Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
lVlajtt i underdanigliel osverlemnadl, ej mindre ell salund» usiprölladl förslag lill n^ In^v», lerings-Ordning, älsäljdl »s Lomileens serskild» underdänig» Lelänkande, lin oek 8loekIioIms 8lads Inc^varlerings-Lommissions deröfver »sgisna utlåtande; livarjeinte, oell dä Kongl. Uaj:l dereller sunnil godt alt i amuel jemväl lät» lior» 8l»dens samtlige In^varterings-giHare, dess» sistnämndes underdänig» yttrande »sven lill Kongl. lVI»j:l inkommit. i^s dess» liandlingar inliemlas: »lt Lommillerade säsom en »llmäir grund antagit, »ll In^vgrlerings-räll endast lillkomme 6»rnisonen, »k livilken valil ocli värd inom Iiut vudsladen kesärjes; »ll Lommillerade säledes» 1 del underdåniga förslaget lill garnisonerande Irupper laärslädes, lalott lränlort "8ve» Lis-6arde, Lis-Oardel lill Näst, ^.ndr» Lik-Oardet» 8ve» ^rtille, i-Iiegemenle , Ingenieur-Lorpsen samt 8ladens IVlililair-Lor^s,'' elrurn Lommillerade doeli, med afseende » nu förevarande kärliällanden, ansell sig i denns del laär» liemställ» 2:ne alternativ, »s livilk» del en» derjemte inneliäller, »ll, "intilldess annorlunda derom körordoas, inkvartering sk staden kommer »ll utgöras jemväl sär lus-Levärings-klegementet, Lenersl4liljul»nls-Lxjiedilionen sär Armeen, lo^ogralisk» Lorisen oelr ^rlitleri - H-7. 07/ A. Lo frök.
Ex Protocollo C. M. Robsahm. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande Stats-Utskottets Betänkanden : 1:0 af den jgtde Juli, hvilket den 2 3ldje lades på bordet, angående eftergift af en yppad brist uti Quarntullen eller Mantals-penningarna för Stockholms Stad; 2.’o Den 3 7 Juli• 233 3:0 likaledes, angående sökt befrielse från ansvarighet för aflidne Uandt-Rentmästaren von Sydows Balance; 3:0 likaledes, om Begrafnings-hjelpen för Sterbhus efter Embets och Tjenstemän vid Civil Staten, med indeldt Eön; 4:0 af den a 1 Juli, som äfven den 2 3lades på bordet, om anslag af medel till Allmänna Arbetsoch Corrections-Hus; 5:0 af den 2 4'.de Juli, hvilket ifrån den 2Ö:te Juli hvilat på bordet, om anslag af löner för tillökt antal Ledamöter och Betjening i Kongl. Götha Hofrätt; 6:0 likaledes, angående aflöningen vid Ge-' neral Assistance-Contoiret; 7:0 likaledes, om aflöningen vid RiksgäldsContoiret; och g:o likaledes om förhöjningen af Honorarium för Rikets Ständers Fullrnägtiga derstädes. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn.
Prot. 1834, $ Sami. 2 Afd. usta Häftet. 2 Sevillu.- Lagsamt Allm. Besv. och Oecon.-Ulskottens Betänkande IT.-o t,. förlägenhet att desamma afyttra; alltså, och då det dessutom är att förmoda, att endast en framställning om bränvins-hrännings-förbud, hvarom underrättelsen snart kringspriddes, ofelbart skulle föranleda en större ansträngning i bränvinstillverkningen, så att, om också ett förbud af Kongl. Maj:t bifölles, sedan Rikets Höglofl. Ständer, måhända icke utan tidsutdrägt, ventilerat och afgjort ämnet, de fleste bränvins-tillverkare, innan detsamma blifvit utfärdadt, i allt fall skulle medhinna den tillämnade tillverkningen för året, hvarigenom således den med ett förbud i berörde afseende åsyftade verkan i det närmaste skulle alldeles förfelas, finna Utskotten sig icke kunna tillstyrka någon framställning hos Kongl. Maj:t, att bränvins-bränningen genast må varda inställd. Under bifogande af flera Ledamöters inom Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet afgifne serskilda mening i ämnet, varder sådant allt till Rikets Höglofl. Ständers närmare pröfning vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 25 Mars 1834- På Bevillnings Utskottets vägnar På Höglofl. Pudderskapets och Adeln* LedaPå Högvördige Preste-Ståndets Ledamöters vägnar möters vägnar G. E. Frölich. Pehr P. Svedelius. På Vallöf!. Borgare-Ståndets Ledamöters På Hedervärda Bonde-Ståndets Ledavägnar möters vägnar M. Grapengiesser. Gustaf Larsson. På Lag-Utskottets vägnar På Höglofl. Ridderskapets och Adelns LedaPå Högvördfge Preste-Ståndets; Ledamöters vägnar möters vägnar O. TV. Stael von Holstein. L. G. Mittag. På Vällofl.
Till denna Aflöningsbrist, som, efter InterimsStatens successiva tillökning i nion af IndragningsStatens minskning, utgjort och ännu utgör omkring 3o,ooo R:dr årligen, hafva Medel blifvit anviste af Tionde HufvudTitelns Anslag för FörsvarsVerket i allmänhet, hvilket deremot blifvit lättadt genom öfverflyttning till AflöningsStaten af Coopvaerdie-Karlars underhåll m. tn. omkring B c t ä n k a n d e n, N:o i5i. 335 R:dr j4,ooo. och minskning i Beklädnadskostnaden för det till mindre styrka reducerade SjöArtillerieManskapet, omkr, 18,000. varande den å nya Staten uppförde Militaire-AflÖningen öfverhufvud till \ utförd under namn af TjenstgöringsPenningar, hvilka endast under activ tjenstgöring få uppbäras; och få Besparingar derå användas till ReseStipendier åt skicklige Officerare och Underofficerare till ett sammanlagdt belopp af högst 7000 R:dr ari. 4:o K. Förvaltningen af Sjöärenderna, som, enl. K. Brefvet af d. 2 Nov. 1824» från 1825 års början ägt att till disposition och redovisning summariskt från StatsYerket emottaga Tionde HufvudTitelns Anslag, har vidare upplyst, att Besparingarne å LöningsStaterne utgjort för År 1825 3. deraf blifvit använde till Löner, Arfvoden, ExpectanceLöner, Lönefyllnader och Ersättningar samt Afgifter till PensionsCassor År 1825 Begrafningshjelp År 1825 Inqvarteringspenningar Rese-Stipendier År 1825 1826 1827 1828 Tills. Af återstoden 4'1>25'3 R:dr 16 sk. 3 r. hafva dels blifvit disponerade till godtgörande af kostnader för serskild te Sjö-expeditioner:
Presteståndet, af Prosten Grape: att, i enlighet med den af Utskottet yttrade grundsats, att hälst tillstyrka löneförhöjningar åt de Embetsoch Tjenstemän, hvilka deraf voro i största behof, Utskottet icke hade bort glömma Kronofogdarne i de Norra Länen, om löneförbättring för hvilka motion blifvit väckt; och då Utskottet åt en nyligen tillkommen Kronofogde i Norrbottens Län föreslagit 800 R:dr B:co i lön, under erkännande att samma lön, fastän dubbelt högre än hvad Kronofogdarne i Orten uppbure, icke kunde i närvarande tider mindre bestämmas, hade i följd deraf ock; de, som således åtnjöto hälften af hvad de minst borde uppbära, bordt anses vara i största behof af löneförbättring: alt en stor ojemnhet låge uti Utskottets förslag, att åt LandsKameierareq i Westerbottens Län, I B e t ä n k a n de n, N:o 237. 61 som förut i lön uppbure 857 R:dr 27 slt. eller dubbelt mera än Kronofogdarne, tillstyrka löneförhöjning af3ooR:dr, eller nära Jtd&lar af hela Kronofogde-lönen, men åt Kronofogdarne ingen, derigenom desse senares lön, som förhölle sig för närvarande till LandsKamererarnes såsom 9 till 17, och enligt K. M:ts Nåd. Proposition skolat komma att blifva såsom 10 till 11, hädanefter blefve som 9 till 23: att vid undersökning af de skäl, som blifvit åberopade för löntillökningen åt LandsKamererarne i de Norra Länen, samma skäl skulle tala högre till förmon för Kronofogdarne derstädes, emedan FögderiDistricterne i Westerbotten voro desamma som de från längre tider varit, och folkmängden inom hvardera Fögderiet säkert under de sistförflutne 5o åren vunnit en tillvext af minst 5o procent, hvarigenom förökadt Tjenstebesvär för Fogdarne uppkommit; men då i Norrbottens
Prot. 1840. 9 Sami. 1 Band. 108 858 Prot. Utdr. d. 5 De c. 1840. emot Öfver-Ståthållare-Embetets och Konungens öfrige Befallningshafvandes beslut 2 mål, angående brott emot Polis-författningarne, m. m. N:o 161, i anledning af vackt motion om ändring af 9 och 10 Capitlen Kyrkolagen. N:o 162, i anledning af väckt fråga om lagstiftning för Hypotheks-föreningar. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 2 dennes på bordet lagda Betänkande IS:o 88, i fråga om vissa förmoners beviljande för invånarne inom Vesteroch Norrbottens Län. S. D. Då nu ånyo föredrogos ej mindre Stalssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 1 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 86, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 10, angående inrättandet af Navigations-skolor, m. m., an ock Vällofl.
St. förr alltid gjort, då de visste hvad de gjorde i afseende på grundlagarnes tillämpning, och man kan icke nu advocera sig derifrån, ulan alt göra sig skyldig till lagbrott. Jag har uti ett föregtde plenum upplyst, huru R. St. gingo till - Den 25 September. 425 väga vid 1809 3rs riksdag uti ett mål, deruti R. St. icke hade ensam lagstiftande rätt. lili förstärkt StatsUtsk. beslöts nemi. då, ali alla kungsgårdar skulle försäljas. Första handläggningen inom Stånden skedde efter 73 §. Men då StatsUtsk. sedermera inkom med förfrågan huruvida det fattade beslutet om kungsgårdarnes försäljande skulle vid uppgörande af den då under utarbetning varande statsregel ingen tillämpas, stannade två Stånd emot två, hvadan StatsUtsk. fick sig uppdraget alt till följd af de skiljaktiga besluten uppgöra förslag till votering i förstärkt Ulsk. Således kom man till ett sådant resultat, blott derföre alt man icke ville skilja en lagstiftningsfråga från statsregleringen, utan behandla dem båda efter 09 § Reg.F., ehuru den förra tydligen hörer under 73 §. Vi hafva lyckligtvis ännu icke kommit derhän, och icke heller lill det förhållande, Som åsyftas med det på bordet lill nästa riksdag hvilande förslaget från Const.Utsk., hvarigenom R. Sits beslut skulle blifva underkastadt pröfning af elt välfärdsUlsk. under namn af Const.Utsk., som, i händelse af skiljaktiga åsigter RiksSltn emellan, ägde afgöra hvilka frågor skulle gå till förstärkt StatsUtsk. Jag tillstyrker att R. o. Ad. måtte fatta det beslut, som Hr von Hartmansdorff påyrkat. Hr von Hartmansdorff: Gr. Lagerbjelke har, såsom skäl för denna voter:spropos:s gillande, åberopat, alt sjelfva saken ehuru den nu etil. mitt förmenande, skulle röra presterskapets privilegier likväl då den sednast förevar blef framställd till R. o. Ad:s bifall.
Kursen, som 1832 under vida bättre handelsförhållanden stod på 149 s., hade otvifvelaktigt gått upp till 200 s.; alla penningafhandlingar och alla industriella beräkningar skulle förvandlats till ett lottspel, och må man icke tro, alt de näringar, som nu lida, skulle fått en slags ersättning i ett högre nominalpris å deras producter. Erfarenheten frän åren 183 i —1833 visar, att med ett osäkert, aldrig beräkneligt kursförhållande detta icke hade inträffat, utan att hela vinsten skulle hafva stannat hos de utländske pcnningemäklarne och till någon mindre del hos deras Svenska commissonärer. Men är det, såsom min innerligaste öfvertygelse säger mig, en sanning, att realisationens bestånd är villkoret för beståndet af rätt och säkerhet inom alla fäderneslandets penningeförhållanden; så ber jag dem, som dela denna tanka, att, innan de, för vinnande af detta mål, föreslå eller försvara åtgärder tryckande för landets näringar, väl besinna om realisationens bestånd verkligen kräfver dessa offer, och att icke onödigtvis göra mäktiga intressen inom fäderneslandet till dess fiender. Ilr v. Hartmansdorlfs system för realisationens upprätthållande, d. v. s. för bankens förmåga alt kunna infria sina sedlar vid anfordran, hvilar på antagandet af ett visst förhållande emellan bankens sedelstock och metalliska cassa, antager, att dettas rubbande förutsätter ett misstroende lill banken och dess sedelmynt, och att när en sådan rubbning inträffar, bör det rubbade förhållandet, genom hvarjehanda medel, såsom indragning af sedeloch lånerörelse o. d. m. så fort möjligt är återställas, eller åtminstone inga åtgärder vidtagas mot en pågående sedelindragning, landets circulerande penuingestock må sjunka huru lågt som helst, förrän proportionen blifvit återställd. Detta system har så till vida funnit tillämpning i nu gällande bancoreglem. som delta förbjuder bancoslyreisen att, när metalliska cassan icke öfversliger | af sedelstocken, vidtaga några åtgärder för dess ökande.
Hon hade själf kort förut mist sin egen mor och stod nästan ensam i lifvet, men hon var, ehuru långt ifrån rik, dock tillräckligt förmögen för att kunna lefva oberoende ja, han visste genom Ida, att hennes plan hade varit att gifva sig ut på resor i främmande länder, och då var det ju alltid en uppoffring att i stället flytta till den gamla, som vid den tiden icke hade tanke för något annat än sin våldsamma, otröstliga sorg. Fru Rode hade egentligen aldrig tyckt om Alie medan Ida lefde, det visste Rikard mycket väl. Hon hade till och med, alt sedan de båda flickornas barndom, ogillat deras förtroliga vänskap, först i anledning af Alies familjeförhållanden modren lefde skild från sin man, systern var en sångerska af andra rangen med ett något tvetydigt rykte men sedan också på grund af Alies egen personlighet, som var alt för egendomlig och påfallande för att ej väcka misstroende hos en mor, som gärna ville göra sin dotter till ett praktexemplar af en normal kvinna. Ja, Alie hade visst varit mycket omogen ännu, då Rikard såg henne sist, ehuru redan då tjugutvå år gammal. Det var så mycket, som jäste hos henne, att hon ej kunde komma till harmoni så lätt som andra, mer torftigt anlagda naturer. Det var något så ombytligt och oberäkneligt i hela hennes väsende hon kastades mellan entusiasm för vissa allmänna ideér och intressen och en förbehållsam kyla så snart man kom in på känslornas område. Försökte man blott att på långt håll närma sig hennes djupare känslolif drog hon sig ängsligt tillbaka och slog bort hvarje allvarligt ord med skämt. Rikard undrade, om hon förändrat sig mycket under dessa sista år, då hon och modern nu tycktes förstå hvarandra så väl. Men modern hade nog också förändrat sig, Alies inflytande hade gjort sig gällande öfver den gamlas mottagliga natur, hennes lifsåskådning hade vidgats och Rikard hade mången gång vid läsningen af hennes bref känt, att han hade Alie att tacka för att hans mor förstod honom så väl och kunde följa honom i alla hans intressen.
Maj:ts särskilda nådiga beslut, till statsverket indragen behaglig-tids-förlänings8panmål, hvarmed sålunda den i anslaget för Kleresi-staten ingående in - delta spanmål bör minskas, eller 6 4 5: 40. och till återstoden 456,564: 73. läggas de i nu gällande riksstat upptagna anslag 4,032,000: — skulle denna hufvudtitels slutsumma för ständiga behof utgöra 4,4 8 8,5 6 4 : 73. deraf förslagsanslag 135,602: 57; börande härvid anmärkas: dels att den för elementarläroverken i Luleå och Piteå å åttonde hufvudtitelns anslag för elementarläroverken såsom indelt upptagna spanmål, hvilken numera med penningar efter statspris lärarne ersättes, utgörande för det förra läroverket 113 kubikfot 4 kannor och för det senare 298 kubikfot 9 kannor, eller tillhopa 412 kubikfot 3 kannor, bör från den under omförmälda anslag uppförda indelta spanmål afräknas och i stället i kolumnen för oindelt spanmål införas, dels ock att den under titeln Sundhetskollegium och Medicinal-staten, med ett förslagsvärde af 3,908 R:dr 40 öre upptagna indelta spanmål 1,954 kubikfot 2 kannor, 52 Kongl. Majlis Nåd. Prof. N:o 1, om Statsverket 1865. såsom rätteligen tillhörande det i riksstaten nästpåföljande anslaget för Barnmorskeundervisningen och Barnbördshusen, hvilket förut varit inbegripet under nyssnämnda anslagstitel, men, när det vid nästlidne Riksdag derifrån skiljdes, kommit att blott med den del af beloppet, som kontant utgår, i riksstaten uppföras, bör från det förra anslaget till det senare nedflyttas.
St. Just.-Omb. Emb.-Ber. d. 15 Januarii f834- löshet i Embets-utöfningen borde Lands-Secreleraren tjenligen förehållas, hvilket Kongl. HofRätten, genom Utslag den i5 sistlidne Maji, bifallit, så att, jemte det att ali vidare fråga om ersättning för kostnaden till drängen Rosengrens underhåll i häktet, samt för dennes qvarhållande derstädes, komme att förfalla, enär derigenom något obehörigt lidande honom ej öfvergått, Kongl.' HofRätten, för den gången, lät bero vid den varning till LandsSecreteraren Engzell, att han hädanefter med mera ordentlighet och noggrannhet, än nu sig visat, borde vid Domare-Embetets utöfning de dermed förenade pligter iakttaga. Tid granskning af de till mig insända Fånglistor ifrån Nyköpings Län för andra qvartalet år 1831, hade jag anmärkt det förhållande:att SmideshandJanden II. Malmquist och hans son Axel Malmquist, efter det de den i April samma år blifvit af Oppunda Härads-Rätt dömde för tjufnadsbrolt, att böta eller hvar för sig straffas med 23 par spö och undergå uppenbar kyrkoplikt, emot hvilket
Efter hvad mig blifvit sagdt, har Jönköping i och för anordningar till följd af kolerafarsotens härjningar måst ikläda sig en skuld af nära 30,000 R:dr B:ko, och detta bör väl äfven såsom en ömmande omständighet tagas i betraktande. Jag talar ur rättvisans synpunkt, jag vill att den ena staden skall behandlas lika med den andra. Om StatsUtsk., såsom skäl för sitt utlåt., åberopat brist på medel, skulle jag hafva respekterat detta skäl, men då medlen i alla fall skola utanordnas och då det icke är fråga om något annat, än om medlens framtida återbekommande eller icke, så påstår jag, att det vore en skriande orättvisa, om R. St:r, i fråga om sättet för be - Den 21 November. 157 viljandet af understöd, förfore annorlunda emot Jönköping än emot Orebro. Fril). Alströmer, Carl Jonas Oscar: Jag är af den mening, att det måste vara en fördel för icke allenast städerna utan äfven Staten, om genom tomtregleringar eldsvådor i städer kunna förekommas. Dessa olyckor må vara af större eller mindre betydenhet, de utöfva likväl ett menligt inflytande på samhället i det hela, och Staten nödgas nästan alltid gifva understöd åt brandskadade städer. Jag äger icke tillräcklig sakkännedom för att yttra mig 0111 beloppet af understödet till Jönköping, men jag är öfvertygad alt K. M., som aflat it Propos. så väl om understöd till nämnde stad som lill Örebro, varit i tillfälle att bedöma förhållanderne bättre än StatsUtsk. Deremot fäster jag mig mera vid grunderne för understödet och vågar i afseende derpå påstå, att intet skäl förefinnes, att vid samma Riksdag bestämma en så olika proportion emellan anslag och lån till tomtregleringarne i Jönköping och Örebro, sorn Utsk. föreslagit. Med Gr. Sparre instämmer jag således deruti, att Utsk:s förslag innefattar en orättvisa mot Jönköping, och förenar jag mig för öfrigt med Frih. Palmstjerna i hans af flere ledamöter understödda yrkande. Hr Bildt: Jag kan icke underlåta att uttala min förvåning öfver den uplysning, Gr. Sparre leranat oss, i afseende å förhållandet emellan eldsvådorna i Jönköping och Örebro. Gr.
Jag har derföre så till vida biträdt motionens andra punkt, som jag tillstyrkt den förändring i författningen, att de som berättigas till handelsidkande i stad, enligt 1 § höra till handelsföreningens kassa erlägga 10 r:dr, och de, hvilka vinna den handelsrätt uti 4 § omförmäles och som är af inskränktare beskaffenhet, 4 r:dr b:co. IJtsk:s yttrande, att handelsföreningens kassa har andra inkomster, kan jag icke gilla. Dessa bestå, mig veterligen, icke i andra än bötesandelar efter 35 § som äro osäkre och tillRUlige, samt endast högst sällan torde ifrågakomma.” Det torde härvid skäligen böra tagas i betraktande, att handelsföreningens kassa fått vidkännas utgifter, som kunna blifva ganska betydande, om de utan någon skeende förökning i cassans inkomster framgent skola fortfara, såsom exempel hvarpå må nämnas nödhjelp till sådana i fattigdom komne personer, hvilka tillhört handelsföreningen, och enkehjelp åt deras behöfvande efterlefvande makar m. m.: hvadan mer än sannolikt är, alt denna förenings kassa snart skall vara förstörd, om afgiften icke utgår till högre belopp än med 4 r:dr b:co å hvarje person, som afgiften är underkastad. Man har visserligen hört påstås, att om personer skola tillåtas, att försörja sig med handel, och man icke ville göra sådant omöjligt för dem, borde etablerandet af denna rörelse icke betungas med för dryga afgifter; men häremot må med skäl till genmäle anföras, huruledes det synes vara temligen klart, att, på sätt reservanten jemväl inom Utsk. upplyst, en afgift af 10 r:dr b:co icke kan för den i handelsrätt inträdande, anses betungande, under det att den likväl onekligen skulle billigtvis till kassans högst behöfliga förstärkande bidraga, ehuru i alla fall endast i temligen ringa mån, dock alltid mer än dubbelt mot hvad nu är föreskrifvet och Den 5 Juli e. m. 543 sorn är så högst otillräckligt för ändamålet.
Det tyckes dock vara mindre behöfligt, att bestämma ett sådant vilkor för framtiden, ty blifvande Arrendatorer lära nog akta sig , att icke utan detsamma ingå Coniract; men undantaget är egenteligen nödvändigt för detrs, som redan åtagit sig skyldigheter dem da icke kunna utgöra. Om de icke få tillgodonjuta den förmån, som Kongl. Majit åsyftat , skall följden ofelbart i de flesta fall blifva, att man an4 tingen måste bevilja eftergift i arrendena, på satt redan vid denna Riksdag mer än en gång skett, eller ock , om arrendet ovillkorligen skall i penningar uttagas, att Arrendatorn gör bankrutt, h var - tro jjfin 30 Öctober f. m. p5 Kronan alltid skal! mera: föilora, än vinna. Med denna anmärkning anhåller jag om återremiss af StatsUtskottets Betänkande. Herr Tham, TVollrathi Lika med Herr von Hartmansdorff anhåller jag om iterremiss af Betänkandet. J3g tror det alltid vara bäst och säkrast vid uppgörandet af ArrendeContract , att iakttaga den billighet, att Arrendatorn möjeligen kan verkställa sitt åtagande Eljest miste nödvän» digt bankrutt, fallissement eller eftergift af arrendet följa. Dessutom förefaller det högst besynnerligt, att Utskottet som godkänt och bifallit principen i Kongl. Majlts Nådiga Proposition, afstyrkt dess tillämpning för nuvarande Arrendatorer al Kungsgårdar , dem den Nådiga Propositionen dock egenteligen afsell. Utskottet har väl i afseende å dem gifvit en vacker uppmaning till vederbörande Uppbördsman, att vid arrendenas uttagande skulle förfaras varligt , men en sådan uppmaning är ungefär lika med den, att tvätta sig så, att man icke blir vät. Jag tror således lämpligast vara, att i allo bifalla den Kongl. Propositionen, och anhåller derföre att Betänkandet återremitteras. Herr Grej ren och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtskottets Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Det torde vara öfverflödigt att närmare utveckla skälen, hvarföre Utskotten i HandtverksOrdningen föreslagit, att Borgmästaren, i egenskap af högste Representant af Stadens Ordningsmagt, bör om Societetens sammanträden i förhand meddelas underrättelse samt till ders cfverläggningar ega fritt tillträde; och då enahanda skäl till iakttagande häraf i afseende på HaodelsSocieteten lära mota, samt några olägenheter derigenom icke eller synas kunna uppkomma, tro Utskotten sig sakna all anledning att till bifall anmäla en Ledamots yrkande, att bestämdt undantag frän hvad i förenämnde afseende genom HandtverksOrdningen blifvit föreskrifvet, men ej i denna §. uttryckeligea till efterrättelse stadgadt, måtte ske. S §• Då Utskotten icke klart kunna fatta och inse att den, till bestämmande nf Han - LagUttkottets Betänkande*. 197 delsSocietetens verkningskrets härstädes meddelde anvisning på HandelsOrdningens 5 Art. skulle, såsom en Ledamot förment, kunna gifva Societeten anledning att utsträcka sin befattning utöfver de rätta gränsorne derföre, samt tillvälla sig ett ordentligt förmynderskap öfver handeln, hafva Utskotten icke eller funnit aagot behof af denna anvisnings uteslutande ur förevarande § 3* S Den härvid framställde eniaran, att då Handlandes och HandtverkareS förenande i en gemensam Societet förutsätter en mindre Stad med få burskapsegacde och mindre göromål, föreskriften att om sammanträdens hållande borde gälla, hval HandtverksOrdningen stadgar, hafva Utskotten icke funnit vara af den vigt, att anledning till ändring i §. deraf skulle kunna gifvas. 4. §. För att åt denna gifva den större tydlighet, som några Ledamöter ansett densamma tarfva, föreslå Utskotten, att början deraf må uttryckas sålunda: Allmänna Handels. Ordningen af den 79 December 1734 vare härigenom till sin kraft och verkan hel och hällen upphdfven; äfvensorn de för vissa Städer och Handelssocietet ter utfärdade