Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Ridderskapet härefter tillåtit af t Kammar-Junkaren Lageiheim finge inkallas, för att underrättas om Ridderskapets Adelns förberörde beslut, samt han, uppå erhållen tillsägelse, sig inställt, meddelades honom 3f Herr Grefven och LandtMarskalken underrättelse derom, att Ridderskapet och Adefn funnit godt förordna honom att vara RiddarhusSecreterare; hvaruppå Riddarhus-Secreterare!?, Kammar.Junkaren Lagerheim betygade så väl siri vördnadsfulfaste tacksamhet för Ridderskapets och Adelns honom visade välvilja, som föresatts att på ett ej mindre noggrant än redligt sätt söka uppfylla de pligt er, honom ålågevid utöfningen af det ansvarsfulla kall, Ridderskapets och Adelns förtroende honom uppdra git j med hvilka tänkesätt han anhöll att alltid få vara innesluten i Herr Grefvens och Landt Marskalkens samt Högloflige Ridderskapets och Adelns ynnest och bevågenhet. Härefter Justerades följande: Den r April. Utdrag af Protocollef, hållit hos Högloflig® Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den x April 1818- S. D. Sedan Riddarhus-Directionen genom Constitutorial af den i Februarii sistledit år förordnat Protocoiis-Secretgraren i Justitise-Fördeiningen af Kongl. Maj:ts Cancelli, KammarJunkaren, Olof Johan Lagerheim, att vara Secreterare vid Riddarhuset, samt enligt 13 §. i den för Riddarhos-Directionen utfärdade Instruction samma förordnande Ridderskapets och Adelns gillande underställt; så fann Höglofl, Ridderskapet och Adeln nu för godt att Riddarhus - Directionens berörde Val tiji RiddarbuSvSecreterare gilla och bekräfta. Ut supra. In fidpm Frotocolli G• Nordenstolpe, Lördagen den 4 April, Plenum klockan io förmiddagen.
Det starka inMan har helt säkert berättat er sagan om tresse du hyser för detta lilla väsen spänner den » moderliga instinkten », som på ett underdina nerver till det yttersta, eggar dig att bart sätt skall lära er vårda den späda lilla använda hvarje atom af ditt förstånd för att varelse, som ni väntar, eller som lifvet möjuttänka det klokaste och bästa för honom, ligen en dag skall lägga i edra armar. Denna gör din blick vaken för allt, för allt som » instikt » skall såsom en magisk nyckel består i närmare eller fjermare samband med reda er inträde och inblick i förut främmande din nya uppgift. verldar: den lilla barnasjälen och den lilla Och ändå — erkänn det! — blir, trots barnakroppen, och ni skall, ledd af denna allt detta, resultatet af alla dina anstränginstinkt, bli en förträfflig vårdare af båda — ningar ofta ganska bristfälligt. samma dag ni blir mor. Och hvarför? Helt visst emedan du, .i Unga vänner — tron icke på detta, ty det fast förlitande på de der instinkterna, hvilka är en saga, en synvilla, tanklöshetens eller barnets ankomst såsom med ett trollslag skall 1888 d. 31 december: 4,750 korttänkthetens spindelväf. kalla till verksamhet, försummat att skaffa 1889 d. 31 mars 6,201 » d. 30 april 7,225 Det ligger någon sanning bakom, det säger dig kunskaper och erfarenhet för din nya » d. 30 maj 7,375 sig sjelft; ty en åsigt kan icke breda sig så gerning, emedan du rätt och slätt försummat Under förhoppning att stigningen fortfarande skall vidt som den om den » moderliga instinkten » att bereda dig för barnavård och barnauppbli den samma, hvarigenom redaktionens bemödanden utan att ha stöd af gjorda iakttagelser. Men fostran såsom för ett kall, ett embete. ock skola sporras, tillönskar jag Iduns ärade läsadessa iakttagelser utgå från falska förutsättJu mera man tänker på detta talet om sarinnor en i allo angenäm sommar och tecknar ningar och framkalla derför en synvilla, som instinkten, desto mera framstår det som en med utmärkt högaktning komplett galenskap.
Om härmed förenäs tillstånd att göra nybyggen pä Kronans mark i likhet med hwatz Herr Baron Knäbeck projccterat, sä skulle wisterligcn ej folk saknas, och af de ttplysningar jag erhållit brista aldrig recrutcr lill Wermelands Jägare, samt bero las de källan öfwer rv RDr, dä ofta inom samma previncer man fär gifma öfwer ivo R:dr i lega kill Iudelr Soldat. Da härigenom alt beswär för den rustande uphörer äsweu sä wä! som alla jkjutSningar, drickspcn»ingar, malsäckar U. :c. bör han finna sin uträkning derwid att betala sa, alt intet allenast en dubbel styrka pä oswannämde särr kunde underhällas, uran äf, wen art sä småningom förråder af Winterbeklädna, der Rcserve -utredning och kanske äfwcu något proviant, inom Provinceii eller Regementets ständ under freden formerades. Penningen grek dä ej långt frän desi förre ägare, utan skulle till en stor del Återkomma i dest ficka, samt en hel hop med utgifter och utjkrifningar wid infallande krig sörekommas. Dock, jag har kommit frän mitt ämne Ridder, skåpet och Adeln täcktes förläta mig denna digrehion, ändamälet dermed har endast warit, att wisa, möjlig, heren as Armens förökande utan Stats-Werkets eller de Den r2 December. 617 de Rustandes umgå. Anser Ridderskapet och Avel, Leita äqa någor warde, skulle jag förestå, NN man, i aMednmg af hwad Stare Utskottet anmärkt, sinner andru, nar wis laveira Armeen sneccstivt kunna werksta!» ias tili SrakS WeeketS särman, Utan ark föriwaret derigenom syneS lida, men öswerlamnar Hane Mast r-cstämmander as saktet och liden eller wcrkställighete-n Leras.
Rikets sednast församlade Ständer endast vilkorligt medgåfvo, ehuru deras behöflighet af dem erkändes, samma beställningar nu må medelst fullmakter få besättas. Såsom Departements-Chefen uti sitt förenämnda betänkande Transport R:mt R:dr 10,596: 25. Kongl. Majus Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1859. Transport Runt R:dr 10,596: 25, ådagalagt, är numera nödigt, alt för det Flottan tilldelade talrika Beväringsmanskaps öfvande i fredstid och anförande under krig bildas särskildt befäl; och Kongl. Maj:t, som gillar den i sådant afseende af Departements-Chefen framlagda plan, vill derföre, med hänvisande till hvad af honom blifvit i ämnet anfördt och i öfverensstämmelse dermed, nu af Rikets Ständer begära att af de i samma plan ifrågaställa Fem Skärgårds-Flottans Marin-bataljoner till en början må organiseras de tre, som skulle förläggas i Hernösand, Calmar och Halmstad samt att för detta ändamål, jemte det Hallands Infanterioch Wester-Norrlands Bevärings-bataljoner varda med sina på 4:de Hufvudtiteln särskildt upptagna löne-anslag, uppgående för den förra till 7,500 och för den sednare till 6,295 R:dr, till 5:te Hufvudtiteln öfverflyttade, må beviljas dels det fyllnads-anslag af 12,700 R:dr, som erfordras för att, enligt de jemväl i förut omförmälda plan uppgifna organisationsgrunder, komplettera Hallands-bataljonens personal, dels ock det för Calmare Marin-bataljons nybildande efter samma grunder behöfliga anslag af 20,200 R:dr, att med tillhopa 32,900 R:dr på 5:te Hufvudtiteln under rubriken »Åflönings-stater», men särskildt uppföras tillika med nyssberörda allönings-anslag för Hallands och Wester-Norrlands bataljoner, tillsammans utgörande 13,795
Jag kan derpå endast svara, att om han ej finner det vara med sin fördel förenligt, så underlåter lian det; men om han skulle finna det för sig lämpligt och nyttigt, och han derigenom skulle kunna föröka sin ladugård, så kan jag icke finna något rimligt skäl, hvarför man skulle förneka honom att göra det, allenast han riktigt erlägger sin skatt till Kronan. Samme talare har befarat, att bränvinsbränningen skulle, i händelse af den föreslagna större friheten, komma att öfvergå till städerna. För min del får jag bekänna, att äfven om så skulle blifva förhållandet, så tror jag ej, att deruti skulle ligga något så stort, ondt; och om städerna kunna med fördel idka denna näring, hvarför skall man då motsätta sig att bereda dem tillfälle dertill? — En talare har hedt oss ihågkomma i hvilket laud vi befinna oss. Jag hoppas att vi ej glömma, att vi befinna oss i Sverige; talaren har således, efter hvad jag förmodar, med denna uppmaning åsyftat, att vi skola taga i betraktande förhållandena i vårt land. Det är emellertid just i betraktande af våra förhållanden sorn jag finner nödvändigheten af att frigifva denna näring i vårt land. Jag vill i detta hänseende endast påpeka förhållandet med potatis, som så mycket odlas hos oss. Man säger, att det icke är något godt foderämne. Så är visserligen fallet med potatisen i och för sig; men genom bränningen drages derur en mängd till utfodring otjenliga beståndsdelar, och hvad som sedermera återstår, är ett särdeles godt foderämne. Af de här anförda skäl har jag således ej blifvit rubbad i min öfvertygelse, att Utsk:ts förslag är riktigt och för näringen fördelaktigt. Huruvida den minsta tid, hvarför man får anmäla sig till idkande af bränvinsbränning, bestämmes till en eller två terminer, anser jag mindre maktpåliggande, allenast full frihet medgifves att bränna under alla tider af året.
Län, rusthållare äro tillstädes vid approbationsoch cassations-mönstringarne, hvadan han ansåg sig icke kunna yrkandet derom biträda; 2:0 af Riksdagsfullmägtigen Jöns Månsson från Malmöhus Län, hvilken yrkat, att de rustande vid Skånska Dragon-regementet måtte, i anseende till den ökade kostnad, hvartill anskaffande utaf remonter af de bestämda färger, sorn för detta Regementes hästar äro fastställda, föranleder, tillåtas att remontera med hästar af hvilken färg och hvilka tecken som helst, så vidt de befinnas felfrie och målfyliige; uti hvilken motion Riksdagsfullmägtige Pehr Nilsson från Christianstads Län, samt Christen Andersson och Ola Sve/isson från Malmöhus Län instämt. Utskottet, har tagit detta allt i öfvervägande; och, hvad först angår det föreslagna borttagandet af fotmötena vid Lif-regementets Dragon-Corps och deras sammanslående med Regements-mötena, funnit, i likhet med hvad af Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag blifvit gilladt, att, då vissa dagar äro för fotmötena bestämda, under hvilken tid hästarne icke medföras, utan qvailemnäs hemma och underhållas på rusthållarnes bekostnad, genom bifall tili motionärens berörde hemställan, hästarne skulle komma att på Statens bekostnad underhållas under en längre exercis-tid, än den, sorn blifvit tagen i beräkning vid passevolance-contractens uppgörande. Detta skulle således leda till en Statsutgift, hvartill medel, utan passevolancens ökande, i och för detta ändamål, icke förefinnas; hvadan Utskottet ej anser sig kunna, under sådana förhållanden, tillstyrka Rikets Ständer att bifalla ifrågavarande förslag. Allm. Besv. och Ekon. Ulsk.
Ar det nu så, att åklagaremakten ligger ensamt och allenast i Konst.Utsk:ts händer i egenskap af persona moralis, så år det temligen klart och måste vara det äfven för den, som är aldrig så enfaldig, att ingen ledamot inom Utsk. eger rått att särskildt framträda med anma', för hvilka han hämtat anledning vid granskningen af StatsRådets protokoller, utan att det är Utsk., i sin egenskap af moralisk person, som har åklagaremakten emot Konungens rådgifvare lagd i sina händer, och som det således allena tillkommer att utöfva denna makt, så att hvarje anm., som af en ledamot inom Utsk. framställes, faller till intet och blir ett oting, så snart den icke gillas af Utsk:ts majoritet och derigenom framträder såsom en af Utsk. yttrad tanke. Om förhållandet vore annorlunda, så (skulle ju hvarje ledamot i Utsk. kunna upfräda och tillvälla sig an - Dun 10 Mai» (. m. mårkningsrått emot Konungens rådgifvare, under det att den egentliga fiklagaremakten i detta hänseende genom sin pluralitet förklarat de gjorda anmme icke till någon åtgärd böra föranleda. Kan sådant vara med grundlagen öfverensstämmande? Jag för min del får öppet bekänna, att det för mig är nära nog oförklarligt huru Konst. Utsk. kunnat tillåta någon af sina ledamöter att framkomma med anina, dem Konst.Utsk., således åklagaremakten sjelf, förklarat sig ieke kunna godkänna. Jag får protestera emot ett sådant förfarande, emedan det under oroligare tider kan leda tilt följder, hvilka ingen kan beräkna. Frih. Tersmeden: Då jag sist hade ordet, svåfvade jag ännu i ovisshet, om hvad Utsk. egentligen menade med de i förev:de punkter gjorda anm:r; och jag visste icke huruvida de varit föranledda af 107 §, eller om det endast var Utsk:t.s mening att ad notitiam meddela dem åt R. St:r. Sedermera hafva tvenne ledamöter i Konst. - Utsk. förklarat att dessa anner blifvit framställda på grand af 107 §.
Till 5:te punkten har Utskottet, med anledning af en anmärkning inom Hedervärda Bonde-Ståndet, fogat ett tillägg med afseende på de nya Sedlarnas utvexling inom Landsorterna. Rörande den inom samma Stånd yrkade praescriptions-tid för inlösen af de gamla Sedlarna, åberopar Utskottet sitt serskildt afgifna Betänkande N:o 114. Utskottet får, i enlighet med hvad sorn nu kortligen blifvit antydt, härigenom till Rikets Ständers förnyade pröfning vördsamt öfverlemna följande förslag. 1:0 Alla slags Banco-Sedlar hållas på förhand färdiga, för att kunna genast, och utan omgång, utvexlas Banco-Utskottets tillåtande IV.0 117. 9 till Allmänheten på lika sätt, som nu sker med Små-Sedlar (under hvilken benämning, för det närvarande, inbegripas Sedlarna från och med 3 R:dr till och med S sk. valeur), så att de följaktligen icke annulleras vid skeende insättning, derest de icke äro förslitna.
För den tid innevarande statsregleringsperiod omfattar, hafva genom de af Eders Kongl. Maj:t fattade beslut båda dessa åtgärder blifvit vidtagna. Inspektörsdistrikt hafva, med förenadt afseende på orternas folkmängd, vidsträckthet och antal befintliga skolor, blifvit betydligt tillökade, så attHernösands stift fördelats i fyra, hvartdera af Upsala, Linköpings, Westerås, Wexiö och Göteborgs stift i tre, samt Skara, Strengnäs och Lunds stift i två, och hafva Calmar, Carlstads och Wisby stift hvartdera utgjort ett distrikt. För Inspektörerna, hvilkas antal uppgått till 28, hafva ock arvoden blifvit anvisade med ett, så vidt anslaget medgifvit, förhöjdt belopp. Då det emellertid är af synnerlig vigt, att icke genom anslagets otillräcklighet hinder må läggas i vägen för verkliggörandet af Rikets Ständers uttalade önskan derom, att hvarje folkskola måtte, så vidt möjligt är, årligen af Inspektören besökas, får jag i underdånighet föreslå, att en förhöjning måtte äskas i det till arvoden för Folkskole-Inspektörerna och kostnaden för deras resor afsedda anslag med 10,000 Riksdaler. Till understöd för högre folkskolor hafva Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag, enär antalet af dylika skolor då icke tilltagit, utan snarare visat sig vara i aftagande, så att af de för nästförutgångna statsregleringsperiod härtill anslagne 12,000 Riksdaler endast 5,666 Riksdaler utgått, ansett högre anslag ej böra anvisas, än som kunde vara tillräckligt att fylla det dåvarande behofvet, helst, i händelse detta skulle växa, medel borde finnas derför tillgängliga i besparingarne å de till folkundervisningens; befrämjande anslagna medel. Under innevarande statsregleringsperiod hafva dessa förhållanden förändrat sig så, att antalet af högre folkskolor begynt tillväxa. Till de förut befintliga sex högre folkskolor hafva kommit tre nya, så att till understöd för dylika läroanstalter beviljats 8,000 Riksdaler att årligen utgå och derutöfver 867 Riksdaler för hvartdera af åren 1865 och 1866.
Sedan så betydliga belopp en gång blifvit till extra utlåning utgifna, har det vanligen erfordrats en längre tid för att indrifva dem, och, för att icke låta sökande till sådana lån, för hvilka föreningarne äro inrättade, vänta för länge och göra dem för mycket missnöjda, har det handt att föreningarne nödgats upptaga antingen nya amorteringslån, innan de äldre blifvit till sina rätta ändamål använda, eller ock tillfälliga lån, hvarvid de måst underkasta sig betungande vilkor och blifvit utsatta för verkningarne af penningekriser, af hvilka hypotheks-föreningar, så länge de rätt förvaltas, böra hafva en ganska ringa, om ens någon, känning. En stor del af de belopp, sorn föreningarne användt till den extra lånerörelsen, har, på sätt tabellen 27 utvisar, blifvit lemnad på reverser mot borgen och fått längre tid, än som varit nödigt, förblifva utestående. Under 32 sednare åren hafva dock föreningarne, såsom Komiterade ofvan visat, indragit en stor del af de för extra lån utestående medel och utgifvit amorteringslån tili motsvarande belopp. De här ofvan upptagna tabeller lemna en fullständig redogörelse för hypothekskassan och föreningarnes ställning vid 1858 års slut. För att gifva någon ledning vid bedömandet af föreningarnes verksamhet under år 1859, hafva Komiterade infordrat summariska uppgifter om föreningarnes lånerörelse under samma år och få i underdånighet meddela, att enligt dessa uppgifter föreningarne intill November månads utgång försålt amorlerings-obligationer å utländskt myntslag för 4,425,(180 mark hamburger banko och å svenskt myntslag för 1,197,300 r:dr r:mt. För de förra har till föreningarne influtit 5,099,870 och för de sednare 1,082,284 r:dr r:mt. Uppsägnings-obligationer hafva blifvit sålda för 947,850 samt inlösta för 1,767,250 r:dr.
I afseende härpå bör för öfrigt anmärkas, att statens vinst af Postverket icke ensamt består i de 100,000 r:dr, som ingå till Statscont., utan förnämligast deri, att statens hela brefvexling i alla förvaltningens grenar bestrides utan minsta kostnad. Under sisth år utgjorde beloppet af betalta bref från samtliga postcontoren i Riket 2,166,767 stycken, och fribrefven 3i5,873 stycken, eller omkring i af totalbeloppet; men om fribrefven beräknas, icke efter mängd, utan lodtal, torde de hafva i vigt öfverstigit de betalta brefven. Fribrefven hafva på sednare tider så tilltagit i tyngd, att isynnerhet för deras skull en förbättring i anstalterna visar sig nödvändig; ty posten är nu så belastad med fribref, att man på flera af de större vägarna nödgas nyttja tre hästar, i stället för två, till postens fortskalfandc, och beständigt inkomma nya ansökningar från postbönder, som begära att vid postens forsslande få använda en häst mera, än förr. Man har väl hittills, så vidt möjligt, sökt afböja dessa ansökningar; men på åtskilliga ställen äro de af verkligt behof påkallade och måste af Poststyrelsen tillstyrkas, så snart medel blifva att tillgå. Hvad slutligen beträffar en annan talares anmärkning, att Tullverket ej har egna fonder, och således ej är bland de verk, sora, enligt det i detta afseende citerade K. bref af d. 21 Juli 1752, böra erlägga postporto, får jag blott erinra, att då meningen tydligen är, att sådana verk, som hafva särskilda medel under sin förvaltning, böra betala porto ”till "vinnande af god ordning och så, att nogare uppsigt hafvas ”kan till missbruks och underslef? hämmande," som orden lyda, torde detta talarens skäl förfalla. — Jag anhåller, att detta mitt anförande får åtfölja återremissen af Utskts betänk., i begäran hvarom jag instämmer med föregående talare. Hr von Stahl, Au g.:
Riket, icke torde utfalla till fördel för Betjeningen, änskönt ingen förebråelse för försummelse och underslef kan densamma göras, särdeles som nämnde fördel icke lär bestå i annat, än att vissa egentligen blott Öfverflöds-Fabrikanter rigta sig och lefva yppigt på sådane medborgares bekostnad, hvilka låta hardt beskatta sig fölen här i Landet tillverkad vara, af icke alltid den bästa beskaffenhet, utan att dessa anstalter , om än en hel Armee-Corps Upps}^- ningsmän skulle posteras vid Landt-Tullarne , kunna hindra Lurendragaren att göra intrång i dessa Fabrikanters rättighet, att ensamme för högt pris tillhandahålla sådane persedlar, till hvilka sjelfva rudimaterien skall hemtas från fremmande Land, och för hvilkas så kallade förädlande här i Landet, en mängd arbetande händer dragas från Jordbruket, Bergshaudteringen och flere andra egentligen Svenska Landtmannayrken, så borde antingen Fjdlnads-afgiften, såsom motsvarande Landt-Tulls-afgiften, upphöra, eller ock Landt-Tulls-Bevakningen alldeles indragas. Hvad sålunda anfördt blifvit, hafva-Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten i öfvervägande tagit; och rö - 88 Bevillnings-Ut skottets rande först den Inrikes-Tull-Bevakningen, så oell enär Riksens Höglo!!. Ständer behagat i allmänhet godkänna Bevillnings-Utskottets Förslag till en ny TarifF för Tull-Bevillningens utgörande, samt dpn i förening dermed uppstälda grundsatsen af en friare handel, och derest genom den organisation af Tull-Styrelsen och Bevakningen, Kongl. Maj:t Nådigst torde förordna, Tullförsnillning vid införsel till Rikets Hamnar i möjligaste måtto förekomma , samt Förpassningar vid varors afsändande Städerne emellan, ordentligen utgifvas, finna Utskotten Inrikes - Tull - Bevakningen blifva till så ringa nytta, att förmånen af dess bibehållande, icke kan komma i jemnförelse med den stora kostnad af 4°,585 R:d. 3a sk.
Sorn denna fråga nu kan pröfvas, så får jag, instämmande med Frih. Hamilton, tillstyrka, alt R. o. Ad. nu mätte företaga dessa §§, på de skäl, Frih. Hamilton framställt. Hvad afgiften beträffar, så tillstyrker jag att deri må betalas, såvida de flesta RiksStånden ej skulle finna för godt att af skyddsafgiften anslå de till allmänna folkundervisningen nödiga medel. Derigenom kunde det ändamål vinnas, som Frih. Hamilton åsyftat, ritan att man uppoffrade tanken att på lämpligaste sätt anordna afgiftens utgörande. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg PresteStis nu föredragna inbjudning för det närvarande icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna. Ropades ja. Hr Landtm, hemställde derefter, örn R. o. Ad., på sätt yrkadt blifvit, nu behagade till pröfning företaga de punkter i Statssamt Allm. besvärs-och EkonUtsk:ns utlåt. N:o 128, hvilka af Ståndet blifvit uppskjutna. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att enligt R. o. Adis prot.uldr., hade Ståndet uppskjutit afgörandet af 4 §:n och af 3 mom. i 5 §:n, äfvensom af frågan om anslag för det i 5 mom. af 4 §:n omförrnälda ändamål. Hr von Hohenhausen: Ehuruväl R. o. Ad. beslutat att lägga PresteSt:s inbjudning till handlingarna, så lärer icke något hinder derigenom möta, att nu uppläsa de §§, som uti inbjudningen förekomma, för att äfven kunna taga IO 2 D e ii 3 April f. m. den saken i öfvervägande utan afseende på det förra beslutet. Frill. Hamilton:
<— farts beviljande, om, å sådana lägenheter, som blifvit inköpta för att derå uppföra machaniska inrättningar. II. s. 1186 — ii 88, *—- Förklaringars utfärdande bör iagttagas, angående Förslag om hvad vid. III. Förändringar, angående åtskilliga föreslagna till minskande af besvär och kost O f nader för Rättsökande. I. s, 167—172. Ytterligare Utlåtande. II. s, 727—731 — angående åtskilliga föreslagna till befordrande af en, med GrundLagen mera enlig, Lagskipning. II. s, 798—811. Ytterligare Utlåtande. II, s, 1369—1372. — angående åtskilliga af Särskildta Utskottet föreslagna. 1. s. 235-—.237. temansRätternas upphörande, angående. I, s. 378—383, Särskilda meningar, I. s. 383—388. Ytterligare Utlåtande. II, s. 865—870. Särskild mening. II, s. 871. Landshöfdiugnrnes Domsrätt, om upphäfvande af, i Enskiftesmål. II. s. 1147—1 1151. Särskilda meningar. II. s. 1152, Register. Ytterligare Ullåtande. III. 2. s. 36—4^- Förslag till jemnkning af RiksStåndeus skiljagtiga beslut öfver frågan. Landtmätare, angående yrkadt åläggande för, att vid vite, inom viss tid fullgöra de dem uppdragna Enskiftesförrältningar. II. s. 1103—1106. Ytterligare Utlåtande. III. Lifsstraff, om upphäfvande af Förordningen d. 7 Dec. 1787, angående, för obehöriga omdömen öfver Kongl. Maj:ts vidtagna Författningar. Se Oeconomiska och PoliceFörfattningar. Lotteri, om fast egendoms försäljning å. II. s. i3i9—i32Ö. Särskilda meningar. II. s. i3a6—1343. Ytterligare Utlåtande. III. Särskilda meningar.