Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherrar, Bistopar, Ridderstap och Adel, Klerkeri, Borgerstav och Menige Allmoge, sorn nu ä Egne och Wäre hemmawarande Medbröders »vägnar, til allmänt Riksmöte församlade äro, göre wetterligt: at, sorn genom den nyligen tirnade Regementsförändringen, ät hwilken Wi ?' är enhälliga Stadfästelse gifrvit, Wi Swe»»- sta Folkets Fullmägtige inträdt i rättigheten, at sjclfwe, genoin uprattande af en förändrad Stats-författning för framtiden förbättra Fa - §34 Den 2 Junk. derneslandetS belägenhet; Altsä hafwe Wi, med uphäfwande af de intil venna dag mer och mindre gällande Grundlagar, nemligen Regeringsformen af den si Augusti 1772, Föreningsoch Sakerhets-Acten af den 21 Februarii och Z April 17L9, Riksdags Ordningen af den 24 Januarii 1617, sä wäl som af alla andra sädana aldre och nyare Lagar, Aete.', Ordningar, Stadgande» och beslut, hwilka under namn af Grundlagar inbegripne warit, öfwerenskommit och belefwat, at för Swea Rike och thy underliggande Lander stadga följande Regerings-forin, hwilken ifrän denna dag stall säsom Rikets främsta Grundlag gällande wara: Forbehällandes Ost derjemte, at de öfrige Grundlagar, hwilka i nZ §. af denna Regeringsform upnämnde äro, pä der förestrifne sätt, innan detta Riksmötes flut, stadga. §. 1. Sweriges Rike stall styras af en Konung och wara et ArfRike, med den >>ucc688ion8- Ordning för en afliden Konungs Manliga efterkommande, som af Riksens Ständer faststäld warder. §- 2.
Riksdaler årligen till en löneförhöjning för Distriktläkaren vid Tumba, så att dennes lön kommer att blifva lika stor som de nuvarande extra provincialläkarelönerna, mot samma åligganden för bemälde läkare som nu är eller framdeles kunna komma att föreskrifvas för extra provincialläkare. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles, Stockholm den 15 November 1865. Knul Bonde. Af Herr von Francken, Georg Wolfgang, om tobakslullens förhöjning. Om endast en ringa del af de anspråk på ökade anslag, som äro framställda vid denna riksdag skulle vinna Rikets Höglofliga Ständers bifall, torde icke obetydliga svårigheter uppkomma att dertill utfinna medel, så vidt ej lånesystemet ytterligare skall anlitas. Till förekommande deraf och för att i någon mån minska sednare årens öfverdrifva import, får jag föreslå: att tullen å tobak i allmänhet och isynnerhet å cigarrer varder åtminstone fördubblad. Stockholm den 15 November 1865. G. W. von Francken. STOCKHOLM, TRYCKT HOS E. WESTRELL. 1865. k. Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1866. N:o 151, Af Herr Nord6Ilf6lt, Enar Wilholm, om beviljande af en pension å 450 Ii:dr R:mt åt aflidne öfversten m. m. Carl Christian Kreugers enka och barn. Sekund-chefen för Kongl. Marin-regementet, Öfversten och Kommendören af Kongl. Svärds-orden Carl Christian Kreuger afled i Carlskrona den 16 sistlidne November och efterlemnade enkan, Fru Carolina Kreuger, född Fries, sonen Johan August och dottren Agda Carolina Augusta, af hvilka sonen, i anseende till lamhet i högra armen och handen, är oförmögen att bidraga till sin framtida bergning.
hetens sida, hvilket bland annat frarngar däraf, att dess prenumerantantal i en ganska betydande grad ökats. Redaktionen har förestAtts af frfiken Lotten Dahlgren shom redaktris jainte en redaktionskornite, hvars medlemmar äro: Förbundets ordf6rand.q fruarna Kerfstedt och Ankarsvärd samt fröknarna Engström och Maria Cederschiijld (den senare nyvald). Fru Adlersparre har dessutom godhetsfullt deltagit i komitens arbete. Bland de viktigare frBgor som i tidskriften behandlats mA n8mnas: om behofver af sjuksköterskor p&amp; landsbygden, om samskolor. kvinnan och försvarssaken, märkligare, kvinnan angAende, motioner vid Arets ri.l; sdag, om granskning af nöjesböcker för barn och ungdom, om manliga och kvinliga bankfunktionärer, om kvinliga telegrafisters pensionsrätt, om den svenska kvinnans deltagande i Chicagoutstallningeii m. m. m. m. Dessutom har Dagny innehhllit lefnadsteckningar öfver under Aret aflidna framsthende svenska kvinnor, meddelat kritiker öfver nyutkommen litteratur, lämnat uppsatser och korrespondensartiklar rörande personer och företeelser i utlandet, som för Iiviniiofrhgan varit ' af betydelse, hvarförutan talrika notiser gifvit läsaren tillfdle att följa kvinnosakelis framsteg och utveckling i s&amp; väl Sverige som andra länder. Daguy har äfven satt sina läsare i tillfälle att följa förbundets verksamhet genom de för ' bundsmeddelanden, som i hvarje hafte förekommit. ' Tidskriften Dagny. e Sj ubkassan. StipepdiekornitenDragtreformföreningen. Ofriga Redogörelse för sjukkassalas, stipem ?ielion~iténs och drdgtreformfOl-e ?~i92gens verksamhet hterfinnes i bil. II, III, IV.
Hittills har utgått såsom arfvode tili hiträdel vid Just.Statsministerns statistiska arbeten He af K. M. i nåd. propos. begärda 20,866 3,666 1,600 10,400 32 32 — Summa r:dr 45,583 j i6j' Antages detta förslag, som är uppgjord med den största möjliga sparsamhet, tordt man icke billigtvis kunna fordra, att någor innehållning å tjénstemännens löner skall ägs rum, och således lärer det icke, om löneregleringen i verkligheten skall kunna åstadkommas, kunna undvikas att på indragningsStatcn uppföras så väl de . .■ . | i,63/ ii (Transport 1,63/ t 2( y ii] ö Ii. 9 66 Den i Maj e. m. Transport sorn K. M:s nåd. propos. omförmäler, som äfven den minskning i nu innehafvande löher, som Exped.secreteraren i Ilofcancellers-expedilionen Walheim samt Protocolls-secreteraren i samma expedition Hegardt enl. förslaget få vidkännas, den förre med 200 r:dr, och den i,634 26 11 sednare med 400 l';dr , tillhopa 600 Summa r:dr 2,23412Ö| r 1 Frih. Cederström, Jacob: Lika med den siste talaren kati jag ej finna Utsk. hafva ägt skäl att tillstyrka afslag å Honungens propos. i denna del. Jag kan ej yttra mig något om det förslag till förändrad personal, som Just.Statsministern anmält; men i allt fall foijer af hans yttrande, att då äfven med den personal, som finnes, balancerna ökats, det är nödvändigt att tå den åtminstone så stor. Det är klart, att ett ordnadt statsskick fordrar, att man så ställer för de rättsökande, att deras mål i högsta instansen kunna blifva definitivt afgjorda; ty ett enda af dessa mål kan innefatta något mera vigtigt för en individ i samhället, än io, 20 k 3o års anslag.
«Det är ju han, som gifvit mig dessa böcker; det är ju han, som lärt mig sjunga den fria kärlekens lof, och hvarför, när han så lugnt kan tala derom, kan han icke äfven med lugn höra den i sång? – Men Celestine kände ej hans hjertas almanach, och visste icke hvilken betydelse dagen för honom hade. Dessutom betänkte hon ej hvad för en trollmagt, som ligger i qvinnans sång, och huru mäktigt den förmår att gripa i känslosträngarne i mannens hjerta. Och om någon var i besittning af en sådan makt, så var det Celestine. Hon hade ett par sköna, dunkelblå ögon, i hvilka hufvudthemat var svärmeri, men variationerna spelade ut i de rikaste färgskiftningar, allt efter de känslor, som för ögonblicket herrskade i hennes själ. Skön var icke egentligen Celestine – men hvem bestämmer hvad skönhet är? Är det ej skönt, som mest man älskar? och det är kurjöst – jag tror det är omöjligt att bli kär i en så kallad fullkomlig skönhet, – de stå i samma kategori med «dygdemönstren»; man ser de regelbundna dragen, men man blir kall. Det är ingenting, som så afskräcker ifrån att söka fullkomligheten, som fullkomligheten sjelf. Fullkomligheten, representerad på jorden, är despotisk. Den vill bli lydd, beundrad, tillbedd – ingenting vidare. Och deri lyckas den. Kommer en skönhet in i en danssalong, blir hon genast omringad af «admiratörer», hvilka trängas för att få en dans med henne. Men kallt var deras hjerta förut, kallt var det under dansen, och kallt förblifver det efteråt. De hafva således blott tillbedt den sköna – af egoism. Så förhåller det sig också med dygdemönstren. Man säger: «hvad det är för en exemplarisk menniska; det är alldeles omöjligt att hos henne upptäcka en enda svaghet. Jag umgås der i huset, och hon visar mig mycken artighet.» Men när «jag» kommer i det huset, sätter jag mig längst bort i rummet, för att så mycket som möjligt slippa tala vid fullkomligheten, tummar min hatt och törs knappast nämna mina vantar.
Allm. Bero.-o. Oee.- Utsi:. Uti. N:o65. sina beslut härutinnan fattat, hvarföre ock denna framställning från Utskotten troligen lärer möta samma öde inom Stånden. Vill man ock ingå uti en närmare pröfning af den sak, som berörde 7 §. af Förslaget till Författning för Gerningsmän innehåller, finnes deraf lätteligen, att detsamma, icke ilian orättvisa emot, och skada för, åtminstone de större Städerna, kan antagas. Genom den större frihet man förmenar sig vilja bereda Allmogen, kan man lätteligen åstadkomma tillfällig och högst vådlig brist på lifvets nödvändigaste behof inom den, enär Allmogen endast kommer att efter sin beqvämlighet begagna dessa fördelar; och StadsBorgaren derefter icke med rättvisa och billighet lärer kunna bindas vid utfärdade Taxor och stränga åiägganden att hålla dessa varor tillhanda, då de icke från Landet inkomma, för att, då det sker, sakna afsättning och blottställas för stora förluster. Att nu vidlyftigt tala om orättvisan i denna för vidt utsträckta frihet till mehn för medborgare, som under belt andra vilkor ingått uti samhällsförbundet, och som derigenom på en gång se sig ruinerade, lärer föga gagna. Då dessa gått under, och villervallan blifvit fullkomlig, torde återgången från nylietslärorua till den gamla ordningen, med billighet lämpad efter tidens kraf, blifva lika nödvändig som lätt, och hvilket redan Bil. t^Lag-s. Allm. Besv.-o. Oec.-VtsJi. Uti.N:o 65. y flera gånger förut under de senaste sekler inträffat inom Svea Land. Vöre det dock den redbara Allmogen, som droge fördel af denna utsträckta frihet, kunde någon hugnad sägas dermed vara förenad. Men, enligt min öfvertygelse, blifver det högst få af den egentliga Allmogen, sorn komma alt densamma begagna, emedan den, som rätt och väl vårdar sin jord, med hvad dertill hörer, lärer hafva föga tid öfrig alt uppoffra åt binäringar.
Hr Stuart, Carl: B. Sits sist församlade revisorer ansågo för deras tiel olämpligt, att gamla kopparmyntet utgåfves i rörelsen, jemte det efter 1835 års myntfot preglade nya myntet. Bancofullmaktige instämde i denna åsigt och förbjödo vidare utvexling af det gamla kopparmyntet; och då äfven BancoUtsk. delat denna mening, har grunden dertill icke, såsom Hr von Hartmansdorff förmodat, varit att förskaffa allmänheten ett vackrare mynt. Den oreda, som råder i våra mynt-förhållanden, är allmänt känd och allmänt öfverklagad. Det torde derföre vara af vigt, att B. St., så vidt på dem beror, söka alt återföra ordning och stadga i detta förhållande. Bland oordningarna, som förefinnas, är det en, att kopparmynt finnes i 1 örrisen, äfven efter en äldre än den sist antagna, eller i835 års myntfot, enligt hvilken kopparmyntningen är grundad på den princip att uttrycka jemna tal efter gamla riksgrs-beräkningen, och lyder detta skiljemynt på ■§, ^ och ^ sk. b:co. Det gamla kopparmyntet är åter utmyntndt på [ sk., 4 och tt s^- Dessa många olika myntsorter, som finnas i rörelsen, förorsaka stor olägenhet för den trafikerande allmänheten. Då Deri 4 April, banken ej bör utgifva det gamla'kopparmyntet, så återstår för banken ej annan utväg, an att försmälta detsamma ; och då Myntet ej finnér med dess intresse förenligt att betala det gamla myntet med det belopp, hvarå det lyder, så måste banken afstå detsamma efter det pris, som derå kan erhållas. Den förlust, som banken härigenom för ögonblicket tillskyndas, ersattes till en del genom den vinst, som myntverket tillkommer, och hvarigenom banken i en kommande tid kan fi återbetald! det förskott banken utgifvit för ompreglingen. Jag tror således, att Ständerne böra instämma i den åsigt, sorn ligger till grund för detta betänk., hvartill jag icke kan annat än tillstyrka bifall. Frill. Leijonhufvud Abrah.:
Då nu emedlertid proposrn mäste öfverlämnäs till LagUtskts behandling, hoppas jag, att Utsk., i händelse det skulle biträda principen, icke må underlåta att ställa tillämpningen deraf i analogi med de flera öfriga stadganden, hvari den ingriper. Detta är dock ett stort och mödosamt arbete, och det skall verkligen blifva hugnesamt att se, om ett Utsk., som hittills ingalunda visat sig önska innovationer och reformer i andra afseenden, nu skall finna sig benäget att ingå i utarbetandet af de verkligen omfattande förslag, som måste visa sig nödvändiga, om denna fråga skall juridiskt behandlas. Först skulle då en skillnad uppdragas emellan Konungen såsom individ och såsom regent. Denna distinction anser jag för min del fullkomligt obehöflig; och jag tvekar icke att säga, att en sådan skillnad redan är tillräckligt uppdragen i hvarje medborgares hjerta, och att det ej gifves någon, som ej inom sig känner de tillbörliga gränsorna för sitt tadel. Också har man, äfven från det håll, der man eljest hör det skarpaste klander, ägt tillfälle att tydligen förnimma, det ett så beskaffadt tadel, som omisskänneligen gifvit sig riktning åt den höga personligheten, blifvit ogilladt; och jag vågar förklara, att detta ogillande genomgått hela Svenska folket. Slutligen får jag upprepa, att jag helst önskar afslag å den K. proposm, eller, om Utsk. icke skulle finna det för godt, att hela brottmålslagen då må bringas i sådan paritet, att icke en lag, som angår Konungen, må stå i strid med dem, som angå hans erohetsmän och undersåtare. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Det är naturligt, att jag, såsom militär, icke har nog kännedom 1 ämnet för att ingå i pröfning deraf. Jag ämnar också endast hålla mig vid en formfråga. Frih. Boye har sagt, att han tog i anspråk le gros sens commun. Hans framställning var äfven så enkel, att den kunde fattas jemväl af dem, som icke äro jurister. Af den K. propos. synes klart, att Konungen önskat mildring uti den ifrågavar, straffbestämmelsen.
Jag biträdde ieke deras mening, som åstadkommo beslutet, att Ridd.secret. icke får innehafva annan tjenst, och jag förklarar mig altså nu lika med Hr v. Troil anse, att förbudet bör upphäfvas. Mina skäl äro hufvudsak ligast, att Ridd.secret.tjensten icke, i och för sig, sysselsätter sin man emellan riksdagarna. Ulsk. har väl trott, alt tillräcklig sysselsättning kunde för secreteraren hemtas inom ärender, som tillhöra Riddarhuset. Jag tror visst, att dessa jemväl kunde skötas, fastän innehål vandel af någon tjenst, utom Ridd.secret.befattningen, vore denne embetsman medgifvet. Dä man är arbetsam och rätt indelar sin tid, blir denna alltid tillräcklig, hvaremot den i annat fall aldrig förslår. Hvad som ytterligare bestämmer min opinion i ämnet är, att jag fruktar, att R. o. Ad. vid en blifvande ledighet icke skall lyckas erhålla någon så qvaiificerad person, som befattningen brafver, såvida denne man nemi. skall vara nödsakad frånträda alla förhoppningar örn befordran i statens tjenst. Jag medger, att sedan penningelönen nu blifvit fördubblad, öro Ridd.secretrs inkomster ganska goda; men de vore naturligtvis ännu mera värda och kunde således framkalla ännu mera utmärkta sökande, om tjensten finge innehafvas under fortsatt avancement på den allmänna tjenstemannabanan. De skäl, hvarpå förbudet stödjer sig, lära egentligen vara: för det första, att tjensten icke skulle blifva rätt skött, om tiden erfordrades för andra göromål, och för det andra fruktan för möjligheten af influence på den ifrågavar. embetsmannan, till följd af hans förhållande till höga förmän i allmän tjenstemannaväg. Jag liar redan sagt, alt jag är öfvertygad, att tid till bestridande af nästan hvilken annan tjenst som helst för Ridd.secret. emellan riksdagarna icke saknas, om tjensten är i händerna på en man med arbetsförmåga och ordning; och hvad influencen beträffar, beror utehållandet deraf icke på några yttre förhållanden, utan pä personens mer eller mindre sjelfständighet i karakteren.
Af Herr Wallenberg (jN:o 81), angående vissa bestämmelser, i afseende på kreditlagstiftningen. Remitterades, jemte afgifna yttranden, till Lag-Utskottet. Af Herr Sundblad (jN:o 89), angående anslag till upprensning af Nordre eif. Remitterades, jemte afgifna yttranden, till Stats-Utskottet. Af Herr Norman (N:o 90), med förslag till tullbestämmelse å bjelkar, spiror och sparrar, som ej hålla öfver 9 tum i fyrkant uti liIländan. Remitterades, jemte hvad, i anledning häraf, , inom Ståndet yttradt blifvit, till Bevillnings-Utskottet. Af Herr Ekelund (jN:o 94), angående anslag till en tecknologisk läroanstalt i Norrköping. Remitterades till Stats-Utskottet. Och af Herr P. Berg (jN:o 95), angående nedsättning uti stämpelafgift å tidningar. Remitterades, jemte hvad, i anledning af samma motion, anfördt blifvit, till Bevillnings-Utskottet. S. D. Förekommo motioner: / Af Herr PVijk (N:o 97), angående ersättning till statens ombud, uti Götha-kanaldirektion, af allmänna medel. Remitterades till Stats-Utskottet. • Af Herr Henschen (N:o 98), angående förändrade bestämmelser uti Kongl. Resereglemente!, den 31 Oktober 1851. Remitterades till Stats-Utskottet. Af Herr Henschen (jN:o 99), i fråga om åtgärder för en förbättrad hushållning med de medel, som äro anvisade till fästningsbyggnader och krigsmaterialen. Remitterades till Stats-Utskottet. Af Herr Henschen (N:o 100), om anslag till tekniska elementarskolor i de rikets provinser, der sådana icke finnas, eller, om denna framställning i helt icke kan bifallas, angående ett anslag af 2,000 R:dr B:ko årligen till en slöjdskola i Upsala. Remitterades till Stats-Utskottet.
Jag anser äfven , att de upplysningar man äger om förhållandet med länens styrelser icke gifva vid handen, alt dessa länsnämnder äro behofliga. Jag kan således ej förena mig med Hr von Hartmansdorff i hans mening, att länsnämnderna skulle ej allenast upplysa landshöfdingarne om förhållanden inom länet, hvarom de ej på annat sätt kunde få kännedom, utan äfven vara tillräckliga juntor för honom att krypa bakom vid vissa tillfällen. Jag vill således närma mig till Gr. Anckarsvärd, och, som jag anser omöjligt att bilda sådana nämnder, som bär äro i fråga, nemi. för häradena och länen, innan vi erfarit resultaterna af sockennämnderna, förena mig med honom i anhållan om propos. på bifall , och i händelse Hr Frih. o. Landtm, ej tydligt uppfattar svaret, får jag begära propos. på afslag å betänkandet. Hr von Hartmansdorff: Jag skulle önska, att ingen vid detta tillfälle ville krypa bakom de tvänne Stånd, som afslagit betänk., och på denna omständighet skylla, alt man ej vill återremittera detsamma. De två Ståndens beslut kunna naturligtvis aldrig hindra återremiss, ej heller att målet, om det ifrån Utsk:n återkommer i forändradt skick, upplages inom alla Stånden till ny pröfning. Delta är en så bekant sak, att jag ej torde behöfva uppläsa några grundIags-§§ emot dem , som blifvit åberopade för den motsatta åsigten. I sjelfva saken får jag emot den talare, som yttrade, att häradsnämnden ej skulle hafva något att göra med fångvården, anmärka, alt Utskm väl ej kunna hafva menat någon annan fångvård, än den, som tillhör häradena, d. v.s. Den ii Mars. häradsfängelserna, oell att man för deras byggnad och vård han vid åtskilliga tillfallen behöfva en häradsnämnd, det har jag i tvänne härader fått erfara. Det är sagdt, att i vårt glest bebodda land skulle det ej vara lämpligt alt hafva deputerade. Jag tror tvertom, alt just den giesa befolkningen gör, att man företrädesvis behöfver deputerade.
Jag hemställer vördsamligen, i anseende till hvad anfördt är, om icke detta Betänkande må afslås. Friherre Ciderström, Rudolph: Af hvad Herr Grefve Gyllenborg nu behagat anföra slutar jag, att han ej känner tillståndet i Carlscro* ra. Antalet af behöfvande enkor och birn är der ganska betydligt, till hvilkas underhåll Amiralitetets och Stadens bidrag visserligen är ganska stort; ty det har stigit ända till 5000 R:dr. Knappast lär någon ort finnas, som i samma mån undersfödt sina fattiga; och likväl är bidraget icke tillräckligt. Ja‘g hemställer derföre, att den, i StatsUtskottets Betänkande, tilli biträde vid Fattigförsörjningen i Carlscrona, föreslagna summa måtte af Ridderskapet och Adelin bifallas. Grefve von Lantingshausen, Albrecht: Jag instämmer så mycket hellre med Herr Frihet, re Cederström, som de inflytande medlen s;å under Hans Kongl. Höghet KronPrinsens dis - Ilo Deli 3 Juni. e. lii. position, och det icke så förhåller sig* sorti af Grefve Gyllenborg blifvit anmärkt. De fattige i Carlscrona, sorn behöfva understöd, äro icke afskedade krigsmän samt deras enkor och barn, Utan äro afskedade civile tjenStmän, hörande till VartStaten, samt deras efterlemnade familjer, och kunna således icke komma till delaktighet af de understöd, sorn för afskedade krigsmän blifvit anslagna. Denna omständighet ä£ ömande, och på sadan grund bifaller jag Utskottets Betänkande. Uppå härefter af Herr LandtMärskalkert gjord proposition blef Utskottets Betänkande bifallet. Föredrogs å-nyo och bifölls Statsutskottets, den 29 Maj på bordet lagda, Betänkande, angående ersättning af Löningsmedel, som vissa Tjenstemän i Norrbottens Län tillkommer. Å nyo föredrogs StatsUtskottets, den 29 Maj på bordet lagda, Betänkande, angående anslag af medel för LänsLazaretten. Grefve Gyllenborg, jjohan Henning, uppläste följande:
Hos riksgälds-verkets fond: Återstod af 1842 års stats-fyllnads-summa 450: — Innestående reservationer å extra stats-anslag... 22,000: — 1 allmänhet Efter afdrag af: Öfverlevereringar Återstående utgifter: Till ordinarie stats-reglerings-fonden för: Återdebiterade lån och förskotter 113,312: Reservationer å riks-stats-anslagen 5,790,691: Odisponible uppbörds-medel: Restantier den 1 September 1854: Proprie-balanser d:o d:o 127,427: 7. S r 6j262,267: Till extra stats-reglerings-fondcn för: Reservationer å extra stats-anslag 1,238,308: Till riksgälds-verkets fond för: Andel i öfverskotter och besparingar: Credit Fondens utgifter; Afskrifning af värdet å Krigs-akademiens fastighet Utgående balans: Fondens behållning vid 1854 års slut, bestående af: Behållning af spanmål och proviant 79,437: 13. 2. Utestående krono-uppbörd den 31 December 1854: Levererad inom den 31 Augusti 1855 3,174,490: 15. — Resterande till den 1 September samma år: Förskotter till liqvid och redovisning 2,276,656: 10. 4. Fordringar: Hos riksgälds-verkets fond: Återstoden af 1842 års stats-fyllnads-summa 450: Skulder: Till ordinarie stats-reglerings-fonden för: O o Återdebiterade lån och förskotter 111,777: 28. 6. Odisponible uppbörds-medel: Restantier den 1 September 1855: Anmärkta poster, tillhörande det egentliga stats c? o verket, 3,262: 24. 4. Till riksgälds-verkets fond för: Andel i öfverskotter och besparingar: Bilaga Litt.