Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vill du bemägtiga dig det gudomliga, vill du skåda sanningen ansigte mot ansigte, så undertryck allt hvad som är sinnligt, allt hvad som är ditt egna och för dig egendomliga, allt hvad som gör dig till ett enskildt väsen, skildt från det ena och allmänna, utplåna ur din själ hvarje tanke, hvarje känsla, hvarje bild, hvarje viljeyttring! På detta sätt kommer du till åskådningen af det ena, öfversinnliga, obegripliga. Intet står då emellan den skådande själen, och det skådade gudomliga. Den skådande och det skådade äro ett. Den forskande har blifvit ett med sanningen. Detta tillstånd, i hvilket själen icke längre lefver sitt eget lif, utan verldsandens, verldsförnuftets och i sig upptager dess vishet, dess förutseende, dess obundenhet af tid och rum, på samma sätt som magneten genomströmmas icke af en egen, utan en allmän kosmisk kraft, detta tillstånd är ett af högsta hänförelse: extasens. Extasen, sade nyplatonikerna, är formen för det högsta vetandet: den omedelbara åskådningen. Musiken, bönen och kärleken äro krafter, som förhjelpa den sanningsoch renhetsälskande själen till grannskapet af detta; det öfriga måste hon sjelf göra, genom att försänka sig i fullkomlig overksamhet, genom att bilda sig till ett tomrum, hvari det gudomliga rent och obemängdt af mensklig sinnlighet inströmmar. Grekiska filosofien, man finner det af denna antydning, led genom Nyplatonikerna samma omdaning, som den antika byggnadskonstens minnen genom medeltidens byggmästare. Platons tanketempel med dess ljusa pelargångar blef genom en kedja af förvandlingar till en byggnad med genombrutna fönster, målade af mystiken, och spetsbågar, spända af himmelsk längtan.
De anslag för befordrande af detta sednare slags företag, som vid sistforflutne Riksdag beviljades, hafva dock ej haft något inflytande på detta Län, utan af dess innevånare lemnals obegagnade, hufvudsakligast i följd deraf, att, dä de skickligare Landtmätarne varit öfverhopade af skiftesgöromåi, tillgång saknats på personer, sorn ägt förmåga uppgöra arbetsplaner jemte ritningar med den noggrannhet och utförlighet, att derpå grundade 4 ansökningar om Statsbidrag kunnat med hopp om bifall göras lill föremål för Eders Kongl. Maj:ts Kådiga pröfning. Fördelar man antalet af landels innevånare på dess arealvidd, så visar sig som resultat något öfver 385 individer på hvarje qvadratmil, — en i sanning gles befolkning, — men skulle nian åter, på grund af livad ofvan är anlordt, eller att den odlade och bebodde delen af landet nästan uteslutande utgöres af kuststräckan, elfdaiarne samt derutöfver en eller annan bördig slätt i Norra Ångermanlands bergstrakter, emellan hvilka bebodda delar, med skog mer elier mindre beväxta höjder samt myror och valten utan annan omvexling än af enstaka nybyggeslägenhetcr samt af betesmarker, inlaga mellanrummen, vilja fördela folkmängden pä den bebodda arealen, såsom onekligen rättast, så skall man på llere ställen linna ända till 3000 menniskor bosatte på qvadratmilen. Åkerbruket inlager väl öfverallt första rummet ibland ortens näringar, äfven inom de trakter, der i anseende till lokalförhållanden boskapsskötseln borde gifvas företrädet, men lemnar dock tillfälle till idkande i mer eller mindre mån af ålskiilige binäringar, efter de anledningar som en olika belägenhet gifva, såsom strömmingsoch laxfiske, samt tillverkning af timmer och bräder, pottaska, tjära och kol för jernbruk ens behof, oberäknadt forsling af en del af dessa Verks rudimaterie!’ i öfrigt oell produkter, samt den inom Norra Ångermanland i större skala drifna tillverkning af finare lärfler.
J\äkenskaperna för Hospitalsoch Barnhus-Fonden, hvilka för år 1832 men icke för Ar 1833 af uppgifven anledning att sistnämnde års Hufvudbok först den 3 sistlidne Augusti aflemnatsj blifvit granskade i Kongl. KamrnarRätten utan anmärkning, visa Fondens ställning sålunda: Debet: Bal ance frän föregående året: Balance till följande året: \ Credit: Balance från föregående åren : * ' Utgifter: Behållningar i Contant samt Spanmål och Proviantpersedlar 46,696: 5.—• 34,698:38. it. Den i Kongl. SeraphimerOrdensGillets Hufvudböcker alltsedan ur 1804 under rubrik: Konungens Ensaks Bötesmedel upptagne Capita Iskuld 11,533 R:dr iG sk, med debiterad ränta lill ett belopp af 20,207 R:dr 36 sk. 11 r. eller tillhopa 31,741 R:dr 4 sk. 11 r. är, vid afslutningen af 1833 års Hufvudbok observerad till afskrifning, i följd af Rikets senast församlade Ständers derom fattade beslut samt Kongl. Majlis, på grund deraf, till Kongl. SeraphimerOrdensGillet under den 27 Juni i834 aflåtne Nådiga Skrifvelse. Ibland Oi densGillets Skulder tjll Diverse Verk o.ch Personer upptages äfven till Kuopio Läns Lasarett, Capital 252: 10. 8. och Ränta 40: 17. r. eller tillsammans 292: 27. 9. hvilket belopp oförändradt inoch ulbalaliceras uti i832 och 1833 årens Böcker.
Maj 1827, rörande dylika måls fullföljande eller nedläggande, — hemställde i underdånighet, huruvida icke Kongl. Maj:t skulle anse nödigt infordra Justitie-kanslersembetets underdåniga yttrande, om och hvad ytterligare åtgärd vore att i detta mål vidtaga i afsende på stats-verkets ersättning för återstoden al förskottet, eller om densamma borde afskrifvas, hvarom, i sådan händelse, Kongl. Så vidt Revisorerne kunnat inhemta, har någon vidare åtgärd i denna fråga sedermera ej blifvit vidtagen; och då anledning ej förefinnes, att numera, ' efter så lång tids förlopp, någon ersättning är att förvänta, hemställa Revisorerne, att det balanserade beloppet må få 1 räkenskaperna afskrifvas. Till ut gifvande af framlidne Presidenten Friherre af Tibells sammandrag rörande förvaltningen vid krigsväsendet till lands, återstående 1,790: Enligt i Kongl. Krigskollegium upprättade och till Kongl. Kammarrätten afgifna redogörelser, har af det primitiva förskottet, som utgjorde 2,300 R:dr, ett belopp af 510 R:dr intill 1853 års slut blifvit redovisadt, hvilket influtit för försålda exemplar af nämnde sammandrag, så att vid samma tid 1,790 R:dr voro oredovisade, motsvarande värdet af hos Krigs-kollegium qvarvarande 716 exemplar å 2 ll:dr 24 sk. stycket. Som redovisningen för försäljningen årligen till Kammar-rätten afgifves samt försäljningsmedlen till Kongl. C». 888: 16. — 5,272: 24. man, 1,790 R:dr, utan olägenhet, kan i rikshufvudboken afskrifvas och de årligen inflytande Ibrsäljningsmedlen åter debiteras bland 4:e hufvudtitelns besparingar. Till den s. k.
Maj:t ansåg Sig alltså af Dess Konungsliga pligt uppkallad att vidtaga alla de åtgärder, som kunde leda till ordningens upprätthållande. De försök, sorn till en början gjordes, att i godo återföra orostiftarne till stillhet och laglydnad blefvo dock fruktlösa, och Kongl. Maj:t fann Sig slutligen försatt i den beklagliga nödvändigheten att anbefalla användandet af vapenmakt. Detta har ock medfört, alt lugnet, åtminstone för ögonblicket, åter inträdt; men då för dess vidare befästande erfordras en strängare vaktgöring, än som skäligen kan fordras, eller under någon längre tid fullgöras af den i hufvudstaden, såsom ständig garnison, förlagda truppstyrka, hvilken redan under flera på hvarandra följande nätter måst förblifva under vapen, har Kongl. Maj:t sett Sig föranlåten att låta inkalla trupper af indelda arméen, till förstärkande af hufvudstadens garnison. Kongl. Majit, som funnit Sig till denna årgärd uppmanad äfven af angelägenheten att afböja hvarje försök från illasinnade personer att störa friheten i Rikets Ständers öfverläggningar, har velat om hvad sålunda förelupit och tillgjordt blifvit, Rikets Ständer härmed i nåder underrätta: förblifvande Kongl. Majit Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. * OSCAR. I. F. Fåhreeus. Utdrag \ Kongl. Maj.(t Kådiga Skrifvelse, N.o 77■ 17 Utdrag af protokollet öfver CiviUärcnden , hållet inför H. MKonungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 2/ Mars 1848. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsmiuistern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Fiiherre Ihre; Statsråden: Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe , Waern , Friherre Gyllen gr anat, Faxe och Fåhreeus.
Det var fru Lindeman, hvilken allmänt benämdes »kalendern», af orsak att hon på det allra noggrannaste kände till alla människors förhållanden, ja mycket bättre än de själfva. Hon hade ett märkvärdigt godt minne. Hon kom precis ihåg huru många klädningar, hattar, tröjor och andra klädespersedlar hvar och en af hennes bekanta ägde. Dessutom kunde hon på pennin säga huru mycket de kostat, när de voro gjorda, hvilken sömmerska som sytt dem, från hvilken bod tyget var köpt och dussintals andra omständigheter, hvilka stodo i någon som hälst gemenskap med denna viktiga sak. Med lika skarp iakttagelseförmåga utletade hon äfven människornas minsta svagheter, drog fram dem, förstorade och färglade dem med sådan konstfärdighet, att af den stackare, hvilken råkade vara föremål därför, slutligen ej syntes något annat än dessa hans dåliga sidor. Och ingen kände så väl till stadens skvallerhistorier som fru Lindeman, hvilken riktigt njöt, när hon fick berätta dem. Och åhörarena njöto välförståendes också. Hvad är för oss, låga, jordiska varelser angenämare, än att höra andra klandras och smädas! Fru Ahlholm hade kort före Fannys inträde skrutit med sin son, Alfred, hvilken med stort besvär, sedan han suttit två år på hvarje klass, klättrat upp ända till fjärde klassen i lyceet. Guvernörens son och han äro nu så ovanligt goda vänner. Hvarenda dag går han hos Alfred. Har ni hört hvad guvernörskan sagt? försökte fru Lindeman inflicka. Men fru Ahlholm höjde rösten: Och här om sistens, då han var sjuk, så skickade han genast efter Alfred för att komma och leka med sig Plewna, eller hvad de må ha spelat. Hvad guvernörskan sagt bjöd fru Lindeman åter till att kila in. Fru Ahlholm höjde rösten ännu mera. Och där måste gossen sedan bli hela dagen, ända till kvällen. Han fick till och med äta vid samma bord som guvernören själf; guvernörskan hade presenterat honom, och så hade de placerat honom vid guvernörens sida. Fru Lindeman drog häftigt sin stol åt sidan, närmare de andra fruarna, och började hviska till dem: Den låter då aldrig någon annan säga ett ord.
Hvarföre ock Utskotten, som med Herrar Revisorerne dela den önskan att någon särskild belöning må varda Öfver-Commissarien Ek förunnad, vördsamt föreslå, alt en Summa af i5oo R:dr Banco, i sådant ändamål, får af Götha Canal Bolags f. d. Disconts medel till honom utbetalas. Stockholm den 3i Maji 1823. Litt. L. N:o 235. Ankom den ii Junii i8a3. Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande, angående beviljad befrielse från besättning för åtskillige f. d. Hlial-Disconternes Gäldenårer. ja48 Stats-Utskottets Betänkanden, _^\_f Herrar Revisorernes Berättelse i den® lia del inhemta?, att, sedan genom laga un-* dersökningar hos åtskillige Discont Gäldenär rer, af hvilka de fleste för längre tid till* Raka gjort Cession, blifvit utröndt, att hos deni icke funnits den ringaste tillgång samt Ombudsmännen yrkat deras bysättande, Hervar Fullmägtige, uppå derom inkomne an« sökningar, för alltid eftergifvit Discont-Verkens rättighet, att hålla sig till sådana Gäldenärers personer, emot det att, i afräkning på Skulderne, vissa Summor, hvilka vid hvarje tillfälle särskildt blifvit bestämde, skulle inbetalas, Herrar Fullmägtiges häröfver infordrade Utlåtande, hvilket till innehållet finnes intaget uti Herrar Revisorernes Berättelse, hafva desse sistnämnde funnit nöjaktigt och endast anmält förhållandet hos Rikets Högh Ständer, såsom ett ämne, vid hvilket Herrar Revisorerne icke utan anledning fästat, uppmärksamhet. Af Herrar Revisorernes Protocoll hafva Utskotten tagit en närmare kännedom om förhållandet ined desse Gäldenärer, samt beloppet af deras
När sedan detta skrifvelseförslag inkomme till Stånden, så skulle det tillhöra Ståndens talmän att afgifva deras yttrande, eller tillkännagifva deras öfvertygelse, huruvida Exped.Utskts uppfattning af frågan varit öfverensstämmande med grundlagens föreskrift eller icke och att i den sednare händelsen tillse att en nödig ändring deruti blefve vidtagen. Sådant tror jag det rättaste sättet vore att behandla detta ämne. Hvad sjelfva hufvudsaken angår, så anser jag, på de skäl sorn bestämt min öfvertygelse, alt det icke vore rätt lämpligt för RiksSl:n att ingå i en pröfning af grundlagens föreskrifter, och anser jag äfven mig af samma sk ii I förhindrad alt nu ingå i något bedöinmande deraf. Att grundlagen icke innehåller något bestämdt stadgande emot ett sådant förfarande, som Utsk. uti ifragavar. fall vidtagit, tror äfven jag; men då deremot å andra sidan åberopats att en långvarig praxis gifvit helgd åt en motsatt åsigt, kan jag icke annat än finna det ganska betänkligt att frångå eje t sätt att tillämpa lagen, som hittills varit öfligt. Hr von Hartmansdorff, Aug : Jag säger, lika med Frih. Tersmeden, att frågan är kinkig. Detta synes bäst deraf, alt de ledamöter, som vanligen pläga med hvarandra instämma, nu uro af stridiga meningar. Jag skulle också, lika med Frih. Sprengtporten, hafva önskat allvi här aldrig D e 11 n Maj. linde behöft afhandla denna fråga; men tidens omständigheter äro sådana, att lion tvingar sig på Stånden oell alt vi ej kunna undkomma henne. Om vi ån, på siitt Frih. Sprengtporten yttrat, lugga henne åsido, intilldess Exped.Utskts förslag till lind. skrifvelse blifver uppsatt, så måste, då detta hur föredrages, samma fråga dock ånyo uppkomma. Vi hade sålunda med uppskofvet icke gjort annat än undanskjutit en svårighet, som vi skola återfinna, icke lättare titan måhända svårare att lösa; ty att talmannen i detta fall skulle gifva utslaget, anser jag icke vara riktigt.
Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N. o 8. ”tillstyrka, alt det anmärkta stadgandet ”må blifva oförändradt.” 17 Cap. 1 §. Af vice Talmannen Jon Jonsson: att det ofta inträffar, att delegare, utan att hafva något att erinra mot Protocollets innehåll, likväl vägra deras underskrift derå, af fruktan att på sådant sätt binda sig, eller i förtid afstå rättigheten att klandra förrättningen ; och som Landtmätaren icke eger rätt att, i sådan händelse, förvisa saken till Egodelnings-Rätt och icke eller får fullfölja förrättningen; så liar Motionairen hemställt, om icke det må göra tillfyllest, att Protocollet behörigen justeras och med Gode Männens underskrift bestyrkes, med rättighet för delegarne, alt inom 14 dagar klaga hos Ordföranden i Egodelnings-Rätten, så framt talan mot åtgärden skall vara öppen. ’’Då underlåtenhet å delegarnes sida ”att underskrifva Protocollet icke kan, i ”Utskottens tanka, hindra förrättningens fortgång, och derest något Eeslut blifvit till "Protocollet fattadt, hvarmed delegare hildner sig missnöjd, anvisning serskildt blifvit lemnad, huru ändring deri sökas må, ''kunna Utskotten icke tillstyrka bifall å ’’hvad Motionairen i ofvanberörde måtto Miemställt. Lagsamt Allm, Besv. o. Oec. TJtsk. Bet.
Alltså är denna R:dr silfver den mätare, efter hvilken Banken skall inlösa sina sedlar, hvarföre den äfven måste qvarstå, sålänge denna myntbestämningslag ännu finnes i helgd. Vidare säges i lagen för R. Strrs bank af den 1 Mars 1830: ”Vägrar Banken af hvad skäl det vara må, att sedel vid upvisandet inlösa med det belopp som, genom Ingen och myntbesVåmningen, vid denna Riksdag faststäld blifvit, må den som sedel innehafver, derom göra skriftlig anmälan hos K. _M. och Rikets Svea Hofrätt” etc. Det belopp, som genom myotbestämningslagen blifvit faststäldt är just beroende af den der Silfver Ridrn, man nu vill kasta undan. Då således icke något annat skäl finnes för förslaget, än det att man vill borttaga ordet R:dr, så veta vi dock alla att man på åratal kanske aldrig kommer att nämna ordet silfver-R:dr, utan alf det endast ifrågakommer vid upgörande af kontrakter, afsedda att räcka under en längre framtid, då man af farhåga för en möjligen inträffande myntförsämring bestämmer summorna i R:dr Specie; alltså finner jag icke skäl alt bifalla detta förslag, utan anhåller att Utsk:s Betänk, i denna del blifver återremitterad!. Frih. Palmstjerna: Ehuruväl det icke kan nekas att Ulsk. haft vissa skäl att framställa den mening, som innefattas i detta utlåt., nemi. att myntoch räkne-enheten skulle (ill enahanda värde bestämmas, så anser jag likväl att öfvervägande skäl förefinnas för 205 Den 22 Februari f. m. att bibehålla det nuvar:de förhållandet i afseende på den verkliga värdemätaren för vårt Svenska mynt. Jag är förekommen af den siste värde talaren i fråga om det hinder för en förändring af myntenheten, som ligger i myntbestämningslagen af d. l:sla Mars 1830. Utan att detta hinder undanrödjés, kan Utsk:s förslag icke bifallas och något skäl till att häfva denna lag för myntbestämuingen, anser jag för min del icke finnas.
StatsUtskottets Utlåtanden: O angående betalning för den så kallade Eckertska Obligationen; 2) angående anslag till kostnaderne för MyntYerkets iståndsättande; 3) i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, i frågan om Wadstena KlosterKyrkas öfverlåtande å^ Lands - 390 och StadsFörsamlingarne derstädes; 4) angående Landshöfdinge-Residence-liuset i Hernösand; 5) om söndring från BispMotala Kungsgård af den ägorymd, som till anläggning af Motala Köping derifrån erfordras ; 6) angående eftergift af bristande arrende för Lotten N:o 3 under Dahlby Kungsgård; 7) om upphörande eller nedsättning af den nya Roterings-afgiften inom Jönköpings och ElfsborgsLän; 8) om ersättning för en brist i Kongl. HofStallets utfodring; 9) angående lönetillökning för Fjerdingsman; 10) angående Rusthållsafgifternes vid Skånska CavalleriRegementerne utgörande i Spannemål. P. 119. —■ om StatsUtskottets Utlåtande, rörande ränta för fordringar hos Kronan, enligt GelieralKrigs-Commissariatets vid f. d. Arméen emot Norrige åren i8i5 och 1816 utstälde fordringsbevis, P. 121. *— om Belänkanden från nedannämnde Utskott: Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: 1) om Fjerdingsmans aflönande, m. m.; 2) om Ladugårds-skötselns upphjelpande; Statsoch BevillningsUtskotten, om aflöning fördem som med Uppbörden i Städerne hafva befattning.
Jag följde. Han gick till henne. Jag gick efter. Jag såg hennes namn på dörren och tänkte gå in, men vågade inte. Så hörde jag honom sjunga ... som han förr gjorde för mig. Jag gick då ned, der fins ett kafé i porten, och derinne satte jag mig vid fönstret. Det dröjde ett par timmar, innan de kommo ut. Så åkte de bort. Jag tog en istschwoschick och följde dem. De foro till Pawlowsk. Der togo de in på gula värdshuset. Jag var i rummet bredvid. Då de superat, foro de af igen. Jag följde alltjemt med min istschwoschick. De togo vägen hem till henne ännu en gång. Han stannade der, jag var alltjemt på kaféet. När klockan slog tolf, måste jag gå hem, ensam i mörka natten. Klockan var nära sex, då han återvände. Sedan dess har mycket händt. Hon stannade en stund. Klockans pickande lät fredligt i det lilla hemmet. Det var ett litet lifligt kabinettsur inne i det rum, der de suto, i det andra rörde sig långsamt en gammal ärevördig matsalsklocka i förra århundradets stil. Den unga frun fortsatte: Jag sjuknade på morgonen efter den vandringen och Carl tyckte, att han gjort nog, då han gick efter en läkare. Sedan dess har doktorn icke sett honom. Jag heller icke mycket. Han skänker mig då och då en ny bok, en påse drufvor, några resedor i kruka... Nå, det är inte mera, hela historien är slut, det är ju helt hvardagligt, inte sant? Men får jag inte tala med Carl, förehålla honom, eller kanske skicka bort henne? Nej ingenting kan göras. Jag vill, att ingenting skall sägas. Jag har redan arrangerat om allt. Min vän, fru Stenius, hvars man är prest i Kyrkslätt, tar mig till sig. Jag skall läsa med hennes barn, jag får fritt vivre och en liten lön. Det är hvad som passar mig. Jag är ju guvernant. Jag skulle aldrig ha gift mig. Jag, som är så obehaglig. Som har ingenting att bjuda. Med mig måste han bli olycklig. Hon talade för sig sjelf, som om hon varit omedveten om Attes dervaro. Efter ännu en paus fortsatte hon i samma ton:
Med afseende å vigten och bebofvet af ett dylikt kommunikations-medel inom en ort, der 45 tackjernshyltor samt 54 stångjernsoch manufakturverk funnes anlagda, har motionären uppgifvit, att omkring 50,000 Skep:d jernefTekter, jemte 6 ä 7,000 tunnor spanmål och styckegods, årligen forslades mellan ofvannämnde 2:ne sjöar, och hvilka varor derunder måste 6 gånger oinlastas. Genom dessa omlastningar från hjuldon till båt och tvertom, åtginge en tid af 4, ofta 6 veckor, mellan effekternas aflemnande på det ställe vid sjön Wessman, der jernvägen skulle komma att hörja, och deras framkomst till stranden af den i'A mil derifrån belägna sjön Barken. Till följd af de många ofnlastningarne samt de ständiga ombytena af forman och båtförare, förskingrades, skadades eller sammanblandades en stor del af de forslade effekterna. Berörde olägenheter komme naturligtvis att försvinna efter jernvägsanläggningen, då endast på- och aflastning vid transportens början och slut i frågakom me, samt knappast 4 timmar behöfdes för hvarje transport verkställande. — Kostnaderna för denna, till begagnande med hästkraft afsedda, jernväg af 1 Vi mils längd och med enkelt, 3 fots vidt spår, skulle, enligt det af Majoren vid Vägoch Yattenbyggnads-korpsen C. E. Nordström deröfver uppgjorda förslag, bestiga sig till 4 89,700 R:dr. Deremot kunde afkastningen af jernvägen icke beräknas högre än tili 3% procent af sagda kostnadssumma. Ifrågavarande gagneliga företag skulle följaktligen ej komma alt utföras, såvida icke detsamma genom Statens bidrag understöddes. Herr Wahlström samt Riksdagsfullmäktige!) Johan Bergström från Stora Kopparbergs län, hvilken sednare inom Bonde-Ståndet väckt enahanda motion, hafva derföre föreslagit; Slals-Utslrotlels Ullålande, J\1 274.
Så fort omständigheterne medgifvit, har den af Rikets Ständer Tjensters föreskrifne reglering af tjenster inom Riksgälds-Contoret blifvit verkställd indragning. och hafva vissa i Staten för Riksgälds-Contoret till indragning bestämde tjenster, enligt föreskrift, inom 1835 års slut äfven blifvit indragne. Vid anställd inventering, hafva Revisorerne funnit det convolut, Inventesom innesluter det så kallade Stora Creditivet, behörigen förvaradt ring. och obrutet. De säkerhets och andre dylike handlingar, hvilka dels äro under Herrar Fullmäktiges vård och dels hos Commissariatet förvaras, hafva Revisorerne äfven funnit i behörig ordning. Revisorerne hafva derjemte, efter upprättade Instrument, inventerat, ej mindre den förskotlssumma af 20,000 Ridr, hvilken för invexling af smärre Credit-Sedlar förvaltas af Commissariatet, än behållningen i Vexlings-Gassan; Och har härvid icke varit något att anmärka. — >4 Angående utredningen af Götila Canal samt Malmö f. d. Discont-Verk. De lios Herrar Fullmäktige öfver ärenden, som röra Discontutrerimligen, förde Protocoll hafva Revisorerne genomläst från slutet af September månad år 1835, hvarintill dylike Protocoll granskats af dåvarande Revisorer, till samma tid innevarande år; äfvensom Revisorerne tagit kännedom derom, alt Herrar Fullmäktige, i öfverensstämmelse med föreskrifterne uti 70 §. af 1835 års Reglemente, gått i författning om den der föreskrifne granskning och urskiljning af sådane f. d. Filial-Discont-Verkens fordringar, hvilka, under vissa vilkor, såsom varande utan värde, må afskrifvas; till följd hvaraf en sådan afskrifning blifvit beslutad för fordringar lill ett sammanräknadt belopp af 28,781 R:dr 34 sk. 11 r:st. Banco. Och hafva Revisorerne gillat de af Herrar Fullmäktige i afseende på utredningen af dessa Disconter vidtagne åtgärder.