Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t anhållit om krigsakademiens förvandling till en tillämpningsskola för alla blifvande officerare har Kongl. Majit under den 14 sistlidne Oktober anbefallt en dylik ombildning. Detta nådiga beslut torde dock icke sakna betänkliga brister. Då för inträde tili krigsskolan stadgas det kunskapsinått, som eges vid afgången från elementar-läroverkens 6:te klass, antages likväl ej flyttningsbetyg till 7 klassen, såsom gällande inträde, utan särskild examen skall, vid Gardberg, afläggas i samma ämnen, som de i skolan genomgångne. Ovilja mäste ju härigenom väckas hos samtlige clementar-läroverken, hvars lärares afgångsbetyg sålunda skola af krigsskolans lärare pröfvas och möjligen underkännas. Ett ännu större fel är att förordningen strider, såväl mot den allmänna meningen, som mot Rikets Ständers uttryckta önskan. 1 skrifvelse af den 4 Augusti 1860 yttra Rikets Ständer, ”att krigsskolan icke borde vara en läroanstalt för sari arie humanistiska läroämnen, hvaruti undervisning meddelas i de allmänna läroverken, och rättast der inhemlas.” Dä nu ynglingen 1 emuar läroverket i 6:te klassen, utan att hafva genomgått den 7, måste ju de humanistiska läroämnen, sorn rättast läsas i sistnämde klass, läras i krigsskolan. Ändamålet att från tillämpningsskolan afskilja ali elementarundervisning vinnes således endast till hälften. Hvar - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 189 före skulle dessutom den blifvande officeraren icke få samma’förkunskaper, som alla andra samhällsklasser, en rätt som redan nu länge tillerkänts honom? Första § i Kongl. Förordningen af den 24 Januari 1835 stadgar: ”För att kunna anmälas till första officersgraden fordras att hafva undergått studentexamen.
All årligen under stammens öfningar upprättas af brigacjcheferne vid infanteriet och kavalleriet för delta ändamål en befordringstablå, upptagande inom hvarje grad det under året för dylik befordran möjligen ifrågakommande antal personer, och hvilka utom 2:ne års tjenstetid i graden, jemte stadgadt uppförande, hafva utmärkt sig för praktisk och theorelisk duglighet samt användbarhet i förening med nit i sin tjensteulöfning; denna tablå underställes general-befälhafvaren, hvilken vid sin inspeklions-förrältning skall pröfva, huruvida de å tablån uppförda personer äga de för befordran utom tur föreskrifne egenskaper. Vid artilleriet upprättas dylika tablåer af brigad-cheferne, de underställas vidare general-fälttygmästaren, som dem kompletterar med nödigt antal af stabens officerare. Vid ingeniör-brigaden upprättas ifrågavar. tablå af brigadchefen. Med ledning af nämnde tablåer, äga brigad-cheferne vid infanteriet, kavalleriet och ingeniör-brigaden, samt general-fälttygmästaren vid artilleriet, hvarje gång befordran utom tur inträffar att, hos K. M. föreslå den, hvilken de anse mest förtjent. Skulle, när ordningen till befordran utom tur inträffar, den 160 Den 11 Mars f. m. som är äldst i graden befinna sig å befordringstabläen, oell förtjena att i främsta rummet blifva befordrad, anses han icke destomindre befordrad utom tur, hvarföre nästa befordran kommer att ske i tur. Ang-.de befordran tilt kapten i general-staben, äro redan föreskrifter gifne, der general-stabens organisation afhandlas. *) All befordran till major sker utom tur ibland vapnets samleliga kaptener; dock bör vid hvarje linie-infanteri, kavalleri-och artilleri-brigad, hvar 4:de majorsvakans ersättas med en af gardets kaptener, tillhörande samma vapen, hvarjemte dessutom hvar 6:le majors-vakans inom hela linie-infanteriet bör ersättas med en kapten af generalstaben. Utnämnande till brigad-chef och högre grader sker af K.
På Island finner man vanligen icke dessa högtsträfvande former, utan i stället höga bergsslätter, som sträcka sig långt, långt bort, här och der afbrutna af en brådstört klyfta, i hvars djup en strid och iskall fjällflod störtar med mjölkhvitt vatten mot hafvet. Och dessa högslätter förete en sorglig ödslighet; endast i en och annan remna finner man en mager grästorfva. Men ej ens den försmår fåret, när det är lössläppt att på egen hand söka sig föda. Derföre är det ock så vanligt, att hjordarna förirra sig långt bort från hemmet och då är det ej lätt att finna dem, som hafva det rätta märket. Så stå då dalarne åter, men ej heller der äro utsigterna alltför ljusa. Stora sträckor upptagas af sandfält och myrar; der ängsmark finnes, är den vanligen så ymnigt öfversållad af tufvor, att gräset växer magert och inbergandet är förbundet med stora svårigheter.
— Men blinda för faran af vår nuv:de ställning skulle vi dock vara om vi icke på samma gång måste obetingadt erkänna, att vi, för att kunna hålla oss uppe bland de fria oberoende folkens antal, mera än hitintills måste anstränga oss, efter vår yttersta förmåga, för att hopsamla och ordna all den försvarskraft, som vårt land innesluter. Vi veta alla alltför väl, hvar vi hafva den farligaste fienden till vårt oberoende, och vid en jemförelse af hans krafter med våra egna, skulle vi nödgas förtvifla om vår räddning undan hans öfvermakt, om vi ej kände vårt mod lifvas af det medvetandet, att det lands läge och beskaffenhet, som vi hafva att försvara, lyckligtvis är sådant, att detsamma erbjuder en ganska fast ställning, derinom en stridbar befolkning, som väl användes, bör kunna med framgång försvara sig emot en mycken öfverlägsen angripare. Men stridbar och stridsfärdig måste hela befolkningen vara, annars är det fara värdt, att försvaret skall blifva alltför svagt att motstå det väldiga anfall, som vi sannolikt en dag hafva att förvänta. Mången inom vårt land har länge hyst den föreställningen, att vi ännu, likasom vi i fordna lyckligare dagar hafva gjort, skulle kunna täfla med vår mäktigaste granne om herraväldet öfver den sjö, som skiljer oss ifrån honom, och att vi derföre, genom att öka kraften af vårt sjöförsvar, med något hopp om framgång, skulle kunna bemöda oss, att alldeles utestänga hans anfall ifrån våra kuster. Denna förvillelse, alstrad af de ärorika minnona ifrån den tid, då Sverige verkligen kunde kämpa om herraväldet öfver Östersjön, och längst bibehållen hos några äldre örlogsman, som naturligtvis icke gerna velat afstå ifrån tron på deras vapens företräde, kan dock antagas numera i det allra närmaste hafva försvunnit.
I nformator, som är villig att mot fritt, vivre läsa 3 i 4 timmar dagl. med två gossar om 13 och 1 4 år, önskas under sommaren af familj, bosatt på vacker landtegeDdom. Svar till » G. G. », Köping, p. r. [2003] E n ung, bildad flicka, hälst kunnig i sömnad, kan få lära hushållet mot det, att hon är villig hjälpa till med alla inomhus förefallande göromål. R e - flekterande torde med snaraste hänvända sig till » Ella », Smedby, p. r. För att få gulnsdt linne hvitt igen blöter man det i sur tjärnmjölk och låter det ligga däri, j u gröfre linnet är, desto längre bör det få ligga i blöt. Därpå tvättar man det med såpa i ljumt vatten, Sköljer det därefter i kallt vatten och låter det torka. Hjälper ej detta förfaringssätt första gången, upprepar man det samma. Ljungbyhol E n ung, glad flicka, kunnig i franska språkets talande, önskas som sällskap åt en ung flicka på landet under sommaren mot fritt vivre. Svar inl. till Konditoriet, 8 4 Drottninggatan. [1996] För att rengöra vaxdockhufvuden begagnar man sig af urtvättadt smör. D e t röda på kinderna åstadkommer man med smink, ögonbrynen målar man med en fin pensel bruna. Kulörta bomullsstrumpor böra tvättas i vatten tillsatt med quillayabark, då färgen ej går ur. Barken kokas en stund i vattnet ' och silas däipå af. Man bör likväl ej doppa olikfärgade strumpor i ett och samma vatten. PLATSSÖKANDE. E n ung, bildad tyska, som talar svenska, önskar plats såsom sällskapsdam eller lärarinna för äfven mer försigkomna elever; såväl vanliga skolämnen som språk och musik. Närmare upplysningar genom doktor A. Haeflner, Göteborg. [1991] Ett sätt att lätt öfverföra teckningar på papper. Papperet, hvarpå tecknin' gen skall öfverföras, lägges på mönstret och bestrykes med benzin. Därigenom blir papperet genomskinligt, så att man tydligt kan se de finaste streck af teckningen.
Brefvet den 3 December 1818 blifvit föreskrifvet, att endast de, som fullgjort de vilkor, Förfaltningarne bjuda för vinnande af burskap å handel i de städer, som ej äro classifxcerade, kunna erhålla rättighet att i Döderhultsvik nedsätta sig för att idka inrikes handel. Under erinran, att Kongl. Majit senast den 29 April 1830 afsiagit en af åtskillige Riksdagsmän af Hedervärda Bonde-Ståndet från Calmar och Jönköpings Län i underdånighet gjord ansökning, att Döderhultsvik måtte blifva stapelstad, och jemte förmälan, att i de underdåniga ansökningar, hvaröfver Kollegium hade att yttra sig, den framställning blifvit gjord, att, om stapelstads-rätt förunnades Döderhultsvik, skulle en lifligäre och förmonligare afsättning af kringliggande landsortsproducler komma att ega rum samt ortens invånare kunna för billigare pris an hitintills erhålla de för dem behötliga stadsmanna-varor, har Kollegium vidare yttrat, att då de skogs-effecter, invånarne omkring
Siv ligt ben reglering, i affeenbe å betta manffaps?epccrcice,. ^ottgl. 93caj:t nu mera begutat, fomnicr enbaft bet inom 0tocf[)olms @tab od) Sän, 9fyföpingé, Uplanbé, kalmare, SMefinge famt @öt()cborgé od) 2>ol)us Jan att epcercera till fjös, fjroaremot bet i be öfriga prooinferne, i anfcenbe till bcraé agägfenget från någon af Slottané ©tationer, anfetté meb ben öfriga Sanbt-bcroäringen böra unber frebstib epcercera till lanbé. §ör be febnare af ifrågatoaranbe man? jfap är tillgång ofreanföre bcräfriab, men för bet förra, eller ben egentliga ©jö?beroäringen, lärer ^ongl. 33iaj:t, till unbrotfattbe af omgångar ocf) roib? räfningar be förroaltanbc SEerfcn emellan, finna lämpligafr att erccrcice?fogna? berna påföraé 4:be ()ufroub?titeln. Enligt calculer, uppgå begå foftnaber till 19.000 9l:br i runb fumma; men forn bcraf roiga utgifter, till ett belopp af 4.000 9t:br årligen, lilltjära allmänna cpcerciee?angage» od) fålebeé äro bcräf? uabe uti ben beruti ny§ anmälba tiUöfning, utförcé fjär betta bcl)of enbaft mcb 15,000; fjroarroib bocf bet reilfor torbe böra fägaé, att, enär inträffa fan, att bet till fjö?tjeng påräfnabe 93eroäringé?manffap ena året blifroer roiba minbre till an? talet än bet anbra, eller troertom, ()roarigenom, i förra fallet, tiUöfning i ut?
Derigenom skulle ju uppstå en mäktig Stat i Staten, som i det hufvudsakligaste blef oberoende af Konungen och af sine medborgare. I spetsen för denna mäktiga Corporation skulle stå en Högsta Domstol, hvars Ledamöter väl tilli sättas af Konungen , meri lika med Rådet i fordna tider icke vidare voro jaf honom beroende: en Domstol som i yttersta instantien dömde ; som hade makt att bryta dom; och som, hvad ännu mera är , ägde mellan Riksdagarne rättighet att förklara Lagarne, hvilket lätteligen kunde utsträckas till att för tillfällat stifta lag, icke såsom sig horde i anledning af Underdomstolars förfrågningar , utan enär denna Corporation sjelf skulle tillämpa gällande Lagar. Och hvad correctif egde vi väl emot denna makt, om Kongl. Majit borttog sina röster? Jo! blott och icke annat än det att ställa Högsta Domstolens Ledamöter under RiksRätt. En vanskelig sak, under närvarande förhållande , helst när vi ihågkomme, att Embetsmanna-Aristocratien är den enda vi hafva och haft att frukta. I öfrigt den ostracism, som genom OpinionsNämnden vid Riksdagarne utöfvas a är icke särdeles farlig , då följden deraf icke är någon annan , än att den utvoterande Ledamoten i förtid kommer i åtnjutande af en, pension, större än någon annan Embetsman, som icke fylt 70 år , kan påräkna. Jag har visserligen icke stora insigter i detta ämne, ehuru jag mycket_ begrundat det j Den 5 September f. m. men min öfvertygelse är fast, att antagandet af den föreslagna fötändringen skulle vara ganska skadlig för Monarchien och denna öfvertygelse'styrkes hos mig till fullkomlig visshet af StaisRådets och Constitutionsötskottets likstämmiga yttranden i frågan.
Nu hemställer jag, i fall något af de andra Stånden skulle tillåta inträde för åhörare, om vi böra åtnöja oss med en så sträng §., och om det ej vore lämpligare att stadga en ny lag, som äfven upptoge mindre förseelser. Tillämpning af i io §. skulle ej komma att äga rum, åtminstone så sällan, att det nästan vore onödigt att hafva §. I händelse Rxdderskapet och Adeln skulle låta frågan gå till återremiss, hvarom jag anhåller, ber jag att, såsom förslag till de momenter i 18 §. RiddarhusOrdningen, hvilka böra tilläggas, få framställa följande: Offentlighet vid Ridder sliapets och Adelns öfverläggningar äger ruin vid alla de tillfällen j dä ej LandtMarskalken eller fem af Ståndets Ledamöter fordraatt ofverl ägg n in ga me böra hållas slutne. Rät - Den 3 Februarii f. m. 49 Rättighet att bivista öfver läggningarfie lemnäs i den ordning, som är bestämd i Ridderskapets och Adelns OrdningsStadga. Förbrytelser af personerj som bivista öfverläggningarne, och vägra att aflägsna sig j dä LandtMär skalken derom tills äger\ straffas efter den lagj som Rikets Ständer stiftat. Dessa 3 momenter voro lampliga att införa i 18 §. Det första har nemligen afseende på hufvudfrågan, det andra på ordliingsstadgan och det tredje på strafflagen, som jag önskar att man måtte bestämma i den väg Grundlagen föreskrifver. Jag begär, att mitt förslag måtte få åtfölja den återremiss, hvarom jag anhåller. Ytterligare får jag tillkännagifva min öfvertygelse, att Grundlagen ej medgifver att Betänkanden från RiddarhusTJtskottet må behandlas på annat sätt, än Betänkanden från andra Utskott. Detta är likväl blott min enskilta tanka. Jag skall icke opponera mig, om resultatet ej blir derefter. Friherre TVrangelj Henning: Det har ordats så mycket i förevarande ämne, att jag säkert skulle afstå från att yttra mig, om ej under discussionen vissa åsigter blifvit framställda, dem jag finner angeläget alt vederlägga.
Brändt Ca/fe och till Cajfe-surrogat användbara växter, hos Ridderskapet och Adeln: att införselsafgiflen å denna artikel, serdeles den del deraf, som utgjordes af Chicorie, målte nedsättas. Cand, Canelknopp och Cassia Lignea, i Borgare-Ståndet: att denna rubrik måtte delas i arne med 2 R:dr värde och 16 sk. tull å Canel, samt it\ sk. värde och 6 sk. lull å Canelknopp och Cassia Lignea. Capris, i Borgare-Ståndet: att värdet derå må antagas till 28 sk. TE, i stället för 4o sk. Caviar, i Bonde-Ståndet: att införselstullen å denna umbärliga vara bör, med afseende tillika å dess höga värde, bestämmas till 2 R:dr W. Chocolade, bos Ridderskapet och Adeln: att tullen bör nedsättas till hälften mot hvad som blifvit föreslaget, eller 8 sk. TE; och i Borgare-Ståndet, att införselsafgiften icke bör antagas högre, än 12 sk. per TE. Cider, i Borgare-Ståndet: att denna vara, som skulle införas endast för att dermed förfalska vin, borde med samma tull, som detta sednare, beläggas; och hos Bonde-Ståndet, att tullen derå borde höjas till 24 sk. kannan. Citroner , hos Bonde-Ståndet: att de böra draga 3 sk. införselstull TE. Citronsaft, i Bonde-Ståndet: att en införselsafgift af 3a sk. kannan bör densamma åsätlas. Bevillnings-Utskottets Ut!ålande> N-.o 30. 19 Citronskal, lios Borgare-Ståndet’, att värde och tull derå böra jemkas, det förra till 6 och den senare till i sk. % Compasser, i Borgare-Ståndet: att dessa icke böra åsättas högre införselstull än io procent.
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsrainistern Friherre De Geer; Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Grefve Manderström, Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Lagerstråle , Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson. Departements-Chefen, Stats-Rådet Lagerstråle anmälde vidare i underdånighet: 18:o. Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Westmanlands Län underdåniga memorial den 5 sistlidne Juli, hvaruti, — med öfverlemnande af Kronofogdens i Strömsholms Fögderi, J. D. Iveri, underdåniga ansökning att, som han vid snart uppnådda 61 lefnadsår vore, enligt bilagdt läkarebetyg, af obotlig döfhet, aftagando krafter och minnesslöhet besvärad, varda hos Rikets Ständer anmäld till erhållande för sin återstående lifstid af pensiou å Allmänna Indragnings-staten till belopp af 2,500 R:dr, — Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, med afseende å Iveri af sjukdom föranledda oförmögenhet att vidare sköta sin ansvarsfulla befattning och å de mindre goda ekonomiska omständigheter, hvari han sig befinner, desto heldre å ansökningen tillstyrkt bifall, som Iverus, hvilken i 41 år varit tjensteman, med utmärkt nit, samvetsgrannhet och ordentlighet under en tidrymd af 35 4 Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o l, om Statsverket 1865. år sin Kronofogdetjenst utöfvat; i anledning af hvilken ansökan Stats-kontoret den 19 sistförflutne Juli afgifvit. iufordradt utlåtande af innehåll att, ehuru Iverus icke i allo uppfyltde vilkoi’, som för pensionsrätt blifvit genom Kongl.
Majtt göra underdånig anmälan om de anstalter af allmän beskaffenhet, som till befrämjande af Konungens och Rikets bästa och vältrefnad anses nödige, — ett åliggande, hvarmed icke kunde förstås endast att draga slutföljder fran de iflgUtskottets Utlåtande N:o l53.' enskilda fall, sorn tillfälligtvis kommit under Justitise-Ombudsmannens handläggning, utan en mera omfattande, till hela Lagstiftningsoch Statshushällnings-systemet sträckt forskning, frän hvilken förslag till förbättringar allena kunde nied den i dessa ämnen nödiga grundlighet och djupare insigt hemtas, — Utskottet åtminstone bordt anmärka, att denna del af Justiiias-Ombudsmannens Embetsförvaltning icke ens skall blifvit i hans skrif, ter vidrörd. 11:0 Herr Rosenqvist, Herrar Professorerne Bexell och Geijer, samt Herr Biskopen Doctor Wallenberg', att Utskottet bordt på en gång yttra sig öfver det hela af Justitise-Ombudsmannens Redogörelse, saint utan hänvisning till framdeles afgifvande serskilda Betänkanden, i ett sammanhang bedöma alla deri förekommande ämnen, till hvilken ända Betänkandets afgifvande kunnat, till dess sådant låtit sig göra, uppskjutas. 12:0 Herr Landegren, som åberopat sitt serskilda yttrande i Utskottet: att det tillhört Utskottet, att till grundlagsenlig behandling upptaga Justitioe-Ombudsmannens i 1825 , 1836 och 1827 års Berättelser gjorda framställning om Konungens Befallningshafvandes ställande till ansvar inför Domaremagteu jo LagUtskottels Utlåtande tf-o 153. för sådane åtgärder i Policeoch Ordnings-mål, som åialas. Det vore, efter Herr Landegrens tanka, desto angelägnare, att Lagens stadgande i 8 Cap. 2 §•
De af Rikets Ständer föi ordnade Directörer, hvardera arfvode å 5oo R.dr « • 2,000 ?— 1— Banco-Utskottcis Memorial, N:.o 192. Banco-Ombudef, arfvode « Kamereraren, lön . 9 Ombudsmannen Kegistratorn, lön . arfvode, såsom ersättning för den tredub bia registreringen 1,000: — (566: 3 a. 104 uti Banco-Reglemenlet af år i835.) Erhåller någon af Bankens tjenstemän befattning vid Låne-Contoren, bibehålie han den tour i Banken, som tillkommer hans der innehafvande lönegrad. (motsvarar §. 107 uti Banco-Reglemenlet af år r835.) Som, i anseende till uppstådde hinder, en lämpligare utväg lill understöd för behöfvande enkor och barn efter aflidne tjenstemän och betjente vid Discont-Verken icke är vorden beredd, blifyer def Fullmäglige tillåtet att fortfarande, efter noggrann pröfning af de sökandes behof och omständigheter i hvarje serskildt fall, hvilka till Fullmägtiges Protocoll antecknas, utaf antingen Fullmägtiges Dispositions-medel eller de för utredningen af f. d. Riks-Disconten möjligen inflytande tillgångar., provisionel! till sådane behöfvande enkors och minderårige barns understöd, anordna gratificationer, hvilka till Rikets näst sammanträdande Ständers pröfning och stadfästelse skola anmälas; börande Fullmägtige intill nästa Riksdag, efter vederbörandes ytterligare hörande, hafva bered t ett förslag till antingen gemensam pensions-reglering för enkor och barn efter i Banken, med dertill hörande Discont-verk och Låne-Contor samt Pappersbruket Tumba, anställde tjenstemän och betjente, eller derest sådant ej ske kan, serskildt för enkor och barn efter tjenstemän Och betjente vid sistnämnde 3:ne
Vid betraktande af dessa förhållanden har Kongl. Majit ansett olägenheten al den omväg, som från rikets sydligaste orter till de vestra och, så länge jernväg genom Östergötland icke blifvit bygd, äfven till de norra, skulle uppkomma genom södra stambanans anläggning uti ifrågavarande östligare sträckning i stället för den förut föreslagna Laga-linien, samt deri häraf jemväl följande högre kostnaden för södra stambanan, när denna bana ensamt afsågs, väsendtligen öfvervägas af den östligare banriktningens ofvan antydda allmännare fördelar, och har Kongl. Majit fördenskull föreslagit, att södra stambanan mätte ledas Irån sjön Stråken genom Jönköping öfver Tenhult till trakten af Nässjö och derifrån vidare förbi och i närheten af sjön Salen till Finjasjön. Kostnaden för södra stambanans fullbordan i denna sträckning vöre al Kom - mittéen beräknad sålunda: Från Finjasjön till Nässjö 18 mil 11,526,411. » Nässjö till Tenhult 2,14 mil 1,479,120. » Tenhult till Jönköping 1,50 mil 1,324,000. » Jönköping till Stråken 3,26 mil 2,532 520. samt fullbordandet af linien från Stråken till Falköping 826,000. Summa Ridr Bimt 17,688,051. Stals-Utslu/ttets Utlåtande M 86. 7 Och liar Kongl. Majit föreslagit att, af de ofvanföre för arbetena å södra stambanan intill 1863 års slut beräknade 7,440,632 R:dr, skulle användas: Till banans fortsättning från Finjasjön genom Skåne och Småland till trakten af sjön Salen i Kronobergs län 6,000,000. och till jernvägsarbelena emellan Falköping och Jönköping 1,440,632. Summa Ridr R:mt 7,440,632. Efter framläggande af det bär ofvan återgifna förslag, angående Statens jernvägsbyggnader, och förklarande att Kongl. Majit ansåge någon vidare pröfning af hvad Kommittéen i ämnet föreslagit för närvarande icke böra ega rum, har Kongl.
Jag hemställer, om icke mångtaliga missbruk pch oredor i annat fall skulle kunna uppstå. Det torde vara nog att citera, det en hufvudman, sorn befullmägtigat en person att efter samvete på bästa sätt Utöfva dess Riksdagsmannarätt, men sedermera icke fann sig nöjd tued fullmägtigens åtgärder, blott behöfde utgifva en ny fullmagt, för att afsätta fullmägtigen. Jag kail ej inse någon grund, stödd på rättvisa, för ett stadgande, som kunde föranleda till ett sådant resultat; och jag får derföre afstyrka förslaget, Hans JSxcelleuce Herr Grefve Dela Gardie: Jag vill endast upplysa, att jag blifvit mycket missförstådd, örn man trott min mening vara, att fullmägtigen för en hufvudman, som utfärdat flere fullmagter, skulle vara förlustig sin Riksdagsmannarätt. Detta har jag visserligen icke åsyftat. Jag har endast trott, att utgifvaren af flere fullmagter bör för sin ätt förlora rättigheten alt representeras; men delta 73 Den 9 April f. m. hindrar icke fullmägtigen, utan hvars vettskap felsteget blifvit begånget, att intaga säte och stämma för annan ätt. Grefve Horn: Om den åsigt vore riktig, att vi här endast representera ätter, skulle jag instämma i Grefve DelaGardies framställning; men då så väl Fullmägtig, som Hufvudman eller Ättemän utgör en del af Svenska folkets representanter, finner jag det vara förnärmande tredje mans rätt, om ny fullmakts utfärdande skulle utesluta den legitimerade Fullmägtigen från säte och stämma, intill dess han kunnat skaffa sig fullmagt af någon annan. §• 18. Grefve Posse: Utskottet har ur nya RiddarhusOrdningen uteslutit det i 17 §. gamla redactionen intagne stadgande örn Bänk-indelningen. Om meningen är, att det i stället skall införas i OrdningsStadgan, fruktar jag att vi för ofta skola komma alt öfva oss i konsten att byta plats.