Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt 10 § i Stadgarne för tekniska elementarskolan i Malmö, som är den äldsta i riket, fordras för inträde, att hafva fyllt 14 år, ega god frejd, hafva god handstil, känna religionens grundsanningar, samt elementerna af svenska och tyska grammatiken, historien och geografien, särdeles fäderneslandets, att kunna ledigt behandla de fyra räknesätten, äfven med vanliga bråk och decimalbråk, samt att i geometrien känna de första grunderna, hvarom betyg af vederbörande Iaroinrättning eller enskild ‘ lärare bör företes; och måste elev underkasta sig inträdesexamen, om anledning dertill förefinnes; dock eger skoldirektionen att närmare bestämma och lämpa dessa kunskapsfordringar efter de kunskaper, en yngling vid ofvannämnda ålder i allmänhet plägar hafva inhemtat vid de allmänna elementarskolorna. Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande N:o 60. 15 Ändamålet med de tekniska elementarskolorna är egentligen att åt så många som möjligt meddela elementerna af de praktiska vetenskaperna, och detta på ett sådant sätt, att eleverna omedelbart kunna tillämpa desamma. För att dessa skolor emedlertid skola vara tillgängliga för en hvar, som vill egna sig åt praktiska yrken, fordras, att de äro så ordnade, att obemedlade ynglingar der kunna skaffa sig nödiga msigter i de delar af de praktiska vetenskaperna, hvilkas tillämpning snart sagdt dagligen i hvarje yrke ifrågakommer. Alltför höga kunskapsfordringar för inträde i dessa skolor skulle otvifvelaktigt utestänga mången, som eljest. med fördel kunde begagna sig af den undervisning derstädes meddelas. Med de förkunskaper, som enligt nu gällande stadgar förutsättas för inträde, är det dock möjligt för ynglingar, hvilka icke hafva tillgång eller tillfälle att förskaffa sig så stora kunskaper, som motsvara fjerde klassen å reallinien i rikets elementarläroverk, att följa undervisningen vid de tekniska elementarskolorna; och lärer det hafva visat sig, att sådana elever ofta dragit mesta nyttan af undervisningen.
Cederström yttrade mening, att upplysningar icke kunna infordras från Constit.Utsk.; tvärtorn har jag tillkännagifvit, att de kunna det, och om R. o. Ad. skulle besluta att såsom upplysning begära aden i målet, ser jag icke något grundlagsenlig! skäl att vägra det; men jag ser icke, huru R. o. Ad., efter att hafva erhållit denna act, skall tillvägagå med frågan. Det är derföre, som jag ansett en begäran derom vara öfverflödig; och om den är öfverflödig, tror jag, att R. o. Ad. icke bör göra den. Här har blifvit sagdt, att jag förklarat, att JustitieStatsministern varit bland dem, som deltagit i rådslaget öfver det ämne, som föranledt den anmärkning, hvilken utgör föremål för denna öfverläggning. Jag har sagt, att om sqvallret vore sannt, så är förhållandet sådant. Jag kan icke anse mig hafva gått ifrån den parlamentariska vägen derigenom, att jag här uppgifvit de personer, som deltagit i rådslagen, ty min öfvertygelse är, alt Utsk. äger rätt att afgifva alla de upplysningar, som kunna inverka på Ståndets beslut; men jag anser ifråga var. upplysning icke hafva inflytande derpå, och kan således icke heller medgifva, att det innefattar något uraktlåtande af Utsk. att icke uppgifva rådgifvarnes namn Memor. är skrifvet under den förutsättning, att, sedan Utsk:s majoritet ogillat anmärknrsanledningen, all anledning med detsamma upphört lör Stånden att få veta de rådgifvares namn, som deltagit i beslutet. Men då Gr. Cronhjelm sjelf börjat gifva den underrättelsen, och jag icke anser mig tillständigt att neka att säga, hvaruti sqvallret varit riktigt, så, ehuru jag 8 H. 55 * 434 Den 3o Juni e. m. icke kan godkänna denna väg för underrättelsers erhållande, tror jag mig likväl, enär hans uppgifter varit enliga med förhållandet, böra tillkännagifva, att upplysningarna varit riktiga,-ty jag tror det icke vara något oparlamentariskt deruti, att jag erkänner, hvad han uppgifvit vara sanning.
Stats - ( 3,3 ) Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskollens Betänkande och Memorial: — N:o 162. i anledning af återremiss å betänkandet N:o 89. XXII. B. 5y. XXIII. A. 162. XXV. U. 126, 145. A. i54- XXVI. U. 44. A. 46. E. 62. — N:o ig4- med förslag till sammanjemkning eller votering, i följd af skiljaktiga beslut, i anledning af betänkandet N:o 89 och utlåtandet N:o 162. XXV. B. 126, 145. A. 154- XXVI. U. 44. A. 46. E. 62. Statsverket, berättelser om förrättad revision af, samt af andra utaf allmänna medel beslående fonder. Se Revisorer. Statsverkets inkomster, angående beräkningen af. VI. E. ',12. — räkenskaper för år 1838, angående. Se Revision. — tillstånd och behof, angående. I. B. 290. A. 3o4* IV. R. 5,5. B. 588. U. A. 290. XX. E. 56g. Å. 648. XXII. E. 381. Stedingk, Grefve Ludvig von, yttrande. VI. Stephens, Agronomen, om disposition af det statsanslag, som varit honom i lifstiden tilldeladt. II. 51 1. IV. R. 32. V. B. 673, 42,. Se Hufvudlitlarne, Indragningsstaten. — om en årlig pension för hans enka. lil. 379. Se llnfvudtillarne, Indragningsstaten. Sterhhusafgiften, angående nedsättning uti. III. 343. A. 38. XVIII. E. 4g. Sterhhusafgiften, samt lagmansoch häradshöfdingeränta^ om upphörande af. XXI. R. 44q* Stjerncrona, Friherre David, yttranden.
N:0 g den 7 Mars 1855, angående den s. k. Sakramental-lagen . Bd. 302 7 1 36 10 j Missgernings-Balken, om upphäfva n de af 13 Kap. 1, 2 och 3 [ §§ samt de rörande samma \ Se St.ratf lagen. ämne i Kyrkolagen förekom( mande stadgande!!, angående den som förgör sig sjelf Bd. 177 7 1 36 10 ) Mnemonik, angående föreläsningar öfver, se Busch. Montelius, om pension för förre e. o. Kammarskrifvaren vid f. d. Tabellkommisionen Lo( B». 164 1 63 rens Ferdinand — i i»B. *1,1 i i Bd. 503 1 4 1 153 Montgomery, angående pension åt | Se Nionde HufvudTiteln. enka och oförsörjda harn efter (A. 118 P. Landshöfdingen G. A 4 1 153 72 1 Morgongåfva, om ändring i lagens \ 72 Bg. 106 ) b. 14 Febr. b. 14 Febr. stadgande angående — Bd. 36 7 1 25 — b. 11 Febr. å. 14 Febr.
Om kander sär oafbrukit njuta Fred och Handelsfrihet, fvrstonaS frän mitzwäptär, och andre swära olyckor, är det wifterligen mer troligt, att del nya Taperingssattet st -ll inbringa wida öfwer än under hwad som bliswit Staten bestämdt, och i förra händelsen wore ingalunda rättwtst att C^ntubutions-utlagorne för dem, hwilkas willkor e; täta Maximi-asgift, lika betungande fortfara, samt ett insamlat önverstott af B-willningen fruktlöst i Banken tili nästa Riksdag förwandladesOch den fruktan som Utstottet för öttigt yttrat, att om nedsättning ett är inträffade, sturle det hos Allmänheten göra obehaglig werkan, derest ett lika förhällande icke iakttages äswen för de efterföljande ären, lärer wid närmare vfwerwägande finnas sa mycket mindre grundad, fom, innan nägon ätgärd os nedsättning finge widtagas, föregäende ärens öswerstott stall förut bestiga sig till ben Summa och fond, hwarmed esker ali sannolikhet c Urul den möjligen blifwande mmstnmgen för äterstäende ärcn borde fyllas. Wid den upprättade Inkomst-Tariffen hofwa uti Wallof!- Borgare-Ständet twennr anmärkningar blifwit framstälde, och hwilka, sedan de uti Högloft. Utssottet, ehuru der förnyade, icke wunnit nägot godkännande, jag föranlätes widare fullfölja; den ena bestär deri, att efter mitt begrepp wore det för en mer jemn och rätkwis fördelning i beställningen för de minst bemedlade angeläget, att iL mellan-clatzer utsattes, frän och med den z:dje till och med den i5:de, h varigenom clatzernes anta!, om sä eljest ansägeS nödigt, komma att utgöra 60. Det förra faller säkerligen gansta obilligt att en med knapp inkomst af z66 R dr Z2 H. stall betala r i R:dr i stället för 8 N.dr zv fi. om Z56
Man har vidare mycket talat om hvad som menas med södra Sverige, och dervid har Hr Montgommerie gjort den konklusionen, att Skåne måtte ligga i södra Sve"rige, och häri har han fullkomligt rätt; ty Skåne ligger verkligen der. Slutligen får jag, då icke något skäl blifvit anfördi som kunnat rubba min öfvertygelse, instämma med de Hrr som yrkat återremiss, och jag är fullt förvissad att It. o. Ad:ns pluralitet, så uplyst som den är, icke skall vägra densamma. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Det är icke utan en viss förundran man läser det nu föredragna Betänk. I en tid, då ett allmänt rop böjes: bort med alla inskränkningar i den fria täflan; bort med alia konstlade skydd för den inhemska fliten, månne det då icke är Statens både pligt och vä Iförstådda fördel att bibringa medborgaren så stor skicklighet som möjligt, på det att denne med hopp om framgång må kunna beträda töflingsbanan ? BevillmsUtsk. kommer troligen snart att förelägga lt. St:r ett förslag till borttagande af införseltull på spanmål och andra landtmannavaror. Jag är långt ifrån att klandra detta; jag tror tvärtom att Svenska jordbruket kan med fördel uplräda på verldsmarknaden. Dertill fordras dock, att man bibringar den Svenska jordbrukaren en helt annan och grundligare kunskap i sitt yrke än den traditionella ban nu innehar. Jag talar icke om en eller annan possessionat utan om allmogen. En sådan kunskap kan icke, enl. min tanke, på lämpligare sätt meddelas än genom Landtbruksinstitut, åkerbrukarens Högskolor. Jag är ledsen att häri vara af olika tanke med Hr Hjerta. Den nytta Ultuna gjort, torde af ingen bestridas, icke heller att ett land med 150 mils utsträckning och så olika klimatiska förhållanden, sorn Skånes och Lapplands, beböfver mer än en dylik normalskola. Itegeringen har således handlat rätt då den föreslagit Ständerna, att i södra Sverige uprätta ett Landtbruksinstitut, som man der alltför länge saknat. Ingen kan varmare än jag ifra för jernvägar, men på samma gång man 266
Deremellan bådo Lärjungarna honom, sägande: Rabbi, ät. Sade han till dem: Jag hafver mat att äta, der I intet af veten. Då sade Lärjungarna emellan sig: Månn någor hafver burit honom äta? Sade Jesus till dem: Min mat är det, att jag gör hans vilja, som mig sändt hafver, och fullbordar hans verk. Sägen I icke, fyra månader äro ännu, och skördatimmen kommer? Si, jag säger eder: Lyfter upp edor ögon, och beser markena; ty hon begynner hvitna till skörd. Och den der uppskär, han tager lön, och församlar frukt till evinnerligit lif; på det att både den som sår, och den som uppskär, skola tillsamman glädjas. Ty här är det ordet sant, att en annar är den som sår, och en annar som uppskär. Jag sände eder ut att uppskära, det I hafven intet arbetat; andre hafva arbetat, och I ären ingångne i deras arbete. Och månge Samariter af den staden trodde på honom, för qvinnones tals skull, som vittnade, att han hade sagt henne allt det hon hade gjort. När nu de Samariter kommo till honom, bådo de honom att han ville blifva när dem; och han blef der i två dagar. Och mycket flere trodde för hans ords skull; Och sade till qvinnona: Nu tro vi icke för ditt tals skull; ty vi hafve sjelfve hört, och vete, att han är visst Christus, verldenes Frälsare. Men två dagar derefter gick han dädan, och drog in i Galileen. Ty Jesus vittnade sjelf, att en Prophet varder intet afhållen i sitt fädernesland. Och när han kom i Galileen, undfingo de Galileer honom, efter de all ting sett hade, som han gjort hade i Jerusalem, på högtidsdagen; ty de hade ock varit till högtidsdagen. Så kom åter Jesus i Cana i Galileen, der han hade gjort vin af vatten. Och der var en Konungsman, hvilkens son låg sjuk i Capernaum.
St. vid sednaste riksdag; häruti vore godt att R. St. äfven nu ville instämma. Blifver Kyrkoherden sjelfskrifven ledamot, kan han uträtta mycket godt, och församlingen torde med nöje åt en duglig och presterlig medlem af berörde styrelse updraga ordförandeskapet. Man har visserligen ofta hört yttras, att kyrkolagen så bestämdt ålägger Kyrkoherdarna att antaga sig de fattigas sak, att, i betraktande deraf, de skulle, utan afseende på faltigvårdsstadgans innehåll, enär berörde kyrkolagsföreskrifter ej derigenom blifvit i laga ordning uttryckligen uphäfda, ega rättighet infinna sig i fattigvårdsstyrelsen. När kyrkolagen således tyckes antyda sådant, och någon ändring af dess bud ej är ifrågasatt, så måste det väl vara bäst, att kyrkolagens och fattigvårdsförfattningens stadganden bringas i öfverensstämmelse med hvarandra; och denna öfverensstämmelse kan lätteligen vinnas genom den förskrift, att Kyrkoherde eller den hans embete förrät tar, alltid skall vara ledamot i fattigvårdsstyrelsen. Men det är icke lika gifvet alt han bör vara ordf:de. Hufvudsaken är vunnen, enär, såsom ledamot, hans röst icke är förqväfd. Ordförandeskapet deremot innebär i sig något helt annat, så till vida som det, jemte ledamolsskapets fordringar, förenar en fordran af vissa egenskaper derutöfver, förmåga att sammanhålla och leda, lifva och föra menighetens sinnen till billighet och nyttig omvårdnad af de ömsidiga förhållanden, som skola regleras och öfvervakas.
Åtminstone kan ej förmärkas, att det gjorde minsta intrång på hans böjelse för lustiga brödralag och sångens lekar. Alltid söktes likväl de förra långt mindre af honom, än han af dem; och de kunde föga påräkna hans goda lynne, om han, i stället för snillebröder, såg endast dryckesbröder omgifva sig. I sådant fall hände mestadels, att han väl tömde ett och annat glas, men satt obevekligen stum och mulen. Vid denna tid stod han ock på höjden af sitt snilles kraft och glans. I allmänhet var det under perioden från 1765 till 1780, eller från hans tjugufemte år till hans fyrtionde, som han ymnigast ådagalade de skaldegåfvor, på hvilka man, då Bellman nämnes, vanligtvis tänker. De flesta af ”Fredmans Epistlar” och ”Fredmans Sånger”, äfvensom af ”Bacchanaliska Ordens-Kapitlets Handlingar”, diktades under denna period. Flera af de berömdaste hade han författat redan före den tidpunkt, då Konungen sänkte till honom ett nådigt öga; ja, åtskilliga till och med före Konungens uppstigande på thronen 26. Lika historiskt grundlös, som i sig sjelf orimlig, är således en välment nykterhets-ifrans nyligen gjorda upptäckt, att Bellman gaf denna vändning åt sitt skaldskap för att behaga Gustaf III genom en dymedelst befrämjad större afsättning af Kronobränneriernas tillverkningar. Långt före dem, hade hans poesi börjat hämta sina älsklings-ämnen från den sällskapsverld, der blandningen af menniskonaturens löjliga och bedröfliga egenskaper mötte henne i de på samma gång bjertaste och naivaste sjelfbekännelser; och hon skulle dermed fortfarit, äfven om inga kronobrännerier kommit till. Kan föröfrigt någon menniska tro, att Gustaf III:s egentliga nöje vid åhörandet af Bellmans qväden bestod i ett hemligt öfverräknande af den genom dem förökade bränvins-consumtionen: så är det en föreställning, hvars originalitet åtminstone är obestridlig; ty icke ens af den tidens ”patrioter” blef någonting sådant påstådt.
Dårar eller bristen af tjenlige byggnader framvisa ett ovilkorlig! hinder emot deras förbättring; Och emot denna Utskottets afsigt är följande af Utskottet uttryckte mening visst icke stridande: Utskottet anser sig icke kunna instämma i den tanke att antalet af Cent rålli o s p i t a 1 e r ne borde inskränkas från ett till högst trenne. Under bristande kännedom af åtskillige hithörande upplysningar, tror Utskottet sig likväl icke böra meddela något bestämt yttrande, hvarken iafseen de på an taletafdem, eller deras Localisering, utan bör detta i Utskottets tanke bero af närmare undersökning och pröfning af de omständigheter, som med hufvudsaklig hänsigt till ändamålet af den föreslagne förändringen och förut hefiatelig tillgång till Stats-Utskottets Betänkanden, a3c) tjenlige Hospital s-byggnader, kunna komma i Betrakta 11 de, Det har och Befarats att följden af de föreslag ne C e n t r a 1-a n s t a 11 e rne skulle kunna blifva att det ena Länets a n s 1 a g k 0 m m e r e 11 a n n a 11 i 11 godo, hvarpå såsom bevis anförts, att af Malmo Hospitalsoell Barnhusmedel årligen remitteras till Seraphimer-Ordens-Gillet omkring 5ooo R:dr, hvilka å andra Orter i Riket användas; och har tillika blifvit vrkadt, att de donationer, som blifvit gjordeförett bestämdt Län ej måtte dragas derifrån. Af nyssnämnde anförda exempel bevisas i Utskottets tanka tydeligen, att äfven under de tider, då inga Central-anstalter funnits, samma öfverförande af det ena Länets Öfverskott, till behofvens afhjelpande uti ett annat egt rum, som nu af Hospitalens sammandragande förutser.
Ridderskapet och Adeln har bifallil 4 mom. af denna §, med uteslutande af slutmeningen: “begäran derom anmäles skriftligen hos bolaget, och varde den begäran pröfvad å den ordinarie bolagsstämma, sorn hålles under nästföljande räkeuskaps-år“; och har bemälde Riks-slånd antagit såsom momentet 2 i förevarande § ett så lydande stadgande: “Solidarisk bolagsman, sorn öuskar från bolaget afgå, atimäle sin önskan skriftligen hos bolaget. Ej må den begäran lill pröfning företagas förr, än bokslutet för då löpande räkenskaps-år blifvit uppgjordt och behörigen granskad!. Befinnes dervid, att grundfonden till dess behöriga belopp oförminskad qvarstår, ankomme på bolagsstämma, sorn hålles ett år derefter, alt den begäran bifalla. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 37 heten att genom afgift till den så kallade beviiringsfonden vinna befrielse från beväringspligten, och som blifvit beräknade till 4 50,000 Riksdaler, icke allenast skulle lemna tillgångar att bilda befälsämnen bland beväringsmanskapet, i enlighet med det förslag, Kommitén vid besvarandet af den meddelade promemorians 3:dje punkt får närmare utveckla, utan ock derutöfver lemna ett öfverskott af 4 55,223 Riksdaler 59 öre, allt riksmynt, för att användas till bevärings-inrättningens vidare utveckling. I betraktande af allt hvad här ofvan blifvit anfördt, har Kommitén ej kunnat annat än inse de fördelar ur både militärisk och ekonomisk synpunkt, som böra blifva en följd af Eders Kongl. Maj:ts, uti den Kommitén förelagda promemorian, tillkännagifna plan för ordnandet af bevärings-inrättningen och af dess förhållande till försvarsväsendet i sin helhet.
Utgörande 8 ä 10 tunnor smil;mål och 5.1 r:dr 16 sk. i penningar, -vore alldeles otillräcklig för en sådan lärares jemte familjs uppehälle, har Doktor Sandberg, under yttrande, att denna aflöning borde tillökas, så att densamma koni me att uppgå till 133 r-idr 16 sk. samt 8 tunnor sp anin ål för den Skole-lärare, hvilken uteslutande cgnade sig åt undervisningen och icke befattade sig med andra göromål, uti en inom Preste-Ståndet vädkt molen föreslagit, att, till beredande af en sådan löneförbättring för Folkskole-lärarne inom alla församlingar, hvarest nyssnämnde aflöning icke kunde åstadkommas med der redan utgående afgifter, mätte få användas det i Eiksgälds-kontoret till stipendier för Folkskole-lärare-elever afsatta belopp af 12,000 r:dr, samt att en tillräcklig fond för hvad som utöfver denna summa och det förut beviljade allönings-anslagct af 20,000 r:dr, kunde för ifrågavarande ändamål erfordras, matte varda å Riksgälds-kontoret anvisa^!. Härvid har motionären tillika yttrat den åsigt, att effi förbättrad, hjelplig aflöning vore ett ändamålsenligare medel att erhålla skicklige Fofkskole-lärare, än den lockelse. sorn det vid Folkskole-lärare-seminarierne under en kort stid bevUjade understöd innefattade. Med anledning af denna, till Stats-Utskoftet remitterade, motion, deruti Kontraktsprostarne Qviding och Carlander instämt, anser sig Utskottet böra meddela den upplysning, att utaf de vid 1847 och 1848 samt 1850 oell 1851 Bilt. till R. St.
BondeSt. behöfde icke vid ett så beskaffadt välförhållande rädas för den högre förmögenhetens böjelse att från lagstiftningsbestyret utesluta BondeSt., eller den lägre förmögentens representanter, dåde, såsom helt och hållet oberoende af den högre förmögenhetens valcollegium, kunde mera fritt välja efter öfvertygelse om förmåga, skicklighet och verkligt patriotiska tänkesätt ; hvilket jag vågar tro, med största svårighet kunna blifva händelsen vid samfällda val, der den fattige misstror den rike, och der denne äger tillfälle att öfva sitt inflytande för den fattigares uteslutande ifrån dess rättmätiga anspråk, att efter förtjenst äfven komma i åtnjutande af förtroende. Då jag tror, att det directa valet för landets valkretsar är mindre lämpligt, så skulle j;ig för dem vilja bibehålla det indirecta valet, genom electorer, men den högsta beskattningens valcretsar deremot absolut anställa valen 8 H. 5 34 Den 10 Mars f. m. genom personlig inslällelse. Jag tror, att under sådana förhållanden skola landets valcretsar ofelbart komma att äfven jemte ledamöter af BondeSt. insätta possessionaten adelsmän, embetsman, vetenskapsidkare, m. e. o. alla de samhällselementer, hvaraf en säker och tillförlitlig lagstiftning bör bestå. Jag är öfvertygad, att den högre förmögenheten, uttryckt genom högsta beskattningens representanter, skola otvifvelaktig! insätta de högsta capaciteler i samhället af hildning, kunskaper och förmögenhet. Detta tror jag vara det enda sättet.alt komma till en ändamålsenlig sammansättning, och jag vill då dervid äfven ytterligare uttrycka min mening, alt alla gradationer af eller-senior för förmögenhetsförhållanden inom classen skulle upphöra såsom omöjliga att i tillämpningen göra rättvisa, då de alltid blifva utgående ifrån lösa grunder eller hugskott; hvarföre jag också ville, att all omröstning i dessa 3:ne särskilda valcollegier skulle ske per capita, just för att undgå allt bråk med gradationer. — En värd talare före mig har redan gifvit sina anmärkn:r tillkänna, ronde kamrarnes benämning af äldre och yngre. Jag delar dessa anmärkmr helt och hållet, och tror det vara bättre att begagna orden högre och lägre, eller öfre och nedre, till förekommande af mindre behagliga parafraseringar.
BorgareEnka, som sitter i handel och rörelse, taxeras lika med Borgare; meri har hon t behörig tid och ordning uppsagt Burskap och idkar ej någon Borgerlig näring, påföres henne icke 668 Be^illningsUtskottets Betänkanden. n5gon sådan afgift, utan anses hon efter omständigheferne, på sätt i öfrigt är förordnadt. I>e af Ridderskapet och Adeln, ‘- samtMagistratsoch andra personer, som i någon Stad hafva sådan handtering och rörelse, att de, i anseende dertill, kunna räknas bland Grosseller andre handlande och idkare af Borgerlig näring , ehuru, de Burskap icke antagit, skolaehvad' de äro Löntagare eller ej, särskildt taxeras i förhållandS till deras rörelse, lika med Borgerskapet. 7. Mom. Öfrige till Städerna hörande personer erlägga; Advocater och de, sorn med laglig?-rätt] biträda Parter i Rättegångar i fem Glassér: Första Classen - R:dr Sk* 75: — Andra d:o . 50: — Tredje d:o , • 3°* — Fjerde d:o . 20: — Femte d:o , >0: —- Äeteurer och Actriser, Musikanter, Sångare, Sängerskor, Dansmästare m. fl. som tillhöra antingen de Kongl. Spectaklernas Stat eller öfrige Spectakel-troupper, taxeras, då de njuta inkomst af information, i fyra .C las ser t Första Classen : ,25:-—- Andra d:o ► -15: — Tredje d:o - . 8: — Fjerde d:o 5; — och för löneförmåner särskildt, eljer förut stajlgad grund, Bevillningsutskottets Betänkanden. 669 Arbetsfolk i Städerna, sorn icke äro lagstadde och ej eller njuta ständig årslön, utan arbeta För dagspenning eller efter särskild öfverenskommelse och beting, Mankön t I Slockholm och Götheborg t Ogifte och Enklingar , samt gifEtdr Sk. te utan minderårige barn . 1: 24.