Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är derför icke omöjligt, att det småningom — här i landet går allting långsamt — kommer att försvaga ra-kalismens ställning, att den slagit sig ihop med fritänkarne, och å andra sidan gifva dessa icke i ersättning ett kraftigt stöd, eftersom de flesta af dem äro utan djupare kunskaper, ‘ icke just i politiken i dess allmännaste drag, men i denpoli-tiska detaljen, som de anse under sin värdighet att sysselsätta sig med. De lida nämligen öfver hufvud taget af idéelt-aristokratiska känslor, som göra dem olämpliga till att utföra praktiskt politiskt arbete, och i det hela till att uppträda aktivt kämpande. De räkna ibland sig en europeisk storhet, Georg Brändesx men om honom gäller hvad han sjelf har sagt om Shelley, att när en anförare är alltför långt framom sin skara, kan denna alls icke nå honom. * Och flertalet af fritänkame står, särskildt i karaktersfasthet och personligt mod, så långt efter Georg Brändes, att de icke kunnat i trupp följa honom. Det är egentligen blott # författarne, som ha förmått detta; icke blott genom sin egenskap af realister, utan i synnerhet, hvad de flesta angår, derigenom att de störtat sig direkte in i striden, hafva de visat sitt mod. Menige man bland den kjöbenhavnska fritänkarefraktionen har deremot blifvit efter och har följt Henrik Ibsens modlösa ord: » Men jeg har en skraek for svsermen, Vil ej staenkes til af baermen, Vil for vente tidens nsérmen I en pletfri bryllupsklredning. » Men just denna aristokratiska förskräckelse för fläckar ver m kar, att » tidens nsermen », hvad dessa män beträffar, kominer att låta länge vänta på sig. Denna enda punkt skall således kanske blifva ett verkligt skiljemärke; förut har som sägdt intet sådant funnits mellan radikale och moderate. Men det underliga är, att oenigheten mellan venstern och högern i sjelfva verket icke heller är så stor, sedan frågan om parlamentarismen blifvit skaffad ur verlden derigenom, att i folketinget icke längre fins ett flertal och en minoritet, utan tre ungefär lika stora mindretal. Någon annan principfråga har icke trädt i stället; en enstaka folketingsman, Fr.
Maj 1795 stadgat; och Utskottet för sin del anser, att mindre hästar, än de som hålla omförmälde, såsom minsta medgifne, målet af 9 qvarter och 2 tum, i allmänhet icke kunna antagas ega erforderlig styrka att bära ryttaren och den packning, som för dennes utrustning, samt hästens skötsel och fourage, under marscher, är af nöden; alltså får Utskottet vördsamt hemställa, alt yrkandet om minskning i nu föreskrifne målet för hästar vid Cavalleri-Regementen, må lemnäs utan afseende. Stockholm den 16 Juni 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 18 Juni* kl. 9 f. m. Betänkande* i anledning af väckt motion* att H. K. H. Prim Carls Palais måtte öjverlåtas till ett Nationul-museum. Uti en hos Vällofl. Borgare-Ståndet vackt, till detta Utskott remitterad motion, har Herr Winge föreslagit, att, då Slaten egde icke obetydliga samlingar af Målningar, Statuer och andra konstprodueter, men i anseende till bristande utrymme, desamma dels voro spridde, dels förvarade på otjenliga ställen, så att t. ex., som motionären anfört, uti det nuvarande Museum H Kongl. Slottet målningar blifvit, i anseende till brist på rum, placerade Allm. B av. och Ekon. Vick. Betänkande, No 62. 9 ända ned lill golfvet, det måtte Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att H. K. H. Prins Carls Palats måtte öfverlåtas till local för Sveriges nuvarande och blifvande konstskatter, samt att, i händelse någon ersättning derföre ifrågakomme, Ulricsdahls Kongl. Lustslott, der motionären förmodat Invalid-Inrättningen snart torde komma alt upphöra, kunde gifvas som en sådan ersättning. Efter de upplysningar, Utskottet erhållit, angående ifrågavarande byggnad, har densamma blifvit år 1764 försåld af Riks-Rådet Grefve Thure G. Bjelkes arfvingar till Directeuren Clas Grill.
Creutz först yttrat att all beväringsexercis är onödig, och sedermera att man ej kan hafva samma tillit till desse, till eliter utsedde ynglingar, som till underbefäl af arméen. Hvad konseqvens det ligger i detta kan jag icke inse och torde vara svårt för någon att utfundera. Frih. Raab säger att man borde anställa ett litet försök, Den 23 M aj f. rn. huruvida det kan anses lämpligt att antaga förslaget. Deri har Frihrn ganska rätt, och det är derföre här endast fråga om 4,000 man, af hvilka 4 till 500 man skulle blifva befäl. För öfrigt borde det väl icke vara fara att till elit antaga en yngling, som gjort 2:ne års exercis, då man betänker att större delen af Under-Officerarne inom den stående arméen hafva, innan de antagits till Under-Officerare, tjenstgjort blott 5 år och många kanske till och med endast ett år. Dessutom beror ju allt på detta första försök; och man har, såsom Gr. Sparre antydt, icke bundit händerna på sig, utan man kan framdeles göra de förändringar, som anses nödige. För min del anhåller jag om bifall till Utsk:ts Bet:de. Frih. Creutz: Yid betraktande af denna § kan man icke underlåta att kasta en blick på den 37:de §:n, hvarför, då här är fråga om att bilda eliter ur beväringen, jag icke kunnat annat än uttala en princip, hvilken jag anser vara mycket lämpligare och af hvilken resultatet borde blifva mycket mera tillfredsställande än genom detta ifrågav:de förslag. Enligt mitt förmenande borde befälet, såsom jag redan flere gånger antydt, förökas med så stort antal, som kan anses behöfligt för sammandragning af både stamtrupp och beväring; äfvensom lön på stat anslås åt detta tillökta antal. Jag tror nemi. att af de medel, som kunna inflyta, man skulle kunna anslå bestämda löner för ett sålunda förökadt befäl, hvaraf man med skäl anser Svenska arméen vara i behof, i händelse af krig. Då nu den 37:de §:n innehåller, att K.
Begge dessa inbjudningar afslogns, och Ståndet förklarade sig vilja vidblifva sina uti ofvauberörde frågor förut fattade beslut. S. D. Vid föredragning punktvis af en från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, genom proLocolls-utdrag af den 19 innevarande månad, MedSlånden comniunicerad inbjudning, att förena sig uti det beslut, förstnämnde Riks-Stånd fattat, med anledning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens utlåtande N:o 97, öfver återremiss af betänkandet N:o 38, angående personliga skyddsafgiftens användande lill folkundervisningens befrämjande, beslöt Bonde-Ståndet att antaga inbjudningen i alla dess delar. S. D. Föredrogs en från Välloll. Borgare-Ståndet, genom protocollsutdrag af den 18 innevarande månad, ankommen inbjudning lill MedSlånden alt instämma uti det beslut, förstnämnde Stånd fattat, vid före - Prot.-Utdrag, den 23 April >845. 861 dragning af Banco-Utskottets utlåtande JY:o 51, i anledning af väckt fråga om åstadkommande af prof på ett förbättradt sedelmynt, hvilken inbjudning af Ståndet antogs. S. D. Föredrogs Allmänna Besvärioch Ekonomi-Utskottets memorial N:o 138, i anledning af återremiss af utlåtandet N:o 136, angående väckt motion om tillsättande af en comité för utarbetande af förslag till en förändrad Nationalrepresentation: Lades till hand Hagarne. S. D. Föredrogs Stats-Utskottets memorial IV.o 286, i anledning af Rikets Ständers skil jagtiga beslut, i fråga om befrielse för Presidenten «/ Billbergh, Canzli-Rådet Valerius, Kammar-Rälts-Rådet Winroth och C011- trolleuren Middendorff' från ådömdt ersättningsansvar i och för den efter aflidne Tullförvaltaren Einer yppade balance:
St:s pröfning utan denna fråga hade kunnat, likasom alla andra restitutionsfrågor, af vederbör. myndigheter behandlas, uppå derom af målsägande gjord framställning. Men då Konungen likväl, af särdeles grannlagenhet i penningeärenden, öfverlemna! ärendet till R. St:s pröfning, så tror jag att saken ej kan af Bevilln.Utsk. behandlas, utan bör af StatsUtsk. upptagas, emedan det är fråga om återlemnande från svenska statskassan af medel, som dit orätt influtit. Jag tror således, för min del, Bevilln.Utsk. hafva rätteligen återlemna! frågan; och jag hemställer att den måtte remitteras (ill StatsUtsk. Hr Gr. o. Landtm, fästade R. o. Ad:s uppmärksamhet, derpå, att ifrågavar. nåd. propos., då den hos R. o. Ad. förevar, blef Den 19 Januari e. m. 205 uppå de nu af Hr von Hartmansdorff anförde skäl remitterad till StatsUtsk., samt hemställde på grund deraf, om icke R. o. Ad. äfven nu ansäge densamma tillhöra StatsUtsk:s behandling. Ropades ja. Vid föredragning af BankoUtsk:s d. 15 dennes på bordet lagda mern. N:o 7 med återlemnande af en utaf Lars Rasmusson frän Götheborgs och Bohus län väckt motion, att nya oktrojer icke mätte för privatbanker utfärdas samt att hypotheks-föreningarne jemväl må i framtiden upphöra, ansåg R. o. Ad. berörde motion tillhöra Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s behandling. Då nu föredrogs LagUtsk:s utlåt. N:o 4, i anledn. af väckt motion, ang:de föreskrifters meddelande i afseende på beskaffenheten af länsmäns fullmakter, ansåg R. o. Ad. ifrågavar. af riksdagsfullm. Petter Pehrsson frän Jönköpings län väckta motion tillhöra Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s behandling.
Deremot bör jag tillägga, att, efter min öfvertygelse, statsskuld, förstörande för ett land, då lånen begagnas för enskilt eller statslyx kommer att stå i ett omvändt förhållande till det allmänna välståndet, när derigenom tillgån - 30 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 194. gar beredas till landets odling och näringarnes befrämjande, eller i allmänhet till produktiva företag. Erkännes detta, sä lärer ocksä böra medgifvas, att statsverket både kunnat och bort träda emellan, såsom medlare eller, som man behagat kalla det, »mäklare» emellan de främmande kapitalisterne och landets industri, hvarigenom vid lån för ifrågavarande ändamål såväl lägre ränta, som i allmänhet förmånligare betalningsvilkor kunna betingas, än kommuner eller enskilde erhålla. Om Stats-utskottet varit betänkt på dessa eller andra utvägar till anskaffande af nödiga medel, så hade Utskottet kunnat i vidsträcktare mån, än nu skett, bevilja lån för produktiva företag och hade icke ansett sig nödsakadt att till 100.000 r:dr nedsätta det i Kongl. Majtts nådiga proposition äskade anslaget af 600.000 r:dr för anläggning och förbättrande af allmänna vägar, äfvensom mindre strömoch årensningsarbeten samt hamnoch brobyggnader, med hvilket förslag äfven åsyftas att under inträffande missväxtår bereda arbetsförtjenst åt behöfvande; — eller afslå motioner, för hvilkas bifallande behof och billighet tala; t. ex. om anslag af 2,040 r:dr till Öregrunds hamn, anslag för Emåns sänkning och upprensning, för geologiska undersökningar m. m».
Jag är öfvei tygnd, att, om Bevilln.Utsk. skulle tillåta sig att i contrn-proposm sätta något, sorn icke vore af något Stånd yrkadt, Hr Frih:n icke skulle underlåta att gifva Utsk. den tillrättavisning, som det förljenade; och då de Stånd, sorn beslutat förbud, icke talat om tullfrihet, ehuru tullfrihet visserligen blef följden deraf att Konungen borttog förbud, emedan Konungen icke kan sjelf bestämma någon tull, så är det Bevilln.Utsk:s pligt att i contra-propos:n till alla tullbestämmelser sätta: vinner nej, kommer för denna artikel ingen tull att bestämmas. HiFrih. o. Landtm, yttrade, att Hr von Hartmansdorff yrkat, att den motion, som Hr Prytz väckt, mätte delas i (vänne särskilda delar: den ena delen, hvarom inga stridiga tankar uppstått, borde först till afgörande företagas och pröfvas, och sedan den andra, hvarom stridiga tankar uppstått. Delta hade blifvit bestrid t af Hr Prytz, och flera andra hade äfven yttrat sig deremot. Hr Landtm, hemställde till Hr von Hartmansdorff och dem, som tindrrstödt honom, om icke det vore likgiltigt om motionen delades eller icke, enar det vid slutliga afgörandet alltid stöde fritt att förkasta första delen och bifalla den andra, äfven om det skedde i samma proposition. Hr Landtm, trodde, att om en sådan delning af motionen, som Hr von Hartmansdorff begärt, först blef föremål för särskildt beslut, skulle endast discussionen utan ändamål derigenom vidare förlängas; i öfrigt insåg Hr Landtm, visserligen intet hinder för framställande af en sådan propos., ifall den vidare yrkades. Hr von Hartmansdorff: Jag får vördsamt fästa Hr Frih o. Landtm:s uppmärksamhet derpå, all Hr Prytz, liti sista orden af sitt sista yttrande, förklarade, att, ehuru han önskade motionens afgörande i sin helhet, han likväl icke hade något emot alt lion delades.
R:dr till så kallade hemfärds-penningar åt sjukliga afskedade soldater af Stockholms garnison och andra Regementer, hafva Revisorerne detta anmärkt, enär utgiften, som egentligen icke vore annat, än en för fattigdom utdelad nådegåfva, blifvit bestridd af det för truppers fortskalfande anvisade förslagsanslag. Då utgiftens behöflighet icke blifvit ifrågasatt, utan allenast huruvida den bordt utgå från det anslag, hvarpå den blifvit i nåder anvisad, synes anmärkningen hvila på omdömet, huruvida enskilde afskedade soldaters hemfärd till deras födelseorter må hänföras till hvad som förstås med tågande manskap; hvilket förmodligen så ansetts, när Eders Kongl. Maj:t i nåder anbefallt utgiften. §. 9. Med afseende å den stora behållning å durchmarche-anslaget, som fanns vid 1845 års utgång, hafva Revisorerne tillstyrkt, att de medel, som för durchmarche-kostnader anslås, må till en mindre summa, än den nuvarande, förslagsvis å Riks-staten uppföras. Anledning till detta förslag hafva Revisorerne visserligen hemtat från förhållandet för de sista åren, då utgiften på detta anslag varit mindre betydlig; men likväl bör här icke förbises, att helt andra och motsatta förhållanden kunna inträffa, som medtaga hela anslaget och möjligen kunna någon gång göra det otillräckligt. §. 10. Hvad 1845 års Revisions-berättelse innehåller, angående i nåder beviljad ersättning till Registratorerne i Kongl. Landtförsvarsoch Civil-Departementens-Expeditioner för den förlust, de fått vidkännas genom minskade inkomster af charta-sigillata-provision under åren 1844 och 1845, hafva Revisorerne åberopat; i anledning hvaraf Stats-Kontoret icke har annat att anföra, än jemväl åberopa sitt öfver denna anmälan afgifna underdåniga yttrande vid 1845 års Revisions-berättelse. §. 20.
Snus q varnar. Östbo Härad K M Norra och Södra Vedbo Härader opparslagare-verkstäder. Östbo Härad .. u lar everks t ad. Östbo Härad Sadelmaka r ev er k sta d. Östbo Härad Snickareoch Svar f v ar ev er ks t ad Östbo Härad Helsobrunnar. Kronopark. Hä radsallmänning. Östra Härad . Tveta, Vista och Mo Härader . Hålaveden. Norra och Södra Vedbo Härader Sterbhus, Testamenten, Gåfvor och Fideikommisser. Tveta, Vista och Mo Härader Norra och Södra Vedbo d:o Diverse Personer, som ej höra till viss näring. Tveta, Vista och Mo Härader Norra och Södra Vedbo d:o Östbo Härad Vestbo d:o . Summa S:a S:a S:a S:a S:a S:a Sm Summarum Hemmantal. g o cd o -t —T* t» ” CD r 3 oa: -s <xa Förmedladt. Oförmedladt.j Sa: O 3 Eg" pa - ? CD pr St. St. Lån för åren 1843—1847- f' Underhållna Kreatur. C". ? Er. St. St. St. | St. St. 1 St. Efter Be vil Iningsförord ningen. l:sta Art. 2:dra Artikeln. § 2-S 8. § 19 - § 37- R.dr I sk. rsl, 56 241 I i —I — 3:dje Art. Summa. R:dr sk. rst. R dr sk. rst. Summa. R:dr sk. rst. Lnverse aigiiter. Tionde och Räntor Kostnad för Rustning Jordeboksoch HemKronotionde. Afrad. Mantalspennin gar. Gernsngsören. af Bruk och Bergverk samt andra Summa. Arrendemedel. och Rotering Pastorers. Kapellaners Kyrkobetjenings. Summa. rauigiorsorjning. Skjuts. Väghållning onera och allmänna Summa Statsbidrag. manlals-Ranta Verk och Inrätt| ningar.
Om det ibland var många menniskor i musiksalen, när Julia sjöng om qvällen, lät hon sig alltid föras fram af någon af de andra herrarne, och hon såg icke på någon, när hon sjöng, men när hon sedan träffade Tofte och han tackade henne, sade hon hastigt och sakta: »Ja, ni kan tacka mig, jag sjunger aldrig för någon annan än för er, det vet ni nog.» Detta ’ni’ blef snart till ’du’, och för hvar dag sade hon honom tydligare i glödande toner, hur hennes passion för honom växte. Han kunde aldrig höra det tillräckligt. Han lefde af och för dessa timmar. Hon, som sjöng, och musiken smälte tillsammans för honom, det var kärleken, det ouppnåeliga, drömda idealet, som för hvar dag visade sig för honom, närmare och närmare. Han tyckte slutligen, att han endast behöfde räcka ut handen för att gripa det. Från morgon till qväll gick han i ett rus, som om han skulle ha lefvat af champagne. Han såg tio år yngre ut. Hans ögon hade fått glans, hans gång spänstighet. Alla menniskor anmärkte hvilken vacker, intagande man han var. Men hans hustru! hon deltog mindre och mindre i sällskapslifvet der uppe. Hon lefde nästan uteslutande i sin villa i skogen eller gick långa, ensamma promenader. — Hon var sjuklig, sade man, led af melankoli; hon föreföll så kylig och likgiltig, att man icke fick synnerlig lust att närma sig henne. Nej, hon hade nog af sina egna, tärande tankar, som aldrig lemnade henne ro, dag eller natt. Hon satt ensam i furuskogen och såg bort mot fjällen, när det redan var kyligt på aftonen och skuggorna föllo i dalarna och kastade långa mörka flikar öfver bergsluttningarna. Detta var alltså hennes öde! Hon hade förlorat honom, förlorat honom helt och hållet. Och hvarmed hade hon förtjenat det? Hon kunde ransaka sitt hjerta och icke finna en tanke eller känsla, hvarmed hon hade varit honom otrogen. — Hon hade älskat honom öfver allting i verlden och skulle ha velat tjena honom, uppoffra sig för honom hvarje minut af sitt lif. Men han behöfde henne icke. Hon var en börda för honom, och för länge, länge sedan var hennes dragningskraft för honom förbi. Och icke endast detta!
Sitt största intresse har det väl däri, att det gifver tvänne af Dramatiska teaterns skådespelarekrafter tillfälle att visa, den ena, ' fru Fahlman, mera bepröfvad, hvilken verkligt god o c h framstående skådespelerska hon, är, den andre, hr Skånberg, att man o m h o n o m kan hysa de bästa förhoppningar, att han en gång skall fylla den - mycket vigtiga platsen som förste älskare vid den scen, där han som bäst nu håller på att förtjäna sina sporrar. Herr Skånbergs utförande af Sarnis roll måste nämligen betraktas s o m ett afgjordt steg framåt, liksom fru Fahlman i markisinnan Elenas roll gifvit oss en förträfflig skapelse, s o m väl torde få räknas till hennes allra bä- sta. Dessa de båda hufvudrollernas innehafvare belönas ock m e d de lifligaste applåder. Öfriga rollinnehafvare, bland hvilka särskildt måste framhållas hr Personne s o m damernas outtröttlige riddare Filippo Landucci o c h hr HiUberg s o m den allvarlige D ' Almena, fyllde väl sina platser. Spelet är synnerligen jämnt o c h iscensättningen berömvärd. De, s o m hafva tillfälle att se stycket, böra ej försumma det. Biltog, drama i 5 handlingar, af Edvard Fredin, har utkommit i bokhandeln på hr Albert Bonniers förlag. Stycket, hvilket är af synnerligt intresse såsom den enda fullbordade dramatiska produkt af den unge alltför tidigt bortgångne skalden, har ock i dagarne uppförts på Svenska teatern, hvars krafter dock ej räcka till för ett tillfredsställande återgifvande af detsamma. Rolfs (den biltoge) och Elias rollinnehafvare förenade dock med en tämligen riktig uppfattning af sina roller ett ganska godt o c h jämnt utförande. Fru Dorsch, som j u ofta vid Dramatiska teatern haft tillfälle visa förträffliga egenskaper s o m skådespelerska, passade ej väl i den styfsinta bonddottern Margits roll. Innehafvarne af ett par biroller, hrr Ljungqvist o c h Borgström s o m resp. lappen Torkel o c h soldaten Björn förtjäna att omnämnas.
Utskottet har väl ansett hvad i detta amne anfördt blifvit förtjena uppmärksamhet j men då Utskottet tillika måst taga i betragtande de mångfaldiga angelägna behof, som påkalla bidrag af Statens inskränkta tillgångar, hvilka ingalunda nu medgifva något Anslag, för uppförande af den ifrågakomne Byggnaden, har Utskottet sett sig föranlåtet att inskränka dess förslag endast till frågan om anordnande af nödige medel, för underhållet och vården af merberörde dyrbara TafleSamling; i hvilket afseende Utskottet får vördsamt föreslå: dels att ett Anslag för en gång af 1000 Btdr för Taflornas första uppsättning och rengöring af StatsVerkets nu befinteliga Öfverskotter å Inkomsterne beviljas, samt dels att 5oo R:dr årligen för deras underhåll, må, mot behörig redovisning bestämmas, så framt en sådan Local kan finnas, antingen inom det 278 Stats-U t skottets K. Slottet eller i annat Kronans hus, att Taflorne hunna erhålla tillbörlig vård. 6:0 RiksMaseum. Erhöll vid sednaste StatsReglering ett Anslag af R:d. i,5oo. Häruti har K. M. i Dess Nåd. Proposition äskat en förhöjning af 4,166 R:dr 32 sk., till hyra för RiksMusseum samt aflöning för de dervid anställde Intendenter under Nådig framställning tillika af uteslutande från sistnämnde belopp af 2,5oo R:dr, utgörande det ifrågakomne årliga HyresAnslaget för detta Musoeum, derest R. St:r föredraga, att på en gång anvisa den för inredning af ett till RiksMusECum tjenligt Hus erforderlige större Summa. Utskottet har härvid inhemtat: huruledes K. M:t uti Nåd. Bref till K. StatsContoiret af d. 8 Dec. 1819 förordnat, att, till bestridande af kostnaden för uppställning, underhåll och förökande af de NaturalieSamlingar, hvilka, såsom början till ett RiksMusseum, blifvit af HofMarskalken, Frih.
Vid förvandling af dels ådönida böter för skogsåverkan 42 Kalr 32 sk. banko och dels vitesbot 20 Ridr samma mynt, hvartill en och samma person blifvit förpligtad, hade Kinneljerdings Häradsrätt den 5 Fehr. 1850 genom utslag, som gått i fullbordan, förordnat, att den sakfällde skulie för böterna undergå högsta kroppsplikt med tjuguåtta dagars fängelse vid vatten och bröd och derförutan, i stället för vitesboten, tre veckors fängelse; och har jag för en sådan förvandling låtit anställa åtal emot Häradsrättens tillförordnade Ordförande; hvarefter jag under den 27 sisth April erhållit Kongl. Göta Hofrätts utslag af innehåll, att emedan 11 punkten i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 uttryckligen stadgade, att då den, sorn är förfallen ensakseller vitesböter, tillika är för begånget brott dömd till högsta kroppsplikt eller häkte a Kronans fästning, nämnde böter, ehvad de äro större eller mindre, skola begripas under det svarare strallet samt all vidare fråga om deras förvandling eller aftjenande med arbete förfalla; ty och då Häradsrättens nu i fråga varande beslut stöde i uppenbar strid med omförmälte stadgande, samt den sakfällde till följd af nämnde beslut olagligen undergått tre veckors fängelse; pröfvade Kongl. Hofrätten, i förmågo af 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, rättK. St. Just. Ombudsm. Emb.-Bcrältclsc för år 1853. 3 — 18 — vist döma tillförordnade Domhafvanden att härför böta sexton R:dr 32 sk. till treskiftes, att ersätta Kongl. Majit och Kronan kostnaden för den sakfälldes underhåll i häktet under de tre veckorna med två Ridr 11 sk. samt godtgöra honom lör hans lidande med tjugu R:dr allt banko. Varande underdåniga besvär öfver detta utslag icke anförda.