Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förlåt mig om jag var hård mot dig! Det är det namnet som den råa styrkan gifvit åt sina offer! Du skall nog snart komma att erfara mera härom, men tag aldrig en "olycklig qvinna" i försvar, ty då skall man kasta smuts på dig! (ett bud med bref.) Ändteligen! (läser helt hastigt.) Läs, Christina, ty det är från dina läppar jag vill höra det glada budet. CHRISTINA (läser). "Du har segrat, unge man! Jag, din fiende, är den förste som säger dig det, och till dig vänder jag mig utan förödmjukelse, ty du förde andans vapen då du talade för den nya tron! Om du har rätt vet jag ej, men jag anser dig förtjena ett råd af en gammal man; stanna här, ty dina fiender äro borta. Gå icke att slåss mot luftandar, det skall förlama din arm och du skall sjelfdö. Lita icke uppå furstarne, råder dig en fordom mägtig man, som nu träder undan och befaller i Herrans hand hvad ske skall med hans krossade kyrka." Johannes Brask. CHRISTINA. Du har segrat! MÄSTER OLOF 121 - OLOF (glad). Gud, jag tackar dig för denna stund! (Paus) Nej! Jag är rädd, Christina! Denna lycka är för stor. Jag är för ung att redan stå vid målet! Intet vidare ha att uträtta, o det är en förfärlig tanke! Ingen strid mer, det är döden! CHRISTINA. slut! Hvila dig ett ögonblick och var glad att det är OLOF. Kan det finnas något slut! Ett slut på denna början! Nej! Nej! O, jag skulle vilja börja om igen! Det var icke segern jag ville, det var striden! CHRISTINA. Fresta icke Gud, Olof! Jag känner att här återstår mycket, mycket! ADELSMANNEN (kommer in). God dag, herr secretarius! Angenäma underrättelser! (Christina går.) OLOF. Välkommen! Jag har redan hört något! ADELSMANNEN. Tack för det utmärkta försvaret mot den der dumma Galle; ni knäckte honom som en karl; lite för mycket bara, inte så mycket eld; lite gift skadar inte! OLOF. Ni har underrättelser från kungen?
Srmt. 7:0 Medgifts - penningar af dem, sorn till Fribröds åtnjutande blifvit intagne, jemväl bott» såld egendom efter de inköpte personer och eljest qvarlåtenskap efter fattige som dö, så ock penningar för dem, som inkomma i Curhuset, äro ganska ovissa och inflyta till rner oell mindre. Ar 1753 stego de till 6,360 .Daler 23 öre Sunt. 8:0 Trettonde Penningen af Köpeskilling gen för Gårdar, byggdepä Hospitalets grund, och Recognition för Daåviks Hemman, sorn gå i köp privat Folk emellan, är mycket oviss; inen steg år 1753 till 262 D:r 7 ör. Bänk hyror och Hof - penningar hafva förut varit mindre, men, sedan Kyrkan blifvit reparerad och i godt stånd satt, kunna desse in* iomster räknas till 300 D:r S:mt. 10:0 För Kloekor, Jord och Bårkläde, Ler» hämtning, Botes - penningar, betalning för Hospitalets Pråm och restituerad accis för Qvarn» tu.lls-Hvete, siego 3753 till 250 D:r Sunt. ivo Testamenten och Föräringar tillflyter understundom Hospitalet; men ej kan till något visst årligen insättas, dock är för år 1753 influtit 70 -D:r 28 ör. Sunt. Uti den för år 173.3 slutne och ingifns Hospitals Suromariske Räkningen upptages hela. inkomsten för samma år nemligen 1638 Stats-Uiskottets Betänk anden, Afrads och Qvarntulls-Span nemål - * i>i44 5 fj!cl. pch Krono-Tionde 241 4 Tillsammans 2,385 T:^ 6 fj:d, och uti Penningar och Persedlars värde utom Spannemålen influtit 15)638; 27? än influtit för försåld Spannemål 2116: 2. 17i7 54: 2 9'
Derjemte har Serafimer-Gillet anhållit, att få föreslå och Kongl. Maj:t undersrälla en Kepartilion Länen emellan, af 12 Konungens Nåd, Berättelse', af den summa Gillet ärligen kunde af sina medel till Laaaretterne aflemna. Summans belopp skulle stadgas efter 10 års medium af hvad på Gillets fond utgått. Härtill har Kongl. Maj:t lemnat Dess Nådiga bifall, med befallning till Serafimer-GWIet, att föreslå en allmän Instruktion för de blifvande Direklionerne, kommandes hvad förordnadt är, alt med nästa år taga sin början, hvarom Nådigt Cirkulär till Landshöfdingarne afgått. Och har Kongl. Maj:t, på samma gång, fattat Dess Nådiga beslut öfver hvad ett och annat Län serskilt angick. Sundhets Collegti bidrag till den Veneriska smittans botande, af de under dess disposition Stående medel, förblifver detsamma som tillförene. Rikets Ständer hafva, vid 1815 års Riksdag, beviljat, och under Sundhets-Collegii vård Ställt, ett ökadt anslag af Åttatusen Riksdaler till nyssnämnde behof, att utgå till näst påföljande Riksdag, och hvilket börtie Länen emellan proportionaliter fördelas. Denna fördelning har, så länge beloppet af Sammanskotts medlen icke var kändt, och hvarje Läns behof, ej med säkerhet utröndt, icke kunnat verkställas, utan] har Kongl. Majit af de nämnde Åttatusende Riksdaler på Vederbörandes anmälan och tillstyrkande, anordnat hvad som funnits nödigt, men anbefallt Collegium, att, i händelse Rikets Ständer fortsätta den beviljade summan, inkomma med underdånigt Förslag till Reparation. Så ofta Kongl. Majit erhållit berättelse, att den Konungens Nåd. Berättelse. 13 den Veneriska smittan på något ställe mer än vanligen visat sig, har Kongl. Maja anbefallt provisoriske och arnbulatoriske Kurhatt, samt anslagit nödige medel. Om inrättande af Läns-* lazarett, på de orter der sådane saknas, hat Kongl. Maj:t förordnat.
Olofliga åverkningar hafva å skogen ägt runi: 1848—49 lill belopp af 34,864 kubikfot. 1849—50 dito 59,354 d:o. 1850—51 dito 48,708 d:o. Summa 142,926 kubikfot. De betydligaste åverkniugarne skedde således under vintren lill år 1850, och den våldsamhet samt det uppenbara trots emot lagarne och deras väktare, hvarmed åverkarne och deras medhållare utöfvade och beledsagade skogsstölderne å kronoparken, föranledde Eders Kongl. Maj:t i Mars månad 1850, att i nåder till stället kommendera 100 man af Calmar Regemente. Under skydd af denna militärbevakning förelogos ej allenast ransakningar med de brottslige, af hvilka många blefvo strängt straffade, utan ock forskningar och spaningar efter de åverkade skogseffekterna, deraf ganska betydliga qvantileter upptäcktes samt dels användes lill utsyningar och dels för Skogsplanterings-Kassans räkning försåldes. Jägmästaren har uppgifvit, att de sålunda vidtagne stränga åtgärder ne injagat en helsosam fruktan hos den talrika del af ortens befolkning, som förut vanligen under vintrarne sysselsatt sig med olofligt skogshygge. Enligt förra underdåniga berättelsen hade till boställen åt Jägmästaren och tvänne af Underjägarne å kronoparken anslagen jord ännu icke hunnit alt blifva uppodlad. Sedermera har sådant blifvit verkstäldt. De bägge häradsallmänningarne, den ena i Handbörds och den andra i Norra Möre härad, komma att indelas till Lrakthuggning, hvarförinnan likväl erfordras rågångsjemkningar, dertill Landtmätare blifvit förordnad. Bergshandteringen. Inom Länet finnas endast några få jerngrufvor, belägne inom Ukna och Trysserums socknar af Norra Tjusts härad. Ar 1849 blefvo grufvorna icke bearbetade.
Utskollen vilja hafva åtta månaders oafbruten lärotid; jag blott sex, och hvarannan dag deraf för gossar, hvarannan för flickor. Mina skäl äro: 1:0. Under en tid af året, December och Januari, är antingen mörka dagar, kallt väder, slaskigt väglag; under en annan, såsom Maj, Juli, Augusti och September, planteringsoch skördetid, då barnen, såsom vid potales sättning och upptagning m. m., behöfvas hemina. 2:0. Barnen orka icke att gå hvarje dag till skolan, då vägen är lång. 3:o. Då tle hvarannan dag få torka sina kläder och skodon, bevara de bättre hälsa och bibehålla munterhet. Man må icke förgäta, att gångstigarne ofta, äfven under torka, leda genom sumpiga trakter och vad. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Barnen skiljas icke alldeles fran hemmet, då de under fyra dagar i veckan äro bland föräldrar och syskon, och få blanda uppläsning med husliga göromål. 5:o. Det är mindre våda för osedlighet, då ungdom af olika kön ej sammanföras vid skolan, under vandringarne dit och på hviloställen. 6:o. Skol-barnens antal blir troligen större och de flyttbara Skolornes behöflighet mindre, när barnen icke så ofta behöfva att gå en lång skolväg. Samma Skolhus och Skolmaterialier blifva ock ti 1 lräck 1 ige för ett dubbelt antal barn, när könen åtskiljas. 7:0. Erfarenheten har ådagalagt användbarheten af hvarannan dags läsning i den förträffliga Folkskolan å Grefve Hamiltons egendom Lyckås i Jönköpings Län. Jag hade dessutom vid denna punkt önskat ett stadgande, som bestämde vissa skoltimmar på dygnet, afseende, att barnet före afgåendet till Skolan och efter hemkomsten kunde laga sina egentliga måltider för dagen och således slippa att medtaga annat, än ett stycke bröd till Skolan. Förödmjukelsen eljest för det i detta afseende mindre väl utrustade barnet, kif, täflan och osämja hör nemligen undanrödjas, ej mindre bland barnen än deras föräldrar.
Flere folk, under en inflytelse, som icke kan beskyllas att hafva varit öfverdrifvet conservativ, hafva, efter vunnen erfarenhet af enkamarsystemets följder, öfvergifvit detsamma och hyllat det andra. De hvälfningar, som skakat Nord-Amerika, Frankrike och Spanien, upplysa oss om ensidighetens vådor. Vid afgörande inom Stånden af det till denna Riksdag hvilande förslaget till INational-representationens ombildning, finnér man tvänne Riksstånd hafva, för införlifvandet af ett conservativt element inom representationen, fordrat andra garantier än de, som förefunnos uti förslaget. Huru erbjuda åt dessa Riks-Stånd den säkerhet, de kräfva i detta hänseende, utan att medgifva dem att sjelfve constituera sig till en sådan del af representationen, som kan utöfva ett veto? Å andra sidan ser man Borgare«ch Bonde-Stånden hafva velat utsträcka sig till allmänna val. Under dén - 13 lior lil! Constitutions-Utskoltets Memorial, N.o 26. 11a olikhet i åsigter inom representationen, finnér man utom densamma en önskan af förändring hafva utbredt sig till alla med borgare-classer. Men det är redan bemärkt, aLt detta valsätt icke lemnar garanti för den insigt uti Sveriges egna statsskick, som de förstnämnde Riks-Stånden ansett sig höra fordra. Om hvarje folks tillvaro såsom nation förulsätter stadga i de förhållanden, som trygga dess sjelfständighet, huru mycket nödvändigare skall den ej vara för Sverige, som, fattigt och ringa befolkad!, likväl ej kan undgå att utöfva ett inflytande på det norra Europas angelägenheter. Dess Statsförhållanden äro derföre ej så enkla; ej heller de insigter ringa, som måste påräknas inom representationen, och utan garantier lära väl de Riksstånd, som fordrat dem, icke lemna Riket åt okända inflytelser, för att sjelf villigt gå sin upplösning lill mötes.
Vill man derföre gå försigtigt till väga, så låter man först arbetet fortgå några år, derunder man hinner samla erfarenhet om arbetet och tivill,a krafter, som erfordras för dess verkställande. Först sedan man inhemtat en sådan erfarenhet, kan man tänka på alt inrätta eli embetsverk på slat. Man säger väl alt man ilar erfarenhet ifrån andra länder. Me,n i fråga örn statistiska tipgifters inhemtande komma sk iljaktighelema emellan de särskilda länderna Samt deras olika administrativa förhållanden alt utöfva ett väsendtligt. inflytande. Hvad som i detta hänseende kan vara lämpligt Uti ett laud. kan möjligen finnas alldeles overkställbar! i eli annat niel beit olika administration. Exempel är taget från Bel gien. men hara olikheten i afseende på ländernas o ika v nist räckhet, mäste förorsaka wisen t iga sk iljaktigbeter. Komilerade hafva lagt så mycken vigt pä Centralbyrån, men i förbigående vill jag endast antyda ali, huru man än må organisera den. och huru nitiskt denna Byrå än må arbeta, blifva dork slutresultaterna beroende på den stone eller mindre noggrannhet, som finnes tili primärupgiflerna. Aro dessa falska, så kan ju icke slutresultatet blifva annat än oriktigt. Genom att hopsummera ett stort antal osanna upgifter, kan man ju icke skäligen vanta eli pålitligt resultat. Nu hafva icke Komilerade visat huru man skall kunna erhålla dessa primärupgifter. Under sådana förhållanden kan jtg för min del icke hoppas och förvänta så stora och vigliga följ ler af del föreslagna embetsverket. som en del personer tyckas förespegla sig. Just om sättet alt förskaffa sig primärupgifter behofvea erfarenhet. Innan man vidt Biger en slutlig organisation hör man innehafva tydlig kunskap om förhållandena, grundad på en säker erfarenhet. Det kan annars hända, att man slutligen finner det blifva så mödosamt och så kostsamt att insamla de erforderliga upgifterna att Staten icke mäktar hära en så.Ian lunga. Och är det min fulla öfvertygelse att. i händelse ett statistiskt embetsverk nu organiseras, vid hvarje Riksdag pretentioner på nya anslag dertill skola framställas.
Inrättningens natur och lidens omständigheter kunna medgifwa, Men 672 Den iz Junii Men da desse underdäninga önskningar ingalunda kunna anses såsom wilker för ett hufwudbeslut öfwer Kongl. Majus Nådiga Proposition, dä en myckenhet af dem just dero af ett sadant beftutS beskaffenhet, har Utskottet ansett sig böra dem i ett serskildt Betänkande til! Aukfens Högloft. Ständer wördfamt öswerlemna. Orebro d. n Maji 1812. Pa det Serskildta Utssottets wägnar, kk. von Lss en. Ullst vig örner. Memsrial! Riksens Ständers, till öfwerlaggning rörande Kong!- Majus Nådiga Proposition till Riksens Ständer om en förändring i Utskrifning^-sättet af det fastställda Förstarknings-Manskapct, nedsatta Serskildta Utskott får wördfamt åberopa sig sitt Memorial as denna dag, innehållande dess yttrande, i anledning as högstberörde Nådiga Proposition, och de hufwudgrunder den innefattar, samt det deri gjorde förbehåll, att lill Riksens Högloft. Stander serskilt fa öfwcrlcmna de underdåniga önskningar det wille tillstyrka, att Riksens Ständer till Hans Kongl. Majtt afgaswe Med fullkomlig insiot deraf, att dessa önskningar ej kunna äga någon bindande kraft i afseende pa det beslut Konung vcb Stander öfwer hufwudsaken gemensamt fatta, har Utskottet med deras öfwerlemnande ej hast någon annan afsigt, an alt Riksens Ständers hemmawarande Medbröder matte se det deras Fulimagtige wakat för deras angelägen - Den i; Zunii. 673 genhcter, och att dek allmänna tankesättet genom dem snarast matte framtränga till Thronen.
I anledning af väckt fråga om allmänna Earidsvägarnes rätande. 0. Rörande yrkad jemkning I transportskyldigheten af Tiondeoch Äfrads-Spannemålen; fann Ridderskapet ‘och Adeln för godt att, enat sistnämnde s:ne Betänkanden redan blifvit af de öfrige g:ne Respective Riks-Stånden blfallne, dervid nu mera låta bero. S. D. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärs och Ekonomi Utskottets den 25 dennes afgifne samt den 27 i samma månad på bordet lagde Memorial, innefattande förslag till jemkning uti de Respective Riks-Ståndens serskilt fattade beslut, rörande Husbehofs-Brän vins-Bränningen och dermed gemenskap egande ämnen; beslöt Riddeiskapet och Adeln att berörde förslag gilla, endast med den förändring att blott en go kannors panna må på landet å en och stunma Egendom, samt i Staden uti ett och samma verk eller hus få nyttjas. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 15 dennes aflåtne samt den 27 i 'kamma månad på bordet lagde 2:ne Memorial, i anledning af de hos Bonde-S^åndet gjorde anmärkningar vid Utskottets fiirst meddeldte Betänkanden: 1. I anledning af yrkad befrielse för flere Krono hemman i norra Halland från skyldigheten att aflemna bränntorf till Warbergs Fästning; samt 2. Angående en närmare reglering af Postfäringen i Riket och serskildt öfverkiagade olä; 49* Prof. Utdr. d, 29 Maji 1818. genheter vid Norrska Postföringen; fann Ridderskapet och Adeln, att enar sistnämnde Betan, kande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande ?:ne Memorial endast borde läggas till handlingarne. *S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott afgifne samt den 23 dennes på bordet lagde Betänkanden: Frän filats-Utskottet: 1.
Hr Bildt, Didrik Gillis: Den siste värde talaren har här framkommit med en uplysning, som, dä målet förevar inom Utsk. icke var bekant. Utsk. hade, vid målets afgörande, ingen anledn. att förmoda, att den boupteekning, som var bifogad af frami. Presidenten af Billberghs arfvingar, vid deras ansökning hos K. M. om befrielse ifrån det Hr af Billbergh ålagda ersättningsansvar, kunde vara i någon mån oriktig. Utsk. utgick från den åsigt att, sedan öfrige skulder blifvit afräknade, för kronofordran skulle afdragas en så stor summa, att en behållning af ungefärligen 20,000 r:dr rgds skulle blifva qvar åt sterbhuset. Det belopp, som efter afdrag af öfriga skulder och nyssnämnde 20.000 ndr kunde upkomma, skulle ingå till betäckande af en del utaf kronans fordran, icke så mycket med afseende på den förlust, Staten lidit genom den Finérska tullbalansen, som derföre att man icke ville gifva prejudikatet af en total afskrifning; hvarjemte man 31 484 Den 15 Mars e. m. ansåg att de 20,000 r;dr rgds, som för familjen skalle återstå kunde gifva enkan och de omyndiga barnen ett anständigt lifsuppehälle. Den som, med afseende på Hr af Billberghs moraliska oskuld i balans-frågan, ihogkommer hans utmärkta förtjenster af fäderneslandet, hans nit och skicklighet, synnerligast vid 1815 års liqvidationer med Preussen, då han bidrog dertill att millioner ingingo lill Svenska Statsvei ket, ulan att derföre erhålla en belöning, som i ringaste män kan motsvara den ådömda balans-skulden, skall linna den eftergift Utsk. afsett i högsta grad billig. Men om nu, såsom Frih.
Länkens transportsecllar blifvit en köljö, samt alltsä Zkven R. §l:rs LancoDtskott ä öeras vägnar, vicl Riksclagarne ären 1810, 1812 ock ,8,5 gikvit LancoRullmägtige clerwecl ökverensstämmancle föreskrifter till efterrättelse, kacle Z6 8tatsocl> Lanco-bltskolten; X. 8t:r som ansett denna inskränkning icke ännu linnus uppbäkvas, velat bos X. Äk:t i underd:bet betsia, att allinän Xungörelse om detta körbällande utfärdas, med tillkännagikvande, att, intill dess annorlunda ak It. 8>:r beslutes oell bebörigen kungöres, utvexling ak sill vev mot transporlsedlar komme att Iiädanekler, liksom de senast kördulna ären, vara inslalld," bvilket körbällande X, iVl:t, i Xungörelse ak den ,8 IVIars s. ä. säsom viden I^da "pä II. 8t:rs underd. laega,an, velat allmänneligen kungöra." I afseende pä okvannämnds X. lVXts, till X. 8tr framställde proposition, yttrade X. 8l:r uti underd. svarakden n kulii, att de ansägo: "korna,nligaste orsaken till den ökverklagade penningekörlägenlieten vara det vacklande begreppet om sedlarnes värde, bvilket etter vexelcoursen vanligen mates," alt de kunnil:
Om produktplacatet och andra prohibitiv a forfattningar för utländska importvaror hos oss upphåfdes, skulle säkerligen derigenom Sverige förberedas den, måhända, ån vigtigare förmånen att tullen å vårt jarn och andra Svenska våsendtliga exportartikiar hos utlänningen äfven nedsattes, likasom ock vår fragthandel, derigenom uppmuntrades, synnerligast på Holland, då deremot med våra nu gällande handelsstadgar, våra medbröder, Norrmånnerne, kunna begagna sig deraf, men icke vi sjelfve. Vid Högloft. Bevillnings-Utskottets meranåmnde Betänkande, torde jag äfven få anmärka att: i) Den deruti föreslagne Juryn icke enligt min tanka blir det åsyftade ändamålet motsvarig, utan endast ländande till collisiener oeh chicaner. Ej eller är det otroligt att, i anseende till vårderingsmånnernes olika interessen (ty värr nästan alltid enda driffjädern till men - Den 5 Julli <% mé 53 niskans handlingar) det lätteligen kunde hända alt rösterne blefvo lika delte vid valet af Ordförande som i en slik händelse således icke blefve vald. 2) Anser jag ej eller de projecterade Auctionerne åndamålsenlige, den till deras verkställande föreslagne minsta tiden af i4 dygn efter första Kungörelsens införande i Stockholms och Götheborgs Tidningar blir alldeles olämplig på mera aflägsna orter som t. ex. på Gottland, hvars postgång beroende af väder och vind, vissa tider på året år understundom flera månader afbruten, då deremot genom ett längre fördröjande mera ömtåliga varor skulle äfventyra att förskämmas. 5J Torde vårdett beftämmande å diverse utgående produkter, beråknadt, enligt Magistraternes eller Måklarnes uppgifter efter olika orters medelpris, icke 'tolltid blifva den lämpligaste normen. Såsom exempel, till styrka för denna min tanka, har jag, i mitt förut under Riksdagens lopp afgifna Betänkande, åberopat den efter samma princip enormt förhöjde tullen å Gottlåndsk kalk.
Vi hade alls ingen orsak att gömma oss, det fanns ingen, vi behöfde frukta att möta, vi behöfde inte stjäla oss till att träffa hvarandra, vi råkades ändå så ofta vi ville i familjer och ute, både i sällskap med andra människor och på tu man hand. Men det var något helt oeh hållet särskildt med den här gatan. Det var, som hade den varit vår egen mark. Det är löjligt! Det fanns ingen plats, där vi voro så helt oss själfva, som just här. Vi kände hvarandra så väl, vi voro vänner också, verkliga vänner, och vi hade ingenting, vi dolde för hvarann. Men när vi kommo in här, där staden med ens var borta, fast vi hade den så nära rundt omkring oss, och dit bullret från fabrikerna och från gatorna trängde dämpadt som en hvissling, en pigg och lefnadsglad hvissling från järnvägen igenom tystnaden — men för öfrigt stillhet, som om vore vi ensamma, vi båda, ensamma med hvarann — här inne, ser du, på den här otrefliga bakgatan, som inte finns till för stadsborna, här kommo våra bästa tankar fram, här kände vi ännu mera innerligt än ute i världen, att vi hade en värld för oss själfva, att vi stodo utanför, och att allt det andra inte rörde oss och inte fanns till för oss.
Den fördel, med hänsyn till tjenstbarheten, som härflyter af en längre vana vid den ena eller andra arten af tjenstgöring, vare sig lill sjös eller vid landt-arméen, behöfver härigenom icke gå förlorad, enär Kongl. Majit alltid är i tillfälle, att vid befordringar fästa serskildt Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. 67 nådigt afseende på forvärfvad erfarenhet och ådagalagd skicklighet inom den afdelning af korpsen, der befordran sökes. För uppgörande af ett ändamålsenligt förslag till organisation af läkarestaten vid Kongl, flottan, möta i alla fall vida större svårigheter, än då frågan är om läkare-personalen vid arméen, i anseende till det missförhållande som eger rum emellan den styrka, hvilken under fredstid är till tjenstgöring vid Kongl, flottans stationer eller till öfning på sjön beordrad, samt alltså tarfvar läkarevård om den, som, vid inträffande krigsrustning anlitas, enär den förra icke fullt uppgår till en femtedel af den personal, som, vid hela flottans utrustning, i tjenstgöring inträder, hvaraf ock följer å ena sidan, att en läkare-stat, beräknad for behofvet under fred, i ingen mon motsvarar det under krig, och å den andra, att underhållande i fredstid af en läkare-korps, som blefve tillräcklig äfven för krig, skulle medföra allt för stora utgifter. En medelväg mäste således sökas, men äfven denna är icke lätt att finna. Beräknas nu, med ledning af den meddelade planen, hehofvet af läkare vid flottan, under fred efter samma grunder som vid ordnandet af arméens läkarevård blifvit följde, såvidt nämligen de äro hit tillämpliga; så erfordras: Vid Carlskrona station Regements-läkare 2. Bataljonsläkare ^'8 Vid Stockholms station: Regements-läkare i. Vid Götheborgs station: Batalj ons-läkare l*> hvartill kommer under öfningstiden hvarje år å 1 Fregatt: Uppbörds-läkare 1. Biträdande dito 1. Dito dito 3. Transport 19. 68 Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. om Statsverk. 1850.