Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län nu äro i behof af Säd, så vises just härigenom huru nyttigt det vore, om allmänna Magazin voro anlagda i Skåne och Östergöthland , då från dessa orters Stapelstäder, - till de behöfvande Provinserna , transporten visst ej är besvärligare, än från utländska Östersjöhamnar; att Rågen i Blekinge gäller inemot io R;dr Banco, lärer väl icke kunna antagas såsom bevis för vådan af införsel-förbud eiler en betydlig tullförhöjning, då man känner att Blekinge Jordbruk egentligast är fotadt på potatoesplantering, och Sädesbehofvet på denna lilla punkt af Sveriges Rike dess - Den 13 April. 247 utom ej kan svara emot öfverflödet i de se-j minanta Provinserna. Den vinst, som tillfaller Jordbrukaren genom uppstegrade pris i missväxtår, lärer ej kunna antagas såsom ersättning för den skada , han genom Spannmålens fall i goda år måste vidkännas. Jag vill ej plåga Ridderskåpet osh Adeln med vidlöftiga calculer , som så lätt af hvar och en kunna göras, men jag måste dock framställa dt.n enkla sanning, att om man i missväxtår skördar blott hälften af vanlig gröda, är ett dubbleradt pris endast en knapp ersättning i det årets förlust, och lemnar intet öfverskott till att vedergälla skadan det följande året, då, efter ett dyrt utsäde , skördens ymnighet ej alltid kan följa opinionen om Spannmåls-öfverflöd och deraf uppkommande Sädens återfall i vanpris. Jag kan således ej undgå att motsäga Herr Grefve Mömers härutinnan yttrade mening. Visserligen, då Jordbrukaren äfven vore upplagsman af Spannmål, skulle han möjligen äfven kunna draga fördel af ett missväxtår, om han hade förmåga att gömma sin Säd, och endast sälja, då dyr tid inträffade. Men jag kan ej anse detta innefatta någon rättvisa , hvarken emot Producenten eller Consumenten, hvilken sednare i sådant sakens skick vore högligen att beklaga.
Af den räbiing gifve han, vid hvart års slut, den omyndiges närmaste f ränder del, om så f ordras. Begära de det ej j vare förmyndaren ändå skyldig , att hvart 3;dje ål* tillställa dem räkning, och att aflemna ett exemplar deraf till den Rätt, af hvilken han till förmyndare förordnad blifvit; Och bör Rätten utse en eller flere gode män, att samma räkning granska. Ali g ge det alltså Rätten, vid ansvar såsom för annat Embetsfel, att vaka deröfver , att förmyndaren sin redovisningsskyldighet icke försummar, och att den tredskanäe vid vite dertill hälla. Uppå anmälan af den omyndiges fränden, eller af de utsedde gode männen, att förmyndaren den omyndiges egendom icke rätteligen förvaltat, eller ock, om Rätten eljest af den ingifne redovisningen finnér anledning till klander emot förmyndarens förvaltning, lig ge det dess vårdnad å att tillse, det den omyndige rätt sker, och pr öfve af omständigheterne, om annan förmyndare förordnas må”. Jemte detta anförande har Lag-Utskottet äfven fatt emottaga ett, i samma ämne, hos Hedervärda Bonde-Ståndet a ('gifvet memorial, deri Riksdagsfullmägtigen Petter Persson ifrån Calmar Län förmält sig, för den händelsen, att lians väckte motion, om inrättande af förmyndare-kamrar, i sammanhang med de tysta förmonsrätternes borttagande, icke skulle vinna framgång, vilja fästa uppmärksamheten på behofvet af en utvidgad håde rättighet och pligt för Domaren, att hålla hand öfver huru de omyndiges arfsmedel förvaltas, och att de icke, såsom stundom händer, lemnäs till pris åt svekfulla eller vårdslösa förmyndare. Stadgandet i 23 Cap. 1 §. Ärfda-Balken vore ofullständigt i så måtto, sorn detsamma icke uttryckligen innehölle: att Domaren skulle, vid någon viss tid, och åtminstone vid slutet af hvart 3:dje år, ovilkorligen infordra ifrån förmyndare, antingen Lag-Xh skotta s Bet.
Han fann nemligen, att de alla ledde tillbaka till en och samma begrepp9förvandling, att öfverallt » förnäm » i ståndsbemärkelse var det grundbegrepp, utur hvilket » god » i mening af » själsförnäm » utvecklat sig samt att parallelt med denna utveckling lupit en annan, genom hvilken den lägre kastens karaktär sammanflutit med den » sämre » själens (det bästa exemplet härpå är identiteten mellan de tyaka orden » schlicht » och » schlecht »). Ett helt annat ursprung hade deremot slafmoralen. Medan all aristokratisk moral framväxte ur ett triumferande ja-sägande till sig sjelf, begynner slaf-moralen med ett nej till ett » utom », ett » annat », ett » icke-jag »; och det är detta nej, som är dess skapande gerning. Slaf-moralen behöfver för att uppstå en gentemot och utom stående verld; den behöfver, fysiologiskt taladt, yttre inverkningar for att själf försättas i aktivitet; — handlandet är endast reagerande. Ett motsatt förhållande egde rum vid den aristokratiska värdsättningen: denna verkar och växer spontant, uppsöker sin motsats endast för att ännu mera tacksamt, ännu mera jublande säga ja till sig sjelf, — dess negativa begrepp är » simpel ». Begreppet » dålig » är blott och bart en senare blek kontrastbild. Slaf-moralen åter utgår frän ett negativt, från det somvhos fienden (d. v. s. herren) varseblifves såsom en motsats; detta stämplas som » ondt ». Sålunda se vi den grundväsentliga åtskilnaden, i ursprung och väsen, mellan detta » dålig » af förnäm upprinnelse och detta » ond », framsprunget ur den lägre stäldes hat mot herren. Det förra är en skapelse i andra hand, ett bredvid, en kompliment~ färg; det senare deremot originalet, begynnelsen. Men båda dessa sinsemellan så skiljaktiga värdsättningstermer stå gent emot en och samma motsatta värdsättningsterm: » god ». Detta begrepp » god » är emellertid icke ett och samma i begge fallen.
Härtill kan ock läggas, att odlingen af potatoes egentligen i de orter som saknat egna tillgångar på Spannmål, och således orsakat en större afsättning ifrån de sädesrikare Provinserne, numera betydligen minskat deras Spannmålsbehof och att denna odling årligen med stora steg i desse orter fortgår. Beträffande åter lönernes beräkning i Silfver; så har förflutna tiders erfarenhet både inom och utom Sverige ådagalaggt, att Silfrets värde ifrån Indelningsverkets början till närvarande tid fallit i betydlig mohn emot andra varor, hvaraf följer, att dess värde icke är orubbligt eller står i ett gifvet förhållande till andra varor. Med afseende ej mindre härpå än på ofvananförde omständigheter samt då för öfrigt R. St:r icke afsett någon ovilkorlig förändring i sjelfva löningssättet, utan endast en mera jemnlik och efter sysslornes vigt och beskaffenhet mera rättvist fördelad aflöning, som kan tillvägabringas utan egentlig rubbning af grunden för indelningen, har Utskottet ansett sig icke kunna tillstyrka, alt för närvarande, innan Betänkande n, N:o 124. xtx Nationen i allmänhet hunnit om nyttan och fördelarne af Indelningarnes indragning till StatsVerket erhålla ett mera stadgadt omdöme, det hittills gällande Systemet för indeldta löners utgörande och begagnande af Statens Militaire och Civile Embetsoch Tjenstemän hör upphäfvas, utan fortfarande vid allöningen följas och iakttagas, och således någon förändring af löningssättet till beräkning i Silfver icke nu äga rum. 3:o K. M:t har äfven ansett lämpligt, att, så länge beräkning af Spannmål under penningelöner fortfar, ett ifrån Räksdag till Riksdag oföränderligt medelpris derå fastställes och kostnaden dertill, oberoende af StatsVerkets inkomster i Spannmål, serskildt uppföras å hvarje IIufvudTitel, der dylik utgift äger rum; och K. M:t har föreslagit, att detta medelpris, i förhållande till sädesprisens omväxlingar under de föregående åren, vid Statsregleringen bestämmes till 7 Rtdr Tunnan. I anledning af den framställning som vid 1823 års Riksdag af K.
Med afseende å hvad sålunda förekommit, och enär Hof-RättsCommissarien Andersson, som för närvarande är inhyses skatlskrifven inom Ödeborgs församling, icke eger förmåga att gälda något af de å lånet upplupne räntor, samt föga anledning förefinnes, att, dä capital-skulden blifvit genom sammanskott af Anderssons vänner betald, nya uppoffringar skola göras för att freda honom från olägenheterne af ett kraf för de öfver-ränlor, hvaraf belalnings-skyldigbeten, i följd af hans ingångne borgen, honom åligger, finner Utskottet, i betragtande jemväl deraf, alt hufvudgäldenären Bergströmj enligt Under-Executors den 3 nästl. Mars, efter då förnyad undersökning, lill Banco-Discont-Directionen insände rapport, icke eger den ringaste tillgång, sig böra bos Rikets Ständer hemställa, att den af Hof-Rätts-Commissarien S. Andersson sökta eftergift må vinna bifall, och den, såsom osäker fordran, balancerade öfverräntan för merberörde lån få afskrifvas. Stockholm den 3i Juli 1840. Ank. till Exp. Utsk, den i Aug., kl. 5 e. m. Memorial, till svar ä Höglofl. Ridder skåpets och Adelns återremiss aj Utskottets under N:o 35 aflåtne Betänkande. Enligt ankommet Protocolls-uldrag af den ii innevarande Juli, bar Höglofl. Ridderskapet och Adeln, på grund af gjorde anmärkningar, återremitterat i6 Banco-Utskottets MemorialJV:o 63. XJtskottels under N:o 35 aflåtne Betänkande, angående hufvudgrunderne för en förändrad organisation af Banco-Yerket. Med anledning häraf får Utskottet vördsamt underrätta Höglofl. Ridderskapet och Adeln, alt Utskottets berörde Betänkande, enligt ankomne Protocolls-utdrag från Högvordiga Preste-Ståndet af den i5, från Yällofl. Borgare-Ståndet af den ii, och från Hederv.
3:dje raden efter ordet ”bötej’ införes: ”En Riksdaler, hvaraf § tillfalla socknens fattiga och § åklagaren.” §. 44. Med ogillande af Utskottets förslag i denna del beslöt Ståndet, att § borde erhålla följande lydelse: Vid Universiteten förrättas mantalsoch skattskrifningen af AcademiBokhållaren för Academi-Staten och dem, som under Academiska Jurisdictionen lyda, i förening med och vid samma tillfälle, som mantalsoch skattskrifningen verkställes för den öfriga församlingen i den stad, der Universitetet är förlagdt, i närvaro af ett af Academiens Rector utsedt ombud. §. 45 bifölls. §. 46. Ståndet, som ansåg, att 1 mom. borde erhålla följande lydelse: ”hvarje skattskyldig skall ovilkorligen i mantal uppföras och taxeras, der han, med vederbörligt tillstånd, antingen bosatt är eller till nästa fardag flyttar, eller största delen af året sig uppehåller”, godkände i öfrigt denna §. §§. 47 och 48 biföllos. I afseende på Utskottets i Betänkandet N:o 12, pag. 18 gjorda förslag: alt Taxerings-Comiteernö på landet, sådane de hittills varit, må indragas och förenas med Berednings-ComiteWne, likväl under gemensam benämning af Taxerings-Comité på landet” blef detsamma icke af Ståndet gilladt, utan ansåg Ståndet, att både Beredningsoch Taxerings-Comitéer borde bibehållas, de sistnämnde likväl endast hållas under första året, då en ny Bevillningsförordning skall tillämpas; och förbehöll sig Ståndet rättighet att, i afseende Fröt. Utclr. d. 1/f.
du är verkeligen på sednare tider bra tråkig, men se hit", och nu hoppade hon i fullt språng upp ifrån stolen, ty hennes R. sågs med långsamma steg, och blicken rigtad upp mot fönstren, allt mer och mer närma sig den älskade; i ett nu var bågen försvunnen, och hon sjelf ilad att med öppna armar emottaga sin älskling. Ack Emilia! hvilket rent och oskuldsfullt inre; huru hon den ljufliga varelsen, uppvuxen bland en stor stads öfverflöd, ja, väl dårskap, kunnat forblifva sådan, blir mig verkeligen obegripligt; och likväl, oaktadt all denna, i hög grad bibehållna barnslighet, med hvilken sann känsla fattar hon ej den alfvarliga lidelsen. Med hvilken sjelfförsakelse skulle hon ej äga styrka att uppoffra, ja ända till sitt lif, endast hon derigenom kunde mildra olyckan hos sin like. O! du hulda känslofulla Rosa, måtte ditt eget hjerta skonas för motgången, under hvars välde din ömma, alltför veka själ säkert skulle duka under. Du må tro Emilia! att jag oaktadt min inre dysterhet dessa dagar, ej kunnat underlåta rätt godt roa mig åt de båda anthepathierna i huset, hvaraf ingendera i bestyr och omsorger för Rosas förestående förening, vill stå efter den andra. Under det vi i går sutto beflitade med vårt arbete, inträdde med tysta men vigtiga steg Mamsell Aramintha; ärmarne voro ovanligt uppskjutne, ett tecken att något särdeles var å bane, och sedan hon, med blicken jagat ikring rummet, samt sålunda försäkrat sig det ingen öfverflödig person vore till finnandes, framtog hon utur sitt hvita krymptygs förkläde, hvilket med omsorg befannts trilladt kring armen, en näsduk, hvarur änteligen en förfärligt stor, med tamboursöm broderad gammalmodig nattmössa prydligt uppviklades.
Hmad nu därnäst den andra, förmodeligen huswndfrägan angar, hivad ut rvä - Den i5 Maji - ivägar böra widtagaS att bereda ett säkert förswar för framtiden' anser jaa alik förhastande tvid dest bclwarande böra undwikas, sä myckel mera scm Swerigcs framtida skick och öke, i politiskt, moralist och oeconomrstl afseende torde be, ro af de matt och steg som nu i detta ass ende -.vidtagas i sammanhang med det stadgande, det ett i anseende kill wär folkmängd ganska st0'k antal stridsmän tarfwas, bär de» mogna öfwerläggn.-ngen stödd pä samfundslagarne med afseeitde ä cnskiltas deri föcwarade rätt och samhällets sterfaldige fordringar, till bestämmande af ordningen och sättet rädsrägas, med förbigående af alt yttrande om den ordinaira krigsmagtens större eller mindre otillräcklighet r närwarande krigsepogne, som " är utom kretsen as mitt bedömande, anser >ag närwarande förhållande icke en gang medgifva en oeconomisk granskning as följderne af en större armee, hufwndsakeligen pä jordbrukets bekostnad inrättad, och mitt enskilta tanke art Nemligen brist pä duglige arbetare torde Återföra åkerbruket till sitt wanmagt, bör jag för der närwarande icke anföra emot förcflagne förftvarsanstckrer, nnoehoop att en lugnare tiv ätergifwer jordbruket dest förlorade rätt; men hwad som i hwilken tidevuncr som hälst, icke bör undfalla laastittarens upmärksamhet, är huruwiöa Veste anstalter kunna bereda Riket skada för framtiden eller aöra intrång i medborgares i lag sörwarade rättigheter, och i iöljd deraf, säsom morskäl emot imäktninaen kunna äbe» ropas.
Med anteckning förstås den åtgärd , hvarigenom en Adelsmans begäran om inträde å Riddarhuset såsom Riksdagsman, varder i grund af denna Riddarhusordning, Ge nealogiske Tabeller och andra tillförlitliga handlingar pröfvad ; hans namn och värdighet, derest något hinder icke möter, införd i en för Den 18 Augusti e, m. sådant ändamål på alla lefvande åtter inrättad uppropslista, samt honom tillställd en med Riddarhusets sigill påtryckt pollet, med påskrift af ättens nummer och namn, den antecknades förnamn samt nummer på den BånR der hans ställe är honom anordnadt. Skulle emellan de personer, hvilka anteckningen sålunda förrätta, olika me-1 ningar uppstå om en sökandes rätt att intrådespollet erhålla, afgöres frågan genom fleste rösterne, hvarvid, i håndelse af ett lika antaR Landt-Marskalken åge den afgörande. i4. Sådane anfeckninFortsättning af 14 §. gar, hvarvid det åligger RiddarhusSecreteraren, RiddarhusFiscalen och Riddarhusets 2:ne Ordinarie Cancellister att alltid vara tillstädes för att lemna upplysningar 254 Den 18 Augusti e. m. och biträde, böra vara tvenne, och förrättas hvardera med tvenne upprop, som af Riddar. husFiscalen verkställas,* skolandes första anteck^ ningens tvenne upprop ske på särskildta dagar, men efter hvarandra, så framt ej helgedag inträffar, då det sedna - re uppropet blifver nästa söeknedag derefter. Andra anteekningens bägge upprop ske på en dag, hvilken bör vara den närmast föregående helgfria, innan Konungen i nåder kallar Stånderne på RiksSalen. Vid sednare uppropet af denna anteckning utlemnaspote letter åt Ättemän och Fullmågtige, hvilka sådant ej vid den första kunnat beviijas. i5 §. Sedan må ingen anteckning tillåtas förr, än RiddarhusUtskottet är förordnadt, hvilket ge - / Svarar mot 15 §. i Riddarhus - Ordningen utom lute punkten. Den l8 Augusti e, m, nast sko bör, så snart Electorerne valde äro.
Jag tror således, att så länge detta förhållande fortfar, är det billigt, att den lindring, som grufvan hittills haft-' vid bevillnings erläggande, äfven framdeles får fortfara; och anhåller jag till följd deraf om afslag å Utsk:s i denna del gjorda hemställan, med anhållan tillika, alt 5 mom. i 1841 års bevilln.förordn. måtte bibehållas, eller alt Höganäs stenkolsgrufva, såsom varande ett företag af större patriotisk omfattning, måtte intill nästa riksdag varda befriad från bevillning efter 2 art. Denna kan icke i alla fall blifva särdeles stor, då jordegendomen och alla inkomster, som för öfrigt der finnas, med undantag blott af sjelfva grufvedriften, äro värderade och beskattade. Hr Rosenblad: Det är en mycket vigtig consideration, som här undfallit Bevilln.ötsk., ehuruväl man borde väntat af ett Etsk., som visat så mycket, måhända i vissa fall allt för långt sträckt nit för de Svenska näringarne, att det fästat någon mera uppmärksamhet å ett Svenskt näringsföretag, på hvilket så stora enskilda uppoffringar blifvit nedlagde. Utsk. har nemi. alldeles förbisett de härda slag, som våra sednare tullförfattningar gifvit Höganäs stenkolsverk, derigenom att den tull på införsel af Engelsk stenkol, som förut var bestämd lill lö sk?; först blifvit nedsatt till 4 sk. och sedermera alldeles borttagen. Då man dessutom tager i betraktande den omständighet, att de Svenska fyrarne, som förut brände Svensk stenkol, numera hafva dermed upphört, emedan densamma ansågs såsom mindre användbar; sä vore det verkligen att åt Höganäs stenkolsverk gifva dråpslaget, om man nu pålade detsamma den ifrågasatta bevillningen. Följden deraf skulle endast blifva den, att påskynda nämnde verks nedläggande, hvarigenom Staten icke,. blott förlorade bevillningen, utan äfven de särskilda inkomster, som hon nu uppbär af den mängd menniskor, som der lefva, och jag kan således icke annat 70 Den 4 December f. m. än instämma med Gr. Posse samt begära propos. i öfverensstämmelse med den af honom uttryckta åsigt.
Raabs var af följande lydelse: ”Den som säljer bränvin i mindre belopp, än hvartill han enligt l:sta och 2:dra §:n i hvarje fall är berättigad, bote första gången från och med 10 till och med 20 R:dr, andra gången från 20 till och med 40 R:dr och 3:dje gången från 40 till och med 80 R:dr. Den som fjerde gången eller oftare med sådan förbrytelse beträdes, dömes till straffarbete från och med 2 månader till och med ett år,” och Gr. Mörners förslag var af enahanda lydelse ända till slutet af 1 :sta punkten, hvarefter det skulle heta: ”Den som fjerde gången eller oftare med sådan förbrytelse beträdes, bote från 80 lill och med 100 R:dr.” Frih. Raab: Hr Printzensköld har begärt votering och han synes således önska bifall till Utsk:s nu framställda förslag. Det tillhör oss att upgifva förslag till kontrapropos.; men denna kan dela sig i fyra meningar, nemi. antingen gamla förslagets första 11 * 1C4 Den 7 Oktober e. m. del, elly också bibehållande af det nuvaride förslaget, med den förändring Gr. Mörner föreslagit ang:de 4:de resan; vidare antagande af förslagets andra del, eller uteslutande af straffarbete för fjerde resan. För att nn undvika alla dessa fyra olika menings-stridigheter, anhåller jag all till kontrapropos. måtte antagas det gamla förslagets 2:dra moni., med förbehåll att vi sedermera må besluta öfver det af Gr. Mörner framställda förslag. Hr Hjärn e: Efter min upfattning har ännu icke mer än ett förslag blifvit framställd! till kontrapropoS. Gr. Mörner har visserligen yttrat åtskilliga betänkligheter mot lista mom. i §:n; men, så vidt jag icke hört oriktigt, har han ej lipstadt något förslag till ordalydelse för §:n, och icke heller har Hr Printzensköld begärt någon ny redaktion. Det lärer väl icke vara med vanligt bruk öfverensstämmande, att åt
Samt mera Lonsali-leraä gäld dels med och dels riran ranta, i llgnco mpnt och Lr-llic scdl. — 4,584,807:15.^ hwilken sidstnämnda Gäld äter utgiordes af Rd906,449: 27. 9. återstod pä Kongl. Uttednings-Lommir. tionens Obligsrioner. v:c> 4,172.: 20.— vito pä Finsta Fält-Lommisssriareik Lassa - kollettsr. — Dito pä insättningar til nämnda kol lekters inlösen. v:o 552: 25. I. Dito til 1792 ärs Interesse ä Kgl. Ut rednings-Lammissionens Obligationer. v:o »84: 55. 10. Osntonal til Wadsteiia Krigsmanshus Lassa. Länet » 5 proLsnt i Lreilit-sedlar. v:o 257,167: 5. 8- Rikets gamla Gäld, som betalas med gängborr mynt wid betalningstiden. Rd.i,i86,777: 4. 4- » Lreält-sedlar. vilponsrsär as OisR:d. st. r. cont-Länet i llsng. 475,979.' Hwarisrän asgär behållning i Lenera!- vikc. Wärdet af Lonroirers bägge hus 48,666: 52: Anwändt Lanco til Jern upkvp 162,589:15: R:d. st. r. N:d. st. r. ^'r.1,186,777: 4- 4- r creäit-sedlar-. 207,499: Zl. 5' vivsrse Län uptagna före Riksgälds-Lonlorets inrättning med och utan ränta - 500,566:41. t.
Med anledning af hvad jag ofvan anfördt, får jag vördsamt anhålla: att bolaget, som benämnes Köpings—Uttersbergs Jernvägs-aktie-bolag, måtte, för tillvägabringandet af en jernväg, för lokomotiv, emellan Köping och Uttersberg och med en grenbana till sjön Lillsvan, få sig beviljat af allmänna medel ett amorteringslån af 500,000 R:dr R:mt, motsvarande |:delar af anläggningskostnaden, emot så billig ränta, som Rikets nu församlade Ständer finna för godt att lemna för ett så vigtigt företag, som det ifrågavarande, och, för den händelse att lånevilkoren kunna blifva billigare derigenom att bolaget förbinder sig att verkställa amorteringen på kortare tid, än hvad som i allmänhet för likartade lånebidrag eger rum, så ikläder sig bolaget att på cirka 20 år verkställa denna amortering. Såsom en vigtig omständighet anser jag mig böra nämna, att norr om den landsort der jernvägen skulle anläggas, utbreder sig en bergslag, på föga afstånd derifrån, med rika grufvefält, och, vid en blick på den karta, jag skall hafva äran lemna till Stats-Utskottet, visar det sig att den nu ifrågavarande jernvägen, ehuru närmast afsedd att tillfredsställa en inskränktare orts för handen varande behof, bör komma äfven den ofvanför liggande Bergslagens trafik till godo samt intager en rigtning, hvilken nogsamt antyder att det nu ifrågavarande företaget i sig innebär början till en väg, som för Sveriges jernhandtering i framtiden måste blifva af stor betydelse. Jemte det jag vördsamt anhåller om remiss af denna min motion till StatsUtskottet, beder jag att till nämnde Utskott få öfverlemna alla de handlingar m. m., som till frågans närmare belysning erfordras. Stockholm den 28 November 1862. Patric Reutersvärd. 312 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. Af Herr VOll Francken, edeora, Wolfgang', angående pension ål framlidne Landshöfdingen G. A. Montgomerys enka, Hedvig Elisaheth Wallmark.
Landshöfdingen wara altid Deputerades Ordförande', dock utan rättighet att med dem rösta, eller att lägga hinder för fattande af deras beslut. Landshöfdingen förelägga qltid de Deputerade de hittills manlige och af honom frän wcderbörande infordrade uplpsningar, åge rättighet att göra föreställningar och att täta intaga sin mening i Protocollet. Z likhet med hwad Ridderstapet och Adeln säledes för sig beslutit, hafwa Preste - och Borgare-Ständen äfwen bestämt antalet af de till Markegängs-Tarornes upprättande Deputerade till s:ne Personer af hwardera Ståndet innom hwarje Län; kommandes Prestc-Ständets Deputerade, att, enligt förut midtagen författning och efter af Konungens Bcfallningshafwandc erhällen underrättelse, om Terminen för Markrgänas-Taxorncs uprättande, att af Dom-Capitlen utses och tilförordnas. Hwad äter angär rättigheten till deltagande uti ifrägawarande förrättningar dar Borgare-Ständet ansett den samma böra för hwart är Städerne emellan efter deras Nummer ombytas, sedan början först blifwit gjord med Landshöfdingc-Residenset i hwarje