Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om nu tull sattes å ost., tor de väl detta äfven till deras förmån något på priset inverka, men den sämre varan blefve alltid trögsåld, och kunde icke uthärda täflan hvarkeu med den utländska eller med den inhemska, som omsorgsfullt af egare till större ladugård tillverkas. Ser man rätt till saken, blefve det dessa sistnämnda, som af den ifrågasatta tullsatsen komme att skörda fördel, och för min del tror jag hvarken nödigt eller billigt vara, att åt dem skänka denna på de förbrukandes bekostnad. Man säger visserligen, att den Svenska ladugårdsskötseln icke, till följd af ogynsammare klimatiska förhållanden, kortare betestid m. m., kan uthärda fri täflan med den utländska. Detta skäl torde först och främst icke på hela Sverige hafva tilllämpni. ng, då för södra delen derutaf någon synnerlig olikhet uti klimat icke kan ega rum med Danmark, hvarifrån ladugårdsprodukter uti särdeles stor skala utföras. Men om än med afseende på medlersta och nordligaste delarne af Sverige, en sanning ligger deruti, måste man dock fråga sig, huruvida icke sagda ogynsamma förhållanden kunna fullt motviigas genom den transportkostnad m. m., så ock importörens skäliga vinst, som betunga den vara, som från utlandet förskrifves. Att så verkligen förhåller sig har jag full anledning tro. Jag känner nemligen med visshet, att skummjölksost tillverkad uti ett mejeri, som för 20 år sedan anlades uti norra delen af mellersta Sverige, ännu jemt efterfrågas och betalas med samma pris, som allt ifrån den första försäljningen ansågs skäligt åsätta varan; ett pris, hvilket befinnes vara jemt upp detsamma som nu för dan Holländska här betalas. 72 Ii e n 1 Juni. Då sålunda tillverkningen af skummjölksost redan nu leranar skälig vinst åt dem, hvilka under normala förhållanden omsorgsfullt drifva densamma, finnes enligt min upfattning intet giltigt skäl att, genom åsatt tull, för arbetaren fördyra ett af de för honom naturligaste födoämnen. Det mål, man med en sådan tull afser, torde i alla fall icke upnås, förr än åt ladugårdsskötsel lifligare och omsorgsfullare upmärksamhet riktas.
SISår unDerDå# niga anhållan om förftänDiganDe till kammarkollegium, att upprätta en för änDamålet mera lämplig, fullftänbig och pålitlig bo! iöfvoer alla kronans hus och bpggnaDer i famtltga Sänen, meD tillf/oranDe insen# tarier, hw^en/ * fället för att benämnas hufwuDbof, egentligen em Dajl behöfwer fwara emot en få fallah Siggare eller ett $afftghetS#re# gijttatur, font SänewtS upptager få wäl en fort be|frifning öfwer hwarje hu$, beh ålDer, när Det blifwit inköpt och för hwaD belopp, jemte en noggrann anteckning af DernteD för hvarje år jfeenDe förän# Dringar farnt anwänDe unberhåilS# och reparationS#foftnaDer, forn äfwen huruwiDa
Ridderskapet och Adeln blifvit remitterade tvänne af Herr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, dit ingifne Memorial, angående en förändrad organisation af landtförs va re t. Uti det ena af dessa memorial har Herr Stjernsvärd, med åberopande af det vid sistlidne Riksdag af honom jemväl till Höglofl. Ridderskapet och Adeln ingifna, i Statsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 23 för samma Riksdag omförmälde Och till dess huf vudsakliga innehåll upptagne förslag i enahanda fråga, föreslagit, att Stats-Utskottet, elter verkställd pröfning af detsamma, ”mätte hos Rikets Ständer hemställa, att med ledning deraf få föreslå statsreglerings-anslagen för Riksstalens Fjerde Hufvudtitei”. Uli det andra memorialet har Herr Stjernsvärd påyrkat, att for den händelse StatsUtskottet, vid pröfningen af det förra förslaget, icke skulle anse sig kunna tillstyrka Rikets Ständer, att i enlighet dermed lämpa anslagen lör landtförsvaret, Utskottet måtte, i öfverensstämmelse med ett annat, memorialet bifogadt förslag i ämnet, nämnde anslag föreslå5 allt under vilkor, att den nedsättning af nuvarande anslag, som förslaget innehåller, måtte ske successiva, i mån af vederbörandes afgång. Derjemte har inom Hedervärda Bonde-Ståndet Riksdagsfullmäktigen Johm Jacob Rutberg från Westerbottens och Per Nilsson från Christianstads län tillkännagifva, att de såsom sina egna motioner upptoge förenämnde af Herr Stjernsvärd afgifne motioner, till följe hvaraf frågan jemväl från samma Stånd blifvit till Stats-Utskottet remitterad.
Sedan jag sednast yttrade mig, har jag något jemnkat min öfvertygelse och närmat mig till den motsatta sidans åsigfer, Jag trodde då, alt 3oo,ooo r:dy borde vara maximisumman för creditiv åt hypotheksföreningarna, och jag är ännu af den tanken, att denna siffra bör qvarstå samt att det är så mycket lämpligare, som vi redan derom hafva B. St:s beslut. Men jag finnér af den sanning, som den siste vägde talaren framställt, att dessa creditiv äro att begagna för hastigt påkommande behof och icke så-? som fond för rörelsen; jag finnér deraf, att det bör göras någon skillnad emellan maximum af detta creditiv och den fastighetsbe|åning, som Banken nu hedrifver och som vi viG ja hafva till hypotheksförenipgar öfverflyttad, Jag skulle derföre tro, att om B. p. Ad. vill hafva hopp om framgång i dess afsigt, att denna öfverflyttning må ske, vi skulle, i likhet med hvad sorn skedde vid afgörandet af j8:de punkten lit. f, kunna bifalla Utsk;s betänk, med den redactionsföiändring, jag föreslagit, men dervid göra följande tillägg: ”utom hvad dem kan tillkomma från afbetalpipgar på Bankens fastighelsbelåning;” ty jag föreställer mig» att bankens fastighetsbelånings öfverflyttnjng på hypotheksförepingarna har en hplt annan natur än dps$a cassapredjtjy för hastigt påkommande behof. Med detta fil lägg störa vj ej det redan varande beslutet och kunna vi hafva något hopp, att de öfriga »Stånden, i fall de ipgå uppå den på f. jm bedo - 39° Den 3o Juli c. m. tade inbjudning, äfven skola instämma i detta tillägg. För öfrigt tror jag, att i5o,ooo r:dr liro nog för associationer i och för spannmålsbelåning, och kan jag icke hemta något stöd för en motsatt åsigt från någon aldrig så vidlyftig correspondance med hvilka handelsmän som helst. Hr Lefren: I afseende på Gr.
Pag. 46 slutlig hemställan, angående öfverlemnandet till Kongl. Maj:t af bevillnings-stadgan. 392 Prof.-utdrag den 20 Maj 4848, Borgare-stånclet beslöt, att, vid dea underdåniga skrifvelsen till Kongl. Maj:t, i fråga om den upprättade bevillnings-stadgan, deraf skall fogas endast ett utdrag, innefattande de delar, som angå bötes-bestämmelser och verkställigbets-föreskrifter för tjenstemän. S. D. Föredrogs ånyo ocb godkändes Bevillnings-ut skottets utlåtande, N:o 15, i anledning af gjorda anmärkningar emot betänkandet N:o 11, angående stämplade pappers-afgiften. Från Hederv. Bonde-ståndet. S. D. Genom i dag anställdt val utsåg Ståndet till Revisorer för granskning af Ståts-verket^ Bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd styrelse och förvaltning: Jöns Ersson från Wermlands län, Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands län, Pehr Östman från Yester-norrlands län, Johannes Andersso:: från Skaraborgs län, Pehr Bengtsson från Kalmar län och Ajiders Johan Sandstedt från Jönköpings län; till Suppleanter: Nils Fredrik Husberg från Södermanlands län, Carl Tholsson från Skaraborgs län ocb Anders Johansson från Wermlands län. För granskning af Banko-diskont-verket är i8J(j. till Revisorer: Petter Mårtensson från Jönköpings län ocb Liss Lars Olsson från Stora Kopparbergs län; till Suppleanter: Lars Petersson från Westmanlands län och Carl Nilsson från Östergöthlands län; Prot.-utd.rag år i85o. till Revisorer: Anders Jönsson från Östergöthlands län, och Petter Gabrielsson från Kronobergs län; till Suppleanter: Anders Kylander från Wermlands län, och Anders Jansson från Westmanlands län.
Unge läkare, förenande skicklighet med utmärkta anlag, finna vanligen inom få år anställningar i hufvudstaden eller i landsortsstäderna med inkomster, vida öfverstigande den nuvarande högsta lönen för en akademi-adjunkt. Och skicklige jurister med arbetsförmåga och ordningssinne behöfva i de flesta fall icke gå i så många år lönlösa inom rättegångsverken som en docent vid universitetet, innan de kunna förskaffa sig på deD praktiska embetsmannabanan, eller såsom sakförare, emolumenter långt utöfver högsta adjunktslönen, 2,500 R:dr. Det synes derföre billigt, att en akademi-adjunkt borde ega minst lika god utsigt all avancera till större lön sorn en skoladjunkt för närvarande redan eger; och då bland elementarläroverkens adjunkter redan finnas flera lönegrader, torde det icke anses origtigt att äfven föreslå flera lönegrader för akademi-adjunkterna. När nu härtill lägges att vice bibliothekarien vid universitetet redan eger en lön på stat af 3,000 R:dr och då denna tjensteman icke synes ega en mera ansträngande befattning än akademi-adjunkter, som hafva föreläsnings-skyIdighet, torde rättvisan fordra att dessa lärare icke lemnäs i en sämre ställning än nämnde funktionär. Universitetets stat upptager för närvarande, utom enskilda donationsmedel för den till Skytteanska stiftelsen hörande adjunkturen: 8 adjunkts-löner å 2,000 R:dr samt 10 adjunkts-löner 5 2,500 R:dr samt dessutom de af Rikets Ständer vid riksdagen 1856—58 beviljade tvänne s. k. rörliga adjunktslöner, hvilka för närvarande äro fixerade till 2,000 R:dr hvardera. Men då innehafvarne af dessa löner hafva alldeles lika tjenstgöringsskyIdighet med de öfriga ordinarie adjunkterna vid universitetet, synes det verkligen vara billigt, att åt dem bör medgifvas att i, tur med de 18 ordinarie adjunkterna få avancera till högre lön.
Rikets Ständers Revisorer hafva derjemte anmärkt, att uti förråden linnas infanterigevär af flera olika modeller, hvilket förhållande ansetts mindre fördelaktigt inverka »bland annat på skjutskickligheten såväl inom Arméen-och Beväringen, som i synnerhet inom skarpskytteföreningarne, hvilka sednare fått från Kronans förråd till sig utlemnade gevär, hvartill den nu brukliga ammunitionen ej är passande, då deremot, om endast ett slags handgevär med dertill hörande ammunition vöre fastställd och af alla nyttjades, sådan olägenhet kunde förekommas». Att flera olika modeller af krigsgevär förefinnas i ett förråd, hvilket under en lång följd af fredsår blifvit så. småningom samladt, är lika naturligt, sorn det är en san - — 291 — ning, att dessa olika modellers samtidiga begagnande medför olägenheter i flera afseenden, — olägenheter, hvilka dock vi ega gemensamt med de fleste öfriga stater inom Europa, Något annat medel för dessa olägenheters fullständiga undanrödjande, än att rent af kassera alla äldre gevär än dem af 1860 års modell, är mig icke bekant. Men denna åtgärd vågar jag icke, i anseende till den stora kostnad densamma skulle ådraga statsverket, för min del att i underdånighet Eders Kongl, Majit föreslå; helst om i betraktande tages att, äfven om i beräkningen ingår såväl de nya gevär, hvartill Rikets sednast församlade Ständer anvisat extra statsmedel, som äfven dem, hvilka komma att anskaffas för de medel, som för detta ändamål i nåder anvisats af de särskilda kreditivmedel, samma Ständer anslagit till försvarsverkets fullständigare ordnande, hela antalet af krigsgevär, de äldre modellerna inberäknade, dock ingalunda motsvarar behofvet i händelse af krig; hvartill kommer, att, genom ändamålsenliga anordningar såväl beträffande regementens och kårers årliga skjutöfningar, hvarvid användas gevär af nyare modeller, förnämligast och allmännast 1860 års, som ock vid fördelningen och förbrukningen af dessa äldre gevär tili fredstjenst, de förenämnde olägenheterna i väsendtlig grad förminskas och så småningom försvinna.
Då de för diskontlån afsedda fonder sannolikt varda vid samtlige diskontkontoren inom en ej aflägsen tidpunkt anlitade till ett belopp, öfverstigande tillgången, hvilket redan länge varit händelsen vid Götheborgs lånekontor; synes rätta tiden nu ej vara inne för räntans nedsättning; en åtgärd, som dessutom komme att leda till förlust för banken; och då räntan för bankens alla öfriga lånegreriar är till beloppet bestämd; lärer det destomindre böra åt fullmäktige öfverlåtas att för lån med omsättningsrätt från diskonterne reglera räntan, som en tillfällig förändring af nämnde ränta skulle föranleda till oreda i räkenskapen, enär ett lån, utgifvet mot 5 procent, vid första omsättningen kunde komma att påföras 4Vi procent, vid andra omsättningen 4 procent, vid tredje åter 4M> procent, samt vid fjerde 5 procent, o. s. v. Utskottet får fördenskull förnya sin af 2:ne riksstånd redan godkända framställning om bibehållande oförändradt af Banko-reglementets 202 § 1 mom; Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 60. 3 så lydande: »ordinarie räntan för utgifvande lån förblifver 5 procent, efter år räknad, hvilken, vid lånets utassignerande, för liela lånetiden af drages». Riksdagsfullmäktige!! Ingemund Odin från Gottlands län hade uti afgifveu motion föreslagit inrättandet af ett lånekontor på Gottland, till hvilken motion Utskottet uti 32 punkten, uppå anförda skäl, afstyrkt bifall. Denna punkt har höglofl. Ridderskapet och Adeln bifallit samt de 3:ne ofrälse stånden återremitterat med anmärkningar, genom hvilka ätskillige ledamöter sökt ådagalägga icke allenast, att orten hade behof af ett serskildt lånekontor, serdeles till följd af den under en del af året hämmade kommunikationen med fasta landet, utan äfven att förvaltnings-utgifterne borde blifva ringa i jemförelse till den fördel, som genom en dylik låneinrättning skulle orten beredas; hvarförutan en ledamot inom hederv.
Af herr Munck: »Som jag vid tulltaxans behandling i utskottet hufvudsakligen varit af samma mening, som herr Prytz, inskränker jag mig till alt instämma i hans afgifne reservation; likväl med den anmärkning vid slutet af 5:te punkten, att orden »5 sk. eller derunder», enligt min mening, borde utbytas emot »41/» sk.» Af herr grefve Sparre: »Som jag funnit mig icke kunna instämma i utskot tets från Kongl. Maj:ts förslag afvikande åsigt dels om borttagande af nu gällande utförselförbud å tackoch ballastjern och dermed likartade artiklar samt malm, rå och osmält, ej specificerad, dels ock om utsträckning till alla stapelstäder af rättigheten att införa hittills förbjudna varor, så reserverar jag mig emot utskottets tillstyrkanden i dessa delar. Då utskottet, vid bestämmande af införseltullen å ullgarn, allt annat, än kam ullseller redgarn, ofärgadt, icke, efter min åsigt, tagit i behörigt öfver vägandeden å finare ull föreslagna införseltull, hvarefter dock garntullens belopp måste rättas, reserverar jag mig äfven mot nämnde garnlull. Slutligen instämmer jag i herr Bergvalls reservation, i fråga om de öfriga kontrollföreskrifter, hvilka i nämnde reservation äro anförda såsom vilkor för upp bäfvande af förbuden å väfnader, men hvilka kontroller utskottet afstyrkt.» Uti första punkten af denna reservation instämde herr grefve Bonde. Af herr von Hedenberg: »Erkännande fördelen af höglofi. Bevillnings-utskottets vidtagne beslut att föreslå utförseltullhestämmelse å så kallade sparrar, tillåter jag mig likväl göra den anmärkning, alt bestämmelsen såsom skydd mot omogen skogs fällande är alltför låg, hvarföre jag, för min del, föreslår, att utförseltull å sparrar under 8 tums sida måtte förhöjas till minst 100 procent eller 6 sk. per stycke.» Herr Bjuhr instämde häri.
Här** ifrån afgå r verkets skulder 95,693:47.5. 34 6,88 6: i 2. 2 0; 5°;,294: 7- TÖl T afseende på indrifningen gar, hvarföre ersättning möjligen kan vara att förvänta, synes alla nödiga åtgärder vidtagne; Men då de betydligaste beloppen, efter Bäkeuskapernes föranledande, äro af sådan egenskap, 3 5? 5 Stat$-Ut$kQttct$ Betänkanden. att ersättning derföre icke lärer kunna vara att påräkna, dels i anseende dertill, att ingen säker grund för fordringarnes bestämmande gifvits, emedan för alla Magasins - Inrättningens förråder och til hörigheter i Finland, utom för Lovisa och Varkads Magazin, inga Sut-Redqgörelser inkommit» hvadan Magazins - Directionens Hufvud-Böcker mäst i denna del grunda sig, på här uppgjorde sammandrags - räkningar, författade efter de förhållanden sam voro före krigets utbrott, af ordsak att Finska Redogöra!' ries Räkenskaper i allmänhet ej sträcka sig längre än till ?:dra och 3 Majit inkomma ined en utförlig Balance-Relation, på det Kongl, Majit derefter i Nåder täcktes förordna för hvilka af desse fordringar ersättnings-anspråkeq böra fullföljas , och för hvilka åter Kongl. Maj;f icke ansåg någon ersättning kurtny äga num , utan att de fördenskull utur Räkenskapen borde afföras. Härigenom tyckes att snarare slut i afseende på indrifrtingen bör vara att förvänta, och genom denna utväg, synes ali onödig och vidlyftig Balancéring i Magazins - Rirectionens Räkenskaper kunna till en betydlig lättnad vid Hufvud-Böckernas författande undvika*. Stats Utskottets Betänkanden. 1485 Om Commerce • Rådet Björnbergs skuld lill Magazins-Direction. Angående shueligen Revisorernes anmärkning a CommerceRad*?
Att till K. M:ts Beflnde öfverlemna beskattningsrätt för de uti denna § afsedda fall, tror jag skulle stå i strid emot hvad R. o. Ad. i allmänhet uti dessa frågor beslutat; ty man bör icke tänka sig, att sådan rättighet, som här är i fråga, endast skulle omfatta några få dagar, utan den kan omfatta 11 månaden och 29 dagar. Detta stadgande är afsedt att kunna tillämpas på passagerare-fartyg, der bränvin i ganska betydlig qvantitet kan komma att utskänkas, och der afgiften kan komma att upgå till fullt ut samma belopp, som vid de utskänkningar, der taxerings-komité skall bestämma densamma. Vid sådant förhållande tror jag det icke vara riktigt, att till K. M:ts Befh:de öfverlemna en så stor beskattningsrätt i denna fråga, då man uti alla andra har öfverlemnat densamma åt taxerings-komitéen. Dessutom tror jag icke att något missförstånd vid tillämpningen af denna författning skall kunna ega rum genom den ordställning §:n nu har, ehuru jag erkänner att den 160 Den 9 Augusti f. m. skulle kunna , hafva varit bättre. Det förefaller mig nami. uppenbart, att med orden: ”nyssnämnda belopp” icke kan rimligtvis förstås annat än minimi-afgiften, ty då det står att ”nyssnämnda belopp” skall erläggas, så är det ju klart, att något skall erläggas, men något annat belopp än minimi-afgiften är icke kändt, och ergo kan icke något annat belopp komma i fråga. Jag tror således alt §:n är åtminstone så pass tydlig, att någon tvist om dess innehåll icke kan upsla. Hr Printzensköld: Jag mäste beklaga, att det är för mig aldeles omöjligt att finna den bevisning nöjaktig, sora Frih. af Ugglas nyss framställt, oell att jag således måste förblifva vid ,-den öfvertvgelsen, att det icke är minimi-beloppet, sorn med uttrycket: ”nyssämnde belopp” afses, utan att det verkligen är det belopp, som af taxerings-komitén faststäiles.
M. begära utarbetandet af ett förslag och detsamma® föreläggande Rikets näst sammanträdande Ständer, ang:de så väl Krigssom öfriga Colhrs omorganisation, lärer Gr. von Plåtens framställning om Förvaltmo af SjöÄrendenas uphörande ej kunna till någon åtgärd föranleda, helst det torde vara onekligt, att förslag till embetsverkens organisation rättast böra utgå ifrån Regeringen, och ej ifrån enskildte motionärer, och det dessutom vara utöfver R. Stms rätt, att på sätt Gr. von Platen föreslagit, besluta om Förvaltnm af SjöÄrendenas indragning. Hr Råfelt, Anton, upläste ett så lydande anförande: Jag anhåller få understödja och instämma uti Gr. von Plåtens efter mitt förmenande väl motiverade motion. Hr Gr:n har uti densamma fullständigt ådagalagt obehöfligheten af K. Förvaltnm af SjöÄrendena, och visat huru detta verks göromål skulle kunna öfverflyttas, dels på K. KammarRtn, dels på StationsBefälhafvarne, samt på ett under Chefen för Sjöförsv:sDepart. direkt stående föga kostsamt Kommissariat; härförutan har såsom ganska intressant blifvit meddeladt att pr medium på de 5 år sorn föregått 1850, besvärsmålen utgjort 13 om året. Man har under vår närv:de representationsform, velat bibehålla Colhne såsom en sjelfständig mellan-instans, men jag hemställer hvad garanti K. Förvaltnm gifver i detta hänseende, på sätt den är sammansatt af en Ordf:de och tvänne ombytlige militära ledamöter, som kunna kommenderas derifrån när K. M. så Nådigt behagar. Den enda oafsättlige ledamoten uti detta Collun är Amira Ii tetsKammarllåd et. Då för Statsverket vid denna Riksdag föreslås flere högst betydliga utgifter, torde man väl böra göra de indragningar som Ä48 Den 10 December f. m. kunna ske utan olägenhet för det allmänna. Detta mitt anförande torde få åtfölja motionen till vederbörligt Utsk. Hr Lilljehöök, Carl Berthild, anförde skriftligen: I sammanhang med ett af Gr. Lagerbjelke, R.
Räkningarne för den del af lånet, hvarom nu är fråga, föras med Riksgälds-kontoret af Bankirhuset Raphael Edånger i Frankfurt arn Main, å samtlige låneöfvertagarnes vägnar. Skulle detta Bankirhus upphöra innan lånet blifvit till fullo liqvideradt, bör, efter derom mellan Riksgälds-kontoret och lånets öfvertagare träffad öfverenskommelse, annat Bankirhus eller annan Bank i Hamburg eller Frankfurt arn Main få sig uppdraget enahanda bestyr i afseende på detta lån, som förut tillhört förstnämnde Bankirhus. § io. De för lånets successiva amortering erforderliga utlottningar, hvilka komma att omfatta alla för detsamma å Tio millioner Thaler utgifna obligationer, verkställas här i Stockholm inför Fullmäktige i Riksgäldskontoret första söcknedagen i Februari månad hvarje år, och äro vederbörande långifvare berättigade, att sjel-fve eller genom ombud öfvervara dessa utlottningar samt dertill kalla någon Tysk stats Konsul. Genom hvarje sådan utlottning kommer att bestämmas, hvilka obligationer skola inlösas den 1 Maj och den 1 November samma år. Resultatet af utlottningarne äfvensom den i § 6 omförmälda ökade afbetalning, jemte andra detta lån rörande förhållanden, böra genom Riksgälds-kontorets försorg och på dess bekostnad kungöras i Sveriges officiella tidning och i 3 af lånets öfvertagare förut uppgifna Tyska tidningar. Obligationer, som blifvit utlottade, innan öfvertagarne af lånet erlagt den för desamma belöpande betalning, äfvensom redan förfallna ränte-kuponer, utlemnas icke från Riksgälds-kontoret, utan skola på vanligt sätt anulleras. Vederbörligt bevis öfver — 76 — tibet bie erfolgte (Säff a tion, folcher DWtga •StuSnaljmgtoeife totrb bie 3lu§loofung fur ' bie ant 1 Dtobember 1860 ju japenbe fyalP jäpige Slnnnitåt ant 2 -Sun biefe?
Man kan hafva ett Embete, utan alt vara skattskrifven, ty man kan hafva fått det efter skattskrifningen. Jag får derföre än ytterligare yrka, att hvad jag föreslagit, måtte tilläggas. Att Utskottets tanka ej varit annan, slutar jag deraf, att ehuru jag varit tillstädes inom Utskottet, då beslutet fattades, påminner jag mig icke, alt härom någon annan mening varit i fiåga, än den jag nu haft äran framställa, ej eller upplysa motiverne till Utskottets förslag något annat i detta afseende. Herr Rosenblad: I det förslag till Redactionsförändring, som Herr von Schlzenlieim uppgaf vid f.de Momentet, var meningen skärpt derigenom att ordet eller var Den 3 Augusti e. ni. utbytt mot ordet och. DS detta fordrades för den, som var född Svensk, måtte det med anim mera skäl fordras af den, hvilken, såsom utländning, vill återgå till sina förfäders Land. Jag tror således, att eller bör utbytas emot och, då slutet af gräskulle lyda, som följer: samt att lian de 3:ne sista åren, förrän han sig till säte och stämma anmäler, här i Riket sk att skrifven varit, och fast egendom eller Embete innehafver. Äfven en annan skärpning beliöfves, der bör äfven stix fast egendom, emedan man annars kan taga det för lösegendom. Herr Printzensköld: Jag får förklara, att jag fattat Utskottets mening så, att i slutet af Momentet bör stå: innehaft. Derigenom förfaller Herr af Ekenstams anmärkning. Jag vill förena mig med Herr Rosenblad deruti, att det bör beta: samt innehaft, i stället för: eller innehaft. Grefve Mörner: Det är visserligen ett tryckfel begånget i afseende å det anmärkta ordet med; men då ändring nu skall ske, hemställer jag, om icke orden kunna ändras sålunda: att hansig Konungen med ny etc. Jag instämmer med Herr Rosenblad i anmärkningen om tillägget af ordet fast framför egendom. Om ordet innehafver utbytes mot ordet innehaft, anser jag vara alldeles likgiltigt. Dea 3 Augusti e. ra. i53 Herr Cederschjöld: