Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Så mycket betänkligheter ni har. Om ni bara visste, hval jag tycker ni är passande. » » Comme il firat, säger man herr doktor. » » Nej, fröken, inte så som jag menar det. » Ingrid rörde i sin lemonad och teg. » Hur mår herr kapten och fru kaptenskan, fröken Ingrid? Jag har ju helt och hållet glömt dem. » » Jo tack, pappa och mamma må bra. » Ingrid hade blifvit något stel, och blodet rusade häftigt upp och ned och purprade den ljusa hyn. » Jag tror verkligen, att ni anser er ha begått en riktig stor synd med att göra mig och mina fattiga apelsiner sällskap. » Doktorn såg frågande på henne. » Det är ert eget fel, som » Ingrid tystnade och vred tillsammans sin fina spetsnäsduk till en liten boll. » Ni är ännu lika nervös, som ni var, då vi träffades den der sommaren, och ser nästan lika drifhusartad ut. Jag minns, hur rädd jag då var för hvarje vindfläkt, som böjde den späda blomman. Men pappas och mammas älskling var bra bortskämd. » Han hade lagt armen bakom henne på stolens ryggstöd och lutade sig fram, under det han talade. » Hvar enda bal skulle ni besöka, stå i bazarer, vara med på roddpartier, segelpartier och allt oförnuftigt. » Ingrid skrattade. » Och jag mins en doktor, som hade ett nej i beredskap hvarje gång jag vågade ha en önskan. » » Sådana der förfärliga nej får jag nästan dagligen säga åt unga, lefnadsglada damer med klen fysik. Men är det allt, som ni mins? » » Ja, jag tror det. » Ingrids röst hade hastigt blifvit sträf. » Hvad hette den der unga damen med kortklipta håret och de vackra ögonen, som var här i dag? » » Fröken Falk, menar ni kanske? Säg mig, fröken Ingrid, tycker ni hon skulle passa till kuddvåderska, » frågade han pojkaktigt. » Ja, hon har förmodligen de flesta aktierna, » svarade Ingrid retligl. » Men nu måste jag af bryta vår angenäma tete ä tete. » H o n reste sig häftigt upp. » Hvad tänker ni på fröken; hvad vill ni jag skall tro om er? Ni har j u inte sagt ett ord om ert ärende ännu. ».
Hvartill skulle väl gagna att vid fråga om jords afstående för dylikt ändamål höra de jord egare, öfver hvilkas egor, den föreslagna jernvägen skulle komma att dragas? Helt visst till intet. Och är väl att antaga att hos dem finnes den största sakkunskap och opartiskhet för frågans bedömande? Visserligen icke. Derjemte, äfven om Utskottet skulle medgifva att för ett eller annat enstaka fall vederbörande jordegares och kommuners hörande kunde vara erforderligt, icke är väl derföre skäl att för sådana tvifvelsutan sällsamma och undantagsvis inträffande fall stifta en lag att gälla till efterlefnad vid hvarje förekommande expropriatiousfråga, men hvilken, af nyss antydda skäl, i allmänhet endast skulle förorsaka onödigt besvär och tidsutdrägt. Sådant kan Utskottet icke finna välbetänkt, utan anser bäst att öfverlemna åt Kongl. Maj:ts nådiga omtanka att för hvarje särskildt fall infordra de upplysningar, hvilka Bih. tilt It. St. Betänkande K:v 11. utöfver dem, som genom omförmälda föreskrifter skola inlemna», i hvarje särskildt fall pröfvas vara af nöden och lärer, derest Konungens Befallningshafvande skulle försumma att meddela yttrande om beskaffenheten af det företag för hvilket användande af expropriationslagen ifrågasättes, Kongl. Majit täckas icke underläta att infordra upplysning derom; hemställande Utskottet derföre, alt ifrågavarande förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 15 Maj 1863. le An ovoinb la/ ic *< tor .juihooio.; pir/ öhr l*i n*vn ^bnr.fiimo >Gib.lnaii'l rbo nivard igiböno t ice roiöl oliw/ia Stockholm, trvckt hos Sam. Samman». Lagsami Allm. Besvärsoch Ekonomi-Ultkotlels Betänkande N:o 1S. 1 ]%:o 12, Ank. till Exp.-Ctak. den 29 Juni 18C3, kl. 10 f. ra.
Om t. ex. ifrän denna stund hwar och en, som will eller kan komma i succesiion, Le som redan aro eller icke äro i något stagS tjenst, som icke en gäng länka pä akt ingä deri, föresätta sig art dagligen päräkna, att alle, som kunna efterträdas i tjenst, äfwen möjligen kunna dagligen gä undan, samt asie, som för närwarande finnas i tjenst, enligt den i förslaget gjorda föru fattning, inom 15 är werkligen gä undan, sä hafwa ju aile, som blifwit efterträdare (ty ingen kan anses blifwa det emot sitt samtycke), räknat ratt, och äfwen alle, det oaktadt, mäst »vidkännas den förlust af lön, som förstaset utsätter. Mm Deir 4 November - Men säger man ytterligare, för hwar gang någon Med lön revan försedd undangär och estsrlrades af en annan med mindre innehaswande lön, blir det allenast ffillnaden emellan lönerna som förloras. Alt förhällander blir sädant för denna ena, cir w'l sant; uren hwad blir det widare och för andra? Manne e, det, akt om icke i successionen de mdstiganve gradernas antal ar fullt 15, sä mäste en hittills alldeles lönlös förblifwa sä ännu ett är längre, samt dessutom att 14 mäste ätnöjas med mindre an den emot sysslan svarande lön. Dessutom, manne chel ar möjligt i werkstalligheten, att hwar och en Ämbetseller Tjensteman r«n förestå, utan den ätföljande lönen, ämbetet eller stensten ett helt är? da det är för mänga kanske icke möjligt med fulla lönens belopp. Kan t. ex. om en vice President i en af Rikets Hofräkter med 700 Riksdalers lön, eller en Revisions - Secreterare med 6oe> Riksdaler, eller ett Råd i ett Collegium med lika lön befordras till Statsråd, hwars lönar gZvo Riksdaler, eller till Justikiäräd, som har 2520 Riksdaler, någon af dessa möjligen med de förra lönerna bestrida det sednare Ämbetet?
Ex, ville hemställa, om Ståndet behagade till nästa plenum uppskjuta fortsättningen af detta måls pröfning. Ropades ja» II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 på aftonen. In fidem protoeolli, 1'. O. Silfverstolpe. Lördagen den 21 Mars 1835. Plenum kl. 10 f» m. Upplästes och lades på Lordet nedannämnda memor. Och utlåtin från Stats-Utskoltet: 1 anledn. af väckt fråga om förändring i meth oden för riksboksslutet samt de förvaltande verkens redogörelser ; Nio 423. Öfver Hr Petres inom BorgareSt. väckta motion, i anledn» af R. o» Adis, Prestesamt BondeStins fattade beslut, röride Riksg.contis garanti för delån, som hypotheksföreningar komma att upptaga; Bevillnis-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Oecon.- Utskot ten: Nio 16. i anledn. af gjorda anmärknir vid Utskins memor. Nio i3 med förslag lill sammanjemkning af RiksStins beslut, röride Utskins utlåt. Nio 8, angide reglemenlariska föreskrifter för brännvinsbränningens utöfning m. m, 20 56 4** Dea a* Mars f. in. Banco-Utskottet: N:o 109. i anleda, af de inom 3:ne RiksSt. framställda och till Utsk. remitterade anmärkntr emot dess i meraor. N:o 84 afgifna förslag till instruction för R. Sits Revisorer öfver Bancoverket; Wto 110. i anleda, af de inom 3:ne RiksSt. gjorda och lill Utsk. remitterade anmärkntr emot Utsk:s i meraor. N:o 88 afgifna förslag till åtskilliga förändringar i art. 1 af i83o års bancoreglemente; N:o nr. nied öfverlemnande af förslag till reglementarisk a stadganden, motsvarande 5 art.
Högsta tillåtna sedelutgifning utöfver hvad som motsvaras af metallisk kassa är, enligt Bankoreglementets 27 §, bestämd till Trettio millioner R:dr, och skillnaden häremellan samt beloppet af beräknad sedelstock utgör Bankens reservfond. Denna fond uppgick vid 1864 års slut till 6,922,375: 78 och har sedermera nedgått till 6,886,925: 39, hvilket belopp densamma utvisade den 2 nästlidne September. Af den Riksgälds-kontoret vid sednaste riksdag tillagda andel af Bankens behållna vinst, som till sista tredjedelen skall under detta år utbetalas, har Kontoret redan erhållit en million fyrahundra tusen R;dr, hvadan deraf nu återstå 266,666 R:dr 67 öre. § 3. Bankens tillgång i obligationer vid 1864 års slut utgjordes af: Riksgälds-kontorets, för återstoden af Bankens fordran för lån till 1808 och 1809 årens krigskostnader, å 4 procent 2,640,000: — Dito för 1860 års jernvägslån, å 41 procent, 1,515,800 Thaler Preuss. Kurant, inköpta för 3,799,605: 33. Arméens Ackordsamorteringsfonds, a, 4 procent 2,016,600: —- Skånska Hypotheks-föreningens, ä 5 procent 422,500: — D:o d:o å 4 procent, å 10,900 niji Hamb. Banko, inköpta för 14,533: 33. Mälare-provinsernas
Till botemedel mot det onda yrkas från denna sida en strängare lag, såsom enda möjligheten att göra tryckpressen till hvad den ämnades att vara, ett skydd för sanning, i stället för ett redskap till hennes förtryck. Frän motsatta sidan ler man åt detta botemedel, såsom föga möjligt att genomdrifva oell, i allt fall, tjenande snarare att förhöja än nedstämma denna spänning, hvars slutliga utbrott skall blifva den upplösning, man redan oförtäckt påkallar. I denna vidtutseende, fruktansvärda fråga är det, som min pligt bjuder mig att våga ett yttrande. Och jag ställer det här främst, då det rörer den högsta af de angelägenheter, jag har att behandla. R. St. Just. Ombudsm. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1849. Af erfarenheten synes det vara bestyrkt, att tryckpressens frihet, begagnad såsom näringsfrihet och reglerad endast af de lagar, som gälla för industriens naturliga gång, ej kan i längden utvickla sig till annat, än en organ för stora mängdens begrepp och väl eller illa förstådda iuteressen, hvilka åter härutinnan ledas af samma motifver, som i allt öfrigt göra sig till deras politiska ledare. Hos stora mängden måste nemligen alltid finnas det vidsträcktaste och mest vinstgifvande fältet för den litterära iudustrispekulatiönen, och reglorne för detta fälts bearbetning blifva också alltid enahanda, hämtade från de mängden närmast liggande materiella (eller mest sinnligt'kännbara) iuteressen och behof, för hvilkas främjande hennes nit lättast bringas i rörelse. På den bana, der litteratur-industrien, sig sjelf lemnad, sålunda förr eller senare skall hinna sitt yttersta mål, är det kanhända svårt att beräkna, hvad punkt dess fortgång kan uppnå, innan återgången är omöjlig. Att hos oss ännu icke denna punkt är upphunnen, synes dock visserligen vara skäl att hoppas. Den populära litteraturen verkar hos oss, åtminstone omedelbarligen, ännu icke på den stora massan, och det är derföre, som allt hopp att kunna motverka den icke ännu gått förloradt. Men omisskännelig är sedan länge fortgången på en väg, som måste leda till det angifna målet, derest intet medel deremot kan göras verksamt.
Delta vill jag icke bestrida: men månne det är just ilen förändring, som Utsk. föreslagit? Man kan icke så noga veta hvad Utsk. i det fallet menar; ty när del blott framställt grundsatser, utan att framställa åtföljande redactioner och capitel, så befinna sig Stånden vid denna frågas pröfning alldeles i samma författning, som det befann sig under förliden riksdag, då Coust.Utsk. framställde en naken grundsats till nationalrepresentationens ombildning, utan att hafva densamma fullständigt utfört. R. St. och deribland äfven delta Stånd hade den oförsigligheten alt inlåta sig i pröfning af grundsatsen, innan den ännu erhållit sin utveckling i bestämda paragrafer. Följden blef, att när det sedermera utförda förslaget skulle granskas, så var man bunden af grundsatsen, utan att kunna godkänna tillämpningen. Den värde talaren, som yttrade sig före mig, har nyss sagt, alt R. St. icke skulle vara bundne vid detaljerncs granskning, om de nu särskildt anloge grundsatserne. Jag tillstår, att jag icke förstår huru delta skulle vara möjligt, med mindre man vill inskränka granskningsfriheten inom trängseln af den cell — om jag så får säga — inom hvilken dessa grundsatser lemna utrymme för rörligheten af R. St:s beslut. När man skall pröfva en fråga af den vigt, som den nu förevarande, hvilken djupt ingriper i samhället, anser jagnödvändigt, att man bestämdt vet hvart och huru långt man gar. Sådant kan, i min tanka, icke äga runi med mindre ett fullständigt förslag finnes. Det säges, att 1815 och 1841 hade R. St. redan, förra gången bestämdare, sednare gången mindre bestämdt, antagit de grunder, Utsk. nu föreslagit, och att K. St. följaktligen nu borde, för öfverensstämmelse i deras handlingssätt, vidblifva hvad de en gång yttrat. Om det skulle hända, alt R. St. vid denna riksdag ogillade Ulsk:s förslag, månne de, som ii ro af samma tanka med Utsk. då skulle, om någon vid nästa riksdag väckte samma förslag, erinra derom, att R.
Vid skedd föredragning biföllos Statsoch Lag-Utskottens Utlåtande, N;o 14, i anledning af väckt motion om serskildt anslag för fångars vård; Dito Dito Dito N:o 16, i anledning af väckt motion om ersättning till Länsmän och Nämndemän i vissa fall, då de i följd af deras befattningar måste öfvervara ransakningar i brottmål; och Dito Dito Dito N:o 17, i anledning af väckte motioner om befrielse för dels alla rikets Städer, dels vissa af dem, från skyldigheten att bekosta fångars underhåll. S. D. Föredrogos och biföllos Banlio-Utskottets Utlåtande, N:o 52, i anledning af f. d. Löjtnanten, Friherre C, J. Fleetwoods ansökning om eftergift af öfverränta å diskontlån; Dito Dito N:o 53, öfver ett af förre Handlanden C■ A. Gödecke gjordt ackordsanbud, samt Memorial N:o 55, med hemställan om afskrifning af ett odlingslån; och lades till handlingarne : Utskottets Memorial N:o 54, i anledning af erhållen återremiss af Utlåtandet N:o 35, angående afskrifning af f. d. Handlanden M. J. Bergelins skuld till Banko-diskont-verket. Den 9 Juli. Från Höglofl. Bidderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos ånyo och bifölls Statsoch Lag-Utskottets den 2 och 5 dennes på bordet lagda Utlåtande, N:o 13, angående regleringen af de under riks-statens andra Hufvudtitel till rikets Hofrätter upptagne utgifter. S. D. Vid pröfning af Stats-Utskottets den 5 dennes e. m. på bordet lagda Memorial, N:o 217, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till statsregleringen hörande frågor, Prot.-Utdrag den 9 Juli 1851.
Revisorerne, som, vid omnämnde serskilte förhållanden, funnit något icke vara att anmärka mot meddelandet af berörde 2:ne lån, hafva deremot fästat uppmärksamhet dervid, att Comiterade beviljat Herr IIofMarskalkcn m. m. Grefve C. F. Posse ett lån, stort 3i,666R:dr 32 sk. mot ränta å 5 procent, på den grund, att lånet ansågs vara blott en öfverflytt™ng af en del utaf det större, hvilket Majoren Stjernsvärd mot nämnde lägre ränta haft i Engeltofta Egendom intecknadt. Då likväl de förhållanden, hvilka beredde Majoren Stjernsvärd nedsättning i den vanliga räntan, ingalunda voro tillämplige på Herr Grefve Posse eller den säkerhet han ställt för lånet, medelst ny inteckning uti andra fastigheter, ulan bemälte Herr Grefve, såsom låntagare, var att anse lika med SalpeterFondens öfrige gäldenärer, hvilka för sina lån erlägga ränta med 6 för hundradet, har Comiterades åtgärd i detta hänseende förekommit Revisorerne såsom mindre öfverensstämmande med den genom högstberörde Nådiga Bref gifne allmänna föreskrift. 8:0 Af Comitcrades skrifvelse till Kongl. Majrts Befallningshafvande i Östergöthlands Län af den 5 Augusti 1833 inhemtas, det Comiterade bifallit SalpeterSjuderiStyresmannen G. C. Silfversparres ansökning, att genom årlig afbetalning godtgöra de af dess fader uppburne, oredovisade medel för på Salpeterfondens bekostnad anskaffade Salpe - C 101 ) tersjudningspannor, utgörande elt belopp af 1,963: 8. g., hvarjemte Comiterades öfriga skrifvelser rörande detta ärende gifva vid banden, att betalningstiden blifvit utsträckt till 5 år med befrielse för gätdenären från erläggande af ränta. Revisorerne erkänna visserligen i de medgifna lindriga betalningsvilkoren Comiterades sorgfällighet att betrygga Fonden för en möjlig Capitalförlust; men med anledning af detta förhållande samt med hemtadt ytterligare stöd af Comiterades skrifvelse till Kongl. Majrts
Vid sammanfattning af menigheternas afgifna yttranden i fråga om Kungsoch Kronoskjutsens öfvertagande af Staten beflnnes, dels att inom elfva län alla menigheterna varit af den tanka att denna skjuts icke kunde från jordbruket skiljas, dels, 0111 i öfrigt menigheternas yttranden fögderivis beräknas, att nyssnämnda åsigt blifvit inom sju län af de fleste omfattad, då deremot inom fyra andra län meningarne varit uti ifrågavarande hänseende å ömse sidor ungefärligen lika delade samt slutligen att inom ett län flertalet yttrat sig för Kungsoch Kronoskjutsens öfvertagande af Staten; varande, på sätt förut är uppgifvet, något yttrande från de skjutsningsskyldige i Jemtlands län ej i denna fråga afgifvet. 6 Bland de menigheter, hvilka ansett denna skjuts icke kunna från jordbruket skiljas, hafva likväl flera ifrågaställt mer eller mindre betydliga ändringar i nu gällande stadganden, dels rörande sättet för densammas utgörande, och dels i afseende å den betalning, som derför bör erläggas.
Genom nådig remiss af den 20 sistlidne Oktober har Serafimerordens-gillet fått sig anbefaldt att inkomma med underdånigt utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers, vid granskning af Ordens-gillets räkenskap för år 1863, gjorda anmärkning, att å influtne observationsmedel utanordnats till verkets Sekreterare och Kamrerare 5 procent för hvardera samt till Revisorn 15, eller tillsammans 25 procent, då deremot i Eder Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-rätt, jemlikt nådigt bref af den 5 Mars 1858, observationsprocenten numera utginge blott med 15 procent, de der komme endast anmärkningsförfattaren till godo. I anledning häraf får Ordens-gillet i underdånighet meddela, det ifrågavarande sportelinkomst, hvad angår Ordens-gillets tjenstemän, grundar sig på Eders Kongl. Maj:ts den 22 November 1802 uti Ordens-kapitlet gifna beslut, derigenom, till uppmuntran för desse tjenstemän, dem blifvit i nåder tillåtet att, i likhet med hvad i Kammar-rätten bestodes, dädanefter få uppbära revisionsprocent å de medel, som genom deras åtgärd eller observationer inflöte. Inom Kammar-rätten utgick denna sportel då och intill sednaste tid med 25 procent å influtna anmärkningsbeloppet, på det sätt, att anmärkningsförfattaren deraf åtnjöt 15 procent samt återstående 10 procent lika fördelades emellan kontorsförmannen och kansliet; och i enlighet härmed har observationsprocenten allt hitintills blifvit äfven inom Ordens-gillet beräknad och till dess tjenstemän utanordnad. Ordens-gillet tror sig veta att, då detta slags sportel år 1858 indrogs för Kammar-rättens kontorsföreståndare och kanslipersonal, sådant skedde i sammanhang med och såsom en följd af desse tjenstemän då beviljad löneförbättring.
I afseende åter på Hr Rosenblads yttrande, att man från sedelstocken borde få afräkna de i5S D e 11 5 Maj f. m. sedlar, som blifvit utgifna för lån på vissa varor, anhåller jag att få göra några tillägg. Huru det skulle gå, om det belånade jernet ej kunde försäljas och de derför utelöpande sedlarna försvinna, är redan sagdt. Men jag vill fästa mig vid de ädlaste metallerna: guld och silfver. Ehuru de utgöra den bästa pant, får likväl Banken icke använda dem till utmyntning, förrän beläningstiden tilländagått, men är icke destomindre skyldig att genast infria de sedlar, hon derföre utgifvit, Banken får således utfärda flera sedlar, än hon på dagen kan inlösa med de tillgångar, som kunna användas. Det är följaktligen rätt att emot den användbara silfvercassan beräkna äfven de sedlar, som för guld och silfverpanter blifvit utlemnade. I fråga, 0111 någon bestämd proportion emellan metalliska fonden och sedelstocken borde bestämmas, har jag hyst tvifvelsmål; och då detta ämne förra gången förehades, yttrade jag mig deremot under den förutsättning, att någon viss påföljd skulle vara förbunden med en sådan proportions öfyerskridande. Men då Utsk. i sådant fall icke föreslagit något annat, än att Bancostyrelsen skulle vara skyldig att i möjligaste måtto vidtaga anstalter för proportionens återställande emellan silfver och sedlar, och då fråga icke är, på sätt Hr v. Qvanten befarat, att vexlingen skulle inställas, så anser jag förslaget vara riktigt. Hr v. Troil har redan fästat uppmärksamheten på behofvet för Bancostyrelsen att, under de ständigt växande anspråken på lån, hafva en regel, hvarefter den kan säga nej till lånansökningar. Om man ej bestämde någon viss proportion, hvarunder Bancostyrelsen icke linge utsträcka utlåningen, skulle inom dess medlemmar uppkomma samma tvist, som nu hos R. o. Ad. förefaller.
Den bor på den vida heden bland den doftande På ena sidan hade vi Helsingborg med det ljungen och på den böljande slätten, som ligger gamla vördnadsvärda » Kärnan » i bakgrunden. sommarljus och leende i junigrönska. Den talar Vi hade nyss beskådat och beundrat detta minnestill oss i höstens stormar såväl som i sommarmärke från forna tider, som ännu stolt blickar nattens stilla sus. Och när man har sinne därut öfver Sundets böljor, hvilka det i många hunför, så känner man alltid igen den: lika äkta, lika drade år sett i sol och sommar — som nu då de betagande och frisk, hvad dräkt hon bär, hvad vänligt lekte kring båten — hvilka de sett i storm språk hon talar. Och man är rik och instämmer och höst, i regn och dimma eller fängslade i af hjärtat i Heidenstams dikt: vinterns isbojor. Nedanför ligger staden. Den Tag allt som är mitt och mitt kan bli, är gammal, den med, så gammal, att man ej kan men lämna min yppersta gåfva: säga, när den blef till, men nu är den förnyad att kunna njuta och lofva, och gör ett alldeles modernt intryck — alltför där en annan far kallt förbi. modernt I Då har det lilla Helsingör midt emot bättre Jag skulle önskat, att de, som lefva i den förebehållit sin gamla egendomliga prägel. Där det ställningen, att ett lågland alltid är fult, hade följt nu ligger midt i junigrönskan, ligger det och mig denna försommardag och sett med mig den drömmer om sina stolta minnen från den tid, tjusande Helsingörstrakten. Få ena sidan resa då det var en af Danmarks viktigaste städer, den sig branta skogklädda sandåsar och på andra stad från hvilken den rika Öresundstullen uppsidan har man Öresund. Nedanför sluttningen togs, och utanför Kroneborg måste då alla Euroser man helt nära hvarandra villor af olika byggpas fartyg lägga till och betala sin tribut till nadssätt och storlek, men alla solida stenhus, Sundets härskarinna. Endast den blågula flaggan omgifna af välskötta trädgårdar. Man passerar tick passera — en dyrköpt rätt, tillkämpad i bloHellebæk, en af hufvudorterna för köpenhanmardiga strider.
— Att af de nya tillkomne Hemman, räntan, de första 5 åren bor* de betalas endast till £:del, de påföljande 5 åren till hälften, de därpä följande 5 atén till j|:delar, och därefter till fullt belopp, samt Hemmanen först efter 2o år roteras, och ingå 1 skjutsningsbesvär och andra onera, sorn tillhöra de i Orten varande Hemman af Krono-Skatte-NatUr» -— Att Skogsmarkerné skiftas 1 mindre bråk af helt Hemman, på det flere, äfven med ett mindre Capital, tnåtte blifva i stånd att göra anbud derpå; Att ali skattelösen af Kronans tillhörige Skogar måite nu genast upphöra, intill dess Kongl. Maj:t och Riksens Ständer hinna besluta om detta angelägna ärende; Att pålysa ningen om Auctionerna icke inskränkes inom ■det Län där jorden är belägen, och att Auctionsstallet väljes så nära dé till salu Varande agor, sorn. beqväraligheten medgifver, samt att Betalnings-Terminerne mätte afpassas så, att; •|:del af Löseskillingen ärläggés hvar 6:té Månad, hvarigenom en lätt och förmånlig afsätt-i »ing förmodas: Och om nu alla Kronan tillhörige Skogar, äfven Sockneoch Härads-AHm^n - Stats-TJtsiottets Eetiinft anden. *44å »Ingar, genast fridlysas, indelas till Hemman," Skattläggas oell försäljas på nu föreslagit säte, förmodar Herr Reutersköld, att Staten skal! icke allenast i sjelfva Skattelösen erhålla en stor tillgång för sina behof, utan ock göra en högst betydande vinst genom den årliga Skatt, sorn af Hemmanen utgöres och deri ökade producr tion, som af denna anstalt skall blifva en one» ke-lig följd. Då, i följd af den erhållne remissen, det åligger Stats-Utskottet, stt sig häröfver utlåta, liar Stats-Utskottet ansett sig böra upplysa, att redan vid 1809 och 1810 arens Riksdag väckte den Allmänna Skogshushållningen Riksens Ständers uppmärksamhet. Riksens