Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förhåller sig icke så, att de strömmar, der Kongsådra finnes, äro obestämde. Lagen är bestämd, att Kungsådra skall vara öppen, der den af ålder varit häfver. Att nu bestämma, livar den skulle vara öppen, eller sluten, går ej an, efter nu gällande lagar. Der den förr varit öppen, der skall den, enligt lag, ännu hållas öppen till f:dels bredd, och der vattnet Sr djupast. Detta lemnar all rätt för de ofvanföre belägne, att få fånga den fisk, som tillkommer dem, i den mån som laxen kan komma upp genom Kungsådran. Hvad åter angår, att man genom lag skulle förekomma laxens minskning, på det en ägare, sorn kan stänga tvärtöfver en ström, icke för sådan orsak skulle få göra det, så ligger det inom gränsen af den enskilta äganderätten, att härvid göra det, sorn anses nyttigast, och jag tror ej, att man mera kan föreskrifva den en särskilt lag i detta afseende, än om man ville föreskrifva någon, att ej för mycket utbruka en åker, derföre att han sedan deraf finge mindre god skörd. Jag anser således Betänkandet riktigt, och tillstyrker bifall derå. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansåg Lagoch Ekonomiutskottens ifrågavarande Betänkande böra, på 8 Den 8 Maji. grand af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla berörde Betänkande. Ropades Ja. Då nu å nyo föredrogs StatsUtskottets den 16 sistlidne April under N:o io4 afgifne, och den 21 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående anslag af medel till kostnaderne vid Högtsalig Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sofia Albertinas begrafning, blef berörde Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Hr Lefre'n: Jag röstar till bifall å ifrågav. betänkande, på de grunder, som jag redan vid föreg:de riksdag anfört. Frih. Cederström, Jacob: Det torde vara öfverflödigt alt äfven jag til prot. anmäler, det jag röstar för bifall till della förslag, men jag har en moralisk pligt att förklara, hvarföre jag sä röstar. Vid 1812 års riksdag blef nemi. af mig anmärkt, alt detta förslag ej kunde dä lagligen antagas, först emedan det ej var lagligt att antaga ett förslag vid samma riksdag fråga derom blifvit väckt, och sedermera äfven derföre, att det var stridande mot 86 § i grundlagen. Då lagen detta oaktadt blef antagen, är det således med glädje, som jag nu afgifver mitt votum för dess borttagande. Hr Lagerheim, Lars Magnus: Den mindre grundlagsenliga tillkomsten af indragningsmakten, det högtidliga löftet om dess återgifvande så snart de, då den beviljades, afsedda förhållanden sådant medgåfve, äfvensom denna makts otillräcklighet för ändamålet, om den ej med full kraft och ihärdighet, samt nära nog förhatligt tillämpas, synes redan utgöra icke ovigtiga skäl för dess borttagande. Dä härtill lägges den på sednare tider synbara motviljan hos vederb. att begagna detta retsamma och måhända redan förslöade vapen, äfven oaktadt högsta statsmakten, corporationer och enskilde, till mehn för nödigt inflytande och 2 H. " 34 266 Den 7 September. verksamhet, ofta till heder och medborgerligt anseende, genom de grofsta smädelser och i lagen uttryckligen förbjudna lögnaktiga förvridningar blifvit försåtligt anfallna, framstår deraf en ytterligare anledn. för R. St. att icke vidare kämpa för dess bibehållande. Visserligen skulle en förbättrad jury-inrättning och starkare i tryckfr.lagen nedlagde motvigter till hämmande af pressens sjelfsvåld dessförinnan varit önskvärde.
Då denna Motion nu genast skall remitteras, hvilket jag bekänner, jag icke trodde vara nödvändigt; ber jag att få fästa Utskottets uppmärksamhet derpå, att det vore mera ändamålsenligt, att anslå Slipendii-medel åt Generaler eller högre Militairpersoner, än till unga Officerare. De förre kunde, med den erfarenhet och sakkännedom de ägde, till Regeringen afgifva berättelser och beskrif - 36q Den 4 December e, m. ningar på utländska inrättningar och krigsbruk, samt skulle kanhända ej förnekas alt åtfölja Högqvarteren. De yngre åter kunna föga gagna, och få troligtvis ej tillåtelse att vara med. Ett annat» ja kanske flera goda ändamål kunde derigenom vinnas, t. ex. att inga stora Öfningsläger behöfdes, för att inöfva Generalerne» utan våra Regementen lunde få använda sin Exercistid att lära sig hvad för kriget är oumbärligt och nyttigt, saint de yngre Officerare dervid inhemta nödige kunskaper, och göra långt nyttigare lärospån, än i utländska härar. Herr von Vegesach: Herr Hjerta har trott, det jag föreslagit att utskicka Officerare af Subaltem-graderne; jag har nämnt Ryttmästare och Capitai ner, samt en RegementsOfficer, och ifrån denna ståndpunkt i Armeen tror jag man lätteligen kan blifva emploijerad, och inhämta detsamma* som Herr Hjerta i sitt yttrande åsyftat» Friherre von Duben: Mig tyckes, sorn Herr Hjerta ej rigtigt uppfattat Herr von Vegesachs Motion. Att stipendiera Generaler, för att på ett år utrikes lära sig föra Armeer, är ej meningen , och skulle icke eller uppfylla ändamålet. Meningen måtte vara, att stipendier» Majorer, Capitaine!, Subajtern-Officerare och tilläfventyrs en och annan Öfverste, för alt som Volontai - Den 4 December c. m. rer, der de ej som Officerare kunna blifva anställde, deltaga i ett actift krig, se huru det tillgår vid främmande Armeer, och dymedelst tillvinna sig kunskaper och erfarenhet i krigsyrkets practiska delar.
Hvad sjelfva saken beträffar, torde R. o. Ad. finna, att lägre ränta i förening med rabatt å lånecapitalet i sjelfva verket blir detsamma sorn högre ränta utan rabatt. I afseende på kostnaden kommer det på ett ut, men för omsättningen är skillnaden af vigt. Jag finner icke, att man bör förbjuda rabatt, i händelse derpå något kan vinnas i det hela. Det sker icke heller genom antagandet af PresteStrs beslut, som derom ingenting nämner. Detta stillatigande anser jag också vara lämpligt för att binda fullmägtige, ehuru jag tror, att det vore bäst, om upplåningen skedde al pari, fastän mot högre ränta, om så påfordras. Med Hr Stuart ville jag derföre instämma uti det af honom uppgifna redactionsför^lag, om jag icke hyste samma farhåga som Frih. af Den 9 Mars e. ia. Koldin, att, derest R. o. Ad. skulle skilja sig från den be-' stämda siffran af 5 proc., man skulle komma till så många olikheter, att något sammanstämmande beslut inom Standell svårligen skulle kunna vinnas. Men om man stadnar vid PresteStrs beslut, vinner man troligen det ändamål, Frih. af Nordin åsyftar, utan att hindra fullmägtige rätta sig efter omständigheterna. Hr Nordenanckar, Fredr. Wilh.: Det är egentligen i anleda, af Frih. af Nordins yttrande, som jag begärt ordet för alt uttrycka den tanke, att jag i närvar, stund anser det vara för Sverige mindre väl beräknadt att upptaga lån mot nedsättning af lånecapitalet och låg ränta. En stat, hvars credit behöfver grundläggas, måste vara beredd på, att det första länet icke kan erhållas på så fördelaktiga vilkor, alt icke en omsättning snart kommer i fråga. Mot 4 proe:s ränta skall man måhända icke kunna erhålla mer än 88, go a 92 af 100, hvaraf följden blir en omsättning inom några fä år. Jag har i mina händer en jemnförelse emellan Englands upplåning å 3 proc:s och 5 procts obligationer, hvilken visar, att 3 proclslånen i allmänhet gifvit en vinst af £ proc. om året.
Sedan jag således med Ja besvarat denna fråga, återstår till besvarande den sista och kanske svåraste, huru skall detta kunna verkställas och hvar skola Medel dertill utfinnas? Då Utskotten antagit år 1820, såsom den kortaste tidpunct hvartill Byggnads - biträdet skall sträcka sig, anser jag mig också böra 582 Den 30 April. inskränka min beräkning till denna tid, Enligt 181? års fastställde generela Arbets-Plan uppgår. 1818, 1819 och 1820 årens Byggnads-Summa till 1,317,494 R:dr. Afbetalning till Disconten 170,558 5 proCents ränta till Actie Ägarne _ _ 34?>?32 ~ Summa utgift för alla 3 åren i,833>?84 Ridr. Beräknade tillgångar till denna utgift äro: Enligt Arbets-Plan 20 proCent af Actie-Capitalet — 6*85240 — 3 års Discont-vinst å i20jOCO R:dr årligen 360,000 — Förmodad Canallnkomst — 16,000 — När härtill lägges det beviljade Byggnads-biträdet för alla 3 åren, å 300,000 R:dr om året, med goo.ooo — uppkommer en Summa af 1,904,240 R:dr; hvilken således utvisar ett , öfverskott af 70,656 R:dr. Men, Mine Herrar! uti denna Calcul är Di. scont-vinsten upptagen att utgå till fullt belopp till och med år 1820. När nu denna ej utgår, och således bör från tillgången afdragas med 360,000 R:dr, hvilka således saknas bland Inkomsterna, uppkommer en verkelig brist uti tillgångarne af 289,344 R:cJri fiuru lätt kan icke vid ett Arbete af denna omfattning, Den 30 April. *85 pl trenne år omständigheter förekomma, som öka denna brist, ehuru visst för närvarande ej någon annan anledning dertill visar sig, än hvad som förlorats, genom att anstalter för Arbetets fortgång, innevarande år, ej ännu för bristande Medel kunnat verkställas.
En gyllene ring föll nu i hans knä; han skådade upp och såg två svanar glänsa i rymden mot de mörka drifvande molnen. På ringen såg han runor ristade, som sade honom, hvar Fröj vore att finna. Skidbladner, städse gynnadt af medvind, styrdes dit; de flyttande jättarne öfverrumplades. Njord nedlade med egen hand det vidunder, som under färden vaktade Fröj, och han återvände med sin son till Asgard. Idun, Fröja och Fröj voro återvunna åt gudarne. Växtlighetsdiserna visade sig åter som deras vänner. Valand, den förfärlige, var dräpt och fimbulvinterns makt därmed bruten. HALFDANS TÅG MOT NORDEN. EGILS DÖD. Nu kommo öfver Midgard år som voro löftesrika för lif och blomstring. Isfälten, som betäckte den stora nordiska ön, smälte under solens varma strålar. Så tyst det förut varit på de ofantliga jökelslätterna, så lifligt var där nu, ty oräkneliga rännilar sorlade där och förenade sig till bäckar, som gräfde sig allt djupare bäddar och med samlad kraft vordo till åar och älfvar, hvilka mällan grönskimrande isväggar brusade hän till hafvet. Mer och mer drogo sig isfälten tillbaka. För hvarje år visade sig grönskan något tidigare i dalarne och räckte något längre. Vintern började närma sig lagstadgade gränser och nöja sig med de månskiften, som ursprungligen blifvit tilldelade den. Trädslag, som under fimbulvintern blifvit förkrympta till buskar eller till refvor, som kröpo under snön utefter marken, började resa sig med stam och krona, och de många, som dött ut, fingo efterträdare genom frön, som vind och bölja förde öfver till norden. Denna förvandling gick först sakta, men vardt underbart påskyndad genom en tilldragelse i människovärlden. Folkstammarne söder om hafvet i det stora rike Halfdan behärrskade, sammankallades af honom till tings, och han frågade dem, om de vore af hans tanke, att det heliga land, som hade i sitt sköte fädernas grafvar, borde återvinnas och nybyggas.
StatsUtsk. hafva saknat både skäl och befogenhet till det förklarande, att någon hufvudräntepersedels förvandling till penningar skulle innefatta ett ”uprifvande af Konungens och Ständernas beslut” enär tvärtom just det innefattar ett sådant uprifvande att förvandla någon hufvudräntepersedel, t. ex. dagsverken, sora utgöra en femtedel af hela ordinarie räntan, till andra persedlar, såsom spanmål, smör, kött etc. Jag uprepar att en sådan förvandling af någon persedel till andra persedlar, eller, om den ej bibehålles, till annat än penningar, ingalunda varit afsedd, hvarken i Konungens 168 Den 20 M aj f. m. Propos. eller R. St:rs beslut vid förra Riksdagen; att den blefve skadlig och, åtminstone hvad dagsverken beträffar, skulle ovilkorligen föranleda en skatteförhöjning; att den skulle än mer inveckla de redan nog intrasslade skatteförhållandena, och leda snart sagdt lili en ny skattläggning i persedlar, samt dessutom i verkställigheten möta otaliga hinder och svårigheter. Detta grundmisstag af StatsUtsk. finner jag tillräckligt motivera en vördsam anhållan om återremiss. Hr von Troil, Sani. Gust.: I afseende på den siste värde talarens yttrande vore ganska mycket att anmärka, och derest dissciisionen konimer att fortgå öfver denna punkt, anhåller jag att i detta afseende få behålla ordet, men då här af en talare blifvit föreslaget, att denna punkt skall tills vidare upskjutas, så anhåller jag att först måtte afgöras huruvida detta verkligen kommer att ske, i hvilket fall jag till längre fram skall spara mitt svaromål. Skulle deremot discussionen öfver denna punkt komma att fortgå, så anhåller jag att fortfarande få behålla ordet.
Det är män och qvinnor af incastammen, som samma dag blifvit af kungen i nåd parvis förenade och som denna natt, enligt lagen, vaka och bedja vid solgudens altare. Härinne hvilar en ung man; han har lagt armen kring sin bruds lif och stirrar bort mot den lysande vestern. Det är Itos med sin unga brud, Tiraccas dotter, som lugnt lutar sitt hufvud mot hans bröst. Han stirrar in i den glödande aska, som gömmer qvarlefvorna af en af hans till okänd framtid invigda stam. I de glödande resterna af den stora offerelden, formar sig den döende elden och den ännu uppstigande röken till fantastiska figurer, af hvilka han söker sluta sig till framtiden; men först och främst letar han efter svaret på den för honom oförklarliga gåta, som lärt honom vända hat till kärlek, blodtörst till vänskap denna hos Inca och hans folk outgrundliga förmåga att kunna genom det goda, det blida, tygla och binda menniskans hämndlystnad, binda den i mildhetens och kärlekens olösliga länkar. Morgonrodnaden kastar sitt fina skimmer öfver staden och nejden. Dagen gryr öfver alla de tusen slumrande varelser, som dansat sig i sömn och nu med de första solstrålarne skola börja från början igen och ånyo fira solens fest. En flock flyttfoglar drifver öfver staden. Deras vingslag höras som ett enformigt brusande. Högt uppe, der skogen slutar och bergens enformiga konturer taga vid, slår sig flocken ned. Den ordnar sina vingar och hvilar ut, innan färden åter går framåt mot nord. Solen stiger upp öfver horisonten. Folket vaknar. Foglarnes vingar bredas ut, upp i höjden bär det åter igen. Vingarnes sus dör bort, i detsamma folkets morgonsång börjar dernere. Ty dagen har åter börjat en ny dag för solens barn. ETT BESÖK HOS AZTEKERNA Ett besök hos Aztekerna. Staden Mexiko hade i det 14:de århundradet ett förtjusande läge.
Balans till år 1858: Skuld, antecknad inom linien, 26. 10. Utgifter: Balans till år 1858: Debet. Balans från år 1856: Fordringar och förskott, antecknade inom linien, 981: 31. 11. Uppbörd: Credit. Balans från år 1856: Skuld, antecknad inom linien, 31: 6. — Utgifter: Balans till år 1858: Fordringar och förskott, antecknade inom linien, 350: 32. 5. Debet, Balans från år 1856: Fordringar och förskott, antecknade inom linien, 26,500: 19. 6. Uppbörd: Från Kongl. Stats-kontoret, stats-anslag m. m. 215,054: 17: 1. Balans till år 1858: Credit. Balans från år 1856: Utgifter: Gratialist-anderhåll 114,320 A IF ning 6,000: Armé«ns Pensions-kassas andel af inkomsten 81,775: 1. 2. Balans till år 1858: Utlånta medel — 1,826,611: 32. Debet. Balans från år 1856: Fordringar och förskott, antecknade inom linien, 7,366: 2. 2. Uppbörd: Ersättning för reservhemmans-räntor och kronotionde 16,636: 4. 10. Balans till år 1858: Balans från år 1856: Skuld 1.650: Dito, antecknad inom linien, 3,833: 13. — Utgifter: Inqvarterings-kostnader 8,386: 24. Balans till år 1858: Fordringar och förskott, antecknade inom linien, 8,740: 11. 5. - Debet. Balans från år 1856: Fordringar och förskott, antecknade inom linien, 7,487: 36. 6. Uppbörd: Ersättning för hemmansräntor och arrenden 33,097: 17. 8. Balans till år 1858:
Alströmers nya motion må såsom kontra-propos. upptagas och således komma att blifva remitterad nu efteråt. Likaledes får jag bestrida såsom olagligt det utaf Hr Munck af Rosenschöld väckta förslag, om bankovinstens användande lill utvidgning af bankens lånerörelse, emedan detta förslag icke heller blifvit väckt inom den af grundlagen bestämda tid. Hvad åter Gr. Gyldenstolpes begäran om återremiss beträffar, sä kan den visserligen icke i afseende på formen bestridas, och om Gr. Gyldenstolpe fortfar i detta yrkande och Ståndet, beslutar en återremiss, så har jag visserligen icke något deremot, hvarvid jag likväl yrkar att hvarken Frih. Alströmers eller Hr Munck af Rosenschölds förslag må vid kontra-propos. komma i fråga. I afseende på detta Frih. Cederströms anförande, tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm., att den af Frih. Alströmer väckta motion om anslag till anläggning af jernvägar särskildt skulle blifva föredragen, så snart nu förevar, fråga blifvit afgjord. Gr. Frölich, Gust. Erik: Jag tager mig friheten hemställa till Hr Munck af Rosenschöld, om icke han skulle vilja afstå ifrån den af honom begärda votering, då han tydligen bordt finna att husets majoritet svarat ja. Detta svar var så betydligt öfvervägande, att utslaget af voteringen tyckes på förhand kunna bestämmas; och hvarföre då taga bort en tid, som tyckes verkligen vara dyrbar, då Den 12 Februari f. m. 421 vi se på bordlistan luiru många mål som återstå till R. o, Ad:s afgörande. Jag hemställer alltså till Hr Munck af Rosenschöld ytterligare, örn han icke vill afstå ifrån votering. Häruti hördes mänga ledamöter instämma. Gr. Gyldenstolpe: Jag kan icke instämma i Frih. Cederslröms påstående alt Hr Munck af Rosenschölds förslag är olagligt. Jag anser att det är obilligt af Hr Munck af Rosenschöld emot Ståndet, att begära votering, då så mänga röster redan hafva höjt sig till bifall för det förslag som Hr von Hartmansdorff framlagt.
Jag har allt sedan Riksd agens början yrkat indragningar oc h besparingar uti utgifterne, och om jag härutinnan af Canalens förfäcktare blifvit understödd, så är det troligt, att medel för Canalen uti bevillningsväg kunnat blifva tillgänglige, utan att bevillnings-summan derföre behöft blifva ökad. Jag kan deremot aldrig tillstyrka att Sven; ska folket, medelst ett Stats-låne-system, insöfves och bedrages, i afseende å det verkliga förhållandet med dess skattebidrag, som vid denna Riksdag, efter ali sannolikhet, kommo att blifva högst betydeligt förökade. Den 6 Ausust i e» in. Jag utbeder mig att äfven vid de-tta tillfälle få nämna, huru jag händelsevis, just i dag, fått se inkomsterne vid Södertelje Canal» som ännu i år icke uppgått till 1200 R:dr Banco. Detta torde få gälla såsom ett litet stöd för mine yttrsde farhågor i anseende till möjligheten för Götha Canal, att i framtiden återgälda de lånebidrag. sorn af Staten blifvit för-» skjutne* eller framdeles komma att förskjutas». J»g anhåller om återremiss utaf Betänkandet* och att dessa mina anmärkniDgar icke måtte lemnäs utan allt afseende. Herr Munck aj Rofenjkjotd, Eberhardt Det hufvudsakliga, sorn gifvit mig anledning att begära ordet, hsr redan blifvit anfördt af den siste värde talaren nemligen att en anmärkning emot Konungens beslut, i afseende på Götha CanalDirections protest hade snarare bordt i ConstitutionsUtskottet, än här framställas» jag tror ock, att det är stor skillnad emellan en protest emot Riksens Ständers beslut och en Mäklares protest emot en växel. Jag vill dock. ej yttra mig vidare uti detta ämne, jag afhålles derifrån af en upprigtig högaktning för den värde ledamotens öfvertygelse och för hans lifliga känsla af en liden förment oförrätt. Da calculer man nu hort af en annan värd talare framställas , om nyttan af canalen, tjena tilL föga båtnad.
Då genom Kongl. Maj:ts Nådiga förordning om Svenska jern-effeklers stämpling af den 12 Januari 1855, hvilken upphäfver Kongl. Förordningen om jern-vräkeriet i Riket af den 17 Maj 1814 och den deröfver utfärdade Nådiga Förklaring af den 5 November 1818, vederbörande tjenstemäns vid jern-och metall-vågarne befattning blifvit inskränkt dertill, alt endast tillse, att de vågförda och uppvägda effekterne äro försedda med föreskrifna stämplar eller märken, hafva Fullmäktige, på sätt af § 46 i Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse inhemtas, öfver stadgandet i Reglementets 150 § meddelat den förklaring, all den omständighet, att uti våg-attester, hvilka blifvit utfärdade öfver jern, koppar och andra vågförda effekter, uppvägda efter kungörandet af förstomförmälda Kongl, förordning och ämnade att hos Banken belånas, saknas intyg dels att berörde effekter vid uppvägningen blifvit, enligt förfättningarne, till sin fullgoda beskaffenhet granskade och pröfvade, och dels alt de i bunkar och lådor förvarade effekterna undergått en med förut gällande föreskrifter öfverenstämmande besigtning och pröfning, icke må utgöra hinder för låns beviljande. Med gillande af den förklaring, Fullmäktige sålunda meddelat, har Utskottet, såsom följd deraf, ansett ofvanintagna föreskrifter under litt. a) och c) i l-.sta momentet af 450 § böra från Reglementet uteslutas. Uti afgifven motion bar Herr S. Renström föreslagit, att Låne-kontoret i Götheborg måtte vid belåning af jern och metaller, stående på vågen i nämnde stad, antaga lika beskaffade attester, som andra publika Såne-inrättningar och kassor derstädes godkänna, eller med underskrift af allenast 2:ne vågmästare.
20:de punkten bifölls med de förändringar, att 1 :o, i fråga om momentet litt. a, ny lön för en Bataljons-predikant beviljades med 500 R:dr Riksmynt; 2:o, i fråga om momentet litt. c, såsom tillgång för 0 nya Sergeants-löner, i stället för de af Utskottet beräknade 8 nuvarande Distinktions-korporalers med 165 R:dr för hvardera utgående arfvoden, endast 75 R:dr å hvartdera af dessa arfvoden med tillhopa 600 R:dr beräknades och derföre skillnaden mellan denna summa och berörde Sergeants-löners sammanlagda belopp till fyllnad i aflöningen anvisades med 5,400 R:dr Riksmynt; samt 5:o, i fråga om Utskottets hemställan rörande den i Svea Lifgardets kontanta anslag erforderliga fylluads-summa, denna summa, med iakttagande al förenämnde förändringar, hvarigenom Ridderskapet och Adeln med tillsammans 1,220 R:dr Riksmynt förhöjt de af Utskottet föreslagna anslags-belopp, beviljades med 24,662 R:dr, i stället för 23,442 Ridr Riksmynt. 2 l:sta punkten bifölls med samma förändringar, som med afseende på Svea Lifgardet i nästföregående punkt blifvit af Ridderskapet och Adeln beslutade. 22:dra punkten bifölls. 23:dje punkten bifölls med undantag af dels momentet litt. b,i fråga hvarom Ridderskapet och Adeln beviljade den af Kongl. Majit föreslagne nya lönen af 500 R:dr för en Bataljons-predikant vid hvartdera Artilleri-regementet, och dels det moment, deruti Utskottet yttrar sig om bela den erforderliga tillökningen i Artilleriets anslag samt sättet, hvarpå detta anslag må utgå, hvilket sednare moment, på grund af deremot gjorda anmärkningar, återremitterades. 24:de och 25:te punkterna biföllos.
StatsContoiret i underdånighet yttrat, angående pensions-rätt för visse tjenstemän vid Landt-staten, har E. K: M. i Nåder föreslagit, att eflernärnnde tjenstemän må, efter omkring 40 års tjenst och vid uppnådde 65 lefnads-år samt efter företedt läkarebevis öfver en försvagad helsa, vid afskeds-tagandet undfå pensioner till följande belopp, nemligen: Lands-Secreterare och LandsKamererare 1,200 R:dr, Landt-Räntmästare 1,000 R;dr, Kronofogde 800 R:dr och Härads-skrifvare 600 R:dr; och iiafva Rikets Ständer funnit skäl till hvad E. K. M. sålunda i Nåder föreslagit bifall lemna, med allenast den förändring, att Rikets Ständer ansett Landt-Räntmästare böra uppföras till samma pensions-belopp, som Kronofogdar, eller 800 R:dr. Uti öfriga under Andra Hufvud-Titeln förekommande utgifts-summor har någon förändring icke egt rum, utan hafva de blifvit uppförde till enahanda belopp, som vid sista Stats-regleringen; i följd af hvilket allt denna HufvudTitel nu upptager nedananförde conlanta anslag, alt från och med 1841 års början oah intill näst vidtagande Stats-reglering utgå, nemligen: Banco. Civileoch Landt-Statems. Rikets Högsta Embeten: Stats-Ministrarne 19,000 Stats-Råden 53,000 Justitise-Råden 48,000