Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om detta sednare skäl kan, i en fråga som denna, vara af någon högre vigt, hvilket jag icke förmenar, så må man då göra den undantags-bestämmelsen att bibehålla lullsatsen å Fransk konjak vid dess nuvarande belopp 28 sk.; retelsen till smuggling eller tullförsnillning är redan i sig sjelf tillräckligt stor vid nu gällande tullsats, för att Utskottets förslag skulle i det afseendet bättre än mitt, som är enklare och säkrare, egna sig till förminskning eller förekommande deraf. En sak är det att stifta en tull-lag; — en annan att tillse att den efterlefves. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, vågar jag vördsamt föreslå, att, med upphäfvande af nu stadgade införsels-förbud, för bränvin och sprit, alla slag, införsels-afgiften må bestämmas till 40 sk. kannan, ulan skillnad för högre eller lägre gradtal.’' Bih. lill R. SI. Ant. till Exp.-Utsk. d. 8 Nov. 1854, kl. 12 m. 1 Betänkande, angående beräkningen, a/ Tullmedlen, Salu-accissen, Pustmedlen, Char tce-Sigillatce-afgiften och Brunvinsbränningsrnedlen. Då Rikets Ständer nu mera fastställt grunderna för bevillningens litgörande under samtliga ofvannämnda titlar, end st med undantag af de tullafgifter, hvilka omförmälas i Utskottets utlåtande N:o 30, så får Utskottet, som anser de möjligen ifrågakoinmande förändringar uti sistnämnde tullafgifter icke vara af den betydenhet, att beräkningen af tullinkomsten i det hela deraf beror, härmed afgifva förslag till beräkning af de inkomstsbelopp, hvilka af förenämnde bevillningar må kunna årligen förväntas. i:o Tullnicdlen. Enligt uppgift från General-Tullstyrelsens Kammar-kontor å brutto-uppbörden af tullmedlen, jemte afkortningar derå, hafva dessa utgjort: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 B I HÄNG TILL BAHKHUKM t&QYOCOll • vid Urtima Riksdagen i Stockholm Åren 1844 och 1845. ÅTTONDE SAMLINGEN.
Detta förslag behagade mig öfvermåttan. Det skulle blifva något nytt, och de erfarenheter jag under dessa resor gjorde hade jag framdeles i mina arbeten mycket godt utaf. Bland de många prestgårdar, der jag efter hand blef en välkommen gäst, skall jag alltid med nöje och tacksamhet erinra mig Pjetteryd, som i sitt sköte inneslöt tre olika original. Kyrkan i Pjetteryds församling var gammal, prosten var gammal, hans hustru var gammal och hans ogifta dotter var, som sådan, också gammal. Dessutom fans inom kyrkan, huset och hushållet en mängd af ålder stadgade vanor, för hvilka prosten Bråkenhjelm hellre velat afstå från hvad som helst än se dem rubbade. Och det skulle varit ett djerft försök att ställa något slags opposition mot en man så respekterad, och derjemte fruktad för sin magtutöfning. Han var på samma gång känd för sin gästfrihet, sin snålhet, sin rättskaffenhet, sin egoism, sitt egensinne och sitt högmod. Med alla dessa egenskaper kunde man ändå ej annat än vara road af hans samtal, hvilka helst fördes under hans timslånga, enskilda frukost i salen. Tid middagsbordet såg jag honom aldrig sitta, han gick då tyst fram och åter på golfvet, betraktande och bevakande gästerna – och stundom mumlande, vid strösockrets förlängda uppehåll hos någon: »Socker köper jag»! Men under frukosten gaf han stor och liflig audiens, då andra fingo spatsera förbi honom. I en bred soffa, midt emot den väldiga spiseln, satt prostinnan, en stor allvarsam dam, mycket tyst och oändligt likgiltig, men af ett obeskrifligt vänsällt utseende. Hon var nästan ständigt sysselsatt med att dricka kaffe och nysta lingarn. Fröken Ulla, en lång, blek och tunn gestalt, med något svärmiskt, var husets goda genius och förestyr. En morgon (jag minnes ej om det var 1827 eller 28) då prosten nyss emottagit postväskan och satt sig ned vid det af småkarotter dignande frukostbordet, syntes tydligt att han hade något vigtigt att berätta. Och visst var det vigtigt.
Antom till Exp. Utsfc. den 18 Julii 182g, Betänkande" öfver Herr ContractsProsten Ni be lii Motion, om skärpning af straffet för dem, som med samnad hand, eller andra resan, begå rån och stöld, samt om anstalter, dels till fö~ rekommande af häcktade missgerningsmäns rymning, och dels till rymd fänges efterspanande och gripande. tios Högvtirdige Preste-Ståndet har Hers Contracts-Prosten Hibelius, i afgifvet och till liag-Utskottets behandling öfverlemnadt memorial, framställt nödvändigheten deraf, att, i en tid, då inbrotts-stölder och rån, serdeles i Rikets aflägsnare provincer, icke äro sällsynte, och den allmänna säkerheten till lif och egendom derigenom högligen äfventyras, utomordentliga matt och steg, till des* sa ogerningars hämmande, varda vidtagna , samt derföre föreslagit att straffagar ne md skärpas för dem, som sätta sig tillhopa, Bih. till Rits-St. Trot, !8i8 och I829, 1 Sami. t Mfd, j, 6:te H.t. utdra B-.det. S La gift skottets Betänkande No 75. att med samnad hand föröfva rån och stöld} att sådan förbrytelse, andra gången föröfvad , må straffas med lifstids]fängelse , eller, såsom utomlands vedertaget år, meri deportation till aflägsen plats; anstalter må fogas, hvarigenom missgerningsmans kringsändande i landet, till. undergående af ransakning i dylika mål, må kunna undvikas och tillfällen till rymning såmedelst förekornmas ; och att, då. rymning ändock inträffar, jagt efter rymmaren må, på lika sätt sorn efter odjur i skogen, anställast intill dess han ertappas lefvande eller död. Denna Motion, hvilken Herr ProfessOren ~Bexell biträdt, har Utskottet till öfverläggning förehaft.
Majrts Befallningshafvande; alt, inom sex månader från det uträkningarne sedermera till Häradsskrifvarne återkommit, jordeböcker för år 1858, således utvisande det förhållande, som vid det årets ingång egde runi, skulle, med undantag för vissa delar af Kopparbergs län, vara af Häradsskrifvarne upprättade uti fyra exemplar, hvilka borde aflemnas och förvaras, ett exemplar i Sockenkyrkan; eli å Häradsskrifvarekoutoret, ett å Lands-kontoret och ett hos Kammar-kollegium: ull Landskamereraren skulle inom ett år, efter det jordeboken till Lands-kontoret inkommit, hafva densamma granskat ; samt ali. sedan denna granskning i Lands-kontoret blifvit fullbordad och vidare föreskrilna åtgärder egt rum, jordeboken, åtföljd af Lands-konlorets anmärkningar, med flere handlingar, borde af Kongl. Majits Befallningshafvande, jemte eget utlåtande och vederbörandes yttranden, ölverlemnas till Kammar-kollegium för att slutligen pröfvas och till efterrättelse fastställas. I)å det var alt förutse, att alla dessa för både allmän och enskild rätt vigtiga och graninge arbeten, om hvilkas mödosamma och tidsödande beskaffenhet ofvannämnda vid Kammar-kollegii kungörelse den 27 Oktober 1856 lögade formulärer, jemförda med det förhållande, att i Riket finnas, med uteslutande af bråk. 65,878 mantal, ofta styckade i särskilda hemmansdelar, och ett lika stort, om ej större antal andra lägenheter, lemna ett ungefärligt begrepp, — icke kunde med erforderlig både skyndsamhet och noggranhel utföras af de tjenstemän, som ansvaret derför åligger, utan anlitande af skickliga och pålitliga personers biträde, förklarade Kongl. Majit i Nåder del ankomma pä de särskilda länens styrelser att hos Kongl.
Uti s.dra punkten, rörande anmärkningar emot de rådgifvande åtgärder, i följd af hvilka dels anslag ifrån extra utgiftsmedlen till betalning af Kongl. Theaterns skulder blifvit beviljade och dels TheaterDirektionen erhållit autorisation att för samma ändamål upptaga lån, torde, af hvad å svarande sidan deremot är andraget, lämpligen kunna först bemötas StatsSekreterarens Herr Presidenten Skogmans serskildt gjorda erinran, att i anmärkningsmemorialet icke blifvit omnämndt det förhållande, att Herr Presidenten, som redan de 7 December 1833, då frågan om Theaterns förändrade organisation af Kongl. Maj:t afgjordes, hade afgifvit ett förslag i detta ämne, sedermera den 20 Juni 1837, betraktande saken endast ur den finansiella synpunkten, tillstyrkte Theaterns upphörande, hvarigenom utvägar till skuldernas skyndsamma betalning skulle hafva, utan ytterligare utgift för Statsverket, vunnits. I anledning häraf och ehuru någon tillämpning af denna erinran icke är gjord, får jag vördsamt anföra, att StatsRådsProtokollet för den 7 December 1833, hvaruti Herr Presidentens rörande Theaterns organisation afgifna förslag skall igenfinnas, legat utom gränsen för den granskningsrätt, sednaste Riksdags Konstitutionsutskott ägt att utöfva, samt följaktligen icke blifvit af Utskottet infordradt eller kommit till min kunskap. Det af mig, efter KonstitutiousUtskottets anvisning, ifrån vederbörande StatsDepartement begärda, men endast i Transsumt meddelade Protokollet för den 20 Juni 1837 lemnar väl icke någon annan upplysning derom, att Herr Presidenten vid detta tillfälle tillstyrkt Theaterns upphörande, än att hans då gjorda tillstyrkande af serskilda anslag till betalning af Theaterns skulder förutsatte , det Theatern komme att fortfarande bibehållas, hvilket äfven är i anmärkuingsmemorialet omförmäldt.
Det är uplyst, hvad ingen heller kunnat bestrida att de ifrågavar:de lägenheterna äro sä hård t beskattade, att de ej förmå bära de dem ålagda utskylder. Redan under den tid, jag förvaltade Landshöfd.-Emb. i Calmar län, hade jag tillfälle se, huruledes dessa jordrymder voro beröfvade den skog, der tillförene vuxit, huruledes der icke fanns annat än sandig, nästan ofruktbar mark, hvarå åboen icke kunde föda sig. Sådant var tillståndet då för tiden, och det måste sedermera snarare hafva försämrats, än förbättrats. Hvad skall följden deraf blifva? Utan tvifvel den, att hemmanen förfalla till skattevrak, hvarpå Kronan lider, alt hemmansegarne varda utarmade och slutligen falla fattigvården till last i de församlingar, hvilka äro så olyckliga att med denna börda belastas, 108 Den 25 Januari. och hvilka icke rå för, alt Kronan försålt sin jord på det oförsigtiga sätt sorn skett. Under sådana omständigheter måste man försöka att afhjelpa det upkomna missförhållandet. Huru skall det tillgå? Det kail icke ske genom förmedling, enär jorden är skattlagd efter en annan method, än den, enl. hvilken förmedling kan ega rum. Då denna utväg, hvaraf alla andra för hardt beskattade hemman i riket kunna sig begagna, således är stängd, återstår ingen annan åtgärd, än den K. M. nu föreslagit. När sjelfva skattläggningen å ifrågavaride jord är ett undantag; så måste äfven sältet att lindra skatten blifva ett dylikt. Jag tror således icke att prsejudikatet är farligt, utan yrkar återremiss af Utlåt. Imellerlid kan jag icke annat än uttrycka min fägnad öfver det allvar, Utsk. vid denna händelse ådagalagt, ehuru det torde i förevar:de fall vara sträckt för långt. Om Utsk. varit lika allvarligt vid föregide Riksdagar, hade icke sä många eftergifter af Kronans rätt fått ega rum, som derunder skett. Då hade den stora eftergift, som gjordes genom förslaget om ^katteförenklingen, förmodeligen uteblifvit.
Utöfver de diligens-bolaget N:o 1 genom Kongl, brefvet den 13 Februari 1857 i nåder tilldelade 10,000 R:dr banko, har, jemlikt Kongl, brefvet den 5 Mars 1858, bemälda bolag, med afseende å den under tiden förhöjda skjutslegan, fått sig i nåder anvisadt ett ytterligare anslag af 3,000 R:dr Runt, att utså af postmedlen intill den 1 Mai 1859. § 7. l:o Efter det Kongl. General-post-styrelsen hos Kongl. Majit i underdånighet anmält, hurusom de anstalter, hvarmed paketgods från utlandet öfver Helsingborg genom Sverige befordrades till Norrige, befunnits otillräcklige, så att en mängd gods blifvit längre tid i Helsingborg qvarliggaude ofta intilldess ångbåtsfärteu med vårens inträde börjats, har, uppå Styrelsens förnyade hemställan, föranledd derjemte af en framställning i ämnet från Norska Kongl. Regerings-departementet för det Indre, Kongl. Majit genom bref af den 15 Januari 1858 i nåder tillåtit att, för befordrande af paketgods till Norrige, en post hvarje 14:de dag vintertiden från Helsingborg till Uddevalla finge för Norska Post-verkets räkning medelst beting inrättas, efter den närmare öfverenskommelse, som emellan Kongl. General-post-styrelsen och Norska Post-verket kunde träffas.
Till förekommande af tvetydighet vid taxans tillämpning, har Utskottet, lika med vid sistlidne riksdag, vid rubriken Barometrar tillagt: »med eller utan födr alm k Beck, såsom varande export-artikel, och som endast tillfälligtvis kunde blifva föremål för införsel från andra länder, har Herr Hjerta föreslagit nedsättning till hälften af nuvarande införsels-tull, 10 sk. lisprdet. Då artikeln Beck utgör föremål för ganska betydlig inhemsk tillverkning och något behof att införskrifva denna artikel icke påkallar den föreslagna nedsättningen, har Utskottet ej funnit skäl understödja Herr Hjertås berörde förslag. Herr Hjerta har vidare föreslagit, att, underrubriken: arbetadt Elfenben, nu åsatt 1 R:dr 24 sk. tull pr skålp., mätte upptagas en serskild afdelning för »Kammar,» med tull al 24 sk., emedan denna artikel, af hvilken behofvet ej kunde fyllas af tillverkningen inom landet, vore föremål för en rätt betydlig handel, och, i anseende lill den höga tullen, nu smugglades. Både med afseende å värdet af ifrågavarande artikel och den jemförelsevis obetydliga import, som af arbetadt Elfenben, alla slag, eger rum, samt enär den enkelhet i tulltaxe-rubrikerne, hvilken i allmänhet är önskvärd, icke bör, utan vid verkligt behof, som här ej kan anses vara för handen, åsidosättas, hemställer Utskottet, att Herr Hjertås omförmälda förslag må lemnäs utan afseende. Värde-förtullningen för Bildbuggeri-arbeten af träd och architektoniska arbeten torde här, såsom i Danmark och Norge, böra utbytas mot vigt-förtullning; och föreslår Utskottet i sådant hänseende, att nämnde artikel må, i stället för 15 % af värdet, åsättas en införsels-afgift af 8 sk. pr skålp:det. Under hufvudrubriken: Bleckslagare-arheten, ej specificerade, nu indelade i olackerade, med 12 sk. och lackerade, med L<3 sk. införsels-tull pr skålp., har Herr Hjerta föreslagit införande af en särskild afdelning:
»väl vet jag hvad lön du önskar dig som aldrahelst. Dina bröder äro borta och tjena sig dryckes-bägare, till att ställa på eder faders bord om jul-afton. Men här vill jag gifva dig en bägare, och lära de näppeligen få dess make.» Med dessa ord gaf hon svennen ett dryckes-kar; men bägaren var af lödigt silfver, och förgyld utan och innan; tretton mästare hade derpå satt sina mästare-stämplar, och arbetet var så konstigt, att dess like icke stod att finna, om man ock sökte öfver tolf konunga-riken. Heren tackade för den kostliga gåfvan, såsom den väl kunde vara värd. Derefter tog han ett höfviskt afsked ifrån sin matmoder, och lagade sig med stor hjertans fröjd att återvända till hemmet. Han vandrade så hela dagen i ända, och kom serla om aftonen till öl-stugan, hvarom jag tillförene berättat. Nu hade heren visserligen aktat gå förbi; men der föllo strida elfver, så han kunde inte komma någon annan väg, och dertill tarfvade han väl se sig om efter husavara öfver natten. Vid han så trädde in i herberget, se, då sutto torpare-svennerna derinne, emellan skål och vägg, likasom när han sist skiljdes ifrån dem. Som nu heren inte länge kunde minnas någon oförrätt, blef han väl tillfreds att träffa sina bröder, och gick fram, och helsade dem med stor kärlek. Derefter begynte han spörja, huru det gått dem efter deras skiljsmessa, och om de lyckats tjena sig någon dryckes-bägare att ställa på sin faders jula-bord. Svennerna jakade härtill, och sade att allt gått dem väl i händer. De visade nu hvar sitt dryckes-kar; men karen voro både gamla och ringa på allt sätt. Då sade heren: »vänta! skolen J se på någonting annat.» Han tog så fram sin dryckes-bägare, som han fått af den lilla grodan; och lärer ingen undra, om alla gästerna i öl-stugan tyckte den vara ett mäkta kostligt stycke. Men torpare-sönerna kunde illa lida, att deras broder egde en slik dyrbarhet, utan sade:
Då Cassans tillgångar sålunda äro för serskilda behof anvisade och dess samlade behållning, i öfverensstämmelse dermed, jemväl är och blifver använd, i följd af Kongl. Majlis den 2 Febr. 1833, i sammanhang med indeldta Armeens lönereglering, gifne Nådiga föreskrift om uppbyggande af caractershus å åtskilliga boställen, der sådane för närvarande saknas, lemnar berörde behållning icke tillfälle för någon serskild disposition. 12io Behållning och fordringar, enligt Förvaltningens af Sjö-Ärendena räkenskaper, 391,829 Ridr 43 sk. 7 rist. Nämnde belopp består hufvudsak Irnen uti förskott, som blifvit Flottans serskilda Stationer meddelade för bestridande af anvisade utgifter, hvilka icke inom calender-årets utgång kunnat formelt anordnas och alföras; och är förhållandet dermed i öfrigt enahanda, som, i afseende å behållningarne uti Kongl. Krigs-Gollegii Artillerioch Utrednings-Departements Cassör, här förut i 8:de och 9:de puncterne omförmäles. 13:o Tross-Passevolance-Fonden 102,220 Ridr 9 sk. 4 rist. Denna fond kan så mycket mindre ifrågakomma att till Statsverket indragas, som densamma är för vissa utgifters bestridande samlad genom Rustoch Rotebållares bidrag, samt således egentligen bör såsom deras tillhörighet betragtas. I anledning af Utskottets, i sammanhang med regleringen af Riks-StatenS 6:te Hufvudtitel, gjorda hemställan om Invalid-Inrättningens upphörande, hafva Rikets Ständer redan beslutat, i fråga om disposition af Inrättningens tillgångar. 15:o Saltpeter-Fondens behållning 68,274 R:dr 38 sk. 11 r:st.
I dessa stadganden skedde emellertid en väsendtlig förändring genom Kongl. Förordningen den 21 Februari 1789, som tillförsäkrade skattemännen en lika fri dispositionsrätt, som frälsemännen öfver deras hemman, allenast med undantag af de för Kronans behof tjenliga ekeoch mastträd. De gamla föreskrifterna måste dock fortfara att vara gällande för frälseskatte-hemmanen, - på det att frälseränte-egarens rätt icke måtte trädas för nära. Denne egde nemligen enligt lagen den rätt till de bärande trä den bok, apel och oxel på frälseskattehemmanet, som sistnämnda år meddelades skattemännen, och frälseskattehemmansegaren kunde på denna grund icke komma i åtnjutande af samma fördel. Häraf följde, att, genom nyssnämnda förordning måste stadgas, att om frälseskatteegenskapen så tillkommit, att. ofrälseman, genom köp eller annan afhandling, förvärfvat sig eganderätten af frälsehemmanet, med eller utan beting om räntans innehafvande eller utgörande till särskildt belopp, skulle i evärdeliga tider, i fråga om rätten till bärande träd, efter de mellan kontrahenterna slutna aftal och afhandlingar förhållas; och i 36 § af 1805 års Skogs-ordning är detta stadgande sålunda närmare utveckladt, att ränteegaren skall njuta den rätt till bärande träd till godo, som 13 kap. 1 § Byggninga-balken honom tillägger, så framt ej, då jordegande Bih. till B. St. Stais-, Lag-samt Allm. Bese.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 50. rätten å frälsehemman blifvit afstådd, ränteegaren tillika öfverlemnat sin rätt till de bärande träden, då afliandlingen derutinnan skall tjena till efterrättelse, men att å de frälseskattehemman, som uppkommit efter Skogs-ordningens utfärdande, jordegaren har samma rätt till bärande träd, som annan skatteman.
Derföre bestrides ingalunda en högst nödig förändring i Riksd.-Ordn., dertill jag alltid velat bidraga och nitet för saken har äfven tillförene missledt ett omognadt omdöme om sältet, dock är den öfvertygelse hos mig längesedan stadgad, att reformen, som sudan, måste hållas inom gränsen för grundlagsbestämmelserna. Med dem anser jag oförenligt, alt till grunden uphäfva hela Ståndsförfatlningen och fota den nya Riksförsamlingen på allmänna eller samfäl da val, dervid en Statsbyggnad skulle upkomma, alldeles oigenkännelig förSvenska folket, som deruti skulle skåda endast en stomme för oaflåtliga experimenter med dess inredande. Jag åberopar hvad jag tillförene och senast vid 1844 års riksdag på detta rum yttrat i delta afseende: Men om man äfven tilltror sig att formenligt besluta RiksSt:ns utbyte mot en alldeles ny Riksförsamling, så finner jag i den föreslagne förändrinngen inga garantier, för dess bestånd. Den måste, som en produkt af dagens opinioner, blifva en lekboll fördess kastningar; också hör man opinions-ledare förklara, att endast grunden för vår Statsbyggnad blefve undanröjd skulle man nog komma tillrätta med nyskapelser efter de radikala åsigterna och att vinsten af den förhatliga sjelfskrifvenhetens förkastande ensamt upvägde förslagets alla brister. Dermed är således uttalad en icke otydlig afsigt att underkänna den konstitutionella monarkiens lifsprincip, ärflligheten; ty man må icke tro, att de konsequeutare radikaler umgås med sådane griller som skapelsen af ett republikanskt Konungadöme. De hafva också nogsamt insett, att den enl. förslaget högst invecklade och för vissa fall overkställbara, valförrättningen, kan ledas i deras interesse och de misströsta ingalunda om ett oförtöfvadt undanrödjande af den slippriga grund på hvilken förslaget sig stöder; en grund som samtidigt blifvit af folkens ledare med framgång bestridd, då den icke eger något rotfäste i massans hängifvenhet. Jag menar penningens lagbefästade öfvervigt.
Hvad som iilllllllllllllliiiiiiiniiiiiiuiiiiiiiitiiiiiiui von Rosen vapnet. iiiiiiiiiniiiiiiiitiiiiiiiiiiiiiiiiiiitiiiiiiiHiiiiiiiitiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiitiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiitniiiiiiiiiitiiiiiiiiiiiiiiiiii NÅGRA SVENSKA » ARMES PARI,ANTES ». upptäckandet af Lovisa Ulrikas misslyckade revolutionsförsök 1756 (» På grund af medborgares räddning » läses i latinsk inskrift på skölden), det senare af Gustaf III efter den lyckade revolutionen 16 år senare förlänadt åt Kristianstads medgörlige kommendant (ett krönt G mellan tre kronor). — Samme konungs krönta namnchiffer (G III) återfinnes äfven i Ugglaska och grefliga Hornska (af Åminne) vapnen, förlänade åt ett par af sistnämnda revolutionsårs mest entusiastiska rojalister (grefve Horn ville t. o. m. utbyta sitt gamla historiska namn mot namnet » Gustafsvän »!). Andra kungliga namnchiffer, i Beck-Friiska och v. Schinkelska vapnen, erinra om Adolf Fredriks (JF) gunst för en Beck-Friis, Carl Johans (CXIVJ) för ätten v. Schinkels stamfar. » Arméns flotta — Sveaborg » läses kring den Ehrensvärdska vapenskölden. — Än mera pregnant vältalig ä r omskriften kring grefve Adlersparres vapen: » Värmländska fördelningen 1809 » ... Statyn i Sergelska vapnet minner om stamfaderns betydelse för ej blott Sveriges bildhuggarekonst. Och gå vi till än nyare tid, kunna vi erinra om ' passaren ' i den friherrliga ätt, Ericson, som nedstammar från » svenska järnvägarnes fader », den store mekanikerns broder. Framl. exc. Bildt satte, då han af Carl XV gjordes till friherre, i sitt friherrliga vapen Stockholms stads och Gotlands vapensköldar, erinrande om att han varit landshöfding i Gotland och sedan öfverståthållare. Och allra sist omnämna vi Karlavagnen i frih. Dicksons vapen, polarstjärnan öfver Vega för fulla segel i Palanderska vapnet samt talmansklubban och lagboken i Olof Wijks vapen.