utan rubbning genom de urtima.’* Hr von Hartmansdorff, A u g.: Sedan Ståndet förbigått frågan 0111 den äldre kammarens bildande, så anser jag äfven denna punkt böra förfalla. Uppå derefter framställd propos. ansåg R. o. Ad. denna punkt böra förfalla. Föredrogs g:de punkten af Hr von Hartmansdorffs förslag, så lydande: ”Till hvarje riksdag utser hvarje valkrets ett ombud till den yngre kammaren, äfvensom ett till den aldi e , om kretsens ombud derstädes dödt, eller efter åldern afgått. — Afgången riksdagsman kan återväljas. Hr von Hartmansdorff: Den sednare delen af punkten är af beskaffenhet att böra förfalla likasom den förra. Denna punkt ansågs böra förfalla. Föredrogos tillsammans, såsom med hvarandra ägande sammanhang, loide, 1 ■:te och ia:te punkterna i Hr von Hartmansdorffs förslag, så lydande: ”io:de punkten.
Embetsman skall behöfva så mycken omgång för att utbekomma en lumpen penning, af circa 8° R’dr om åretAnnu sämre vore det, om Lagen skulle tvinga underhafvande att börja krig med sina Den 3 Juni. e. m. to? förman, som ofta af angelägnare göromål varit hindrade. Med få ord må mig tillåtas relevera den i Bagges Memorial anmärkta skillnad af prqescriptionstiden i fordringsfrågor i StatsContoiret och i Bytesbrister, som redan i 135 år stört ägande rätten i Sverige och än skola göra det j 8 år till. Jag frågar blott; är en dylik skillnad billig ? Bohus Län ligger i en ända af Riket, Norrland i en annan. Embetsmännen i det ena Länet tyckas vara lika berättigade som i det andra, att erhålla ersättning för öfvergånget lidandej icke dess mindre har StatsUtskottet afsjagit Embetsmannens i Bohus Län och bifallit Embetsmännens i Norrland enahanda ansökningar. Af alla dessa skäl yrkas återremiss af StatsUtskottets Betänkande. I anledning af dessa anmärkningar blef Betänkandet till StatsUtskottet återförvisadt. Vidare föredrogs å nyo StatsUtskottets, sistlidne Plenidag på hordet lagda, Betänkan, de om anslag af allmänna medel till understöd för Carlscrona Fattigvårdsoch Arbetshus Inrättning. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, anförde; Den 3 Juul. e. ni. Dn jag anser mig böra fasta uppmärksamhet vid Högloft.
I anledning af det åtal emot Domhafvanden i Näs härad, för oriktig sammanläggning af straff, hvarom Justitie-Ombudsmannens år 1859 afgifna Embetsberättelse, sid. 165, närmare förmäler, har Kongl. Majit under den 9 Oktober 1861 meddelat nådigt utslag af innehåll, att Kongl. Majit funne i fråga varande utaf Näs Häradsrätt meddelade utslag, hvarigenom Nils Svensson från Getabohl blifvit dömd att, för andra resan stöld till värde af Sexton Riksdaler 42 skillingar 8 rundstycken Banko, vid bristande bötes-tillgäng, undergå Tjugu dagars fängelse vid vatten och bröd, ehuru, om förvandlingen skett i spöstraff, detta skulle blifvit Tjugutvå par spö, motsvarande Sjutton dagars fängelse vid vatten och bröd, hafva varit uppenbart felaktigt; hvadan Kongl. Majit, jemlikt 1 kap. 12 § Rättegångs-Balken, med ändring af Hofrättens, utaf Rikets Ständers Justitie-Ombudsman öfverklagade utslag, fälde Domhafvanden i Näs härad alt för denna oriktiga dom böta Tjugufem Riksdaler Riksmynt / Uti åtalet emot Domhafvanden i Carlstad, Kihls och Grums härader, angående för högt beräknad lösen för ett gravationsbevis, örn hvilket mål närmare förmäles uti 1856 års Berättelse, sid. 191, har Kongl. Majit under den 4 Maj 1859 meddelat nådigt utslag och deruti förklarat skäl icke vara anlördt, som kunde verka ändring i Kongl. Hofrättens utslag. 5 Uti det, å sidan 120 i 1859 års Berättelse, omförmälda åtal emot Rådstugurätten i Jönköping, för dröjsmål i rättegångsärendens behandling, har Kongl. Maj:t under den 7 Februari 1861 meddelat nådigt utslag och, i fråga om anmärkta förhållandet, i afseende å domböckerna, ansett, i betraktande af hvad Rådstufvurättens Ordförande och Ledamöter uti deras deröfver afgifna förklaring anfört, detsamma ej böra till ansvarspåföljd föranleda, hvadan Kongl.
Derefter hade Kämnersoch Rådstufvurätterne ändock fortsatt undersökningen; och vid sakens afgörande hade Kassören, såsom den der för sin förvaltning af Stadskassörstjensten stöde i enahanda ansvar, som Kronans uppbördsmän, blifvit lälld alt för det han i bilängd och på lösa lappar antecknat hvad sorn af vissa uppbördsmedel betalts, hafva sin då innehafda Stadskassörsbefattning förverkat samt, då han vid sådant förhållande icke varit behörig att derifrån lill Rådman befordras, vara från sin innehafvande tjenst såsom Rådman entledigad; äfvensom att för sin underlåtenhet att i behörig tid till stadens Magistrat aflemna redogörelse för stadens medel utgifva dagaböter för 3454 dagar med 1727 R:dr banco. Hofrätten hade, efter underställning, sålunda ändrat detta utslag, att den tilltalade, såsom öfvertygad om tillgrepp af stadens medel, skulle umgälla sin förbrytelse med ett års fängelse med tjeniigt arbete samt vara ovärdig att i rikets tjenst vidare brukas, såsom följd hvaraf han jemväl förklarades förlustig sin innehafvande rådinansbeställning, men skulle, med afseende å denna svårare bestraffning, undgå särskildt bötesansvar för underlåtenheten att i behörig tid aflemna redogörelse.
Jag vill fritaga mig från att se några vådor, hvarken från ena eller andra sidan. Farhågorna, som Hr Frih. så riktigt klandrat, komma således från ett annat håll, hvarifrån man icke väntat, att de skulle komma, på samma gång som sådant klandras af en annan Rådgifvare. Den vidare föredragningen af StatsUtsk:s utlåtande Jf.‘o 22 uppsköts till eftermiddagsplenum. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 4 c. m. In fnlera protoeolli, F. O. Silfverstolpe. 11 8a Den 10 April e. m. Thorsdagen den io April 1834* Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2 prot.utdr. för denna dag f. m. Fortsattes föredragningen af StatsUtsk:s d. 2 dennes på bordet lagda utlåtande j\:o 22, i anledning af R. St:s Revisorers åren i83o och i832 afgifna berättelser till R. St. om samma år verkställda granskningar af Statsverkets med dertill hörande allmänna fonders tillstånd, styrelse, och förvaltning åren 1827, 182.8, 182g och t83o; hvarvid yttranden afgåfvos i anledning af följande §§. s. 80. Frih. Cederström, Jac.: Mig synes, att utur Utsk:s tillstyrkande böra uteslutas orden ”gamla passevolancefonden,” enär R. St. ej äga rätt att derå göra några anvisningar. Efter en sådan förändring torde Utsk:s tillstyrkande kunna bifallas. §. 86. Gr. Cronstedt, Claes: Vid Carlskrona station har besigtning af flottans ekeförråder nu mera ägt rum, och den derom afgifna berättelse visar, att någon brist ingalunda förefinnes. Förrådet skulle nemi. innehålla 40?000 cubikfot, då det deremot befanns uppgå till 200 cubikfot derutöfver; men kostnaden för inventeringen uppgick till 700 R:dr B:co.
När de icke göras nn, då Fäderneslandet är skuldfritt, huru skola de förväntas framdeles, då det är skuldsatt? — ty man älskar icke högre det som är mindre värdt. 3:o Jag befarar att Rikets Ständer skola, genom denna långvariga Riksdagens slutande med ett Statslån, förringa —deras eget anseende.—Hvad hafva—vi gjort under 16 månaders sammanvaro utom ökade anslag åt Regeringen och grunderna för en realisation, hvilken kanhända icke verkställes. Hvad omdöme hafva vi af våra hemmavarande Landsmän alt vänta? Till bägge förenämnde åtgärder har jag bidragit under förutsättning och förhoppning, att lån skulle undvikas; och då man, hvarje gång anslagen mött hinder, hört talas om lån, har jag till deras afböjande, varit mån om att, såsom Ledamot af StatsUtskottet, plocka fram alla möjliga tillgångar, äfven för anslag, hvilka varit mig motbjudande, t. ex. åt canaler och ström - 33a Den ii Februarii e. m. rensningar. Men allt förgäfves. Rikets Ständer skola ändock, vid Riksdagens slut icke icke komma ifrån den skuldsättning, som bebådades dem vid dess början. Att min verksamhet, som varit af den bästa välmening föranledd, således är tillintetgjord, känner jag med smärta, ehuru jag icke vet något annat fel alt förebrå mig, än det att hafva varit för godtrogen. Jag önskar, att Ridderskapet och Adeln måtte af slå Betänkandet, och icke genom en återremiss parlementern med StatsUtskottct, hvarifrån man ändock icke får annat svar, än att 3 Stånd redan fattat deras afförande beslut. Riddarhuset är nu i samma belägenhet, som den sista ointagna fästningen i ett Land, der alla de öfriga redan strukit flaggan. Man försvarar sig icke längre för Fäderneslandets skuld, hvilket ej mera kan räddas från den öfvergångna olyckan, utan man strider för sin egen ära, hvilken också är de sista ansträngningarne värd. Friherre Sprengtporten: Det är hufvudsakligen för att uppfylla en åtagen förbindelse att besvara Friherre Kantzows yttrande, som jag har begärt ordet. Han liar antydt, att ett
Ståndet, som ogillade hvad Utskottet föreslagit i Utlåtandet N:o 516, vidblef sitt till Memorialet N;o 4^4> lemr.ade bifall, men ville lik väl dervid fästa den uttryckliga förklaring, alt för den händelse det så kallade mindre Creditivet komme alt af Rikets Ständer bestämmas endast till 5oo,ooo R;dr, Ståndet ingalunda bifaller någon fördelning af denna summa, emellan de föremål för hvilka det, enligt 63 §. Regerings-formen, finnes afsedt. JNT;o 517, med anmälan om Riks-Ståndens stridiga beslut, i anledning af en föreslagen voterings-proposition. Ståndet beslöt alt lägga delta Memorial till handlingarne, med förklarande, att Ståndet ansåg denna fråga, sedan två Stånd stannat emot två, vara, enligt j5 §. Rikdags-Ordningen, förfallen och böra förblifva vid livad först stadgadt varit. ]\T:o 5i8, med förslag till voterings-proposition, i anledning af RiksStåndens skil jagtiga beslut öfver Utlåtandet N;o 489, angående anslag för Cabinetts-Cassan. Voterings-propositionen godkändes. S. D. Föredrogos ånyo ^a^-Utskottets följande Memorial och Utlåtande: N:o 519, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, angående ett lån till Carlskrona stads pastorat. Ståndet, som frånlrädde sitt i ämnet fattade beslut, instämde i det af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet fattade, att Carlscrona stads pastorat beviljas, af stats-medel, ett lån af 12,000 R:dr, med vilkor alt det återbetalas med 5 procent årligen å det primitiva capitalet; komBih. till R. St, Prot. 1841, 9 Sami. 2 Band, 55 4 34 Prot. Utdr. den 12 Maj I ? 4 1 • mande af denna årliga inbetalning 3 procent att 1 eräkoas såsom ränta och återstoden att afgå å capitalet. Ti.l följd häraf förfall ock den föreslagna voterings-propositionen.
Vtdr. d. 13 April 183a. 27 Santessons och Lejfi ers motioner, angående förundrade föreskrifter i afseende på jernbelåmiigeri i »Stockholm och Götheborg. S. D. Bilöll Ridderskapet och Adela Lag-Utskottets den t) dennes på bordet lagdc Betänkande N:o 181, i anledning af Kongl. Majsts Nådiga Proposition, angående förändrad lydelse af ii §. i g Cap. KandelsBalken. S. D. Lades till handlingarna Förstärkta Lag-Vt skottets den g dennes på hordet lagde Memorial Nio tö3, öfver anstäld omröstning i fråga om intecknande af så kallade Undantags-Contract. S. D. Då nu i nyo föredrogs Bonde-Ståndets den g dennes på hordet lagde inbjudning af samma dag till instämmande uti Bonde-Ståndets beslut i anledning af Banco-Utskotlets Utlåtande N:o 117, öfver de inom Riks-Ståuden gjorda anmärkningar vid Utskottets linder N:o 9i afgifne Memorial, fann Ridderskapet och Adeln icke för godt att den gjorda inbjudningen antaga. Från H ögvördige Pkeste-Standet* S. D. Föredrogos Stats-Utskottets och Förstärkta Stats-Uiskottets Memorial: N:o 44*> med anmälan att Stats-Ulskottec mottagit en Nådig Skrifvelse, med uppgifter å Clereciesamt Skol-staternes anslag och löneinkomster, lades till handlingarne; N;o 442» n)ed anmälan om ett misstag, som förelupit vid en votering i Förstärkta Stats-Utskottet den 10 dennes, bifölls/ Nio 443» i anledning af verkställd omröstning i frågan om reglementarisk» föreskrifter för bränvins-brännings-redskapens försegling ni. rn„ lades till handlingarne; N:o 444* * anledning af verksläld omröstning i frågan om det sätt, på hvilket upplåning för RiksgäldsContorets behof skall verkställas, lades till handlingarne.
Katarina, Karl Knutssons andra gemål (f 1450), är omtalad för sin ovanliga skönhet, sitt glada lynne samt dygdiga och milda väsen, och till hennes ära lät konungen, som med henne lefvat i det lyckligaste äktenskap, i Vadstena klosterkyrka bygga ett härligt kor. Hvar detta varit beläget, vet man nu ej med säkerhet. — Rimkrönikan ger denna drottning ett synnerligen vackeit eftermäle. Vi anföra därur några versrader: Af alla fruar man kan leta skall man aldrig en skönare kvinna veta; Gud hade henne så väl skapat, att ingen fägring var å henne tappad, lif och anlete hade hon e och de skönsta händer man ville se. Åt alla lade hon godt till, och ingens värsta hon veta vill, Ingen man så sörjande är, kom han där som hon var när, sin sorg han snart förgät, så blid var hon af tal och lat, till dans och glädje alltid rede,fi man såg henne sällan någon tid vrede o. s. v. " V » Att dansa och vara glad, » säger Hildebrand, » räknades den tiden till härliga egenskaper tillsammans med skönhet, visdom och blidhet. » En annan sten här bredvid har gömt stoftet af Karl Knutssons första gemål Birgitta Bjelke (f 1436). Hennes grafsten prydes af Bondeättens och Bjelkeska vapnen. Den fjärde stenen i denna orupp tillhör 8:t Birgittas barn, Birger, Cecilia och Katarina. Den sistnämndas ben hafva sedermera, som vi veta, blifvit upptagna och flyttade. Vid de hänsynslösa reparationer och grafransakningar, som tid efter annan öfvergått kyrkan, rubbades en mängd grafstenar, klöfvos och stympades för att inpassas på lämpliga ställen, eller flyttades ut på kyrkogården. Tröskeln till en af ingångarne utgjordes af stenar, prydda med Sturevapnet, de tre sjöbladen! Endast några få stenar kvarligga på sin ursprungliga plats. Ingen vet hvar de hvila, alla dessa hundratals medlemmar af de i vår historia så berömda ätterna Bjelke, Brahe, Sture, Vasa, Wrede, Gytta, Natt och Dag, Ribbing, Puke och många fler. — Deras stoft är blandadt med jorden.
Jag har inom Utsk. vid alla tillfällen, så långt tillgångarne medgifvit det, voterat bifall till K. M:s Nåd. Propos., men när icke. allt kan beviljas måste, enligt min tanka, de platser och anslag, som äro af allmännare vigt hafva företräde. Det är ur denna synpunkt, som jag anser denna lön icke böra beviljas. Härtill kommer ännu ett skäl; StatsUtsk. har tillstyrkt och It. o. Ad. bifallit en enskild motionärs framställning, att den prest som gör tjenst vid Garnisons-sjukhuset skulle få lön, ehuru det åligger garnisonens presterskap att ombesörja själavården vid sjukhuset, som genom detta förslag fått sin tjenstgöring der betydligt lindrigare. Dertill kommer också att Beg:tsPastorn vid Gardet till häst i likhet med alla andra har fått löneförhöjning. På grund af dessa omständigheter vågar jag anse StatsUtsk:s förslag i denna punkt vara riktigt och får derföre tillstyrka bifall till detsamma. Frih. Baab, Carl Adam: Jag inser fullkomligt riktigheten af att de embetsman, som hafva löner, få en den dyra tiden motsvarande lön, men jag kan icke förstå hvarföre man, då statskassan anlitas på alla håll, skall bilda nya tjenster, som icke en gång äro af behofvet påkallade Man har här mycket talat om den stora vigten af att tillsätta en Sqvadronspredikant vid LifGardet till Häst, men på sätt nämndt är, så består reg;tet endast af 400 man, och man skulle således erhålla tvenne prester för en församling af 400 man. På landet hafva vi likväl församlingar på 6,000 menniskor, men hvilka icke hafva mer än en prest. Man skulle med lika skäl kunna fråga, hvem som derstädes skall sköta pastoralvården när pastor är sjuk, men likväl finnes i dessa församlingar ingen hjelpprest på stat. Då tycker jag också att det för en själavård af 4 00 man bör vara tillräckligt med tn Regtspastor. För öfrigt får jag fästa upmärksamheten på att om man går för långt i anslagsväg, så torde en ganska betydlig nedsättning deraf blifva följden, synnerligen då dessa anslag äro provisoriska.
Der står: ”Invalidpersonalen utgjordes år 1841 af 14 officerare, 10 underofficerare och 58 man, tillsammans 82 personer, eller det högsta antal, som på en gång får vid inrättningen antagas. De tillgångar, som för Invalidinrättningen äro anslagne, bestå lill större delen af indelningar. I anseende till höga markegångar hafva dessa inkomster varierat emellan 20 oell 24,000 r:dr årligen, dä deremot man af Utsk:s betänk, linner, att utgifterne för vid inrättningen varande invalider varierat emellan 15 och 17,000 r:dr. Det är sålunda det härigenom uppkommande årliga öfverskott, som egentligen bildat Invalidinrättningens nuvar. fond, af omkring 80,000 r:dr. Men dä nu vid denna inrättning icke flere personer kunna intagas, än de, hvilka redan der äro, och dä för öfrigt de medel, hvilka utgöra dess nuvar. fond, icke får till något annat ändamål användas, så är ju K. M. derigenom förhindrad att pä ett ändamålsenligt sätt disponera skillnaden emellan hvad som till inrättningen åtgår och det som till Slaten för samma ändamål inflyter, och tror jag att denna omständighet bör tagas i betraktande för bifall lill betänk. Hr Westerstrand, Pehr: En värd talare har sagt, att administrationskostnaderne för Invalidinrättuiugen å Ulriksdal uppgå lill 40 ä 50 proc. af utgifterne för året; men denna calcul är enligt min tanka ganska oriktig. Af betänk, synes nemi. att innevar. års stat bestämmer för aflöning, d. v. s. den egentliga administrationskostnaden, 2,653 r:dr. De öfrige, omkostnaderne, såsom för invalidernes underhåll, 9,567: 34. 8, beklädnad 2,500, samt åtskillige andre utgifter, såsom ved, ljus, reparationer, 2,778: 45. 4., lära ej kunna räknas lill administra - Den 7 November.