Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ser icke hvad det finnes för skäl alt undandraga denna domkyrka ett sådapt understöd af Staten, som de öfrige sliftskyrkorne i Riket redan åtnjuta. Det vore besynnerligt om man skulle undandraga detta, ett bland de äldsta och herrligaste minnesmärken från forntiden ett anslag, hvaraf det är i behof. Det bör icke kunna väcka det minsta tvifvel att det ju är lika lagligt, som om en propos. derom kommit från K. M. Delta är alldeles likgilitigt i afseende på frågan om billighet och rätt. Jag tillstyrker för min del det begärda auslaget till Wisby domkyrkas underhåll. Hr von Rosen, Georg Ludvig: Afven jag är af den tanken, att en enskild motion bör kunna väcka samma uppmärksamhet som något annat. Men då bör också denna enskilda motion vara så utredd, att det blir möjligt för StatsHlsk. att fatta eli bestämdt begrepp om verkliga behofvet af ett sådant begärdt anslag. Jag tror, att nu ifrågavar. ämne var så outredt, då det till StatsUtsk. öfverlemnades, att Disk. icke kunde bevilja något anslag i delta afseende. Det finnes icke någon uppgift i fråga om kyrkans inkomster, eller någon pålitlig specifik tableau öfver dess utgifter. Således var det svårt för StatsUtsk. att göra något annat än hvad det gjort. Kunna sedermera inom Stånden upplysningar gifvas, som lemna någonting mera vid handen, än hvad motionären redan har framställt och som bättre utreder saken, sä har jag ingenting emot att ett anslag beviljas. Men jag tror icke, att StatsUtsk. gjort rätt om det slumpat så der på enskilda motionärers tillstyrkande, då saken för öfrigt icke blifvit fullt utredd. Detta var opinionen inom Utsk. och har gifvit anledn. till delta Utsk:s utlåtande. Hr Lagerhjelm, Pehr: Af StatsUtsk:s utlåt. IN:o 41 synes det, alt den ifrågavar. motionen är väckt af stiftets Biskop, således visserligen af enskild motionär, men som dock i detta ämne framträder uti en officiel egenskap.
Aftonens orkesternummer utgjordes af Mendelssohn-Bartholdys uvertyr till » En midsommarnattsdröm » o c h Beethovens glädtiga och humoristiska åttonde symfoni i f dur, båda briljant föredragna af k. hofkapellet under förste hofkapellmästaren Nordqvists säkra ledning. Bland den fulltaliga o c h animerade publiken märktes konungen, hertiginnan af Dalarne samt prins Carl m e d gemål. K. Dramatiska teatern gaf i tisdags afton för första gången » Den beryktade fru E b b s m i t h », skådespel i 4 akter af Arthur W. Pinero, öfversättning från engelskan. Lukas Cleeve har ansett sig äga skäl att öfvergifva sin hustru o c h lef ver i ett olagligt äktenskap m e d » den beryktade fru E b b s m i t h », hvilken visserligen är m y c - ket bättre än sitt rykte, till och m e d en i grunden ganska hederlig kvinna, m e n m y c k e t öfverspänd o c h s o m anser sig, o m ock dunkelt, ha en mission att uppfylla. Den mycket uttänjda, föga intressanta, men så mycket mera krystade handlingen rör sig omförhållandet mellan Cleeve o c h hans älskarinna samt något o m den förres förhållande till hans öfvergifna hustru. Slutligen infinner sig den öfvergifna hustrun och öfveröser mannens älskarinna med förebråelser. Den senare har d o c k redan beslutit att bryta förhållandet till Cleeve, ehuru h o n varmt älskar h o n o m, och så far hela sällskapet till England — platsen har förut varit Venedig — men Cleeve o c h hans älskarinna äro för alltid skilda. Framställningen var i det hela erkännansvärd. Främst sätta vi fru Fahlmans framställning af titelrollen, som präglades af m y c k e n glöd o c h kraft, i några moment kanske till o c h m e d för m y c k e n. Vidare gaf hr Lindberg en förträfflig tolkning ' af en cynisk gammal roué, o c h i sin korta roll som den öfvergifna hustrun i sista akten gjorde fröken Janzon ett vinnande intryck.
Om brobyggnad öfver Fjöhls lilla Färjesund uti Indahls-Elfven. Bifölls. 7:o Om rensningar uti Indahls-Elfven. Om upprensning af tolf Forssar uti Ljunga-Elf. Om upprensning af Landa-Forssen uti Ljusne Elf. Återremitterades. 10:o Om upprensning af Skärgården vid Söderhamns stad. Återremitterades. ll:o Om upprensning af Nortelje k. Om upprensning af inre segelleden till Stockholm vid Kodjupet, Återremitterades. 13:o Om uppmuddring af farleden emellan Dalarö och Stockholm genom södra Stäket. Om upprensning af farleden emellan Almare Stäk och Ericssund. Återremitterades. Medlersta Districtet. 15:o Om ombyggnad af Strömsholms canal och slussverk. Återremitterades. l6:o Om anslag för Gråda eller Backens och Siljans canaler. Bifölls. 17:o Om anläggande af canal emellan Philipstad och Sjöändans lastage plats. Om anläggande af canal emellan sjön Angaren och Nyköping. Om anslag till en slussbyggnad öfver Qvicksund. Om anslag till undersökningar m. ni., i afseende på dg vattencommunications-linier, som kunna komma att ega gemenskap med en canal-ledning emellan Hjelmaren och Wenern. Återremitterades. 83o Prot. Utdr. d. 2 Dac. 1840. Vestra Distr idet. 21:o Om anslag för sluss-anläggningar vid Forssliaga och Deiiforss uti Clara Elf. ^ Återremitterades. 22:o Om en canai-anläggning genom Dahlsland emellan sjöarne Wenern och Erren. Återremitterades. S. D. Föredrogs ånyo Constitutions-Utskottets den 25 sisllidne November bordlagde Memorial N:o 67, i anledning af de från samtlige Riks-Stånden lill ConstituLions-Ulskoltet hänvisade anmärkningar vid Memorialet N:o 38, angående ombildning af Nalional-Representationen.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, att hvad först angick frågan, huruvida Friherre Anckarswärd ägde att, på sätt han föreslagit, förändra sin motion, hade Hans Excellence visserligen flere gånger tillförene, enär ingen af Ridderskapets och Adelns Ledamöter bestridt dylike ifrågaställde förändringar, funnit sig böra jemväl för dess del desamma tillåta; men då, såsom nu inträffat, en Ledamot yrkat, att den af Friherre Anckarswärd gjorde förändring borde anses såsom enny motion, i hvilket afseende den äfven blifvit begärd på bordet, trodde Hans Excellence det vara mest öfverensstämmande med formen, att frågan, i dess sålunda förändrade skick, borde såsom en ny motion behandlas. Hvad åter beträffade Friherre Anckarswärds i sista plenum väckte ursprungliga, samt i dag skriftligen ytterligare utvecklade motion, ansåg Hans Excellence densamma vissei ligen kunna, i egenskap af Friherre Anckarswärds enskildta framställning, till StatsUtskottet remitteras; men som Friherre Anckarswärd i berörde motion yrkat, att Ridderskapet och 56 Den i5 Januarii. Adelil skulle bestämma en viss form för Slatsregleringens uppgörande, hvarvid Frilierren sedermera behagat tillägga det förklarande, det han vore nöjd med det yttrande öfver motionens Grundlagsenliga beskaffenhet, som Hans Excellence kunde finna för godt afgifva, fann Hans Excellence sig först böra för denna förklaring betyga Friherre Anckarswärd sin enskildta tacksamhet, och ansåg Hans Excellence detta såsom ett nytt bevis på det dyrbara förtroende, hvarmed Hans Excellence så ofta tillförene blifvit af Ridderskapet och Adeln hedrad, och hvaraf Hans Excellence, under ett djupt erkännande af värdet derutaf, skulle söka att alltid göra sig förtjent. I afseende dernäst å beskaffenheten af Friherre Anckarswärds motion, finge Hans Excellence förklara, att ehuru 44 §•
N:o 4, i anledning af väckt motion, om indragning af tio biskopsembeten. Efter Prot.-Utdrag den 14 Januari 1854. 97 Efter inhemtande af Hedervärda Bonde-Ståndets derom den 11 dennes fattade beslut, fann Preste-Ståndet detta Memorial icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. N:o 5, i anledning af väckt motion, om förändrad fördelning af stämmoböterna. Ståndet, som ansåg ifrågavarande motion tillhöra Bevillnings-Utskottets handläggning, lade Memorialet till handlingarne. N:o 6, i anledning af väckt motion, angående kurhusafgiftens bestämmande ni. m. Omförmälda motion ansågs tillhöra Bevillnings-Utskottets behandling och Memorialet lades till handlingarne N:o 7, i anledning af väckt motion, angående bränvinsbränningens inställande under April månad år 1854. Ståndet, som redan till det af Rikets Ständer tillsatta Särskilda Utskott för behandling af frågor rörande bränvins tillverkning och försäljning remitterat Doktor Sandbergs i detta Memorial omförmälda motion, lade, med vidblifvande af sitt beslut, Memorialet till handlingarne. S. D. Efter skedd föredragning bi föllos Stats-Utskottets utlåtanden: N:o 13, angående Stats-kontorets ersättande för förskottsvis utbetalde medel till kolonien S:t Barthelemys förvaltningskostnader; och N:o 14, angående utbetalning från Riksgälds-kontoret af der innestående medel' för ett mindre hamnbyggnads-arbete vid Götha kanal. 8. D. Föredrogs och bifölls Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 4, om antagande af två kanslister utöfver den i Riksdags-Ordningens 24 § bestämda kansli-personal.
Domkyrkorna hafva likaledes sina särskildt aflönade sysslomän. — Utsk:t säger vidare, att det skulle lända till fördel för räntegifvaren att få betala sina räntor på en gång till kronofogden, i stället för att betala dem på olika tider och till olika personer. Jag erkänner att detta skulle vara en fördel för honom, om något prejeri kunde ega rum vid det nuvarande uppbördssättet, och i så fall skulle jag icke tveka att understödja Utsk:ts förslag, dock under en annan form; men sorn numera rättigheten att utkräfva indelta räntor in natura har upphört och dessa räntor skola betalas efter markegång, så kan omöjligen något prejeri komma i fråga. En annan sak var det förr, då löntagaren, genom att kassera räntegifvarens spanmål, kunde tvinga honom att betala ett högt pris, men denna olägenhet är nu af R. St:r afskaffad; räntegifvare!) vet nu hvad han skall betala, och om han får göra det till kronans uppbörsmän eller till hospitalets eller någon annan stiftelses tjensteman, det bör väl vara honom temligen likgiltigt. Hvad det beträffar, att Utskrt föreslagit att sådana räntor och tionden, som äro anslagne till kyrkor, skola ingå till ränterierna, så ber jag att få fästa uppmärksamheten på att, i stället för att kyrkotionde!) nu uppbäres utan ringaste svårighet på så sätt, att kyrkovärden pålyser en dag då det skall ske — denna tionde är nästan utan undantag anslagen inom socknen — så skulle i sådant fall tiondegifvarne betala den till kronofogden, denne till ränteriet, och ränteriet till socknen. Detta vore ju en omväg, som skulle förorsaka vederbörande uppbördsmän ett ofantligt besvär och som skulle hafva till påföljd att tionden komme kyrkorna till handa flera månader sednare, än hvad den eljest gjort. Jag vill påpeka ännu en olägenhet af förslaget, nemi. oin en del af dessa räntor blifva utestående på restantier, så måste ju inom lands-kontoren föras särskilda räkenskaper för hvarje räntetagare på huru mycket af den honom tillkommande uppbörden som inflyter, eller huru mycket som är utestående.
Då jag sista gången hade ordet, var det med afsigt, som jag ej berörde hufvudfrågan, emedan jag höll för tillräckligt att till en början fästa uppmärksamheten på olämpligheten, att, omedelbart efter det ett regeringsbeslut i ämnet blifvit fattadt i full öfverensstämmelse med R. St:rs vid förra riksdagen uttalade önskan, redan nu och utan att några nya objektiva skäl kunna för någon ny mening förebäras, yrka på förändring af ett beslut, som K. St:r, så att säga, sjelfve dikterat; och jag vidhåller, om icke för annat, för tidens vinnande, detta argument, om hvilket det synes mig antagligt att meningarna icke mycket skola delas, ifrån det att man derå reflekterar. Jag har sökt att gifva skäl för mitt påstående, det K. M:s beslut öfverensstämmer med R. St:rs uttalade önskan, och jag skulle dertill kunna ytterligare åberopa ordalydelsen af StatsUtsk:ts vid förra riksdagen Betänk, rörande krigsakademien, hvilket Betänk., i hvad det rörer frågan om krigsakademiens påyrkade ombildning, med rätta torde få anses vara lörestafvadt af den man, som gifvit den mägtigaste impulsen åt R. St:rs ifrågav:de yrkande. Utan att vilja fördjupa mig i någon ordstrid med Hr af Klint, ber jag att få hemställa, om vid sidan af de skäl, hvilka jag nyss anfört för min tydning af R. St:rs skrifvelse, någon bevisning för en motsatt mening rimligtvis må kunna byggas på det åberopade, i skrifvelse!) förekommande ordet »endast.» R. St:rs skrifvelse i ämnet lyder: »Och då med detta ändamål icke öfverensstämde, att krigsskolan till en del förblefve en löroanstalt nästan endast för sådana humanistiska ämnen, hvaruti undervisning meddelas i de allmänna elementarläroverken etc.» Se Svensk författn.-samling 1862, N:o 63.
På förstnämnde bägge ställen befinna sig äfven Länets bägge Lazarettsoch Curhus-Inrättningar, som under sednare åren blifvit upprättbållne allenast genom de medel, Länets Invånare dertill sammanskjutit. Examinerade Barnmorskor äro väl på någre ställen till finnandes, och Städerne sakna icke deraf nödigt antal; Men på Landsbygden 46 äro sådane ännu icke allmänt antagna: Vaccinateurer finnes deremot inom alla Orter. Med afseende på Husdjuren, har någon stadgad hälsovård hittills icke kunnat åstadkommas, fastän lön å Stat är anslagen för en Djur-Läkare och Länets Hushållnings-Sällskap dels inköpt tjenlige Hus och Byggnader härstädes för Veterinair-Inrättning, dels redan beredt utväg till ökade Löningsinkomster för Läkaren dervid; ty, efter flere kungöranden om denne Djur-Läkare-tjenst, har icke någon competent Sökande sig ännu anmält: Emedlertid begagnas vid inträffande Boskapssjukdomar en tillförordnad DjurLäkare, som ej undergått examen. Fattigförsörjnings-Anstalter äro öfverallt vidtagne, med anledning af derom gällande författningar, så att tiggeri just icke behöfver tålas vid vanlige förhållanden med årsväxt och närings-tillfälle, fastän det äfven då ej alltid kan förekom mas; Men efter svårare missväxter bjuder nödvändigheten alt medgifva sådane utfattige personer och hushåll, som icke njuta allmän Fattigvård, att för lifs*- bergning begära allmosor, åtminstone inom egne Församlingar. Sättet för antagne fattighjons underhållande är skiljaktigt emellan Församlingarne, och vanligast äro, på Landet, alla hemmans-innehafvare indelade rotevis, att föda ett eller flere fattighjon, hvaremot på andra ställen åt fattighjonen utdelas understöd i spanmål eller penningar, eller ock bäggedera, hvartill fond samlas genom öfverenskomne bidrag.
Jag vill gerna pröfva motsidans skäl och finner derföre önskvärdt, om Utslct iakttoge litet mer sparsamhet med papper, och isynnerhet mer fäste sig vid sjelfva ärendets innehåll, än vid det typografiska utseendets prydlighet. Härom begär jag icke någon kommunikation med Exped.- Utsk:t, utan förmodar att min ifrågavide åsigt äfven dessförutan banar sig väg dit. Det är icke första gången, denna riksdag, vi haft anledning göra enahanda anmärkning, som den jag nu funnit mig böra utsäga. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dess återremiss af förev:de Betänk , framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till detsamma och sedermera propos. på återremiss deraf, hvilka båda propos:r med blandade ja och nej besvarades; hvarefter förnyad propos. på bifall till Betänk:t gjordes och, då svaren derå likaledes utföllo med många ja och nej i blandning, förklarades ja hafva varit öfvervägande. Gr. Hamilton begärde votering. Upplästes och godkändes följande förslag till voter:s-propos.: »Den som bifaller Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 21, i ani. af väckt motion om ett tillägg till Jagstiftningnn ang:de äktenskapsskillnad, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, återremitterar 11. o. Ad. ifrågavide Betänk. Sedermera företogs voteringen och befunnos, vid dess slut, sedan den förseglade sedeln blifvit öppnad, rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 32. Nej — 33. Anmältes och bordlädes Sammansatta Stats-, samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts Betänkm:
Stat för aflöningar och pensioner vid serskilta förvaltande Verk och Inrättningar såsom Tulloch PostVerken m. fl., så har framställning derom hvad Tullverket angår, redan af Utskottet blifvit tillstyrkt. I afseende åter på Postverket och NummerLotterilnrättningen, som i Utskottets tanka äro de enda administrationer, hvilka för öfrigt här kunna komina i fråga, får Utskottet upplysa att bestämda Special-aflÖnings och PensionsStater för de samma redan äro uppförda å RiksStatens aidra HufvudTitel. Beträffande slutligen meddelandet af oftaberörde Stater åt R. Stir, så kunna några hinder ej möta för delfående af de äskade uppgifterne för alla de Verk och Inrättningar, hvilkas förvaltning är ställd under R. Sltrs StatsUtskotts eller deras Revisorers granskning. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, hemställer Utskottet, att Hr Grefve Gyllenborgs ofvanberörde motion må förfalla; Den 21 IS'ov. 1829. S B. 4 5o StatsUtskottet* N:o 533. Utlåtande, i anledning af verkställd granskning af den så kallade Lappmarks-Ecclesiastique-Fonden, CJ.-A.) Till Utskottet hafva blifvit öfverlemnade LappmarksEccIesiastiqueFondens Hufvudböcker, med tillhörande verificationer, jemte K. Bref, lör åren 1825 och 1826. Denna fond, hvars Räkenskaper af R. StCrs Revisorer eller Statsutskott förut icke blifvit granskade, har uppkommit genom dels allmänna dels enskilda bidrag, för det vigtiga ändamål att befordra Christendomens införande hos Lapparne, samt Kyrkors uppbyggande, Scholors inrättande, m. m. i Lappmarken; och är för närvarande, i enlighet med K. M:ts tid efter annan utfärdade, Nådiga Föreskrifter ställd under K. CänzliStyrelsens vård och förvaltning. Vid anställd granskning af Räkenskaperne har följande förhållande inhemtats: Enligt Ilufvudboken för 182^: Debet.
Och de skola vakta på vittnesbördsens tabernakel, på boningena och täckelset, och dess öfvertäckelse, och på klädet i dörrene af vittnesbördsens tabernakel; På bonaden åt gårdenom, och på klädet i gårdsens ingång, hvilken går omkring boningena och altaret, och på dess tåg, och allt det som till dess tjenste hörer. Desse äro Kehats slägter: De Amramiter, de Jizeariter, de Hebroniter och Usieliter; Allt det som mankön var, och månade gammalt, och derutöfver, vid tal åttatusend och sexhundrad, de som akta skola på helgedomens vakt; Och skola lägra sig vid sidona af tabernaklet, söderut. Deras öfverste skall vara Elizaphan, Usiels son. Och de skola vakta arken, bordet, ljusastakan, altaren, och all helgedomens tyg, der de tjena med; och på förlåten, och hvad till dess tjenste tillhörer. Men den öfverste öfver alla Leviternas öfverstar skall vara Eleazar, Prestens Aarons son, öfver dem som skickade äro till att taga vara på helgedomens vakt. Desse äro Merari slägte: De Maheliter och Musiter; Hvilke till talet voro sextusend och tuhundrad, allt det mankön var, månade gammalt, och derutöfver. Deras öfverste skall vara Zuriel, Abihails son; och skola lägra sig vid sidona af tabernaklet, norrut. Och deras ämbete skall vara, att vakta uppå bräden, skottstängerna, och stolparna, och fötterna åt tabernaklet, och all tyg, som till den tjensten tillhöra; Så ock på stolparna kringom gården, med fötterna, och pålarna, och tågen. Men framför boningena och vittnesbördsens tabernakel österut skola sig lägra Mose och Aaron, och hans söner, att de skola vakta på helgedomen, och på Israels barn. Om någor främmande bjuder sig dertill, han skall dö.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om E. o. Ad. behagade utan förändring antaga Utsk:s i afs:de på förev:de g gjorda hemställan, ropades starka Nej, blandade med Ja; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle samma hemställan med den förändring, att i den nu föreslagna 17 g, Usta och 3:dje mowenterne af 2:dra afdelnui skulle bibehålla den lydelse de deremot Den 22 Juli e. m. 487 svarande stadganden hafva i nu gällande 20 §, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. §§ 21 och 22 samt §§ 23 och 24. E. o. Åd. biföll hvad Utsk. i afs:de på dessa §§ hemställt. Hr Fåhraeus: Sedan E. o. Ad. nu genomgått förslaget till tulltaxe-underrättelserna, anhåller jag att få fästa upmiirksamheten derpå, att 21 och 22 §§ i de nu gällande tulltaxe-underrättelserna blifvit uteslutra ur det nya förslaget, emedan de deri omnämnda afgifterne, nemi. afgiften till Handelsoch Sjöfartsfonden samt tolagen, ansetts böra ingå i tullafgifterne. Nu har E. o. Ad. emellertid återremitterat Utsk:s förslag till sjelfva tulltaxan, för den händelse, att förslaget om dessa afgifters upgående i tullen icke skulle vinna E. St:rs bifall. Vid så.dant förhållande hemställer jag, huruvida det icke vore skäl att hålla frågan om de nyssnämnda §§:nas intagande i tulltaxe-underrättelserna öppen, tilldess tolagsfrågan blifvit vederbörligen afgjord.
Skulle Utskottet finna denna anmärkning grundad och rättelse i följd deraf nödig, så torde också Utskottet vara betänkt uppå, att från ett förnyadt Betänkande antingen utesluta, de, i det nu afgifne, uppställda premisser, eller ock sä *f dem draga en annan slutsats,än Utskottet gjort» Jag är icke böjd för stränga räfster. Besluta Rikets Ständer att Spannemåls Magszinslnrättningen skall upphöra, hvartill mer än många bevekelseskäl finnas, så blir det icke mig emot om det förflutna glömme-. Meri skall Inrättningen fortfara, så tror jag det ic Ben 2 5 Junii f. mi k.e vara rätt gjort, att på en gång tadla och ursägta. Jqg ser ingen annan garanti för en framtida bättre Styrelse, än att så beskafFade åtgärder, dem Utskottet, såsom orden lyda, ans r kunna kräfva en strängare beifran och dermed förknippade ansvarighets påståenden, också verkligen varda beifrade. Vid den mängd af mål, som StatsUtskottet har att handlägga, har det lätteligen kunnat undfalla Utskotteds uppmärksamhet, att den form som detta mål erhållit mer än sjelfva beslutet skulle kunna tillvägabringa för Nationen icke mindre dryga utgifter, än Utskottet ansett EkJqvamsköpet kunna tillvägabringa dryga förlujier för Magazinslnrättningen; och, det är mot formen egenteligen, som min an,- jnärkning för denna gång är riktad. Bilagor till PleniProtöcolIet för den 20 Junii, eftermiddagen Nio 1. Herr Rofenblad, B ernhard i Hvarje grundligt och rättvist tänkande SLiksdagsman lärer icke behöfva mycken öf~ Den 2?
Då tjenstgöring börjar, ege sjöman rätt att i förskott bekomma, der han månadsvis förhyrd är, en månads hyra eller, om han är förhyrd för resa. fjerdedelen af hyran. På den ort, der lasten till större delen eller helt och hållet lossas, njute sjöman lika belopp af sin hyra, såvida det är förtjent. § 63. / . Ej må någon af besättningen, som å segelfärdigt fartyg i tjenst är, för gäld bysättas, ej heller det han till beklädnad eller tjenstens behof ombord fört, i mät gå. Ilar han eljest egendom ombord, som utan uppskof af fartygets resa, åtkommas kan; den må till gäldens betalning användas. § 64. Utan befälhafvarens tillstånd må ingen af besättningen för egen eller andras räkning taga ombord några varor. Sker det, betale den högsta frakt, som i af seglingsorten erlägges för dylika varor å sådan resa. § 63. Sjöman, som i rederiets tjenst blifver sjuk eller skadad, kan från tjensten skiljas, men eger rätt att, på rederiets bekostnad, erhålla läkarevård och underhåll, likväl, om sjukdomen eller skadan inträffat före afresan, eller han ej är återställd vid fartygets återkomst till Svensk hamn, ej längre än fyra veckor, räknade i förra fallet från sjukdomens början, i det sednare från fartygets ankomst. Inträffar sjukdomen eller skadan under resan och kan sjömannen ej förblifva ombord, öfverlemne befälhafvare!) honom till konsuln, eller, der ej konsul finnes, till annan pålitlig persons omvårdnad. Så länge den sjuke är ombord å skeppet, åtnjuter han full hyra. Ilar han blifvit qvarlemnad å utrikes ort, utgöras kostnaderna för hans vård, der de ej af sjömannen kunna bestridas, och för hans hemförskaffhing af rederiet. 68 § 66.