Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Möjligen kan jag komma i tvekan, om hvad som kan vara det rätta att göra, men detta är visserligen icke det enda fall, der jag kan komma i en kinkig belägenhet, der jag behöfver anstränga mitt förstånd, för att göra det rälta. Har jag gjort denna ansträngning, så har jag gjort så godt jag kunnat och kan då vara tillfredsställd. Hvarföre behålla Riksdagsmannaoch vittneseden och många andra eder, t. ex. den, som erlägges af embetsmännen vid tillträde af nya embeten, ehuru de förut erlagt en lika dyr ed. Med ett ord, låtom oss afskaffa öfverflödiga eder i allmänhet, men låtom oss icke börja med alt afskaffa denna ed, som jag anser nödvändig. Har man någon anmärkn. att göra emot innehållet af denna edgång, då ina man förändra detsamma, men jag har icke hört någon anmärkn. i detta afseende och de talare, som i det fallet hafva anmärkn:r att göra, borde då begära återremiss i sådan syftning. Jag har sagt och jag uprepar det, att då kontrollör i afseende pä upgifternas riktighet äro högst svåra att åstadkomma, då Utsk:s ledamöter tillkännagifvit, att de mycket noga öfverlagt om sådane kontroller, men förklarat, att de icke kunnat utfinna dem, 406 Den 27 M aj e. ni. då allting således måste bero på taxeringsmannens omdöme och nit, är det icke då skäl att bibehålla en edgång i detta fall, som förpligtar och upmanar dessa taxeringsman att handla efter sitt bästa förstånd. Hr von Troil, Sam. Gast.: Jag respekterar den samvetsömhet, som föranledt flere ledamöter att begära afskaffande af eden, men då så många anmärkn:r under discussionen blifvit gjorda emot det sätt, hvarpå taxeringen verkställes nu, då edgång finnes, så hemställer jag till Hrnne hvad resultatet skulle blifva om taxeringsmahna-eden afskaffades. För min del instämmer jag i det yttrande Gr. Sparre afgifvit.
De koniiterade komma emellertid till diametralt motsatta slutsatser och förklara, a t t oaktadt de obestridliga förtjänster kvinnorna 1agt.i dagen vid sitt skötande af banktjänster bör en gräns sättas för deras användning. Till svar på det förvånade ahvarfön? som vid detta kategoriska påstående ofrivilligt framställer sig, hafva de komiterade icke att anföra någon anmärkning mot bristande nit eller duglighet hos de kvinliga funktioniirerna utan maste taga sin tillflykt till den gamla axiomatiska satsen om den mindre fysiska styrkan kvinnan i jämförelse med mannen besitter, denna sats, som ständigt anföres, då man för kvinnan begär likställighet med mannen i afseende på, undervisning eller aflöning, men hvilken ingen tanker på, d % det galler fullgörandet af hennes mycket fordrande plikter som maka och moder. Sedan komiterade väl proklamerat kvinnans fysiska underlagsenhet under mannen, proklamera de med samma bestämdhet hennes oförmåga att i den upphöjda och invecklade bankvetenskapen täfla med man. nen. Nu ä r det hennes intresse, som icke kan vara så öppet och vaket som mannens. Och hvarför? frågar man %ter. Jo, en kvinKg bankfnnktionar kan - yttras det - svbligen ags den blick på bankaffärer och dessas skötande i dess olika detaljer och ej heller %å den Irögre befordran son e) $ nlaslig sådan. Det a r ju möjligt, a t t fruntimren i en bank ej alltid äro fullständigt inne i verkets hela maskineri med d l a dess olika detaljer, men skälet härtill ä r oftast icke bristande intresse eller förmåga utan den större svkrigheten för dem än för herrarne a t t komma in i detta maskineri. D e manliga bankfunktionärerna användas nämligen mer p % olika platser och få därigenom en mangsidigare erfarenhet, hvaremot ett fruntimmer å r efter år m %ste utföra samma arbete. Herrarne ha dessutom tillfälle att deltaga i diskussioner och rådplägningar rörande bankväsendet, från hvilka fruntimren äro fullkomligt utestängda, de äldre tjänstemännen äro beredvilligare a t t sätta yngre manliga kamrater in i arbetets detaljer än att göra de kvinliga biträdena samma tjänst.
Då H. StatsUtsk., utom dess nu ådagalagda oförklarliga beräkningar, jemväl grundat sitt tillstyrkande till anslagets nedsättande p:i den förmodan, så väl att besparing i niateriel-utgifterna vore att påräkna genom indragningar inom armeen, som ock att nya tillgångar till dessa utgifters bestridande skulle beredas medelst försäljning af en del värfvade cavalleri-reg:lenas hästar; så, enär till verkställigheten af sådana indragningar och förminskningar, om de af R. St. för deras del beslutas, jemväl erfordras K. M:s nåd. samtycke, samt R. St. endast på det ovissa förutsättandet af ett sådant samtycke icke böra kunna grunda beräkning af tillgångar till fyllande af oundvikliga och bestämda behof, förfaller helt och hållet Utsk:s härifrån hemtade skäl till anslagets ytterligare nedsättning. Vid sålunda befunnet förhållande, vågar jag vördsammast föreslå R. o. Ad. att afslå StatsUtsk:s tillstyrkande i denna punkt, och yrka, det anslaget till försvarsverket i allmänhet måtte å riksstaten uppföras med de dertill erforderliga 714^00 r:dr. Beträffande för öfrigt Utsk:s hemställan, att vid detta anslag "måtte, under benämning af r o t ef r i h e ts-a fg i f”terna till armeens materiella behof, uppföras ett ”belopp af ?.2,5oo r:dr, emot det att det till försvarsver”ket i allmänhet eller Krigs-collegii departementetblifvande anslag förminskas med en motsvarande ”summa;’’ får jag, utun att ingå i något yttrande om deras hittills skedda användande, samt huruvida de nu kunna till något annat föremål, än förut, vara disponibla, endast fästa uppmärksamhet på olämpligheten deraf, alt ett anslag 11 H. 45 338 Den ii Augusti e. m. till samma ändamål uti riksslaten förekommer tinder olika rubriker, och hvilket, i stället för en flerestädes behöflig förenkling, blott skulle förorsaka förvirring och oreda. Dessutom torde denna summa svårligen kunna för hvart år beraknas till samma belopp.
Dä Riksens Ständer ei trodt sig böra eller runna höja Bewillnings Summan, för att härtill finna nödig tillgäng, fä de nu till Eder Majit i underdånighet hemställa, det täcktes Eder Maj.t i Räder pä Pomerst Stat öfwerflytta, eller widtaga nägon annan utwäg till Swensta Stats Werkets befriande ifrän de Pomerste Staterne, af hwilka Pomerste Ciwil Expectance. Staten star pä Allmänna Indragnings. Staten uppförd till R.d. 8,816: 24. samt Pomersta Regementerne tillsammans i penningar, till 119,200: 6. och i Spannemäl med 5,140; Tunna, som beräknad till nedsatt pris a 3 R:d. 16 st. per Tunna, belöper sig till 17,135. Dä, enär Eder Majit i Räder anbefaller Stats Contoiret, att ifrän Allmänna Indragnings Staten utesluta berörde Pomersta Stat, tillräcklig Fond uppkommer för Stats. Werket, att bestrida alla ofwannämnde ökade Stats, utgifter; om hwilkas uppförande pä Stat under sina behöriga hufwud.tittlar Eders Maj t till följe häraf täcktes till Stats.Contoiret afgifwa Nädig befallning. LZ4 Den iZ October. I följe häraf, och i sammanhang med den förklening rörande Liqwiderne af ränta och Ca. pitals Betalninaar ifrän Stats Werket till Ban. quen för desi gjorde och ännu tillgörande för, sträckningar, hafiva Riksens Ständer äfiven faststäldt den wid sista Riksdag upvfattade Fi. nance Planen, allenast med den förändring, att Riksens Ständers däri inkörde beslut rörande Annuitets eller sä kallade bokförda Län till alla delar biifwit äterkalladt, samt bestämt den Summa, hwilken intill nästa Riksdag säsom Bewillning af Landet kommer att utgöras, till L,F00,0O0 R:d.
»Hä?» »Å så kan du flytte Brita Kajsas svartklänning öfver te ditt –» »Ha I mista vette’, mo » »Ja, du kan ta hvitstubben hennes me’, så ser dä hedersamt ut. Jan Ers far i Gryte är på friarstig hem te vårt.» »Nej, du min eviga värld!» Inom ett ögonblick hade den tillämnade bruden kastat sig ur väfstolen och var stadd på flykt. »Häjde dej!» ropade mor. »Ta fram sängklära me’ å – häjde dej, säj ja’! – så kan du – häjde dej, säj ja’» Men hon talade för tomma väggar. Tunga, klampande steg uppe på vinden läto höra, att Lisa Lena höll på att ställa sig de moderliga råden till efterrättelse. Erik Hansson var ingen storbonde, och att Jan Ers i Gryte, socknens rikaste man, skulle begära dottern deras till sonkvinna, gjorde mor alldeles vild af högmod. – »Visst va’ Lisa Lena klingerlätt å vacker, å fet å trifven, å duglig, å otroligt ’mån om’, men dom va’ ju fatti’, fast dä kunne då inte Jan Ers, som utsockensbo, vete så ackurat, å inte skulle’n få vete’t häller, dä spötta hon på, å dä va’ då visst.» – »Undan, skomakar-Olle! Sätt er ve fönstre’ å passe, så I gör nå’n nytte. En sup? Ja, I ska’ få två, å en fårbog, å en bytta smör, å, men då ä dä så godt att I inte ger er i tal me’ Gryte-folke’. Akte bena era! Ja ha’ inte ti’ att se på allt elänne som fins.» Björkkvasten tog långa slag, strömmingsbenen hyfvades ner från bordet, såpa och tvaga gjorde underverk, och snart hade rummet ett helt annat utseende än nyss. Erik Hanssons mora var känd som en dugtig arbetsmänniska, ’när hon satte till’, men hon hade den lilla svagheten att glömma sig hos grannarna ibland, och då fingo sysslorna stå efter.
I et en af della Hus taga kännedom om det nya lagförslaget, med skälen så väl för sorn emot, att få lill besvarande upptaga det hufvudsakligasle af de inkast, som emot samma förslag blifvit under discussionen framställde. Jag anser mig dock lill en början böra redogöra för de skäl, som legat till grund för Utsk:s förfarande att inkomma med ett så kalladt principbetänk., särdeles som detta Ulsk:s säll att gå tillväga i sisla plenum af a ts k i 1 lige talare starkt klandrades. När den K. propos. afgafs, hördes åtskillige varma anhängare af det nya lagförslaget drifva den sats, att R. St. borde nära nog, utan någon föregående granskning, antaga det med acclauialion, och man föreställde sig, att pä delta sätt ett förslag lill en hel ny brottmålslag, som nyss före Jul till R. St. öfverlemnades, skulle kunna redan i Januari månad vara af dem anlaget. För min del var jag icke af denna mening. Jag hyser den tanke, att R. Sl:s rätt alt deltaga i lagstiftningen, alt sjelfve pröfva de lagförslag, som föreslås nationen, är en af R. St:s heligaste rättigheter, som aldra minst bör efterskänkas, eller med efterlåtenhet eller ens med något sken af lättsinne utöfvas, då fråga är om stiftande af en hel ny brottmålslag. Inom Utsk. höjde sig icke eiler någon enda röst för tillstyrkande af en sådan åtgärd; och med den obekantskap med lagförslagets innehåll och den deraf alstrade farhågan för dess nyheter, som isynnerhet den tiden inom RiksStm rådde, tror jag ej eller, alt ett sådant förfarande skulle hafva varit för sakens framgång nyttig. lllsk. beslöt alltså att företaga en noggrann granskning af förslaget, och det var naturligt, alt Utsk. dervid, för att kunna reda frågorna, så väl för sig sjelf som för andra, måste börja med alt granska de principer, hvarpå förslaget hvilade; helst sjelfva lagförslagets indelning gaf härtill ytterligare anvisning.
Om R. o. Ad. återremitterar betänk., så torde det blifva LagUtskis åtgärd, att taga i betraktande, hvilkendera utvägen skulle vara den lämpligaste; men jag yrkar att, för vidtagande af en sådan åtgärd, R. o. Ad. ville återremittera betänk., helst detsamma redan blifvit af 2:ne RiksSt. till LagOlsk. återremitterad!. Frih. Cederström, Claes Rudolf: För min del kan jag icke finna tjenlig! alt, på sätt Gr. Sparre föreslagit, återremittera detta betänk. De af bemälde ledamot framslälda förhållanden hafva, tyvärr, alltför liten gemenskap med förevar, af Hr Dalman väckta förslag. Motionären har dervid tydligen åsyftat, icke alt bibehålla jorden inom börd, utan tv er t om alt utvidga testämentSrällen lill borlgifvande deraf utom slägten. Mig synes det just vara emot en sådan utvidgad testamentsrätt, sorn Utsk:s argumentation äger fullt gällande kraft. Jag nödgas betvifla, att genom nu skeende återremiss det af Gr. Sparre dermed afsedda mål skulle med någon säkerhet vinnas. Månne man icke snarare äfvenlyrar att Utsk., efter alt hafva fått frågan tillbaka, möjligen ger den en utgång, som blefve mera öfverensstämmande med motionärens åsigt? Och månne icke det är att befara, det Utsk. finner sig, i fråga om det af Gr. Sparre nu väckta förslag, föga föranlåtet att, med den ringa anledn. motionen till en sådan vändning gifver, göra det hufvudsakliga afseende derå, att det läte sig deraf förmås lill en helt annan uppfattning af ämnet, och att göra en i följd deraf helt förändrad uppställning deraf? Om jag sådant vågade föreställa mig, då skulle jag med nöje instämma i den gjorda begäran om återremiss, enär jag hufvudsakligen delar Gr. Sparres åsigt om det rätta och önskliga i den sak han förordat.
Den fråga, som nu är under R. o. Ad:s pröfning, sönderfaller i två delar. Den ena rörer Bergs-Colhm och den andra Bergslags-Staterna. 1 afseende på Bergs-Colhm har visserligen af en föreg:de talare blifvit åberopad R. St:rs åtgärd vid förra Riksdagen att indraga en del af anslaget till detta verk och i aflåtaude underd. skrifvelse öfverlemna till K. M:s bepröfvande att vidtaga den indragning uti Bergs-Colhii tjenslemannapersonal, som i följd af den beslutade nedsältningen i anslagssumman kunde blifva nödvändig och utan olägenhet lät sig verkställas. Sådan indragning har äfven i den beslutade regleringen egt rum. Jag tror icke att en större nedsättning i antalet af tjenstemän gerna kan tänkas, än den, som vid delta tillfälle har försiggått. R, St. uttalade icke vid förra Riksdagen någon önskan om uphäfvande af Bergs-Colhm, utan sade uttryckligen att de önskade ”indragning” i Bergs-Colhii tjenstemanna-personal. Således gaf R. St:rs egen skrifvelse icke anleda, alt vidtaga förstnämnde åtgärd, hvilken Hr Bildt nu ifrågasatt. Huruvida en sådan åtgärd kunde grundlagsenligen vidtagas är en annan fråga som vål äfven torde förtjena någon upmärksamhet, då Bergs-Colbm hörer till Rikets gamla Colhr och dess President samt äldste ledamot äro sjelfskrifne ledamöter i Riksrätten. Det skulle således tilläfventyrs kunnat gifva en mera grundad anledn. till anmärkn. om K. M. hade företagit sig att utan R. St:rs medverkan uphäfva ett af Rikets collegier. Hvad Bergslags-Staterne åter angår, hafva R. St., såsom redan blifvit anfördt, begärt att Ii. M. ville till Rikets näslsammanlrädande Ständer aflåta Nåd. Propos. om den förändrade reglering af nämnde stater, som af omsländigheterne kunde påkallas ; men uti samma skrifvelse omtalas icke, på sätt
Skrifvelse, N.-o t. mando-mål, skola, för att blifva gällande, vara försedda med Konungens underskrift och contrasignation af vederbörande Föredragande, som vare ansvarig, att de instämma med deröfver förda Protocoll. Alla föreskrifter och erinringar om verkställighet af utfärdade beslut må af Departements-chefer omedelbarligen kunna till vederbörande expedieras. Skulle den Föredragande finna något Konungens beslut vara stridande emot denna Regerings-förm, gore lian derom i Stals-Rådet föreställning; yrkar Konungen ändock, ali elt sådant beslut skall utfärdas, vare det då den Föredragandes rättighet och pligt att sin contrasignation derå vägra, samt nedlägge han i följd deraf sitt embete, hvilket lian icke må återtaga, förr än Riksens Ständer hans förhållande pröfvat och gillat. Emedlertid vare han vid sin lön och öfriga fjellsten åtföljande inkomster bibehållen. §. 42. 2:dra Mom. Uti alla de fall, hvarom föregående 4 §. §. handla, skola Stats-Rådets samtlige Ledamöter vara närvarande och rösta. §. 43. Går Konungen i fält, eller till aflägsnare inrikes orter reser, förord ne Tre Ledamöter af Stats-Rådet, under den ordförande, som Han antingen ibland Prinsar af Sitt Hus, eller ibland Stats-Rådets Ledamöter, serskildt nämner, att föra Regeringen i de mål, Konungen föreskrifver. Med de mål, Konungen då sjelf afgör, förhålles på det sätt, som 8 §. stadgar. §• 99. Riksens Ständers Justitias-Ombudsman må, när han det nödigt anser, kunna öfvervara Högsta Domstolens, Nedre Justitiae-Revisionens, Hof-Rätternes, Collegiernes eller i dessas ställe inrättade Verks och alia lägre Domstolars öfver läggningar och beslut, dock utan rättighet att sin mening dervid yttra, samt ega tillgång till alla Domstolars, Collegiers och EmbetsVerks protocoll och handlingar. Konungens embetsman i allmänhet vare skyldige att lemna Justitiae-ombudsmannen laglig handräckning, samt alla Eiscaler att medelst actioners utförande honom biträda, då han det äskar.
Föredrogos Lag-Utskottets Betänkande N:o 7, i anledning af gjord framställning om förklaring af föreskrifterne, angående verkställighet af straffarbete; bifölls i dess båda momenter; samt Utlåtanden N:o 8, med återlemnande af en utaf Herr P. M. Wahlbom inom Vållofliga Borgare-Ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion om ett tillägg till Handelsordningen; N:o 10, med återlemnande af Herr Alfred Grenanders inom nämnda Riksstånd väckta och till Utskottets behandling öfverlemnade motion om förändring i vissa delar af Militie—boställs—Ordningen; och N:o 11, med återlemnande af en utaf Herr Pehr Staaff }emxå\ inom BorgareStåndet väckt och till Utskottet remitterad motion om förändring i Kongl. Brefvet den 5 Februari 1808 och Kongl. Kammar-kollegii derpå grundade Kungörelse af den 29 i samma månad, rörande företrädesrätt till besittning af kronojord. Dessa Utlåtanden lades till handlingarne, under förklarande alt Ståndet för sin del ansåg, att berörda motioner borde af Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet behandlas; samt N:o 9, med återlemnande af en utaf Herr C. F. Ridderstad inom Vällofliga Borgare-Ståndet väckt och till Lag-Utskottet remitterad motion, dels om skärpta kontroller å kommunala myndigheter, dels ock om förändring i brottmåls-lagstiftningen. Med godkännande af den af Utskottet uttalade åsigt i ämnet lades Utlåtandet till handlingarne. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottelt Betänkanden: N:o 4, i anledning af väckt förslag om nya byggnadslagar, m. m. i dess båda moment; N:o 6, i anledning af väckt motion om meddelande af föreskrift att i alla från offentlig myndighet utfärdade skrifna handlingar s. k. latinsk stil skall begagnas; Bih. till R, St.
När sedermera berörda fyrbåk blifvit för Kongl. Majits och Kronans räkning inköpt, öfverflyttades denna andel af lastpenningar på Förvaltningen af sjöärendena, som ägt uppbära § deraf från den 1 Januari 1839 och hela beloppet från och med den 1 Augusti samma år, hvilket fortfor till och med år 1846, men från hvilken tid det, jemlikt nådiga brefven den 13 Mars 1846 och den b September 1848, ingått till Eders Kongl. Majits och rikets Stats-kontor och derifrån tillhandahålles Förvaltningen af sjöärendena. För redovisningen af de statsverkets medel, som genom tullförvaltningen uppbäras, torde endast den grund vara fullt giltig, som erbjudes af deras olika egenskap antingen af bevillningsmedel, hvilka utgå efter tullförfattningarna, eller af intägter, som för denna skattetitel äro främmande och hvilka debiteras efter gällande stadganden om lotsoch båkinrättningeu i riket.
Handlande , Skepps-Redare , Fa* brikörer, Handtverkare och Borgare, taxeras och utgöra I i 5 4 Den a Juli. utgöra Bevillning i förhållande till deras vil-< Isor och rörelse med fern for hundrade af den inkomst de under nast för gående aret njutit. Endast aflöning och arbetskostnad i och for sjelfva rörelsen eller handteringen, får derå afräknas och bevisliga fot luster jemväl betraktas På Taxeringsmännen allena beror pröfningen af de Skatskyldiges uppgifter. De skola derföre ovillkorligen, med strängaste rättvisa, efter Ed och samvete pröfva dem, samt bestämma hvarje skattskyldigs afgift. Alla nödiga upplysningar skola för detta ändamål noggrant sökas, Utskeppningen, Importen, Skeppsfarten, Afstärnplingen, Handelsröreisen m m. lagas i betraktande, äfvensom, jemte allt detta, en synbar större lefnadskostnad, vid bedommandet af inkomsternas belopp, skall tjena 'Faxeringsmännen till vägledning. De äga dessutom , att så vidt de Skattskyldiges, uppgifter hafva något sammanhang med Publika Verks befattning, ovägerligen af dem undfå de upplysningar, sorn kunna erfordras. Skulle, efter inhemtande deraf, någon anledning vara till tvifvelsmål om rigtigheten , antingen af sjePva uppgiften eller af de gjorde afdragen , äge TaxeringSmännen att specifika uppgifter i bägge delarna den Skattskyldige affordra. Handlande, Skepps-Redare, Fabrikörer och flere, hvilkas rörelse i hufvudsaklig måtto beror af utrikes handel, indelas icke i Glassér till Bevillnings utgörande, utan varder den mindsta afgiften för dem faststäld, hvarunder - Den 2 Juli. 255 under Bevillning, efter denna Artikel,-ej må någon påföras, nemligen:
Och få Utskotten jemväl förklara, det Utskotten, i afseende på Herr von Knorrings framställning 0111 förändring af s‘adgandet om orlofs-sedlars utfärdande, icke ansett densamma böra lill någon Rikets Höglofl. Ständers åtgärd föranleda. 2 Att. 4 §. äfvenledes af Baron Cederström: att vid denna paragraf följande tillägg måtte införas: ”alt ingen vare berättigad att i tjenst taga och förBili. till R. St. Fröt. 1840 och 1841, y Sami. 2 Jfd. 14 Hiift. 4 26 Lagsamt Allm. liese.- och Elion.-Utskottens Betänkande, N:o 57. svara dömtje förbrytare, lösdrifvare eller correctionisler, innan församlingens Kyrkoherde i allmän sockenstämma deröfver hört församlingen, samt Konungens Befallningshafvande i Länet eller Öfver-Slålhåliaren i Stockholm, efter inhemtad kännedom deraf, dertill lemnat behörigt tillstånd. Den, som häremot bryter, pliktar 16 R:dr 32 sk. Banco, åklagarens ensak, och vare dessutom skyldig att ansvara för all den skada., som samhället af den sålunda obehörigt hyste under tiden får vidkännas; samt af Peter Gabrielsson från Kronobergs Län: att det i denna paragraf stadgade vite af 3 R:dr 16 sk. för den husbonde, sorn hos sig låter skattskrifva någon person, hvilken icke är i dennes kost, måtte förhöjas till iG R:dr 32 sk. Banco.
19 erkännande af de lägre officersgradernas behof af löneförbättring, föreslaget, att någon förhöjning i det högre befälets löner icke varder beviljad, utan att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t frambära den underdåniga önskan, att Kongl. Maj:t, genom förminskande af det högre befälets antal, samt besparade löners användande till förbättring af det lägre befälets lönevilkor, äfvensom genom minskade anspråk på sistnämnde befäls kunskapsmålt i delar, som ej röra vapnet, ville afhjelpa de missförhållanden, som nu framkallat svårigheten att komplettera det för tjenstgöringcn nödiga befäl vid artilleriet, med förklarande derjemte af Rikets Ständer, att de för närvarande icke kunna bevilja annat än ett under reorganisationstiden interimistiskt anslag till tjenstgöringspenningar för löjtnanter och underlöjtnanter, som förrätta tjenst vid regemcnterna, af 100 R:dr för hvardera, men att för alla öfriga och för dom, som, till följd af andra tjensteförrättningar, erhålla serskilda arlvoden, Rikets Ständer anse sig icke kunna något anslå; börande Rikets Ständer derjemte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om afgifvande af nådig proposition om en sådan reorganisation, att ändamålet, utan vidare uppoffring af staten, må kunna vinnas. Hvad sålunda förekommit har Utskottet till pröfning i ett sammanhang företagit; samt anser sig till en början böra omnämna, att den i artilleri-kommitténs merberörde betänkande förekommande uppgift, alt lönen för hvardera af de kapitenerne skulle utgöra endast 540 R:dr, icke öfverensstämmer med de för artilleriet fastställde stater, enligt hvilka samma lön bestiger sig till 5B0 R:dr, deraf dock 40 R:dr utgör förhöjning i gamla förslagspriset, 6 R:dr tunnan, å under lönen inbegripne 4 tunnor spamnål, hvilken förhöjning å i R:dr tunnan blifvit i lönen, vid dess upptagande i stat, inberäknad.