Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Omöjligheten i följd af landets läge att under en del af året begagna en för fabriksvarornas afsättning i utlandet sig yppande gynsam konjunktur verkar, i afseende på dessa våra produktioner, än menligare, än i fråga om jordbrukets alster. Men under sådana förhållanden skall tillämpningen af ofvannämnde principer utan tvifvel tillintetgöra vår inhemska fabriksindustri, och då vi i följd deraf, förledde af det goda priset, köpa en stor del af våra förnödenheter i utlandet, må man med skäl framställa den frågan: hvarmed skall denna import betalas? Jag högaktar och värderar den tankegång, som framkallar en ljus åskådning af fäderneslandets finansiella ställning och derpå grundar ännu ljusare förhoppningar för framtiden. Jag har sjelf under ett föreg:de plenum yttrat deu åsigt, att vårt land inom sig har medlen att blifva rikt, om man blott vill välja de rätta för ernåendet af detta sköna mål. Att misströsta derom vore en hvar ovar - Den 3 December f. m. 155 digt, som innehar det hedrande updraget att deltaga i sitt lands lagstiftning, men han skulle misstaga sig om sin kallelse, om han icke, efter de efterföljansvärda exempel Engelska nationen i detta fall gifvit, ville skoningslöst framhålla våra svaga sidor och se sanningen stindt i synen. Flera bifallsrop följde härpå. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att detta plenum, enligt redan utfärdadt anslag, komme att fortsättas kl. 6 e. m. Hr Gripenstedt: Jag skall icke blottställa mig för R. o. Ad;s otålighet genom att införa diskussionen på ett för tillfället alldeles främmande område, nemi. angule tulltarifferna och vår handelslagstiftning; anledning att derom tala. torde nog yppa sig framdeles. Jag vill blott fästa mig vid några här upgifna statistiska siffror, nemi. i afs. å exporten och importen af landtmannaprodukter under vissa år. Först och främst har det förefallit mig oväntadt, att man inskränkt jemförelsen blott till de 3 åren 1855, 56 och 57.
Utskottet bade således, i min tanke, bordt i ett sammanhang behandla dessa ämnen och uttala sin mening derom, ty gifvet synes det mig, att om meningen skulle vara att bibehålla så väl den redan influtne, som den blifvande Banco-vinsten, för att derigenom kunna ytterligare utsträcka Bankens lånerörelse, kan ett motsatt resultat, till det i Betänkandet angifna, eller Bankens consolidering, lätteligen inträffa. Bankens egande tillgång på metallisk valuta måste vara den grund, som hufvudsakligast bestämmer beloppet, af de sedlar, Banken bör och kan bålla i omlopp, icke det överskjutande belopp, den kan ega af fordringar mot skulder; ej eller kan det för det allmänna vara nyttigt eller önskvärdt, att Banken, oafbrutet fortgående i den redan började riktningen, städse upplägger allt större och större behållningar, medan jordbruket allt mer och mer skuldsättes, och medan industrien och näringarne, till följd af den sålunda småningom tillskapade allmänna fattigdomen och i brist på lifvande afsättning, nödvändigt måste förtyna. På grund af dessa åsigter, får jag således till Riks-Ståndens bepröfvande anmäla följande 3:ne hufvudbestämmelser: 1:0. då den sedan sista Riksdag influtna Banco-vinsten finnes fästad i låne-rörelsen, föreslås, att den må fortfarande bos Banken qvarblifva, men att Bankens bestämda lånegrenar eller summan af dess alla utlåningar icke vidare ökas; 2:0. att Bankens grundoch Reserv-fonder bestämmas till det belopp, hvartill de nu ungefärligen uppgå, eller till 10,000,000 R:dr B:co, samt 3:o. att den derutöfver intill nästa Riksdag uppkommande årliga behållningen på Bankens hela rörelse, sedan utgifter och förluster blifvit afdragne, måtte till Riksgälds-contoret aflemnas, för att i anslagsväg utgå.” Af Herr Nordenanckar, T. kV.: ”Uti Betänkandet om Bancovinstens användande bade Utskottet, i min tanka, bordt i ett sammanhang yttra sig icke allenast om den redan influtne, utan äfven om den vinst, som hädanefter inflyter.
Jag ser det, min son, och skulle förundra mig öfver, att, då man har andra kyligare drycker att välja mellan, man i denna årstid ger företrädet åt någotdera af dessa sjudande vatten. Men det är icke, märker jag, smaken, utan partisinnet, som bestämmer detta företräde. Ännu mins jag ganska väl den tid, då denna osmakliga dryck här var ganska litet känd, utan blott inskränkt till de lägre classerna, och föröfrigt endast i bruk bland SydAmerikas öfriga mindre civiliserade länder. Men smaken för matté skall nu vara ett uttryck af Amerikanism, af Brasilianism, ehuru det träd, som bär dessa blad, ändock icke, som jag tror, växer i vårt eget rike. Jag kan således icke anse valet af denna dryck annat än såsom ett slags oppositions-tecken, och detta ökar icke mitt tycke för densamma. I detta fall, svarade Infanten med ett tvunget leende, äro, jag sjelf äfven inberäknad, alle Eders Majestäts undersåter i dess största och dyrbaraste rike opponenter. Men jag tror, att min kongliga Moder alldeles misstager sig i denna åsigt. En vredesrodnad uppflammade på drottningens ansigte. Hon vände honom stolt ryggen och yttrade sig på portugisiska till Andrada: Orchestern börjar nu stämma och jag är ingen älskarinna af några slags missljud. Låt oss mellertid gå ut på balkongen, så får jag tillika taga ert vackra Rosario i betraktande. När de utkommit på balkongen, blef drottningen, hvilken annars, såsom vi redan tillräckligt förnummit, icke lätt beundrade något brasilianskt, ovillkorligt så betagen af den rika och praktfulla tafla, som vi redan fastän så ofullkomligt beskrifvit, att hon deröfver utbrast i en ström af loford, som spridde ett sakta leende öfver ägarens annars sträfva, patriotiska ansigte. Detta försvann dock, när drottningen, återvändande till sina europeiska sympathier, sålunda slutade: med allt detta, får väl ni dock icke jemföra denna Bahia de Rio, så täck den visserligen är, med Tajo-revieret och alla dess herrliga, ja i sanning gudomliga omgifningar.
Flera anmällin:r skall jag för närvar, ej göra, än dem, hvilka jag nu framställt, och hvilka, i händelse af återremiss, torde få densamma åtfölja. Ilr Frih. o. Landtm, erinrade, i afseende på föredragning punktvis a/ detta betänk. att vanligtvis hade icke något betänk., som första gången från TJtsliin varit inne hos RiksStm till behandling, blifvit hos R. o. Ad. punktvis föredraget, enär det icke kunde delas så, att den ena punkten blefve bifallen och den andra afslagen, utan betänk, måste i sin helhet antingen antagas, förkastas eller återremitteras. Hr Landtm, hade således förmodat, alt R. o. Ad. skulle behandla detta mål på samma sätt, att yttranden deröfver kunde af ledamöter afgifvas, sä väl emot den ena, som den andia punkten, och att således ingen fördelning af discussionen vid detta tillfälle skulle vara mer erforderlig, än vid andra föregrde, beroende det likväl på R. o. Ad. att derom besluta. Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg föredragningen af detta betänk, böra ske punktvis. Ropades nej. Gr. Spens: Sedan jag sist hade tillfälle att yttra mig, bar detta mål erhållit ett annat skick, först genom R. o. Ad:s beslut att ej någon föredragning punktvis skall äga rum , och för det andra genom de sakrika anmärkmr, som af Hrvon Hartmansdorff och Hr von Hohenhausen blifvit framställda. Isynnerhet innefattade Hr von Hartmansdorffs anmärkiv.r, i min tanke, bestämda anvisningar på nödvändigheten alt ej förkasta frågan, utan hellre återremittera den, för att återfå den i sådant skick, att det kan blifva någonting af med denna vigtiga institution.
Reseoch traktamentspenningar, Skrifmaterialier och expenser, Nuvarande beloppet Tillkommer-. För jemnande af Extra utgifter, Reservations-an - Anm. Tillökningen i Hufvud - 17 Förslag till blifvande Riks-stat: , S p a n m å 1. Indelta Räntor enligt Indelt på förslag. Oindelt. Summa. Penningar. ' i markegång på förslag. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. j Värde förMått 1 slaesvis ä Matt, 2 R:dr kubikfoten. Riksmynt. ; R:dr. j ö. Litt. E. Extra Statsrcglcrings-anshg i sammanhang med Åttonde Huftudtiteln. nde prester '. 000: - ''JOO: — | 'V ■4) inslag. Ecklesiastik-departementets Expedition: För tjenstebiträde vid handläggning af ärenden, röi skåpet® lönereglering: För år 1866 „ „ 1867 Kleresi-staten: Till förbättring af komministrars, kapellpredikanters o', - a . i *11 'bil oUCKkll" adjunkters lönevilkor Elementar-lärov erie en: För uppförande af ett nytt läroverkshus i Upsala. dito dito i Carlstad' dito dito i Wenersborg dito dito i Christianst^ dito dito i Westervik . dito dito i Skara ... Till löneförbättring utöfver rninimi-lönen åtxamineradfr, skolelärare 30,C understöd åt sådana församlingar, håra till följd af medellöshet icke kunna tillrforderligt belopp bekosta aflöning åt simolkskole. lärare undervisning i trädgårdsskötsel d folkskole, lärare-seminarierna inköp och tillredning af jord folkskolelärares undervisning! gymn militär-öfningar C inköp af tomt för uppförafle äf byggnad för folkskolelärare-seminariun i Linköping
Departementets-chefen sålunda anfört och hemställt, hvilket jemväl af Kongl. Majit till alla delar i nåder gillades. Deruppå anmälde Departements-chefen i underdånighet följande mod förevarande fråga sammanhang egande ärenden: l:o. Särskilda till Kongl, Majit ingifna underdåniga ansökningar af LandssekreteOm förläitrararne och Landskamererarne i Södermanlands län C. E. Marenius och B. J. S. Lagerdeaflönings bjelke, i Wester-Norrlands län O. W. Rydvall och J. W. Langelius, i Göteborgs /Tr oel) Bohus län H. Westin och C. U. Tillii, samt i Gotlands län J. Hambraeus miner för och J. Gardell, Landskamereraren i Hallands län C. G. Lindgren, Landssekreteraren Länsstyrcli Malmöhus län C. Hane, Landskamereraren i samma län C. F. Isberg samt »ernat tjemtcLänsbokållaren dersammastädes R. F. Sjölin, hvaruti följande underdåniga framman' ställningar blifvit gjorde: af Landssekreteraren och Landskamereraren i Gotlands län: att aflöningen för Landskamererarne i detta samt Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län måtte från nuvarande belopp, 3,500 Ridr, förhöjas till 4,000 Ridr, som öfrige Landskamrerare innehafva; 16 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 76. af Landssekreterarne och Landskamererare i Södermanlands och Gotlands län: att Länsnotariernas aflöning från nuvarande belopp, 750 R:dr, måtte ökas, på sätt från det förra länet föreslagits, till 1,000
Mimers källa förblifver i denna världsålder sjunken djupt under sina bräddar. Den rot, ur hvilken den store asken Yggdrasil suger andlig lifssaft, vattnas otillräckligt, och dess vårdare äro borta. Asken åldras och förtorkar. Gudarne kunna ej hjälpa det. Människorna förvärras, slägte efter slägte, och ej häller det mäkta gudarne hindra; ty han, som skulle kunnat skänka det goda större växtkraft än ogräset – han, Balder – är inom underjordens Breidabliks stängda murar, och spiran är tagen från den milde Höner. Den erbjöds honom åter efter asarnes och vanernas försoning, men han vägrade. Han känner sig för svag att föra henne i detta järnhårda tidehvarf. Först i världsförnyelsen omfattas hon ånyo af hans hand, för att aldrig falla därur. Men hvad godt som är kvar lefver under gudarnes värnande hand, och det skall lända dem till ära, när på den sista stridens stora dag det godas härar möta fördärfvets med jämnvägande styrka. När detta tidehvarfs ände nalkas, båda tecken hvad komma skall. Solens ljus och värme minskas sommar efter sommar; de tyglar makterna haft på vindarne slitas, och genom stormens dån förnimmes Fenrers tjut från Gnipahålan (»de stupande branternas håla») å Lyngveholmen, och Fenrers fränders från Järnskogen. Bland människorna råder förvildning. De döfva sin ångest i utsväfningar och blodbad. Sedernas band äro afkastade, urtidens heliga runor förgätna. Löften och eder aktas icke, makar svika hvarandra, broder varder broders bane, och systrars söner utgjuta hvarandras blod. Från Järnskogen gör Hate ströftåg in i Midgard. Skaror af baningar och ulfvar följa honom. Midgards höfdingar ställa sig till motvärn; landen fyllas med slagfält, och deras borgar sköljas röda af sårsaft. Yxan, svärdet och dolken härja. Bygder varda ödemarker, de döde äro för många att jordas, och ulfvarne fråssa i kapp med förruttnelsens Nidhögg på otaliga lik.
Den lilla boken borde egentligen heta » SmAhei.rskap i Skåne », ty hvad soin h&amp; skildras bär en s&amp; iitpräglad slrånsk staiilpel, att vissa delar kunde försvara sin plats i en Iridtnrhistoïisk uppsats. De sm&amp;s bedrifter &amp; ro kanske v21 oinstandligt utlagda, men karakteriseringen ar bra och naturlig. Det ar ntigot genomlefvadt och saniit öfver det hela, soin vittna om förf: s minnesgoda kärlek för det gaida beininet. Flera, scener och sitimtioner äro mycket bra tecknade, såsom - t. ex. om kronprinsens besök, marknadsresan, drangames historier, berättelser oin hastar, hundar, Iior m. m. Barii af omkring åtta ar böra vara mycket roade af sällskapet med de sin5 janinariga i boken, af bvillra de icke lara sig annat iin hrad godt är, Gamla &amp; dkaaaaratea. och deras lefnadsöden. Ofvers. fran engelskan. Pris h&amp;ft l,. ~ Icke förr h de uppngtt den mogna 41dern af öfwer fyrtio Ar, snmmantraffa dö forna skolkainraterna i London. De iiro nio till nntalet, alla representerande olika yrkeii, smit iifrerenskomina att sainlas bos hvarandra och turvis beratta om sinn lefnadsöden. Dessa historier måste ju blifva mycket olika, allt efter som majoren eller doktorn eller bankiren eller nagon af de öfriga beruttar. Tonen kr naturlig och enkel utan att vara tr %kig, och goda moraliska grundsatser, hvilande-p8 sannt kristlig grund, jnslziirpas. - Bokoii bör passa till familjehsning i verkligt allrarliga hem, samt för ungdom af 15-16 %r. &amp; &amp; siiing för barn d Zach. Topelius. Attonde boken. Ned illustrationer af Acke A~tdersson, O. Hjortzlrerg, Nils Lursson och Aug. Malm.strönt.
Kan minne .Föreningen för gift qvinnas eganderatt * eller nbgon annan erfaren auktoritet upplysa Dagny om, huruvida har p9pekade förhallanden äro egendomliga tiir Amerika eller om d e möjligen förefinnas äfven inom * de Skandinavers landa; om t. ex. ocksa * gamla moder Sveasw döttrar stundom mottaga sina nalpengar pB lika stickande stitt som wbmder Jonathans, och om källan till d e svenska och amerikanska akta vifvens hemliga hjerteqval upprinna ur samma källa? O. S. A. his1u " a 3r en stlndig kamp emellan och 3 ' ensklighctcns ögonblicket segra alltid de seilare, men i Ilngden alllid idferna. id&amp;, inlrtrrrrrn; f8r Ernitio CDII~IW. Kr ett folk star i begrepp bilda och framarbcla nlgol nyn. Kr del en iicksamhctspligt all IYgga mhkc till de förtjcnsler del gamla, som nu skall skridlggas. verkligen har hafl. Genom lit1 uppfylla dennn pligl, belryggnr nian sig bas1 emot dc1 öfierilningcos felgrepp n11 borikisla just del, som n (idvlndig1 m8ste bei.aras. 0.11 k ' nsnims AWstn. Samskolor. E! ragan om samfald undervisning för gossar och flickor ar r icke ny; i Amerika och England har den varit ifrigt debatterad och afven praktiskt pröfvad genom läroanstalter i stor skala, sarskildt i det förstnämnda landet. Iios oss var det, om vi ej niisstaga oss, fröken Anna Hjerta (nu fru Retzius), soni vid ett skolmöte första gången framhöll fördelayne af skolor för flickor och gossar samfaldt. Enstaka försök att förverkliga denna idé hafva iinder senaste år gjorts sZvil i Sverige som i Finland ocli Norge. Vid 1885 års riksdag förekom ett förslag om flickors tillträde till dc högsta klasserna af statens läroverk.
N:o 256. då, i följd häraf, Sundsvalls ooh Hudiksvalls städer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält deras önskan att erhålla förskansningar i inloppen samt att dertill biträda, äfvensom att hålla nödig servis, hvarvid skarpskyttarne förklarat sig villiga tjonstgöra; då, huru enkla än förskansningarna må göras, kommunernas krafter icke torde förslå att få dem försatta i ändamålsenligt skick, utan att dertill jemväl måste anlitas någon hjelp ifrån Statens sida; då den sålunda väckta frågan är af beskaffenhet att icke böra falla, utan att underkastas allvarlig pröfning, helst undersökningar redan äro efter Kongl. Maj:ts nådiga befallning hållna; då pröfningen häraf torde böra försiggå i sammanhang med pröfningen af de nu i följd af Kongl. Maj:ts förslag förekommande frågor, rörande försvarsverket; samt då genom åtgärder, sådana som cfe ifrågavarande, befolkningens moraliska mod i farans stund uppehälles, derigenom att tillit till egna krafter beredes, så vågar jag vördsamt hemställa, att Rikets Höglofliga Ständer behagade till Kongl. Maj:ts disposition ställa ett anslag af 100,000 R:dr R:mt, för att hufvudsakligen på de af sj oför svar skomitéen år 1862 uppgifna grunder och på de vilkor, Kongl. Majit kan komma att föreskrifva, användas, icke allenast till försättande i försvarbart skick af inloppen till städerna Hudiksvall och Sundsvall utan ock, så långt medlen räcka, till det norrländska kustförsvaret i allmänhet. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 15 November 1865. Pehr Ericsson, från Gefleborgs län. Mo Af Fredrik Åugust Forssbeck från Östergötlands län, att all upplåning af medel till fortsättande af Statens jernvägsbygge nader, jemte vilkoren för sådan upplåning, måtte åt Kongl. Majit öfverlemnas, m. m.
Detta torde, efter hvad jag förmenar, vara numera en af alla erkänd sanning. När åter, jemlikt samma 29 §, Konstilutions-utskottet afgifver förslag till ändringar, förbättringar och förklaringar af rikets Grundlagar, väcker oförnekligen Utskottet frågor, men icke till omedelbart afgörande, af de då församlade Ständerna, hvilka det fastmer är uttryckligen förnekadt att derom besluta: och när samma frågor åter vid påföljande riksdag till afgörande förekomma, kunna de väl icke sägas väckta af det då fungerade Konstitutions-utskottet. Det vill således äfven härutaf falla sig någorlunda klari, att endast i högst oegentlig mening låta ordalagen i ofta åberopade moment hänföra sig till R. 0:s" 29 §, och att de, såsom innefattande en serskilt förmånsrätt, väl hafva någon högre och vidsträcktare betydelse. Gemenligen plägar ock ett gällande vittnesbörd hemtas från historiska data, och i detta hänseende är utaf befinteliga protokoller och handlingar ännu att intaga, huru som dylika framställningar, utan ringaste hänsyftning till klander emot Konungens rådgifvare, finnas redan vid 1815 års riksdag vedertagne, och ansågos då vara ”en följd af Utskottets yttranderätt”. Män sutto på den tiden uti Utskottet, hvilka icke blott redan lagt en närmare hand vid Konstitutionens utbildande, utan ock med oförtruten omsorg deruppå fortfarande arbetade: och de måste fördenskull tänkas med dess anda väl förtrogne. Såsom ett bevis häruppå torde ock kunna anföras, att af de ledamöter, hvilka godkände inträdet på nämnde medelväg, tvänne sedermera, inom särskilla stånd, intagit talmansstolen samt en sin plats inom Konungens Statsråd. Oförryckt iakttogs ock af påföljande Konstitutions-utskott detta gifne föredöme, så att likartade ”hemställanden i observationsmål, der ej fulla skäl förekomma till ansvar efter R. F:s 107 §,” ingåfvos till Riksens Ständer vid 1818, 1823 och 1828 årens riksdagar under åberopande af R. 0:s 37 §. 2 mom.
Vid förnyad föredragning af Banco-Ut kottets den 3o sistiidne Juuii e. m. på bordet lagde Utlåtande N:o i4> i anledning af de inom RiksSlånden framställde anmärkningar vid Ulskoliels under N:o 7 afgifne Belänkande, med förslag lill nytt myntsystem, bifolf Ridderskapet och Adeln hvad Utskottet, från och med: allmänna räkningssättet i han del och vandel samt vid bokföring, ända till slutet af Utlåtandet föreslagit, under följande idutaganden: i:mo att mynt-enheten benämnes Riksdaler Courant; och 2:0 alt Utskottets hemställan, o na anmodan till L&g Utskottet att in - Trot. Ut Jr. den 4 ^US' *834» '• §5 komma med förslag till vissa Lagförändringar, skulle läggas till handlingavne. S I). Lades lill handlingarne Constilutions-Ufskottets den 5 och i-j sisi lid ne Jnnii e. m. samt den 17 sisllidne Julli e. tu. på bordet lag* de Memorial: JV:o t g, angående yrkad, men vägrad proposition på återremiss afUtskoltets Memorial j\T:o 8; N:o 8, angående Riksdagsfullmägtigen Bengt Gudmundssons anmärkningsanledning vid rådgifvande 'åtgärden lill resolutionen pä Rikets Ständers underdåniga framställning, rörande Halländska Kyi kohemmanen;. N;o 2i, angående yrkad, men vägrad proposition på ogillande af Ut* skotlels Memorial N:o i t; N:o 12, angående Stats-Utskottets ytterligare anmärkningsanledning i; fråga om GardesRegeinentanas Aflönings-Slaler; S. I). Föredrogs å uyo och bifölls Stats-Utskottets den ij sisllidne Julii e. m. på bordet lagde Utlåtande: N:o iQ2, i anledning af den hos Borgare-Ståndet gjorde anmärkning vid Utskottets Berättelse JN:o 118, om förrättad granskning af BiksgäldsContorets förvaltning m. m. S. D.
Hans enda egendom äro hans själsoch kroppskrafter, hans arbetsförmåga, och för honom är det icke likgiltigt, huru han på bästa och billigaste sätt kan nära sin kropp för att bibehålla den stark och arbetsduglig. » På många sätt kan man j u arbeta för de mindre bemedlade klassernas höjande i ekonomiskt och socialt hänseende, men det synes, som om den väg, förf. slagit in på, skall kunna uthärda jämförelse med hvarje annan. Sofi Nilsson föddes den 4 juni 1840 i Tjällmo församling i Östergötland. Föräldrarne voro framlidne riksdagsmannen m. m. A. P. Andersson på Bohyttan nära Finspång och hans maka Anna Lisa Persdotter. Att dottern ägnat sitt lif åt uppfostrarens kall, blir ej underligt, om man känner faderns arbete för sin församlings framåtskridande och höjande icke minst i andligt afseende. Så t. ex. upplät han, en af vårt lands första skolrådsmedlemmar, fri lokal och aflönade lärare i 15 års tid för en små- skola i sin församling. Faderns omvårdnad och kärlek för folkskolan besjälade dottern, när hon trotsade den tidens fördomar och blef lärarinna. Om beskaffenheten af hennes föräldrahem och den uppfostran, hon där erhöll, kan man få en föreställnig af det faktum att den tjuguåriga åbodottern utan andra studier antogs som lärarinna vid Finspångs folkskola. Därifrån befordrades hon efter fyra års tjänstgöring till sin nuvarande befattning vid Klara folkskola, erhöll dispens från folkskollärarinneexamen år 1866 och utnämndes till ordinarie på högsta lönegraden samma år. Efter denna ovanligt hastiga karrier, i ett afseende hunnen till målet, blef dock hennes lif icke ett stillastående, utan en fortsatt sträfvan att gifva folkskolan de bästa tankar och krafter, att höja folkskolan genom att ännu mera utbilda sig själf. Detta framgår af de vidsträckta utrikes resor, som hon företagit mest på egen bekostnad med ändamål att studera folkskolorna i andra länder. Under en af dessa — år 1864 — besöktes England och Skottland. A r 1868 vistades hon en längre tid vid Hindholmens folkhögskola i Danmark.
Flere under åren 1664, 1 fi6:8 och 1669 utgifna Kongl. Stadgar om oordningars afskaffande vid Adelns, Presters och Borgares Trolofningar, Gästebud, Barndop och Begrafningar förbjuda, vid 1a Dalers stmls böter, allt tiggeri genom grafskrifter, brudskrifter, nyårsskrifter, andre t iggareskrifter och stamböcker, samt af trumslagare, pipare, sjungare, kuskar, kockar och annat folk med majstänger. Kyrkolagen den 3 September 1686 innehåller bland annat i 24 Cap. 24 §. samt 28 Cap. 4 pcb 5 §• §•• att Kyrkoherden skall tillse, det de husarme och tiggare i socknen ej lemnäs oförsörjde, ej heller något olofligt tiggeri, emot '1'ig^are Qrdnirgeq, i Socknen tillätes: att sjuk* Betänkande om Fattigvården i Riket. 87 eller fattigstugor borde, utan dröjsmål, uppsättas i hvarje Socken der det ej redan skeft, och Kyrkoherden påminna Församlingens Ledamöter, att icke allenast enhälleligen hjelpa till byggningen, utan ock efter råd och ämne af en fri god vilje gifva årligen något till sin nödtorftige jemn-Christens underhåll: att Kyrkoherdarne, med de flere vederbörande, skola noga tillse, att de penningar, som till de husfattige samlas, blifva rättrådeligen utdelde: och att hvarje Härad och Socken skall föda sina fattige och icke föra dem in i andre Socknar, men att understundom den ena socknen , sorn kan hafva mindre fattige, må gå de nästliggande, sorn hafva flere, med någon hjelp tillhanda; hvarförutan det åberopade 28 Capitlet äfven handlar om Hospitalen, Vården och Styrelsen derstädes, samt deras arfsrätt på sätt som Tiggare-Ordningen förmår. Genom Kongl.