Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Häraf måtte väl vara klart, att hvar och en Svensk medborgare skall hafva någon* religion. Men enligt Utskis förslag skulle han kunna sakna all sådan ; ty lista § innehåller: »Omfattar medlem af den EvangelisktLutherska kyrkan i Sverige sådan mening, som mot denna kyrkas bekännelse stridande är, och önskar han förty att ur kyrkan träda, då skall han, der han af sin själasörjares undervisning och förmaning ej låter sig rättas, varnas inför KyrkoRådet, som förelägge honom en månads tid att sig betänka. Framhärdar han ändå i sin villfarelse, anmäle Kyrkoherden, genom KontraktsProsten, förhållandet hos DomKapitlet, inför hvilket den villfarande skall ytterligare varnas. Varder den varning ock utan verkan, förklara Kapitlet honom från Svenska kyrkan skiljd.» Med afside på de rättigheter en affälling skulle förlora innehåller 2:dra §: »Har någon, på sätt här ofvan säges, blifvit från Svenska kyrkan skiljd, vare lian förlustig all annan röst och talan i kyrkans och skolans angelägenheter, än den som enligt Grundlagens stadgande om främmande religions bekännares deltagande i Riksdagsmanna-val eller utöfvande af Riksdagsmanna-rätt må honom tillkomma.» Det skulle således kunna hända att en person utan all religion blefve vald till Riksdagsman; ty Grundlagen skall tillämpas efter ordalydelsen och Grundlagen stadgar med afside på Riksdagsmanna-val uti 18 § RiksdagsOrdnin: »Personer af någon annan främmande lära, änden Reformerta, kunna ej vara Riksdagsmän; men valrätt må äfven andra Christna Trosförvandter ej förvägras.» Grundlagens stiftare förutsågo nemi. icke det fall att Svenska medborgare skulle kunna finnas, som icke tillhörde någon religion, och då man icke om dem som icke alls hafva någon religion kan säga: att de tillhöra en främmande lära, så torde man icke heller enligt Grundlagen kunna förhindra dem att blifva Riksdagsmän. Det är således f. n. omöjligt att bifalla Utskis förslag; ty dessförinnan måste man göra en sådan förändring i Grundlagen att de som äro utan religion icke få väljas till Riksdagsmän.
Denna fina observation, skulle den icke kunna leda till någon upplysning om själens form, ty en form måste hon, såsom skapad, nödvändigt hafva. Det är själen som gifver åt kroppen en prägel af sitt tillstånd, med dess minsta nuancer, vid afskedet ifrån den – skulle själen kunna göra detta utan att äga samma form, som det qvarlemnade skalet – skulle den döda formen kunna emottaga, troget och sannt, intryck af himmelsk art, om den icke i sig sjelf verkeligen utgjorde en himmelsk form? Men sculpturen reder detta bättre. Hvad är det som ger lif åt bysten? Det är ju den yttre menniskoformen, uppfattad af artisten under en själens affect, och så lifligt af honom återgifven i marmorn, att man tror sig i den se en själ – från hvilken en affect blott kan komma – när så förhåller sig, bör då icke själen just äga denna form som så lifligt kan återgifva henne? Poemets första upplaga4 är just en sådan byst, talande om själens form, under sin skönaste, herrligaste affect – religiös försonlighet – Ståndsparallelerna. I visst afseende kan boken med skäl äga denna titel, hvilken blifvit klandrad såsom icke mer passande än: Gudsfred – yxskaft. Författarinnan öfverlemnar åt läsarn att göra jemförelser i egna reflexioner, öfver de olika taflor ur flera stånd som hon framställer: t. ex. bondens, prestens, och adelsmannens uppfostran, den rika Grefvens uppskattande af penningen och den fattige fiskarens liknöjdhet för den, adelsmannens pretentioner på ståt och lyx, äfven då han ligger i ett economiskt själa-tåg och den fattiga Sångar-Jans belåtenhet med intet; ty han har icke begrepp om inbillade behof – med flera. Då en författare gör sig den mödan att återgifva, på ett snillrikt sätt, sin uppfattning af verldslifvet, i smått och stort, då borde vanliga läsare med hjertlig tacksamhet emottaga ett så utsökt nöje, och ovanliga eller förståsigpåare dubbelt värdera det; och icke med onödigt klander tvinga snillet till tystnad. Göthe har sagt: man vet egentligen, hvad man vet, blott för sig sjelf.
Nämnda, på Nådig befallning afgifna, underdåniga förslag afsåg att införa decimal-systemet i afseende å mätt och vigt, med bibehållande likväl, så vidt möjligt, af de gamla måtten och vigtcrna och borttagande endast af dem, som kunde göra oreda, samt att sålunda reducera systemet till högsta grad af enkelhet och beqvämlighet. Kongl. Akademien medgaf visserligen det Fransyska 12 Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition, N:o 62. Metersystemets fullkomlighet, men vågade ej föreslå detsammas införande hos oss, i anseende till de dermed förknippade svårigheter: Statens mått och vigter skulle komma att utgöras af följande: l:o För längdmåttet: Foten, såsom enhet, skulle delas i 10 turn å 10 limér; 2:o För rymdmåttet: a) För Flytande varor: Kannan, såsom enhet, skulle delas i 100 tamming; b) För torra varor: antingen skulle Tunnan, såsom enhet, delas i 100 mått, hvart och ett innehållande 63 kubiktum, eller heldre, om tunnan kunde undvaras, Fotingen (— 1 kubikfot), såsom enhet delas i 10 Kannor; varande i förra fallet torrvarumålet ett särkildt, med våtvarumålet icke sammanhängande mål, men i det sednare fallet tillhörande samma decimalsystem, som våtvarumålet; 3:o För Fig tan: Marken, såsom enhet, ( Antagande den princip, att tvenne olika mått, mål och vigter icke borde få bära samma namn, hade Kongl. Akademien föreslagit, att Tackjerns-, Råkoppar-, Bergs-, Uppstadsoch Stapelstads-skeppund, markpund och marker antingen, och helst, skulle alldeles försvinna, eller åtminstone få hvar och en sitt särskilda namn.
Hemligt hus och Hönshus al Timmer rödfä^gadt, uppbygger ock Kyrkoherden; och beräknas de samma äfwen ä ärliga byggnaden, efter hwad för hus af lika storlek stadgat är. §» 36» De wid Preste-Bolen befintelige Torp och andre Lägenheter stall Pastor lill Hus och Jord wid magt och lagligt ständ hälla. Ej mäge de nedrifwus eller förläggas, wid answar af laga bot och ersättning; men snarare bör en Pastor, ä PrästegardSägoc ver lägliou finnes, anlägga nya Torp, hwiiktt honom utan förhinder bör utläras, dock utan rättighet, att dm ät nägon bortstädja för längre än sin tjenstetid. Den Pastor som upptagit och anlagt nytt Torp, men er t 12 ärS tid fält sig deraf begagna, stall, efter Syne,rättrnö bepröfwanve, drrsöre as Efterträdaren njuta rr - H46 De» 27 Januaris. ersättning lälunda, att pä den bestämda anlägg, »ingö - kostnaden afgar en tolftedel för hwart öc Pastor deraf nytta hast, och östverjkotlet betalas af den nya Dltträdaren. 87- Med byggnad af Ria förhälles, som l y §. stadgadt är. Z. 88- I de Esndsortek hwarest ester särskildt inpängne öfwerenökvmmeifer, Förtamnngarne, tili sitt Presterffaps hjelp och understöd, ali nödig byggnad wid Prestegärdarne etter nägon de! deraf sig ätagit, sätom vck l Skäne och Halland utgöres byggnads-tkylidigheten af dem som dermed härtills bejwärade warit. §- 89- Dör Prest etter flyttes han till annat Gäll, 06) honom l ärlig byggnad älegot. da skall han derföre njuta betalning af den, fom efterkommer. Byrger Prest för sin beqwämllghet flere hus än Prcstegärd torstvar, gange dermed fom t 26 Capttlet 2 ö Byggnings - Balken skiljs.
1 Under arbetet åter, skulle dessa personer, som voro intresserade i anläggningen, äga många tillfällen att förminska de många ekonomiska svårigheter, som kunde upstå, i fall Staten ensam vore egare af jernbanan och denna sålunda tilläfventyrs ej hade de enskiltes välvilja samt deras intresse i samma grad att påräkn?. Dessa personer skulle i förstnämnde fall vara mycket måna om alt få vägen snart byggd, emedan de desto förr kunde motse att återfå de af dem utsatta penningarne efter pari kurs. De skulle dessutom, såsom troligtvis för det mesta varande egendomsegare inom provinserne, genom den bestämda ränta, sorn de er höllö, konna, med afseende å egendömarnes afstånd ifrån jernvägarne, beräkna huru mycket de skulle vinna i lättad transportkostnad genom produkternas förande på banan, och denna siffra, kapitaliserad, skulle just vara det belopp, hvarmed egendomen stege i värde medelst jernvägen. Det är denna summa, som en sådan egendomsegare följaktligen kunde, utan ringaste framtida npoffring, erbjuda Staten såsom lån, helst han vore tillförsäkrad, att efter en viss tids förlopp få delta lån återbetaldt. Detta är grundtanken af reservationen; sådana sjelfva grunddragen af de reglor, efter hvilka enskilde skulle i företaget få taga del; och R. o. Ad. torde finna, att enskilde här visserligen skulle upträda såsom långifvare, men med lägre pretentioner, än långifvare i allmänhet, och att enskilde skulle sålunda lemnäs tillfälle bidraga till kostDaderne för jernvägarne, utan alt derföre blifva verkliga egare aff dem. Sålunda finner jag intet hinder uti föreskriften i lista §:n, för att icke enskilde skulle kunna, såsom afdelmn föreslagit, deltaga i utgifterne för sjelfva stambanornas anläggning. Man har äfven fästat sig vid ett annat uttryck, nemi. att dessa anläggningar skulle ske genom Statens ”omedelbara” försorg. Detta stadgande har gifvit en värd talare här anledn. att visa huru olyck - 144 Den 22 September f. m. ligt det i allraäuliet är, att lala Stalén utföra byggnadsföretag.
Med frågor, som kunna väckas i Constit.Utsk., är icke före-, sk rifve t, att fullständiga förslag, dervid ingen anmärkn. är behöflig utom i afseende på redactionen, alltid kunna väntas hvarken från motionärer eller Utsk. Det är nog, att arn-, net för grundlagsändring blifvit af Constit.Utsk. ifråga-, satt. Sedan detta skett, och man sålunda har att taga för afgjordt, att de tre vilkoren af nödigt, nyttigt och möjligt, i Utskrs tanka, äro gifna, finnes icke mer något hvarken naturligt eller af grundlag föreskrifvet hinder för Ständer-» na att i sina plena discutera ämnet i bela dess vidd och alt sträcka sin anmärknisrätt, i form af gemensam tanka, såväl Den l December. a9 mot uppställningen och elen behöriga omfattningen afUtsk;s förslug, soni erooL de föreslagna nya grunderna, — blott det iakllages, att icke anmärkningarna sträckas vidare, än sorn, enligt sakens natur, kan och bör fattas under den väckta frågan. Då nu t, ex. Gonstit.Utsk. inkommit roed förslag, som J)är titel af förändring i representation för Svenska folket, och It. o. Ad. torde få anses utgöra en del deraf, måste det anses vara en uraktlåtenhet af Utsk. att icke hafva omfattat 12 § Iteg.F., och det mätte derföre hafva varit Borga reSt:s rätt att derom göra anmärkn., utan att denna kan .afvisas såsom en ny motion. På samma grund blir det XJtsk;s skyldighet att upptaga denna anmärkn. och att samroanjemnka den med de öfriga Ståndens, roed ett ord, lika tued annat Utsk. gå till väga för att bereda ett med majoritetens tankar instämmande resultat, dertill Gonstit.Utsk. dock naturligtvis vore oförhindradt att bidraga med sin egen tanka, derest den kan göras gällande. Jag kan sålunda icke instämma i deras mening, som anse det lämpligt förständiga Utsk., att de skola hysa den eller den åsigten om en anmärknrs tillbörlighet.
Att uppföra sig så, som ingifvelse och känsla bjuda, och icke efter några uppställda regler, låter visserligen godt och väl; men, efter hvad man i alla tider kunnat iakttaga, tyckes det dock städse hafva funnits en hel del godt folk, hvars känsla på ett betänkligt sätt missvisat. Och jag vet ej, o m man med något fog skulle våga påstå, att känslan, denna inre kompass, i våra dagar visar säkrare än fordomdags. Kanske snarare en falsk individualism å dennas vismål åstadkommit en rätt betänklig deviation. T y det förefaller ofta, som o m detta, » att uppföra sig så, som natur och känsla bjuda och icke efter några pedantiskt uppställda mer och mindre bornerade regler » — såsom det enligt den moderna fraseologien heter — af många anses liktydigt med att allt hvad nyck och egensinne ingifva är passande. Behofvet af en bestämd norm att gå efter kommer också i alla tider att efter brytningsperioder, liknande t. ex. våra egna dagars bohémerörelse, skapa en ny konvenans, och om vi än kunna hoppas, att denna må utvecklas i en allt mera hofsam och frisinnad riktning, så kommer den n o g städse att upptaga och åter upptaga många gamla goda föreställningar och seder, som väl för en tid kunna komma i misskredit och kallas petiga och föråldrade, men som i själfva verket aldrig skola blifva föråldrade. Lika visst skall det antagligen i alla tider finnas personer, som af en eller annan bevekelsegrund skaka i det konventionella gallerverket. Och måhända gör sig ett slags kulturens offerväsen kännbart äfven på det konventionella området, men i de allra flesta fall torde det dock vara en synnerlig beskedlig martyrdom, som drabbar dess offer. Konvenansens seder och bruk inrymma nog mycken ytlighet och mycket snobberi och lämna därigenom åtskilliga svaga punkter för angrepp, löje och satir. Det förefaller blott obegripligt, att dessa angrepp så gärna blifva af starkt demonstrativ eller rent af bitter karaktär.
Utskottets Betänkande, dä det öfwer. lemnäs till Riks-Ständen; Eller om jag är därmed beläten, att detta mitt Betänkande hwi. lar wid Högloft StatsUtssottets Protocoll, dit jag nu det samma Härmed i ödmjukhet öfwer» lemnar. dir 8»pr». bleoris 8ebartSll. Cx protocollo. /U UuoniuS. Utdrag af Protokollet, hällit i Riksens Högloft. Ständers Stats» Utskott den 24 September rgi». S. D. företogs till öfwerläggning det tfrän Högloft. Utskottets Inkomst. Afdelning inkomne Project till Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition till Riksens Stär» der angäende Kungs-Gärdarnes förwaltning. Herr Bruks.Patron Bjur uppläste följan» de anförande till Protocollet: Dä ro Den LZ September. Den Dg September. 21 Dä Riksens Högloft. Ständer wid sist Lf. werständne Riksdag beflutit, att till Skatte försälja de Disponible Kungs. Gårdarne, har jag trott sädant stedt med stöd af den rättighet som N7- §. Regerings. Formen tillägget Rikets Ständer, att allena utöfwa Rikets urgamla rätt till beskattning. För att kunna utreda hu. ru stor ny pälaga tarfwas, eller om minskning i den redan utgående kan äga rum, mäste efter min tanke, sedan behofiven äro kände, först de ärbjudande tillgängarne anwändas, och bristen genom beskattning derefter fyllas; men vm till. gängarne minstas, blifiver bristen desto större. Enär säledcs Riksens Ständer beflutit att, till minskning uti sine ulstylder för framtiden, efter hand försälja Krono Domainerne, folier ju deraf otwungit, att ulebiifwandet af denna försäljning gör att ändamälet förfelas. Deremot kan wäl inwändas att 77. §.
som ju särskildt böra där de mera met B A M S K Ö T E R S L S A I En allvarlig oeh plikttrogen flicka, som vill åtaga sig att under moders uppsigt sköta och handleda 3 mindre barn, erhåller plats nu genast. Skyndsamt svar till » Barnsköterska », Iduns byrå. [2§£jl__ är i inom hemPriset å förvigseloch födelseannon1 kr. 50 dödsannonser det familjeinföras än i någon anobserveras och familjen. fofnings-, ser beröra främst antal öre pr st; för beräknas priset rader [2447] FÖRLOFVA E S K I L DE. M O B E R G (G. (H u s m ö d r a r! VIGDE. [25481 E R I K med En ung flicka, kunnig i snörmakeri, erhåller nu genast förmånlig plats i större landsortsstad. Den härå reflekt. torda hafva godheten meddela sig i bref, åtföljdt af betyg, till » Snörmakeri », adr. S. Gumajlii Annonsbyrå, Stkhlm. [2524] godt sätt och utseende, samt god säljare, villig att något syssla med handarbete erhåller plats som expedit i mindre diversehandel på landet. Ansökan med uppg. åpret. åtf. af goda rek. o. fotografi sändes und. adr. S. Stockholm, lördagen den 6 septemb. Westbergs oöfverträffliga 12510] Förlofnings-, vigsel-, födseloch dödsannonser, En frisk flicka gr. bär (hvad sort som helst) lagas 319 gr. socker, som hvarftals nedlägges i en stenkruka, men socker underst och öfverst. I botten slås en liten tår vatten, så att det ej brännes vid. Krukan täckes med ett lock, hvilket väl igensmetas med deg af rågmjöl och vatten, sättes i en vattengryta och får koka oafbrutets i 6 timmar. Härefter lyftes krukan upp och fär stå att kallna till dagen därpå, då den öppnas och saften frånsilas. Vattnet skall vara kallt, då saftkrukan nedsättes i grytan.
Kurhusafgifterne, som hittills utgått med 5 sk. banko af hvarje person, hafva i medeltal lemnat en årlig tillgång af 4,791 R:dr 4 sk.; sedan utgifter ne för hurhuset först hlifvit dermed bestridde, har öfverskottet användts den derå uppkomna behållning har ofvanberörde för lasarettet, och — — rr - ^ fond blifvit bildad. Då sistnämnde inrättnings bestånd nu på sådant sätt är betryggad, har Direktionen funnit sig kunna medgifva socknarne, att för deras fattige^åtnjula fri läkarevård derstädes, motsvarande ett kostnadsb^PP °™“ kring 1,000 R:dr banko årligen, dermed hvarje sockens andel i denna förmån bestämmes efter dess deltagande i kurhusa fgiften. Sockne-Apotliek finnes blott ett, nämligen i Ronneby köping. Examinerade Barnmorskor finnas i alla socknar inom Bräkne och Listers härader; äfvensom uti Tvings, Netlraby, Iljortsberga, Edestad, Listerby, För - kärla samt Ronneby socknar af Medelstads härad; hvaremot d öfrige socknarne sistnämnde härad, samt alla socknar i Östra oaktadt presterskapel flere gånger uppmanat , hvars underlåtande ofta barnförlossningar. som finnas å landet, & S*' . - nedfört de beklag - utgöres af gäst - eller Fridlefstads och Backaryd i härad, ännu äro i saknad deraf, dem, alt icke åsidosätta en förde ligaste följder genom misslyckade Skjutsen vid de 16 gäslgifva. , ... , - gifvarne och hufvudsakligast af reservlagen. Någon öfverenskommelse om skjutsens bestridande på entreprenad har ännu icke kommit till stånd. Durchmarcher inträffa ofta och äro ganska betungande; dock har betydlig lättnad blifvit beredd derigenom, alt transporter af manskap numera, så ofta ske kan, verkställas sjöledes. Socknemagasin finnes blott i Hobyr socken.
Banco Utskottets l t låta tule, N.o 1 C) I. 3 S: le Classen 5o R:dr. Delegare: Bankens husdrängar. Förvaltaren af Tumba Pappei sbruk, Stereotyperings-Föreståndaren, Medaljören, Conduclören, Pappersmästaren, Sedeltryekarne hänföras, hvar och en, till den bogsta class, hvars pension icke öfversliger | af den honom på Stat anslagna lön, derunder icke serskilde arfvoden inberäknade. Orsaken, hvaiföre de icke kunna hänföras till viss class, är den, att deras löne-reglering icke kan vara så oberoende af tillfälliga förhållanden, som vid vanliga tjensler. De delegare, som redan kunna ega rätt till högre pension än efter denna classifrcation, bibehållas för sina enkor och barn vid denna rätt, äfvensom innehafvarne af indragna eller indragande befattningar (jsåsom till exempel Stilgjutarens) bibehållas vid den pensionsrätt, de nu ega. För öfrigt kan dispositionsoch förvaltnings-rätt bibehållas oförändrad för delegarne, med den enda inskränkning, 12 §. 1748 års reglor redan stadgar.
Cederströms förslag bifalles, mitt derigenom blir afslaget, och det icke bör kunna förmenas mig att få mitt förslag under pröfning, innan det blir för sent att derom öfverlägga. Frih. Cederström: Gr. Gyldenstolpes förslag nödgas jag bestrida, såsom icke användbart, ty det faller af sig sjelft, att räntan, på grund af gällande författningar, skall levereras eller lösas, den må vara större eller mindre; men då fråga är om att bereda en lättnad för leverering in natura, skulle jag, för att gå Hr Gr:s önskan till mötes, hemställa, om icke ordet by i mitt tillägg kunde utbytas mot ordet socken, hvarigenom den händelse torde vara förekommen, att icke räntespannmålen, som skall levereras på ett ställe, skulle uppgå till ett hästlass. Hr von Hartmansdorff: Jag skulle tro, att Gr. Gyldenstolpes förslag ej åsyftar någonting mindre, än ett tillintetgörande af Frih. Cederströms framställning, hvarföre jag anhåller, att denna, som först framställdes, äfven måtte först komma under öfverläggning, och derefter Gr. Gyldenstolpes. Äfven skulle jag önska, att denna öfverläggning icke mätte urarta från allvar till lek med de saker, som äro för handen; ty sådan synes meningen vara, då man föreslår tillägg, som borttaga verkan af föregående beslut. Gr. Snoilsky, Nils: Jag förenar mig med Hr v. Hartmansdorff uti den anhållan, att Frih. Cederströms förslag, sådant det först framställdes, först måtte blifva föremål för Hi' Gr. o. Landtm:s propos., hvarvid jag likväl vågar hemställa, om icke orden: enskild räntegifvare kunde utbytas mot orden: enstaka gård, såsom mera öfverensstämmande med ordet by. Gr. Gyldenstolpe:
»Det skulle vara din mening att gifta sig med den der valpen!» »Jag gifter mig med hvem jag vill utan att behöfva dina råd», svarade Dina. »Och du skulle inbilla mig, att du kan älska en sådan, en sådan liten, eländig adelsjunker.» »Tror du, att jag låter en man kyssa mig, utan att jag älskar honom?» frågade Dina. Hennes ögon sågo kolsvarta ut. »Jaså, du brukar kyssa alla dem du älskar?» sade Maria. »Då är det verkligen underligt, att det är något qvar af dig.» Dina blef flammande röd i pannan. »Hvad angår det dig, hvem jag kysser och hvem jag älskar», sade hon. »Tror du, att du skall gå och hålla räkenskap öfver mitt uppförande som en annan gammal skolmamsell och föreskrifva mig, hvad jag skall göra och inte göra. Jag är verkligen för länge sedan trött på att stå under ditt kommando.» »Hvarför har du inte sagt mig det förr?» frågade Maria torrt. »För att du aldrig har burit dig så oförskämdt åt som i dag. Jag kan verkligen inte fatta, hvad som kunde förmå dig att uppföra dig så der.» »Tror du, att jag kan tåla att se en man vid dina fötter, och se dig ta emot hans smekningar utan att göra uppror? Jag trodde att du, — att du — bara lekte med dem, och det fick du göra så mycket du ville, men att du, åh, — att du!» — Maria tog upp en stor näsduk ur fickan, bredde ut den och kastade ansigtet i den, medan hon grät högt. »Du hade alltså aldrig tänkt dig möjligheten af att jag en gång kunde förlofva och gifta mig», sade Dina och smålog. »Aldrig, — aldrig!» snyftade Maria bakom näsduken och stampade med ena foten för att lägga större vigt på sina ord. »Nå, då får du väl lära dig det!» sade Dina och trummade sakta på mattan med sin sko. »Jag lär mig det aldrig, — aldrig!» Maria tog bort näsduken från sitt röda, förtviflade ansigte och såg med förvridna drag och bönfallande ögon på Dina. »Då måste vi skiljas», svarade Dina och såg ned på mattan.
Bifölls; N:o 115, i anledning af väckt motion, angående ränta å en väder-mjölqvarn vid Broby rusthåll i Östergöthlands län. Bifölls; N:o 116, i anledning af föreslagen försäljning af en mängd i Riksgälds-kontoret förvarade äldre räkenskaper. Bifölls; N:o 117, i anledning af Koiigl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående hehofvet af medel till bestridande af kostnaderna för den, i anseende till inträffade oordningar, till hufvudstäden inkallade garnisons-förstärk ning. Bifölls; N:o 118, i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga proposition, angående bildandet af en fond till pensionering af folkskole-lärare. Bifölls. S. D. Föredrogs Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående förordnande af en Stals-råds-ledamot i afseende på handläggning af vissa i riksdags-ordningen 36 och 42 §§ omförmälda riksdagsärender. Lades till handlingarne. S. D. Då nu ånyo föredrogs Bevillnings-utskottets betänkande N:o 11, angående stämplade päppers-afgiften, fattades beslut, sorn följer: Vid 4:de § momentet^ angående kartering af bouppteckningar och vid 7:de § momentet, angående befrielse från karta för adjunkts-missiver gjordes anmärkningar, på grund hvaraf betänkandet återremitterades. Hvad Utskottet i öfrigt föreslagit och hemställt, gillades; och var således Utskottets betänkandet bifogade förslagtill C Inut tE-si gilla tre-förordning i de delar, som icke med ofvannämnde återremitterade ega sammanhang, af ståndet godkändt. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-utskottets utlåtanden: N.'o 43, i anledning af väckt motion om afskrifning af Bankens hos Södertelje kanal-bolag egande fordran 100,000 r:dr banko.