Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers framställning, att då af de från statsverket utgående anslag å 2,094 R:dr 8 sk. till löner åttrenne Fattigläkare och till medikamentspenningar, samt å 1,000 R:dr till medikamenter vid Stockholms stads och läns kurhus, det förra beloppet af Eders Kongl. Majtts och Rikets Statskontor anordnats till Stockholms Stadsnämnds och det sednare till Kurhusdirektionens disposition, men ifrågavarande anslag å tillsammans 3,094 R-.dr 8 sk. vore i riksstaten upptaget under titel: allmänna fattigvården i Stockholm, n r* h ^ fnrlcivö mn ilon l-v /-v... M I... t* /I4 .1 _ .1 • *' 1 I •• i i A/in ■» derbörande disponeras, får, till följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss, Stadsnämnden i underdånighet anföra, att, enär vården om veneriska patienter omfattar ntt 4/1»» /I nrxniif lim» h nK ^ ..E I. II 11 , /. _ 1 •• t >1 -» • • ligen icke lyder under Stadsnämnden, utan, håde i afseende å förvaltning och redovisning, utgör en från hufvudstadens fattigvårdsinrättningar fullkomligt °skiljd stiftelse; Stadsnämnden, för sin del, anser det icke vara lämpligt att, i enlighet med Revisorernes åsigt, ofvannämnde kurhuset tillkommande anslag, 1,000 R:dr, af den orsak, att detsamma linnes i riksstaten upptaget under den, efter Stadsnämndens förmenande, mindre egentliga titel: “allmänna fattigvården i Stockholm,“ skall till Stadsnämnden ingå, för att af Nämnden derefter till Kurhusdirektionen utbetalas, hvarigenom endast onödig omgång och tidsutdrägt konime alt äga rum; vid hvilket förhållande, och då Revisorerne icke haft något att erinra emot sättet för medlens användande, Stadsnämnden, som inhemtat, att.
Denna omröstning har utfallit med 69 Ja och 47 Nej; och hafva Rikets Ständer således fattat det beslut Ja-propositionen utvisar. Stockholm den 14 Juni 1866. Eric Sparre. Wilh. Flensburg. L. V. Henschen. S. Rosenberg. I STOCKHOLM, tryckt Lös E. Westrell, 1866. Register öfver de af Rikets Ständers Lag-Utskott vid 1865 och 1866 års riksdag afgifna Betänkanden, Utlåtanden och Memorial. A.. Expeditionens nummer. Arfvode: åt Kansliet 1. Arf: ändring af 12 Kapitlet 10 § Årfda-Balken 10. » om arfsrätt för efterlefvande maka 11. » svar på återremiss 32. » om ändring i 15 Kapitlet 1 § Arfda-Balken om danaarf 12. » om arfsrätt för oäkta barn 13. » svar på återremiss 33. B Bo: vård om död mans 9. Beslut: om kärandeparts skyldighet att gifva vederparten del af uppskofsbeslut 18. » svar på återremiss 49. Besvär: föreskrifter i afseende på sättet för kommunikation af besvär, till Hofrätt ingifna 23. » svar på återremiss 41. Böter: förändring i afseende på böters förvandling 37. » svar på återremiss 53. Borgen: om ändring af lagens stadgande örn borgen för annan mans gäld . 55. Belåning: af varor, som af egaren blifvit hos annan man elier allmän inrättning i förvar upplagda 56. » svar på återremiss 58. Bill. till R. St. Expeditionens nummer. Domstol: ändring af domstolsinrättningen å landet 15. » svar på återremiss 46. » vilkor för rättighet att fullfölja mål hos Högsta Domstolen ... 24. » svar på återremiss 50. E. Expropriation: af jord eller lägenhet för allmänt behof 14. » svar på återremiss 30. Ed: förändrad lydelse af vittneseden 20. Eganderått: om en lag angående internationel litterär eganderätt 36.
R:dr, eller med I sammanhang härined och då det befunnits, att vaktbetjeningen vid karta-sigiilata-kontoret, som, enligt sednast fastställda stat, skolat beslå af en vaktmästare med lön af 219 R:dr med derunder beräknade 19 tunnor spanmål samt 2:ne stämpeldrängar, hvardera med lön af 164 R:dr, och derunder beräknade 14 tunnor spanmål, i följd af den skedda förändringen med kartepanperets stämpling, numera icke är till samma antal erforderlig, föreslår Kongl. Majit, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Slats-kontorets i ämnet gjorda hemställan, den förändrade reglering med otnförmalda vakthetjening och dess lönevilkor, alt, i stället för den förra vaktmästare-tjensten, som nu genom innehafvarens afgång är ledig, samt stämpeldrängarne, må å staten uppföras: En vaktmästare med lön Ridr 250: och en kammardräng med d:o 200: Transport R;dr 1,200 14,000 15,200 ' Kongl. Majds Nåd. Prop. till R. St. i847. t;-" Transport R:dr allt utan spanmålsberäkning, hvarigenom en besparing uppkommer af 97 R:dr, med minskning af 47 tunnor uti dea på hufvudtileln upptagna qvantitet spanmål under penningelönerna. 6:0 Ofver-intenderits-embétet, Den nuvarande slaten för detta embete grundar sig på en för detsamma år 1830 fastställd tjensteoch lönereglering, hvilken skulle bringas till verkställighet i nian af vissa tjensteinnehafvares afgång. Af dessa tjensteinnehafvare qvarstå ännu sekreteraren vid museum JV. G. Silfversparre och slottsbyggmäslaren J. Fallstedt, med ett sammanräknadt lönebelopp 233 R:dr ig sk., hvilket, jemte tillökning å 1
Jag anser derföre att det förslag, Utsk:t tillstyrkt, icke är af beskaffenhet att böra bifallas, utan får jag yrka återremiss deraf, på det att Utskit måtte blifva i tillfälle att närmare öfverväga saken och framställa ett ändamålsenligare sätt för skjutsens reglerande, så att de skjutsskyldige hemmanen icke må klaga deröfver att de icke få hetaldt, men skyldigheten att skjutsa iindå qvarstå. H. Exc. Hr Gr. och Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Hr Montgomery, Robert Nils Germund: Då Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskit företog till behandling denna fråga ang:de skjutsningsbesvärets ordnande, har Utsk:t dervid följt dels K. Mits till följd af konsiterades afgifna betänk, framställda Nåd. Propos., dels en mängd enskilda motioner i samma ämne. Deli fJ Juni f. tn. [ afsale å (leii K. Propos:n, hvilken helt och hållet öfverensstämmer med de af komiterade följde grunder och som hufvudsakligen går ut derpå, alt kostnaden skall lika fördelas på alla skjutsningsskyldige hemman i riket, mötte många betänkligheter, såsom att hemman, hvilka nu ingenting betala för denna skjutsskyldighet, skulle efter detta förslag komma att betala; att en ny grundskatt härigenom komme alt läggas på jorden o. s. v. Inom Utskit höjde sig icke en enda röst till förmån för den K. Proposm, och inom representationen har jag icke heller hört den försvaras af någon enda. Afven reservanten. Hr Fåhraeus, som visst icke sett detta Betänk, med blida ögon, har dock icke ansett sig kunna tillstyrka det af K. M:t föreslagna sältet för skjulsningsbeavärets ordnande. Återstår nu att granska de enskilde motionerne i detta ämne. Utskit har tagit dessa motioner i öfvervägande och kommit till den slutsats, att den principen, att borttaga skjutsningsbesväret från jorden och öfverflytta det på Staten, vore riktig.
Och gunås, verlden är full af sådana pultroner, och hvad som är ännu mera till vår skam — vi glädja oss vid att se dem. Huru sväller icke modershjertat af stolthet, då hon får visa, huru hennes barn lyda henne — blindt, reflektionslöst, komma och gå, niga och bocka sig på hennes minsta vink, alldeles som marionetter, när man drar på en träd. Och allt detta — icke derför att hon med rimliga grunder förklarat dem — » derför så här » och » derför så der » eller » detta förstår du ännu icke, men när du en dag förstår det, skall du inse, att jag låtit dig göra det till din egen nytta. » Nej bevars, det får gälla för alldeles nog, att » mamma — pappa vill så » eller ett ännu råare » du skall — inga resonnemanger. » Med en dylik uppfostran gifves det endast två möjligheter: antingen har barnet karaktär — då lär det sig tidigt att hata sina förtryckare, blir bittert och olyckligt; eller har det ingen, och då har uppfostraren beröfvat det möjligheten att någonsin få en sådan. Det är icke underligt, om han ser på sitt verk och finner det alltsammans — ganska godt. Det skall kanske synas någon, som om vi motsagt oss sjelfva, då vi började med att uttala vårt ogillande öfver femåringens sjelfsvåldiga egenvilja och sluta med att tadla moderns glädje öfver sina marionetter. Derför ännu ett par ord. Vi vilja icke ha en slafvisk lydnad, sade vi, — det vill här säga, icke uppfostra barnen vare sig till våra eller till andras slafvar. Men hvad som bör räknas som slafgöra måste med nödvändighet öfverlemnas åt respektive föräldrars individuella uppfattning att bestämma. Om sålunda Anniscka anser det för en slaftjenst, att hennes lilla dotter sätter fram,en stol åt sin far, då har hon icke lof att begära det af henne.
<— angående åtskilliga förändringar uti. II. 405. III. R. 92. Konstbildning, om anslag till uppmuntran af inhemsk. Se Statsutskottets Utlåtande N:o 160. Konstprodukter, Svendia, om anslag för sådanes öfversändande till 1855 års exposition i Paris. Se^ Paris. Konsumtions-afgift, om sådan för alla som icke afsäga sig bruket af bränvin. Se Särskilda Utskottets Betänkande N:o 16. Kontroll, angående åstadkommande af noggrannare sådan öfver san - ( 104 ) ningsenligheten af uppgiflerne till Bevillnings-taxering. II. 153. II. 239. Konungens Befallningshafvandes Utslag, om verkställighet och utgifvande af. Se Utslag. Kopparbergs Län. Se Slöra Kopparbergs Län. — Bergslag, om upphörande af allmogens skyldighet att dil leverera hemmansränteoch mantalseller qvarntuUs-kolen. I. 48. R. 123. V. 5. B. 258, 326, 362. A. 369. VI. E. 11. A. 369. — angående dess beräkning^bland Statsverkets ordinarie inkomster. Se Slats-Utskoltels Utlåtande N:o 64. Kopparstenarne, om fyranläggning å Gottska Sandön, eller om utläggande af ett fyrfartyg vid det i närheten deraf belägna grund med detta namn. XV. B. 244, 282. A. 284. XIII. U. 333. A. 372. XIV. E. 243. Korpilombola by i Ofver-Torneå socken, om anslag lill Kapellbyggnad uti. V. 7. R. 75. VIII. B. 157, 410. A. 437. IX. E. 126. Korlstämpling. Se Spelkort. Kortslämplings-konvoluter, angående tryckning af föreskrifna. 'Se Stals-Ulskotlets Utlåtande IN:o 361.
Directionens sida icke vidtoges, hvarigenom han skulle hindras att uppfylla en helig skyldighet och begagna sig af en lättighet, som Ridderska-, pet och Adeln sjelf honom tillagdt* RiddarhusDirectionen förklarade på de skål, sorn grundlagt Beslutet af den 8 Maj 1820, att Directionen ansåg sig böra vid samma beslut förblifva; förmodande Directionen, att Rothlieb med det värde han borde fästa vid det utmärkta förtroende Ridderskapet och Adeln honom ensamt lemnat, icke underlät uppfylla uet löfte han i sin ofvanberörde skrift afgifvit, IÖ4 Ven II Augusti «. m. 1821 elen 7 Februari, föredrogs JustitiseOmbudsmannens remiss på Herr Professor Cederschjölds hos honom gjorde anhållan, aft sedan RiddarhusDireetionen ansett sig ieke kunna taga befattning med tryckningen, Justitieombudsmannen måtte genom sin Embetsåtgård föranstalta att densamma blefve verkställd. I anledning af hvilken remiss, Directionen förordnade, att en afskrift af Directionens beslut den 7 December 1820 skulle JustitiaeOmbudsmannen tillsändas. 1821 den 10 September, föredrogs en skrift af Herr Professor Cederschjöld, dervid hon aflemnade ExpeditionsSecreteraren Rothliebs afsägelse, att vidare vilja fortsätta tryckningen af sista Riksdagens Protocoll; i anledning hvaraf, och då Directionen ansåg den då ännu återstående Protocollstryckningen böra till slut befordras; Directionen beslöt, att underdånig skrifvelse skulle till Kongl. Majit expedieras, med anhållan, att Kongl. Majit, i anseende till det förhållande som nu mera inträffat, täcktes anbefalla StatsCornmissarien af Wåhlberg , att för nyssnämnde återstående Protocollstryckning nödige medel Directionen tillhandahålla. S.
Efter det att sedermera 46 stycken, i stor skala författade detalj-ritningar öfver machinerierna kunnat erhållas, samt de undergått speciel granskning af en erfaren man, af hvilken ytterligare små jemkningar blefvo föreslagna och af Kongl. Kollegium antagna, infordrades anbud å allt — 156 —. rr»acl»inerf, med dess uppsättning, från de i riket varande Machinerifabnker, dervid slikt arbete skulle kunna åstadkommas.
Silfverstolpe yttrade, att hvad först angick de ifrågakomna artiklarna tackjern och jernmalm, äfven statsrådet väl icke fann någon fara böra uppkomma för jernhandteringen genom tillåtelse till deras utförsel, derest ifrågavarande bägge artiklar blefve vid utförseln förtullade efter särskilt med afseende på varans bättre eller sämre beskaffenhet åsatt värde, och belagde med en lämpligen afpassad tullafgift, men ansåg likväl att, då inom idkarne af jernhandteringen den mening i allmänhet vore rådande, att tillstånd till dessa varors utförande skulle vara för deras rörelse i högsta måtto förderflig och olycksbringande, det icke vore lämpligt att medgifva en sådan utförsel, åtminstone vid en tidpunkt, då redan i andra afseenden en större frihet i handteringen nyligen trädt i verksamhet och ännu icke kunnat visa sina följder för dess äldre idkare; hvadan statsrådet i underdånighet tillstyrkte att förbuden emot utförsel af tackjern och jernmalm för det närvarande måtte bibehållas. Såsom en följd häraf och då bergsmannahandteringen derigenom fortfarande blefve inskränkt i dispositionen af sina produkter och således behöfde skydd emot utländsk medtäflan, tillstyrkte statsrådet äfven bibehållande af det hittills gällande förbudet emot införsel af tackjern. I öfrigt var statsrådet af lika tanke med föredraganden statsrådet Munthe. Uti sistnämnda yttrande instämde statsrådet friherre Peyron. Statsrådet friherre Stael von Holstein delade den af föredragande departementschefen, yttrade tanke; hvaremot hans excellens statsministern för utrikes ärendena herr friherre Ihre biträdde statsrådet Silfverstolpes förenämnda mening. Hans excellens justitie statsministern herr grefve Posse åter förenade sig med statsrå det Munthe. Kongl. Maj:t, som, i öfverensstämmelse med Dess vid anbefallandet af det förevarande ärendets beredning gifna föreskrift, att dervid borde tillses, huruvida nuvarande förbudsbestämmelser mot varors inoch utförsel kunde i utbyte mot lämpliga tullafgifter upphöra, förklarade sig väl Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40.
För att i någon mån förekomma de missbruk, som kunna föranledas af det icke nog bestämda uttrycket i 14 § K. 0., har Konstitutions-Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad en dess ledamot i detta hänseende föreslagit, ansett alt i stället för det nu begagnade ordet »bosätten, borde införas orden: mantalsskrifne och tillika verkligen boende». Efter en sådan redaktions-förändring kunde icke endast den omständigheten, att man vore i en viss stad mantalsskrifven, utgöra tillräckligt skäl för antagandet, att man jemväl vore der boende, utan måste dertill erfordras än ytterligare andra omständigheter såsom att man der vistades större delen af året, der egde bostad och lokal för yrkes utöfvande m. m. Utskottet erkänner villigt, att genom denna förändring all möjlighet att kringgå lagens stadgande icke blifvit undanröjd, enär det alltid måste blifva svårt att bestämma hvarest personer, som under årets lopp ofta skifta bostad, rätteligen äro boende; men sådant oaktadt tror Utskottet den föreslagna förändringen medföra fördelen af missbruks försvårande. Vidare har Utskottet fästat sin uppmärksamhet derå, att i 14 § icke blifvit för Jfagistratspersoners valbarhet fästadt vilkoret, att vara i staden bosatte. Ehuru sådant tydligen härleder sig derifrån, att lagstiftaren icke förmodat ett motsatt förhållande kunna ega rum; saknas dock exempel icke derpå, att till Magistralspersoner antagits Konstitulions-Utskottets Memorial N:o 33. 3 sådane, som hvarken varit i staden boende eller till följd af berörde befattning baft sig ålagd bestämd ijenstgörings-skyldighet. Utskottet har derföre trott att jemväl i detta hänseende erfordrades ändring uti berörda lagrum; Och får Utskottet, med anledning af hvad sålunda förekommit, till Rikets Ständers grundiagsenliga behandling vördsamt hemställa följande förslag till ändring uti Riltsdags-Ordningen. § 14. 1:0.
Det är visserligen sannt, att i dessa kostnadsförslag, hvilka jag äfven haft tillfälle att taga i betraktande, finnes intet vidröYdt om jordersättningar, men jag tillåter mig här nämna, att canalen till största delen går genom ouppodlad mark, till en mindre del genom ängsmark, och till minsta delen genom odlad jord. En värd talare har bär sagt, att kostnadsförslagel skulle gå till 4 millioner. Jag vågar underställa honom, om det går till mer än 3,6go,ooo r:dr. Således finnes der redan en tillgång lill några jordersättningar, och troligen blifva de icke alltför dryga. För att lemna R. o. Ad. den upplysning, att det icke är så handlöst förfaret härmed, vill jag nämna, att i koslnadsförslaget upptages ersättning för det enda vattenverks förflyttning, sora kan komma i fråga. Sedermera har man velat föreställa oss, att det icke skulle vara af någon vigt, hvad beslut vi i delta hänseende taga. Men, mine herrar! jag tillåter mig göra eder uppmärksamma derpå, att PresteSt. afslagit de bär begärda 230,000 rtdrna med endast en rösts pluralitet. Således måste inom PresteSt. för denna sak finnas en ganska stor opinion, och ingen kan veta om derstädes, ifall flere ledamöter, som händelsevis voro frånvar., hade varit tillstädes, den knappa pluraliteten för afslaget icke hade lemnat rum för ett tillstyrkande. Men om det också icke vore händelsen, att några flere af PresteSt. skulle vara benägne för anslaget, så skulle jag dock tro att R. o. Ad. hade här uttryckt en ganska vacker opinion genom bifall till anslaget, och hvilken kunde leda till mera ändamålsenliga åtgärder vid en kommande riksdag, så framt icke företaget nu redan kunde till en början komma till verkställighet. Den af Hr Rosenblad omnämnda faran för Götha canal, deraf att canalinkomsterne skulle delas, kan jag också, ehuru jag måste medgifva att så i framtiden kan blifva fallet, icke anse så afskräckande, som han densamma utmålat, ty Svea canal skulle icke fulländas förrän inom 14 år, och således skulle åtminstone under den tiden Götha canal få oförändradt bibehålla sina inkomster.
Detta kan nu visserligen tyckas vara ett hårdt tal, men man kan ej känna medlidande annat än med en lidande. Jag skulle vilja råda » En verkligt olycklig » att söka glömma sin egen » olycka » för att i stället söka mildra andras, Ty det är ett osvikligt medel. Besök några af dem, hvilkas hår grånat under nöd och umbäranden, fattigdom och lidanden. Gif dem en liten gåfva, om ni så kan. så mycket åtminstone har ni nog att gifva, som en flaska hårfärgningsmedel kostar. men gif dem framför allt vänlighet och medkänsla. Kanske skall då någon af dem öppna sitt hjärta för eder, och då skall ni säkerligen lära eder inse, huru stor skillnad det är på verklig och inbillad olycka. Sara. U p notisboken. Hildur Hullberfi f. Natten till i söndags afled härstädes efter långvarigt lidande lärarinnan vid Wallinska skolan, fröken Hildur Hallberg. Idun torde med det snaraste återkomma till ett närmare omnämnande af den förtjänta kvinnans lifsgärning. * En dotter till sJcalden Valerius. I söndags afled härstädes efter en tids sjuklighet porträttmålarinnan Aurora Valeria Abertina (Berta) Valerius uti en ålder af 7 0 ' / år. Fröken Valerius var född den 21 juni 1824 och dotter af den bekante skalden, kanslirådet Johan David Valerius och hans maka, född Ingell. Fröken Valerius var först verksam härstädes såsom fotograf och åt njöt såsom sådan mycket anseende. Vid sidan af denna sin verksamhet ägnade hon sig med framgång, liksom sin yngre syster Adelaide, gift med framlidne kaptenen vid flottan, lotsdistriktschefen frih. A. R. Leuhusen, åt målarekonsten, i 2 De verkligt stora personligheterna äro de, som gjort allting hvad de gjort väl, och som aldrig föraktat något, huru litet det än månde vara, af Guds skapade verk. John Ruskin. af * Phillips Brooks. synnerhet porträttmåleriet, men har sällan offentligen exponerat frukterna af densamma. Hon sörjes närmast af två systrar samt många vänner. Till den stora hvilan ingick den 22 dennes efter blott några dagars sjukdom fru Jenny Svalander, änka efter framlidne häradshöfding Svalander.
Jag känner icke att någon sådan lag finnes; men såsom en annan talare anmärkt, har en sådan tillämpning ägt rum af vana och häfd eller prsejudicater. Uti samhälls-organismen ingår ett element, som fullt motsvarar det begrepp man bör göra sig om en lag, och detta 12 II. 45 354 Den 26 Augusti f. ra. element består uti contract-förhållandet. Jag tyder fullmakten såsom ett contracf, afslutadt emellan Konungen å ena sidan såsom Statens chef, och fullmaktsinnehafvaren å den andra, hvilken sednare åtagit sig att fullgöra vissa functioner under hela sin lifstid, emot tilIgodonjutande af viss lön derför. Vi hafva icke exempel derpå, att en tjenstemans löneinkomster blifva förminskade. Vid den lön, hvarpå tjenstemannen erhållit fullmakt, har han alltid blifvit bibehållen. Detta begrepp gäller 0111 alla tjenstemän. Det gifves en stor skilnad emellan förtroende-embeten och inamovibla tjenster. I förra fallet säger fullmakten: om du förverkar mitt förtroende, så casserar jag dig. I samma stund förtroendet är förverkadt, är contractet äfven brutet. Uti andra fallet, eller i fråga om inamovibla tjenster, är contractet icke förverkadt, med mindre tjenstemannen blifvit i laglig ordning dömd ifrån tjensten. De personer, om livillia fråga nu är, och som höra till förra cathegorien , hafva icke förverkat något förtroende, utan deras embete har blifvit indraget; och det kan således icke komma i fråga att utesluta dem från åtnjutandet af deras löner. Om det vore med rätta förhållandet öfverensstämmande att tillåta sig någon förminskning uti det belopp, för hvilket ifrågavar. embetsman böra på indragn.stat uppföras, så hade visserligen Statens behof i detta fall bort i betraktande tagas: men då den grundsatsen icke lärer kunna jäfvas, att det icke kan tillkomma R. St. alt vidröra hvad K. M. i detta hänseende föreskrifvit; så lärer deraf följa, att icke ens Frih.'
Em betet till medborgares skada och förderf. Herr Lagman Pamp har, som sagdt är, för sine tredubbla brott mot den i Norrköping häktade Båtskepparen Nils Sjöberg pli k tat endast lumpna 100 R:dr Brco i ett för allt; och som orsaken till en så himmelsvid skillnad emellan brott och straff nödvändigt måste ligga deruti, att Allmänna Lagen i 17 Cap. 37 §. RättegångsBalken icke alls utsätter något ansvar för den Domare eller Befallningshafvande, som låter någon till bekännelse pinas och plågas, utan blott tillåter, att en sådan Domare eller Befallningshafvande må plikta som saken är till, hvilket med andra ord vill säga, att det berott på Kongl. HofRättens eget godtycke och välbehag, att belägga Herr Lagman Pamp med 32 sk:s böter, eller, med tillämpning af 12 §. i 1 Cap. RättegångsBalken, dömma honom alt undergå samma pinliga tortur, som han låtit emot den arma martyren Sjöberg utöfva; alltså och då den Lag omöjligt kan kallas god och fullständig, som gifver medborgares lif, lemmar, heder ära eller välfärd till pris åt en då - 33o Den 3o Mars e. m. lig, okunnig och grym Embetsmans infall och nycker, samt sjelfva den Christna Religionen bjuder och befaller, att häldre låta Nio och Nittio skyldige gå fria, än pina och plåga en enda oskyldig, får jag, med hemtad anledning af åtskillige uti Herr JustitiaeOmbudsmannens till Rikets Ständer afgifne EmbetsBerättelser, och LagUtskottets derom meddelte Betänkande, föreslå att 3'7 §. i 17 Cap. RältegångsBalken må erhålla följande redaclion: ”Varder någon i brottmål hunden till ”saken med klara skäl och fulla bevis, än”tå att han ej kan förmås titl bekännelse, ”ther gälle ej hans nekande.