Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— I anledning af detta yr”kar j3g laglig undersökning härutinnan, uti hvil”ken begäran jag förmodar Grefve Platen understöder mig oaktadt att vi i ämnet äro af olika ”tankar, tror jag likväl han liar den öfvertygel”sen att han har rätten på sin sida och kan lag. ”ligen försvara så väl sina egna som Diskontens ”göromål, såsom ock att, då tydligenär tillkän”nagifvet, det misstankar om Diskontens Förvaltning ega rum, han, lika med hvarje redlig, ”hvars ifrigaste önskan det är att fä sanningen ”uppdagad, och därmed påkastade skuggor skin”grade, väljer en Laglig undersökning af sina ”Handlingar och icke, med åberopande af fri”kännelser eller försummade formaliteter i Rättegångsordning, söker undandraga sig Lagern 63i Stats■ och Banko-Utskottens Betankanden. ”kraf, hvilket endast nyttjas af sådane, hvilkas ”inre medvetande bär vittne emot dem.” Och det andra af Herr Friherre Carl Henric Anckarsvärd, lydande som följer: ”.Da jag uti Plenum den 17 dennes hade ’’äran afgifva några anmärkningar emot Utskottens Betänkande rörande Diskont-Regleringen; fant jag den omständigheten, att Utskotten, flir 'Götha-Canal-Diskonts utredning, ej kunnat såsom tillgång beräkna, det till Canal-Byggnaden lemnade förskott, af 1,100,000 R:d vara af så 3 betänklig natur, att den borde påkalla en for”melig undersökning, huruvida Cötha-Canal Di”skonts-Direction varit berättigad, lemna ett så”dant Lånebiträde utan den, säkerhet, som Diskont-Reglementets 1a §• föreskrifter, och på 'längre tid eller andra villkor, an där utstakas; "jag äskade derföre, att en Laglig undersökning ”matte föranstalltas till befrämjande af upplysning för den del af allmänheten, hvilken, liwka med mig, ej känner andre grunder för Förvaltningen af ifrågavarande Verk , än dem» ”tryckta Diskont-Reglementen och Bolags-regloC ”lemna.
Uti den af K. M:t, till Kostnaderna vid ofningar får Flottans Bemanningemot StatsVerkets Inkomst af BåtsmansVacanceAfgiften svarande, äskade Anslagssumma af 25,000 R:dr har Utskottet, ehuru ■ 244 Stats-Utskottets noga inseende vigten och nyttan a(' den ifrågavarande Utgiften, likväi med iagttagande af nödig inskränkning inom de för handen varande SlatsVcrkets tillgångar, föreslagit en nedsättning af 10,000 R:dr; hvarvid hos H. />. o. A. Hr Grefve Cronstedtj ClaSj anmärkt, att hela BåtsmansVacanceAfgiften borde till detta behof anvisas, och Hr Nordensköldj O. G. instämmande uti samma anmärkning, yttrat den förmodan, att det alltid vore K. Mits rättighet, att anbefalla uppfyllandet af alla vacanta Båtsmansbåde Stadsoch LandsNummer, för att sedan återsätta så många på YacaneeAfgift, som Fredstjensten möjligen kunde tåla, och att med den sålunda inflytande VacaneeSumman gifva resten den så nödiga öfningen, att den fullt ut skulle kunna svara emot den kärna, som fordrades när Fäderneslandet aclivt påkallade sitt sjöförsvar. Utskottet, som ej inser, hvartill det skulle tjena, att anbefalla uppfyllandet af Vacanta Båtsmansnummer för alt återsätta dem på VacanceAfgift, enär licinia Afgift utgår efter en gifven Författning och dess belopp ej beror på något slags accord med Roteliållarne, kan visserligen ej bestrida K. Mits rättighet alt vid Båtsmanshåilet tillåta de vacancer, som med Flottans behof af Manskap i fredstid kati vara förenligt; men då BåtsmansVacanceAfgiften är en i RiksStaten påräknad Statsintrad, bör, i Utskottets tänka, densamma till RiksStaten oförryckt ingå och ej något deraf användas till hvad serskildt föremål som hälst, ehuru, utöfver hvad som påräknadt varit, Betänkanden, N:o 253.
Det antal tunnland skog, sorn hvarje lägenhet erhållit, beräknas sedan i mindre bråk af helt Hemman, efter den proportion, som ofvanför för hvarje helt Hemman finnes bestämd, hvilken sedan tillägges det Hemmantal, som odlingen förut fått sig åsatt, hvarigenom rätta Hemmantalet uppkommer. Arliga räntan för dessa Hemman utsättes i spannmål, efter den proportion spannmålsräntan har till persedelsräutan, då båda efter Den 18 Junii e. m. 205 medium af de 10 sist förflutna årens markegång beräknas. 3) Skall löseskillingen erläggas för den delen af Recognitionsskogen, sorn ej erhåller Hemmantal med 6 års ränta, så att den uti Dalarne och de Provinser, som ligga norr om Gestrikland, blifver 18 skillingar tunnlandet, och i Rikets öfrige provinser 3o skillingar tunnlandet. För den delen af Recognitionsskogen, som erhållit Hemmantal, betalas 6 års full ränta, uträknad efter dessa årens markegångar, men ej efter jordeboks värdie. 4) Alla de sålunda tillkomne Hemmanen skola ovilkorligen blifva af Kronoskatte natur; och komma att utgöra alla de onera, som öfrige KronoskatteHemman inom orten åligga, och det genast efter skatteköpet, 5) De delar af RecognitionsSkogarne, som enligt livad i första punkten anfört är, komma att få en stadgad penningeränta, böra ej utgöra andra onera af hvad namn och beskaffenhet som helst, emedan dessa anses såsom i grundräntan inbegripne. 6) På alla de RecognitionsSkogar, å hvilka ej Kongl. KammarCollegium innan denna Riksdags början utfärdat SkatteBref, skola vid Skattläggningen ofvanstående grunder tillämpas, och från den tiden ej något Skatteköp anses giltigt, hvarvid dessa ej äro följde. 206 Den 18 Junii e. m. 7)
Kungörelsen den 26 November 1816, varda, efter behof upphäfne eller förändrade, så att nämnde hinder undanrödjas; 8 Lagsamt Allm. Besa.- och Ekon.-Utslcotteris Betänkande, IV:o 4. att Stadga utfärdas, sora bestämmer röst-rättigheter och rösternes beräkning vid menigheternas val till Ombud för deras angelagenheters bevakande, så att ingen eljest till medborgerligt förtroende berättigad person varder från valet utesluten, så snart, enligt erkända juridiska grunder, hans bifall fordras för de åt den valde uppdragna rättigheter, samt att tvist om sådant uteslutande upptages och pröfvas af allmänna Domstolarne; att dessa stadgar icke mindre gälla för Stadsän Lands-menigheten, samt derföre att i släderne Domaremagten skiljes från den administrerande eller Communal-styrelsen; och att för detta ändamål hvarje stad må ega genom Deputerade, hvilkas utväljande af Magistraten föranstaltas, i enlighet med de, här ofvan, för val inom Communerne föreslagne grunder, låta utarbeta förslag''till stadens administration, skiijd från dess Domaremagt; att sådant förslag underställes Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, men alt dessförinnan i vanlig Domstolsväg, de besvär upptagas och afgöras , som en elier flere af stadens invånare anföra deröfver, att deras rättigheter till deltagande i stadens styrelse blifvit i förslaget åsidosatt; att stadgarne om allt detta intages i allmänna Lagen; och slutligen att Författningen om socknestämmor så modifieras, att den ej blott icke hindrar, utan i all måtto underlättar menigheternas rätt att sina angelägenheter genom Ombud eller Deputerade besörja. Dessutom hafva Utskotten emottagit åtskillige inom Riks-Stånden afgifne yttranden i ämnet, innefattande jemväl anmärkningar emot de framställde förslagen, för hvilka Utskotten komma i tillfälle att närmare redovisa vid utlåtandet öfver hvarje serskild fråga, hvarå de hafva afseende.
StrafFbalken det penningebelopp, sora motsvarade hvarje fängelsedag, vore ringare i de lägre straffgraderna än i de högre; i följd hvaraf, vid förevarande fall, det emot straffet för inbrott nio pär spö svarande belopp eller 27 daler bordt uppföras och sammanräknas med det stulnas värde 11 R:dr 16 sk. eller 34 daler, och för den på detta sätt uppko.inne summan sextioen daler i en bot sexton dagars fängelse vid vatten och bröd ådömas; så har Herr Lagmannen Pereswetoff Morath, till hvars yttrande dessa anmärkningar blifvit utställda, uti afgifven förklaring deröfver andragit, att han lika litet uti det i fråga varande, som förut i enahanda mål, ansett sig tillständigt att, emot lagens bestämda stadgande, följa nya theorier vid densammas tillämpning; att någon grund för den i anmärkningarna antydda nya lagtolkning icke kunde hämtas från den omständighet, att beräkningen af vattenoch brödstraffet undergått förändring, enär förra förhållandet varit med det nu rådande så vida lika, att fängelsestraffet ej heller då motsvarade samma bötesbelopp i hvarje grad; att 11 punkten.i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 ej afsett någon lindrigare bestraffning, emedan såsom deråt syftande ej kunde anses hvarken stadgandet om de olika straffens bestämmande till det svåraste slaget eller förbudet emot högsta kroppspliktens ofverskridande, hvilket förbud egentligen vore en erinran om innehållet af 5 kap. 2 § Straffbalken; att det i berörde Kongl. Förordning intagne stadgande om olika straffs sammanräkning och förvandling icke ens upphäft de då gällande grunder för förvandling af böter, såsom t. ex. den, att tväböter skulle försonas med dubbelt fängelse vid vatten och bröd efter enkla bötesbeloppet, än mindre tillåtit någon nedsättning af urbota straffen genom att vid sammanräkningen antaga det dem motsvarande penningebelopp; att sådan tillåtelse ej heller blifvit gifven uti de två andra Kongl.
De fabrikanter, som höra till den första kategorien, ega, enl. min åsigt, icke rättighet alt af Staten begära något egentligt skydd för deras fabrikater, emedan de hafva samma hjelp af vetenskapen här, som i andra länder, utan må det ankomma pä deras egen skicklighet och omtanka att bedrifva fabrikationen så, alt deras tillverkningar kunna konkurrera med utlänningens. Annat är förhållandet med sådana tillverkningar, hvilkas hufvudsakligaste värde beror af en inöfvad konstfärdighet hos arbetaren. Jag tror, att om man än ifrån Statens synpunkt har rätt att säga, att de näringar som ej kunna bära sig på egen band och utan allt konslladt stöd, må gå under, så finnes det äfven, och har alltid ansetts såsom en rikedom för ett samhälle, att en större eller mindre del af dess arbetande befolkning eger en slöjdskicklighet, hvarigenom arbetet inom landet kan erhålla ett penningevärde, hvilket annars går till andra länder för att derifrån erhålla samma slags artiklar. Detta intresse är det som skapat de konsiderationer, som framträdt uti införselförbud och höga skyddstullar. Om nu å ena sidan erfarenheten kan anses hafva gifvit vid handen, att ett så beskaffadt öfverdrifvet skydd ingalunda befordrar den inhemska industriens framsteg, så tror jag dock att för det slag af näringar, som nu omnämnts, det är vådligt att lemna skyddsprincipen å sido, som man, enl. hvad jag förut nämnt, synes frestad att vilja göra under föreställningen att tillämpa ett Si k. finanslullsystem, men hvarvid man lätt förledes att ej gå oväldigt till väga. Jag ber alt i detta afseende få åbe - Den 25 Februaii f. ni. 511 ropa ett anförande i detta Högloft. Stånd vid 1840—41 arens Riksdag, sex eller sju år innan jag ännu var intresserad i någon sådan fäbriksgren hvarom bär är fråga och således icke af den anledntn kunde vara partisk deruti, .lag updrog redan då skillnaden emellan de tvenne slag af tillverkningar, jag nyss omnämnt. Jag erkänner öppet, att den K.
Skrifvelse, N:o l o 6. underrättelserna öfverflyltas till sjelfva Tulltaxan, samt, enligt hvad ofvan är omförmäldt, Kommerse-koliegii rättighet alt i vissa fall medgifva tullfrihet och tullnedsättning för Redskap, Machinerier och Verktyg böra upphöra, äfvensom att den i 4 mom. af ifrågavarande § förunnade restitution af erlagda införsels-afgifter, med afdrag endast, af ett nederlags-rekognitionen motsvarande belopp, för skeppsförnödenheter till fartyg, som för utländsk räkning å svenskt skeppsvarf byggas eller, såsom nya, lili utländning försäljas, icke vidare må ega rum, men att deremot den ytterligare lättnad bör beredas både inhemska skeppsbyggeriet och skeppsrederiet, alt restitution af erlagda införselsafgifter för ifrågavarande skeppsförnödenheter bestämmes till §, hvilken bestämmelse äfven må tillämpas, då fartyg här byggas för utländsk räkning, samt Rikets Ständer för öfrigt antagit E. K. M:ts Nådiga förslag om inskränkning i gällande föreskrifter angående tullfrihet för varuprof och modeller; så har, i öfverensstämmelse härmed, denna § erhållit förändrad redaktion. Vid § 15, att, då den för Snus medgifna lull-reslitution vid utförsel, 5 skillingar skålpundet, öfverstiger den tull, som för råämnet Tobaksstjelk vid införseln erlägges, men råämnet vid snusberedningen icke förlorar, utan snarare vinner i vigt, har, oberoende af frågan om nedsättning i införselstullen å Tobaksstjelk, tuil-restitution vid utförsel af Snus funnits böra nedsättas till 4 sk. per skålpund; äfvensom, med hänseende till den af Rikets Ständer beslutade betydliga nedsättning af införsels-tullen å Lin, den nu för ett stycke Packväf af Lin om minst 50 alnars längd medgifna tuilrestitution vid utförsel ansetts böra upphöra. Vid § 17, att de, med afseende å nu gällande införselsförbud, i denna §:s 5 mom. förekommande uttryck blifvit, uteslutna.
Zoroaster blifvit ett Högt, gjordes det enkannerligen genom Plato till ett Fint: och derefter har förfiningen bedrifvits med den id, att Universum omsider blifvit ”ein Gedachtes des Gedichtes”; denna vansinniga förvandling af allt lefvande Sinn-Detta till ett abstract TankDet, hvaröfver man efter behag kan drömma, kallas, i sin finaste finhet, Idealism. Men följderna af en speculation, som icke utgått från speculum eller från specula, utan från specus, ligga nu för öppen dag; äfven i Sedelifvet och Statslifvet. Sin speculativaste höjd blottar denna speculation då, när hon ändtligen griper sig an, att, efter och af slika Antitheser, uppställa en Synthesis. Emellan det Reala och Ideala, Objectiva och Subjectiva, Materia och Form m. m. ligger den enda lefvande och sanna NaturEnheten Väsendet; af hvilket allting, nedifrån Minimum upp till Maximum, är ett bestämdt eller bestämbart Moment. Men fattar man icke, att och huru så förhåller sig: då måste man, conseqvent, komma derhän, att man – liksom Aristoteles – gör ”Privation”, d. ä. Afgrunden, Intet, till det synthetiska Tredje, eller till sjelfva Ur-principen. – Föröfrigt, och just emedan idealisten missförstår det Sinnliga, så skådar han af hvart och ett Maximum det möjligaste Minimum, och leker således uppenbart med tingens sken, ja skuggor. Dessa kunna synas höga – som luften, och rena – som tomheten; hvarvid orden förekomma städse andligare, ju andelösare de äro, eller ju mer de förlora sin naturbetydelse 199. Så har det gått t. ex. med orden ”Beziehung, Bedingung, Begriff”, hvilka öfverallt uttalas med en så mystisk uppsyn. Allting är både förnimmbart och urskiljbart endast genom sitt natursanna Quale och dess Modus: de på samma gång, och i lika mån, sinnliga och innerliga.
Hr Frih:ns framställning om skogsplundraren torde således icke vara tillämplig. Frih. Raab: Jag får endast erkänna Gr. Björnstjernas högre insigt i juridiken, och det vill således synas, som jag icke vore så trätlysten som man af Gr. Sparres första anförande kunnat sluta. Hr Hjärne, Joh. Aug.: Till de skäl, som anförts för bifall till Utsk:s Betänk., ber jag att ytterligare få lägga, att det kan finnas en part som har flera mål af ringa betydenhet, så att hvartderas värde understiger summa appellabilis, men alla målen tillsammans kunde dock utgöra en betydlig summa. Det skulle således blifva ganska dyrt för honom, om han skulle erlägga summa appellabilis. Så kan förhållandet vara med t. ex. en prest, som tvistar om sina pastoralier. Gr. Sparre: Vid det nu uplysta förhållande, att frågan redan är af 2 Stånd afgjord, hemställer jag att R. o. Ad. måtte fatta samma beslut som vid sista Riksdagen, att lägga Betänk:t till handlingarne. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende på ifrågav:de Betänk, blifvit yrkadt af Gr. Björnstjerna återremiss, af Frih. Raab med flera ledamöter bifall, och af Gr. Sparre att Betänlct i anseende till det dertill redan af 2:ne Stånd lemnade bifall måtte läggas till handlingarne. Gr. Björnstjerna förklarade nu att han förenade sig med Gr. Sparre. Den härefter först till bifall å förev:de Betänk, framställda propos:n äfvensom Hr Gr. o. Landtm:s hemställan, om R. o. Ad. behagade besluta att detta Betänk., i anseende till det dertill redan af 2me Stånd lemnade bifall, skulle läggas till handlingarne, besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förev:de Betänk., samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, blandade med Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande.
Stats-utskottet i sammanhang dermed bordt föreslå en af omständigheterna påkallad förändring i nuvarande 98:de § af riksgälds-kontorets reglemente, anseende jag den närvarande justitie-ombudsmannens aflöning endast under det vilkor böra från riksgälds-kontoret, med skilnaden emellan justitie-kanslerens lön och den såsom ordinarie lön ansedda afkastningen af Södra Möre domsaga, utbetalas; att justitie-ombudsmannen till sin vikaries förmån afsäger sig alla sportler af nämnde domsaga, hvaremot någon vidare ersättning af riksgälds-kontorets medel till denna vikarie icke bör ifrågakomma.” Härmed förenade sig friherre Tersmeden. Ank. till Exp.-utsk. den 27 Maj, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående statsanslag till upprätthållande af den arméens pensions-kassa åliggande pensionering. (O. A.) Sedan arméens sednast församlade fullmäktige, hvilka vid granskning af arméens pensions-kassas förvaltning kommit i erfarenhet deraf, att denna kassa, oaktadt de höga afgiftor arméens befäl sig åtagit för att kunna fullgöra pensioneringen, likväl befunne sig i den ställning, att, om pensionärernas antal fortfarande tilltoge i samma progression som hittills, dertill anledning vore för handen, kassan innan kort ej skulle förmå utbetala pensionerna ens till nu bestämda belopp, af sådan anledning och enär någon förhöjning i delegarnes afgifter till kassan ej skäligen syntes böra ifrågakomma annorlunda än i förening med förhöjning i pensionerna, helst de serskilda afdragen å befälets löner redan uppginge till 24,22 procent, hos Kongl. Maj:t i underdånighet framställt behofvet af statsbidrag för betryggande af pensions-inrättningens framtida bestånd, samt i sådant afseende underdånigst öfverlemnat en beräkning, utvisande, att ett årligt tillskott af omkring 22,000 r:dr blefve erforderligt för att sätBih. till R. St.
Fjerde d:o „ 3: —- Femte d:o „ 1: 24-, Utländningar, (deruti ej inbegripne norrmän för noriska produkter) sorn resa omkring i landet och för egen läkning eller såsom utskickade för andra, utbjuda rf‘er sluta handel 0111 utländska varor, skola vid ankomsten, med uppgifvande af tiden, huru långe de vilja i riket sig uppehålla, till vederbörande uppbördsman för kronabevillningen i gränseorten erlägga 5o r;dr för tiden, till och med tre månader, samt för hvarje månad, sorn de derutöfver ämna i riket qvardröja, ytterligare 5o r:dr, emot rättighet att af den för sednare tiden nedsatta afgitlen, vid utresan återhehomma hvad, efter 1111 stadgade beräkningsgrund, för hel månad kan vara for mycket erlagdf. Förr än hvad sålunda är föreskrifvet blifvit fullgjordt, derom bevis bör af uppbärdsniannen å medhafvande passet meddelas, må pass ]ör resans fortsättande inom landet eller för återresa ur riket icke kunna utfärdas; skolande sådan utländning, innarijhan eger i någon stad inom riket utbjuda eller sluta handel om utländska varor, jemväl åligga att i Stockholm hos Handelskollegium och i de öfriga städerna hos magistraterne styrka sig hafva den stadgade af giften betalt, och tillika uppgifva den tid, han vill i staden sig uppehålla. Den utländning, sorn, utan att halv;» 88 Bevillnings-Ulskottets Betänkande j N.-o g. §§ i5— sådant fullgjort eller den stadgade af giften behörigen erlagt, beträdes med att utbjuda eller sluta handel om utländska varor, skall, jemte afgiftens erläggande, böta 300 r:dr b:ko, hvaraf hälften tillfaller åklagaren och hälften fattigkassan i den stad eller socken, der förseelsen egt rum. För öfrigt iakttages hvad allmänna lagen i 5 och 7 kap. handelsbaden och serskilde författningar, i afseende på dylik handel, stadga.
Utskottet, med föranledande derjemte af Ridderskapet och Adelns samt Presie-ståndets i ämnet fattade, från Utskottets hemställan i utlåtandet N:o 80 afvikande beslut, härigenom böra, med frånträdande af berörde hemställan, vördsamt föreslå, att från och med den tid, då skrifningen af sedlar å 16, 12 och 8 skillingar upphör, Bankens till sedelskrifning berättigade tjenstemän må tills vidare uppbära nedan upptagne, efter år beräknade, ersättning för mistad inkomst i följd af berörde sedlars indragning, nemligen: hvar och en tjensteman, tillhörande l:sla och 2:dra tjenstegra den banko r:dr 140: —- hvarje tjensteman i 3:dje graden 76: 32. samt hvardera af 4:de gradens tjenstemän 18: 32. alt utgå under de vilkor och förbehåll, som finnas upptagne i utlå - banko-U Iskolttls Memorial, N.o g3. 5 Jandet N:o 80, med den förändring allena, att uti det under litt. ej beskrifna vilkor eisättnings-summan förändras från 4,800 r:dr till 6,385 r:dr 16 sk. banko; och får Utskottet, i anledning af dea vid. nämnda mon, litt. ej inom Borgare-ståndet gjorda anmärkning, att detsamma vöre otydligt redigeradt, härmed föreslå, alt, till undanrödjande af all tvetydighet om rätta förståndet af samma moment litt. ej, detta må erhålla följande förändrade uppställning: att, enär sålunda förenämnda medeltals-summa icke får, genom utgifvande af ersättning, öfverskridas, den hvar och en tillkommande ersättning minskas i mon, som godtgörelsen fcr skrifna sedlar till beloppet närmar sig medeltal-summan, på hvarje serskild tjensteman fördelad; böiande vid beräkning af den ersättning, som vederbörande tillkommer, ersättnings-summan upptagas till hvad densamma skulle hafva utgjort den 1 April detta år, eller 6,385 r:dr 16 sk. bauko.
Om således någon positiv hjelp för komministrarne med skäl vore att vänta, borde den utgå från deras närmaste principaler pastorerne. Desse sednares inkomster hade, genom svenska jordens stigande odling till fyrdubbel afkastning under pastorerne bibehållen rätt att af denna afkastning räkna till sig 3O-delen af all säd, på många ställen mer än, fyrdubblats, hvaremot komministrarnes lön ännu vore densamma, som för hundrade år sedan, der den ej undergått förminskning, bland annat, såsom följd just af många pastorers förbättrade löningssätt medelst stadfästade konventioner. Att pastorernes ekonomiska ställning ofta vore mindre fördelaktig än hvad deras rika löner antydde, ansåg motionären jemväl härflyta derifrån att de i allmänhet fått tillträda pastoratet först sedan de på en komministratur eller illa aflönad skolplats blifvit mer eller mindre skuldsatta.
Upplästes och bifölls Allmänna Besvär*- och Oeconomie-Utskottets den 12 dennes aflåtne Memorial, deruti hemställes, att Utom de frenne Cancellister, hvilka Utskottet enligt 24 §. i R sdags-Ordningen antagit, såsom Notarier till rotocollens förande uti Utskottets trenne seri 'dta Afdelningar, Utskottet, till Ren» skrifning.-göromålens förrättande, måtte få an - Den 18 December. 391 taga ytterligare fyra Cancellister med deremot svarande arfvode. Upplästes Riddarhus - Utskottets den 17 dennes aflätne, så lydande Hörsammaste Memorial! Uti Skrifvelse af den 31 Julii innevarande år, hvilken den 5 derpå följande Augusti till Riddarhus - Directionen ankommit, har Landshöfdingen öfver Linköpings Län anmält trenne Testamentariska förordnanden af ÖfversteLieutenanten C. G. Reuterskjöld, till hvilkas verkställande Testator begärt Directionens biträde, såsom de der äro gjorde till förmån för Adelige Personer. Af dessa Testamentariska Förordnanden, hvilka tillsammans uppgå till en Summa af 25000 Riksdaler Banco, är det första gjordt på en Summa af 12,500 R:dr, hvaraf Räntan skulle utgå till uppfostrans bestridande för Reuterskjöldar, dock så, att endast Afkomlingar efter Testators Bröder, Adam Diedrich, Axel Fredric, Heribert Conrad, Leonhard Alexander och Casimir, S3int efter Testators afledne Farbroder Carl Fredric, vore till åtnjutande deraf berättigade. Men i fall af nämnde Ätt ingen Gosse skulle vara i behof att åtnjuta detta underhåll, skulle det under tiden tilldelas först behöfvande af Baronliga Örnskjöldska Ätten, här - 'Den i8 December. Stammande från Baron Nils August Örnskiöld, derefter till Wefverstedt, och sist till andra fattiga Adeliae Gossar, så många och till så stort belopp, som kan pröfvas med ändamålet af deras undervisning och uppfostran vara förenligt.