Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frih. .1. C. Kuylenstjerna d. 21 sisth Dec. utgifvet betyg af innehåll: att sökanden, sora aldrig ärft någon förmögenhet efter sina föräldrar, nu vid en ålder af nära 78 år, åtföljd af de krämpor, som vanligen arn oskiljaktiga från ålderdomen, lider verklig brist, ej allenast å de lieqvämligheler, som vanan gjort behöfliga, utan till och med af det mest oumbärliga; föda och husrum medtoge, oaktadt all möjlig inskränkning, hela pensionsbeloppet, den vackra boksamling sökanden ägt, äfvensom hans meubler, hade måst afyttras, och om han ej vore nog lycklig att vinna bifall till sin ansökning, blefve han blottställd för fattigdomens bistra följder. Jemte det Ridd.Direct. ansett sig höra hos H. R. o. Ad. anmäla f. d. Ridd.fiscalen, Kammarherren Falkenbergs ofvanberörde ansökning, har Direct. för egen del skolat yttra att, i anseende till bemälde Kammarherres långvariga tjenstetid hos R. o. Ad. och de betryckta omständigheter, hvari han vid en hög ålder sig befinner, samt då i öfrigt han för närvarande är den ende pensionären å Riddarhusets stat, Directionen finnér sig äga skälig anledn. tillstyrka, att f. d. Ridd.fiscalen, Kammarherren Melcher Gottfried Falkenberg må från Ridd.cassan uppbära, utöfver sin nu innehafvande pension, en årlig gratification af 100 r:dr bxo, att frän och med innevar. är utgå vid hvarje års början, så länge bemälde pensionär lefver. Stockholm d. 20 Jan. 1845. Carl DeGeer. U. Koskull. Fredr. Boye. Georg Ulfsparre. J. A. Tornérhjelm. G. Brakel. Albert Munck. Med anledning af den vördsamma ansökning Kammarherren och f. d. Ridd.fiscalen Välborne Hr Melcher Gottfried Falkenberg till H. Ridd.direct. nu inlemnat om förhöjning af den pension han Den 19 Februari.
M:t af sådan anledning ansett densamma kunna hänföras till sådane inrättningar, hvarföre förlagslån i ManufacturDiscontFonden äro i K. M:ts Nådiga Bref af den 9 December 1818 medgifne, syntes den af Revisorerna anmärkta omständighet, att tillgången för andre lånsökande derigenom minskats, så mycket mindre hafva vid lånets beviljande kunnat komma i fråga, som något visst lånebelopp för hvarje sådan icke vore bestämdt, utan berodde på anläggningens större eller mindre vidd och omfattning. I fråga åter örn säkerheten för detta lån, hvilket utgått från en Fond, som efter K. M:ts Nådiga förordnande förvaltas och icke ägde gemenskap med de medel, hvaraf R. St:r kunde hafva lemnat Götha CanalBolag låne-understöd till CanalByggnaden, så hade K. M.*t uti förut åberopade Nådiga Skrifvelse af den 12 October 1826 förordnat hvad säkerhet för detta lån borde ställas, och hvilket blifvit af K. Coll. behörigen iakttaget. Enligt hvad Utskottet vid granskning af de under K. Coram. Coll. stående Fonders förvaltning för år 1827 inhämtat, har K. M:t under d. 5 Dec. samma år i Nåder beviljat Götha CanalBolag till ofvannämnde ändamål ännu ett ytterligare låne-understöd ä 5o,ooo R:dr att af ManufacturDiscontFonden utgå under enahanda vilkor och återbetalningsskyldighet som för det föregående under den 12 October 1826 beviljade lån blifvit bestämde; Och Utskottet blifver således i till - Betänkande n, N:o 200. 2o5 fälle att uti Berättelsen öfver berörde granskning för år 1827, yttra sina tankar i ett sammanhang rörande båda desse Götha CanalBolag i Nåder beviljade lånebiträden. §• 7- Ändring i Marnif adurDiscontReglementet. Under fortgången af 1827 års Revision, hafva Revisorerne erindrat sig, att li J, i K.
Revisorer, Rikets Ständers år 1860 församlade, deras Berättelse om den af dem verkställda granskning af Stats-Verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1858, jemte de i anledning deraf infordrade och till Kongl. Maj.t algilna underdåniga utlåtanden: I. 25, R. 25; B. II. 48, 117, 120, A. 120, 124, 133, 134, 139, 148, 149, 151, 153, 154, 155, 160, 171; U. lil. 86, 177, 232, A. 232; B. VI. 185, 211, A. 211; E. lil. 230. —, Rikets Ständers år 1860 församlade, deras Berättelse om granskningen al Riksgälds-Kontorets tillstånd och förvaltning, jemte Fullmäktiges i nämnde
Förr eller senare skulle han naturligtvis vända sig till fadern med en begäran om medel att likvidera sina handskulder kanske skulle han också kunna hitta på något annat skäl, varför han behövde pengar men det föreföll honom, som om tillfället för närvarande vore olämpligt. Han var visserligen icke något närmare invigd i faderns affärer, men han hade likväl på åtskilliga småsaker trott sig märka, att det för tillfället var ebb i dem. Tomas hade på sista tiden upptäckt begreppet pengar. Mortimer bodde nere i Klaratrakten. Tomas fann honom vid hans stora gamla skrivbord av mahogny sysselsatt med att rita gubbar och färglägga åt sin lilla sjuåriga gosse. Barnet hängde på armbågarna över bordet och såg på med stora, nyfikna ögon. Mortimer sökte förena det nyttiga med det angenäma genom att göra sina ritningar så lärorika som möjligt. Han hade nyss ritat en krokodil och höll nu på med en kines. Utom sitt geografiska och zoologiska intresse hade dessa djur till uppgift att klargöra de båda olika sätten för användandet av bokstaven K. Det kom in visky och vatten, och Mortimer bjöd Tomas en mycket svart cigarr, som han tände med någon tvekan. Fru Mortimer gick kvittrande genom rummet; på armen hade hon en liten korg med strumpor, som skulle stoppas. Tomas framförde hälsningar hemifrån; det var av gammal vana, ty han hade icke sagt hemma, vart han skulle gå. Man talade om sina sommarplaner. Tomas trodde, att hela familjen skulle stanna i staden över sommaren, utom Greta, som skulle resa ner till några släktingar i Skåne. Kanhända skulle också professorn göra någon kortare studieresa nedåt Tyskland. Mortimers skulle som vanligt bo ute vid Dalarö. Barnet granskade beundrande de färdiga ritningarna. Pappa skall skriva på en vers också, förklarade han, och där skall det stå vad det skall vara för färger. Mortimer skrev dit en vers med stora, tydliga bokstäver, och gossen läste upp den högt, med ett läraktigt barns rena och klara uttal: "En KROKODIL är grön som gräs; gör sen med färger fina en liten snedögd gul KINES ifrån det gula Kina." Kina är gult på kartan, upplyste Mortimer. Det har det alltid varit; det var det i min barndom också. Gå in i barnkammaren nu och sätt dig och måla, Willy, tillade han, vänd åt gossen. Willy gick. En röd solstrimma lekte i rökskyarna i rummet och bland bronssakerna på skrivbordet.
För min del är jag öfvertygad om att om de auktoriteter som finnas nemi. arbetsbefäl, sockennämnder, Presterskap och K. Bef:h:de hvar i sin stad upfylla sin pligt, man icke behöfver befara några särdeles olägenheter af ifrågavaride slag genom allmänna arbeten med de författnir som redan finnas och att icke eller då några nya äro behöfliga. Jag yrkar afslag å Betiinkrt. Frih. Raab, Carl Adam: Vid genomläsandet af detta Betänk, har jag med särdeles intresse fästat mig vid Biskop Fahlcrantz motion. Han yttrar deri på ett ställe »jemte de fördelaktiga förhållanden, som arbelsförtjensten frammanat, företer sig äfven den sorgliga åsynen af det stora antalet kyrkans barn, som blifvit främlingar för kyrkan, under mångä är icke egt den ringaste förbindelse med henne, och förvildats genom sin liknöjda hängifvenhet åt det omgifvande förderfvet och det deraf följande hemska tillståndet af misströstan om sig sjelf.» Jag har visserligen icke någon erfarenhet att åberopa i detta afseende; men så mycket vet jag, att det är synnerligen angeläget att man vårdar sig om folkets religiösa och sedliga upfostran. Vid alia de stora arbetsföretag, sorn å landet verkställas s å väl af Staten, som af bolag och enskilde personer, hvilka senare arbetsföretag ökat sig till en sådan grad, att del icke är sällsynt finna enskilda personer, de Jer använda flere 100:de arbetare, befinnes i allmänhet arbetaren vara öfverleinnad helt och hållet åt sig sjelf och i saknad af den tillbörliga eftersynen och omvårdnaden i religiöst och moraliskt afseende. Följden häraf är också allmänt känd och behöfver således icke här uprepas. Men då jag närmare granskar Biskop Fahlcrantz’ motion finner jag att han i sina motiver gått vida längre än han reglementera! för i sin »särskilda författn.» Han säger nemi. under Litt. a) »att vid kronans eller af Konungen oktroyerade bolags arbeten, ingen arbetare må antagas, hvilken ej kan förete sådant betyg från Presterskapet i sin hemort, som i första punkten säges.»
När man träffar tillsammans ined sådana kvinnor, försthr man allt för väl drottning Eristin a, o livilkeii det heter i Fryxells historia, a t t hon, när damer voro bjudna till slottet, D ef ter de första hälsningarna snart öfvesgick till och staniiade på karlarnes sida,. &amp; en hos intelligenta och bildade kvinnor märker man ofta en förv&amp;naiide brist p % ohellietsintressen~ som fröken Key säger. JIeii den bristen ä r jag öfvertygad om, ej beror p % en oföri-iiiderlig anliggning is iiatiiren, utan p5 bristande utbildning. och på bristande soliditet i kiiuskaperria. I vår tid, då afveiityrets öfverraslrniiigar och stam ningarnas smältande musik s % godt som försvunnit b %de frkn historiens skådeplatser och från det enskilda lifvet. ä r det underligt a t t återfinna allt detta i vetenskapens värld, dar livarje dag s o p ghr afslöjar företeelser SS, liäpnadsväckande, a t t vi skulle ropa af förviiniiig och glädje, om vi icke vore sk slöa. Denna glädjekalla fössiiminas af de flesta kvinnor, dels af lojhet, dels därför a t t de icke ' - orkat förskaffa sig den lilla fond af fasta kunskaper, som beliöfs för a t t få inträde i denna förtrollade värld. Rädslan för litet intellektuel, möda stänger dem från de höggta intellektuella fröjderna. Och dock vore det så sannt kvinligt a t t göra vetenskapens poesi, soin forskariie sjalfva, fördjiipade soni de äro i detal j forskningar, knappt hafva sinne för. Det går som en underström gerioin fröken Keys föredrag den. uppmaningen till ' kviiinoriia att lefva egentligen ined hjärtat; men ser hon då icke, att hon därmed skjuter p&amp; i utförsbacken, där det går fort nog ändå, och a t t denna uppmaning kommer för mångaa t t betyda det samma soni att dö af ett krossadt hjärta - en sannt kvinlig död!
(Den Handling, som här skulle införas, bestående af Kongl. Majtts nyss åberopade Nådiga Proposition d. 9 Dec. 1817, finnes tryckt under N:r 12 uti i:sta Sami. till detta Bihang,) För ytterligare uplysning i detta ämne, har StatsUtskottet infordrat och erhållit Handlingarme öfver den på Kongl. Maj:ts Nådiga Befallning hällne Undersökning derom, huruvida.framledne .Landshöfdingen von Echstedt, da han i Affairen vid Medskogen år 1814 bl ef dödsskju?en, med sig haft den Summa af 5,564 R:d 46 sk, i ist. sorn han för ifrågavarande utur Göthe - StatsUtsi. Retjankanden. ^x borgs Förråd uttagne Commisskläde upburit; och har Utskottet af desse Handlingar inhemtat, att utaf ej mindre Herr GeneralMajoren m. m. Galm af Colquhoun som vid berörde Affaire förde Befälet, än ock af flere vid KämnersRätten i Carlstad pä Ed afhörde vittnen, det blifvit intygadt, att Landshöfdingen von Echstedt vid nämnde tillfälle medfört, utom något Guldmynt, en Summa af omkring 4 ä 5,000 R:d, förvarad i ett Schatull, hvilket så väl som hans resvagn och öfrige Effeöer blifvit af de fiendtelige Troupperne borttagne, men sedermera ej återstäldte, utan allenast hans döda kropp, spolierad och insvept i en Soldat-skjorta, återförd till Svenska Förposterne. Wid detta förhållande, och då för öfrigt härvid förekomma de särdeles bevekande skäl och omständigheter, att Landshöfdingen von Echstedt, i lifstiden utmärkt sig såsom skicklig och driftig Embetsman, Samt, i följd af sitt Patriotiska nit, olyckligt föll ett offer för Fäderneslandets sak, och dervid lemnade sin maka och fem oförsörjda barn i den beklagansvärda och olyckliga belägenhet, att utkräfvandet af ifrågavarande
Uplästes lill justering ett prot.utdr. för d. 24 och 26 dennes, innefattande R. o. Ad:s beslut, rör:de Instruktionen för Ridd.- Direktm och Riddarhusets tjenstemän. Uti detta prot.utdr. hade icke blifvit omförmäldt R. o. Ad:s beslut, att uti prot. skulle antecknas, att det förändrade stadgandet om pensioneringen icke skulle äga retroaktiv verkan i afseende på Riddarhusets nuvarande ordinarie tjenstemän, i anledn. hvaraf Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh. yttrade: Det torde vara i sin ordning att Ridd.Utsk. får kännedom om R. o. Ad:s beslut vid 13 §, att nemi. de förändringar som dervid gjordes, icke hade afseende på nuvarande tjenstemän, så att någon retroactiv verkan af samma beslut icke kommer alt äga rum. Då härefter II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge dess ifrågavar:de beslut böra i prot.utdraget omnämnas, ropades ja, hvarå det uplästa prot.utdraget, med förbehåll om införande af ett sådant tillägg, godkändes. Justerades 2:ne prot.utdr. för d. 26 dennes. Fortsattes pröfningen af Const.Utskrs mern. N:o 7, med förslag till åtskilliga ändringar i grundlagarne. Den på förmiddagen började öfverlåggningen om de afUtsk. föreslagna 12, 13, 14 och 15 §§:ne i Riksd.Ordn. fortsattes sålunda. Hr Lagerhjelm, Pehr: Sedan flera af husets talare in - 218 Ben 27 Maj e. m. stämt i (len åsigt jag ytlrat om utsträckning af valrätten i andra mom. af 12:te §, får jag vördsamt föreslå följande förslag till gemensam tanke i detta hänseende. Efter min vördsamma tanke skulle 12 §:s andra mom. erhålla följande lydelse: ”De, hvilka till ofrälse stånd höra och på grund af Kongl, fullmakt innehafva eller förut innehaft tjenst å rikets Stat, välje inom sig, distriktsvis, riksdagsmän”.
Skrifvelse, N:o 222. nalén vid bemiilde Akademi, vore i allmänhet otillräckliga, och de med Akademiens läroanstalter förknippade materiela behofven kostsammare att uppfylla; att Akademiens undervisnings-anstalter, synnerligen med hänsigt till bildande af skickliga målare, måste utvidgas, om Akademien skulle kunna motsvara sitt ändamål och i någon, orta än ringa mån, följa den utveckling af konsthildningsverksamhelen, som i andra länder egde rum; samt slutligen att dess samlingar i vidsträcktare mån, än hittills, borde förökas, äfvensom revoneras till den del deraf som begagnades för teckningsundervisningen, har E. K. M:t, med öfverlemnande af ett ulaf Akademien tillika uppgjordt förslag till ny stat, deruti lönetillökningar, anslag till Emeriti-löner och arfvode upptagits till R:dr R:mt 5,225: — anslaget till belöningsslipendier och medaljer till „ „ 225: — och anslaget till betjening och expenser, jemte 1,100 R:dr till sam lingarnes förökande, till „ „ 2,350: — R:dr R:mt 7,800: — hvarifrån likväl borde afdragas nu på stat uppfördt arfvode för en ornamentsbildhuggare, som Akademien föreslagit till indragning „ „ 300: — så att ett belopp af R:dr R:mt 7,500: — såsom tillökning i Akademiens anslagssumma erfordrades, i berörde hänseende gjort framställning, att Akademiens stat måtte med nyssnämnde summa 7^500 R:dr R:mt förhöjas. De af Akademien uppgifna behof måste sä mycket hällre erkännas vara giltiga, som, efter hvad upplyst blifvit, Akademien redan måst med arfvoden af sina enskilda medel vedergälla den ökade tjenstgöring, som fordrats af vissa bland lärarepersonalen och vaklbeljeningen, samt betacka den brist, som å det nuvarande statsanslaget uppstått för fyllande af de materiela behofven.
Men har man ständigt sagt och upprepat, att en andre kammare måste finnas, alt man möjligen kan öfvergifva slåndselementerne, men aldrig detta säkra skydd för samhällets högre intressen, detta konungadömets värn emot folkväldcls angrepp; så kan och bör det hända, alt det frambrytande folkväldet beqvämar sig till att införa denna 2:dra kammare, om den ock ej medgifver den af de gamla, rena ståndsclemcnterne; hvaremot, om man borttager den återhållande kraften inom representationen, sjelf förnekar dess nödvändighet, del slutligen skall inträffa, att, genom det fåfänga försöket att försvara hvad sorn icke kan behållas, under det alt man deremot utan strid öfvergifver just den ställning, hvaruti män bäst skulle förmå emotstå de ständigt förnyade anfallen, man väl skall lyckas frambringa denna häftiga rörelse, som man dock önskade förebygga, men sedermera icke hafva någonting att sätta deremot. Derföre påstår jag, att man alltid skall framhålla den sals, att det nya representationsättet nödvändigt mäste innefatta ett fullständigt tvåkammarsystem, såvida man till detsammas antagande skall lemna sitt bifall. Må man visa sig villig alt offra egna, om ock än så dyrbara rättigheter, när fosterlandets väl sådant påkallar; men må man aldrig underlåta att, såsom oeftergiflig! villkor härvid, fordra den nya representationens fördelning på tvenne karaktersskilda kamrar; ty denna representationsform, och endast den, är det constitutionelt monarkiska samhällsskickets säkra palladium, — den lagbundna sanna friheten, kan endast inom den finna någon varaktig trefnad. För öfrigt får jag förklara, att jag på dessa nu sednast och tillförene anförda och många andra skäl anser det af Const.Ulsk. uppgjorda förslag till nationalrepresentationens ombildning vara i högsta grad förkastligt, och att jag icke dertill kan lemna milt bifall, utan måste jag således instämma i det af Ifr Lagerhjelm framställda förslag till gemensam tanka. Jag skulle dock önska, att när II. o. Ad. förklarade detta Const.Utsk:s förslag för oantagligt, R. o.
Att det var rätt att icke, såsom Hr Dalman önskat, antaga Lag-beredningens förslag i klump slutar jag icke allenast deraf att i deu ifrågavarande s. k. tjuflagen väsendtliga modifikationer skett af Lag-beredningens förslag, utan äfven deraf att i det hu af K. M. afgifna förslag till ansvar för förfalskning och bedrägeri JustitiaeStatsMinistern tillstyrkt och K. M. godkänt afvikelse från de grundsatser, hvarpå Lag-beredningens förslag i det afseendet var bygd t. JustitiseStastMinistern har äfven i konseljen uti ett väl motiveradt yttrande redogjort, hvarföre han numera anser den bana LagUtsk. beträdt våra den rätta. Detta en passant, för att försvara detta antagande »plockvis» af Kriminallagen; Hvad angår de exempel, som en talare hemtat från England, der lagstiftningen icke skulle vara tillfyllestgörande, så får jag säga honom att äfven i det land der kodifikationer af lagar blifvit gjorda, måste likväl den vetenskapliga Jurisprudensen alltid arbeta. Då han talat om England, så vill jag tillåta mig att taga ett exempel från Frankrike. Jag talade med en af detta lands största advokater ang:de Franska lagskipningen, och fick följande svar: »notis ne plaidons pas sur la loi, mais nous plaidons sur les faits». Nya sociala förhållanden alstra nya rättssatser, hvaraf följer att lagarne alltid blifva otillräckliga, och att Jurisprudensen alltid måste vara verksam. Om, såsom Hr Henschen i sin reservation omförmäler, det vore fråga om en anstalt för att befordra den juridiska vetenskapen, eller om det vore fråga om att flytta den juridiska fakulteten till Stockholm, så skulle jag understödja förslaget, men ehuru, på sätt Frih. Åkerhjelm ganska rigtigt anmärkt, man har svårt att fatta, hvad sorn egentligen är meningen med motionen, kan jag 106 Ilen 7 Mars. likväl ej fatta den så, att dermed skulle afses att befordra vetenskapen, utan endast den positiva lagstiftningen; och för min del vågar jag på ofvan anförda skäl betvifla, att denna institution i någon väsendtlig mån skulle bringa lagstiftningen framåt.
Rörande detta ämne hafva vid flera föregående riksdagar motioner blifvit väckta, men af Rikets Ständer afslagna, under hänvisande till de medel, som äro ställda till Kongl. Majis disposition för behöfvandes undsättning vid missvexter och felslagna skördar; och då Kongl. Maji hädanefter, likasom hittills, är i tillfälle att genom beviljande af understöd utaf dessa medel, i form af lån eller utan återbetalnings skyldighet, lindra de förluster, som inträffade hagelskador förorsakat, hvarförutan på vederbörande jordegare sjelfva bör ankomma att genom för sådant ändamål ingångna föreningar bereda sig rättighet till erhållande af ersättning för dylika förluster, hemställer Utskottet, att Riksdagsfullmägtigen Carl Wilhelm Erikssons förevarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Stockholm den 22 Maj 1866. I Stats-Utskottets Utlåtande N:o lil. 9 N:o lil, Ank. till Exp.-Utsk. dea 22 Maj 1866, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om ersättning till Handlanden C. Rönnbäck och f. d. Kapitenen M. U. Silfver brand för af dem liden förlust vid uppförandet af Landsliöfdinge-residensbyggnaden i Luleå. (U. A.)
Vid ånyo skedd föredragning af Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 28, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen, samt föreskrifterna för deras tillämpning, fann Pre ste-Ståndet för godt godkänna samtlige i detta Memorial föreslagna voterings-propositioner, med förklarande att Ståndet vidblir sina i sammanhang dermed omförmälda beslut, samt fann Memorialet i öfrigt ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingar ne. S. D. Fördrogos ånyo och bifollos Banko-Utskottets Utlåtanden: N:o 56, i anledning af förre handlanden B. Petterssons ansökning om eftergift af öfverränta å Diskontlån; N:o 57, i anledning af förre bokhållaren S. O. Billmanssons ansökning attåter varda insatt uti befattningen af förste bokhållare vid Tumba bruk, eller ock få uppbära ett årligt belopp, motsvarande de med nämnde tjenst förenade löneförmåner; och N:o 58, i anledning af förre fabriksidkaren P. C. Dihlströms ansökan om afskrifning af skuld till Banko-Diskont-verket. S. D. Efter förnyad föredragning af Expeditions-Utskottets Memorial N:o 8, i anledning af återrerniss af Skrifvelse-förslaget N:o 98, blef det i berörde Memorial åberopade skrifvelseförslag N:o 120, som äfvenledestill justering föredrogs, af Preste-Ståndet godkändt. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets nedannämnde Betänkanden, Utlåtanden och Memorial: N:o 42, i anledning af väckt motion om stiftande af en lag angående kyrkomöten. Bifölls. Bih. till R. St. N:o 44, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 21, öfver väckt motion om förändring af hvad 15 kapitlet Arfda-balken stadgar om dana-arf. Lades till hand ling ar ne.
Men anslaget är, å andra sidan, allt för betydligt, icke då sifferbeloppet i och för sig sjelf betraktas, kanske icke heller ens med afseende å dess egenskap af förslagsanslag, derest man skulle antaga, att Regeringen utsträckte anvisningarne derå så långt som erfordrades för alla de Gotlländska skifteslagens handläggning; men hufvudsakligen är frågan betänklig med afseende å de anspråk, den synes egnad att från alla andra håll i enahanda hänseende framkalla. Jag anser således fortfarande det vara önskeligt, isynnerhet så som nyss sades, för att undvika beträdandet af en till betydliga statsutgifter ledande bana, att R. o. Ad. funne för godt att gilla ifrågavande punkt. Frih. Raab: Jag kan icke i likhet med Frih. Cederström anse, att man icke borde bevilja ett så litet anslag som 2000 R:dr, då det icke kan förslå till verkställande af laga skiften inom Gottlands alla 293 skifteslag. Frih. Cederström tyckes föreställa sig att man på en gång skulle gripa sig an med alla skifteslagen, men detta är väl allt för mycket hegardt. Meningen är ju endast att Den 20 April. 229 åstadkomma ett eller två mönsterskiften, så att Gottlänningarne, då de efter några års förlopp funnit ändamålsenligheten af att få sin jord lagd i laga skiften, skola, utan bidrag från Staleö, gå i författ ning derom. Frih. Cederström har ansett det vara olämpligt att upföra det ifrågavar:de anslaget på ordinarie stat, enär summan, sedan det tillfälliga ändamålet blifvit vunnet, ej vidare kunde begagnas. Men den saken är ju helt enkelt hjelpt dermed att R. St. vid nästa Riksdag besluta, alt sammanskott, sedan det dermed afsedda ändamål upnåtts, för andra statsbehof å hufvudtiteln reserveras. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: