Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 1,700: Efter afdrag ej mindre af Lön a5oo R:dr och Taffelpenningar 5oo R:dr för en GeneralQvartermästare och Chef, som nu finnes uppförd å GeneralitetsStaten, än af en uppkommen minskning genom indragning, 62 R.dr 16 sk., samt med tillägg af ofvanstående Löne-tillökhingar, blifyer, med bibehållande af Spannmålsberäkningen derunder 3,i32 Tunnor, summan af IngenieurCorpsens Stat R:dr 3i,388: 8. —* Vid ÖfverCommendants - Expeditionen i Stockholm äro uppförde: För en Befälhafvande ÖfverCommendant 600: — en Commendant, som tillika är Place Major 60*0: — en StabsAdjutant 4oo: —. — 1,600: —* —* Till Vaktbetjenings aflöning, rations-ersättning för de till Expeditionen hörande Officerares hästar, skrifmaterialier, m. fl. utgifter • 1,000: Summa B:co R:dr a,600: * Bihang t. R, S:s Prof, iQ:de Sami. 2:dra Band. 24* 186 Exp. Vtsk. Förslag till und. Skrif v. N:o 284 Till Arf vodenj Ved., Ljus och Skrifmaterialier samt extra utgifter för Artilleri-Staben R:dr 2,800: —* — För CommendantsStaten hafva följande arfvoden samt anslag till skrifmaterialier blifvit beviljade» nemligen: Arfvode. Skrifmaterialier. Summa. Commendanten i Haparanda S5o: « - 20: 370: i Gefle och
Jag skulle derföre tro, att en förändring häruti påkallas både utaf rättvisan och billigheten, och således ansvaret tor ifrågavarande försummelser ensamt bora drabba Ordföranden jemte MagistratsSecreteraren och Notarien på de ställen, der sådane finnas; och på det icke dylike dagaböter mätte uppnå en gränslös höjd, borde de afstanna 3:ne månader ifrån den dag, försummelsen inträffat, derförinnan vederbörande Fiscaler äga tillfälle att få bristen anmäld hos ÖfverRätt^ som då ej lärer underlåta att ingå uti någon alfvarsam författning, hvarigenom ändamålet uppfylles. — Och denna senare omständighet torde älven böra lämpas tiil UnderDomstolarne i allmänhet, häruti jemväl inbegripne Con* sistorierne. Till fullkomnande af denna min vördsama ma hemställan, skulle väl uppgift på de Städer, uti hvilka Magistratens förbemält» Ledamöter borde njuta lindring uti deras ändock nog dryga kall, härvid löreslås men som min bekantskap i detta afseende med alla Städers Domstolars organisation ej sträcker sig så långt, att jag ju möjligen kunde komma att förnärma någon, få torde närmast förena sig med erhållandet af en påliteligare uppgift, om Vällofl. BorgareStåndet sjelf afgifver de upplysningar, som kunna finnas nödige, och hvarom Riksens Höglofl Ständers Lagutskott, dit d nna min motion torde komma att förvisas, lärer Bil till Ridd 0, Ad, Pr. I Band 15." *>6 Den lo Februarii. ingå uti författning, om något afseende eljest göres å hvad jag nu haft äran andraga. N.o 1.0. Friherre Rudbeck, Alexander• Plenidagen den 6 dennes behagade Hans Excellence, Grefve Marner hedra mig med sina anmärkningar å min, under d. 5 framställde motion.
Må man betänka hvilka föijderne häraf skulle blifva; huru de flesta ämnen kunna under oJika synpunkter betraktas; huru uti mänga fall grunderne för' omdömet äfven i theorien äro oafgjorde; huru tankan, att vid afgifvandet af ett enkelt råd, ett afgörande steg skulle deruppå följa, torde många gånger hindra ellet aflägsna invändningar som annars, ehuru de möjligtvis icke åstadkommit någon förändring i beslutet likväl tjent att utreda och närmare bestämma begreppen-, må man öfverväga allt detta, tillika med de följder för ärendemas gång, hvilka igenom täta ombyten af Einbetsmän skulle uppkomma, och man skall snart tinna, att den lära hvars olägenheter jag blott i korthet vidrört, icke är lämplig annat än för dessa sällsynta och vigtiga fall, då Statens välfärd eller lagens helgd vöre i fråga, och att den nuance, som 9 §■ i RegeringsFormeQ innehåller, också utmärker att sådan varit lag, stiftarens afsigt. En annan tydning kan icke heller hafva några förmåner för andra, än dem, som med otålighet tro sig vara bortskymde a£ personer, hvars platser de, måhända med skäl, förmoda sig bättra kunna uppfylla. Bil. till Ridd, o. Ad. Pr, lil Band. 23 Den 17 April e. tn. Men ifrån benämningen har Friherre Ane* karsvärd kommit till handlingarne och skyllt Miniä^éren för en igsårig overkamhet.
— Pä grund häraf anser jag mig, enligt 55 § Riksdags-Ordningen, »föranlåten vägra proposition å Bengt Gudmundssons yrkande, att Särskilda Ut»skottets förslag till förordning angående vilkoren för bränvins tillverkning, må i »de delar, Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 30. 17 »de delar, sorn röra husbehofs-bränneri-medlen, till Bevillnings-Utskottet remit »teras». Sedan Ståndets genom omröstning utrönta pluralitet ändock yrkat den vägrade propositionens framställande, har, jemlikt stadgandet i 55 § Riksdagsordningen, öfverläggningen förklarats hvilande och målet blifvit förvisadt till Konstitutions-Utskpttet, som egde inom viss förelagd tid inkomma med motiveradt. och bestämdt Utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet med Grundlagen. Vid betraktande så väl af ordalagen i Rikets Ständers fattade beslut om tillsättningen af ett Särskildt Utskott för behandling af frågorna angående branvins tillverkning och försäljning, sorn ock af den behandling det sålunda tillkomna Särskilda Utskottets i ämnet afgifna Betänkande N:o 8 hos Riks-Stånden fått, anser Konstitutions-Utskottet det vara uppenbart, att Rikets Ständer, med tillämpning af stadgandet i 36 § 3 mom. Riksdags-Ordningen, gifvit Särskilda Utskottet sådan verkningskrets, att alla de åtgärder, sorn för nämnde frågors beredande till slutligt afgörande erfordrades, och således äfven förslags afgifvande angående beskattningen å bränvinsbränningen, skulle samma Utskott tillkomma. Sjelfva åtgärden, att för ett enda Riksdags-ärendes beredning tillsätta ett Särskildt Utskott af tjugufyra ledamöter, antyder ock i sig sjelf en beräkning, att annat Utskotts anlitande för sådanberedning icke skulle i någon del vara af nöden.
Beträffande åter de ifrågaställde förändringarne, att summariska redogörelserne måtte upphöra, samt special-redogorelserne, afslutade för calenderår, aflemnas vid redovisningsdagen, eller i allmänhet den i Maj, hvarefter Landt-bÖckerne skulle kunna vid årets utgång, för det föregående, afgifvas; så vill det synas, att, om, genom antagande af Utskottets nu framställda förslag, det blefve möjligt att tidigt under årets lopp debitera samtlige årets utskylder ssamt räkenskaperne, i följd af indeldta räntornes indragande till Stats-Verket och lösande med penningar, förenklades, den speciella redogörelsen skulle kunna aflemnas vid redogörelse-dagen, den i Maj påföljande året, äfvensom, i sådant fall, Landsboken vid årets slut blifva upprättad; och tror Utskottet sig derföre ega anledning hemställa, att Rikets Ständer, med anmälan om hvad, i berörde omständigheter, uti förutnämnde motion är vordet andraget, ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande, måtte i Nåder pröfva och bestämma, huruvida icke de ifrågaställde förändringarne skulle, lill beredande af enklare och skyndsammare redovisning, kunna vidtagas, samt i sådant lall, och om räkenskaperne blefve för calender-år afslutade, den nuva - Bih. till R. St. Prot. 1840. 4 Sami. 1 A/d. 5 31 Slats-Utskoltets Utlåtande, IV:0 1~0. rande beräkningen af uppbörds-år, gående ifrån den i Maj ena året lill samma tid det andra, afskaffad och dermed sammanhang egande stadganden, i hvad på Kongl. Majit ankommer, derefter förändrade eller, der Rikets Ständers medverkan dertill, i ett eller annat afseende erfordras, Proposition derom tili Rikets näst sammanträdande Ständer framställa. Stockholm den 16 Juni 1840. Reservationer:
I Wurtenberg, enligt ministerns för det inre berättelse, skulle Judame redan före emancipations-lagen af 1828 fullgjort allt, som af dem kunde fordras; andra exempel att förtiga. Det intrång, som man på stats-ekonomisk synpunkt sålunda befarar, skulle härmed anses vara undanröjdt genom exempel från för handen varande förhållanden, ehuru för öfrigt det skulle vara lätt bevisa haltlösheten af dessa föregifna theoder. Yi vilja till och med i våra dagar se i Judarne icke blott annorlunda troende, utan främlingar i annan bemärkelse än vi tänka oss Engelsmän, Tyskar in. fl. »Mätte,» säger Israeliten doktor Riesser i Hamburg, med bitter känsla af denna orättvisa, »måtte den bedömare öfver vårt folks förhållande, som icke kan underlåta att i oss se, icke allenast annorlunda troende, utan äfven främlingar, icke illa upptaga, om vi af alla krafter kämpa mot denna åsigt, hvilken skulle bringa oss till förtviflan om den stödde sig pä sanningens grundval. Kallar någon oss otrogne och af Gud förskjutne, så säga vi honom att vi tro på en Gud, som icke förskjuter något af sina barn; men när Tysken kallar oss främlingar i sitt land, sä äro vi ju utan hem, utan fädernesland.» Men alla civiliserade länders lagar medgifva medborgare-rätt åt en invandrares i landet födde barn, efter vissa bestämda vilkor, utan afseende på de förhållanden, hvarunder fadren emottogs. Icke heller förnekar någon full medborgare-rätt, äfven i Sverige, åt den till Kristendomen öfvergångne Juden. Men den i sina läders tro q\ arblifvande Juden, han skall i ett Kristligt samhälle finnas ovärdig medborgare-rätten. Hvilken orättvisa?
Hvad åter beträffar Banquens utlåning emot fastighets pant, hafva Utskotten, för att, ix Statsoch Banco-Utskattens Utlåtanden". sä mycket, sorn med de af dem i öfrigt antagne grundsatser kan vara förenligt, icke göra någon hufvudsaklig ändring uti den låneanstalt, hvarigenom omedelbart understöd varit jordbrukaren beredt, funnit sig böra föreslå, att capital-afbetalningarne ä Banquens särskilde emot fastigliets-pant utlänte fonder, må frän och med nästa års början, blifva till ny utlåning af fastigheter äter använde. Enligt uppgjorde förslags-beräkningar borde dessa afbetalningar, i händelse de ordentligen ingå, utgöra, under fem härefter följande ar, tillsammanslagde 756,957 K:d Ilanco; och denna summa, ehuru mindre betydlig, förmoda Utskotten åtminstone kunna fylla de angelägnaste behofven, samt, vederbörligen fördelad, lätta åtminstone de mest behöfvande fastighets-ägares betryck, helst deras, som, i besittning af smärre ointecknade hemmansdelar, skulle kunna vara bäst af alla i tillfälle, att af en dylik utlånings-anstalt sig begagna, men deremot icke, utan att oundvikligen bereda sin undergång, kunna underkasta sig följderne af någon annan art af skuldsättning. Af de reglementariska stadganden för en sådan återbegynd utlåning inot fastighets-pant, hvarigenom dess lämplighet för ändamålet skulle kunna ytterligare tryggas, och hvilka det i öfrigt torde tillkomma Jlanco-Utskottet ensamt att, i härtdelse af Rikets Ständers bifall till den af förenade Utskotten nu gjorde hemställan, föreslå, hafva förenade Utskotten likväl ansett sig böra till omedelbar pröfning, i Statsoch Banco-Utskottens Utlåtanden. rxi sammanhang med sjelfva hufvud-frågan, företaga beräkningen af ränteoch afbetalningsvilkoren för de till ingifvande beviljade nya fastighets-lånen. Men som tankarne inom Utskotten i denna fräga varit delade, så att tvänne Stand vid anställd votering stannat emot tvänne Stånd, få Utskotten för Rikets Höglofl. Ständer vördsamt framställa följande Alternativer:
Förklaringen den 23 Mars 1807, så att Lagens ord i 17 Cap. 2 $. ÄrfdaBalken må, efter dess lydelse, få tillämpas. Hvad nu först angår Per Jonssons motfirn, om rättighet för Föräldrar att, genom testamente, tillägga dotter lika andel med son i arfvejord på landet, så, enär Utskottet, i nästföregående Betänkande N:oi22, redan 6 Lag-Utskottets Betänkande N’.0 12.3. tillstyrkt jemlikhet I arfsrätt könen emellan till ali egendom, anser Utskottet berörde förslag härigenom förfalla. Uti Herr Dalmans först upptagne motion ingår frågan om häfvande af det nu varande förbudet emot upplåtande af arfvejord å landet genom gåfva eller testamente. Detta ämne sammanhänger uppenbarligen med den mera omfattande frågan, huruvida arfvejordssystemet i dess helhet, eller alla de hittills gällande stadganden, hvilka åsyftat arfvejords bibehållande inom slägterna, må öfvergifvas eller qvarstå; och lill dessa stadganden höra äfven de af Motionairen icke vidrörde, sorn angå börd af jord å landet, och hvilka endast afse arfvejord, samt utgå ifrån enahanda grund, som nyssnämnde inskränkning i gåfvooch testamentsfriheten. Motionen synes emedlertid icke föranleda en så genomgripande lagförändring, som det omförmälda arfvejords-systemets afskaffande, hvilket Utskottet ej heller för det närvarande skulle vilja tillstyrka; och af sådan orsak anser Utskottet det nu gjorda förslaget, angående rättighet att, genom gåfva eller testamente, disponera öfver ärfd jord, böra förfalla.
Men ware migh så herren Gudh blidh Som iagh migh förr förgöra skall Än föra migh uthi sådant qwal. Nu kommer han vth medh sijn kläder ny Ty äret bäst iagh dragher aff by Att biudha till gästebodz alle man. Jagh löster at weeta huru thz går an, Jag skall migh stella uthi en wråå Och se huadh han will uppå slåå. Act. Sc. 3. JUDAS, SOSTRATA, SARDELIUS, ALEXANDER, DROMO. Judas. Ey, nu är iagh lustigh och käck Att iagh haffwer fått kläder täck, Ther med iagh frijt spatzera kan Som een frijherre och welboren man. Nu will iagh utgå och läta migh see. Huadh äret för en ther läter sig tee? En diekne poike i skolan wil gå. Ney min karl, tu lögh tå. Än tu skalt nu i skolan komma Thz tigh skall wara till fögho fromma. Sostrata. Min kiäre man hwart welen i gåå Medhan i nu taghen kappan uppå? Sardelius. Jagh går på torget, och så vthföre Att see hwadh wåra tiänare göra, Ther näst går iagh till siögha strandh Att se om ther kommer skeep till landh. Är ther gått ööl iagh wil nogot köpa, Så mykit som kan till barnssööl löpa. Sostrata. Ehuart i gåån iagh thz fögo weet. Så frågen om någon haffwer Judas warseedt. Jagh rädz han är ther han skalkheet göör Och iagh ond tiender om honom spöör. Sardelius. Jagh haffwer wel annat uthe beställa Än achta på honom om morgon och qwälle. Judas Redivivus. 50 The qwinfolken haffwa eet vnderligit lagh, Thz haffwer ingen bätter försökt än iagh. Få the ey barn tå äre the ondhe
StatsUtskottet bar, med hemtad anledning af Motionärens yttrande, svarat sig finna, att Mariebergs Artilleriskola lemnar ersättning för ifrågavarande fonds öfvergående till StatsCassan, men Utskottet har i det föregående äfven medgifvit nyttan af Militairers utbildning genom krigstjenst i främmande herrskap, fastän Mariebergs Artilleri-Skola är inrättad; och jag skulle derföre önska, att StatsUtskottet täcktes närmare yttra sig öfver och utreda ämnet för Hr af Wingårds motion. Friherre Anckarswärdj Carl Henrik: Jag instämmer med Herr Grefve Brahe, med Motionairen sjelf och med alla de Herrar, hvilka talat för motionen, uti öfvertygelse om nyttan af hvad som är föreslagit, men tror att StatsUtskottet, i frågans närvarande skick, rätt behandlat densamma, så vidt det tillstyrkt afslag derå. I anledning af Herr von Vegesachs yttrande, all de till verkställighet af bans 10 II. 25 386 Den 3o Januarii. förslag nödvändige model kunde anvisas på alla Hufvudtitlarnes besparingar, får jag erinra, att detta är rakt grundlagsvidrigt, enär Regeringsformen förbjuder, att Hufvudtitlarnes Anslagssummor Få ryckas ifrån visse bestridda föremåb Alt Hufvudtitlarnes besj>aringar dessutom flitigt blifvit använde till utgifter, åt hvilka Ständerne ej kunnat anvisa medel, derpå hafva vi exempel i kostbara Cassernbyggnader m. m. Desse måste alltså ansetts nödvändigare, än de som nu önskas för Militairers bildande utom lands. Jag tror, att man således ej bör gå Styrelsen i förväg, till dess den inser nödvändigheten af den projecterade Militairbildningen framför de föremål, hvartill besparingarne nu understundom användas. Äfven skulle jag tro* att om något skall påkostas i och för Militairers utländska resor, dermed bör förknippas vilkoret alt aflemna berättelser öfver hvad de sett och lärt, till allmänhetens upplysning.
Fångar, dömde för “itererad vanart“, enligt förenämnde Kongl, bref ; 23. Bekännelse-fångar ' 6. Fångar dömde för för svarslöshet, hvilka ioke varit vid den ålder eller arbetsförmåga, som för anställning vid krono-arbetskorpsen erfordras 193. Frivilliga försvarslöse . 8. utöfver hvilket antal sådane icke få derstädes antagas. Krono-arbetskarlar, hvilka, enligt 32 § i nyssåberopade reglemente, blifvit för opålitligt förhållande från krono-arbetskorpsen till fängelset förflyttade 20. I öfrigt bör anmärkas, dels att mcranämnde fängelse är en transport-station för manspersoner, som från Stockholm samt norra och medlersta länen skolasändas till de på Rindö förlagde kompanier af krono-arbetskorpsen, och dels att å Långholmen under sednare åren är anlagdt ett, till förvarande af sa kallade kronofangar från Stockholms stad afsedt, cellfängelse, motsvarande de s. k. länsoch kronofängelserue i länen. l)å, genom hvad Utskottet sålunda meddelat, upplyst är, att fångpersonalen inom fängelset å Långholmen numera består endast af sådane slag af fångar, sorn, euligt de rörande krono-arbetskorpsen gällande författningar, deruti någon ändring i detta fall ej synes vara af motionären åsyftad, icke få vid korpsen anställas, och hvilka dessutom, äfven om gällande stadganden sådant ej hindrade, icke kunna lämpligen intagas å nämnde korps, finner Utskottet sig böra hemställa, att motionen, i hvad den afser de vid Långholmen förvarade långars fördelande på krono-arbetskompanierne, ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda;. 22 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 34. Och anser Utskottet, vid sådant förhållande, något yttrande i anledning af hvad motionären i sammanhang härmed i öfrigt föreslagit, icke erfordras. istockholm den 27 Januari 1854.
Den 25 October. 343 jag visserligen ingenting att anmärka dervid, att den frågan nu kommer under pröfning; men i händelse genom beslut derom, all öfverläggning skulle vara afklippt öfver den fråga, som StatsUtsk. i nästa punkt besvarat, nemi. rör:de den motion, som jag tagit mig friheten väcka, så, enär frågan om reglering af riksstatens extra ordinarie inkomster är af R. o. Ad. uppskjuten, och den fråga sorn jag väckt, äger nära sammanhang med hufvudämnet, och StatsUtskis utlåt, slöder sig på den uppgift, att statsverket endast skulle erhålla 125,000 r:dr, i följd hvaraf Disk. trott att något särskildt anslag, till betäckande af den utgift som för Postverket uppstår genom gästgifvareskjutslegans förhöjning, icke kunde behöfvas, och då dertill kommer, att R. o. Ad. icke pröfvat huru stor del af postmedlen skall till statsverket ingå; hemställer jag om ej den punkten af utlät., deri StatsUtsk. svarat på min motion, mätte få hvila intilldess R. o. Ad. tagit hufvudfrågan i öfvervägande. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag instämmer i hvad Hr Grundelstjerna begärt; men om jag fattade Hr Gr. o. Landtm:s föredragning rätt, så är nu endast första delen af 5 punkten i utlät. N:o 40 framställd för Ståndet. Om denna del bifalles, skulle jag tro, att det sedermera står R. o. Ad. fritt att pröfva hvilket beslut som bör fattas i anledn. af Hr Grundelstjernas motion om crediliv på Riksg.cont. I anledn. häraf förklarade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att, på sätt Frih. Palmstjerna erinrat, nu endast den förra delen af 5 punkten blifvit för R. o. Ad. föredragen, och att pröfningen af hvad Disk. i sednare delen af denna punkt, i fråga om Hr Grundelstjernas motion yttrat, vore oberoende af beslutet ronde det nu föredragna ämnet.
Om äfven, såsom Konsistorium upplyst, annat säll för redovisning af Sätra helsobrunns räkenskaper icke lämpligen kan följas, samt, enligt hvad Utskottet jemväl vill antaga, det nu brukliga redogörelsesättet för närvarande må anses tillfyllestgörande, synes det likväl Utskottet önskvärd!, alt vid räkenskaperna fogas uppgift, huru de stundom ganska betydliga medel, som vid årets slut i räkenskaperna förekomma under titeln: ”kontant behållning”, kunna vara för tillfället placerade, på det vederbörande må komma i tillfälle att erfara, huruvida nödig omsorg användes alt göra medlen fruktbärande. Fördenskull hemställer Utskottet, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånig skrifvelse anhålla om förständigande för vederbörande att tillse, del dylik uppgift hädanefter varder vid berörda räkenskap bilagd. Siats-Utskottets Utlåtande N:o 148. Lnnds Kongl. Universitet 15 § 12. (Rev.-ber. pag. 211. Förkl. pag. 337.) Bland utgiftsposter för revisionsåret hade Revisorerne anmärkt en å 75 R:dr 93 öre, som blifvit, på grund af Akademiska Konsistoriet den 1 Juni 1860 fattade beslut, utbetald för afsändande af en deputation lill Hans Majit Konungen i lägret å Ljundby lied, och hvilken utgift Revisorerne ansett helt och hållet främmande för akademi-kassan. Äfven Stats-Utskottet anser, att berörda utgift icke bort drabba akademi-kassan med mindre, alt något för Akademien vigtigt ändamål dermed befrämjats eller åtminstone varit afsedt, i hvilket hänseende det, enligt Utskottets tanke, hade ålegat Konsistorium att, till följd af anmärkningen, meddela nödig upplysning; men ehuru sådant icke skett samt förty den af Konsistorium afgifna förklaring, ali kostnaden bort bestridas af det embetsverk, som af de deputerade representerades, icke kan af Utskottet godkännas, tillstyrker likväl Utskottet, i betraktande af det ringa belopp, hvartill kostnaden uppgått, att anmärkningen må förfalla.
Hvad R. o. Ad:s beslut angår: så kan jag icke tro annat, än att det var mitt fel, som icke begärde omröstning; ty i det fallet hade förslaget, efter all anledn., förkastats. Det är visserligen icke för sent att göra det ännu; men emedlertid tror jag mina motståndare ej hafva att berömma sig af någon öfvervigt i denna fråga. Gr. Lagerbjelke påstår nu, att jag begärde votering i frågan. Om så är, behöfver jag icke göra hvarken mig eller mina vänner förebråelser, för det att ingen af oss begärde votering,. 310 Den 18 Oktober f. m. ehuru många funno förslaget lika förkastligt, som jag trodde det vara. Gr:n har ansett omöjligt för R. St:r, att upgöra en sådan lag', som den ifrågavande, och att Regeringen vore den enda, som kunde föreslå den. Månne icke motionaren borde hafva betänkt den saken, när han väckte frågan. Om detaljerna äro omöjliga att upgöra, utan Regeringens medverkan: så måste väl äfven hufvudsaken vara af samma beskaffenhet; ty första, frågan är den: Vill Konungen afhända sig makten i detta hänseende eller icke? Jo, säger Gr. Lagerbjelke, det vill han visst, ty han har för några år sedan föreslagit R. St:r att öfverlåta henne åt Högsta Domstolen. Ar det derföre sagdt, att Konungen vilk öfverlåta samma magt åt någon annan myndighet? Det tror jag icke; det vore att utsträcka högsta magten till alltför många innehafvare. Gnns tro härleder sig förmodligen derifrån, att det var han, om jag rätt minnes, som gjorde motionen; men om andra hafva samma öfvertygelse kan vara ovisst. Aldra ovissast är hvad Konungen tänker. Det vore mycket nyttigare att utarbeta lag i detta hänseende, säger Gr:n, än i fråga om naturalisationen. Ja, men om Konungen icke vill afhända sig denna makt, skall han likväl hafva besvär med att låta upgöra ett förslag till sättet att betaga honom denna makt? Det vore väl en framställning af den olämpliga beskaffenhet, att det icke borde falla någon representant in att göra en sådan. Om Konungen t. ex. föresloge, att betaga R.