Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans Excellence Herr Grefven och LandlMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll, att Herr Rolhliebs Anförande, innefattande anmärkningar vid Herr Ribens, Carl Wilhelm, den 3o sisllidne Junii e. m. till RiddarhusUtskottet remitterade Motion, att RiddarhusFiskals-tjensten , samt de dermed åtföljande löneförmåner, måtte, vid inträffande vacance, förenasmed RiddarhusSecreterarebefattningen, finge, jemte de af åtskillige Ledamöter, i anledning deraf, nu afgifne yttranden, lill RiddarhusjUtskottet remitteras, Ropades Ja. Jag anhåller, ött få i Protocollet nedlägga min reservation emot Ridderskapets och Adelns i sednaste Plenum vidtagne beslut, och egenteligen emot den del deraf, sorn innefattar, att beslutet, om Bancosedelris silfvervärde, skall underställas Kongl. Maj:ts sanction. Äfven jag delar visserligen den mening, att Konungens sanction bor äga rum i dylika fall; och jag skall, då fråga uppstår om ändring af 72 §. RegeringsFormen, i detta afseende icke underlåta att gifva min röst dertill. Men i dess närvarande skick tillåter denna §. icke Rikets Ständer, att underkasta deras beslut om Rikets Mynt Konungens sanction; ty §. innehåller, att ”Rikets Stän”ders Bank förblifver under Rikets Ständers ”egen garanti och vård, så att den ostörd ”må förvaltas af de Fullmagtige, hvarje Stånd 'Bertill förordnar, efter de Ordningar, Stad”gar och Reglementen, hvilka redan gjorde ”äro eller vidare af Rikets Ständer göras kun"na; ägande Rikets Ständer allena ratt, att "genom Banken utgifva Sedlar, som för mynt ''i Riket må erkännas." Icke något ord x denna §. bestämmer, att Konungens sanction erfordras för Rikets Ständers beslut i frågor om Banken och Myntet.
Vidare har Herr Öfversten Friherre Ericson, i anledning af den i år verkställda undersökningen om jernvägens förläggande öster om sjön Sommen, yttrat: ”Den genom enskilda bidrag bekostade, nu utförda undersökningen, har haft det ”goda med sig, att den vigtiga frågan om östra stambanans rätta läge blifvit närmare ”utredd, och, hvad som i en nära framtid för sydöstra Östergötland och norra delen af ”Calmar län är af synnerlig vigt, frågan om en kanalanläggning mellan Linköping och ”sjön Rengen, med utsträckning genom sjöarne Jernlunden, Asunden, Juttern och Krön ”till inemot Wimmerby, måste genom jern vägsfrågans utredning framträda med ökadt ”intresse; ty den redan vidgjorda och icke obetydligt påkostade kommunikations-leden ”längs sistnämnda sjöar bör på ett eller annat sätt få sin utsträckning till Linköping, ”der på samma gång segelleden på Roxen och Göta kanal samt en station på östra stambanan, sedan denne kommit till stånd, anträfFas. De orter, som öster om Sommen kun”nat vänta sig fördelar af östra stambanans anläggning i denna rigtning, böra, med afseende å dessa bygders tunga produkter, vara mera betjenta med en ändamålsenlig ka”nalisering af ofvannämnda vattendrag fram till Linköping, än med jernväg, som endast ”delvis kommer dem till godo.” Af Kongl, Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, finner man ock, att Kongl. Maj:t ansett anläggningen af Kinda kanal vara af synnerlig vigt, enär utaf den mängd arbeten, som förordas i Vägoch Vattenbyggnads-styrelsens ofvanomförmälda general-förslag, endast 2:ne kanal-anläggningar blifvit af Kongl. Maj:t föreslagna att erhålla statsunderstöd, nemligen segelleden från Hattefura hamn vid Wenern till sjön Stora Lee i Elfsborgs lån samt den ofvannämnda Kinda-kanalen, eller sammanbindningen af Kinda båtled med, sjön Roxen.
Men enär på en annan sida är obestrideligt, att, i anseende till de skiljaktiga omständigheter, som inträffa på Stockholms Stad, och hvilka till deras beskaffenhehuti Hans Excellenees, Herr Grefvens och Öfverståthållarens underdåniga Femte Band. Fjerde Afdel. 5, G. skrifve!- Den 2 3 Juli. skrifvelse närmare utredas, särskild Betjening } i och för Mantals-skrifningen samt uppbörden af allmänna medel i Stockholms Stad, måste tillförprffcnas och aflönas ; anse Riksens Ständer hade rättvist och billigt, att Stockholms Stads Cassa lindras från denna Betjenings Ordinarie 'Aflöning, jemte de af Hans Exellence i underdånighet föreslagne förhöjningar uti vissa å nuvarande Stat uppförda fjöner ; och att beloppet häraf, utgörande tillsammans 7648 B:dr Banco, uppföres på Riks-Statens Andra Hufvud-Titel och beräknas ifrån nästkommande f* 1816 års början, samt qvartaliter från Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Contoir utbetalas; hvilket Riksens Ständer alltså få i underdånighet tillstyrka; hvaremot de 8f R:dr Banco till expenser, som Mantals-Commissarierne åtnjutit, komina att försvinna; och äfven formeligen afskaffas de procenter, hvilka under namn af Sextionde penningen af Mantals penningarna, i grund af äldre författningar, ända till år 18x0 utan anmärkning på uppbörden blifvit afskrifne, så att på Krono-Uppbörden i Stockholm, den må bestå af medel, som skola levereras antingen till Eders Kongl. Majtts och Rikets Stats-Contoir eller Riksgälds-Contoiret, icke få göras några andra afdrag eller innehållningar, . än Riksens Ständer vid 1812 års Riksdag bestämt eller vid närvarande Riksdag linna för godt fastställa. I öfrigt och sorn det är af ganska mycken vigt, så väl för Eders Kongl.
Regeringen följande åtgärder tid efter annan rörande tulltaxan: 1826, d. 31 Augusti: nedsättning af tull å korn, hafra och ärter tills den 15 Nov. 1826; » den 1 Nov.: nedsättning af tull å råg, som infördes till hamnarne i Göteborgs och Bolms län; » d. 22 Nov.: nedsättning, lör brist på qvarnvatten, af tull å rågmjöl till den 1 April 1827; » d. 13 Dec.: nedsättning af tull å spirituosa, trävaror, kaffe och ylleväfnader »med tillämpning af de vid nästföregående riksdag af R. St:r antagna grunder för tullalgifternas utgörande;» » d. 20 Dec, nedsattes tullen å råg. 520 Den 25 April e. m. 1827, d. 29 Mars: fortfarande tullnedsättning beviljad å råg, rågmjöl, korn och ärter till d. 16 Juli, samt tullfrihet å hafra till samma dag, men å potates tills d. 1 Aug. » d. 29 Dec. skedde diverse förändringar, stående i samband med tulltaxan af d. 31 Ang. 1826 och kungörelsen d. 13 Dec. s. A., och utfärdades dessa förändringar »enligt de vid sista riksdagen af R. St:r antagna grunder för tullafgifternas fastställande;» 1828, d. 14 Aug. beviljades fri utförsel af spanmål till årets slut. Ytterligare säga R. St:r uti 35 §:n af 1830 års riksdagsbeslut: »I fråga om tullbevillningen håfve
Friherre Björnstjerna: Som Ridderskapets och Adelns sista gången fattade beslut tycktes innebära, att Ridderskapet och Adeln åtminstone icke vill afhända sig rättigheten att lära känna de förändringar, som göras i Betänkandet; så enär dessa förändringar icl|e kunna ske Den 14 Deternber annorlunda än en bloCj och Betänkandet icke kan punktvis pröfvas, tror jag enda sättet , att åstadkomma elen önskade jemkningen vara , att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla , det Ständerne ma vid nästa Riksdag få sig öfverlemnadt ett fullständigt arbete med tillfrågan, om Ständerne dermed äro nöjde eller icke. Detta vinnes genom Herr Hjertås Proposition , men icke genom Herr von Hohenhausens. Herr Hjerta: Om det blir frågan om valet emellan att bifalla hufvtidgrunder, hvilka man icke pröfvat, eller att låta saken hvila, så skall jag icke ett Ögonblick tveka , att rösta för dess hvilande, emedan i Betänkandet linnes en hufvudgrund , hvilken jag ej kan gilla , en annan åter, hvilken jag anser för utsträckt. Jag har derföre sökt den medelväg , att Riksens Ständer icke böra bestämdt gilla något, och att, efter sorn Kongl. Maj:t i alla fall kan vidtaga hvilka åtgärder Han behagar , vi böra svara , att Utskottet väl bearbetat ämnet, men att vi icke hunnit fullständigt pröfva detta arbete , hvarföre vi endast öfverlemne det till Kongl. Majit med underdånig anhållan , att Kongl. Majit i nåder behagade vidtaga de förändringar Honom godt synas, och som äro verkställbara , innan Rikets Ständer framlagt förslagen till Grundlagsförändringar. Detta skall icke hindra Kongl. Majit , att verkställa hvad Han finner nödigt, och skall hvarken binda händerna på Honom eller Rikets Ständer. Herr Danckwardt: Herr Hjerta föreslår 69@
För att likväl i korthet för dig hafva redogjort äfven angående dessa så kallade nöjen, vill jag nu omnämna huru, jemte Friherrinnan, jag hos Geheimerådets för sex dagar sedan bivistade en grand soirée, dit nästan hela stadens nobless sågs inviterad. Här tillgick allt Hoflikt; klockan half till åtta samlades man på thé, då Geheimerådinnan, höljd i en lång svart silkessammets-robe, ståtade emot sina gäster, ungefär tre steg ifrån soffan, liksom hade hon fruktat att ett längre aflägsnande ifrån densamma skulle beröfvat henne sin behöriga plats, samt intog åter, i motsatts af den eljest antagna lentementa nobilitén, efter hvarje dylik liten utflygt, skyndsamt sitt högborna säte. Fröknarne Cloty och Jettchen, uttogo till hvarje gästs välkommande fulla sex, räckte då nådigt trenne af fingerspetsarne till påkänning, och dermed var hälsningen gjord. Sedan det vattenklara, och såleds oskadliga Théet jemte sin zephirlätta sockerbröds-skifva utan olägenhet inpasserat, rangerades af tvänne silfver decorerade betjenter fyra spelbord, hvarvid, efter noga beräknad rangordning, Fruarne småningom placerade sig; att med Herrarne, den altid mera knappa varan, ej tillgick så samvetsgrannt, fann jag med förvåning, ty invid sjelfva Geheimerådinnan och Friherrinnan M. hade under vänlig öfverenskommelse, Kamereraren Långskägg, samt Dirocteur Bergbrun slagit sig ned. Likaså upptäckte mitt öga, hvilket näsvist nog behagade sväfva ikring den fria localen, vid ett annat bord, jemte Öfverste-Lieutenantskan H. och Majorskan C. (en gammal blomstergarnerad coquette), Assessor Grinmeijer, samt Comissions-Landtmätarn Fjärilvinge. De öfrige, stundom synlige, äldre herrarne, hade förmodeligen i lika vigtiga angelägenheter öfvergått på Geheimerådets sida, emedan de endast då och då, en om sender, hos damerna gjorde sin flygtiga påhelsning.
— Uti denna mening har Sundhets-kolleginm instämt oeh i anledning deraf i underdånighet hemställt, att Kongl. Majrl, vid frågans afgörande, täcktis meddela de läkare, som vid institutet komma att bildas, sådana rättigheter, hvaraf de kunna anses lörtjenla. Friherre Berzelius har, uti sitt förrbeiörda anför ande, sökt ådagalägga obehöfligheten flir vårt land, med den iinga folkmängd det eger al meia än en medicinsk undervisnings-anslalll, samt olämpligheten af dess förläggande uti hvaije annan stad än hufvudsladen, som, genom sina flerfaldig» och mera fullständiga sjuk vårds-anstalter, vore det enda ställe inom landet, der en omfattande och fullkomlig läkare-bildning, den theoretiska hand i hand gående med den praktiska, kunde snaiast och säkrast meddelas, och af desse skäl föreslagit, alt medicinska fakulteterna vid universiteterna småningom måtte indragas samt den medicinska undervisningen helt och hållel förflyttas lill Carolinska institutet, hvilket då skulle erhålla benämning af akademi samt dess utexaminerade lärjungar kallas medicinaeoch chirurgiae doktorer och tillerkännas full rättighet alt söka inträde i statens tjenst. Consistoria academica och medicinska fakulteterna vid universitelerne hafva deremot framställt vådan af lösslitandet utaf en eller annan hufvudheslåndsdel i dessa, enär deras grund icke allenast derigenom Liefve rubbad, ulan äfven, i och med detsamma, som sådant skedde och universitetsideen derigenom frånginges, början vore gjord till dessa läroverks upplös - 14 Allm. Besvärsoch Ekon.-Ulskottels Betänkande, N:o 90. ning i flere från hvarandra skiljdå special-skolor. De hafva derför ansett, att, hädanefter såsom hittils, den medicinska undervisningen, synnerligen den mera theoreliska, desto heldre horde meddelas vid universitet i ne, som den derigenom hlefve bibehållen i dess nödvändiga samband med den allmännare vetenskapliga bildningen, och den derstädes ingalunda vore beröfvad fördelen af praktisk tillämpning lill det mått, som erfordras för att deråt gifva lif och åskådlighet.
I)å ett dagligt umgänge mellan menniskor, som eljest icke vore med hvarandra förenade af något band och ofta vore från hvarandra skiljda genom uppfostran och bildning, likväl kunde lemna de vackraste frukter af ädelmod och trohet, vore detta visserligen ett förhållande för menskligheten att be vara; men det tillhörde likväl icke lagstiftaren att, derpå grunda sina sladganden, då det gällde alt begränsa de förhållanden, som af tjensteaftalet framkallades. Ilan hade tvärtom endast att tillse, att den rätta grunden för aftalet bibehölls, och alt det icke medgåfves den enfaldige att uppoffra någon af de råt igheler, honom såsom menniska och medborgare tillkomme. Det vore derföre, som mången lag stiftning i afseende på tjensteaftalet inskränkt sig till det stadgande att ingen finge förpligta sig till en tjenst för lifstiden; och då lagstiftaren derjemte i sina öfriga bestämmelser aldrig förbisåge den skilnad, som egde rum mellan tjensteaftalet och det tillfälliga arbelsbetinget, hade han säkerligen gjort nog för att, i hvad på honom berodde, bevara det goda och ädla, som den ena menniskans beroende af den undra mera befordrade än motverkade. Om denna grund icke lemnades å sido, så \ore det ett misstag att tro, det något mera skulle vinnas genom ett bjudande stadgande, som upphäfde altalets frihet och i stället för denna satte lagens väld. Det vore icke derigenom, som man hemtade de frukter man ville åstadkomma; tvärtom bragte man dem i fara; och motionären trodde der - 8 Sammansatta Lagsamt Ailm. Besv.- och Ekon.-Ut sko t tets Betänkande Jt? 23. före, ali man mindre borde fasta afseende derpå, att tjenstckontraklct bindes vid en längre lid, än att en lämplig lid för den ömsesidiga uppsägningen bestämmes, hvarigenom aftalels rätta grund kunde i allo bibehållas.
Med anledn. af hvad jag sålunda haft äran framställa, får jag vördsamt anhålla, att Hr Frih. 0. Landtm, behagade till Ståndet framställa propos., huruvida berörda fullmakt kan anses giltig och i följd deraf pollet bör utlemnas till innehafvaren deraf. 22 Den 4 December. H. Ex. Hr Frill. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla, all den ifrågavar. fullmakten blefve godkänd och i följd deraf pollett tilldelades densammas innehafvare. Denna propos. besvarades med blandade ja och nej, hvarefter förevar, fråga uppå begäran af Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., blef lagd på bordet. Hr von Troil, Samuel Gust., upläslc 2:ne motioner af följande innehåll: 1 :o Vid föregrde riksdagar har Stats-Utsk. med anledn. af inom Uiks-St:n derom väckt fråga, afgifvit meni. ang:de liksdagskostnadernas bestridande direkte af Riks:gs-Kont., och får jag derföre väcka den motion, alt nämnde Flsk. mätte åläggas, att inkomma med yttrande i detta afseende, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med dess under N:o 7 sisll. riksdag aftåtna mern. 2:o Då Stats-Utsk., utan derom inom Riks-St:n vackt motion, icke kan upgöra förslag lill ersättning ät Hr Landtm, och de öfrige Riks-Stms Hrr Talmän lör deras riksdags-kostn ader, anhåller jag vördsammast det II. R. o. Ad. behagade förelägga nämnde Utskott, att i detta afseende inkomma med yttrande, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad vid flera af de sednare riksdagarne ägt rum. Dessa motioner remitterades lill StatsUtsk. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Vid de 2:ne sistförflutna riksdagarne, har R. o. Ad. anställt val af Supleanter för alt i Utskotten inträda, dä ordinarie ledamöter, af en eller annan orsak, varit förhindrade alf vid Ulsk:ns sammanträden sig infinna.
(Sncoze canons fes ztvacpes c / e no / ze cap / tafe de f (Sscadze cfzanea / se; zetent / ssent encoze fa fz / se L &lt;&amp;f3af / / ^ue^a / tfottet niapestueusement noize pozt ' / fes / zo / s coufeuzs zues et 1105 pfaces &lt;Qf&gt;&gt;e fo / nta / ns, ^) / ous fes ^oufe c / e sympatftes c / e fa cfzance de fa l nos con^tzmez, avec cfzanca / s un / t, å cefu / c / am / / ié aue depu / s des c / e fa s-técfes Q) uéde. c / ana ces deze / a * ' / tommare, å nos coetizs zestezont toi / pouzs fz / ffantes, on a pu entendze métnes. pat / ez des sent / ments, &lt;pui est-ce yui sentpas oseza / t amouz, fe nom c / e fa zepiesetdées, ce 11 est pas espz / t c / åme et cefu (É2fozs, ma / s ne^usto / tö Qiuédoih on apzononcé, c / e feuzs vous, soeuzs cfzanca / ses S / ^ / adame, fa o / ^epuffipue votze pos / / / on pu / votze vouö te votze coeuz y a-yanijoué ayan / joué c / e u / ssante. fammade ä vous, Qependan /, cfzanca / se.
Öfver Magistrats beslut i fråga om rättighet att idka handel, må klagan föras hos Konungens Befallningshafvande i länet, och öfver de beslut, som Konungens Befallningshafvande i dylika mål meddelar, eger den missnöjde att underdåniga besvär hos Kongl. Maj:t fullfölja, allt på sätt och i den ordning som för rättegången i mål rörande städernas ekonomi stadgas; och må, då Magistrat eller Konungens Befallningshafvande förklarat sökande berättigad att handel idka, besvärs anförande icke hindra sökanden att genast inträda i utöfning af sådan rättighet, dock med förbindelse för honom att, om beslutet varder vid slutlig pröfning faststäldt, genast derefter fullgöra allt hvad han för rättighetens åtnjutande har att iakttaga. 5:o Följande §§ af Handtverks-ordningen af den 22 December 1846 skola erhålla nedanstående förändrade lydelse: 3 §. Rättighet att i stad eller å landet hålla handtverks-verkstad, och med biträde af gesäll, lärling eller annan arbetare till afsalu åstadkomma handtverks arbeten, Sammans. Lagsame Allm Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 17. 9 arbeten, eller med enahanda biträde utöfva bageribryggeri-, eller slagterihandtering, tillkommer hvarje Svensk undersåte, man eller qvinna samt utländsk nian eller qvinna, sam erhållit tillstånd att i riket vistas med vilkor: a) att hafva begått Herrans heliga nattvard, råda öfver sig sjelf och sin egendom, eg a god frejd, samt kunna skrifva läsligt och räkna qvatuor species i enkla tal; b) att, då fråga, är om byggmästareeller murmästareyrkets utöfvande i stad, förete bevis om vunnen skicklighet i yrket, på sätt nedanföre stadgas; kunnande å dessa yrken, äfvensom å hvarje annat handtverk, mästerskap af den, som det åstundar, erhållas, då han fullgör hvad derför i denna författning föreskrifves. 4 § / morn.
Sverige är, Gudi lof, ej i det tillstånd hvaruti Sehlesien befann sig vid slutet af sjuåriga kriget. Detta utesluter dock ej förslagets användbarhet, om det i öfrigt profves nyttigt I allmänhet ina jng likväl få yttra min öf vertygelse, att, erkännande alltid Fredric II. som en Stor Man, anser jag honom likväl för en hård Statsman. Hans cassör blefvo fyllda, det är sant; men medborgaren suckade, under militairedespotisrr.en, i fattigdom. Sijfrets utmyntning med tillsats, af sämre metaller, utgjorde hans financeoperationer, jag medger att nöden kräfde dem; men Regier och Monopolier riktade Statscassan på medborgarnes bekostnad; och Palats upprestes för de af Folket utsugade penningar, emedan hans ätelystnåd sådant kräfde. Dock jag återkommer till ämnet. Under sju särskilta afdelningar framställas de utvägar, som anses till vidtagande angelägne, för penningéverkets reglering. Längre fram yttras, 1 sammanhang härmed, följande: ”Om antagandet af ett nytt system i he”la sin vidd, kunde inskränkas till antagandet af vissa dess delar, så vore detta redan ”ett bevis, att det saknade den egenskap som ”ensam utgör väsendet af allt systemc en* Dm 28 Juni. 581 ”heten. Men der denna finnes, der finnes Ock ”endast valet att förkasta allt eller att anta”ga allt.” / Erkännande i allmänhet sanningen af denna grundsats, har jag, vid en så sträng tillämpning deraf, i frågan om hela Riksadministrationen, ansett för en skyldighet, att med dess större varsamhet öfver de gjorda förslagen fälla ett omdöme. Uti flera omständigheter instämmer min öfvertygelse med den värde Ledamotens, och jag har fiågat mig sjelf: är det då ej möjligt, atc en del kan antagas, fastän icke allt, och att det nyttiga derigenom vinnes ? Jag skall göra redo för de betänkligheter, som hos mig uppstått, Om den föreslagna första åtgärden, den, att genom en Författning bestämma, att alla liqvider, så väl enskilta imellan, sorn imellan dessa och Staten, böra ske efter den begagnade myntsortens förhållande till
För åren 1751—53 samma qvantum spannmål, efter samma priser, med en årlig missräkning af li rst 159. 8 Dessutom för samma år, kronotionde från N:o 1 Masby, i Nöbbelöfs Socken och Ljunits Härad, hvilket låg i ödesmål, efter samma priser och evalvation, se pag. 83 i 1754 års Bok, . Ä . T'v. 7'T, T'T, — 29. IL 2 2 2 För åren 1756 — 1776, utom nyssnämde s spannmål, på grund af LandshöfdingeEmbetets Utslag den 17 Oktober 1757, pag. 251 i 1756 års Hufvudbok, kronotionde från Westra Wärestad i Bösaipä Socken och Skytts Härad, råg 24 kpr, korn 2 T:r 3 kpr, bafra 24 kpr, eller tillsammans årligen: råg 53T:r,28* kpr, korn 80 T:r 21 £ kpr, bafra 54 T:r 15 kpr, efter samma priser och evalvation, dervid dock, genom missräkning i 1770 års Kora. Hafra. Smör.
Så länge icke för det fall, att lärjunge-antalet vid en skola så starkt Ökar sig, att det blifver för stort att kunna i en läroanstalt sammanhållas, och skollokalen tillika visar sig otillräcklig, ett stadgande finnes om begränsning af iärjungeantalet till en bestämd siffra, lärer för undanrödjandet af de stora och slutligen oöfvervinnerliga hinder, sådana förhållanden lägga i vägen för undervisningens ändamålsenliga bestridande, ingen annan utväg finnas än upprättandet jemte det öfverfyllda läroverket af ännu en skola, hvilken dock vanligen kan vara af mindre omfång, derföre att, i följd af sakens natur, de lägsta klasserna städse äro de mest besökta. På dessa skäl och med stöd af de i ofvannämnda ansökningar omförmälda förhållanden, hvartill kommer, att de kostnader för det allmänna, som af sagde nya läroverks inrättande skulle blifva en följd, icke kunna anses blifva af betydenhet, enär de nya skolorna tvifvelsutan skola i icke ringa män bespara staten kostnad för lärarekrafternas ökande vid de förutvarande läroverken i nämnda städer, får jag i underdånighet tillstyrka, att Eders Kongl. Maj:t täcktes hos Rikets Ständer göra framställning om anslag för ett nytt femklassigt läroverk i Stockholm, till det omfång som förut varande läroverk af detta slag derstädes, således med rektor och sju kolleger, dock Eders Kongl. Maj:t dervid obetaget att efter framdeles skedd vidare pröfning besluta, huruvida detta Läroverk skall blifva fristående eller med gymnasiets redan befintliga högre klasser förenas, och med iakttagande att, i händelse dessa nya klasser sättas i förening med Stockholms Gymnasium, rektorslönen icke kommer att utgå samt anslaget således att till 7000 R:dr nedsättas — 10,500 R:dr, samt för ett treklassigt läroverk i Göteborg med rektor och två kolleger — 4,500 rdr, allt under förutsättning att kostnaderna för såväl byggnad och underhåll af lärohus som bostad åt rektor af vederbörande kommuner bekostas.
N.41ff8 ZVrrtZ^se /'-ro^-o^ZzZo/r zZ/Z /ZZ/eZ^ -^Za/?^/^^, ^6/K/rcZe K/r^Z«A« ^ZZ^r«/r/r« /»<ZrK^/rZ/rF-^-KlaZe/r, ZZZZ /^ZZ/ratZ Z ^/o,- eZe/?r «/" Zl/tt/^.s /^ZoZZK^ /-e/ZZZ oo^ /-e/«z FKMk ö/r^e /r^ZZ/cer «>o Z ^, TnsML ^e/r^Zcvr^-ea^^K/ ZZ//4>e/r <5zo<7ZZrc>ZE Kott eZe/r 25 /r/ZZ 1844. Msncl cle Ämnen, gom v»rit föremål för öfverläMninA i clen uk lionel. M,j:t McliAgt lörorclunäe Lomits för 8jö-försv3i'etg oränsnclelinr 22 L'cm//ä Lfa^.ks MÄAa broxortticm, lV.o 8. liäFan OM 8ättet att olivid Ihälla Lekäl8p6r80Ng1en tj6N8tbar, icke varit 60 sk <ke min8t viFtiZa.