Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var “ Nya Dagligt Allehandas “ protektionistiska intresse för den inhemska produktionen, som kom tidningen att från början intaga denna helt vänskapliga ställning till ett parti, hvars alla ' medlemmar, utom grefve Posse sjelf och möjligen en eller annan dertill, veterligen då som ännu i dag voro afgjorda anhängare af protektio Ur dagens Ksönika. 2nismen, om man än icke ansåg tidpunkten rätt lämplig för att öppet uttala denna åsigt i ett offentligt program. Å andra sidan var det egentligen “ Aftonbladet “, som från början med den bestämdaste ovilja uttalade sig mot det hya partiet,hvars bildande tillskrefs “ en eller annan ärelysten persons tanke på att genom en blandning af mycket olika elementer skapa ett parti, som skulle gå och gälla för att vara en venster, men som skulle kunna begagnas för reaktionära ändamål “. I fortsättningen tillfogades sedan med en högst maliciös hänsyftning på grefve Posses person något om * huru “ den skånska adeln har på mycket nära håll sett, med hvilken slughet den politiska reaktionen i Danmark förstått att för sina syften begagna “ bondevännernes parti “. — “ Det är också en skånsk godsegare, grefve A. Posse, §om är huf-vudet för och själen uti den besynnerliga fusion o. s. v. “ heter det så till slut med en tydlig hänvisning till det ofosterländska lokalintresse, hvilket här skulle framställas såsom den egentligen drifvande kraften. Den missuppfattning, hvartill “ Aftonbladet “ här gjorde sig skyldigt vid bedömandet af den ställning, landtmaima-partiet och grefve Posse intagit till den svenska jordbruksnäringen och dess oprivilegierade idkare, har som bekant äfven allt sedermera endast allt för ofta gått igen och med en viss fördel framhäfts från deras motståndares sida. Den har dock enligt vår ringa åsigt icke derför under tidernas lopp förlorat något af sin ursprungliga orimlighet. Ser man rätt på saken, kan det nämligen här icke finnas anledning att tala om något specifikt skånskt intresse mera än om hvilket som helst annat landskapsintresse.
För den nyligen på Öland anlagda Köpingen Mörbylånga har ett Reglemente blifvit utfärdade Kongl. Majit, 50m, under den so Februarii 1822, tills vidare beviljat Rönneby Köping en vidsträcktare handelsfrihet på inrikes orter, i likhet med den, hvaraf åtskilja andra Köpingar en längre tid varit i åtnjutande, har i Nåder försäkrat denna Köping om fortfarande af samma handelsfrihet, och tillika meddelat sådana stadganden, hvarigenom Köpingen, så vidt närvarande omständigheter medgifvit, blifvit oberoende af Carlskrona Stad. I anledning af åtskilliga Riksdags-Fullmägtiges gjorda anhållan om vidsträcktare handels-rättighet för Köpingen Döderhultsvik, hafva, bland annat, Köpingens fartyg blifvit befriade från skyldigheten att vid resor till Rikets södra orter anlöpa Calmar för tullens erläggande. Kongl, Maj:t har dessutom, i anledning io8 Kongl. Maj.ts Nådiga Berätt. N.o 1. af Rikets Ständers underdåniga framställning, låtit undersöka förhållandet med de afgifter, hvilka Städerna uppbära af fartyg, sorn besöka de inom deras Tullkammare-districter belägna Köpingar och Landthamnar, samt derefter i Nåder förordnat, att ifrågavarande afgifter icke skola ega rum i andra fall, än då fartyg och båtar ankomma till eller afgå ifrån en hamn, der sådana afgifter äro i behörig ordning fastställda; att den genom afgifterna inflytande inkomst skall i främsta rummet användas till det föremål, som med deras erläggande egentligen åsyftas, nemligen iståndsättande och vidmagthållande af den hamn, der de uppbäras, samt att, till vinnande af ordning och afböjande af obehörig beskattning på sjöfarten, serskilda Taxor skola, genom Kongl. Maj:ts Refallningshafvandes försorg, upprättas för hvarje Stad, utvisande hvilka afgifter Staden är berättigad att af sjöfarande uppbära, samt till hvad belopp de skola utgå, m. m.
Landtmäleri-Fiskalen » 1,200: — Aktuarien » 1,000: — 5 Ingeniörer, 800 R:dr hvardera » 4,000: •— 1 Vaktmästare, utom bostad .. » 200: — 1 Kammardräng » 200: — samt till kanslibiträde, att af Sekreteraren, som deraf ensamt är i behof, disponeras » 600: — Summa B:ko R:dr 13,200: — Huruvida någon del af den nu föreslagna tillökningen borde, till förekommande af IndragningsStatens betungande i framtiden utgå under namn af tjenstgörings-arfvode, på sätt vid åtskillige senare regleringar blifvit bestämdt, torde varda ultedt af R. H. Stms StatsUlsk. till hvars handläggning jag vördsammast anhåller att denna min motion måtte remitteras. Remitterades till StatsUtsk. Upläsles följande af Hr Hård, Adam, inlemnade motion: Då den af Rikets sednast församlade Ständer fastställda Bevilln:sFörordn. af d. 1 September 1851, 27 § 1 mom. vid tillämpningen inora så väl Taxeringssom Pröfningskomiléer visat sig föranleda lill tvistigheler och olika beskattning, så vågar jag vördsamt hos R. o. Ad. föreslå förändrad redaktion af nämde §:s l:sta morn., så att den finge följande lydelse: ”1:0. För följande på landet boende personer skall afgiften bestämmas sålunda.” — Den 31 December f. m. Under anhållan att få denna motion till vederbörligt Utsk. remitterad. Remitterades till BevillmsUtsk. Uplästes en af Ur Bråkenhjelm, Pehr Reinh., inlemnad sålydande motion:
Utdelningen af Silfver-exemplar till Herrar Stats-Ministrarne, och dem bland deras Excellencer Rikets Herrar, som i Stockholm vistas, äfven - Berättelse af Banco-Fullmägtige. 5g som Ledamöterne af Svenska och Norska Stats-Råden, Herr Landt-Marskalken och de ordinarie Talmännen vid sista Riksdag, Universiteten i Upsala, Lund och Christiania, Vitterhets-Academiens Secreterare, och Bankens eget Mynt-Cabinet, har äfven tid efter annan hunnit försiggå; men för dem bland Deras Excellencer Rikets Herrar , som å aflägsnare orter från Hufvudstaden hafva deras bostad, äro exemplaren ännu q var liggande. Bronze-exemplaren, så långt de förslå, hållas, emot ett den 5 December hos Fullmägtige bestämdt pris af R:dr 2: 16 R:co, samlare tillhanda. Bankens Myntoch Medalj-Cabinet. Inspectionen derå besörjes af Kammarherren B. Rosenblad. Professoren J. G. Liljegren har från och med i833 års början haft sig uppdragen den befattning af Garde des Medailles, för Banken, mot årligt arfvode af 166 R:dr 3a skill. Banco, hvarom Banco-Regl. (pag. 153) förmäler; och Instruction, i sådant hänseende, har blifvit för Professoren slutligen fastställd den :>.g Augusti. Den i3 December i83a, har Cabinettet ifrån Consistorium Academicum i Upsala fått sig föräradt ett silfver-exemplar af den medalj öfver Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, i egenskap af Upsala Academies Canceller, sorn genom bemälde Consistorii föranstaltande blifvit slagen. Redovisning för åtgärder, i sammanhang med Professoren Liljegrens befattning under loppet af i833, är af Professoren aflemnad till BancoFullnuigtiges Protocoll för den 16 innevarande. Banco-Fullmägtiges Dispositions-räkning, N:o 2, för tillfälliga anordningar och extra behof. Beträffande de årliga anordningarne på denna räkning, få Banco-Fullmägtige till Höglofl.
Men i sådant fall behöfdes contant ersättning åt flottan, för att annorledes ersätta det manskap, som hon förlorade. Ilr von Troils förslag går således i sjelfva verket ut på detsamma som K. M:s nåd. propos., nemi. ökadt anslag. Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. måtte återremittera betänk., på det alt de sammansatta Utskrn, och särdeles StatsUtsk., malte taga i öfvervägande, huruvida icke ett ökadt anslag borde beviljas, för att åstadkomma nödig rättelse i roter:s-skyldigheten utan minskning i eller skada för Rikets försvar. Gr. von Platen: Sedan jag afhört Hr von Troils yttrande, förenar jag mig uti anhållan om återremiss af betänkandet. Hr von Qvanten förenade sig med Gr. von Platen. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Då Hr von Hartmans dorff benäget upplyst R. o. Ad. derom, att han vid 182g års riksdag delade dåvar. StatsUtsk:s åsigt i ämnet i så måtto, att han ansåg Jemtland vara i behof af understöd; så skulle det vara intressant att på samma gäng erfara, huruvida icke Hr von Hartmansdorff då jemväl delade Utsk:s åsigt rör:de medlen för bibringandet af den nödigbefunna lindringen. Af Utsk:s belänk. upplyses, att R. Si:s StatsUtsk. vid så val i83o och 1834 åreus riksdagar som vid denna riksdag delat den åsigt, att lindring borde tillvägabrin - Ben 3o September. 701 gas på det sätt, att Jemtland icke roterades tyngre än Rikets öfriga landskap. Af Utsk:s betänk, upplyses vidare, att R. St. vid 182g års riksdag beslutat en und. skrifvelse i denna syftning, äfvensom att Ständerne vid sistl. riksdag afslagit K.
Det skulle endast lända till onödiga kostnader för den sökande; och det är egentl. detta, som jag sökt afklippa genom det stadgande, att den skattskyldige endast eger rätt att klaga, då pröfnings-komitén höjt någon bevillnings-afgift öfver dess af taxerings-komitén bestämda belopp eller ålagt bevillning, som sistbemälda komité ansett icke böra utgöras. Jag kan icke heller rätt fatta, på hvad grund pröfnings-komitén skulle tilltro sig att göra ändringar i de taxeringar, som blifvit bestämda af de Öfrige förberedande komitéerna, enär det väl är svårt att antaga, det de personer, som sitta i pröfnings-komitén, skulle anse sig ega bättre kännedom om förhållandena inom en kommun än denna kommun sjelf. Jag anhåller fördenskull om bifall till den reservation, som af mig blifvit afgifven och förekommer pag. 46 iBetänk:t. Hr Stuart: Då en författning, som innehåller så många stadganden, som den förev:de, på en gång skall tillämpas inom rikets alla delar, då dessa stadganden äro nya och till en del kanhända icke så bestämda och tydliga, som möjligen erfordras, anser jag särdeles vigtigt, att en öfverdomstol finnes, der enhet i författningens tillämpning kan åstadkommas. Det är på detta skäl som jag, för min del, instämmer uti det af Gr:no Mörner och Lagerbjelke afgifna förslag till beslut i Den 18 Maj f. m. 239 ämnet. Att framdeles en sådan inskränkning i besvärsrätten, som bevillnings-komitén påyrkat, kan blifva både rigtig och lämplig, är min öfvertygelse; men i början af författningens tillämpning och verkställighet anser jag det deremot vara särdeles nödvändigt att en oinskränkt besvärsrätt medgifves såväl för Kronan som för de skattskyldige, och får jag derföre, under åberopande för öfrigt af de uti komiterades Bet:de och Kammar-ftättens Utlåt, i afseende å denna § uttalade åsigter, begära återremiss å Utsk:ts förslag i nu förev:de §. Gr. Mörner:
Jag talar med fullkomlig oväld, ty jag äger icke något Bruk, icke någon RecognitionsSkog; men jag tror den tid vara försvunnen, då man fick beräkna allt efter egen fördel; 220 Den 18 Junii e. m. och jag skulle misstänka Riddersknpet och Adelil, att hylla denna bannlysta krämare-anda , om jag ett ögonblick vågade betvifla, att ej den enskilta nyttan skulle vika för det allmännas väl, och om jag icke af Eder mine Herrar! vågade förvänta ett kraftigt bistånd. Det är också i stöd af denna förhoppning, som jag hos Eder mine Herrar anhåller om förkastande af Utskottets, och antagande af Herr Reuterskölds Förslag med Friherre Cederströms tillägg. Friherre Boije: För att icke synas hvarken begära, eller gifva förtroende till annat, än sjelfva lagen, begär jag att få uppläsa 'jtde §. Den lemnar ingen tvetydighet i frågan om fätalietiden; och i öfrigt gifves rättigheten åt hvar och en, som ingått i köp. Der står icke, att köpet skall vara afslutadt, utan blott ingånget, och detta inträffar hos hvar och en som, inom rätter tid, anmält sig, och fullgjort prestanda. Jag vågar cj med visshet bedomina skillnaden emellan Herr Reuterskölds och Friherre Cederströms Förslag; men mig förefaller, att den seda ares skulle gifva Staten mindre, än den förres. Friherre Löwensköld, Salomon: Jag förenar mig med Herr Grefve Mörner uti glit hvad han så grundligen anfördt, och har ingen ting annat alt tillägga, än all jag icke anser någon skillnad vara emellan principerne för Statshushåiluingen och den enskildta. Den 18 Junii e. ra. 221 Till den sednare hörer att bevara sitt capital fruktbärande Att sälja RecognitionsSkogarne lemnar väl en tillgång för närvarande, men då capitalet är an vändt, saknar Staten en inkomst, sorn hon annars alltid kan påräkna, om, på sätt hittills ar beslutadt, de sättas i mantal, och såsom sådane skattläggas.
Ståndet ganska mycket delade, och jag vågar derföre hemställa till den värde ledamot, som begärde vo tering, huruvida han icke ville åtnöjas med det vitsord han derigenom erhöll, all Hr Gr. o. Landtm. Irenne gånger måste förnya sin propos. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: För sådana ändamål, som det af Hr St jernsvärd nyss omnämnda, är reservationsrätt Ståndets ledamöter förbehållen, och jag hemställer derföre lill honom, om han icke skulle vilja åtnöja sig med att-sjelf reservera sig och upraana alla de ledamöter, sora med honom äro af lika tanka, att till prot. anmäla sin reservation, enär en sådan just för det ändamål är afsedd, att icke Ståndet måtte ' besväras med onödiga vo teringar. Hr Stjernsvärd förklarade det han afstod från sin begäran om votering. Frih. Leijonhufvud, Axel Gabi'.: Då Hr Stjernsvärd afstått ifrån den af honom begärda voteringen och jag således icke kommer i tillfälle att inlägga mitt nej emot Ekon.Ulsk:s ifrågavande Betänk., så får jag förklara, och jag tror att många af Ståndets ledamöter häruti dela min tanke, att jag anser det vara af största nytta att de handlingar motionären afsell, komme att utfärdas. Jag anhåller att dessa mina ord måtte i prot. intagas. Hr Hjerta, Lars: Afven jag anhåller att få till prot. anmäla min reservation emot R. o. Ad:s nu fattade beslut, på den grund alt jag anser det vara en serdeles stor svårighet för en be tydlig del af Svenska nationen alt vara i saknad af underrättelse om hvad de hafva att rätta sig efter vid tillfällen, som ofta kunna medföra ansvar. Jag tror äfven i afseende på hvad Utsk. yttrat med anledn. deraf att Konungen är högste befälhafvaren öfver arméen, att vi böra taga i betraktande att vi lefva uti ett constitutionelt samhälle, och att nationen icke får räkna på att Konungen Sjelf i egen hög person skall kunna med Sin upmärksamhet följa allt hvad som brister i förvaltningen.
Den 5 Juli. /. in. 2i7 Jag trodde ock i början det samma, men måste öfverge denna tanke; ty då blefve Noten för sitt åsyftade ändamål, att jemföra 1810 års Beskattning med 1812 ars, alldeles olämpelig, emedan 1810 års Bevillning fastställdes till 2,500,000 utom Stämpelafgiften och afgifternn för Bränvinet, likasom 1812 års till 2,650,000, utom dessa särskilda* afgifter. Yoro de således inbegripna i den ena beräkningen , så hade de ock bort vara det i den andra ; ty eljest kunde för omdömet någon parallel dem imellan icke uppställas. Jag har ej ogillat Herr Grefve Schwerins tankar i afseende på importen af Spannmål och Victualier. I frågan om importen af Ved har jag en annan öfvertygelse än Herr Grefve Schwerin; men i de öfriga bagge instämmer jag under vissa förbehåll med liönoin. 1 anledning af hvad jag nu hört yttras om Penningväsendet, bör jag allenast åberopa hvad jag förut vördsamt anfört: Herr Grefve Schwerin? Förslag igenlinnes i mer än en omständighet uti StatsUtskottets Fiuanceplan. Jag har för min del visst icke *i(j Den 5 Juli f. m. ogillat alla Herr Gref vens förslag om Penningverkets reglerande; blott i några har jug hyst en olika öfvertygelse. Hvadsluteligen angår frågan om utgifvandet af en Statsoeconomisk Journal, på de grunder, som det Särskildta Utskottet föreslagit, så åberopar jag hvad jag förut haft den äran vördsamt anföra, i synnerhet i frågan om utnämnandet af Redacteuren, såsom i min öfvertygelse icke öfverensstämmande med Grundlagarna. Herr Friherre, nf 1Vetterstedt, Gustaf : Lika med Herr Friherre Wirsén vågar jag utbedja mig några ögonblick af Höglofl.
f guld och purpurglans den strålar klar hvar morgon ny och lika underbar. Se, skuggor, dimmor vika för min glans, och bleknad flyktar himlens stjärnekrans. Det finns bland jordens barn, när jag mig ter, ej en som mig ej gladt en hälsning ger. Af tusen skalder jag besjungen är, dock ännu sångaren mig håller kär, och säkert ännu mången, mången gång jag blir beskrifven uti dikt och sång. Af fjorton delar små mitt namn består, och utaf dessa nu du bilda får ord tjugutvå: nämn först nu hvem det var som här i lifvet först dig älskat har! Namn på en gud, som uti forna dar af nordens folk ofantligt hyllad var. En tid på dygnet mellan natt och dag. Ett tillstånd, som dig skänka kan behag. när du befinner dig däri. Ett bindeord. Hvad göra kornen fort på bördig jord? Och hvad sågs lilla Frida göra, när ung Axel sade han höll henne kär? E n stad uti Italien. En flod i Ryssland. Idun Stockholm, N:r 30 (293) Iduns F r e d a g e n den 28 juli 1893. kolorerade planscher kr. 0: — I d u n m. Modet, u t a n k o l. pl. Träffas ä, b y r å n kl. 12 — 1. Allm. hvarje helgfri fredag. 70 ö r e pr n o n p. - r a d. D e n spirituele teatergranskaren, journalisten o c h frihetssvärmaren Ludvig Börne y t t r a d e å propos teaterns folk: » P å skådebanan bör människan stå ett trappsteg högre ä n i lif v e t. Reducerad, modifierad är Börnes mening den r ä t t a lefnadsregeln för en konstnär. Ida Bränder är Stock holmsbarn. Benzel-Sternau. och h e n n e s far ». Å r e t diirpå e n g a g e r a - des hon såsom skådespelerska vid kungliga teatrarna och uppträdde n u m e d framgång bland annat såsom Fenella i » Den Stumma ».
Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens gemensamma Utlåtande N:q 3ta>, i anledning af Kongl, Majus Nådiga Prof. Ut Jr. d. a Julii 1818.' 733 Skrifvelse, om bidrag från Allmänna Magasinslnrättningens fonder, till förekommande af stegring i priset å groft bröd för Hufvudstadens obemedlade Folk-Classer; Statsoch Banko-Utskottens Memorial N:o 323, med project till Reglemente för Riksens Ständers fullmäktige i Riksgälds-Contoiret, i afseende på Utredningen af Götha Canal-Bolags, Malmö och Götheborgs Diskont-Verk j Jemte sistnämnde Sammansatte UtskottsMelnorial N:o 324, angående tiden för nästa Revision af StatsBankooch Riksgälds-Verkens Räkenskaper; Bevillnings-TJtskottets Memorial N:o 33, i anledning af Vällofl. Borgaie-Ståndeti anmärkning, rörande TulUafgifterne. Från Uallojl. Borgare-Ståndet.
Som dessa mina framställningar i synnerhet tillhöra StatsUtskottets granskning, som jemte behofvets bestämmande, jag önskar måtte dessförinnan moget beräkna Folkets närvarande tillgångar; så torde Höglofl. Ridderskapet och Adeln tillåta, att de till nämnde Utskott få remitteras, hvaröfver jag anhåller om Herr Grefvens och Landt-Marskalkens proposition. N:o 7, Herr Hjärne, Carl Jacob: Då 1818 års Ständer vid beslutst omFi - Den 3 Februarii. 125 lialDisconfernes öfvertagsnde bestämde utred» Iiingsliden till 5 år, höjde sig många röster öfver denna tids otillräcklighet, Ått de haft rätt vitsorda beklagligtvis alla de, som under denna tid blifvit offer för detta misstag. Om, sorn jag förmodar, en viss delicatesse mot nästkommande Ständer hindrade att utstaka en längre tid som skulle ingå på deras beslutningsrätt, så tillhör det nu dessa Ständer att lindra och afhjelpa de olyckor som således för deras skull tillkommit, i den mon de ännu kunna hjelpa Att förlänga för de ännu å-, terstående .skuldsatte den föreskrifne utredningstid, är hvad som kan göras, ochsomdesj se arens erfarenhet fordrar, och otvifvelaktigt är det enda möjliga sätt att frälsa d återstående från de föregåendes ö'e. Och hvad har väl varit vinst'n af denna korrt» lemnade tid ? mig veterligen ingen för St ten, ingen for det allmänna, endast tor någre enskildte, som förJ sedde med CipWaler förs ått att på mångfalldigt sitt begagna den allmänna penoingebristen. Klart synes att Staten icke vunnit, då det icke lärer kunna anses som vinst att i o^ taliga massor efter olyckl:ge få bevaka g, 10 a högst :o procent af Disconternes fordran, till hvars incassering ofta åtgå flere år; och huru mycket det allmänna lidit afså många dess medborgares ruin och undergång, torde jag få undgå att närmare detaillera, dådet är så allmänt kändt och ingor en Tableau som icke utan smärta kan framställas.
Blott de icke tala någonting ondt – svarade Harald likgiltigt. – Ni syftar väl icke dessa ord på oss? – Med hvad skäl skulle jag det, min fröken? Kap. XV. Ett fem års gammalt bref. Haralds far hade varit provincialläkare på ön Rügen. Medicinæ-studiosi äro i allmänhet mera muntra, lefnadslustiga och böjda för äfventyr, än man hade skäl att vänta af dem, som egna sig åt ett så svårt, ansvarsfullt och snartsagdt sorgligt kall. Sådan var äfven doktor Thalberg i sina yngre år, hvilket dock icke förhindrade honom att vara den mest känsliga, uppriktiga och ädla menniska i verlden. Skämt och alfvar låta ganska väl tänka sig hos samma individ. Medicine-kandidaten Gustaf Thalberg fick en gång det märkvärdiga infallet att bese Finnland. Detta land föreföll honom så besynnerligt och sagolikt. Här fick han se en flicka som behagade honom. Det var en fattig flicka af temmeligen obskur börd, men god och skön. Detta var nog för hans romantiska sinne. Romanen är kort. Han älskade henne, hon honom. De gifte sig genast, fast han ingen syssla hade och på fickan knappt mera än sina respengar. Hon följde med honom och lemnade fosterland, slägt och vänner, för att dela ljuft och ledt med en älskad fremling. Visst var det litet snäft de två första årena, innan han fick den plats vi ofvan omnämt, men det gick ändå såsom det gick, det vill säga ganska bra. Visst säger ordspråket: när hungern kommer in genom dörren, flyger kärleken ut genom fönstret – men man kan temligen tryggt vända om det och säga: när kärleken kommer in genom fönstret, flyger hungern ut genom dörren. Det dröjde dock temligen länge innan slägtingarne i Finnland fingo den underrättelsen, att familjen blifvit förökad. Det lär ha varit på det femte året, som doktorns svärmor fick nöjet att vara mormor. Året förut hade hennes dotter varit öfver till Finnland; det kunde således icke nu så hastigt komma i fråga, fast också gumman så innerligen gerna velat se sin dotterson, den hon så högeligen efterlängtat, att hon tillochmed bannat sin dotter, för det hon icke skänkt henne en planta att klappa om.
Öfver hvad sålunda blifvit yrkadt, har Lag-Utskottets utlåtande blifvit infordradt, i sammanhang hvarmed Utskottet erhållit del af den, i anledning af framställningen, föranledde diskussion, uti hvilken en stor del af Högvördiga Ståndets ledamöter deltagit; utvisande samina diskussion som skulle man i allmänhet inom detta stånd hysa betänkligheter emot ett förklarande i föreslagna syftningen; och dessa betänkligheter delar äfven Utskottet. Det är visserligen ostridigt, att den enskilda skrift och aflösning, hvarom fråga är, ej i någon mån må hänföras till straff; men att meningen likväl icke varit att göra förrättningen till en akt af helt och hållet enskild beskaffenhet, derom vittna de vid 1853-54 årens riksdag, då Ständerne öfverenskommo om 1855 års åberoppade författning , i ämnet hållna förhandlingar.
Län, äfvensom i Elfdahls och Fryksdahls Finnskog uti Carlstads Län, befrias till hälften ifrån Bevillning efter Irsta och 2:dra Art; de åter af allmogen i Kopparbergs Län, som afbörda sig mantalspenningarne med kol till Stora Kopparbergs Bergslag, njuta befrielse till hälften af Bevillningen endast efter Irsta Art.; dock att denna lindring upphör i den mån nyssnämnde sätt för mantalspenningarnes erläggande afskaffas; hvarjemte de, som icke deltagit i extra Grufve-hjelpen, men äro ålagde att utgöra den så kallade Kungsgårds-hjelpen, förskonas, så länge detta onus fortfar, från en fjerdedel af Bevillningen efter Irsta och 2:dra Art., med mindre än att de på ofvananförda grund njutit lindring till hälften från personela afgiften, då den icke vidare dem efter Irsta Art. kan tillgodokomma. Befrielse till hälften af Bevillningen efter Irsta Art. njuta, intill nästa Riksdag, Fiskare i Bohus Län, som icke ega jord, idka näring eller hafva annat yrke, samt de af allmogen i Westerbottens, Norrbottens och Jemtlands Län, äfvensom Fjeiltrakterne i Wester-Norrlands Län, hvilka, enligt Taxeringsmännens pröfning, anses deraf vara i behof.