Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett annat skäl) sottl afven blifvit anfördt, att Friherrinnan Eneskjöld skall blifvit missledd af det oriktiga besked, som KrigsCollegii advo - i36 D«ii 4 Juli. catflscal på skedd förfrågan meddelat, förtjenar deremot mera afseende; men frågan är, om resultatet blifvit annorlunda, i händelse advocalfiscalen upplyst verkliga förhållandet. Friherrinnan Eneskjöld hade ändock blifvit ålagd betalningsskyldighet, och det återstår blott att få utredt, om Landins tillgångar till ersättning då voro större, än de sedermera befunnos; ty att derförutan efterskänka hela skulden, anser jag_, vådligt. En ledamot har omtalat en dylik afskrifning i Wermland; men förhållandet dermed var, att en embetsman blef för underlåten tillsyn dömd till ersättningsskyldighet, och ehuru Ständerna sedermera efterskänkte statens andel i denna ersättning, kom den omnämnde embetsmannen icke derifrån utan betydlig förlust, hvaremot här ingen förlust skulle drabba den enskilde, som försummat sig. Om således R. St. vilja behjerta de omständigheter, som här tala för en mildring, bör man dock icke eftergifva mer än halfva summan, hvarigenom saken kan blifva en varning för andra. Detta ämne är för öfrigt af den beskaffenhet, att man ej kan undgå i anledning deraf göra ' åtskilliga reflexioner: för det första, ang:de vanskligheten af våra collegiala former, då man hör dem isynnerhet beprisas för den säkerhet de medföra och likväl ser, huru de lemna rum för så oerhörda underslef, som här skett; och för det andra, angrde tillvaron af en lucka i vår brottmålslag, då man linner, att en embetsman, som genom falska räkenskaper missledt ett helt Col!:m, går derifrån utan annat ansvar än ersättningsskyldighet för hvad han olagligen tillgripit.
Af det förhöjda anslag af .. 4,166:3a: till så väl hyra för Riks - .Museum , som allöningen för de dervid ^anställda Intendenter, för hvars beviljande VetenskapsAcademien, i dess underdåniga Skrifvelse af den sistlidne October,som till StatsUtskottetöfverlemnas, anfört skäl, dem Kgl. Majit ej kan undgå att i Nåder gilla. Om Rikets Ständer föredraga att på en gång anvisa den, för inredning af ett till RiksMuseum tjenligt hus, alternativt begärda G,5oi,5oo: 3o,5oo: Transport 32: — 6,532,000: 92 Kongl. Maj ds Nådiga Propos. N.o 2. Transport /t>166:32: större summa, på de af Vetenskaps-Academien uppgifna vilkor, så kan det årliga hyres-anslaget för RiksMuseum af 25oo R:dr ifrån Titeln uteslutas. till invexling af en lika summa i silfver, som Vetenskaps-Academien hädanefter skulle ega att, enligt hvad de andra Academierna är beviljadt, i Banken uttaga till utdelning af jettoner vid sina sammankomster, hvartill erforderligt anslag efter cours hittills utgått af extra utgiftsmedlen. 3:o. Af skillnaden 53 R:dr emellan det nu föreslagna och det 6,532,000: fianspoit 4<4°6; 3a;— 6,532,000: Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N.O 2. 93 Transport 4,406:32:— 6,532,000: förut beräknade priset å spannmål, inbegripen under löner 53; Dessa summor utgöra tillsammans . .' 4,459:32: — hvaremot anslaget af 4"5: för Mechaniska Scholan blifvit ifrån denna Titel till den Fjerde öfverflytladt ; så att verkliga tillökningen på Femte Hufvud-Titeln blir . • 3,984:32: — Sjette Hufvud-Titeln: Milda Stiftelser.
Den har flere blommor, som du ser. » » Det tar sig ingenting ut. Telefonera genast efter en jardiniére, en korg eller hvad du vill, bara det blir vackert — och kom ihåg — intet knussel. » » Hör hit vaktmästare! » ropade han ögonblicket därefter, medan han räknade glasen framför ett af kuverten. » Här felas ett glas. Sju sorters vin — det sade jag ifrån redan i morse. » » Det finns inga fler, men vi ha lånat. De borde vara här nu, » svarade vaktmästaren ödmjukt. Ute i sorveringsrummet tog han skadan igen. » Skall man slå på stort, » förklarade han för den näpna husjungfrun, som höll med om allt för att behaga honom, » så är det inte värdt komma med slankiga servetter, omaka glas och nysilfver. Jag har varit på hundratals ställen, ser lilla fröken Sofie — det ena förmer än det andra — och vet hur det skall vara. » » Det syns nog, » svarade Sofie beundrande; » men hennes nåd begriper inte mycket, Teater och musik. ska jag säga, och inte har hon stort att röra sig med heller, det kan hvem som helst » Jorden rundt på 80 dagar », det bekanta Jules Verneska äfventyrslustspelet, har upptagits af diförstå. » rektör Ranft på Djurgårdsteatern och synes med » Fick han inte pengar med henne? » sina brokiga och omväxlande tablåer samt sitt » Jo, det förstås, annars hade han väl lättsmälta dramatiska innehåll ännu utgöra en lockande scenisk sommarrätt. Uppsättningen är inte tagit henne, men det har gått för länge sedan. » också riktigt präktig, och Grabows nya dekoratio ner till en del af de 15 tablåerna — särskildt må » Jo, j o, som här lefves! » nämnas » pagoden i Bundelkund » och » Ormgrot» Det vet jag visst, » svarade Sofie med tan » med sina hemskt illusoriska innevånare — af briljant effekt. Kvinnlig ungdom och fägring föras en knyck på nacken. » Det är godt en får dessutom i rikt mått fram i pjäsen, bidragande äta sig mätt i hvardagslag, och ändå går till ögonfägnaden. Så strålar fröken Gottschalk det för mycket pengar åt.
LagUtskottets den 26 sistledne September under N:o 186 afgifne, samt den 30 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af 1:0 BancoTJtskottets Memorial angående det äfventyr, som för Banken uppstår af omöjligheten att få tillförlitligen upplyst, huruvida dess läntagare mot inteckning i fast egendom äro frie från förmynderskap, eller förvaltning af andre förmånsrätt ägande medel. 210 Herr W. Pereswetoff Moraths motion Ven 3 Oetober e, m. Sy om ändring af 17 Capitlet 8 §• HandelsBalken, och inrättande af Förmyndare-kammare i alla Rikets Provincer samt 3:0 Vice Talmannen Jan Janssons Memorial med förslag till en förändrad Hypothekslag m. m. Herr Per et wetnff Morath, Anders Wilhelmi Da jag i början af Riksdagen väckte den motion, som nu blifvit af Lagutskottet besvarad, förutsåg jag, att den idée jag deri utvecklat, må hända icke skulle vid innevarande Riksdag hel och hål» len genomgå. Jag säger med flit hel och hållen; ty Utskottet har gillat en del af motionen, men icke allt, ehuru, om man noga granskar förhållandet, samma skäl borde gälla för bifall till mitt yrkande så väl om förmyndaremedels som uppbördsmedel mindre rätt än inteckningar i fast egendom. Det är icke af egenkärlek jag nu söker bestrida antagandet af Utskottets Betänkandei Det är långt ifrån mig att härvid tänka på något annat, än de stora följderna för Samhället i allmänhet deraf, att fast pant må kunna medföra verkelig säkerhet. I detta afseende finnas för närvarande tvänne stora fel i vår Lag. Det första, att jorden icke kan uppskattas efter allmänt öfver hela Riket antagne och gällande grunder: det andra, att inteckning ej kan ske med fullkomlig säkerhet att blifva gällande.
Af Stats-Råds-Protocollen och andra upplysande Handlingar har ConstitulionsUtskottet inhemtat, att allt ifrån år 1721 Sverige egt sig betingadt tullfritt utförande från Ryska Ostersjöhamnar, af ett visst qvantum Spannmål, sednast bestämdt till 200,000 Tschetverts årligen; att denna utförselfrihet varit, än begagnad för Kongl. Majit och Kronans räkning, än åter öfversten , efter afKammar-Collegium uppbörd repartition, åt StapelStädernes Handlande, mot förbindelse, att till Kongl. Majit och Kronan erlägga en, för tillfället stadgad, större eller mindre andel af Ryska utgående Tullens belopp, samt att nämnda andelar icke ingått i den vanliga Tulluppbörden, utan, medelst insättning i Banken, aflemnats till Räntekammaren, hvars qvittencer sedermera ingifvits till KammarCollegium , för controlerandet af uppbörden. Då således den för ofvanberörda ändamål disponerade inkomst är, till ursprung och beskaffenhet samt Uppbördsoch redovisningssätt, vida skiljaktig från de i 60 /. RegeringsFormen omförmäldta Tullmedel, och då samma inkomst tillflutit Kronan, icke såsom en följd af sjelfva Tractäfcen, hvilken ej antyder att några Medel sko - Constitutions-Utskottets Betänhanden. 113 skola Riket tillfalla, men såsom en verkan af Kongl. Maj:ts särskildta föreskrift, om tullfrihetens begagnande af privata Personer, mot billig retribution, hvadan icke heller 58 §. Regeringsformen kan på förevarande fråga tillämpas, finnér Utskottet Anmärkningen ej påkalla någon till ansvar ledande behandling. Stockholm den 31 Maji 1823. An Karn den ag junii 1O23. Memorial till Riksens Ständer, nied Utlåtande öfver Stats - Utskottets anmärkning mot dispositionen aj medel, influtna för exporleradt krut.
För min del får jag säga, att jag om Thorsdagsaftnarne är skyldig vara i Banken, och åtskilliga andra ledamöter torde då äfven hafva sina bestämda förrättningar. Om vi gifva det föreslagna svaret, och BorgareSt:s medlemmar ankomma, men finna Landtims-klubben nära nog tom på Adelns egna ledamöter, så skulle de förre måhända anse det såsom en missaktning. Jag tror derföre, att R. o. Ad. borde inskränka sitt svar lill den framställning jag första gången gjorde, att nemi. R. o. Ad., med anledn. af det tillkännagifvande, som BorgareSt. meddelat, ville å sin sida gifva de öfriga Stånden tillkänna, det R. o. Ad:s klubb hädanefter, såsom hittills, är öppen för de öfriga Stånden alla aftnar, då han är för R. o. Ad. tillgänglig, d. v. s. alla aftnar, då plenum icke inträffar. 92 Den 8 Januari. Frih. Raab: Den farhåga den siste värde talaren hyst, att möjligen om 2:ne dagar bestämdes, skulle R. o. Ad:s ledamöter icke vara tillstädes, och således salen vara tom på värdar, denna farhåga har mer skäl för sig, om man utsätter alla dagar, emedan nu ofta inträffar alt klubben är tom. En fördel skulle ett sådant bestämmande medföra, den nemi., att R. o. Ad. kunde hoppas, att mera mangrant sammanträffa och råkas inbördes, samt äfven träffa andra Stånds ledamöter, ett par dagar på en klubb och ett par dagar på en annan. Jag tror i alla fall att i svaret bör tillkännagifvas, att H. o. Ad:s klubb aldrig har varit stängd, eller rättare, att man aldrig önskat, att de andra Ståndens ledamöter der icke skulle inträffa. Det måste man erkänna, att under de sednare riksdagarne har Landtm:s-klubben icke varit mycket freqventerad, möjligen har man besökt den, men åtminstone har, när jag varit der, rummen varit serdeles tomma på ledamöter. Vore det då icke lämpligt att bestämma några dagar då man väntar besök af hvarandra. Frih. Palmstjerna:
Nu blef hans herredöme varse mig, der jag gick, och sade till mig: "Jag vill och begärer, Johan Bertilsson, att du ser till att du kan komma till min morkär och säg henne om min hädanfärd, och bed henne gifva sig tillfreds, och säg att jag gerna och gladelig gick härtill. Liksom en man, som hela dagen har arbetat, gerna vill gå till hvila, så gerna vill jag gå till denna min död. Hvilket jag stadeligen vet och tror, att det icke skall vara någon död, utan en ände på all jemmer och vedermöda, och såsom en ingång till den rätta glädjen, der jag ock förhoppas att min morkär skall finna mig igen. Ty i denna verlden kan jag ej mera hoppas hon får stor glädje. Och tag denna ring och för den till henne, jag äger intet annat, som jag kan sända henne, och säg henne, att jag befallte henne i den allsmäktige Guds beskydd. Han, hoppas jag, skall vara min hjertans kära morkärs tröst i hennes kors." Om en stund sade han: "Fru Elin har lofvat, att den tapet mina systrar åt mig stickat, skall för mig hemtas att lida uppå. Gå och se till, att så verkligen sker." När jag genom min herres tyske tjenare hade beställt härom och återkom, bad hans herredöme mig ännu en gång att sjelf till hans moder framföra hans sista helsning och tillade: "jag råder nu öfver ingenting af min egendom, jag ville dock belöna dig för din trohet", vid det han så talade kom han till spetsgården på torget. Han lemnade nu sin kappa åt mig och sade vänligt: "behåll dock denna och min mössa", och steg med bart hufvud in i ringen. Derpå gick han ett hvarf öfver den och så ref han opp sin tröja så att alla knapparne flögo omkring och ingen blef qvar i tröjan. Då steg kyrkoherden fram och sade: "Herre, herre, icke så häftigt. Gör först bön till Gud allsmäktig." "Ja, gerna", svarade han, föll på knä och bad ifrigt med djup andakt och mot himlen höjda ögon. Derpå uppstod han åter, bjöd farväl åt det församlade folket, vinkade med handen åt dem han kände och befallte dem Gud allsmäktig med mycken vänlighet.
I afseende å den af Regeringen tillförordnade tullkomitén, hvilken Bevilln.-Utsk:t påstått vara nedsatt i en rigtning motsatt den af representationen vid förra riksdagen uttalade önskan, säges det, att denna komité erhållit bestämd föreskrift att visa all skyldig aktning för näringarnes intressen. Det är visserligen sannt att komitén icke i tillämpningen gått radikalt till väga, men den har dock ganska bestämdt i sådan rigtning uttalat sina åsigter, och dessa mäste, då komitéen är tillsatt af Regeringen, äfven uttrycka dennas tänkesätt. Då komitéen nemligen i klara och tydliga ord säger, att beredande af skydd för inhemska näringar vore en för tullagstiftningen främmande uppgift, ser man lätt, hvars andas barn den är. Vidare säges i detta anförande, att Regeringen sökt tillgodose både individernas och Statens rätt. Det är dock vid tullagstiftningen hufvudsakligen fråga, ej om individernas rätt i förhållande till Staten, utan om det förhållande, hvari Svenska Staten kommer till främmande samhällen. Det är en ofta upprepad sats, att man ej skall hålla på en näringlängre, än den bär sig, att man framförallt skall köpa sina behof der man får dem för bästa priset. Det är visserligen sannt, att man bör köpa der man kan få bästa priset, men man bör dock ej förglömma, att hurudant inköpspriset än må vara, man dock också skall betala hvad man köper. Enligt mitt begrepp finnes det icke mera än 3:ne sätt att kunna betala hvad vi köpa från utlandet, nemligen med produkter, med ädla metaller, eller med skuldsedlar. Sedan flera år har värdet af vår export understigit importen. Den 21 April e. lii. 425 Vårt förråd af silfver i Riksbanken minskas, dess värre, mer och mer; och vi kunna icke betala våra skulder i utlandet genom att diskicka de millioner sedlar, sorn utgifvas af våra snart sagdt i hvarje småstad oktrojerade privatbanker. För liqviderna finnas således ej något annat medel, än det vi redan under flera år begagnat, eller att exportera våra skuldsedlar. Liksom en enskild person kari bestrida sina utgifter, så länge lian bar kredit, så är förhållandet detsamma med Staten, och vi finna tyvärr, att Statskrediten börjat svika.
Besvärsoch Ekon.-Ulsk. Betänkande, N:o 16. Ofver det sistnämnda af de utaf motionären åberopade förslag, hvilket angår inskränkning i jordägares rätt att lill Landtmäteri-förrättnings verkställande utse Landtmätare, hafva Utskotten redan afgifvit utlåtande uti ofvanberörde Betänkande N:o 15, deruti nämnde förslag finnes upptaget bland de emot 2 kap. i Skiftes-stadgan framställda anmärkningar; hvarföre redogörelse för dess innehåll icke lärer här erfordras. I fråga om det förra förslaget, eller angående ny organisation af Förste Landtmälarefjensterne, är Ofverdirektörens af motionären åberopade framställning hufvudsakligen af följande innehåll: ”1 Kongl. Landtmäteri-Instruktionen den 4 Maj 1827 vore Förste Landtmätarnes tjensteåligganden sålunda bestämda, att de skola vara Provins-Landtmäteri-kontorens föreståndare, •emottaga och qvittera Landtmätarnes koncept-kartor och handlingar, hafva noga tillsyn deröfver, att nämnde kartor och handlingar inom föreskrifven tid aflemnas, granska Landtmätarnes berättelser om hvad de i tjensten uträttat och anmärkningar dervid göra samt, hvad medhjelpare och elever angår, hafva noga uppsigt huru de sina skyldigheter uppfylla, men, beträffande öfrige Landtmätarne, endast hos Ofverdirektören anmäla de tjenste-förseelser, som af dem kunna begås och till Förste Landtmätarnes kännedom komma. För öfrigt vore dessa sistnämnde berättigade att sysselsätta sig med Landtmäteri-förrättningar af alla slag och hade, i afseende å redogörelsen derför, enahanda skyldigheter, som öfrige Landtmätarne.
Dem kunde göras anbud, at emot utstakade wilkor, pä 10 'ärs tid, ätaga stg hela Hallffjutfen. Troligen ffulle, efter erhällen fred och waruprisens stadgande, all skjutsfärd, likmätigt följande calcul, med nu warande lega af 8 st. Lauce», utan widare anstalt bära sig. Den 15 ^jlitrii » Til föda för 12 Hästar utom BcoRidrst. bein som Gästgifwaien sjelf är skuldig al underställa, a i Lisp, Hö om dagen eller 4^80 Lisp. efter medelpris 8 st. Hafre r kaana om dagen eller 68 tunnor 14 kap. a 2 R dr B:eo - 1Z6 42. Halm, 4 last för hwar Häst a 2 R dr B:eo 72. Ärligt inköp afen förkörd Häst - 5o. För'6 drängar, som särskildt förtjena en dubbel inkomst af drickspenningar ZOO. Saldo Beställning 49 22. Sima R,dr B:co 1095. Med en Häst göres ibland en och en stalf mils skjutsfärd nägke dagar i rad, hmarmed dagligen 12 H. Banco winnes, eller ock förtjenas hwarannan, uti fram och ätcrffjuts pä samma wäg, efter en dags hwila, 24 ffillingar, som i bägge fall utgör en ärlig winst för 1 häst af 91 R:dr 12 st Banco. Utföres således för 12 Hästar i ärlig inkomst 1096. Suna R:Lr B:co 109Z. Winsten af Drängarnes arbete pä de lediga stunder kan icke wara af ringa wärde. Genom biträde af mänga armar och öfwerflödig spillning - Dnr IrrniL. 761 rung bör cn-culLtions bruket eller ?rtillciellängsfföcseln lunna drifwas til största böjd, och således genom tilgäng til klöfwer, wicker och ärthalm artjlelri af Hafre kunna för wind ska 6
Palmstjerna, Carl Fredr.: Jag har endast begärt Den 27 Augusti e. m. 489 ordet för alt förena mig i den allvarliga reservation, hvarmed Hr Tersmeden liar talat emot delta vigtiga och i llertalets af landels innevånare penningeförhålllanden djupt ingripande beslul, som R. o. Ad. nu har fattat. Frih. Lagerfelt, Israel Carl Adam: Afven jag anhåller alt få lill alla delar förena mig uli det yttrande, som Hr Tersmeden nyss afgifvit. Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde att Gr. Hamilton under öfverläggningen af del förevar:de l:sta mom. af 2:dra punkten föreslagit den förändring i afseende på tidsbestämmelserna, alt bolaget skulle vara bildadi inom slutet af år 1852 och arbetet börjadt inom slutet af Juni månad 1853, anmälde sig och yttrade: Gr. Hamilton: Jag hade i mitt yrkande ronde de föreg:de delarne af denna punkt, såsom jag trodde, sökt alt undanrödja någon del af de olägenheter, hvarmed Ulsk:s förslag var behäftad!. Jag trodde, alt just i de delarne Utsk:s förslag var minst antagligt. Dä likväl min åsigt haft så liten framgång uti den vigtigare delen, så vill jag icke uptaga R. o. Ad:s lid med att söka åstadkomma ändringar i de mindre vigtiga delarne, utan afslår derifrån. Gr. Lagerbjelke: Afven jag deltog i de yrkanden, Gr. Hamilton här har gjort, emedan jag trodde en af de väsendtliga bristerna i Utsk:s förslag derigenom lill någon del vara afhjelpt. Sedan R. o. Ad. nu fattat ett annat beslut och denna del af Gr. Hamiltons förslag fallit, så anhåller äfven jag, att få återtaga min begäran om propos. på förändringen af tiden, såsom i min tanke numera icke ändamålsenlig. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att efter de nu af Gr. Hamilton och Gr. Lagerbjelke afgifne förklaringar hinder icke syntes möta för framställande af propos. lill bifall å ifrågavande ]:sla mom. i dess helhet. Frih. Cederström:
Derigenom bör emellertid, efter min underdåniga tanka, alldeles icke något hinder uppstå att nu framställa de uppgifna grunderna för en skattereglering till Rikets Ständers bepröfvande, utan synes mig detta tvertom ganska lämpligt, så mycket hellre, som tillräckliga uppgifter ej saknas för att kunna bedöma systemet i sin helhet. Jag får derföre nu i underdånighet föreslå: att de i ordinarie räntan ingående hiifvudpersedlar, hvilka för hvarje ort skola framdeles varda bestämda, må oförändrade bibehållas; men alt de mindre betydliga eller så kallade småpersedlarne, hvilka äro beroende af markegång, efter ett på grund af de nästföregående tjugu årens markegång faststäldt medelpris, förvandlas i penningar lill visst belopp, sorn med öfrige i räntan ingående penningar sammanslås; samt att med bestämmandet af nyssnämnde hufvudpersedlar får anslå, intilldess nödiga upplysningar blifvit inhemtade och vederbörande embetsmyndigheter med underdånigt utlåtande inkommit, då ytterligare nådig proposition i detta afseende bör till Rikets nästsammanträdande Ständer allålas. Jag anhåller nu i underdånighet alt få öfvergå lill den andra af de uppgifna hufvufdfrågorna, eller den angående: Ändringar i sältet för de indeldé räntornas utgörande: Likasom svårigheterna af hela skatteväsendets invecklade beskaffenhet länge varit insedde, så hafva också de olägenheter, som onekligen medfölja det indelda löningssälfet i sitt närvarande skick, genom de missbruk, hvartill detsamma kan gifva anledning och genom den olikhet, sorn derigenom uppkommer mellan de skattskyldige, ofta varit öfverklagade och förslag till deras afhjelpande hafva vid flere tillfällen blifvit framstälda. Medlen att i detta hänseende bereda nödiga rättelser, synas mig emellertid, så länge persedelskatten Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 59. 37 bibehålies, egentligen icke vara mer än tvenne.
Till förenämnde ändamål, anser BancmUtffoltet i öfrigt, lika med Herrar B^nco-Fullmägtige, utan tillökning ä Räreise-Capitaltt, i sin mohn blifwa bidragande, om, för uppfyllande omsider, af Riksens Ständers för längre tid tillbaka gikne, och wid aila Riksmöten förnyade löste, att wid en tidepunct, som dä förmodades kunna snart inträffa, men som af vw äntade olyckelige tillfa2i-Heter, blifwit, och med det bifogade wilkoret, synes än widare pä en längre framtid blifwa aflagsnad, al! den afbetalning pä Capitalerne af Banquens nuwa aude FastighetsLän, som uti detta och uti nästa ä: inflyter, pä är 78ri, får till nye Fastighets-Län, uppå de wid R779 ärs Riksdag utstakade grirnder och uti dä förestrifwen ordning, anwändas; med ett lika för farande pä hwarjc ar derefter, af hwav under det Den z Julii 985 föregående äret uti afbetalnings-procent ingått: blotta utsigten till ett länge önskadt Län biträde t denna wäg, skall ofelbart till mänga förut undanhällne drägelige private Län-bitraden blifwa föranledande.
R:dr, till dito dito vid allmänna institutet för döfstumma och blinda 157,500: — 120,000: — » 1859 och 1860 års anslag, 60,000 R:dr, till löneförbättringar vid vissa stadspedagogier och dessa sKolors utvidgning 30,000: — 40,000: — » gratifikations-anslaget, 960,000 R:dr, till förbättring af den i statens tjenst anställda personals lö nevilkor för år 1857 117,900: (Häraf äro besparade och enligt Rikets Ständers beslut afskrifne 77,900 R:dr.) Utaf anslaget, 50,000 R:dr, för inredande af celler vid Landskrona fästningsfängelse m. m — 10,000: — Anslaget till löneförhöjning för år 1857 till storskiftesoch afvittring s-landtmåtare i Stora Kopparbergs, AV esterN o rila n d s, AVesterbottens och Norrbottens län — 11,077: 61. 1860 års anslag till fortsättande och vårdande af Kamreraren G. Sandbergs samlingar rörande Svenska kameralväsendet — 500: — Hyr eser sättning åt Chefen för Kongl. Eklesiastik-departementet för tiden från den 1 April 1859 till 1860 års slut — 3,500: — Löneförhöjning åt Rektorn vid elementar-läroverket i Piteå, Ma,g:r J. P. Huss — 750: — Återstod af anslaget, 181,000 R:dr, till ytterligare kostnader för byggnaderna samt andras arbeten vid den nya hospitals-inrättningen å lägenheterna Hedvigsberg och Conradsberq på Kungsholmen — 121,000: