Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det svåraste torde blifva Häradssyners granskning af HofRätten, då denna granskning har b‘hof af eQ högre syneförrättning på stället, men som det skulle vart högst önskansvärdt, att vinna ändamålet, och denna svårighet synes mig vara det störIta, må hända enda hindret, får j»g anhålla »j Junit t. nl om Stcrremiss, i förhoppning, att LagUtskotSet, vid ytterligare betragtande af det nyttiga i förändringen, möjeligen skulle kunna uppfinna och föreslå något medel , att ju förr desto heldre göra dea verkställbar. Herr Munck af Roseii/kjöld: Herr Tham har tagit LagmansRätterne mera i försvar ätt Lagutskottet sjelf9 som åtminstone medgifvit nyttan af deras afskaffande sedan LagComittéens förslag blifvit utarbetadt. Det skäl Herr Tham serskildt anfort, att målens antal skulle ökas i HofRätterne, ar väl möjligt, men vore åtminstone ej så skadligt, som att Lagmans* Rätterne måste förlänga Rättegingarne, då dt blott äro tillsammans en gäng om året, då HofRätterne deremot äro permanente. I öfrigt ir det osäkert, huru snart LagComittéens förslag kommer att framläggas för Riksens Ständer, och ännu mera; huru snart den nya Lagen kan komma att promulgera*. Jag får således för min del anhålla om återremiss. Skuls le LagmansRätternes upphäfvande ej bifallas, förbehåller jag mig, att i sammanhang med den motion sorn gifvit anledning till denna öfverläggning, få afgifva en ny motion nemligen att LagmansRätterne 2:ne gånger om året skola sammanträda. Herr Lefrin, Johnn Pehr: Äfven j»g vå gar, lika med Herr Tham, taga LagmansRätternes parti , mera än Lagutskottet gjort. Jag vill korteligen framställa min åsigt den kan icke vara grundad på erfarenheten, men p« 558 iOen 25 Junti t. rit. det historiska af LagmansRätternes Och HäradsRätternes tillkomst. Vi veta alla» att i äldsta tider då vi hade fått en ordnad Lagskipning, voro instantierne tre?
Maj:t låtit från länen infordra de för ändamålet nödiga uppgifter, deraf sig visat, att omförmälda förändring i salpelerhjelpens utgörande skulle för de i orten förlagde Regementen och Corpser medföra en Iöningsminskning af tillhopa 5,833 R:dr 42 sk. 4 rst. efter medellals-beräkning under tio år; sä, enär vid den år 1833 skedda lönereglering för In deldta Arméen, denna tillgång tagits i beräkning, finnér Kongl. Maj':t t nödigt att, samtidigt med förändringen i salpeterhjelpens utgörande, ett anslag, motsvarande minskningen uti ifrågavarande Regementens aflöningstillgångar, varder anvisadt; men då, i afseende å det i RiksStaten utförda kontanta anslaget för Kavallerioch Jnfanteri-Regementerna, äfven förekommer, att det vid 1844 och 1845 årens Riksdag från 6:te lill 4:de Hufvudtiteln öfverflyttade belopp af 1,414 R:dr 27 sk. 2 rst., utgörande en långt förut ät Skaraborgs Regemente tilldelad ersättning för jordförluster, i följd af Götha Kanals anläggning, icke behöfde användas, och icke eller utgått till större del, än 216 R:dr 32 sk., af anledning, som i närlagde Stalsråds-protokoll öfver Landtförsvars-Ärenden för den 9:de dennes finnes fullständigt ulredt, föreslår Kongl. Majit, att den genom sistnämnda förhållande uppkomna behållningen, utgörande 1,197 R:dr 43 sk. 2 rst., må afdragas från det förstnämnda ersättnings-anslaget, och således, i stället för 5,833 R:dr 42 sk. 4 rst., Rikets Ständer måtte i penningar anvisa endast 4,635: 47.
Alldrig kan Bonden blifva någon timma syssellös, vid sitt Gårdsbruk, om han är rätt omtänksam. — Jag kan icke undgå att i förbigående anmärka, huru rakt detta förslag om Allmän Näringsfrihet för Landtrriannen är stridande emot det nog allmänna påståendet, att Bonden skulle befrias från skjutsning, väghållning, öfverflödiga Helgdagar, Husförhör rn. in. för att ej bortspilla hans dyrbara tid, så att jag skall anse .den för en stor Mästare, som till en punkt kan förena Sveriges Bikes Höglofl. Ständers serskildta tankar. Jag känner Landtbrukare, sorn varit kunnige Smeder, Gelbgjutare, Klockmakare, Svarfvare, Snickare, Timmermän o. s. v» Men alltid har jag funnit, att deras Jordbruk legat under, odi orsaken är klar: Jordbruket fordrar jemn tillsyn i alla omfattningar, det fordrar trälsamt arbete, vaksamhet, ihärdighet; Men att gjuta en knapp, göra en klocka, svarfva en tunntapp — är roligare och ger hastigare vinst, än att samla gödsel, gräfva ett dike, beså en åker. Ingenting skulle alltså efter min tanka vara skadligare för Jordbruket, än handtverkerier i Åkerbrukarens hand. Om jag trodde det behöfvas, att detaillera alla hinder, sorn derigenom skola läggas för hans yrke, och alla olägenheter som deraf skulle flyta för den production, som honom egenteligen tillhör, så skulle ingenting vara lättare. Landtrnannen Lagoch Besvärs-Utskottens Betänkan/len. 349 har na den rättigheten, att göra sjelf hvad hart behöfver, att äfven hjelpa en granne* om han tillitas. Han har den rättigheten, att antaga Gerningsmän för sina nödigaste Handtverks-behof. Jag kan ej inse skäl, att utvidga denna Handtverks - rättighet tili undergång för en Medborgare - Klass, till skada för Landtbrukaren sjelf, och till en ostridig förlust för Landets reelaste production. Man säger, att Handtverks - arbeten skola härigenom lemnäs för bättre pris.
M:t bör vara dermed missbelåten; det är i alla händelser blott en ringa del af de medel, som erfor - Den 28 April f. m. 633 dras för genomförande af den behöfliga organisationen af veterinärväsendet, men om anslaget bestämmes att utgå endast under ett år, så lemnar jag derhän, huruvida man till den ifrågavarande tjensten kan få en fullt kompetent person. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall tiil Utsk:ts hemställan och afslag å Bonde-St:ts inbjudning, dels afslag å Utsk:ts hemställan samt bifall till inbjudningen, och dels af Hr Huss, att B, o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte på det sätt bifalla inbjudningen, atl det ifrågavarande anslaget beviljades endast för nästa statsregleringsperiod. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och afslag å Bonde-St:ts inbjudning, hvarvid svarades många nej, blandade med ja, sedermera propos. på afslag å Utsk:ts hemställan oell antagande af inbjudningen, då svaren utföilo med många ja, blandade med nej, och slutligen propos. på bifall till Hr Huss’ yrkande, hvilken propos. besvarades med mångå nej jemte några ja; hvarefter och sedan propos. på afslag å Utslcts hemställan samt antagande af Bonde-St:ts inbjudning förnyats samt med manga ja och åtskilliga nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. 87:de punkten. Utsk:ts hemställan bifölls. Den vidare löredragniugen al Utlåtit biel' härefter uppskjuten till e. m-.s plenum. Frih. von Schwerin, Jules: Jag får anhålla, att I\. o. Ad. måtte utse två suppleanter i Banko-Utskit.
Små od) en half procent af förra åretö benådning, pilfelt afgift inne^åffeö mib årliga ittbelningar od) af 33ergd Små procent af ben behållna infontft, be attfeö gifma. Äinttöfö^öruf, i Små Stater: $örjta ©lafien ... ®:co 9Z:br 4: — Olibra b:o , 2: — Älittgc Små ©lafier: $örfla ©(a|}eit . £8:co 9?:br 42: 24. 2litbra b:o „ 8: — ®ilfmctmctE erlägga SBemiditiug meb Små od) en l)atf procent af förra åretö behållning, hmilfen afgift af 2Öerfetö Sidponent, mib årliga ittbelntngeit, tnnehådeö och till meöerbörattbe Uppbörböntan aflemna^, på lifa fått od) meb lifa mitfor, font förut ont $al)lu ©ritfmor ftabgabt ftnned. 0ff.p|)6bt)ggeri 1:0 gör rättigheten titt ffogdfåitg, på Äroitand, emot recognition, titt Prtd, .ippttor etter ©rttfivor itpplåtna, allmänningar erlägged för pwatje ftafrunt eller motfmaranbe 18 tunnor $ol . SS:co —t 6 ff. 2:o Afgifteit beräfnaö efter bet belopp meb etter fot, för pmtlfet tecogtiitiond §. 27. i:o gör följattbe på lanbet boeitbe perfoner (fall afgifteit, få mtba ben ide, beräfnab till £ioå od) en half procent af infomfieit, uppgår till högre belopp, än be pär liebau utfatta pögfta ©taf-afgifter, i pandet fall nämtiba procent SBtjggmajiarc, fiättö
Icke heller kunna väl enskilda bolag begära i detta fall en större frihet än de lagar medgifva, som långt före deras stiftande funnos. De jernvägar m. m., som af farhåga för ett sådant stadgande icke anläggas eller icke bära sig, torde blifva få; och det utrymme, som på sådant sätt qvarstår, åt en »oskyldig förströelse», vara alldeles tillräckligt. På grund häraf vågar jag, för min del, fortfarande yrka en underdånig anhållan i den riktning jag ofvan tillkännagifvit, och tror, att om ock Sverige skulle sålunda komma att stå ensamt bland Europas nationer, denna egenhet icke vöre den sämsta, och väl värd att läggas i vågskålen mot andra, hvilka, med mer eller mindre skäl, oss tillerkännas. Häruti instämde: Herr Biskop Millén, Kontrakts-prosten J. Janzon, Prosten J. Collén, Komminister E. Malmborg, Kyrkoherden Ternström, Kontrakts-prosten Lodell och Komminister Lexell. Derjemte har Biksdags-fullmägtigen J. M. Lundahl från Skaraborgs län, för sin del, åberopat en från hans kommittenter inom Gudhems härad honom tillsänd skrift, så lydande: »Til! Biksdags-fullmägtigen för Gudhems härad! Då det dyrbara förtroendet att i Riks-församlingen föra häradets talan blifvit Eder lemnadt, så veta vi väl, att I håfven att rådföra endast Edert eget samvete och icke kan bindas genom några instruktioner från kommittenterna. Likväl äro vi öfvertygade, att I med nöje erfaren kommittenternas önskningar, och att I äfven gerna gån dem till mötes, så vida I finnen dem öfverensstämma med det rätta och nyttiga. Det är derföre vi med tillförsigt gå att framställa ett och annat, som lig ger oss på hjertat, hvars genomdrifvande förekommer oss särdeles vigtigt. De ärenden, som vid en riksdag måste afgöras, äro mångartade och kunna hvart och ett ur sin synpunkt vara af vigt.
Majit täcktes i Nåder förordna, det postiljoner, som skjutsa snällposter, ej må färdas fortare, än en mil på en timmas tid; med frånträdande hvaraf Utskotten afgifvit förändrade yttranden å slutet af pag. 6 och å början af pag. 7 uti Utlåtandet, N.o 189. Med ogillande af Utlåtandet, N:o 189, godkändes Utskottens hemställan i Betänkandet, N;o io5. 9:0 Yttiandet, pag, 8 af Betänkandet, N;o io5, med tillägg å början af pag. 6 af Utlåtandet, N:o 189^ angående frågorna om anskaffande af herberge för de skjutsande och stallrum för deras hästar vid PostContoren. Bifölls. Pi ot. IJtdr. den 5 Maj 18 ju 10:0 Tillstyrkandet, pag. 9, i Betänkandet, JNT;o io5, i afseende på bestämmandet af viss vigt, såsom lass för en häst, äfven med tillämpning föreningen; och 11:0 Yttrandet å samma sida af Betänkandet, N:o io5, öfver gjord framställning, att erläggandet af bevillning för posthemman må upphöra. Bifollos. och 12:0 Yttrandet, pag. 7 af Utlåtandet, N:o 189, öfver väckta förslag, dels om ökadt anslag för militaire embetsoch tjenstemäns resekostnader, dels om uppförandet af posthus på allmän bekostnad, i hvarje stad. Gillades. S. D. Föredrogos ej mindre Expeditions-Utskottets Memorial, N:o 44» i anledning af erhållen återremiss å Skrifvelse-förslagel, N:o 146, angående förlängning af de med Rusthållare vid åtskilliga afsutna Regementen och Corpsen afslutade contract om häst-vacances utgörande, än äfven nytt, under JN;o 317, afgifvet förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i berörde ämne.
Hennes far hade redan några år varit död och lemnat efter sig en betydlig förmögenhet. Ingrid var "en rik arftagerska". Hennes yttre var vackert, kanske idealiskt. Hon var en blondine, skär och genomskinlig, hvarmed jag menar, att hennes själ, klar och skär, stod att läsa i dunkelblå ögon. Oaktadt vi voro slägt, hade vi aldrig sett hvarann förrän denna sommar. Jag var stolt och skygg; att göra bekantskap med rika slägtingar var för mig en plågsam tanke. Men på Melias förord gjorde jag dem den äran. Den första visiten en gång gjord förde med sig flera andra och de lyckligaste dagar jag nånsin haft, dagar, då all tid försvann och det hela var en sekund, kort men betydelsefull, dem hade jag på Toiwola. Men ack och ve, att det ej var för Ingrids skull utan för Melias! Hade jag förr sett Ingrid, så hade jag troligen förstår du syftningen af detta troligen, min vän? kommit att älska henne och älskats tillbaka. Och denna kärlek hade blifvit lycklig, ty hon var rik på jordiskt gods utan att vara fattig på himmelskt. Hjertat, fängsladt af skönheten, hade fått ett band starkt nog att icke sönderslitas af Melia Saida. Vanan så heter det. Nu var det Melia, som hade försprånget och jag blef icke hvad man kallar lycklig, månne ens belönad? Dock hvem vill klandra ödet! Ingrid blef månen, som lopp kring min stjerna, Melia blef stjernan. Omgifven af störande naturer, fann jag mig på Kuusisto aldrig så väl med Melia, som på Toiwola; och der sågos vi äfven oftast. Ingrids närvaro skadade icke kärlekens blomma, ty hon var såsom ett skyddande arlaregn. Ja äfven oaktadt Melia icke var der, voro timmarna på Toiwola mig dock rätt ljufva, ty Ingrid förstod Melia så väl, att det var mig en glädje. Det var på Toiwola. En vacker eftermiddag voro vi tre ute att spatsera. Vi satte oss ner vid vägen, der han på engång kröker och höjer sig. Utsigten var den vackraste: till höger hade vi sjö, till venster likaså och emellan båda gick en ås, beväxt med granar och björkar.
Ridderstapec och Adeln anse inskränkning i denna tid böra äga rum, sä sär jag ödmjukeligen förestå, om icke wid hwarje sörcskrifwen Revision, wal till Fullmägtig afRiddsrstavek och Adeln sä wäl i Banque» som Riksgälds - Den r4 November. 657 ZäldsConkoiret, mä werkställas med rättighet för Fullmägtige att wid twenne Revisioner ater kunna inwäl, as, och att dcrmid iakltages oen förändring i watsättet, att -e i Revisionen deltagande Ledamöter af Ridderffapet och Adeln äswen mage deltaga i besia wal >emte RiddarehusDirectionen i likhet med det wal, som lill nya Revisorer' i de afgäendes ställe förrättas, och det sa mycket häldre som Revisorerne genom deras befattning allena äro i tillfälle att med säkerhet bedömma, huruwida Fullmägtige gjort siz förtjente af sitt Ständs fortfarande förtroende LadeS pä Bordet. friherre bjerta, ^xel, utbad sig fä, i följd af det honom uppdragne förtroende att wara Ridderftapet och Adelns ombud wid uppteckningen af f. Konungens egendom, uppläsa följande: Mu torde det tillätas mig att för Högloflig^ Ridderffapet och Adeln, ödmjukast, fä uppläsa och öfwerlämna, det mig tillstälda Transumtet, af Bouppteckningen öfwer för detta Konungens, samt Drottningens, jemte öfriga Famillens Egendom; Hwaraf Högloft. Ridderffapet och Adeln kan inhämta beloppet, af den uppgifna förmögenheten; För widlöstigt blefwe del att här uppgifna, alla de frägor jag under loppet af denna förrättning tilltrott mig kunna göra, utan att förwandla eaenffapen af den mig uppdragna befattning, eller utsträcka begreppet af den mig gifna instruktion, utöfwer den förstning, som wid alla Bouppteckningar bör ägs Zjerde Band8z, 84- rum.
Förekommen uti hvad jag ville säga af Grefve Frölich och Friherre Anckarswärd, förenar jag mig uti anhållan om antagande af den förstnämndes förslag till Contraproposition; och ber att, i anledning af hvad Friherre Boije anfört om rättigheten att kunna mildra det först fattade beslutet, få erindra, att då mildringen skall ske genom borttagande af föreskrifne vilkor, synes den mig förvandlas till en förändring, som jag icke anser behörig; hvadan Friherre Boijes yttrande i denna del torde böra förfalla. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik: Då Friherre Anckarswärd nu mera återkallat de anmärkningar han gjort emot RiksgäldsContorets Fullmägtiges behandlingssätt af förevarande fråga, har jag ej behof att tillvägabringa den vederläggning jag eljest ämnat. Jag vill derföre blott meddela några upplysningar, huru Fullmäktige förfarit med detta ärende. Då Fullmägtige ernottogo Ständernes beslut, att RiksgäldsContoret skulle till arbetets fortsättning vid Götha Canal genast utbetala 100,000 R:dr, funno de af det ProtocollsUtdrag, hvari detta beslut innefattas, att det skulle ske emot Den 4 Maji f. m. 39 Directionens ansvarighet för medlens användande och Bolagets förbindelse för återbetalningen, om så erfordrades. Vid. fråga om medlens lyftning bunde Directionen endast förete sin egen förbindelse, men icke någon af Bolaget, och ej heller skaffa någon sådan förrän vid blifvande Bolagsstämma. Fullmägtige, som ansågo för sin första pligt att tillse, det Rikets Ständers beslut fullkomligen uppfylldes, kunde, enär Bolagets betalningsförbindelse brast, icke utlemna penningarne, och skulle måhända gjort sig oförtjente af Rikets Ständers förtroende, om de handlat annorlunda. Emedlertid och då ej heller lick förbises, att Ständerne föreskrifvit, det utbetalningen genast borde ske, och derjemte inträlfade, attStänderne voro på stället församlade, ansågo Fullmägtige sig böra anmäla förhållandet lios deras närmaste Principal, StatsUtskottet, för alt inhämta utlåtande, huru förhållas borde.
En mängd sådane Slafva alltid vid hvarje mantalsskrifning förekommit om rätta skaltskrifningsorten enligt 46 §, och om tillvaron hos olika individer af de egenskaper eller villkor, som, enligt 144 § 3 morn., berättiga till befrielse ifrån afgift. Flere torde efter detta, med afseende på den nya fattig vårds-förordningen, förekomma. Dessa frågor måste på stället afgöras, på det att personerne måtte blifva i mantalslängden uppförde och för bestämmandet af den kolumn, i hvilken de skola införas. Afgörandet beror åter på omdömet hos den eller dero, som tillämpa författningen. Men på hvilkens omdöme beror detta afgörande? Derpå gifver författningen icke bestämdt svar och af Bevillnings-utskottets ledamöter stod det ej heller att tillförlitligt erhålla. Somlige förmenade, att det berodde ”på lanclshöfdingens ombud ” andre ”på samtlige de versöner, som hade åliggandet öjvervara mantalskrijningen ” några åter ”vä häradsskrifvarén och andra ”på ingen,” alldenstund, sade roan, här ej vo re frågan om beslut, utan blott en förberedande åtgärd. Men så snart någon åtgärd skall vidtagas, måste också frågan, huru och på hvad sätt det skall ske, ifrågakomma, det vill här säga: det måste på stället afgöras, huru författningen skall tillämpas. Väl medgifver jag, att författningens 46 § andra moment gifver någon anledning till den förmodan, att det är skattskrifvaren, på hvars arbitrage afgörandet skulle bero; men dels är detta icke i författningen tydligt utsagdt, dels anser jag, att det vore oiätt att åt honom ensam upplåta denna makt. Skall väl laudshöfdingens ombud sitta vid mantalsförrättningen såsom en siffra, eller på sin höjd såsom ett vittne? Hvem bör bättre än presten och länsman känna folket, deras tillgångar och arbetsförmåga? Skall ej socknen kollektivt, hvars gemensamma fördel i så hetydlig mån fordrar uppmärksamhet på mantalsskrifningen, hafva något inflytande?
I allmänhet skulle jag anse som önskvärdt, om möjligast få förändringar funnes nödige i det förslag, som nu blifvit inför Ridderskapet och Adeln framställt, emedan i alla händelser detsamma, för sin längds skull och den mängd af mindre detailler som deruti förekomma, fordrar tid. Beträffande hvad Grefve Frölich särskilt anfört emot den föreslagne 1 §:n, så synes mig äfven, lika med hvad Friherre Rålamb nyss yttrat, det icke vara af något hufvudsakligt intresse, antingen denna framställning vinner framgång eller icke. Grefve Frölich har ganska rätt deruti, att 86 § Reg.Formen är grunden för hela TryckfrihetsLagen. Huruvida denna grund, frahistäld i Tryckfrihetslagens ingress, skall sjönas såsom mera på sitt ställe, än som den nu af ConstitulionsUtskottet blifvit föreslagen, är en annan fråga. I allmänhet äro ingresser ett slags mer eller mindre oraloriska sätt att ingå i ämnen. Men då 86 §:ns åberopande är till sin natur en definition, emedan sjelfva 86 § är det, skulle jag, äfven utan att gensaga Grefve Frölichs tanke att den bör främst finnas i lagen, tro detta ändamål vara uppfyldt, då åberopa'ndet står i lagens i § isoleradt. Frågan synes mig således icke vara af oändeligen slör vigt. Stöde 86 §:n i ingressen, stöde den främst. Stående som nu i I § och isolerad, tyckes mig, att den äfven på sitt sätt står främst, 5g H. 11* i64 Den 27 Ja nu ar i i f. ra. emedan den utgör en grundval för det Öfriga. Jag hemställer således till Herr Grefven, om han anser denna anmärkning af nog vigt alt kräfva en ytterligare deliberation. Grefve Frölich: Det kan hända att jag ur Juridiska åsigter går strängare till väga, än man i allmänhet gör, i synnerhet då man vill snart från saken. För min del skall jag ej vara angelägen att göra mångå ändringar i förslaget, och örn Utskottet varit lika litet angelägen om att göra dem, hade vi varit lättast och häst från denna sak.
Sedan Kongl. Majit nu i Nåder tillkännagif. vit att, med begagnande nf den rätt Riksens Ständer uti underdånig skrifvelse af den 16 Juli 1812 lemnat Kongl. Majit, anslagit Ulricsdahls Kongk Dustslott till en Invalid-Inrättning för ål. derstigne och blésserade Krisman, hvarigenom det upphört att kunna användas till Enkesäte för Hennes Kongl. Majit Drottningen, samt arrendet af de Kungsgården underlydande hemman och lägenheter ingår till Stats-Verket; ' så tillstyrker Stats-Utskottet med desto större tillfredsställelse Riksens Ständer att åt H. K. M. Drottningen erbjuda gclj öfverlåta förvaltningen och dispositionen af Bo - 440 Sta ts-Utskotte ts Betänltanden. sersbergs Kungsgård på lika sätt och -vilkor, som den till Hans Maj:t Konungen blifvit öfverlem. nåd, att begagnas vid det bedröfiiga fall, det Gud Nådeligen fördröje, att Hennes Kongl. Maj:t blefve i Enkostånd försatt, som Riksens Ständer med denna öfverlåtelse uppfylla Kongl. Maj:ts Nådiga önskan; Och derom underdånig skrifvelse lärer till Kongl. Maj:t afla tas. Detta hemställes vördsamligen till Riksens Höglofl. Stan. v.ers afgörande. Stockholm den 3 September 1823. Ankom den 5 Sept. 1823. Riksens Höglofl. Ständers StatsUtskotts Memorial,* i följd af återremiss uti frågan om Expectance Lön för Cornetten Friherre Casimir Sparre.
Vid uppskattningen af boställe, hvars grundränta ingår bland boställshafvarens löneförmåner och vid bestämmandet af den för dem belöpande bevillningsafgift blifvit tagen i beräkning, skall denna räntas belopp afdragas från boställets behållna afkastning. § 7- Sedan hvar och en fast egendom det år, då allmänna bevillningen med tillämpning af utfärdad ny bevillningsstadga första gången påförts, blifvit enligt föresknfna taxeringsgrunder till sitt verkliga värde uppskattad, må detta värde, under de år samma bevillningsstadga är gällande, bibehållas oförändradt, såvida icke egendomens taxeringsvärde antingen genom nyeller tillbyggnader, nya fabriksanläggningar elier andra inrättningar blifvit under tiden i betydligare mån förhöjdt, eller genom inträffad eldsvåda, vattenflöde eller af annan dylik anledning märkligen förminskats; i hvilka fall sagda värde bör jemkas efter de förändringar, egendomen undergått. B ev-Korn. Bet. 19 1 Uppskattning af inkomst utaf bergsbruk och dertill hörande näringar samt qvarnar och fabriker m. fl. verk och inrättningar. Vid beräkningen af den behållna årliga inkomsten utaf bruk och fabrik saint annan dertill hänförlig inrättning, jemföras värdena å der under sednast förflutna år tillverkade eller förädlade varor och härvid använda råämnen, jemte öfriga med dessa varors tillverkning eller förädling förenade kostnader; och då tillverkningarnas mängd, i förening med de behandlade och frambringade varornas ökade värde, i allmänhet måste utgöra säkraste grunden för bedömande af vinsten å hvarje särskildt verks eller fabriks rörelse, böra taxeringsmännen derom förskaffa sig tillförlitliga och fullständiga underrättelser. För bruk eller fabrik, dervid hvarken under det nästföregångna eller under det löpande året någon rörelse drifvits, påföres icke inkomstbevillning.