Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Säkra fordringar, hos nya Ull-diskontfonden 1,549: 4. — , Ullkontoret i Norrköping 204: 44. — i Diskontlån ... 3,928: 32. — hos Rikets Ständers Bank, behållning å räkningen N:o 7, 38: 30. 9. Diskont-kontoret . 187: 30. 6. j jgg. 4:o Os ii kr a fordringar 11,011: Inkomster år 1847: Ullsorterings-, värderingsoch magasins-afgifter 2,706: Bidrag af manufakturmedlen, enligt Kongl, brefvet den 9 November 1836, 1,200: Balans till ar 1848. Skuld: Till Manufaktur-diskonlfonden, lör lemnade förskotter, kapital 13,100: ränta derå 387: 7. 2. j-j , Kongl. Kommers-kollegii Statistiska kontor, för lemnade förskotter af influtna tulloch koufiskationsmedel, 4,487: 14. 9. Balans från år 1847. Skuld: Till Manufaktur-diskontfonden, för leinnade förskotter, kapital 13,100: — ränta derå 387: 7. , Kongl. Kommers-kollegii Statistiska kontor, för leinnade lorskotter af influtna tulloch konfiskationsmedel, Utgifter är 1848: Aflöning till Ullkontorets tjenstemän och betjening 3,305: Dito till Direktören Hofman Bana' ■1,000: 080: 10. — 184: 8. 11. Reseoell traktamentspeimingar till dito Extra utgifter Reparationer å ullmagasins-byggnaden i Norrköping Ränta till Manufaktur-diskontfonden å lemnade lorskotter Balans lill år 1849. Tillgå n g a r: l:o Säkra fordringar, hos nya Ull-diskontfondeu Ullkontoret i Norrköping . Balans från är 1847.
Desiderias dödliga frånfälle, Fyratio tusen trehundranittio R:dr 94 öre; 14 Stats-Utskottets Memorial N:o 220. 3:0. till komplettering och omarbetning af Staten tillhöriga, för den Kongl hofhållningen anvisade, inventarier af silfver och koppar, samt till inköp af porslin och glas, Sextio tusen R:dr; 4:o. för reparation af den åt nordvestra, norra och nordöstra sidorna af Kongl. Slottet belägna del af första stora våningen, Sjutiofem tusen R:dr; 5:0. för anbringande af vattenledning i Kongl. Slottet samt för utvidgning af dervarande gasledning, Tjugofyra tusen sjutiofem R:dr; 6:o. för igenfyllande af kanalerna vid Haga lustslott och ordnandet af den dertill hörande park, Tjugotre tusen R:dr; och 7:o. för åtskilliga erforderliga byggnadsoch reparations-arbeten vid Haga lustslott, Sjutton tusen R:dr. § 128. I sammanhang med regleringen af Biks-statens Andra Hufvudtitel hafva Rikets Ständer till uppförande af ett straffarbets-fängelse i Carlskrona anvisat ett särskildt anslag af Trehundra tusen R:dr, att utgå med 150,000 Sedan Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag för uppförande af saknade bygnader å häradshöfdingebostället Mälby i Vestra Fernebo socken af Westerås län beviljat numera aflidne Häradshöfdingen i Norrbo och Wagnsbro häraders samt Gamla Norbergs bergslags domsaga, Kammarjunkaren Knut Wilhelm Sandels, ett räntefritt lån af Sju tusen R:dr, hvilket lån skulle af Riksgälds-kontorets medel utgå samt af nämnda boställes innehafvare återbetalas med en tjugondedel eller Trehundrafemtio
Med anledning häraf hade Kongl. Maj:t, på grund af derom gjorda framställningar, under nu löpande statsregleringsperiod medgifvit tillsättandet af en adjunkt vid livartdera af läroverken i Linköping och Örebro. Till största delen hade dock det i bredd med lärjungarnes antal vexande behofvet af ökade lärarekrafter blifvit tillgodosed t genom förordnande af extra lärare för en termin eller ett läseår i sender, hvilka extra lärares ersättande med ordinarie lärare, på sått vid förra riksdagen af enahanda orsak egde rum, vore högligen af behof påkalladt. Dervid borde tillika tagas i betraktande, att, då en tillökning skedde i lärareantalet vid de högre elementarläroverken, denna tillökning borde ega rum med afseende icke blott på den lägre graden af lärare, utan äfven på den högre eller lektorerne. Tillgången på den större undervisningsskicklighet, som för de högre klasserna vore afsedd, skulle eljest i förhållande till det hola försvagas. Härtill komme, att de nyare fullständiga läroverk, som vid 1856 års riksdag blifvit inrättade, vore försedda med ett ringare antal lektorer än de äldre. Läroverken i Norrköping, Wenersborg, Nyköping, Falun, Malmö, Christianstad, Carlskrona, Östersund och Umeå hade hvartdera endast fyra lektorer, då de öfriga nästan alla hade livartdera sju. Orsaken till detta missförhållande måste sökas deri, att, då förstnämnda skolor i sitt fullständiga skick ännu voro jemförligtvis unga, det ännu måste vara ovisst om antalet af lärjungar inom dem skulle blifva lika stort, som i de äldre. Erfarenheten hade likväl visat, att lärjungeantalet vid dessa läroverk ganska starkt och hastigt tillvext, så att de till största delen nu befunne sig bland dem, som måst med extra lärare förses; och föreslog i följd deraf Departementschefen, att ytterligare en lektorsbefattning måtte inrättas vid hvartdera af nyss uppräknade läroverk.
’Jo,’ sade hofmännen, ’du skall hafva honom fången här på din gård, att det må höras och spörjas öfver bygden hvilken jägare du är. Allenast att du kan förvara honom så han icke rymmer, ty han är snedig och illfundig till sinnes-art.’ När konungen hörde detta, teg han en lång stund; derefter höjde han hornet och sade: »jag vill göra som J sägen, och skall det icke blifva mitt fel om vilde mannen undkommer. Men det lofvar jag, att hvilken som släpper honom lös han skall dö utan nåder, vore det ock min egen son.» Dermed tömde konungen dryckes-hornet, och var detta en dyr ed. Men hofmännen sågo tvehogse på hvarandra; ty de hade aldrig hört honom tala så, och kunde de väl märka att det var mjödet som steg honom i hufvudet. Andra morgonen, första tid konungen vaknade, rann det honom i sinnet hvad löfte han gjort vid dryckes-stämman. Han lät så genast sända efter timmer och virke, och byggde ett litet hus eller bur tätt invid kungs-gården. Buren timrades af stora bjelkar, och förvarades med starka lås och bommar, så att ingen kunde bryta derigenom, och midt på väggen gjordes en liten glugg eller vind-öga, för att skjuta in maten. När så allt var redo, lät konungen föra fram vilde mannen, satte honom i buren, och tog sjelf nycklarne till sig. Der fick dvergen nu sitta fången dag och natt, och både gående och farande kommo för att beskåda honom. Men ingen hörde honom någonsin klaga eller eljest tala ett endaste ord. Det led så en rund tid bortåt. Då hände sig att det blef ofrid i landet, så att konungen måste draga ut i leding. Som han nu skulle fara, sade han till sin drottning: »du skall nu styra för mitt rike, och lemnar jag både land och folk i din värd. Men ett skall du lofva mig, att du väl förvarar vilde mannen, så han icke slipper ut me’ns jag är borta.» Ja, drottningen lofvade göra sitt bästa i detta som i annat, och så gaf konungen henne nycklarne till buren.
Att denna uppmärksamhet emedlertid företrädesvis fästats vid det sätt, Justitieombudsmannen begagnat för utredning af lagskipningens varande tillstånd, har Utskottet ock erkännt, ty genom det begagnade sättet bar Justitie-ombudsmannen beredt sig tillfälle att granska och bedömma åtskilliga af högsta domstolen meddelade beslut; och den af honom försvarade granskningsoch omdömesfriket har runnit bifall af majoriteten inom Utskottet. Härutinnan har jag icke kunnat in - 21 Lag-Utskottets Utlåtande N.-o 5. stämma; och saken är af den vigt, att jag anser mig piiktig framlägga de skäl, hvarpå jag stödjer min öfvertygelse i denna del. ”Ifrågasattes nämnde frihet,” säger Justitie-ombudsmannen, ”skulle den alllmänna fria yttranderätten i och med detsamma vara ifrågaställd, oell utan rättig”heten att granska och falla omdömen öfver högsta domstolens beslut vore någon ”utredning af lagskipningens tillstånd icke möjlig.” Men man måste skilja emellan den offentliga kritiken, denna hvar och en i tryckfrihets-lagen medgifna fria yttrande rätt, utan andra band, utan annan ansvarighet, än samma lag pålägger och den frihet, man eger åtnjuta vid utöfningen af en pligt, som grundas på serskilda föreskrifter. I förra hänseendet gifvas ej andra band, än lagen, och hvarje försök alt inskränka den derpå grundade frihet vore riktadt mot den fria yttrande-rätten. I det sednare åter är friheten begränsad af de föreskrifter, hvilkas fullgörande äro i fråga. Någon frihet består nemligen ej utan lag. Den är dess begränsning, men ock dess värn. Det är i följd deraf, som gränsen eller vidsträcktheten af den frihet, Justitie-ombudsmannen bekämpar, så vidt den afser förvaltningen af det uppdrag, honom är anförtrodt, måste sökas i den lag, som utstakar sferen för hans verksamhet och gifver behörighet ät hans åtgöranden.
Den 2; Januaris. närwarand? lid vbeiwarade, bestöt Ständet alt, ge» nom vetta ProtoemlsUtdrag, wänligen anmoda Hög» loft. Beswärsoch OeconomieUtffottek, att sä ston» desamt, som omständigheterna möjeligen tiliäta, desse ärenden bereda och sine yttranden deröfwer asi gifwa; i hwliket afseende förteckning a sädans mål äswen komme ott tlv Utffottet öfwerlemnas; och skulle de Rrspcciive MedStänden wördsamt och wänligen härom underrättas, vt laplg. S-D. D3 BorgareStZNdek till afgörande företog Riksens Högloft.
Och rättsgrunden för deras giltighet, innan de blefvo förbuden,' ligger väl deruti, att de icke sträcka sig utöfver säljares och köpares • behörighet att om sina egna fördelar fiirfoga; att om köparen betager sig den säkerhet, han behöfde, för att kunna på egendomen använda väl beräknade kostnader, och om säljaren blottställer sig att antingen nödgas lemna återlösningsrätten obegagnad eller ock vidkännas gravatiorier, öfverstigande den redan betingade köpeskillingen för egendomens återfående, sådant allt tillhört dem sjelfva att förutse och beräkna, samt att de äga skylla sig sjelfva, när de det oaktadt inlåtit sig i en afhandling, som stod dem fritt att företaga eller, underlåta. I allt lall gäller i.cke.1810 års förordning för frågan om Kronans salu af gods till Adrian Tripp. Men om ock denna förordning kunde få retroaktif verkan, och frågan om Tripps genom köpet erhållna äganderätt skulle afgöras efter nämnde förordning; så vore det icke genast derföre klart, antingen det blefve äganderätten eller återlösningsvilkoret, som skulle komma att vika. Förordningen säger icke, att i läll af dess öfverträdande köpet skall vara ogildt, utan endast att lagfart derå ej är tillåten, och att förbehållet om egendomens återvinnande är utan verkan. För att tillämpa dessa föreskrifter, utom hvad den lörbudna lagfarten beträffar, måste förutsättas klander å någondera sidan. Om nu köparen klandrar och vill befrias från återlösningsvilkoret; skulle då säljaren kunna dömas att eftergifva detta vilkor, för hvars erhållande lian tilläfventyrs betydligen nedsatt köpeskillingen? Yrkar han i stället köpets återgång; månne icke denna bör honom beviljas, derest köparen icke heldre vill behålla egendomen med återlösningsvilkoret? — Åsämjas de att låta handeln bestå, under saknad af lagfart; kan då handeln emot deras vilja förklaras upphäfd? Och kan detta icke ske; så är ju köparen ägare, fastän utan att kunna la lagfart.
Prog. N:o 27. n för att derifrån till Krigs-Kollegium anordnas; men äfven, i afseende å dessa medel, är derigenom, hvad med nu ifrågavarande framställning åsyftades, endast lill någon del vunnet. En förändring i ofvannämnde syftning skulle, på sätt som närmare finnes utveckladt uti de utlåtande i ämnet hvilka i underdånighet blifvit afgifna, dels af Stals-Kontoret, dels ock af särskilda kommitterade, i högst väsendtlig mån bidraga till förenkling af förvaltningsbestyren, samt, i följd deraf, jemväl medverka till förminskning af tjenstemanna-personalen. Den synes mig således böra utföras så vidsträckt, som sådant, efter pröfning af de i afseende å hvarje särskild uppbördslitel förekommande om' ständigheter, låter sig göra. Dock lärer, på sätt Rikets Ständer yttrat, dervid icke böra ifrågakomma särskilda fonders kapitaler och intressen eller arrenden af dem tillhörande egendomar, äfvensom, hvad beträffar vissa inrättningars inkomster och böter, frågan om förändring deraf torde få anstå till behandling i sammanhang med ifrågaställd allmän reglering angående alla böters ingående lill Staten. Hvad angår sättet för de särskilda fondernas och inrältningarnes godtgörande för sådane dem nu lillflylande inkomster, som skulle komma alt (ill Statsverket öfverflytlas, så delar jag jemväl i detta hänseende Rikets Ständers tanka, alt, om de åsyftade fördelarne skola vinnas, ersättningen bör meddelas genom anvisandet af bestämda anslag. I sådant fall anser jag mig likväl böra i underdånighet tillstyrka, alt, då de ifrågavarande inkomsterna nu äro af statsregleringen oberoende,- vid förändringen fästes enahanda vilkor, som då mötespassevolancen emot statsanslag upphäfdes, eller ali, om de anslag, sorn sålunda varda anvisade, utan Kongl. Maj:ts nådiga samtycke, af Rikets Ständer förändras, det då ankommer på Kongl. Maji alt i nåder förordna, att förstnämnde inkomster å nyo skola enligt nu gällande stadganden uppbäras.
Brahe – är en obehaglig rättegång och en arrest, under tiden, på mina rum, hvars ledsnad skall skingras af din närvaro, min älskade Christine!« Och derpå följde nya smekningar och förnyade anfall af hustru och svärfar på Brahes föresats. Redan började denne att svigta för så många åter upprepade förnuftsskäl och känsloyttringar. Redan besinnade han sig, hvilket är första steget till att ändra beslut. Redan uppgick för hans fattningsgåfva ett ljus: att det ädla blod, tyrannen konung Christian tillåtit sig att gjuta, möjligtvis ej heller skulle skonas af den mängd förhatlige tyranner, som kallade sig ständer. Redan började han fundera på kungsordens tillförlitlighet och verkan. Redan inlät han sig med svärfar och hustru om orten, dit han borde resa, och vägen som kunde tagas. Villrådigheten upphörde och det blef slag i saken, genom en fjerde persons ankomst, och denna person var – befälhafvaren för den patrull, som af Sekreta Utskottet hade sig uppdraget, att inmana öfversten grefve Brahe i häkte. Fastän han jemte de sina bort vara beredd på hvad som nu inträffade, och ehuru officeren utförde sitt uppdrag med all den aktning och grannlagenhet, man är skyldig olyckan, åstadkom hans uppträdande på scenen den våldsammaste sinnesskakning hos de i händelsen invecklade personerna. Gref Piper blef bestört, gref Brahe slagen, grefvinnan förtviflad. Till råga på det sönderslitande i detta uppträde, instörtade i rummet Brahes tioårige son med förra giftet, hvilken genom patrullens ankomst och tumultet i huset underrättades om den fara, som hotade fadern. Jemmern syntes hafva nått sin höjd, och ännu hade likväl öfverste Brahe ej fattat hela vidden af sitt rysliga öde.
Förordning utstakade grunder, ehuru Köpe-Brefven ännu icke blifvit för dem af vederbörande utfärdade; men för alla de Bruks-agare, hvilka ej sålunda sig anmält och fullgjort hvad dem efter 1811 års Kongl. Förordning ålegat, äfvensom för öfxigt vid Recognitions-Skogarnes Skattläggning och försäljning, skola de grunder tillämpas, sorn derföre nu af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet äro antagne; hvarvid de genom Recognitions-Skogarnes försäljning inflytande medlen skola insättas i Riksgälds -Contoiret att intill nästa Riksdag hållas Kongl. Majit tillhanda för att användas till Försvars-Verket samt Arméens materiella behof. Hvilket allt Förstärkta Stats - Utskottet skolat vörd* Nämligen anmäla. Stockholm den 3 Juli 1818. i oi o Stats-ZJtskottets Betänk anden, 3 3 5- Riksens Högloft. Ständers Förstärkta StatsUt^kotts Memorial, angående frågan om bidrag af Stats-Medlen till Theatrens underhållande år 1 g 19. X anseende dertill, att uti mälet, angående nödige tillgångar för Theatrens underhållande, 2:ne af respective Riks-Stånden stannat i olika Beslut med de andre 2:ne, i frågan om det af StatsUtskottet föreslagne tillfällige understöd al StatsVerkets ri edel för detta behof år 1819; hafva samttige Riks-Stånden den 27 nästledne månad behagat remittera denna fråga till deras Förstärkta Stats-Utskotts åtgärd, likmätigt 69 §. i Regerings-Formen; Och har i följd deraf Förstarkta Stats-Uskottet vid sammanträde denna dag till afgörande företagit detta ämne medelst omröstning, på satt Grund-lagarne föreskrifva öfver följande Voterings-Propositioner:
Justerades Utlåtande till Respective RiksStånden, i anledning af gjorde anmärkningar , vid Utskottets Förslag till en förnyad Författning, angående Brännvins-bränningen och de derföre bestämde afgifter. Mot stadgandet i den föreslagne Författningens 2 §. 2 Mom. att, då flere begagna en och samma Brännvins-Panna, hvar och en af dem skall erlägga afgift för hela Pannerymden, reserverade sig Eric Pålsson. Herr Beckman uppläste sin i afseende på den föreslagne beskattningen af sådane Brännvins-Pannor, som begagnas vid Ättike-Fabriker, skrifteligen författade reservation, så lydande : Herr Assessor Lagerhjelms, nu mera genom trycket bekanta, yttrande emot skattläggningen af Brännvins-Pannorna vid Gripsholms Fabrik, börjar med en lärd afhandling om Ättike-tiHredningen, och först huru Rå-ämnen beredas af sockerhaltiga växtsorter 2o8 Bevillnings-Utskottets genom jäsning och bildning till Alcohol, eller hvad man på Svenska rätt och slätt kallar Brärtnvins-bränning , en vetenskap den nu mera, tliyvärr, hvarje Torpare innehar. Den andra eller sura jäsningen som vill säga Brännvinets eller Brännvins-förbrännans surning, medelst tillsatt Socker och jäst Ättika, är äfven nästan allmänt känd af hvarje Landtman, med den skillnad, att i stället för Socker, Honung och Vinsten användas, som likväl faller sig något dyrare.
Emot antagande af Hr Cederschjölds sednare förslag finner Utsk. två väsendtliga hinder möta, det ena, att det vöre olämpligt införa ett helt och hållet nytt systeme för bestraffning af de i 34 cap. Missg.- b:n omförmälda brott, så länge det gamla straff-systemet i sin helhet icke omskapas; och det andra, att allmänna straffinrättningar, tjenliga för verkställighet af de bestraffningar, som lagförslaget antagit, icke för närvar, finnas; men fastän Utsk. af dessa orsaker icke kan tillstyrka bifall å hvad härutinnan blifvit hemstäldt, delar dock Utsk. motionärens tanke om behofvet af skärpning i de straff, som äro bestämda för ifrågavar. slag af brott, hvilka i sednare tider tilltagit i antal samt utvisa en hög grad af vildsinthet hos gerningsmannen och ofta till sina följder menligt inverka på den våldfördes kroppsbeskaffenhet och helsa; och har Utsk. funnit nämnda ändamål kunna vinnas, om, i stället för de i 1, 2 och 3 §§:na af j34 cap. Missg.-b:n utsatta såramåls-bö - De n 3 Junie. m. 45 ter, urbota bestraffning med fängelse vid vattén och bröd stadgas.” Häraf torde kunna finnas, att Utsk, som icke för närvar, ansett tiden vara inne, att införa straffbestämmelser i följd af nya lagförslaget, nemi. sådana straffbestämmelser, som äro förenade med långvarigt fängelse, emedan dels icke sådana fängelser finnas, hvaruti brottslingarne kunna länge förvaras, och dels icke i vår nuvar. lag Annas några sådana straffbestämmelser införda, utan således med dera ett helt nytt systeme skulle införas, har trott det vara bäst att vänta, till dess nya lagen kommer under discussion. Utsk. bar likväl gjort allt, hvad jag anser nu kunna tillgöras, då Utsk. föreslagit urbota straff, der sådant ansetts nödvändigt, och sålunda för såramålet bestämt från 8 till 12 dagars fängelse vid vatten och bröd; och jag kan för min enskilda del icke inse hvad med en återremiss skulle vinnas, då ingen af de personer, som hafva uppträdt, framställt något nytt förslag.
Dölings transaktion såsom bedräglig, lika litet som kännedomen derom, alt Döling ofta skall varit tilltalad för bedrägligt förhållande i handel och vandel samt derför äfven vid särskilda tillfällen blifvit häktad, innefatta laga anledning för Öfverståthållare-embetet att, vid ifrågavarande tillfälle, förklara honom skyldig alt i häkte träda; ett beslut, som ej heller i någon mån rättfärdigades, hvarken genom hvad hos Öfverståthållare-embetet vid de fortsatta förhören förefallit, utmärkande fastmera den vanliga gången af en redovisningstvist, hvilken finge bero på käranden att fullfölja eller nedlägga, eller genom målets hos domstolen erhållna lagenliga utveckling och slut, ådagaläggande till öfverflöd dess rätta egenskap af tvistemål, deri brottmålsansvar lagligen ej kunde äga rum, och visande derjemte vådan att göra afseende å en i sjelfva verket obestämd angifvelse, hvilken käranden sedermera icke ville eller med fog kunde vidare förklara. Genom denna utredning af frågan, som bekräftade, att den sak, hvari Döling blifvit hos Öfverståthållare-embetet hörd, icke i något hänseende kunde räknas ibland dem, der svaranden eller den lilltalade lagligen finge i häkte manas, voro ock de lill styrko för Öfverståthållare-embetets beslut uppgifna grunder, i hvad de angingo sjelfva saken, fullkomligen vederlagda; hvaraf följde, att ej mindre samma beslut, än Öfverståthållare-embetets, när förhören slutades, meddelade förklarande, att Döling borde i häktet afbida företagande af den till Kämnersrätten förvisade ransakningen, måste finnas uppenbarligen lagstridiga, så vida icke detta omdöme kunde mildras genom andra härvid förekommande omständigheter. Hr polismästaren Bergmans andragande i sistnämnde syftning borde derföre äfven närmare skärskådas. Vid Hr polismästarens uppgift om de flera tillförne hos Öfverståthållare - 53 embetet emol
Transport 30,917: 36. 3. »kott, äfven af Öfverskotts-medlen utbelalde, nemligen för inköp af Biskopshuset i Götheborg . 3,028: 6. 8. samt till uppförande af en Stall-byggnad vid Veterinair-Inrättningen 6,892: 38. 1. — Denna Summa, som uti nedan uppräknade 8 punkter finnes specificerad, får Utskottet, på grund styrka lill afskrifning utur Räkenskaperne. 1:0 Återstod af Förskottet till inköp af ett Biskopshus i Götheborg 3,728: 6. 8. hvartill bör föras en genom laga kraft vunnen dom och Kongl. Maj:ls derpå grundade befallning af den 16 Jan o „ „ ,] 1 j • f utgörande 3o:de neoninee-afjjift till Götheborgs! 1829 Skodd Utbetalning stad för sammi Egendomi köp. / 4^o: ~ — eller tillsammans 4»178- 6* 8. Förenämnde återstod 3,728: 6. 8. af berörde förskott, grnndadt på Rikets Ständers anhållan vid 1815 års Riksdag 0111 Arbetshus-Fondens befrielse frän hushyras utbetalande till Biskopen i Götheborg', och utbetaldt till eit ursprungligt belopp af 6,000 H:dr, meli hvarå genom försäljning af tomten till förra Biskopshuset afbelalts 2,271: 4r. 4-, borde, enligt Kongl. Brefvet ilen 3 Febr. 1819, till sin återstående del ersättas af inkomsterne utaf Säteriet Sannegården, när samma Säteri åter tillfölle Kronan, hvilket skulle ega rum efter det den besittningsrättå 5'or år tilländahipit, som, genom Kongl. Brefvet den 2 Augusti 1776, blifvit tilldelad åt.
Brefvet af den 2,3 September 1828: att, sedan Riksdags-fullmägtigen för Åkerbo Härad vid samma års Riksdag i underdånighet anhållit, att häradsboerne måtte få hemta grus till väglagning från så kallade grusåsen å Kungsöhrs kungsgårds egor norr om ån, Kongl. Majit godt funne i så måtto tillden underdåniga ansökningen lemna bifall, att de år, då, under vintern, ån vid Kungsöhr icke varit så tillfrusen, att de vägbyggnadsskyldige utan fara kunnat deröfver med vägbyggnads-ämnen färdas, deni då skulle blifva tillåtet att, efter förut skedd anmälan, hos arrendatorn af kungsgården och af honom lemnad anvisning, under lians uppsigt hemta sitt behof af vägfyllnadsämnen å norra sidan af ifrågavarande sandås, från den der tillförene öppnade sandgrufvan, på det ställe minsta skada och vanprydnad deraf förorsakades. Ut. Stalssamt Allm. Bettoch Ekon.-Ut sköttens Utlåtande, N:o 16. 9 Utskotten hafva vidare inhemtat, att, jemlikt Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegii den 4 Mars 1825 till Konungens samtlige Befallningshafvande utfärdade Circulaire, Kongl. Majit, i anledning af Rikets år 1823 församlade