Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta kommer sig naturligtvis deraf, att de större sedlarne äro mycket lättare att per posto transportera, och äro mera användbara i större affärer; hvaremot, ju .mindre sedlarne äro, desto mera hälla de sig inom den dass af medborgare, som icke gör några andra affärer än uppköp till sitt dagliga underhåll, nemi. allmogen. Jag säger icke derföre, att det icke vore möjligt att inrätta en privatbank med detta minimum af valeur, sä att man af der insatta penningar skulle hafva lika mycken ränta, som om man utlånade dem på vanlig väg; — men då man vet, pä hvad sätt privalbankerne äro inrättade, och att endast en del actieägare äro sådane, som icke tillhöra bolaget för vinstens skull, utan för att bereda landsorten creditanstalter och göra den mera oberoende af hufvudstaden, för att bereda possessionater och bruksägare tillfälle att få afsättning, så att de icke behöfva i otid sälja sina produeter, och för att skaffa allmogen betalt för sina varor; då man vet, säger jag, att sådane personer, hvilka troligtvis skulle vilja åtnöja sig med vanlig ränta för sina penningar, blott utgöra en del af actieägarne, och att deremot mera än hälften ingått i privatbanksbolagen derföre, att de der kunnat erhålla större vinst på siua penningar än genom vanlig utlåning, samt alt de anse sig berättigade till en sådan större vinst i anseende lill den risk de underkasta sig: så finner man, att Den 23 April e ra. 49 alt skulle icke fin vinst lill 8 a 10 proc. kunna erhållas, så gå ilessa delägare ut ur privalbanksbolagen, eller gå de alldeles icke in uli en privatbank, sorn bildas, hvarigenom det blir alldeles omöjligt, alt inom en privatbanks område tillvägabringa en sä blig teckning, som Utsk. föreslagit, såsom villkor för privatbanks stiftande. HitIiIIs bar det varit svårt alt skalfa en leckningssumma af en million r:dr, och flere privatbanker hafva en mindre leckningsumma.
Utgående SjöTull samt Bevillning för Alun 376,479: 3g. 1. StraffTull i,5o6:‘o ObservationsMedel 3,ga4:4°- — Tull för Finska Varor . 72,370: 28. 2. ConfiscationsMedel 66,024: 36. Härpå afgå följande Affeortningar. nemi.: Restitutioner 12,770:36.— Så kallad Vestindisk Lindring 56,274:12.— Awesta KopparTull 2,888: 44* — Landsorts Lastpenningar 3,205:46. Utaf sistnämnde Summa äro följande omkostnader och Ut-gifter bestridde nemi.: Öfverföras 2,264,121:38.10. 4o S tats-Uts kottets Öfverförde 2,264,121:38,10. Ordinarie Aflöning 263,719:20.— Expectanceeller Indragnings - Pensioner till afskedade Embetsoch Tjenstemän samt Betjente , , 28,271:38. 8. D:o till Enkor och Barn 3,609: 17. 4. 3i 881- 8 Arfvoden, enligt den af K. M:t fastställde Stat • , , 3,197: *■- Dito serskildt beviljade af General - Staten . , Extra Staten 24,430:43. 4. >85:20. U, Köpeskillingar för 2:ne Papper, Lack m. m. för stämpJ'Rg * ,699: 1. — Extra Utgifter, deribland äfven anslaget till Pensionslnrättningen för Tjenstemännens Enkor och Barn 2y,o35: 7. — Hemliga Utgifter 8,000: 454,3.6: 5.rr. Återstå RiksStaten Behållne R:dr 1,80g,Snö: 32. 11. Häraf lefvereradt till RänteKammareu.
Det har emedlertid redan blifvit så mycket taladt härom, att jag endast vill tillägga, att om man yrkar eftergift i grundskatterna, skulle i5 H. 39 3o(i Den a3 October f. m. man med samma skäl kunna yrka, att staten skulle efterskänka arrendet af sina kungsgårdar; ty det måste vara samma förhållande. Då jag för öfrigt blifvit uppmanad att bland de nitton artiklar, hvarmed jordbrukets bördor blifvit lättade, uppgifva, hvilka minskat debetsedlarna, får jag förklara, att ehuru jag icke nu kan erinra mig alla, kan jag likväl försäkra, att deribland finnas flera af denna beskaffenhet. Särskildt påminner jag mig nu saltpetergärden, som blifvit alldeles borttagen, och passevolanceafgiften, som blifvit nedsatt. Gr. v. Fersen har funnit min uppgift oriktig, då jag sagt, att motionen endast åsyftat grundskatternas öfverflyttning på beviiln. i den mån, tulloch brännvinsafgifterna dertill lemnade tillgäng. Jag tror likväl, att detta fullkomligt instämmer med motionen, och att hvad Gr. v. Fersen anfört endast afser motiverna, af hvilka jag icke ingått i någon granskning. Men äfven vid en sådan granskning kan jag icke medgifva, att någon ojemnhet i beskattningen numera äger rum till följd af grundskatterna, ehuru de väl frän början drabbat ojemnt; ty dessa förhållanden äro numera jemnade genom köpeskillingarna. Icke heller kan jag medgifva, att grundskatterna i någon mån bidraga till jordbrukets vamnagt, i händelse en sådan verkligen äger rum. Jag skulle tro, att den beror på öfverdrifven skuldsättning och hög lefnadskostnad, helst man vet, att jordens skuldsättning hos enskilda uppgår till 70 millioner, hvaraf räntan utgör dubbelt emot grundskatterna.
Disconts slutliga utredning; och 4:o i alla de Hemmansräntor af Spanmål och andra Persedlar, Kronotionde, Boställen, roteradt Manskap, Ivronoparker och Jordägor m. m., hvilka genom Canal-anläggningen frångått Staten; förmenande Herr Berghman att Kongl. Kammari Sand. 3 B. 37 576 StatsUtskottets Collegium utan tidsutdrägt skulle kunna upgifva beloppet af dessa räntor, m. m. Stats-Utskottet får i anledning häraf anmäla, att, som frågan om ytterligare Byggnadsanslag till Götha Canal blifvit remitterad till gemensam handläggning af Statsoch BancoUtskotten, men ifrågavarande Memorial endast till Stats-Utskottet, har besvarandet deraf ansetts icke lämpligen kunna ske uti det Betänkande, som afgifves öfver Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om byggnad sanslag för Götha Canal, utan häldre böra serskildt af Stats-Utskottet behandlas. Utskottet tror sig dervid, hvad beträffar de 2:ne första Punkterne, som innefatta fordrad upgift af årliga byggnadsbidraget och Bankens eftergifne fordran hos Götha Canal-Discont, endast böra erindra, att fullständig kännedom derom erhålles af de Berättelser dels Riksens Ständers Revisorer, dels Götha Canalbyggnads Direction afgifvit och från trycket utgått; hvarförutan upgiften igenfinnes i sjelfva motionen. Likaså meddela Riksens Ständers Revisorers Berättelser om Filial-Disconternes utredning den säkraste och enda underrättelse, Stats-Utskottet nu är i tillfälle att meddela hvad Banken kan förlora vid Götha Canal-Disconts slutliga utredning; och hvad beträffar den äskade upgiften öfver alla de Hemmans räntor, Kronotionde, Boställen, roteradt Manskap, Kronoparker och Jordägor m. m. som igenom Canalanläggningen Staten frångått; så skulle utredningen deraf fordra ett ganska mödosamt arbete och medföra den tidsutdrägt att Utskottet härom icke kunnat vidtaga någon åtgärd för närvarande; hvarföre Bctånkanden.
För den skull förmådde de ofta, medan man ännu satt till bords, musiken att spela upp en liflig dansmelodi; och de danslystne började så att stampa takten och trängde sig ut på golfvet, dragande andra med sig, trots köksmästarens bordsbön, tal och protester. Det kunde hända, att de kvinnor, som sutto spärrade inne på hedersplatser längs väggen, utan vidare stego upp på bänken, satte foten på bordet och togo sedan öfver fat och bägare och vinskvättar ett dristigt språng ut i den väntande dansörens armar. Först genom ett formligt regeringsförbud år 1586 kunde damerna i Danmark förmås att afstå från seden att så lifligt lämna gästabudsborden. Efter dansen kom omsider det ögonblick, då brudparet skulle » ledas till sängs ». Omkring år 1600 skedde detta bortåt midnatt; men i den närmast följande tiden blef en tidigare timme härför bestämd — åtminstone i de kungliga förordningarna. Ar 1624 påbjöd sålunda Kristian I V: » Bruden skall bortledas om sommaren, när klockan är tio, om vintern, när klockan är åtta om aftonen, och då skola spelmännen vara förpliktade att i det senaste sig hem och ifrån bröllopet förfoga vid vite af 40 mark till oss och staden. » Tecknet till uppbrott gafs både i norden och Tyskland därmed, att gilleslaget » knackades u p p ». Enligt en förordning från Stralsund 1570 skulle, vare sig bröllop stod i enskildt eller offentligt hus, en därtill förordnad person med käpp slå på dörren och säga: » Klockan är tolf slagen ». Ännu omkring 1700 var det sed i Bergens stift, att köksmästaren kraftigt slog tre gånger i bordet med en liten paus mellan hvarje gång och sade: » Gifven tystnad, I gode vänner; I skolen strax komma till edert samtal och prat igen; det vare eder vitterligt, att jag kräfver bruden till sängs första — andra — tredje gången. » Sedan tändes åter brudblossen för att skydda bruden emot onda makter, när man följde henne till brudkammaren.
Till utgifvande af ett planchverk öfver svenska svampar » betäckande af återstående kostnader för fregatten Euge nies jordomsegling m. ra » utgifvande af ett vetenskapligt verk öfver fregatten Eu genies resa 600: — » tillbyggnad å Akademiens hus 84,047: 84, » förberedande arbeten för en gradmätnings utförande m. m. 8,140: 26 inköp för naturhistoriska Riksmuseum af skelettet jemte tillhörande barder af den grönländska s. k. hardeli valen , » ersättning för Akademiens till statsverket afträdda fastigheter » hyra och arvode för vård och tillsyn af 2 delningsinstru menter » understöd för de optiska och mathematiska instrument makeri-verkstäderna Afskrifning af orätt inbalanserade tillgångar, enligt Akademiens beslut den 5 Februari 1864, 1,95C 4,800 3,000 1,050 500 — 113,748: 26. Balans till år 1864: Kongl. Svenska Akademien. Akademiens räkenskaper, hvilkas granskning hvarken i Kongl. Kammar-rätten eller hos Revisorerne föranledt någon anmärkning, redogöra på följande sätt för inkomster och utgifter: Debet. Balans från år 1862: Uppbörd: Kredit. Utgifter: Arvoden 600: — Hyra och ved till bibliothc-ksrummen - 1,303: 55. Omkostnader för minnespenningar och medaljer 478: 73. Dito för firande af Akademiens högtidsdag 229: — För utarbetande af en ordbok öfver svenska språket 2,042: 70. 4,653: 98. Balans till år 1864: Kongl. Vitterhets-, historieoch antiqvitets-akademien. Såväl i Kongl. Kammar-rätten som hos Revjsorerne hafva Akademiens räkenskaper blifvit utan anmärkning granskade. Följande tabell visar förhållandet mellan inkomster och utgifter: Bebe t. Balans från år 1862: Behållning å statsanslagsmedlen 7,556: 75. Uppbörd: Af Akademiens enskilda medel 664: — 41,168: 51. Balans till år 1864:
Directeursbefattningar derstädes skiljas; alt Casseuren Björkman, hvilken i egenskap af Bankens Ombud vid nämnde Låne-Contor varit att anse såsom en Ledamot i Directionen af samma Verk, genom sitt derutinnan ådagalagde försumliga och egennyttiga förhållande samt dess förfarande att under tiden hafva upptagit lån afen underhafvande Uppbördsman och Redogörare, ansåges gjort sig ovärdig så väl Rikets Ständers, som annat allmänt medborgerligt förtroende, samt förlustig sill i Rikets StändersBank innehafvandeCasseurstjenst; samt ock, att det dessutom skulle åligga Prosten Doctor Gullander, Borgmästaren Kjellander och Björkman, vid bristande tillgång hos Låne-Contorets förre Kamererare Lindstedt, till gäldande af de honom, genom Kongl. Hof-Rättens Utslag under den ra Julii i83r, åd öm de skadeersättningar, att gemensamt, eller hvilkendera bäst gälda gitte, godtgöra Låue-Contoret ej allenast de af Lindstedt tillgripne 1,840 R:dr B:co, med 6 för t oordet i ränta, ulan äfven hvad Låne-Contoret kunde i laga ordning kännas skyldigt att utgifva till en. eller liera af dess låntagare, såsom ersättning för de dem tillhörige men af Lindstedt, efter 1828 års slut, i Låne-Contoret åtkomne och förskringrade snede!. Emedlertid hvilar ännu hos Banco-Fullmägtige den af Ordinarie Re visor er ne öfver Malmö Låne-Contors förvaltning år 1829 föreslagne Decharge; och hafva Fullmägtige, vid öfverlemnandet lill Directionen af Decharge för år i83o, uttryckligen undantagit sådane ansvars-och ersättningsfrågor, sorn emot flere eller färre emot Directionens Ledamöter blifvit elior blefvo väckte i sammanhang med eller i följd af förre Kamereraren Lindstedts bedrägerier; men för åren 1831, 1802 och iS33 har Directionen öfver Malmö Låne-Contor erhållit fullkomlig Decharge för Verkets styrelse och förvaltning; äfvensom fullkomlig
Controllen derå, att denna afsägelse blefve en sanning, kan visserligen ofta vara svår — äfvensom en annan svårighet möjligen är med detta förslag förenad, nemi. den, att kunna approximativt bestämma hevillningens belopp. Men det kan äfven inträffa under närvar, förhållanden, både att controllen å de vanli - 438 Den »9 M*j. ga taxeringsuppgifternas riktighet är högst osäker, och att bevillningssumman, sedan den till statsverket ingått, tinnes understiga det belopp, hvartill den blifvit calculerad. Den uppkomna bristen skall ju i alla fall alltid fyllas af Riksg.contoret. Uti Bevilln.Utskts nu förevar, utlåt, har en reservant, nemi. Prosten Sandberg, afgifvit ett förslag i den syftning jag nu yttrat mig, vid hvilket Utsk. likväl fästat alltför liten uppmärksamhet; och jag anhåller derföre, att, vid ärendets förnyade handläggning, Utsk. måtte taga detsamma i det närmare skärskådande, som det efter min tanke otvifvelaktigt förtjena!-. Nyttan deraf alt på något sätt gifva en utmärkelse åt dem af allmogen, som ej förtära brännvin m. fl. dvlika starka drycker, kan väl ej jäfvas. Principens riktighet torde således erkännas, fastän vid tillämpningen deraf möta hinder. Men dessa tror jag, på sätt här ofvan är antydt, ingalunda vara oöfvervinnerliga. Dessutom anser jag alt en grundsats, som innebär så mycket godt, som den ifrågavar. bör af Staten uttalas, — om ej af annat skäl , åtminstone för den goda, moraliska verkan på allmänna tänkesättet om brännvinssupandet, som sådant skulle medföra. Frih. Nauckhoff: Jag var den förste, som erhöll ordet, då delta ärende förekom i dag. Det är med verklig tillfredsställelse jag sedermera förnummit, att de flesta här afgifna anmärkn:r emot Utsk:s förslag till ny bevilin.stadga ganska noga öfverensstämma med dem, som jag vid riksdagens början uti särskild motion sammanfattat emot 18J5 års författning.
Det har af en värd talare blifvit anfördt ett exempel, huruledes ett jernbruk kan upstå i en ort, der rörelsen på vägarne varit obetydlig, men genom detsammas inrättande, en liflig trafik upkommit på vägarne, som härutaf följaktligen blifvit slitna och skadade. Om ett sådant förhållande inträffar, så är det utan allt tvifvel, att de hemman, som ligga i brukets närhet, hafva genom de körslor, och deraf upkommande förtjenst, som detta bruk förskaffar dem, en så stor nytta och fördel, att den fullkomligt motsvarar den möjligen ökade kostnad, som väg-underhållningen kan förorsaka. Här har blifvit anstäldt en jemförelse emellan de ökade afgifter, som kommunerne, nu för liden emot förr, få vidkännas för fattig-försörjningen och andra ändamål. Jag invänder häremot, att det är ett onus personale, ty om en mängd fabriker inom en socken upstå, ökas också folkmängden derstädes, och det blir då nödvändigt att tillse, huru den ökade befolkningen må försörjas. Man har äfven anfört, att nya vägar understundom anläggas, Den 28 Juni. 483 hvarigenom väg-underhållnings-skyldigheten blir för hemmanen än mera besvärlig än tillförene. Ja! möjligen kan en och annan gång vägarnes antal ökas, men det hörer lill undantagen, emedan lyckligtvis belinnes i Sverige på de flesta ställen, landet redan genomskuret af så många vägar, alt en serdeles betydlig tillökning i deras antal icke eger rum, och sker det, så är det vanligen till kommunens båtnad, och med dess begifvande, men ingalunda genom något slags tvång. Jag har derpå sett exempel. När man icke kan ålägga de ifrågavande inrältningarne, att in natura utgöra vägunderhållnings-skyldigheten, säger man, att de skola, i stället, erlägga afgifter, och en värd talare har sökt bevisa riktigheten deraf, derigenom att han säger, att väghållnings-skyldigheten utgår på tvenne sätt, dels genom bidrag, in natura, och dels genom sammanskott för de bro-byggnader, som kommunerna skola verkställa och underhålla. Jag hemställer huru dessa afgifter skola uttaxeras.
Men då jag anser denna hans åsigt ej med nog utsigt till framgång nu först framträda, då éj direkt derom blifvit i motionsväg framsläldl något förslag; och enär jag gillar Utsk:s argumentation rör:de den af Hr Dalman genom dess motion väckta fråga; så anser jag mig af dessa begge orsaker böra vördsammast tillstyrka bifall å det utlåt, som är afgifvet. Gr. Sparre: Testamentsrätten, enligt landsrätt, är efter nu gällande lag sådan, att det är innehafvare af arfvejord förbjudet, att genom testamente deröfver disponera. Hr Dalmans motion går ut derpå, att medgifva en utvidgning af denna rätt eller att 318 Den 26 A |>r i 1 e. ni. upphäfva inskränkningen rleraf i så målto, att man skulle kunna genom testamente öfver arfvejord förfoga. Jag har önskat, alt, om man icke skulle kunna gå så långt, som Hr Dalman föreslagit, man åtminstone måtte kunna gå så långt, att man medgåfve någon dispositionsrätt öfver arfvejorden, så nemi., att testator likväl holle sig inom slägten. Jag kan således för min del icke fatta, hvarföre icke LagUtsk., med anledn. af Hr Dalmans motion och den äterremiss, som R. o. Ad., om min vördsamma anhållan vunne bifall, kan komma att besluta, skulle kunna taga saken i betraktande på sätt jag begärt. Jag har så mycket mera anledn. till en sådan förmodan, sora jag vet, att betänk, blifvit af PresteSt. på dessa skäl lill LagUtsk. återremilteradt. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Det gamla arfvejords-syslemet uppkom deraf, att man betraktade jorden såsom slägtens tillhörighet och att man genom arfslagarne åsyftade, att, så vid l möjligt var, bibehålla jorden inom samma slägt. Det var då tydligt, att man icke kunde medgifva testamentsfrihet för arfvejord, emedan på sådant sätt jorden emot arfslagarne skulle kunna utgå ifrån slägten och denna blifva beröfvad sin rättighet lill samma jord.
Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 12. 45 Så väl Ståndens, som Utskottens Sekreterare, jemte den under riksdagar biträdande nödiga betjeningen i Ståndens Kanslier samt Riksens Ständers Utskott, njute samma säkerhet med Riksdagsmän, och erhålie vid Riksdagens slut en efter göromålens vigt och mängd lämpad vedergällning af Statsmedlen, hvilken af Stats-Utskottet, efter öfverläggning med Landtmarskalken och Tal; männen, föreslås och, i sammanhang med den öfriga statsregleringen, af Rikets Ständer bestämmes. Till nämnde betjening, hvilken af Stånden sjelfva tillsättes, räknas hos Ridderskapet och Adeln fyra Kanslister, i I Preste-Ståndet en Notarie och tvä Kanslister, i Borgare ståndet sammaledes, och i BondeStåndet tvä Notarier och fyra Kanslister. I hvartdera af Utskotten, för hvarje Division, en Kanslist, hvilken, jemte Sekreterarne, förordnas af Utskotten sjelfva, med undantag, som i 35 § finnes stadgadt. Skulle i något Utskott en talrikare betjening oundgängligen (arfvas, anmäle Utskottet sådant hos Ståndens Plena, hvilka derom förordne. 2:o. Bonde-Stdndels Sekreterare ege atl, | förr än han sitt embete tillträder, följande Ed inför Stdndet aflägga: ”Jag N. N., utnämnd och förordnad, att vid detta allmänna riksmöte vara det Hedervärda Bondeståndets Sekreterare, lofvar och svär vid Gud och Hans Heliga Evangelium, atl jag vill och skall med all min förmdga iakttaga Konungamaglens och Riksens Ständers rättigheter, i öfverensstämmelse med den af Konung och Riksens Ständer till efterlefnad antagna Regeringsform af den 6 Juni 1809.
Sedermera har en annan besigtning blifvit hållen af Herr Sandberg, Herr Westin, f, d. Talemannen Lars Olsson, med flere; men äfven då följde icke något sakkunnigt pröfvande och godkännande. Herr Westin fick sedan uppdrag att taga kunskap om byggnadens fullgörande; men resultatet af denna uppsigt finnes ej af nu uppläste handlingar. Det befalldes af Fullmägtig, att eerskilte räkningar skulle föras öfver reparationsoch cybyggnadskostnaden ; likväl innehåller Utskottets Betänkande, att sammanblandningen af räkenskaperna gjorde controlien omöjlig. Derefter antyddes, på Revisorernes befallning, D en i Augustii e, ut, §3 Professor Gjörvell att uppgöra en fullständig ritning och kostnadsförslag, så att det återstående af byggnaden kunde på entreprenad upplåtas. Professor Gjörvell inkom i anledning deraf med åtskilliga frågor till Fullmägtige, och tillstyrkte att arbetet skulle ske efter räkning, men att tillika en stor del skulle sättas på beting. När det sedan upplystes, att detta ej skedde på beling, blef Gjörvell uppkallad, och då befanns att det blott var kakelugnars uppsättande med mera dylikt arbete, sorn skolat ske på biting, emedan det öfrige arbetet ej sålunda kunde verkställas Sluteligen efter en lång tid begärde Professor Gjörvell, att till ritningen få tillägga hvad förändringar, som kunde erfordras, och det bifölls. Således ännu en liten tid innan byggnaden inställdes, var ritningen under arbete. Ett sådant förhållande måste medföra oberäkneliga kostnader; och detta har inledt Fullmägtige uti godkännande af reparatiooer och byggnader, utan att beräkna felaktigheten af dem Det är denna egenteliga anmärkning jag af handliagame funnit skäl att göra emot Fullmägtige. Jag har vid det hastiga uppläsandet ej kunnat så specielt fatta allt , att jag kan garantera att icke flera anmärkningar af större vigt kunna finnas; men om återreiniss beviljas, tror jag att Utskottet i alla fall kan häraf hafva den ledning, sorn kan sätta förhållandet i lull dag, Herr Tham, Wollrath-.
Dä Hang Kongl. Mos:t war Allernädigste Konung och H.-rre, sammankallat Riksens Högloflig» Ständer ril dcttu Rtkömötc, för at med dem rådpläga och öfwerlägga uti hwarlehanda angelägna mål, och ibland vestg förekonimer i synnerhet RcketS Penningewerks »Hjelpande , samt jämnkistng uti olikheten as förra widtagna beskattningar; torde det nadigst wara tillätet för hivar vä) en Medlem i Samhället, at inkomma med stna underdåniga, för Konung och Fädernevland nitälskande Förslag. Wi äge en .Konung, som uti a'lk wisar Sina undersåtare, at han i allan märto söker bestäm ja deras wädrefnad och deras allmänna och enststldta wäl, som Med huöhäli»mrg 'och sparsamhet. förrgår dem , med sä listande er mpe!, 'ör at deraftaga underdäniga efterdöme»; som skndoasch bibeha-er dem wld deras urs gu nla Frioch RM-ghercr; sank tildelar hwarje man, sä högre, som ii gare rätt och ratrwisa. En bättre penna än min, stulle w-str mera urbreda fig, ril bettÄ 552 Hans Kongl. Majits af alla Sina trögna undersåtare crhällna och erhållande wördnadssulla Lo-effer; men svin detta i synnerhet icke är der stora ämne, hwarsore jag denna gången wagar här skrifteligen uttrycka mina rån. kar; sa får jag allenast i foirrrhet säga, at stora Regenter uii Swea och Götha Land, pa sadant sätt alltid upreste och upresa de största Tyroner uri sina undcrsätares hjerran; samt befästat dem för samtida och efterkommande.