Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett annat tillfälle till superi förekommer vid så kallade målskjutningar, som af enskilda personer tillställas, hvilka dock icke må förblandas med de på andra ställen inrättade och väl ordnade skjutöfningarne, och Konungens Befallningshafvande har på hemställan af kronobetjeningen, funnit sig föranlåten att uppmana menigheterne att vidtaga lämpliga åtgärder till afskaffande af dessa skjutoch supgillen, dervid, under förevändning af skjutöfning, egentligen bedrifves ett slags lotterispel om hvarjehanda lösörepersedlar, hvarvid slagsmål och andra oordningar ofta förefalla. Byggnadssättet inom flera delar af länet har betydligt förbättrats i afseende på byggnadernes beqvämligare inredning och förläggande på lämpligare platser; allenast från östra härad anmärkes, att byggnaderne uppföras större och inredas mera kostbart, än behofvet fordrar. Det vanliga byggnadsämnet är ännu såsom fordom trädvirke; och ehuru dessa byggnadsmaterialier årligen mycket minskas, motsvarar dock tillgången af 4 Jönköpings län. Födoämnen. Klädedrägt. Sockenbibliotheker. Jordbruk. så väl denna som brännmaterial ännu behofven. På många ställen användes emellertid sten till ladugårdsbyggnader. Födoämnena äro de vanliga, men begagnandet af råg till bröd i stället för den förut mera brukliga liafren och blandsäden har i icke ringa mån tilltagit. O O I klädedrägt har lyxen på många ställen tilltagit, synnerligast hos den tjenande klassen, som genom de stegrade lönerna beredes tillfälle till bestridande af utgifter härför. Sålunda begagnas numera ofta klädesoch bomullstyger i stället för vadmal och hemväfda ylletyger, som förr brukades. Inga schismatiska rörelser hafva visat sig af sådan beskaffenhet, att de föranledt till bildandet af särskilda församlingar, men på många ställen hållas enskilda sammankomster för andaktsöfningar, der stundom äfven kringvandrande personer uppträda med religiösa föredrag, och äro dessa samlingar ofta talrikt besökta. I Jönköpings stad och på några få ställen å landet äro särskilda så kallade missionshus uppförda. Sockenbibliotheker inrättas allt mer och mer inom socknarne och begagnas flitigt, .der de finnas. 3. Näringar. Tab.
Deremot anse* Gode Männens arfvode allt för ringa, som har till följd, att personer ^ bildning undandraga sig denna befattning, hvilken ock, med få undantag, utöfvas af dertill valde Bönder, hos hvilka sällan kan förutsätta* kunskaper och skicklighet i den nion, att de förmå afgifva de utlåtanden, hvilka i vissa fall, enligt Skiftes-stadgan, böra af Gode Männen meddelas. Uppbördsverket i Länet har, under en lång följd af år utmärkt "sig särdeles fördelaktigt. För ordet Balance har Länets räkenskaper icke behöft någon column, och restantier finnas sällan andra, än utestående sådana saköres-medel och krono-räntor i konkurser, hvilkas indrifvand® någon gång måste uppehållas i väntan pa Domstolarnas Utslag. Län*' styrelsen bör rättvist tillegna förtjensten häraf, åt de underlydande nitiske Upphördsmännen, och må såsom en sällsamhet här nämnas, alten af dem, Assessoren A. F. Bråkenhjelm, den äldste Kronofogde i hel» Riket, i femtiotvå år innehaft denna syssla, och ännu, vid hög ålder* fortfar att deli lika verksamt förvalta. Statsbidragen äro visserliga många oell stora; men den merändels restfria Uppbörden, för hvars inkassering Pant-auktionerna äro få, visa!’* att, med god vilja hos folket, samt nit och kraft hos Upphördsmännen* Kronans intrader, utan särdeles tvångsmedel, inflyta. För detta ändamål måste likväl all lamhet i uppbörds-förvaltningen åsidosättas, och ue Skattskyldiges goda vana alt vid uppbörds-tiderna anstränga sig, bil)®' hållas. Emedlertid lior för blotta ulskylderna ingen fastighet här i Länet blifvit utmätningsvis försåld, Öfver de ständiga räntorna, eller d®*1 så kallade Grundskatten, höres icke någon klagan. Ställd på artiklar ^ alla jordbrukets alster, utgår den med mera lätthet.
Enär sålunda Tuli Lots Dykeri - och TolagsTjänstemäns Löneinkomster sammanslogos, skulle ej mindre en betydlig inkomst för Staren vinnas, än ock tillräckligare Löner för ett inskränktare antal Officianter åstadkommas, så att desse med redlighet och en oafbruten drift kunde sysselsätta sig endast med Statens ärender. Redan år 1814 är Dykerilnrättningen i Ryska Finland genom Kejserlig Förordning upphäfven. Den mängd af illa lönta Tjenstemän i alla nyssnämnde Verk kunde , sedan de nödvändiga blifvit bibehållna trch med bättre Löner försedda, de öfriga blifva för Staten mycket nyttigare Medlemmar. I fråga om öfverflödig Betjening kan Götheborgs Districts TullkammareBetjente, emot den i Norrige, exempelvis nämnas: Enligt 18*17 års Calender, finnes vid de förra 36 Ordinarie Öfver - och UnderOfficianter och Tjenstemän , oberäknad serskild UnderBetjening. Uti Christiania i Norrige, innehållande omkring 10,080 Invånare, äro blott två ÖfverOfficianter: I Bergen med 20,000 Invånare endast fyra och i Trondhjem, befolkad lika med Christiania , blott två sådana Embetsman. Lika an - 112 Den 2 Januarii. märkning kan äga rum i anseende till Gränsbevakningen emot Norrige, hvarvid underhålles en betydande Stat af Öfverlnspectorcr , Ombudsmän, Inspectorer , Öfver Uppsyningsman, Tullnärer eller Under - Uppbördsman , Gränsridare och Vaktmästare innom särskildta Districter, alla med Lön på Stat. Då Norrige tillhörde Dannemark, skall gränsen , som till större del består af Berg, Skogar och Träsk, på långt när ej varit bevakadt med så betydligt antal Tjenstemän.
Herr Tham, JVolrath: Jag kan icke finna, att ConstitutionsUtskottet af Grundlagen äger någon anledning, att göra sådane anmälanden, som dessa. Man har åberopat 37 §. Riksdagsordningen. Jag tror väl, att sista momentet i denna §. ganska ordentligt har afseende på 107 §. RegeringsFormen, i anledning hvaraf ConstilutionsUtskottet äger att framställa till afgörande, om Konungens Rådgifvare böra anmälas till afsked. Men att framkomma med en berättelse, på hvilken intet afgörande till verkställighet eller beslut kan följa, tror Den 24 Ju 1 i i e. m. 181 jag icke låter sig förena med donna §. Utskottet har äfven åberopat 60 §. Riksdagsordningen. Denna §. innehåller, att om Rikets Ständer till Konungen vilja framföra någon deras allmänna önskan, skall dervid förhållas, på sätt 8g §. föreskrifver, och hvilket åter är, att de frågor, som derstädes omtalas, skola först utan undantag lemnäs till utredning af Ekonomiutskottet. Jag instämmer derföre med Grefve Posse, att denna del af målet antingen må läggas till handlingarna, eller remitteras till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. Jag beklagar för öfrigt, att de två Stånd, som förut afgjort dessa frågor, icke behagat med Ridderskapet och Adeln communicera sitt beslut; ty om de af Presteoch BorgareStånden blifvit lagde tilUhandlingarne, lärer det besvär vi göra oss dermed, vara mycket öfverflödigt. Herr Lefrén, Johan Pehr: Jag känner sedan längre tid tillbaka, alt åtskillige Representanter haft den tro, att Ständerne skulle kunna, genom ett idkeligt gnagande på Grundlagarna, skaffa sig en petitionsrält, som de nu icke äga annorlunda, än genom Ekonomiutskottet. Jag vet att man inom sjelfva ConstitutionsUtskottet under flere Riksdagar sökt göra gällande den utväg för ändamålets vinnande, att bredvid Utskottets egentliga Betänkande, rörande StatsRådsProtocollernes granskning, komma
N:o 16, med förslag till ändring i åtskilliga grundlagsstadeanden, för att bringa dessa till öfverensstämmelse med stralTlagsförslaget, förklarades detta gr urul lagsändrings förslå g skola hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:ts den 19 och 26 dennes på hordet lagde Utlåt. N:o 153, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens 9:de hufvudtitel, och i sammanhang dermed, jemlikt R. o. Ad:s den 10 sisth Juni fattade beslut, 21:sta och 22:dra punkterna, jemte förslaget litt. k. i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 118, i aid. af väckta motioner rörande undervisningen i elementarläroverken och dermed sammanhängande ämnen. lista punkten. Gr. Cronstedt: Jag har icke kunnat biträda Utsk:ts vid denna punkt fattade beslut att afstyrka R. St:rs bifall till en af R. M. framställd begäran att — då, på grund af Rikets sednast församlade Ständers anhållan, genom kungörelsen den 15 Nov. 1861 förordnats att de kringresande skådespelaretrupper, taskspelare, lindansare m. fl. dittills åliggande afgilter till pensionskassorna vid K. M:s Theater och Hofkapell korame att upphöra från och med år 1862 — R. St:r måtte i ersättning för den inkomst, som dymedelst frångått pensionskassorna, och hvilken inkomst vore lör dessa kassors bestånd och fort lärande verksamhet af oundgängligt behof påkallad, till hvardera af dessa kassor anvisa ett ärligt bidrag af 3,000 rdr rrnt, att utgå för åren 1862 och 1863 af 7:de hufvudtitelns allmänna besparingar, som dertill lemna tillgång, och för framtiden såsom särskildt anslag på Riks-Statens 9:de Imfvudtitel. Denna framställning har jag icke kunnat uppfatta annorlunda, än såsom en ersättningsfråga, och då R. St:r genom sin berörda anhållan hos K.
Just derföre behöfves en kyrka, att största antalet af dem, som kunna deri förenas, utgöres af enfaldigt troende, med ringa bildning försedda medlemmar, hvilkas yrken ej tillåta dem att pa studier använda den tid, som vore nödig, för att kunna granska särskilda religionsläror, och göra val efter eget omdöme. För dessa behöfver i stället finnas tillgång på undervisning enligt de religionsbegrepp, som från barndomen blifvit dem bibragta; och de önska att finna uppbyggelse i sina trosförvandters sammankomster till gudstjenst. Att uppfylla dessa behof är förnämsta ändamålet för en kyrka. Men dertill är en gemensam, för kyrkan enhälligt gällande trosbekännelse oundgänglig. Den rättrogne bekännaren måste veta, att den undervisning, han af kyrkan erhåller, är öfverensstämmande med den tro, hvartill han sig bekänner. Hvarje tvifvel härpå är för den enfaldige ett tvifvel på ali religion. Det gäller hans samvetslugn, som ej får oroas, vid äfventyr att han förfaller i gudlöshet. En kyrka utan enhällig trosbekännelse vore således onyttig för sitt rätta ändamål —- en motsägelse mot sjelfva sitt begrepp. Ilon kan väl åt en hvar lemna full frihet att skilja sig från henne, och kan lemna, såsom den svenska protestantiska gjort, frihet åt en hvar att i tryckt skrift kungöra tankar, hvilka icke öfverensstämma med det allmänna och enligt kyrkolagen påbudna sättet att i liiran undervisa *). Men icke kan kyrkan lemna frihet att i den offentliga undervisningen afvika från en noga bestämd läroform. Hvarje hennes medlem har rätt att i kyrkan hämta uppbyggelse af den lära, han tillhörer, och att af hennes lärare få söka undervisning i denna lära, råd och tröst i frågor om dess rätta efterlefnad. Större fördragsamhet, än som härmed låter förena sig, synes inom kyrkan ej kunna beviljas; och hvad man derutöfver lordrar, är en fordran, som inom sjelfva kyrkan ej kan uppfyllas, om än samhället skulle kunna utom kyrkans krets medgifva offentlig utöfning af andra religionsläror.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt IL Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utskrts förslag oförändradt och dels bifall dertill med den förändring, att siffran 5 i mom. 2 utbyttes emot siffran 4, framställde IL Exc. propos. på bifall till Utsk-.ts förslag oförändradt och, då dervid svarades starka ja, blandade med ganska mångå nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Gr. af Ugglas begärde votering. Uplästes och godkändes följande voter.propos.: »Den Den 22 A n gu sti f. m. 193 »Den som bifaller Bevilln.Utsk:t,s å sid. 5 och 6 af Utlål:t N:o 34 förekommande förslag ang:de bevillning för fast egendom, röstar Ja j den det ej vill, röstar Nej; Yinner nej, bifaller R. o. Ad. berörde förslag med den förändring, att den i 2:dra monr.t förekommande siffran 5 utbytes emot siffran 4. Vid voteringens slut bade rösterna utfallit sålunda: Ja — 26. Nej — 22. Utskits förslag till redaktion af § 2. Gr. Mörner: I denna § har Utsk:t bibehållit samma olika beräkningsgrund för frälseräntans upskattning och beskattning, som i det förra Betänk:t. Det har nu genom R. o. Ad:ns beslut blif vit afgjordt, att innehafvare af jordbruksfastighet skall erlägga bevillning efter 3 för 100 af det upskattade värdet. Men i slutet af denna g heter det att »frälseränta räknas till sådan fastighet, som uptages i mom. 2 af denna §.» Frälseränta skall således betalas efter 5 öre för hvarje fulla 100 rdr, under det sjelfva fastigheten betalar 3 för hvarje 100. Om nu frälseränta» inlöses af jordegaren, så slipper han att för densamma betala mer än 3 för 100, då förre innehafvaren deremot lått erlägga 5 för 100.
Ehuruväl nämnde stad, hvars handelsflotta vid sistlidet års utgång, enligt officiel uppgift, utgjordes af 37 fartyg om tillsammans 2,532 läster, i afseende på så väl betydenheten som vidsträcktheten af sin sjöfartsrörelse, är åtminstone jemförlig med vissa af de städer, hvarest navigations-skolor blifvit på allmän bekostnad inrättade; likväl och då en undervisnings-anstalt af ifrågavarande slag redan finnes anlagd i Calmar på ett afstånd af endast 17 å 18 mil från Westervik samt för öfrigt statsverkets nuvarande ställning icke medgifver bekostandet af flere dylika inrättningar, har Utskottet funnit sig icke kunna till herr Embrings förrberörde motion tillstyrka Rikets Ständers bifall. f) Fiskeri-näringens understöd. 20:o Till Utskottets handläggning hafva från Presteoch Bonde-stånden blifvit remitterade tvenne serskilda, af Herr Prosten Klintberg samt riksdagsfullmäktige Ingemund Odin och Christen Pehrson från Gottland inom bemälde rikstånd väckte, motioner, innefattande hemställan, att, till upphjelpande af fiskerierna kring kusterna af nämnde ö, Rikets Ständer måtte anvisa ett årligt an - Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 90. 21 slag af 2,000 r:dr, att utgå i tre års tid och ställas till länets hushållningssällskaps disposition. Uti nu gällande riksstat finnes uppfördt ett anslag af 5,000 r:dr till fiskeri-näringens understöd; och då Utskottet, sora, enligt närlagde tabell öfver utgifterna under 6:te hufvudtiteln, föreslagit detta anslags bibehållande till oförändradt belopp, föreställer sig, att, derest Kongl. Majit, uppå skeende underdånig anmälan, skulle pröfva statsbidrag för det af motionärerne uppgifna föremål böra utgå, omförmälda redan anvisade summa torde dertill lemna erforderlig tillgång, finner Utskottet sig icke kunna tillstyrka, att serskildt statsanslag för ifrågavarande ändamål må af Rikets Ständer beviljas. g) Jordförluster genom kanal-anläggningar. 21:0 Kongl.
Ört, bör kunna erhålla rät* telse, än och den af Riksdags - männen Hinner och Myrungs anmärkte saknad af en bestämd föreskrift, huru förhallas bör, då Räntetagare och. Räntegifvare om sättet till Afradens utgörande icke åsämjas, ej finnes vara grundad, enär genom l §. i nyssberörde Kongl. Förordning én sådan föreskrift redan blifvit meddelad. Dock varder detta Utlåtande Riksens Högh' Ständers eget mogna otopröfvgndö vördsamligeo ur.derstäldt. Stockholm den st 6 April 1818* N:r 207. Riksens Högloft* Ständers Stats• samt B an* cö-Utskotts Utlåtande öfver Anmärkningar vid Statsoch Banco-Utskottcns änder den 3 Mars 1818 afgifne Betänkande, rörande Utredningen af Götha Canal-BolagsMalmö- och Göthe« borgs-Disconter. I anledning af de hos samtlige Riks-Stånden gjorda anmärkningar vid förenade Statsoch. Banco-Utskottens Under den 3 nästledne Mars afgifne Betänkande, rörande Götha Canal-BolagsMalmö* och Götheborgs-Disconters utred» ^io8 Statsoch Banco-Utskottens Betänk and en. hing, har detta ärende till förenade Utskottens ytterligare handläggning blifvit återremitteradt. Att vid detta tillfälle, då anmärkarnes antal är så stort och sjelfva anmärkningarne så mångfaldiga, till serskildt besvarande upptaga hvad en hvar anmärkt och föreslagit , skulle föranleda till en vidlöftighet, som, i stället för att lätta, snarare skulle försvåra granskningen af sjelfva saken, hvar6 närmare utveckling likväl lärer vara egentliga ändamålet af återremissen. För att derföre undvika en sådan tröttande vidlöftighet, hafva Utskotten , enär ganska många anmärkningar, ehuru framställda af flera personer och hos olika Stånd, likväl befunnits hafva enahanda syftning, fastän till ordalagen något skiljaktiga, ansett lämpligast, att blott på ett enda ställe till besvarande upptaga hvarje sådan likartad anmärkning.
Ilen u April. 349 Gerna skall jag medgifva, att frågan om den begärdte tryckningen må, som en Ridderskåpets och Adelns önskan, till ConstitutionsLtskottet framställas , i den fulla öfvertygelse att verkan blifver enahanda; och jag anhåller således att Herr Grefven och LandtMarskalken behagade återkalla sin vägran att i detta Ö ö ämne göra Proposition. Friherre Cederström, Jacobi Jag instämmer för min del med Herr Grefven och LandtMarshalken deruti, att Ridderskapet och Adeln alldeles icke kan besluta ifrågavarande tryckning, men anser likväl nödigt, att Herr Grefven oell LandtMarskalken täckes inhämta Ridderskapets och Adelns tanka, huruvida Ståndet verkligen yrkar att den af flere enskiite Ledamöter begärde Proposition på tryckning, skall framställas, innan Herr Grefven oph LandtMarskalken sluteligen vägrar Proposition samt förvisar frågan till Constuutions-Utskottet. Skulle åter Ridderskapet och Adeln blott till ConstitutionsUtskottet behaga framställa en önskan, angående ifrågavarande tryckning, vore sådant i min tanka ganska oskyldigt och kan hända bäst ledande till ändamålet. Friherre Staél von Holstein, Corfitz Ludviga Det vore väl om denna tvist snart finge slut, ty den kan annars blifva både, långsam och ledsam. Jag har förut yttrat, d.-t jag finner mycket skäl deruti, att Constitutions-Utskottet bar rättighet att vägra tryckning, idet fallan - lien it Apriii märkning emot Stats-Rådet vore ogrundad, mert ait sträcka denna rättigheten längre, nemligen till det sorn nödvändigt blir bekant, samt Utskottets eget yttrande och öfverläggning i ämnet, vore atc öfverskrida gränsen af Utskottets magt. Detta kan jag icke förmoda Utskottet gör och tror sälede» att anmodan om tryckning icke af Utskoitet afsläs. För öfrigt har jag redan reserverat mig till Protocollet, emot Utskottets beslut, att Saken af det skäl borde förfalla, att 2 Stånd innom Utskottet varit emot 2 Stånd:
Gifves i verkligheten en tänkare, så är jemväl klart, att i tankan måste gifvas ett tänkande: men nu gör man tänkandet till en ideell materia prima eller ock urform, samt låter henne skapa tänkaren och hela hans universum 203. Häraf de förunderligaste grund-hypotheser: i sjelfva verket alla lika idealistiska, ehuru realistiskt ofta deras utseende kan vara. Kunde slika sopher anställa på allvar en real-kritik, så skulle real-kritiken af ett enda ord tillräckligt visa dem, att deras Abstracta egentligen är I verkligheten hör en form, der bemödandet att ”abstrahera från allt innehåll” har lyckats, till antalet af orimligheter; i möjligheten låter denna process så till vida verkställa sig, att den blir – en möjlig urlögn: sedan ditlägger man, genom ett taskspeleri, hela det behöfliga innehållet – och verldsförklaringen är färdig. Taskan hos de nyaste jonglörerne heter ”Medvetande”: derur framgå Urmedvetanden, absoluta Jagheter m. m. Så utgifves omsider för ett Maximum af Verklighet det, som blott är ett Minimum deraf; och, i motsvarighet dertill, utropar systemet för ett maximum af insigt det, som i sig sjelft är blott ett minimum af åsigt). 7. ”Stil”. (Innehåller huvudsakligt detsamma, som i hans svenska uppsatser – t. ex. ”Kritik öfver Kritiker” – blifvit sagdt om detta ämne; till en det äfven med samma ord. I afseende på ”stilens bildande efter klassiska mönster” anmärker han här: ”es ist bekannt, dass zehntausend Schulfüchse zwar ihren Cicero erstaunlich studirten, aber nie lasen”.) 8. ”Grundriss des Staates, nach der Archimetrie”. (Åtskilliga goda tankar: och fullkomligt antik är Thorilds synpunkt, att den äkta stats-visheten är en stats-konst, hvarje äkta statsman – framför alla styresmannen – en konstnär, och staten sjelf det skönaste konstverk.
Hammar, i egenskap af innehafvare utaf det här i staden belägna Bergsunds jerngjuteri och mekaniska verkstad, för de vid gjuteriet åstadkomna jernmanufakturvaror af sådan beskaffenhet, att de, i anseende till en större mekanik och finare arbete, tunna hänföras under namn af fabriksvaror, jemlikt Kongl. Brefvet den 28 Februari 1844* Manufaktur-Diskontens i vanlig låneväg disponibla tillgångar beräknades vid i843 års början till 1,008,916 R:dr 89 sk. 10 rst., af hvilken summa likväl, i och för den särskilda lånerätt, som tillkommer manufakturister i Eskilstuna Fristad och deras förläggare, afsaltes tillsammans 206,224 Ralr 5 sk. 2 rst., så att den återstående tillgången för den så kallade allmänna lånerätten följaktligen besteg sig till 1,402,692 R:dr 34 sk. 8 rst. Jemlikt föreskriften i Kongl. Brefvet den 18 Maj i836, fördelades sistnämnde belopp emellan samtlige låneberätligade och i tvenne klasser indelte fabriksidkare, dervid låneprocenten bestämdes för de till i:sta klassen hörande fabrikanter till 171 procent, för dem af andra klassen till i3 och för idkare af tredje klassen till 8? procent af 1842 års tillverkningsvärde. I öfverensstämmelse härmed belöpte sig på lörsta klassens fabrikanter en sammanräknad lånesumma af r ,1 54,756 R;dr, på andra klassens 135,790 lbdr och på tredje klassens 114,873 R:dr.
Den motion, jag nu går att framställa, afser ett statsanslag till åtskiljande af 2:ne, nu förenade, men i mina ögon högst oförenliga befattningar. Polismästaren i Stockholm är tillika Polisdomare. Såsom Polismästare ur linn påräknad sorn den mest vigilanta, såsom Polisdomare" deremot, såsom den mest sedentaira person i hufvudstaden. Dessa begge befattningar förutsätta således helt olika egenskaper. Polismästaren måste vara en inan af rask helsa oell rörligt väsende, då Polisdomaren kan, i dessa afseenden vara ganska vanlottad, och ändå den öfvade criminalist, som förstår att vända ut och in på skälmen, och få sanningen i dagen. Vid närvar, inrättning händer ständigt att det ena kallets pligt bildar omöjlighet att bevaka det andra. Polisordningen i en stor stad fordraten tillsyn med egna ögon och en öfver underhafvande sjélfförd controll, vida utöfver hvad möjligt blifver vid pligten att vid dombordet tillbringa de flesta af dagens timmar. — Om under vigtigaste ransakning klämtning höres, måste ju Polismästaren slå igen protocollet och begifva sig till elden; och polisdomstolen är utan domare. Jag kunde uppräkna en mängd likartade fall, alla innebärande solklar bevisning, att dessa båda befattningar äro till sitt väsende alldeles oförenbara. Förenta äro icke de heller i något annat land, och äfven deri ligger en bevisning af föreningens olämplighet. Det till den ändamålsenliga organisationen erforderliga löneanslaget bör icke bilda hinder. Ganska kortsynt vore den åsigt, att hufvudstäders förhållanden böra vara provinserna likgiltiga. I närvar, fall är väl icke för riket likgiltigt, om Stockholm urartar till ett röfvare-iustitut, som i landsorterna utplanterar sina talrika clever. Den 19 Februari e. ra. 23g Lutningen till ett förhållande, så skamligt för vår civilisation och i materielt hänseende så skadligt, bör på alla vägar motarbetas; och bland medlen dertill räknar jag såsom särdeles verksamt den nu af mig föreslagna klyfning nf Polismästarebefattningen, och beviljande af det dertill erforderliga statsanslag.