Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit funnit lönen för den qvarvarande Registratorn, som nu utgör .3,000 Ridr, böra förhöjas till enahanda belopp, som för Registratorerne i öfriga större Kansli-expeditioner är bestämdt, vill Kongl. Majit, som anser Kanslisters och Kopisters bibehållande inom Revisionen vara af särdeles vigt, föreslå Rikets Ständer, det för Justite-Revisions-expeditionen måtte antagas den förändrade stat, som i protokollet för Justitie-Departements-ärenden finnes omförmäld, och enligt hvilken anslaget till Expeditionen skulle komma att uppgå till R:mt Ridr 91,400: — Det nuvarande anslaget utgör » » 91,655: 50. så att en minskning af » » 255: 50. i anslaget till denna Expedition, således uppkommer. 4:o. Svea Hof-Hält med derunder lydande Justitie-stat: Sedan ny arbetsordning för Hof-Rätterne blifvit under den 14 September 1858 utfärdad samt den vid sednaste statsregleringen afsedda organisation till största delen vunnit tillämpning och, enligt hvad Svea Hof-Riitt anmält, befunnits för fullgörande af arbetet inom Hof-Rätten ändamålsenlig, har Kongl. Majit funnit hinder icke möta för fastställande af en ordinarie stat för Hof-Rättens hela personal; dock under för - 14 Kungl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Slutsverket 1859. behåll, att, som dels två Kanslister, hvilkas tjenster äro afsedda att indragas, ännu qvarstå vid sina befattningar, dels ock Kongl.
Anckarsvärd och Hr Richert, gjorde jag bland annat den anmärkn. mot förslaget, att det bibehölle ordet "allena," men frågan var då angtde en omarbetad Reg.F:, eli verkligt nytt statsskick; 10 nr äro sedermera förflutna; opinionerna nro numera så utbildade och så fasta i denna punkt, att de tvister, som i de "menlösa liderna’’, 0111 della ord ägde runi, och som da väckte oro, nu icke kunna bekymra någon ; och då man icke ens inom detta Högh Hus funnit, att egentligen iner än en talare, nemi. Hr Lefren, fästat någon särdeles betydelse vid ifrågavar. lilla ord, så tror jag, att R. St., genom att lägga tor mycken vigt vid beslutet om dess borttagande, skulle kunna anses derigenom hafva uttalat en åsigt, att detta ord verkligen vore af någon vigt och betydelse för bestämmande af det politiska begreppet örn vårt statsskick, hvilket jag icke på något sätt vill medgifva. Den siste värde talaren har också ganska riktigt anmärkt, alt om detta ords borttagande skulle blifva af vigt, så borde det borttagas, icke blott i /j;de, utan ock i gide J;n Reg.F: 11; men ett förslag derom skulle svårligen vacka sympathier, hvarken bos Representationen eller hos Svenska folket. För öfrigt ber jag alt ånyo få fästa Hr Lefre'ns uppmärksamhet å det förhållande, som uti Frankrike och England äger rum emellan den regerande och dess rådgifvare eller ministrar. Hr Lefre'n har sagt, att i Sverige ar det egentligen blott den föredragande, som det positiva ansvaret drabbar, derföre att han undertecknat Konungens befallning, men att de öfrige rådgifvarne endast hafva ansvar för sina rådslag. Delta är visserligen sannt, såvida det gäller det juridiska ansvaret; men när och i hvad mån se vi detta tillämpas i Frankrike eller England?
Han hade på sin höjd hyst små betänkligheter för den trekäftade Kerberos, den trumpne Karon och den stränge domaren Radamantos, betänkligheter, som kommo honom att önska den nödvändiga resan så långt som möjligt uppskjuten. Skulle nu alltsammans vara dikt? Skulle han aldrig återse de hädangångne, som han älskade? Skulle det vitnade skägget vara icke tecken till mognaden för ett kommande liv utan förebudet till en fullständig förintelse, ett slocknande som lampans, sedan oljan är förtärd? Denna tanke ingav Medes ångest. Hade solen skinit på himmelen och naturen visat ett glatt anlete, medan Kimon talade, skulle hans ord måhända icke gjort det intryck som nu, då de understöddes av skymningen, molnens mörka skridande skaror och regnets vemodiga sorl. Medes längtade efter Hermiones hemkomst, ty han ville meddela henne sina bekymmer och hoppades med visshet, att hon, filosofens dotter, skulle skingra dem med några ord av sin vishet. Han längtade att komma i grannskapet av hennes lugna väsen, under inflytelsen ej endast av hennes ord, utan ock av hennes ögon, som ensamma för sig föreföllo Medes som bevis på odödligheten. Han verkställde samma afton sitt beslut. Hermione var färdig att gå till vila, när den gamle portvakten knackade på dörren till hennes sovkammare och frågade, om han finge stiga in, emedan han hade något viktigt att spörja henne, vilket han ej kunde uppskjuta till morgondagen. Hermione lät honom komma. Den gamle slaven tog förtroligt plats bredvid sin härskarinna och fattade hennes hand. Han hade gungat Hermione på sina knän, då hon var liten, och var van att av henne behandlas ej blott med vänlighet, utan med den vördnad, varpå ett silvervitt skägg, trohet och redlig vandel ha anspråk. - Min goda härskarinna, sade Medes, jag prisar gudarne, att jag nu får tala med dig. Jag skulle annars fått en sömnlös natt. - Vad är det då, som oroar dig, min gamle vän? frågade Hermione. - Jag har i afton börjat grubbla, sade Medes, och det på ting, som jag icke fattar. - Nåväl? sade Hermione. - Ack, min härskarinna, det är en helt allvarlig sak.
Det är ju många, som inte engång skära ned rosor om våren, som tro, att de skola ha minsta möjliga mängd vatten för att icke ruttna o. s. v. Det är emellertid icke bara dylika » barbarer » på rosenkulturens område, som få föga glädje af sina rosor, till och med erfarna blomsterälskare, som vårda dem med omsorg och förstånd, klaga öfver rosornas otacksamhet, och det tror jag kommer sig af, att de ej förstå välja lämpliga sorter, som passa för rumsodling. Jag tycker nu aldrig, att man har någon uträkning med att skaffa sig remontantrosor; de blomma endast två gånger årligen och icke vidare ymnigt. Och dessa Capitaine Christy, Baronne de Rotschild och Mervellie de Lyon, som alltjämt figurera som födelsedagspresenter, äro verkligen ganska tarfliga med sina tjocka, platta blommor på de korta, styfva stjälkarne. Men folk är märkvärdigt lätt förnöjdt med afseende på rosors form och färg. Man hör ideligen, när man kommer in på rosenkapitlet: sina Äh, ni tycker om rosor. Har ni La France? Eller: Är icke Gloire de Dijon vacker? och så tycker lilla vederbörande, att hon nämnt världens vackraste rosor och röjt djup sakkunskap. Ja, La France är j u en villig ros och dess blommor ha, då de gå väl till, en mycket vacker form och dofta härligt, men i rum ha de ofta nog svårt att slå ut, och hvad färgen angår, så ser den helt enkelt simpel ut vid sidan af en gråröd Catherine Mermet eller en gulröd Mad. Lambart. Och Gloire de Dijon är sannerligen en ros af högst tredje rang med sina platta, stela blommor, som öppna sig allt för lätt. Nej, har man endast plats för fyra, fem rosor, så bör man hvarken köpa La France eller Gloire de Dijon, utan välja några riktigt vackra och villiga tearosor af dem, som bära blommor på årsskottena: de blomma oafbrutet från vår till höst. Gloire de Dijon är visserligen en tearos, men har långa skott, som komma först andra året. En alldeles utmärkt vacker ros, jag tror nästan den vackraste af de sorter, jag känner, är Catherine Mermet. Den har en fulländad form och en fin gråguiröd färg.
Huru stall dä Riksgälds-Contoiret kunna Controliera vm Bewillningen behörigen blifwit erlagd för Krut, Alun m. m. Man mäste ju ock ihogkomma, alt Riksgälds-Eoutvirel är ett Ständers Werk, som ingen magt och myndighet ager öfwer Kronans Embetsman och Upbörds-Bctjeningen, utan lyda alla desta tjensteman under Kongl. Kammar - Collsgium och Kammar - Ratten. Upiästes följande: Kongl. Den 14 Februari!» 629 Kongs. Majcks Nädiga proposition till Riksens Ständer angående en ny och förbättrad Kyrko-Handbok, gifwen Stockholms Slott den 9 Februarii »812. Den Swensta Kyrko - Handboken, som stadgar hwad iaglkagas bör wid Gudstjensten, wid andra heliga förrättningar och wid de Ceremonier, hwilka med Religionen äga gemenskap, har i alla tider warit ett föremål för Swenska Konungars omsorg. Genast efter den lyckligen bestmne Reformationen till Konung Iär 1529 Utgifwa en Swensk Kyrko-Handbok, i hwilken lik-val, för att ej stöta annu icke öfwerwundne fördomar åtskilligt af den Catholsta Lärans bruk blef bibehållit. — Detta gaf anledning att wid Upsala möie är 1Z9Z påtänka förändringar och. förbättringar, hwilka, ehuru med nit prkade af Konung L-rnr. IX., icke förr än under dest Brors Konung II. ^vol.kus regering kommo till stagda, men äfwcn i den dä utgifne Handbok ansägos förbättringar nödige. Sedan derom wid Jubelfästen är 1693 blifwit rädsiagit och besiutadl, stadfästade Konung L>nl. XI. den 29 Juli! 1693 en ny Handbok, hwilken är den som allt hittills i Swensta Församlingarne warit nyttjad.
Med afseende på jernvägarnes ändamål att underlätta transporten af trupper och krigsmateriel samt möjliggöra arméafdelningars skyndsamma förflyttning till de i strategiskt hänseende vigtigaste orterna, hvilka således böva af stambanorna genomskäras eller beröras, får Kommittéen i underdånighet anföra, att då Kommittéen saknar kännedom om de planer, som möjligen kunna vara uppgjorda för landets försvar, samt icke äger de insigter och den erfarenhet i militära ämnen, som fordras för bedömmandet af stambanornas inflytande på försvarsväsendet i rent militäriskt hänseende, anser Kommittéen sig icke befogad att yttra sig, huruvida de föreslagna stambanorna upjifylla de fordringar man i detta fall på dem kan äga. Kommittéen hyser dock den öfvcrtygelscn, att om de föreslagna stambanornas sträckningar motsvara de ekonomiska och industriela ändamål som med deni åsyftas, de äfven skola 38 vara ganska fördelaktiga med hänsigt till landets militära behof; ty då stambanorna, så vidt som möjligt dragne igenom de inre delarnc af landet, genomskära eller beröra landets folkrikaste och bördigaste trakter, der äfven den största försvarsstyrkan är förlagd, och förbinda de större och vigtigare handelsstäderna samt de stora irisjöarne och segelbara vattendragen med hvarandra, äfvensom afse förbindelsen med utlandet på kortaste väg, så måste de äfven i militäriskt hänseende medföra väsendtlig nytta, emedan det är från sådana orter och ställen, som landets försvarsmedel, krigsförnödenheter och krigsmateriel skola sammandragas. I Kommittéens underdåniga tanke måste derföre en hastig och säker förbindelse emellan sådana vigtiga ställen för försvarsväsendet utgöra en fördel af stor och obestridlig betydenhet.
Herr Friherre Ridderstolpe , Fhar uti sin oftanämnda motion anfört, att, då i 86 § 1 mom. stadgas, att de hos taxerings-kommilteen förda protokoll och längder skola jemte mantalslängden och dess bilagor af häradsskrifvaren emottagas, det i nästa moment intagna förpligtande för kronofogdarne att vid 1 r:dr laga böter gemensamt med häradsskrifvarne ansvara för handlingarnas insändande inom föreskrifven tid till Konungens befallningshafvande, syntes innefatta en orättvisa, samt yrkat rättelse häri. Utskottet, som instämmer i hvad sålunda blifvit anfördt, hemställer på grund deraf, att i paragrafens senare moment orden krono fogdarne och må uteslutas. Btvillnings-TJIskoltzts Betänkande; N-o g. 37 § 88. Vid granskningen af 88 §, som handlar om sammansättningen af Stockholms stads taxeringskommitté, har antalet af taxeringsman, nu utgörande 72, sjnts Utskottet lämpligen kunna nedsättas med hvarmed hvarje klass följaktligen bör minskas, samt föreskriften, att kommittén må kunna arbeta på sex fördelningar, funnits böra göras mindre bindande med hänsigt till antalet, äfvensom Utskottet ansett närmare böra bestämmas sättet, huru ordförande på hvarje afdelning skall utses, i hvilket afseende Utskottet, på sätt det bifogade förslaget utvisar, dels verkställt häraf påkallade rättigheter och dels gjort erforderderligt tillägg i paragrafen rörande val af afdelningsordförander. § 102. För beredande af närmare öfverensstämmelse af hvad 102 § innehåller rörande taxeringsman i stad med hvad i 57 § stadgas angående^taxeringsman å landet, såväl i afseende å förbindelsen att icke utan laga förfall kunna uppdraget sig afsäga, hvarom i förevarande 102 § saknas tydlig föreskrift, som med hänsigt till beloppet af böter för uteblifvande utan sådant förfall, hvilka nu äro bestämda till endast 2 r:dr för taxeringsman i stad, föreslår Utskottet den förändrade lydelse af paragrafen, förslaget utvisar. § 119.
Ringborg, som den 23 Januari 1845 undfått afsked, blifvit genom Kongl, brefvet den 4 September 1845 berättigad att få såsom arfvode uppbära hela lönen från den 1 Februari 1845 till slulet af Januari 1846, i följd hvaraf någon innehållning af lönen under den tiden ej kunnat ske; och som protokolls-sekreteraren Laurin, sedan han den 30 Januari 1846 blifvit till ordinarie sekreterare i berörda expedition utnämnd, egde, jemlikt Kongl, förordningen den 10 Februari 1819, att, efter aftjenan - Konstitutions-Utsliottsts Memorial, N:o 11. 7 de af sex månaders begrafningshjelp, tillträda sekreterare-lönen, hade ej heller sedermera någon vakans-besparing, medelst innehållning af lönen, kunnat beredas; i anledning hvaraf, och då direktionen öfver civil-statens pensions-kassa bos Kongl. Majlis och rikets Stats-kontor begärt utbetalning af ifrågavarande vakans-besparing, utgörande 300 r:dr, men Stats-kontoret förklarat en sådan, på ofvan anförda grunder, icke kunna ega ruin, Kongl. Maj:t, genom nådigt bref af den 4 Augusti 1846, förordnat, all nämnda summa af besparingarne å andra hufvud titeln skulle till pensions-kassan utbetalas. Som, i följd af de uti Kongl, brefvet den 4 September 1845 meddelade föreskrifter, det alltså inträffat, att dubbel aflöning utgått för en och samma tjenst, hade Siats-utskottet ansett sig böra mot fle ledamöter af den Kongl, regeringen, hvilka i beslutet deltagit, nemligen Hans Exc. herr Slals-minislern för utrikes ärendena, Friherre Ihre, herrar Stals-råder O. /. Fåhreeus, Friherre Staél von Holstein och Friherre Gyllen granat, samt herr Expedilions-chelen Normelin, som kontrasignerat sistnämnda Kongl, bref, anmärka detta förhållande och öfverlemna ärendet till Konstitutionsutskottetts behandling.
Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Upplästes och lades till handlingarne Kongl. Maj:ts, denna dag, å Riks-Salen meddelade Nådiga svar till Rikets Ständer: i:o I anledning af Rikets Ständers underdåniga skrifvelser, af den agsistlldne Januarii, med öfverlemnande af de utaf dem vid denna Riksdag antagna Lagar, angående mynibestämningen och för Rikets Ständers Bank; och 3:0 Uppå Rikets Ständers underdåniga skrifvelser, af den 11 Maji, den 1 a Juni, den ao September, den 19 October, den 18 och 30 November, samt den 28 December förlidit år och den 7 nästvikne Januarii, angående åtskillig* lagstadganden. Prot.-Ulilrag den i Mars 1830 5 Från Hedervärda BondeStåndet. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Stats-, Bevillriings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande , N:o 12 9, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 78, rörande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition samt enskilda, inom Riks-Stånden väckta motioner om förändrade grunder för Legooch Salusågars , samt Walkoch Stampverksbeskattning. S. D. Föredrogs Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 68, i anledning af samtlige RiksStåndens återremisser på förslaget tilL ändrad redaction af 72 §• Regeringsformen; och fann Bonde-Ståndet samma Memorial icke å Ståndets sida föranleda till någon åtgärd. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Statsoch Lag-Utskottens Utlåtande, N:o 130, i anledning af Herr Landegrens motion om upphörande af det för Banken och Riksgälds-Contoiret nu gällande Domstols-Privilegium. 6 Fröt, Utdrag den i Mars 1830.
Secreteraren vid Afdelningenför MagazinsInrättningens ärender Secreteraren för de, rörande Manufactur - Disconten förehafde mål - Vaktbetjeningen i MagazinsDi rectionen för uppassning - 40: D:o inom Commerce - Colle gium - : ■ 400: — 30: — Summa 720: ■*— __ Vidare liar Stats - Utskottet skolat tillkännagifva, att i anledning af det förbehåll, sorn Stats-Utskottets Betänkanden. 2027 af Ordförande i Utskotten vid ofvanberörde sammanträde blifvit gjordt, att, i händelse vid något Utskott göromålen skul e blifva så öfver. hopan 'e. att den antagne Cantzli - Betjeningen skulle bth fva hjelp vid renskrifningen, få derom anmälan göra i afseende å deras ersättning; hafva hos Stats-Utskottet Ordföraude uti Allmänna Besvärsoch Ekonomisamt Lag - Utskotten skrifteligen uppgifvit, att till reriskrifnings-biträdens betalning erfordras följande belopp: . - Vid Ekonomioch Besvärs-Utskottet inbe räknadt 20 R:drs arfvode för en Vaktbetjent vid en Afdelning - 370: —■ — Hos Lag-Utskottet ett Cantz, list-arfvode för 4 månader ä 3 § R:dr om dagen, utgörande - 300: Hvarförutan hos Stats - Utskottet åtgått' en renskrifningskostnad af 350: Och hemställer alltså Stats-Utskottet, att desse belopp äfven måtte till godtgörande beviljas: Hvilket allt vördsamligen till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande öfverleinnas. Riksens Högloft. Ständers Sfats-Utskotts Utluter de, angående serskildt arfvode St Expeditions-Utskottets Secreterare för beaörjandet af tryckningen utaf Bi - *02 5 Ståts-Utskottets Betänkanilm. hanget till Rihs - St ändens Protocoll m. tn.
Vid början af denna förrättning hafva Revisorerne fått emottaga berättelser af nedannänmde embetsmyndigheter om tillståndet och styrelsen utaf de under deras förvaltning stående delar af stats-verket, nemligen: från Kongl. Stats-kontoret, angående sjelfva stats-verket, det stämplade papperet, statens spanmåls-förvaltning, kreditiv-fonden och f. d. allmänna magasinsfonden, , „ Krigs-kollegium, „ „ Förvaltningen af sjöärendena, „ „ Sundhets-kollegium, „ „ General-tullstyrelsen, „ „ General-poststyrelsen, „ Öfver-direktörs-embetet för Myntoch kontrollverken, „ Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket. Riksmarskalks-embetet, „ t. f. Kanslern vid Kongl. Krigs-akademien, „ Direktionen öfver allmänna Garnisonssjukhuset, „ „ „ Civilstatens pensions-inrättning, „ „ „ Arméens dito, „ Kongl. Konvoj-kommissariatet, „ Styrelsen för vägoch vattenbyggnader, T „ „ ekeplantering arne, Kommittéen för salpeter-ärendena, „ Kongl. Öfverintendents-embetet, „ Stuteri-öfver styrelsen, v Kongl. Sera/imer-ordens-gil/et, „ Direktionen öfver Stockholms allmänna Barnhus, „ „ „ Danviks hospital, „ Chefen för Topografiska korpsen, t Kongl. Landtbruks-akademien, „ Direktionen för Kongl. Hofkapellet och spektaklerna, samt från Kongl. Teknologiska institutet; hvarförutan till Revisorerne blifvit öfverlemnad dels den berättelse, som särskilt i nåder förordnade Revisorer afgifvit, angående Ulloch Manufaktur-diskonternas förvaltning år 1851, dels ock sammandrag af räkenskaperna för år 1852 öfver de under Kongl. Kommers-kollegium ställda fonder och medel. I. — 2 — K o n [{•!. S tals-ko n to r et.
Åkern blifwer intet stött, dä Bonden mäste lemna Jordbruket och fara til Staden at sälja en Kalf, et Wedlasi, för at köpa et lispund Mjöl at lifnära nakna barn, eller betala en af Lkssman fordrad rott, dä han intet äger bröd, mindre gammal säd at sä, utan nödgas helt sent pä hösten sä omogen blöt säd i mjuk jord, dä hans hästar wid foror och hållskjuts arv utkörde och åkern dermed icke kan behörigen brukas. Detta känner hwar Landtman, Hofmän sällan; ty Kullder och kernsllorKar är endast t tecler Himmetens uävestanker ät något erida Välsignadt Land: deras afgäng begräter hela Nationer: friwillig forgedrägt hedrar deras minne och föra desi a mennistoflägtets wälgörares namn til odödlighet. Wi hafwe wid detta Riksmöte redan tryckt Jordbruket med en tung förmögenhets afgift. Wi hafwe ökat grun§- räntan för en för Nationen uphörd Bränwinsrattighet med 12 lispund säd pä Hemmanet; wi hasme i f, är förlängt Bröllopsgården; är det dä nu tid at taga Jordbrukets söner ifrån plogen til Salpetersjuderi - pannan : at således ytterligare öka wanhäfoen och bereda större mitzwäxter och spannmåls injörstrifningar; och om denna Salpetter icke tilwerkas, sä mäste ju den köpas, och betalningen blir ju en tilökt grundränta, som stall i ewardeliga tider tynga Swensta Jordbrukare och förmindsta egendom'wcirdet af alla Swensta Hemman, som redan genom grundräntan för bränwinet ansenligt fallit och genom ytterligare tilökningar stnteligen stulle alldeles komma egendomsrätten at uphöra, dä ingen afkastning blchrw öfrig, förwända de swagare i ödesmäl, ve älerstäende i stattewrak, hwarmcd sedan med eflergiften Regenter kunde göra benadningar.
Sedan Stats-Utskoltet i berörde hänseende, genom Betänkandet N;o 282, tillstyrkt antagandet af enahanda aflöningsgrund, som vid sista Riksdagen var gällande, med undantag endast för Ståndens Secreterare, hvilkas aflöning Utskottet trott kunna nedsättas med *:del, och för Bonde-Ståndets Notarier, för hvilka aflöning föreslagits till likhet med hvad de andre Ståndens Notarier beviljas, samt Utskottet derefter, på grund af de mot detta förslag gjorde anmärkningar, uti förnyadt Utlåtande N:o 3oo frångått de ifrågaställde undantagen och i stället tillstyrkt: att den för månad eller efter dag utgående aflöningen till Riks-Ståndens och Utskottens Cancellier må vid denna Riksdag bestämmas i likhet med hvad vid sista Riksdagen beviljades, hvarjemte Utskottet vidblifvit sitt första förslag i afseende på aflöningens bestämmande i ett för allt åt den Siats-Utskottet biträdande Kamereraren med R:dr 1,200. åt den Notarie, som biträdt vid granskningen afKongl. Com merce-Collegii Cassör — 200. åt en Vaktmästare .—, 30> åt Hemliga Utskottets Secreterare — 400. åt en Cancellist derstädes . i50. och åt en Vaktmästare — 50. Så hafva Riks-Stånden nu, enligt till Utskottet ankomne ProtocollsUtdrag, rörande detta ämne stannat uti följande beslut: Ridderskapet och Adeln har bifallit Memorialet
»jag hörer draken komma, och det är tid att jag lagar mig till strids. Farväl, ädla jungfru! J skolen aldrig gå ur mitt minne.» Derefter tog han mön vid handen, och förde henne bort till det lilla huset uppå berget. Konunga-dottern satt så med stor ängslan, och bidade huru kampen månde aflöpa. Vattu-man gick nu fram emot draken, och der begynte en mycket hård kamp. Draken värjde sig manneligen med både klor och tänder, dertill spydde han eld och etter, så att ingen utan lifs-fara kunde nalkas intill honom. Men Vattu-man trädde honom dristigt under ögonen, stötte spjutet i hans gap, och vitte honom många stora hugg. Björnen, ulfven och räfven gjorde likaledes sitt till, och striden lyktades icke förr, än draken på sistone fick bita i gräset. Men under kampen hade Vattu-man blifvit illa sargad, så att hans blod rann utur många och djupa sår. Då togo djuren sin husbonde, och buro honom till en enslig koja, som låg i skogen. Der slickade de hans sår, och vaktade troget, intill dess Vattu-man åter skulle blifva frisk och helbregda. När det lidit någon stund efter striden och allt var åter tyst, gick konunga-dottern ned ur det lilla huset, för att spörja tidningar huru kampen hade aflupit. Hon fann så draken liggande död på val-platsen; men Vattu-man spordes ingenstädes till. Just i detsamma kom prinsessans köre-svenn gående uppföre berget. Då han nu såg att konunga-dottern var i hans våld, drog han sitt svärd och sade: »jag och ingen annan har dödat draken, och aldrig skall du gå på den gröna jorden, om du icke lofvar bekänna det för din fader och dina fränder.» När konunga-dottern förnam denna hotelse, blef hon mycket förfärad, och lofvade i sin nöd att säga såsom köre-svennen hade lärt henne. De drogo derefter hem till kungs-gården, och det gick ett stort tal om den raske svennen, som hade frälsat prinsessan.