Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Contoret vid årets slut derå var skyldigt en summa af 433,489 R:dr 34 sk. 8 r:st., blef deremot, år i836, nämnde lyftning behörigen ersatt och alla vanliga utbetalningar verkställde, utan alt å Creditivet i Banken var, vid årets slut, lyftadt mera än 13,891 R:d 6 r:st., och utan att Contoret ådragit sig annan skuld, än den, som uppkommit genom omsättning emot Obligationer dels med Afskrifning af diverse Medel. — 8 5 procents och dels emot lägre ränta, utaf Contorets 3r i83r utgifne och år i836 till ett belopp af 895,600 R:dr för fallne 5 procents Obligationer. Allmänna Bland Riksgälds-Contorets inkomster har Allmänna Bevillningen, Bevillninhvilken, jemte Kortoch Tidnings-stämpel-afgiften samt Centonalen af £en' Rikets Ständer beräknades till 3,345,190 R:dr år 1835 influtit med 2,365,i35. 19. 9. samt år i836 med . 2,460,718. s3. 7. I ofvannämnde belopp för 1835 utgjorde dock inkomsten af Spelkort endast 1,765 R:dr 6 sk., samt af Centonalen 6a R:dr 33 sk. 7 r:st.; men för år i836, då de vid senaste Riksdag meddelade föreskrifter i afseende på Kortstämpling och Centonal kunde i allo tillämpas, utgjorde Kortstämplings-afgiften 10,949 R:dr och Centonalen 26,018 R:dr. Sistnämnde summa understiger dock med vid pass i3,ooo R:dr det Anslag Rikets Ständer, vid senaste Riksdag, på Stat uppfört till ersättning för Centonalen. Tollins
Här finnas obestridligen nästan i hvarje riktning högt uppdrifna näringar, eller ock äro de i starkt stigande; så att vår industri, der den åtnjutit omvårdnad, efterhand närmat sig den hälsosamma ståndpunkt, hvarest allas väl befrämjas, utan att ännu hafva öfverskridit deu gräns, bortom hvilken industrialismen vidtager med dess öfverproduktion och dess tyranni öfver arbetskraften, d. v. s. Öfver den med det egentliga handarbetet sysselsatta folkklassen. Ännu stå lyckligtvis inom vårt fädernesland, åtminstone i näringarne, husbonden och arbetaren i ett godt och naturligt förhållande till hvarandra, och mig synes vida klokare, att söka bibehålla denna lyckliga ställning, än att af lystnad efter en luftbild under namn af frihandel utsätta båda parterna för alla vådorna af en täflan, den ingendera förmår uthärda. Man påslår väl, att konsumenten har en naturlig rätt till möjligaste bästa pris på sina behof, äfvensom alt ali sådan industri är onaturlig, hvilken icke med en måttlig skyddstull kan bestå i t ä fl i n gs—st rid en med utlänningen. Denna sednare sats, konseqvent genomförd, slutar dock med att förklara alla Sveriges näringar under vissa omständigheter onaturliga, äfven dess jordbruk och bergshandtering, samt innebär så sin egen vederläggning. Och då onekligen inför det sunda förnuftet hvarje verksam medborgare är på en gång konsument och producent, torde det skydd, som lagstiftningen lemnar all inhemsk produktion, i lika eller jemförligt förhållande komma alla medborgareklasser till godo. För den individuella verksamheten och omlankan finnas dessutom i vårt land inga sådana skrankor, som utestänga den ene eller andre från något vinstgifvande yrke; hvadan det lärer bero, icke af staten eller dess lagar, utan af medborgarne sjelfva, hvilken bana de för sig eller sina barn beträda och utvälja. Man kan derföre icke utan den största ensidighet eller misstydning påstå, att staten gynnar den ene på den andres bekostnad, när den åt alla häfdar arbetets rätt och lön.
Nattsäckar och Kappsäckar äro i taxan upptagna under en särskild rubrik med en tullsats af 40 öre per skålpund, hvaremot hattfodral af läder tullbehandlas såsom sadelmakare-arbeten, ej specificerade, andra slag, med 50 öre per skålpund. Dessa frenne varuartiklar synas dock böra draga lika tull, synnerligast som alla äro föremål för sadelmakeri-tillverkning; och får Utskottet, i enlighet med hvad Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen föreslagit, hemställa, att till ofvannämnda taxerubrik må få läggas benämningen » Hattfodral» ; hvarjemte och då en stor del af dessa effekter, genom de oftast till dem använda jerneller trädställningar, samt metallbeslag, erhålla ökad vigt, hvilken J85G års tullkoiniterade för kappsäckar funnit uppgå ända till 20 skålpund stycket och deröfver, och hvarå nuvarande tullsats 40 öre skålpundet således utgör 8 R:dr stycket, Utskottet ansett en betydligare tullnedsäitning vara af behofvet påkallad, och föreslår derföre, att tullsatsen å nu ifrågavarande artiklar må bestämmas till 20 öre per skålpund. Å Nät, alla slag, hvilka nu förtullas lika med det Garn, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 50 procent, torde på förut anförda skäl tilläggsafgiften böra bestämmas till 25 procent. Likaledes torde, enligt Kommers-kollegii och General-Tullstyrelsens förslag Oblater och Oblatskifvor böra i taxan upptagas med hänvisning till munlack. Beträffande artikeln Oljor, som i gällande taxa hänföras under de två hufvudrubrikcrna fela och fly g tig a. hvilka begge sorter hemta sitt ursprung från Bcvillnings-Ulskottels Betänkande A7.o 8. 39 don lefvande naturen, har Utskottet, som härvid tagit under öfvervägande en af Herr
Att jag då tillfälligtvis har kvarglömt mig under edra herrliga palmer, hvad vore däri väl för märkvärdigt? Ja, kom, signora Elena, endast för några få korla minuter; se, på mina knän bönfaller jag er därom! » Ängsligt ljuder Elenas stämma: » Signor Ercole, stig upp. Ni är alldeles från förståndet, då ni ens för ett ögonblick kan tro, att jag skulle uppfylla en så vanvettig begäran. » » Signora Elena, betänk, alt det är en lifdömd, som ber er o m en sista ynnest. Utan er kärlek är lifvet för mig utan ringaste värde, o c h jag är därför fast besluten att göra en ända därpå! » » Signor Ercole, det är ni,C s o m är grym och hjärtlös, då ni plågar mig med dylika ord. Ni, som känner min sympati och min stora vänskap för er, vet också, huru lifligt j a g önskar foga mig efter er i allt, som är rimligt, och s o m ej stöter mot min plikt. » Som o m Ercole ej hört ett enda ord fortfor han: » I den kristliga barmhärtighetens namn besvär jag er att bevilja min b ö n! Eller är ni då lika hård s o m denna granitmur här nedanför ert fönster? » » Hvilken besynnerlig enträgenhet! » utbrister Elena. » Om ni ej är ifrån förståndet, måste ni begripa, alt hvad ni fordrar är ogörligt. » » Jag inser nu », återtager Ercole, » att ni är lika I DU N kall som denna klippa, utför hvilken jag skall kasta mig inför edra ögon, såvida ni verkligen har mod att drifva mig till en så förtvinad handling! » Och Ercole lägger handen på altanräcket, liksom för att svinga sig däröfver, i det han hviskar med skälfvande röst: » Var misskundsam! Gif mig ert löfte, ty i annat fall är detta min sista stund. Det är ni, som nu bestämmer öfver lif eller död — välj alltså! » Elena darrar i andlös spänning och förlamad af skräck.
Publiciteten är visserligen ägnad att Den 17 Martil', 801 att väcka fleres enthusiasme för sig. Men mi-' ne Herrar! det är ej med enthusiasm lagar böra stiftas: det tillhör det kalla och lugna förstån<!et att vid så högtidliga tillfällen bjuda känslan att tystna och endast rådfråga den allmänna nyttan. Då jag under ett förflutet Plenum haft tillfälle att bestämdt yttra mina tankar i förevarande ämne, går jag nu att besvara särskildta af Högloft. RiddarhusUtskottet i dess Betänkande gjorde framställningar. Utskottet anser frågan ej vara af Constitutionel beskaffenhet, stödjande sig på den saM sen, att Grundlagen ej omnämner saken, och att allt hvad som ej är förbjudet måste vara tillåtit. Men mina Herrar! så är det ej gifvit att sluta, hvarken i det enskilta eller allmänna lifvet. Ingen Lag kan förutse alla möjliga menniskoviijans yttringar eller i förväg uppräkna dem till bifall eller tadel. Enär man således vill nu gifva en ny tydning eller ny utvidgning åt Grundlagen, så kan det omöjligen medgifvas på det skälet, att det mås ste vara tillåtit derföre att det ej är förbjudet, dertill behöfves mera: nemligen öfvertygelsert att det är enligt med Grundlagen och att det är nyttigt för samhället. Den frågan som nu skall afgöras är en stor och vigtig principsfråga, som man fåfängt Bil till Ridd. o. Ad. Pr. II Band. 51 Den 17 Martti, vill dölja eller in försnilla under formen af ett Stånds reglementariska och enskildta anordningar. Hvar och en som upprigtigt vill skärskåda ämnet kan aldrig neka att denna publicitet djupt ingriper i Constitutioneila utöfningen af våra rättigheter och skyldigheter. Redan flera talare, till och med inom Högloflige Utskottets sköte hafva ansett den vara en ren Constitutionsfråga: och så gör äfven jag. fag tror att detta ärende aldrig hade kommit till Högloft.
När härvid observeras, att de bland Inkomsterne upptagna Indelta Räntor, och de till Stat och Utgifter upptagne Summor, hvilka endast uppoch afföras i Räkenskaperne, icke lemna någon ökad Inkomst vid StatsRegleringen, så förekommer, att Indelta Räntorne, som räknades 1823 till Markegångsvärde 1,399,173:12.6. D:o KronoTionden d:o 4?8,544: T • 4- Tills. 1,877,717:13.10. nu deremot upptagas till Indelta Räntor 1,389,172:18.6. d:o Kronotionde. 542,g35: 3o. - d:o d:o lösen . 3,994: 23. - Tills. 1,936,102:23.6. 164 Stats-Utskottets DifFerence Stat och Utgifter, som nu upptagas, hafva, mot 1823 års StatsReglering, blifvit ökade: för Häradshöfdingar och JVämnd , af Lagmansoch Häradshöfdinge-Räntan 1,000. — - för Tullverket 6r,6n:32. - för Postverket 46,322: 33.4- Tills. 108,934:17-4- samt minskade: för Num merLotteriet med 3,56o. DifFerence Derjemte äro Krutoch Salpeterför säljnings-medlen 70,000. samtBåk-och Lots-medlen 5o,ono. bestämde till särskilta ändamål, och utgöra således icke disponibel tillgång vid StatsRegleringen. Tills. ‘ hvarifrån afgår den förminskning i Utgifts-Summan som uppkommer genom Spannmålsprisets nedsättning från 5ftill 5 R:dr per Tunna, och hvilken skillnad belöper å 29,493 T:r Spannmål som in natura utgå
blodbrist och svaghet botas säkert med Pihus Piller. M ä n g a intyg från botade fini, nas. E n sats kostar: m o t insänd likvid 2: 70, som postförskott 2: 85. Återförsäljare erhålla rabatt. Skrif till [S. T. A. J. Lindahl, Säfsjö. (S.T.A.60178) Tandläkare G. W.Widfond och T i l l allmänheten. Stockholm. för klädningar o c h blusar från 90 öre till 5 kronor pr meter. utställningar. I Vi rekommendera vårt rikhaltiga lager af alla slags garn, i såväl ull som bomull, till burkar o m V3 liter. Pris för burk k r. B e - redes af Fru I. W. A l l m. T e l. Förfrågningar o m lämpliga garnsorter och färger besvaras omgående och prof m e d Rikstel. (G. 79733) prisuppgifter sändas på begäran. Finnes hos de förä n m s t a parfymhandlare samt Humlegårdsg. 29 1 tr. A l l m. OBS.! O b s. Reelt och billigt. Profver till landsorten. IDUN 1899. trädgrenarne o c h ett o c h annat äpple dunsade i marken. Klias hade verkligen lyckats krafla sig u p p i det närmaste astrakanträdet, o c h stod nu o c h balanserade på en tjock gren, under ifriga b e m ö d a n d e n att nå frukten ofvanför sitt hufvud. D e andra pojkarne garnerade staketet o c h väntade på att få inhösta bytet, s o m nog kunde bli ganska vackert, o m de finge vara i fred. Ingen möjlighet att se n å g o t. andedräkten stockade sig i halsen. han tumlade n e d från trädet s o m ett bylte o c h gaf sig till att springa långs syrenhäcken, m e d en dunkel föreställning o m, att det borde finnas en grind någonstädes. han hade inte sett någon människa. M e n blefve han nu fasttagen, hände visst något förfärligt. Nej, ingen g r i n d!
När man äskar en förändring, synes det mig icke vara för mycket begärdt, att man stödjer sin anhållan på några skäl. Detta synes mig här hafva varit så mycket mera nödvändigt, som en af de förändringar, motionen åsyftar, eller den om bänkmansfördelningens uphörande, tillförene varit föremål för vidlyftiga tvister inom detta Höglofl. Stånd, och, hvarje gång den blifvit biagi å bäne, alltid mött afslag. Vill man således öfvervinna ett sådant ihärdigt motstånd, borde man väl antingen framdraga nya skäl, eller också medelst någon kraftigare argumentation söka bibringa sitt yrkande en mera öfvertygande styrka, då det ånyo framställes. Jag vill icke förneka, att under berörde frågas öfvervägande vid föreg:de tillfällen hos R. o. Ad. yttrats hvarjehanda anledningar till den förmodan, alt medelst tillämpningen vid en Riksdags början af förevarande förslag, åtskilligt gagneligt skulle kunna åstadkommas. Denna förmodan har dock aldrig synts så afgjordt sannolik, att den förmått R. o. Ad. att på förändringen ingå. För min del har jag också aldrig önskat denna förändring eller deltagit i de derom framställde yrkanden. Tvertom befarar jag, att, vid valen inom hela det församlade Ståndet, en samverkande hållning är svårare att ernå, än bland det urval, som nu göres. En obetydlig splittring bland den verkliga majoriteten kan möjligen lemna tillfälle för en skarpt sammanhållande minoritet att, isynnerhet om saken i nödig tysthet beredes, framkalla ett resultat, som icke öfverensslämmer med hvarken majoritetens åsigter eller det allmännas fördel. Sådant måste alltid kunna tänkas, i alla större valförsamlingar, äfven der flertalet är lifvadt af de mest ridderliga och fosterländska tänkesätt. Dessutom befinnes den omständigheten härvid förbisedd, att, om också vid början af Riksdagen förevarande förändring skulle möjligen' kunna utur andra synpunkter medföra någon nytta, så komme den likväl under Riksdagens fortgång otvifvelaktig! att förorsaka många obehag och mycken tidsutdrägt.
Fullmägtige att med afseende å de olika orternas och näringarnes billiga anspråk och behof verkställa, förutsatte, bland annat, att fast egendom skulle belånas hos Diskont-Verket för det låne-distrikt, der egendomen funnes, utan afseende å egarens mantalsskrifningsort, hvilken eljest, enligt Banko-Reglementet, utgjorde grunden för bestämmande af det distrikt lånsökande tillhör, så hade fastighetsegare att, mot pant af inteckning i sin egendom, från Statslåne-fonden undfå försträckning vid det Diskont-Verk, inom hvars distrikt egendomen vore belägen, utan hinder deraf att lånsökanden tillhörde annat låne-distrikt. Beträffande den ränta och provision, som, enligt 2:dra punkten af Rikets Ständers beslut om Statslåne-fondens användande, skall för försträckning från samma fond erläggas, uppstod hos Fullmägtige till en början tvekan, huruvida vederbörande låntagare kunde tillförbindas att från förfallodagen och intilldess full betalning skedde erlägga ränta och provision till enahanda belopp, som vid försträckningarnes meddelande blifvit förskottsvis afdragna; i anledning hvaraf Banko-Utskottet, uppå Fullmägtiges anhållan om Utskottets förklaring häröfver, den 4 Februari tillkännagaf, det Utskottet funne af Rikets Ständers beslut följa, att för försträckning från Statslåne-fonden skall jemväl efter förfallo-tiden intilldess full betalning sker erläggas den ränta och provision, som Fullmägtige, 21 inom den derför af Rikets Ständer stadgade gräns, finna skäligt bestämma.
St. att i ett penndrag afhända riket ett etablissement, som kostat åtminstone öfver ^ million, också borde äga anspråk och rätt att fä veta pä hvilka facta denna mening grundar sig; ty vore en gång bifallet gifvet till en sådan propos., så har man ock tagit på hand att det nya etablissementet mäste uppföras, äfven om det skulle kosta lika mycket som det gamla, — alltnog man har inga garantier i det fallet. Det synes mig åtminstone, som skulle Utsk. un der sådana förhållanden ej kunnat göra annat, än hvad det gjordt, och jag tror äfven ganska bestämdt, alt Utsk. icke, på grund af det som nu blifvit af Hr sjöministern anfördt, kommer att ändra sin åsigt lika litet som jag för min del anser mig kunna göra det. Derföre tror jag också det för denna gången vore bäst alt låta frågan stå der den står, och att Utsk:s mern. bifalles. Hr Munck af Rosenschöld, N il s Rud.:
Under öfveriäggningen hade nu blifvit yrkadt, dels af Hr Björnstjerna bifall till Utsk:s förev:de yttrande, dels af Hr Stjernsvärd af-lag å denna punkt och dels af Hr Blomstedt att R. o. Ad. väl måtte bifalla denna punkt, men särskildt bevilja ett kreditiv af 50,000 Rdr Rrnt till förbättring af redan afskedtagnes pensioner. De härefter först till bifall å Utsk:s förevide yttrande, sedan till bifall å llr Stjernsvärds yrkande och slutligen till bifall å llr Blomstedts yrkande framställde proposine, besvarades med blandade Ja och Nej; hvarefter förstnämnde propos. förnyades, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det ban ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Stjernsvärd begärde votering. Hr Blomstedt: Jag önskar icke uptaga R o. Ad:s tid, men då jag vid Hr Gris o. Landtm:s framställning af mitt förslag icke hörde någon motsätta sig detsamma, nödgas jag begära votering om kontra-propos. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då såväl Hr Stjernsvärd som Hr Blomstedt yrkat alt få sitt förslag antaget till kontra-propos., först borde afgöras hvilkendera af dessa kontra-proposrr II. o. Ad. behaga antaga. Hr Stjernsvärd: Mig tyckes det af Hr Blomstedt framställdo förslag innebära en ny motion, och då dess öde i så fall är gifvet, anhåller jag att Hr Blomstedt måtte sig med mig förena. Hr Blomstedt: Jag skulle visserligen kunna instämma med llr Stjernsvärd, men dä Hr Stjernsvärd icke yrkat något bestämdt, föreslog jag ett kreditiv å 50,000 Rdr för att förbättra de afskedade militärernas ställning. Hr Gr. o. Landtm, erinrade att discussionen i ämnet redan blifvit förklarad fulländad, så att frågan numera endast rörde kontrapropos:ns antagande. Hr Stjernsvärd:
Riksdags, nästa, hållande i någon landsort, angående. VI. 180. R. 223. VII. B. 322. VIII. A. 131. Riksdagsbeslutet, angående ett tillägg i åtskilliga dess §§. IX. B. A. 579. Riksdagskoslnader, om ersättning för, åt Landtmarskalken och öfriga Ståndens Talmän. I. R. 118. B. 341, 377. A. 493. — angående arfvode för granskningen och liqviderandet af reqvisitioner och räkningar å. lif. B. 375. A. 410. Riksdagskostnaderne, angående deras bestridande directe af Riksgälds-Conlorel. I. R. 118. B. 341, 378. A. 493. II. E. 7. Riksdagsmanna-arfvode, om utgörande deraf från Kongl, och Hvitfeldtska Stipendii-inrätlningen. Se Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 60. Riksdags-Ordning, förslag till ny, jemte en dervid fogad särskild artikel, äfvensom i sammanhang dermed till ny Regeringsform. IV. R. 349. V. B. 236, 469. VI. A. 4. VII. E. 172. Riksdags-Ordningen, 24 §, angående tillförordnandet af BondeStåndets Sekreterare, om ändring af. VI. B. 197, 224. A. 271. — 31 §. rörande åtskilliga Bevillnings-ötskottets åligganden med förslag till förändringar i. VI. 197, 224. A. 278. VII. U. 41, 72. A. 76. U. 215, 251. A. 377. — 33, 34, 49 och 56 §§, rörande motioner, angående förslag lill förändringar i. VI." B. 197, 225.
Vid sjelfva CavallerieRegementerne lärer det nu anses nödigt, att fråntaga Trumpelarne deras landtliga bostad, och, för jemn öfning skull, flytta dem in till staden, emedan man förutsatt såsom gifvet, att antingen skall bostället, eller skickligheten att sköta instrumentet, förfalla. Månne icke äfven här det mindre vigtiga tages såsom hufvudsak? Ändamålet med spelet vid Regementerne måtte icke vara något annat, 12 II. 10 i^6 Den 9 Februarii e. m. än att kunna åstadkomma tjenlig Fältmusik och signaler. Detta är likväl något helt annat, än att spela, på concerter och baler. Det förra ändamålet synes kunna hädanefter, såsom hitintills, förenas med spelets vistande på sine boställen. Det sednare är främmande för krigsväsendet, och följakteligen för det dithörande aflöningssättet. Men jag återvänder till det directa be« tragtandet af det system, medelst hvilket man tror sig kunna under fredstid saklöst undvara de unga militairernes omtanka och flit för skötseln af deras boställen, och frågar till en början icke, hvad man i stället vill gifva dem att sköta, ulan nu endast, hvad man vill lägga till grund vid beräkningen af arrendet för boställena? Sedan man så ansenligen misscalculerat vid de förra arrendenas afslutande, och derefter med mera noggrannhet sökt uppskatta boställenas afkastning, har utslaget icke blifvit bättre, än att hvad man år 181g ansåg utgöra rätta värdet, feck man 4 år derefter 1823 tili i nedsätta. Och jag frågar vidare, är det möjligt att uti ett land, der landtbrukssättet ännu kommit till så liten stadga, för en längre framtid upprätta sådane värden, utan att arrendegifvaren eller tagaren skall blifva lidande. Ömsom är jorden svår, ömsom lätt att odla, så att samma jordrymd kan frambringa en högst Den 9 Februari! «. m. »47 betydlig eller en ganska medelmåttig afkastning, allt efter olika förlag och olika brukningssätt, hvarå äfven det pågående skiftesväsendet betydligen inverkar ?
En Milion Ethundrade Tusende Riksdaler om äret, sä att med förcnämde zoO,ooo R:d. hela ärliga inkomsten för desta behof bör utgöra En Milion Fyrahundrade Tusende Riksdaler. Riksgälds, Lön - 4810 Den Zo October. Contsirets nuwarandr säkra inkomster kunna dock icke beräknas högre än till En Milion Ethunöradefemtio Tusende Riksdaler, hwadan bristen Twahnndradefemtio Tusende Riksdaler följaktligen är ben Gumma, som genom Bewillningens tillökande borde anskaffas. I öfrigt, och dä' Banque» klifwer det Werk, som allena besörjcr om Rikets Mynt, anser Hemliga Utskottet nödigt, att ben Disconlerin^s - kätt, som Ivid 1792 ärS Riksdag tilladeS Riksens Ständers Riksgälds - Contoir, bör, sä snart Realisationen företages, tillfalla Banque», till understöd och säkerhet för Realisationen, samt afbördande af den delen af Riksgälds« Contoirets skuld, hwaruli Banque» i och för Credit»Sedlarne efter denna plan kommer akt ingä. I detta Discont-Werk köra private Personer fä intercstcra för en tredjedel, och särskildte Discont - inrättningar, genom private Associationer äkwcn i en och annan af Rikets affägsnare belägne större och näringSfullare Stapelstäder till Banquens förmon och pcnningc - rörelsens nplifwande fä anläggas; mcn hlvad härwid iakttagas bör, samt i öfrigt hörer till »verkställigheten af den Onanceplan, Hemliga Utskottet lälunda funnit sig kunna föresiä, anser Hemliga Utskottet wara af den beskaffenhet, att utarbetningen deraf, beror pä det beslut, Riksens Ständer häröfwcr behaga »vidtaga.
Om den insigt uti historien jag haft tillfälle förvärfva ej missleder mig, tror jag, att dessa ordningar uti Sverige infördes af den om sitt lands väl omtänksamme Gustaf den bste. Han emottog ett på folk, näringar och näringsflit utblottadt land, som länge varit en blodig tummelplats för utländskt våld och inhemsk oenighet; för att upphjelpa näringarne och i afseende på dem göra landet lika oberoende sorn han gjort det emot utländsk öfvermage nödgades han införskrifva Tyska mästare och tillåta dem, att njuta samma privilegier som voro införda uti deras af små Stater och mägtiga Städer bestående land; der hade Skråinrättningarne vunnit burskap. Jag medgifver äfven att de vid införandet här medförde nytta, men frågar: göra de ännu lika nytta, befordra de uti vårt vid - 392 Den 15 Februarii. sträckta fädernesland, der egenteligen endast s:ne större Städer finnas, lika Ordning, lika visshet om förfärdigande af goda varor, lika tilltagande näringsflit och näringshåg, sorn dermed varit åsyftad, och är ett systeme, 60m uti i6:de Sedet gagnade Tyska Hanspstäderna, nu mera nyttigt i Sverige eller bör det, om äfven skadeligt, bibehållas för dess Germaniska anda? Jag nekar det dristigt och tror att Svenska folket,. sorn från oberoende förfäder ärft egen nationalanda, bör uti den uppsöka grunden til sina lagar och efter den inrätta dem. Af samma anledningar som Gustaf den Itste vid införskrifvandet af Tyska handtverkare tillät dem bibehålla sina Skråordningar, af lika anledningar medförde de Bruksidkare och smeder, som Konungarne Carl den 9tde och Gustaf den e:dre Adolph med Here af Sveriges omtänksamme Regenter från utländske orter införde de privilegier# och ordningar, hvilka voro gällande uti de land derifrån de kommo, och af anförda skäl böra äfven desse nu undergå ändring uti allt som lägger hinder uti näringarnes tillväxt och förkofran. Nu frågas: i:o Äro