Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad sålunda af Kongl. Maj:t tillgjordt blifvit har, med afseende å den förnyade pröfning af frågan om eftergift af den Presidenten af Bi/bergh, Kansli-rådet Valerias, Kammarrätts rådet Winroth och nu mera jemväl aflidne Kontrollören Middendorff' ådömde ersättning i och för den efler Tullförvaltaren Finer yppade balans, hvilken, enligt hvad Rikets Ständer i underdånighet ti 11 kännngifvit, bör vid innevarande riksdag ega rum, Kongl. Maj:t ansett Sig böra Rikets Ständer härigenom meddela; skolande de berörde fråga rörande handlingar tillhandahållas det Utskott, till hvars behandling densamma varder af Rikets Ständer öfverlemnad. Kongl. Majit förblifver Rikets Sländer med all Konglig nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. S. A. Munthe. Bih. lill Rik. St. Skrifvelse, N:o 53. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rådet å Stockholms Slott den J December 18fy. Närvarande'. Hans Excellens Justitie-Slatsministern Herr Gretve Posse, lia ns Excellens Statsministern för utrikes ärendena Herr Friherre Ihre, Stals-råden, Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Pey ron, Silfverstolpe, Waern j Friherre Gyllen granat, Faxe, » Fåhraus. Chefen för Finans-departementet, StatsrådeL Munthe, uppläste till Justering ett, i enlighet med Kongl. Majrts förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om befrielse för förre Deparlements-cheferne i General Tullstyrelsen, Presidenten J. P. af Billbergh och Kansli-rådet J. D. Valerius samt Kamereraren, Kaminar-rätts-rådet Winroth och Kontrollören Middendorff från ådömdt ersättnings-ansvar i målet rörande den efter aflidne Tullförvaltaren Finér yppade balans. Kongl.
(Aftonbladets hus.) Träffas a b y r å n k l. Allm. Telef. Alexandra född it I et är endast genom ZQY en lycklig slump _ jag blifvit satt i tillfälle att beledsaga detta förtjusande porträtt med några rader, och troligen komma Iduns läsarinnor att hålla mig räkning för, att jag för dem, i damernas egen tidning, presenterar signora Alexandra Bildt. Som Svenska akademiens stipendiat kom jag till Kom, dagen innan de kungliga silfverbröllopsfesterna togo sin början. Omöjligt att få rum; allt var på förhand upptaget. Slutligen fick ja på hotel Colonna ett litet dåligt krypin för 20 francs. Men tjugu francs om dygnet för ett rum är något för starkt och alldeles för starkt för en fattig, svensk poet. Emellertid hade jag aflagt visit i det svenska ambassadhotellet, palazzo Bolognetti, och där blifvit på det vänligaste emottagen af de förenade rikenas envoyé, kammarherre Carl.Bildt. Och döm om min öfverraskning, när jag dagen därpå mottog ett bref, i hvilket jag på det älskvärdaste sätt erbjöds ett rum i palatset, tills festligheterna voro öfver. Att jag med tacksamhet beTryckeri Aktiebolag 6:te årg. TJtgifnlngstid: hvarje Iduns helgfri fredag. 70 öre p r n o n p. - r a d. Bildt, K e ill e r. gagnade detta vänliga anbud, faller naturligtvis af sig själft. Och på så sätt kom jag att bo under det tak, från hvilket våra kära svenska färger svajade i Rom under konung Umbertos och drottning Margharitas silfverbröllop. Det är också närmast denna rad af lysande fester, vid hvilka signora Bildt var en af stjärnorna, som föraniedt Idun att intaga den af Roms högsta societet firade unga svenskans bild. * Men signora Alexandra Bildt, » l ' etoile du Nord », som hon ofta benämnes i » 1 ' Italie », förtjänar äfven några tacksamhetens ord af en svensk i en svensk tidning för det utmärkta sätt, på hvilket hon långt nere i sö-. der representerar gästfriheten och den husmoderliga älskvärdheten i nord. Det är ingen så lätt sak, som man föreställer sig, att vara gift med en diplomat.
Ingen lär kunna bestrida, att ju yttranden om Konungens person eller gerningar äro, i afseende på deras möjliga brottslighet, i sjelfva verket enahanda, de må hafva blifvit framställda antingen muntligen eller skriftligen, eller ock genom tryck. I båda fallen måste vederbörlig pröfning föregå, in - Den 4 Juli. 3o3 han de kunna anses för brott. Det muntliga eller skriftliga yttrandet måste nemi. pröfvas af vanlig domstol, oell det tryckta yttrandet genom en tryckfrihets-jury. Det iir derföre högst besynnerligt, alt båda slagens tilltalade behandlas i vissa väsendtliga delar på alldeles motsatta sätt. Den som ådragit sig åtal genom tal eller skrift, låter mati tillgodonjuta den förmånen af 1777 års konungabref, alt åtalet icke fullföljes, förrän Konungen deröfver yttrat sigj men man tvingar honom deremot att i häkte afbida detta yttrande, och örn åtalet skall fullföljas, har han fått dväljas i häktet under hela rättegången. Den deremot, sorn blifvit tilltalad för likartadt tryckfrihetsbrott, har man nekat ofvannämnda förmån af 1777 års konungabref; men deremot lemnat den åtminstone fullt motsvarande förmånen att få njuta sin frihet intill dess juryn förklarat honom skyldig. Billigheten och den strängaste rättvisan synas derföre fordra, att de tilltalade böra i båda fallen få njuta båda slags förmåner till godo, nemi. icke blott den, att Konungens vilja bör inhemtas, huruvida åtalet skall nedläggas eller beifras, utan äfven den, att icke kunna häktas, förrän juryn eller domstolen förklarat, att det åtalade yttrandet verkligen vore brottsligt. Det är till vinnande af denna utsträckning i del åsyftade lagförslaget, som jag anhåller, att Utsk:s betänk. N:o 66 mätte blifva återremitterad t. Frih. Gederström, Anders:
Vid den i samma § förekommande rubriken: ”ansökningar, som röra akademier, med flere,” har det obestämda uttrycket ”med flere” blifvit utbytt mot orden: ”och andra läroverk.” Då ansökningar till folkskolelärare-beställningar icke skäligen synas böra med stämpladt papper betungas, har vid ifrågavarande § en ny rubrik blifvit införd, så lydande: ”ansökningar till lärare-beställningar vid folkskolorna på landet, der de icke med annan tjenst äro förenade”, äfvensom och då alla hinder för vetenskapernes idkande böra, så vidt möjligt är, undanrödjas, vid samma § äfven blifvit upptagen följande nya rubrik: ”ansökningar af studerande vid högre och lägre läroverk om stipendier samt om undergående af examina.” Med hänseende dertill, att Rikets Ständer, enligt underd. skrifvelse af den. 5 Augusti 1840, beslutat, det Stats-rådets ledamöter hädanefter skulle vara från alla afgifter för sina fullmagter befriade, har i bilagde förslags 7:de § blifvit införd följande nya rubrik: ”fullmagter för Stats-rådets ledamöter, hvilka fullmagter äfven äro från kansligebiihr och sigillpenningar befriade.” Enär adjunkter, som förordnas till biträde åt komministrar, otvifvelaktig! böra, med lika mycket skäl, som de, hvilka biträda pastorer, från chartaesigillatae—afgift för deras missiver befrias, har, på det tydlig föreskrift härom måtte varda i författningen uttryckt, uti rubriken: ”missiver för adjunkter att biträda pastorer i embetet,” näst efter ordet ”pastorer” blifvit tillagdt: ”eller komministrar,” äfvensom och då, enligt hvad hos Rikets Ständer är vordet upplyst, vakansoch nådårs-predikanter samt vice komministrar, i anseende till så väl löneförmoner som tjensteåligganden, icke befinna sig i fördelaktigare förhållanden, än pastorsoch komministers-adjunkterne, har enahanda befrielse från karta, som blifvit desses missiver förunnade, jemväl tillagts de förres förordnanden.
Karder f örslaget dervid, medelst alla fyra Ståndens sammanstämmande bifall, antaget, blifve det Riksens Ständers beslut. Förslag, som ordagrant och i sin helhet då icke af samtliga Stånden an ta ges, förf alle. Beslut öfver hvilande grundlagsförslag må ej å den Riksdag, vid hvilken förslaget till slutligt afgörande företagas bör, till annan Riksdag uppskjutas, utan all alla fyra Stånden derom ense liro och Konungen dertill samtyckt. 2:o. Riksens Ständers beslut, rörande stiftande, ändring, förklaring eller upp hifvande af Grundlag skall, der Konungen icke beslutet Sjelf föreslagit, underställas Hans stadfästelse. Ar sådan stadfästelse före Riksdagens slut icke af Konungen meddelad och Riksens Ständer tillkännagifven, anses Han hafva Sin stadfästelse vägrat och förslaget hafva förfallit. 92 Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. Stånden till Konungens Förslag hegare de dag, alt gå Rikssalen få. Riksens Stunders bifall dertill afgifva. Antaga icke RiksStånden samfäldt Konungens Proposition, vare den afslagen, och aflemne Riksens Stander sitt af slagmed skälen dertill skriftligen till Konungen genom deras Talman. Om md, Riksdag, då Grundlagsfrågor lagligen kunna af gör as, ytterligare uppskof föreslås, må det ej äga rum utan Konungens och alla Fyra Riks-Ståndens sammanstämmande beslut. §. 82. Hvad till ändring och förbättring af Grundlagers <?, uti nu föreskrifven ordning, Riksens Ständer enhälligt heslutit och Konungen gillat, eller Konungen föreslagit och Riksens Ständer enhälligt antagit, äg c kraft af Grundlag. §. 83. Ej ma någon för framliden gällande Förklaring af Grundlagarne stadgas, Utan på det sätt, sorn enligt föregående tvänne §§. vid ändringar i dem iakttagas bör. Efter deras ordalydelse skola de i hvarje särskildt fall tillämpas. §. 84. Då Constilutions-Utskotlet icke funnit skäl att gilla och lill Riksens Ständers pröfning
Utskottets förslag oförändradt samt lagt till handlingarne Ridderskapets och Adelns förrbercrde inbjudning. Från Bonde-Ståndet är slutligen detta moment, i likhet med öfriga delar af betänkandet, återremitteradt, i följd af framställde anmärkningar, dels att momentet i allmänhet saknade tydlighet, dels att deruti icke funnes antaget något stadgande, huru förhållas borde i de fall, då af tvenne eller flere speculanter gjordes anbud, upgående till maximi-summan, eller om och Stats-Utshottets Memorial, N:o 298. till hvad belopp säkerhet för arrendets fullgörande skulle aflemnas. Med anledning af dessa anmärkningar} emot Utskottets i förevarande 4 mom. framställde förslag och då 2:ne Riks-Stånd förenat sig om ett från samma förslag endast till någon del afvikande beslut, har Utskottet trott sig böra inbjuda Presteoch Bonde-Stånden att medgifva, det ifrågavarande 4:de moment må erhålla den af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet godkände, ofvan intagne, lydelse. Stockholm den 3o April 1845. Arik. till Exp. Etsk. den 1 Maj, kl. 1 e. m. Memorial, angående gratification ät Förste Hof-Intendenten m. m. Welin.
Memorial till Riksens Ständer, angående aj R iks dagsfu llmåg tig en Carl Ersson yttrad anmärknings-anledning, i afseende på behandlingen af skedda auctions-anbiid a vissa till Strömsholms Kungsladugård och Stuteri hörande lägenheter. Genom Hederv. Bondeståndets remiss i Protokolls-utdrag af den 21 nästlidne September, har Konstitulions-Utskottet emot tagit en af Riksdagsfu Hmäg tigen från Westerås Län Carl Ersson, under yttrande af anledning lill anmärkning emot Föredragande Statsrådet och Chefen för FinansDepartementet samt Konungens Öfrige Rådgifvare, aflemnad förseglad rulla, medelst hvars innehåll bemälde Riksdagsfullmäktig befunnits påkalla Utskottets uppmärksamhet å ett Regeringsbeslut af den 7 Mars innevarande år, hvarigenom, sedan såväl i Kongl. Majrts och Rikets Kammar-Kollegium som hos Kongl.
Det var hufvudsakligen lika med Friherre Ankarsvärds till ConstitutionsUtskottet ingifne förslag, endast med den skillnad, att i Friherrens förslag det äldre stadgandet ej var ordagrannt bibehållit, utan ordet omedelbart utbytt mot ordet direct. Om för öfrigt en idée förekommer i tillägget, som äfven finnes i det äldre stadgandet, eller ett ord, som dock ej förändrar meningen, kunnat blifvit bättre valdt, så förringar det ej värdet af Förslaget i det hela, och en ny redaction hade vid denna Riks* dsg kunnat föreslås, men i hufvudsaken alldeles lika med den nu af Konungen föreslagna. Då jag medgifvit anledning till farhåga hos en och annan vid den nya Redactioneng antagande, så hvad mig sjelf angar, som haft tillfälle närmare känna både det liberala syftemålet af ifrågavarande Förslag, och det liberala sätt, på hvilket det tillkommit, kan jag ej utan en inre förebråelse ^underlåta att högt afgifva min reservation emot ett beslut, sorn Ridderskapet och Adeln nästan enhälligt ta - i8S Ven 15 Maji e. tti. git. J8g tillstår, att det smärtar mig, att denna gång tänka olika med en så stor Pluralitet af denna vördnadsvärda församling, mea det smärtar mig ännu mer, att tillfället tift gå förloradt till förbättring af en så vigtig del af vår Grundlag och att Förslaget blifvit af denna annars för liberala tänkesätt så utmärkta Församling på ett. sådant sätt upptaget och afgjordt. Hvad skulle vi väl säga, om vi linge i Utländska Tidningar läsa att en Regent i någon af de Constitutionella Staterne föreslagit en förut saknad bestämd gräns för Mi i itai ra trakten och att Lagstiftande Församlingen förkastat ett sådant Förslag? Kanske skulle vi säga, att den Församlingen antingen ej visste, att värdera Nationens Constitutionella rättigheter, eller att den med otacksamhet upptagit förslaget, eller ock må hända bägge delarne. Deremot har Ridderskapet och Adeln samma dag antagit ett förslag till inskränkning af Städernes valrättighet, och öfverlåtandet af denna dyrbara rättighets bestämmande i vissa fall åt Konungens godtycko.
Konungen förklarade sig sjelf för grefvinnan Meijerfelts riddare. Hvarken drottningen, hans gemål, eller grefven, hennes man, syntes taga illa vid sig denna utmärkelse och den inbördes frihet, som deraf blef en följd. Hertigen af Södermanland offrade sin dyrkan på grefvinnan Löwenhjelms altare. Ingendera bemödade sig att dölja offerlågans häftighet, begge funno mera behag i herdelifvets förtrolighet, än i hofcirkelns bullrande tidsfördrif. Prins Fredrik, i ansigtsbildning så väl som kroppsställning Europas vackraste furste bland sina samtida, valde, som sig höfdes, grefvinnan Höpken till sitt hjertas fru. Det var Adonis vid sidan af Venus, och Venus i ordets hela mening. Sergels mejsel har lånat hennes drag åt sin «badande kärleksgudinna«: ett mästerstycke, bidragande till begges odödlighet. Höslåttern, inträffad under den förnäma och yra skarans vistelse på Ekolsund, gaf anledning till en maskerad vid solsken, en landtlig karnaval, alldeles egen i sitt slag och utan masker. Hela hofkretsen af begge könen (med undantag endast af konungaparet) anlade bondkläder och deltog i allmogens sysselsättning. Under bördan af en höknippa pustade här en grefvinna, ovan vid andra bördor, än Hymens. Mot en tufva snafvade der en hoffröken, som aldrig halkat på de glatta, bonade golfven. Tafattare, än en sockenskolmästare i stora verlden, betedde sig här kammarherren, som skulle hjelpa till att uppresa en höstack. Och adjutanten sedan, eljest så stolt hofverande med sin blänkande sabel: huru erbarmligt vänsterhändt, huru förlägen och rädd han der umgicks med lian! Nu var ordningen hos bondfolket att skratta åt dockorna på samhällets höjder. Och hvilka hjertliga, stormande skrattsalfvor! De utskrattade sjelfve måste instämma i dem, för att dölja huru flata de voro. Den okonstlade prins Fredrik skrattade högre än någon annan och skrattade själfullt, äfven då löjet drabbade honom sjelf.
Det minimi-belopp af inkomst, hvarför bevillning af Skeppsbyggerier skall utgå, har af Ridderskapet och Adeln blifvit bestämdt till 300 R.dr R:mt. Öfriga Riksstånden håfva deremot godkänt det af Utskottet föreslagna belopp eller 1-00 R:dr R.mt. Med anledning häraf får Utskottet inbjuda Ridderskapet och Adeln att, med frånträdande af sitt skiljaktiga beslut, antaga Utskottets af de öfriga 3:ne Riks-stånden godkända förslag. § 27. I fråga om Utskottets i afseende på 27 § afgifna hemställan och redaktionsförslag har Ridderskapet och Adeln beslutat, att vid rubriken Skeppsredare och Får - Bevillnings-UtskoUets C llulunde M 9. 7 hesegare, med uteslutande af nu deri citerade § 9, skulle endast införas orden: »lika med dem i städerna;» men som Presteoch Bonde-stånden godkänt Utskottets rédaktions-förslng, och någon anmärkning emot detsamma icke blifvit inom Borgareståndet framställd, har Utskottet ansett sig böra detsamma vidblifva. §§ 33 och 34. Från Vallöf! Borgareståndet har återremiss egt rum af 33 §, äfvensom i sammanhang dermed af 34 §. Man har yrkat, dels att bevillnings-afdraget, såsom icke medförande någon egentlig nytta, men väl mycken oreda vid penninge-liqvider, borde helt och hållet afskaffas, dels att detsamma måtte nedsättas till 2 i procent, eller ock att åtminstone bestämdt måtte stadgas, att dylikt afdrag icke skulle ifrågakomma, då räntan ej uppginge till 0 procent; och har 34 § ansetts öfverflödig, i händelse bevillnings-afdraget komme att upphöra.
Tilly måste rymma fältet, och der pojken min fick sin bane?" Mathias Gründler nickade till en början utan att svara. Slutligen sade han, under det hans stämma blef mera hotande och mörk: "Så är det, vän Heinrich. Vi ha födt upp en orm i vår egen barm. Hvarför läto vi honom inte ligga der han låg?" "Du vet väl att det var Annchens skull", inföll den gamle mjölnaren dystert. "Hon bad ju så bevekande och när gamle Wolfs hustru Margit också förenade sina böner med hennes, kunde vi inte motstå längre. Det var ju alldeles omöjligt att förutse, att von Bierichs blessyrer skulle vara så svårläkta, att han inte förr än nu kunde resa sig upp. Mer än ett helt år har gubben Wolf varit tvungen att herbergera honom och det har han nog gerna underkastat sig, eftersom officeren är rik, efter hvad jag hört sägas. Jag tror inte, att hvarken Wolf eller hans hustru vilja bli af med papisten ännu på en lång tid. Men", fortfor den gamle mjölnaren, under det han begrundande lät hufvudet sjunka ned mot bröstet, "jag kan inte begripa hur Annchen kunnat sammanträffa med papisten så ofta. Hon är sällan ute och gamle Wolf bor ju i Lützens ytterkant, så att..." Ett försmädligt leende krusade Mathias Gründlers läppar när han svarade: "Du är då bra kortsynt. Tror du inte att Annchen kunnat träffa honom annat än om dagarne?" Heinrich Mayer hoppade ånyo till, och hans grofva väderbitna anlete öfverdrogs af en glödande rodnad, då han med kraftig stämma utslungade dessa ord: "Skäms du inte, gamle inpiskade räf, att komma fram med dylika förnärmande påståenden! Jag vet nog hvad du syftar på. Du menar, att min dotter haft nattliga möten med vår religionsfiende. Nej, denna skymf är för stark", skrek den gamle mjölnaren hotfullt och gick Mathias Gründler rakt på lifvet, "aldrig trodde jag att du skulle kunna vara så lågsinnad."
Naj.t, efter inkemtancle ak kvacl kemälcle (lollegier, 86- clan kiand8köfdinge-kmketet i kiänet körclt klikvit, uti akgikvet underdänigt utlätancle i kerörcle af8eencle andragit, under den i5 8i8tlidne ^Kugu8ti till l>lädig pröfning lörekalt fräsan om nämnde under8töd8 fördelning, kvarvid, under antagande, att lliket8 8tänder8 mening med detta under8töd8 keviljande ieke varit, att det8amma 8kulle di8ponera8 under de 3 är, inom kvilka8 förlopp afvittring8verket i jemtland är 1840 förmodade8 kunna kullkorda8, Kongl. lVlaj:t, elter öfvervägande ak kärvicl körekomne om8t8ndigketer oek al ru8toek rotekällarne väekte an8präk, funnit 8käligt förordna, att körrkerörde 12,000 R.dr 8kola för ären 1842, i843 oek 1844 lill understöd för ru8toek rotekällarne i jemtland, etter de ak kongl. Uaj:t tillika i ljäder fa8t8tä11de fördelning8grunder, utgä. Vid 8adant körllällande oell dä det kort^äende akvittrine8verket i deintland ännu ieke dunnit till slut drinAg8, 8aint de88förinnan nä^ra dukvud8akliZa åtgärder till verk8tällande sk den l>68lutade n^a roterinAen inoin denitland ej eller kunna företaAag, rnen angeläget är, att den ru8toell rotellällarne tor okvannäinnde 3 är deredda lindring äfven fortfarande kär ak dein ätnjuta8, vill I^onZl.
Då i följd af ulmätuingssökandens jäf, frågan om denna verklighet måste vid Domstol slitas, synes följagtligen någon säkerhet böra beredas sökanden, i händelse köpet skulle finnas icke förbindande; och anse Rikets Ständer, vid sådant förhållande, godset böra sättas i qvarstad, intilldess eganderätts-tvisten blifvit afgjord, Expeditions-ZJtskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 18g. ^79 derest sökanden ställer borgen för den kostnad och skada, åtgärden kan för vederparten medföra. Slutligen och hvad vidkommer edgång vid frågor om lösöreköp, så hafva Rikets Ständer ansett densamma, såsom bevis om köpets verklighet, kunna och böra åläggas, enär redligheten af dylika afhandlingar icke torde kunna på annat sätt utrönas, samt en föreskrift i denna syftning står i öfverenslämmelse med hvad för coneursmål stadgadt är, och icke afviker från i lag för öfrigt gällande bevisningsgrunder. I afseende åter å omfattningen och beskaffenheten af edgången, så och då ändamålet med eden endast är att få utrönt, huruvida aftalet å köparens sida är redligt, anse Rikets Ständer köparen blott böra betyga, att emellan honom och säljaren är på god tro så tingadt och betaldt, som afhandlingen innehåller; hvilken ed köparen likväl alltid måste gå, om utmätningssökanden så yrkar.
Nej, han har så mycket att göra. (Glad.) Men MARI (kommer från matsalen). Hennes nåd sa', ja' skulle Om fröken ville se te' steken, medan ja' går ut! ANNA. sin söm, går bort till Viktor och lägger sina armar ömt om hans hals.) Käre Viktor! Jag kommer, Mari! (Mari går. Anna lägger bort VIKTOR (omfamnar henne och säger allvarligt). Ja, Anna, det måste bli annorlunda. (Anna går ut i matsalen. Viktor går upp och ned, knäpper samman sina händer om nacken och suckar tungt. Paus. Det hurtigt.) ringer. Viktor öppnar tamburdörren. Karl inkommer KARL (omkring 30 år, lång, omkring). Hvar är Anna? VIKTOR (visar åt matsalen. Karl vill skynda dit. honom tillbaka. Bedjande). Karl, om du kunde! Viktor håller vacker och ståtlig, ser sig 18 KARL (stannar; otåligt). Hvad är det nu igen, Viktor? VIKTOR. Jag vet inte, hvad jag skall taga mig till! KARL (kommer framåt). fånga! Hvar var du i natt och med hvem? VIKTOR. Med Ahls och KARL. skamligt lefva på det viset! Du, en fattig yngling! Och spelade, kan jag förstå. (Strängt.) Det är Åter och åter! När skall du ta ditt förnuft till Har du då inte någon hederskänsla. (Vänligare.) Viktor, var inte så mycket tillsammans med Ahls! Det är inte passande sällskap för dig. VIKTOR. väl Ja, Karl, du och Anna ha så rätt jag inser så KARL. vet, jag vill hjälpa dig, så mycket jag förmår. Hvad var det nu? VIKTOR. En spelskuld; men kanske ? KARL (hastigt). Jo, jo, den måste betalas. Låt det då komma från ord till handling! Du 19 ANNA (inkommer från matsalen Karl). längtat efter dig! och slår armarne lekfullt om Ah, jag hörde din röst dar ute. Hvad jag har KARL (innerligt). hvarandra.) Och jag då, min älskade! (De samtala sakta med VIKTOR (leende). der sig om i dörren.) Karl, kan jag lita på ditt löfte? KARL.
Ersatta förskott •— 5,000: Till upplysning om Riksgälds-kontorets inkomster och utgifter under de 2:ne år, för hvilka hufvudböckerna vid denna revision blifvit granskade, hafva Revisorerne låtit deröfver uppsätta bilagde ur kassaräkningarne i sagde hufvudböcker sammandragna tabell (Litt. A.); hvarjemte och till underlättande af jemförelsen mellan inkomsterna och utgifterna under hvart och ett af dessa år samt de influtna medlens och verkställda utbetalningarnes förhållande till enahanda inkomster och utgifter under föregående år, Revisorerne ansett sig böra meddela nedanstående summariska uppgift å de medel, som under dessa år till Riksgälds-kontoret influtit eller derifrån utbetalts; varande i denna uppgift alla så väl inkomster som utgifter sammanförda under vissa kathegorier, på sätt vid meddelandet af enahanda uppgifter i flera förut afgifna revisionsberättelser iakttagits. Besparingar samt andra återbetalningar å de från Biksgälds-kontoret utbekomne anslagssummor 465: 1. 1,266: 22. 6. Enligt Kikets Ständers beslut, till Biksgäldskontoret, för dess utgifter, öfverlemnade särskilda tillgångar 714,495: 22. 8. 916,282: 4. 10. Utgifter t Arliga ränteanslaget till Hans Maj:t Konungen samt anslagen till statsbehofvens fyllande, äfvensom andra med ordinarie statsregleringen gemenskap ägande utbetalningar, . Vid 1844 och 1845 års riksdag, utan återbetalningsskvldighet, beviljade tillfälliga statsutgifter 1,000: 700: Utaf anslagen till folkundervisningens befrämjande . 36,820: _ 36,169: 42. Tills vidare förräntade medel 527,433: 14. 6. Kostnader för riksdagar och statsrevisioner samt aflöning och expenser för Justitieombudsmannen och hans Expedition 34,771: 42. 2. 288,329: 32. 9.