Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Först vid de mindre kopparpenningarne, som, enligt min tanka, borde inskränkas till 10, 5, 2 och 1 styfvers-stycken uppstode ett agio af 4 procent mot den närvarande styfvers-räkningen, mén som vid dessa obetydliga valörer aldrig kunde komma i fråga att alses. Äfven i Utskottets förslag är detta agio emellan cent och 2 styfver af ingen betydenhet, men börjar likväl vid en dubbelt så hög valeur, enär enligt detsamma 25 cents blefve den lägsta myntsort, som skulle få någon precis motsvarighet bland de närvarande, nemligen 12 sk. Genom denna granskning af de båda eniieternes underafdelningar, tror jag det vara temligen klart ådagalagdt, att Kronan i detta afseende eger ett afgjordt företräde, så väl med hänsigt till det mindre silfvermyntet, som kopparpenningarne. Men låtom oss nu jemföra sjelfva enheterna. Ur Statsekonomisk synpunt tror jag då, att det vore vida nyttigare, om myntenheten bestämdes till en Krona, än till en Riksdaler, ty det är en känd sak och, så vidt jag vet, ett factum nästan utan undantag, att, der myntenheten är låg, der är också priset Banco-Utshotleti Betänkande, JV.o 15. 15 på de förnämsta lefnadsbehofven billigt, hvilket i sin ordning gör penningestocken mera tillräcklig och bidrager till sparsamhet i det enskilda lifvet. Förhållandet till vårt eget så väl som de vanligaste slag af utländskt silfvermynt, är för båda lika enkelt och lämpligt, men, med hänsigt till det nuvarande brukliga räknesättet, torde man deremot påstå, att Utskottets förslag eger ett bestämd företräde, och yrka, att denna omständighet allena bör öfverrösta alla andra betänkligheter. Jag kan likväl för min del ingalunda så obetingadt medgifva detta företräde. Jag har redan förut omnämnt det mångtydiga i både namnet och begreppet, såsom en betänklig sak, och jag tror dessutom, att man i dessa afseenden företrädesvis måste lemna uppmärksamhet åt vanor och bruk hos de lägre klasserne i samhället. Der återfinner man emedlertid ännu den gamla Dalers-räkningen såsom ganska allmän.
Han tror nemi. att vid dessa liniers dragande öfver cn egendom ingen annan fråga skulle kunna upstå än den temporära förlust, som kunde drabba jordegaren, antingen genom trådarnas nedgräfning i jorden eller deras förande pä pålar öfver densamma. Det är likväl ganska naturligt, att om jag vill göra en ledning af trådarne genom odlad mark, så kan stora skador upkomma för hela fältet icke blott öfver den lilla obetydliga delen af åkern som upgräfves, utan man kan derigenom möjligen afskära sådana underjordiska aflopp, som göras för vatlenafledning ifrån fältet, hvarigenom, såsom jag nyss nämnde, hela fället kan taga skada. Vill jag på pålar göra en sådan trådledning, så finnes icke någon bevakning öfver dessa trådar, och del är troligt att de ofta blifva skadade. I sådant fall skulle, såsom här också lärer vara upgifvet, nödvändigt göras en väg öfver åkrarna, som är nödvändig för att göra dessa trådar åtkomliga. Kommer denna linie att passera genom en skog, skulle trådens nedgräfning förhindra återvexten af hela linien och dess sträckning öfver marken blifva hinderlig för skogens fällande. Sådana der minutiösa observationer måste ovilkorligen göras vid stiftande af ifrågavar. lag och i min tanke har motionären helt och hållet förfelat sitt ändamål, då han icke vändt sig till K. M., som med ledning af alla möjliga agronomiska och vetenskapliga undersökningar varit i tillfälle att gifva ett lagförslag i frågan. Jag afstyrker derföre all vidare åtgärd och önskar att LagUtskis betänk, måtte godkännas. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag erkänner, lika med föregide talare, nyttan af den inrättning, för hvilken Hr von Heland och andra värde ledamöter nitälska; men frågan är här icke blott om inrättningens gagnelighet, ulan om möjligheten att införa henne i vårt land och följaktligen om behofvet att för henne lagstifta. Jag medgifver, att LagUtskis betänk, kunnat vara mera bestämdt; men måhända hafva Utskis ledamöter erinrat sig den ifver, med hvilken R. St. vid sista riksdag beviljade hvarjehanda stora förmåner åt en annan konnnunikations-anstalt, som borde hafva mera utseende att lyckas; hvaraf dock hittills intet blifvit.
För min del får jag likväl säga, alt om också denna grundsats blifvit antagen i flera främmande länder, så anser jag ett sådant steg snarare vara ett till bakask ridande än ett framåtskridande; ty det mål, man bör sträfva efter är: att göra lagarne allt mera rättvisa och allt mindre arbilråra. Och ett arbiträrt förhållande upstår om man stadgar: att en majoritet af borgenärer eger rätt ■att tvinga minoriteten att afstå frän sin rättmätiga fordran mot pn viss proc. Vidare skulle man, i likhet med hvad som skett i de länder, der denna grundsats blifvit antagen, tvingas att, till förekommande af missbruk, införa en sådan massa med minutiösa föreskrifter, alt jag tvifl.ir på det ruan här i Sverigo skulle blifva nöjd ined ett dylikt reglementerande. Uti motionärens förslag finns ingen kontroll på, att icke den som gjort konkurs kan på förhand i hemlighet öfverenskomma, att de sorn vilja taga ackord mot 50 proc., de skola sedan få ytterligare 50 proc., för att såmedelst kunna tvinga minoriteten att afstå från sin rättmätiga fordran mot 50 proc. Konkurslagen bör visserligen förändras, men jag tror icke att den bör förändras i denna syftning. Enligt min tanka bör man söka befordra konkursens snara afgörande, och .icke omöjliggöra ackord i konkursens början, derigenom att den offentliga stämningen för snart utfärdas; dessutom hör man snarare skärpa än mildra ansvarsbestämmelserna mot bedrägliga gäldejiärer, och på samma gång bevilja större personlig frihet åt gäldenär, i hvars konkurs ingen oredlighet förekommer. Kanske bör man också, på grund af de förändrade förhållanden, som på sednare tider upkommit, ändra vissa stadganden med afs:de på afträdes-friheten; nu beviljas sådan frihet för saker, för hvilka den icke borde beviljas, såsom l. ex. sjö- och brandskador. För sådana olyckor kan man numera lätt skydda sig genom de försäkringsverk, som på sednare tider upstålt, men i stället borde man kanske medgifva afträdes-fribet för förluster, som man icke med takt - Den 18 Februari. 809 tagande af vanlig omsorg kunnat förekomma.
Tullbevillningen, hvilken hitintills utgjort den relativt största inkomstkällan för fyllande af statsbehofven, skall då säkerligen komma att nedgå till en jemförelsevis ganska ringa summa; och nationen till följd deraf se sig nödsakad att för fyllande af statsbehofven underkasta sig en kanske mångdubblad förhöjning af den direkta beskattningen eller den s. k. Allmänna Bevillningen, hvilken dock, enligt ordalagen i § 60 Regeringsformen, är den beskattningsgrund, som i sista rummet bör anlitas. Om en sådan regeringsåtgärd af representationen ogillades, såsom icke med landets sannskyldiga nytta förenlig, kunde likväl rättelse deruti ej vinnas genom användande af den i § 107 Regeringsformen anvisade utväg för åvägabringande af förändring uti ett ogilladt Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 8. 15 regeringssystem, utan skulle dertill erfordras icke mindre än ett traktatsbrott med deraf följande förvecklingar och möjligen ännu olyckligare påföljd. Till följd af hvad sålunda är vordet anfördt, torde uppenbart vara att traktater af beskaffenhet att på den fria utöfningen af nationens sjelfbeskattningsrätt ega inflytande, icke utan medverkan af representationen lagligen kunna af Konungen afslutas och att följaktligen den ifrågavarande, med Frankrike ingångna handelstraktaten, enligt rätta förståndet af vår grundlag, ovilkorligen måste, för att för nationen blifva bindande, underställas representationens godkännande. Men härvid mötte den frågan för huru lång tid ett sådant godkännande lagligen må kunna meddelas. Då, enligt §§ 58—62 i Regeringsformen, beskattningen, för såvidt angår den del deraf, som genom bevillningar bör utgå, skall vid hvarje riksdag regleras, samt härtill hörer att beloppet af de särskilda bevillningarne, allt efter som de eller någon af dem anses böra höjas eller nedsättas, varda beräknade och bestämda, måste häraf följa, att representationen icke lagligen kan sträcka sitt godkännande af en sådan traktat för längre tid än densamma, enligt § Cl Regeringsformen, eger att angående statsreglerih gen besluta och förordna.
Så snart här ofvan omPörmälde handlingar blifvit behörigen företedda och af lemnade, böra medlen å de tider, som finnas bestämda ali upprättade kontrakter eller af Kongl. Maj:t särskilt, tillkännagifvits, till vederbörande utbetalas, antingen omedelbart frän Riksgälds-kontoret eller genom den embetsmyndighet, hvilken Kongl. Majit kan hafva derom lemnat nådigt uppdrag. 4:b De arbeten, som med statsbidrag understödjas, böra vara började sednast under loppet af år 1850; skolande i annat fall de' anvisade medlen reserveras till kommande Ständers disposition. 5:o Den af Kongl. Majit i nåder fastställda arbetsplan bör, så framt ej Kongl. Majit, uppå härom gjord anmälan, skulle förändring deruti medgifva, oförändrad följas, och bör arbetet inom i kontraktet bestämd tid fullbordas, vid äfventyr, att Kongl. Majit, i annat fall, äger låta inställa all vidare utbetalning af statsmedlen samt återfordra hvad deraf redan blifvit uppburet, att på en gång eller successive till Riksgälds-kontoret inbetalas inom den tid, Kongl. Majit kan i nåder bestämma. 6:o Det åligger Riksgälds-kontorets Styrelse att tillse, det de statsmedel hvilkas återfordrande, till följd af uraktlåtet uppfyllande af hvad arbetsplan eller kontrakt innehåller, kan af Kongl. Majit anbefallas, i behörig ordning till Riksgälds-kontoret ingå. 7:o De säkerhetshandlingar, som för statsbidrags utbekommande till Riksgälds kontoret aflemnas, förblifva i dess vård; dock skola sådana handlingar, som vederbörande embets-myndigheter kunna blifva i behof att begagna, på behörig reqvisition, till dem utlemnas. S:o Alla kostnader, af hvad namn de vara må, som med dessa eller andra, till ,följd af erhållne anslag uppkommande förhållanden kunna vara förenade, skola, utan undantag, bestridas eller godtgöras af deu eller dem, som statsbidragen erhållit. § 76. Uppå vederbörlig reqvisition, utbetalas det belopp, Fyratusenfembundra Riksdaler, hvilket vid nästl.
Ständer måtte för deras del besluta utfärdande af en författning, hvarigenom stadgas; att vid såväl ekonomiska besigtningar samt afoch tillträdeshusesyner ä kyrkoherde-boställen, som syner å de till imlelda armeen hörande torplägenheter, vederbörande sgneförrättare skall åligga att noggrannl serskilda och i syne-instrumenlet anteckna, hvilka förbättringar å berörde boställen och torp må, enligt gällande författningar, tillkomma innehafvarne deraf att sjelfve verkställa, och hvilka böra af vederbörande byggnadsskyldige ombesörjas. 8 Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o IS. Öfver denna framställning, hvilken Lag-Utskottet gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet tagit i öfvervägande,; gå de förenade Utskotten nu att afgifva utlåtande. Hvad angår afoch tillträdes-husesyner å kyrkoherdeboställen, få Utskotten till en början fästa uppmärksamhet derpå, att i fråga om de hus å nämnde boställen, hvilka böra af kyrkoherde och socknemän gemensamt underhållas, i 26 kap. 2 § Byggningabalken stadgas, ”att desse hus skola socknemän med tak och innanredet kyrkoherden färdiga antvarda, och han sedan vara skyldig att hålla dem vid magt med egen kostnad, och att när de af ålder och bruk och ej genom prestens vanryckt förfalla, socknemän då skola på sin kostnad dem bygga och bättra.”
Verkställigheten af detta företag skulle dock, enligt det, uppgjorda kostnads-lörslaget, vara förenad med en, i förhållande til! dermed alsedda fördelar, visserligen icke särdeles stor, men, med afseende å deitagarnes tillgångar, alltför betydlig kostnad, uppgående till 34,272 R:dr 36 sk. B:ko. Då således nämnde bolag, hvilket nästan uteslutande består af egare (ill smärre kronoskaltehemmansdelar, saknade nödiga medel för utförande af det ifrägaställda, såsom gagnande för orten allmänt erkända, vattenaftappnings-förelagel, har bemälde motionär föreslagit, att eli ränlefritt lån å 13,000 R:dr och ett anslag utan åter - 78 Stats-Utskottets Utlåtande N;o 158. betalningsskyldighet å 4,000 R:dr B:ko måtte af Rikets Ständer beviljas bolaget för Rahlu-åns sänkning. Utaf Vägoch Vattehbyggnads-styreisens förut omförmälda, till Stats-Utskottét ölverlemnade förteckning å sådana arbetsföretag, för hvilkas utförande planer och kostnadsförslag inkommit sedan Styrelsens så kallade general-förslag, före början af innevarande riksdag, algafs, har Utskottet inhemtat, att Styrelsen, med anledning af derom i underdånighet, gjord ansökning, ansett ett statsbidrag å samma belopp, som i denna motion blifvit föreslaget, eller 17,000 R:dr B:ko, böra till utgående antecknas för sänkningen af nämnde å och för att förekomma de genom densamma förorsakade öfversväinningar; hvarjemte Utskottet af handlingarne rörande detta förslag funnit, att Kongl. Maj :ts Befallningshafvande i länet, vid Öfversiindande af det derför bildade bolagets underdåniga, ansökning om understöd af allmänna medel, vitsordat samma företags betydlighet och vigt samt intressenternes oförmåga att utan alltför kännbara uppoffringar bestrida kostnaderna för arbetets verkställande.
K. circuläret af den 11 sisth November, vid gymnasierna skola inrättas, ej må som ordinarie tjenster anses, utan blott tills vidare förestås af dem, som vederbör, auetoritet piöfvar skickligast; 2:0 att, i den mån de philosophiska lectorsplatserna vid' Rikets gymnasier blifva lediga, de ej vidare återbesättas, utan den sålunda tillgängliga lönen anslås för en lector i chemi, botanik och zoologi; 3:o att den philosophiska föreläsningsskyldigheten sammanslås med den tlieologiska , hvarpå jag tror att båda vettenskaperna skola mera vinna än förlora. Skälen härföre må tillåtas mig att med några ord antyda. Den tlieologiska leetionen har hittilldags gått nog långt i afseende på den speciella prestbildningen. Någon inskränkning torde derföre här vara på sin plats. Den philosophiska åter har borttagit hälften af sin tid med inplantandet af en moral, den, rätt förstådd, ej kunnat vara någon annan, än som inheintas genom sann christendomskunskap och allmänna tlieologiska insigter; men oftast, missförstådd eller oförstådd, förvandlats till ett agregai af tomma definitioner, de der vanligen glömts efter lexans uppläsande, och äfven, i bästa händelse, vid universitets-examen burit ringa eller ingen frukt. Gåfve nu hvardera af de håda leetionerna med sig hvad öfverflödigt är, kunde den korta logik och psychologi, som till gymnasialbildningen hör, gerna af den theologiska lectorn föredragas, ity man aldrig rimligen kan förutsätta, att en bildad theolog skall brista i vederbörlig kunskap i dessa ämnen, men så ej alltid kan förmodas om philosophen i afseende på theologien. Genom detta sammanslående skulle ock den möjliga fara undvikas, att den philosophiske lectorn föredroge satser, som den theologiske måste neka; och hvilken motsägelse vid ett elementar-Iäroverk aldrig kan åstadkomma annat än oro och förargelse. Jag anhåller, att denna min motion måtte till Allm. Besvärsoch Ekon.Utskm remitteras. o.
Hvarje med försvarsanstalternes fordringar bekant medborgare lärer, förmodar jag, icke vägra erkännandet af nyssnämnde behof, och får, med anledning af det nu anförde, samt sedan, genom Ständernes fattade beslut, förräntning, af ifrågavarande anslag skall äga rum, jag ödmjukeligen hemställa, alt de beviljade extra 222 Den ii Mars f. ra. militaireanslagen måtte uppföras och inrättas på serskild räkning till förräntning, och den inflytande ränlevinsten tillfalla 3:dje HufvudTiteln, I stöd häraf får jag slutligen föreslå, alt irsta momentet af 98 § i Reglementet för RiksgäldsContoret måtte få följande ordalydelse: ”De åt försvarsverket anslagne och i §§ 79» 8°> 81,-83 och 86 upptagne medel insättas på en serskild räkning i Banken. De derå uppkommande behållningar böra, så vidt ske kan, i Banken förräntas, på sätt för Långifvare af Allmänheten varder bestämdt. Den härigenom möjligen inflytande ränta må af Kongl. Majrt användas till 3:dje HufvudTitelns förstärkning, för oförutsedde militaire utgifter, dock icke till löner, pensioner eller gratificalioner.” Att detta mitt anförande må få åtfölja remissen, derom vågar jag ödmjukast anhålla. Herr von V1egesach, Ernst: Om här vore fråga om nya anslag, skulle jag visserligen icke höja min röst till befordrande deraf; inen då det redan är afgjordt, att de beviljade medlen skola förräntas och räntan enligt instructionen användas lill fördel för extra anslagen, lärer hvar och en finna, att frågan här endast är om ett närmare bestämmande af sättet för medlens användande. Jag skuile då tro det vara Den ii Mars f. m. 223 lika angeläget, som anslagens beviljande för materielen, att jemväl tillse, det man framdeles må hafva tillgång på personer, som kunna handhafva denna materiel utan Statens förlust; min mening är derföre, att antingen en del, eller om möjligt hela den ifrågavarande räntan, må användas till stipendier åt Officerare, som vilja bivista utländska krig eller i fred inhämta för sitt yrke nödiga kunskaper, genom utrikes resor.
19 mälda byggnads uppförande, jemte inledning af vatten och gas, skulle uppgå till 97,019 Riksdaler, hvilken kostnad, derest de egentliga läroverkslokalerna skulle förses med yattenuppvärrnnings-apparat i stället för kakelugnar, hvarigenom, utom fördelen af lättare skötsel och minskad eldfara, en årlig besparing af minst 150 Riksdaler vunnes i utgifterna för bränsle, kom me att ökas med 3,000 Riksdaler, och således inalles uppgå till 100,019 Riksdaler; att byggnaden skulle kunna antingen läggas inpå gården, med längsta facaden parabel med Institutets flyglar, eller ock. i fall ifrågasatt anläggning af gata vid vestra gränsen af Institutets tomt komme till verkställighet, uppföras utmed denna gata; samt att, till följd af den skedda tillökningen i laboratoriernas storlek, den för deras aptering och förseende med nödiga inventarier erforderliga summa syntes icke böra beräknas lägre än till Sex Tusen Riksdaler; varande af Professoren Scholander anmärkt, att, så framt den nu beräknade kostnadssumman skulle blifva tillräcklig, byggnadsarbetena borde taga sin början redan under detta års höst, enär ytterligare stegring i byggnadsmaterialiernas pris vore att befara; och skulle, under gynnsamma väderleks-förhåilanden, byggnaden kunna hinna uppföras och vara fullt färdig till 1865 års slut. Kongl.
Mig synes således högst rättvist, att för de kostnader, vi ytterligare böra och måste göra till landets tryggande och för Nationens sjelfbestånd, hvilket ej under något vilkor må uppskjutas, enär det i en annna tid möjligen kunde vara för sent, draga vexlar på våra söner .eller kon,mande generation, Med lugnt samvete tillstyrker jag derföre antagandet af det fondsystem, K. M. nådigst föreslagit till försvarsverkets iståndsättande, och det sä mycket hellre, som sjelfva den inhemska skulden, jemte räntan derå, ovilkorligt skall öka den industriella neli produetiva kraften inom landet, i rak motsats emot utländska låijs följder, utan att jag kan inse någon et,da omständighet, hvarigenom statsfondsystemet möjligen skulle, kunna hafva någon menlig inverkan pä realisationen,-såsom man förehar, för att motverka det goria, Styrelsen uttänkt och velat tillskynda Nationen, så att, om det lyckas oppositionen att undandraga Styrelsen medel till förslagets utförande, den sedan åter må kunna beskylla samma Styrelse för overksamhet. Jag kan derföre omöjligt jsåsotn giltiga godkänna de mystiskt invecklade skäl, Uisk. anfört emot antagandet af fondsystemet och i stället kastat all tunga på ottvar, generation, genom en ökad beskattning, hvilken Utsk. erkänner redan vara tryckande och hvilken sedan åberopas såsom skäl till alslag eller uppskof allt efter omständigheterna, för att under patriotismens mask gynna en elak och vilseförande anda.' Att flera af de föremål, för hvilka extra anslag nu blifvit begärda, ingalunda äro i produetivt hänseende af någon syunerlig nytta, ar det mest förvånande, Utsk. någonsin kunuat yttra. Är då Sveriges försvar icke numera en dyrbar produet för hvarje Svenskt hjerta? Den trygghet och förtröstan, hvarje Svensk man kan sätta till sitt mod, då han vet, att dugliga vapen finnas i beredskap att tillgripa, när så påfordras, är detta ej en produet, sorn kan jemnföras med jernstången, plåtar och grytor, med bomullsväfuader, hafreskäppor och träskålar?
Utskottets F.tfånkanden. u PH föres lagné förändring, på den af erfarenheten bestyrkte omständighet, att arbetsförmågan sällan före det 18. året, då den nu ifrågavarande beskattning först utgår, inom vårs kalla luftstrek, hinnerutbilda sig och vinna stadga, samt merendels upphörer vid fylda 60 års ålder. Enhälligt hafva Utskottets [Ledamöter antagit den grundsatsen, att förmögenheten borde blifva det andra och hufvudsak!iga föremålet för beskattningen, men i afseende på sättet för densarnmasutgörande hafva åsigterne. varit delade, Inom Utskottet hafva trerine olika meningar blifvit uppgifne och pröfning underkastade. Ren redan vid. .1810 års Riksdag föreslagna och då af Riksens Röglofl. Ständer godkända,i men sedermera vid 1812 års Riksdag ogillade grund för förmögenhetens beskattning, icke med afseende på sjelfva föremålet, utan, med afseende, påi dess product, elier den deraf härflytande inkomst, har åter blifvit henskjunm.tilI BevilIn.ingsUtskottets pröfning med de förändringar en värd Ledamot af Högloft. Ridderskap.et och Adeln, vid, 18.15 års Riksdag föreslagit, till följd hvaraf borde hvarje skattdragande, utan afseende på. den fond hvarifrån hans inkomst härledde sig, afbörda sig sin skyldighet till Staten, endast efterbeloppet af denna inkomst, d. v. s, af allt det öfverskott, sorn under året vunnits genom, afkastning af egendom, penningar eller hvad slags räringy rörelse och befattning som helst, sedan derifrån blifvit afdragne de omkostnader, som i och för samma inkomsts, erhållande bevisligen varit oumgänglige, samt skatter och räntor för skulder, jemte utbetalda hushyror för rörelsens, behof. i?
S. D. Föredrogs och remitterades till Banko-Utskottet Kongl. Majits Nådiga Proposition om åtgärders vidtagande för att underlätta penninge-ställningen och rörelsen inom landet. S. D. Föredrogos och godkändes Expeditions-Utskotlets Förslag till nedannämnde underdåniga skrifvelser: N:o 465. angående ändring uti och tillägg till 4 kapitlet 2 § Bygg ninga-balken; N:o 166, i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition om antagande af en författning, angående straff-arbetes och fängelse-straffs verkställande i enrum; Nio 167. angående åtgärd till förändring af kungsoch krono-skjutsens utgörande; Nio 168. angående minskning i kreditivet för manufakturernas och fabri kernas understödjande; Nio 169, angående återstoden al den för afskedade folkskole-lärares pensionering i Riksgälds-kontoret afsatta tillgång; Nio 170, angående lösen för den åt korporalerne vid indelta arméen och soldaterne vid Södermanlands regemente anslagna aflönings-spanmål; Nio 171, i fråga om inqvarlerings-penningar åt en del Regements-skrifvare vid indelta arméen; och Nio 172, angående fyllnad och tillökning i ersättnings-anslagen till Wad stena Krigsmanshus-kassa och Amiralitets-krigsmans-kassan för indragna rusthållsoch en-per-mille-afgifterna. Den 15 December. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets den 14 dennes på bordet lagda Memorial Nio 182, med förslag till voterings-propositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om löne-förbältring för Frigs-hofrättens civile embetsoch tjenstemän m. fl., blefvo de i detta Memorial föreslagna voterings-propositioner af Ridderskapet och Adeln godkände. 728 Prot.-Uldrag den 15 December 1857.