Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär Utskottet derföre ansett sig böra hemställa om öfverflyttning till Riksgälds-Kontoret af jemväl ifrågavarande lånerörelsegren, har sådant skett med den fasta öfvertygelse, att Banken derigenom beredes väsendlliga fördelar; ty om Rikets Ständer, på sätt Utskottet vidare föreslagit, medgifva, alt, i utbyte mot de sålunda öfverflyttade fonderne, Banken undfår obligationer ulgifna af Riksgälds-Kontoret och garanterade af Kongl. Maj:t, försättes Banken i tillfälle, att antingen mot hypothek af desse med större lätthet och i bättre form upptaga kreditiv eiler lån på ulrikes ort, eller ock att, vid behof att indraga Bankens sedlar, kunna utlemna ett rörelse-medel, som till någon del supleerar de indrag-, ne sedlarne. Vinsten för allmänheten blifver ej mindre, än för Banken. Diskont-inrättningarne kunna bibehållas, myntvärdet vinna mer stadga och. sedelstocken undgå de betydligare fluetuationer, hvilka eljest hädanefter såsom hitintills otvifvelaktig! komma att inträffa. Såsom villkor för öfverflyltningen, har Utskottet, bland annat, tillstyrkt, att Banko-Diskontens och Låne-Kontorets i Malmö reserv-fonder samt inom linien förda lån måtte få, utan ersättning, aflemnas till RiksgäldsKontoret. Skälet härtill är hemtadt från lagsöknings-balancens höga belopp. Ehuru det bör kunna antagas, att större delen af de på lagsökning beroende lån liqvideras, lider det dock intet tvifvel, alt förluster skola uppstå, och dä reserv-fonderne blifvit afsatte i och för betäckande af sådane förluster, följer deraf, enligt Utskottets förmenande, att de härtill afsedda medel böra tillfalla den, som kan komma att, vidkännas förlusterne.
Fullmäktige ansågo sig icke kunna någre medel till det ifrågavarande ändamålet anordna och utbetala; hvadan RiddarliusDirectionen hemställt, att anslag af allmänna medel för upprältandet och tryckning af ofvannämnde Register måtte till vägabringas. Efter öfvervägande häraf, och hvad angår första Punclen, så, och med afseende på de af RiddarhusDirectionen anförde skäl, linner Utskottet sig böra tillstyrka, att Tryckningskostnaden för RiddaruusDirectionens Protocoll öfver justeringar af R. o. Ars Protocoll må utaf de till RiksdagsUtgifter anslagne medel godtgöras. Beträffande 2:dra Tundén, så, enär det icke är föreskrifvet, att RiksStåndens Protocoll skola, på sätt om Bihanget finnes stadgadt, med Register förses, och Betänkande», N:o 272. 3i5 det således är hvarje RiksStånds ensak, alt oin Registreringen af dess Protocoll föranstalta, dock utan att Staten tued någon utgift härföre besväras, anser Utskottet sig icke kuna tillstyrka något arfvode utaf Allmänna Medel för det Register, sorn H. R. o. A. kan för godt linna, att låta upprätta öfver dess Protocoll vid i8i5 års Riksdag; hvaremot, och derest eli sådant Register varder författadt, Utskottet linner skäligt tillstyrka, att detsamma, på allmän bekostnad, till trycket befordras. Utlåtande, i anledning af Hr Biskopen Doctor Wallins Motion otn A.nslag till Stockholms Stads Storkyrka. (R:gs-A.) Sedan, i anledning af Hr Biskopen
Den 21 December. halla försträckningar, hwilka fluteligen hast ben pä» följd, att han sjelf blifwit skild frän askomstens be» gagnande, utan att Borgcnärerne ändock kunnat erhäl» la hwad dem tillkommit. Man har gjort Fidei Commister, hwilkas inne» hafwarc warit älagdt, att anwända qodselö afkastning till egendomens förökande under enahanda Fidei commist wilkor; en inrättning som om ock dest skadlighet i politiskt afseende äst^ofätteö, i alla sall är en ibland de mäst illa beräknade, helst ofelbart är, att männi, skors krafter äro inskränkta, och att en altför stor egendom i en mans hand gifwer mindre afkomst och föder wida mindre menniskor, än om den more emellan flera werkeliga ägare delad. Icke mindre stkadelige hofwa de stiftelser warit, som, ehuru aflägse samt för odling och samhäfd obeqwäMlige, flere gods kunnat wara, likwäl föreskrifrvir, att de skulle hällas tillsammans och icke ens fä dorrtbytae. Hwilken oenighet i Famillerne, och hwilka oke» hagliga räktegängar, hafwa icke de stiftelser förorsakat, enligt hwilka wiste egendomar skulle för alkid innehaswas af flere samägare, utan rätt för någon till skiftets wik »rd. Ja man har äfwen sett förordnanden, som fö^ »eskrifwit beständig delning, utan rätt för delägare att lösa hwarandra ur, som för egendomens besittning gjort till ewärdeligt wilker, att innehafwaren skulle lef, wa ogift, ej sä bekläda nägon Statens tjenst och me» r» dylikt. Och till hwilka andra orimligheter en oinskränkt - ven sr December. LZ97 fkränkt frihet kan föranleda ar af betz» klempel lätt att förutse.
Att likväl icke ett sådant behof nu i allmänhet kännes, skulle jag föreställa mig, och jag har dertill fått en ytterligare anleda, af den upplysning, jag för några ögonblick sedan inhemtade af BondeSlts Talman, som uppgå! att det Hederv. Ståndet ganska betydligt nedsatt det minimum Utsktn föreslagit och, om jag icke i hast misshörde honom, inskränkt detsamma till läsning, skrifning och religionskunskap. Jag påminner mig icke 0111 han äfven nämnde räkning. Med de få och obetydliga redäctionsförändt ingay jag sålunda föreslagit, instämmer jag i Hr von Hartmansdorffs förslag. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag anser, lika med flera värda talare, 6 §:n vara overkställbar, sådan den är föreslagen af Utsktu. Jag tror att den bör innehålla det stadgande, som Utskm afse, nemi. ett minimum; men att det bör betydligt inskränkas, ungefärligen såsom den siste talaren framställde. Den omständigheten att §:n inskränker sig till att blott utsätta ett minimum, förhindrar icke undervisningen vid skolan alt vara utsträckt betydligt utöfver hvad den måste vara, och ej heller examina deri för dem, som dertill sig anmäla; men omöjligt är att fordra af alla, så väl af mansom qvinnokön, hvad Ulsk:n här upptagit, och jag instämmer således med de ledamöter, som ansett denna § böra helt och hållet omarbetas. Axel: Af de flera yttranden, som af mänga talare blifvit afgifna i afseende på denna §, har jag dock icke kunnat filina mig öfvertygad, att icke det stadgande, som här influtit, är ganska riktigt och ganska lätt tillämpligt; ty det tyckes icke vara sagdt alt detta Den i3 Februari e. m. minimum ovillkorligen af alla barn skall inheuitas, Det är blott sagd t att de skola fortsätta med skolgången tills allt delta är inhemtadt.
S. D. Föredrogos å nyo Constitutions-Utskottets, på bordet hvilande, följande Memorial: N:o 88, angående rättelse af ett tryckfel i 56 §. Riksdags-Ordningen, bifölls; N:o 89, i anledning af åtcrremisserne på Memorialet, N:o 72, rörande Universitetens Representation: Ståndet antog inbjudningen, och anmodade Constitutions-Ulskottet, att uppgöra förslag till förändrade voterings-proposiiioner,i fallsådane komme atlcrfordras; .^091 med förslag lill rättelse i 1a mom. 3 §. Tryckfrihels-Förordningen: antogs att hvil* till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; och N:o 92, med förslag, alt en del af 7 mom. i 5 §. Tryckfrihets-Förordningen måtte uteslutas: blef ock antaget till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. S. D. Föredrogos å nyo Statssamt AllmännaBesvärsoch Oeconomie-ZJtskottens, på bordet hvilande, följande Utlåtanden: JN:o 53, i anledning af erhållen återremiss å [Betänkndet, N:o 48» angående roleringen i Skåne; Ståndet lät bero vid Betänkandet N:o 48; N:o 54, i anled - 14 Trut. Vtdr d. 9 Murs i835» ning af erli ållén återremiss å Betänkandet, N:o rörande et( till .Rikets Sta »ders granskning öfverlemnadt förslag , till inqvarlerings-Orduing för städerne., utom Stockholm: lades till liandlingarne; och N:o 55, i anledning af erhållen återreimss å Betänkandet N:o 4a> angående rättighet för skogs-innehäfvare, som ej tillika disponerar betet å marken, att, för skogsväxlens befrämjande, vexelvis uppfreda och inhägna en tiondedel i sender af skogsmarkens hela vidd: blef lagdt lill handlingarna.
Aok. till Exp. Utsk. den 10 Juni 1841, kl, 1 e. m. Memorial, med hemställan om ersättning till Utskottets tvä Canzlister för renskrifning af Utskottets Protocoll. Enär de hos Utskottet förde Protocoll skola efter Riksdagens slut renskrifvas, fört alt tillhandahållas blifvande Bunco-Utskott och Rikels Ständers Revisorer, nien delta arbete skulle innefatta ett åliggande för de hos Utskottet anställde Canzlister, utöfver hvad öfrige Utskottens Canzlibetjening tillkommer, har Utskottet ansett sig höra hemställa, alt, i likhet med hvad sisllidne Riksdag egde rum, de hos Utskottet anstälde två Canzlister, i och för renski ifningen af Utskottets samtlige Protocoll, mätte tillerkännas en vedergällning af 166 R:dr 3a sk. Banco, att på en gång vid Riksdagens slut uppbäras. Stockholm den 9 Juni 1841 ♦ N:o 1991 Ank. till Kxp.-Utsk. den 10 Juni 1841, kl. 1 e. m. Betänkande, angående tillökning i löne-inkomsterne för Registratorn vid Banco-Discont-Ver ket C. B. Dahlgren. Efter vunnen kännedom derom, dels att Rikets Ständer medgifvit Spar-Banken i Stockholm, som, enligt 225 §. uti Banco-Reglementet af Bih. till R. St. Banco-Utskotlels Betänkande, N:o iQQ - den 26 Maj 1835, egt att i Banken, emot 3 procents ränta, insätta 5o,ooo R:dr, hvilka skolat i Banco-Disconlens lånerörelsi användas, lättighet att hädanefter, utöfver nyssnämnde belopp, få på enahanda vilkor ytterligare insätta en lika summa, och dels, alt Utskottet, uti dess till Rikets Ständer aflåtne Belänkanden N:ris 158 och 1-79, tillstyrkt en förhöjning af 5oo,ooo
Ehuru jag delar lika öfvertygelse i denna fråga med Herrar Hjerta och von Hartmansdorff, att Utskotten ej ändra den tanka, de efter långvariga öfverläggningar fattat, torde det dock kanske vara nödigt, att bevilja återremiss, då meningarne i detta ämne synas vara så delade, och månge äro. af en annan mening, än Utskotten, Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade de af honom förut gjorde propositioner till återremiss och bifall af Betänkandet; men å båda propositionerne svarades endast Ja och Nej. Friherre Ijagqrhjelke % Johan, begärde votering. Herr Hjerta', Då en votering vanligen medtager 2:ne timmar, och en återremiss i alla fall ej verkar på saken> emedan de tre Stånden troligen redan bifallit Betänkandet, hälst deras Le« damöter derom varit inom Utskotten ense; så underställer jag, om vi ej skulle kunna undgå votering, och i stället bevilja återremiss. Friherre Hjerta, Fredric’. Om Friherre Lagerbjelke afsiår från sin begäran om votering, så instämmer jag i anhållan om återremiss, ehuT Den 31 October e. m'. iru jag inom Utskotten deltagit i ärendets behandling. Friherre Lagerbjelkei Jag skulle gerna afstå från min begäran om votering, i händelse någon tid derigenom besparades; men jag finner, att då en votering på sin höjd drager ut 2;ne timmar, är detta vida korrtare, än tre veckor, som åtgå till expedierande och besvarande af en återremiss. Herr Grefven och Landi Marskalken framställde derefter följande Voterings-proposition : Den som bifaller Statsoch Ekonomiutskottens Betänkande, rörande Dykeri-Verket, voterar Ja ; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer nämnde Betänkande atta jemte de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Hvilken voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs.
Iägges till grund för beskattningen af bränvinsbränningen äfven i l:sta och 2:dra klasserna, så blifva i kommittéens nu afgifne förslag följande förändringar erforderliga: § 3. Mom. 2. Panna, hvarmed husbehofsbränning i denna klass utöfvas, får hafva högst 1V> qvadratfots hel eller minskad upphettningsyta. Med hel upphettningsyta förstås den under vattenlinien belägna ytan af pannan, då denna är till sin halfva rymd fylld med vatten, hela rymden räknad till öfversta kant eller läckande brädd. Med minskad upphettningsyta förstås den under vattenlinien belägna ytan af pannan, då denna är till mindre än sin halfva rymd fylld med vatten. § 4. Bränvinsbränningsredskapen i denna klass får endast vara enkel apparat, bestående af blott panna och kylare. Pannan får vara af hvilken form och storlek som helst. Bränneriegaren må, efter eget val, begagna en mindre panna med hel eller en större panna med minskad upphettningsyta; med vilkor likväl, att ytan i båda fallen blir lika stor. I förra fallet får pannan inmuras ända till bröstet, på hvilket stämpeln då bör vara anbragt; i det sednare fallet deremot får pannan icke stämplas eller inmuras högre upp, än till den linie, hvartill vattnet skulle stiga, om pannan fylldes med dubbelt så mycket deraf, som blifvit användt för den minskade upphettningsytans bestämmande. I båda fallen bör stämpeln vara synlig öfver pannans mur. Pannans hatt bör hafva cylindrisk form. Dess innehåll får vara högst Va af dess diameter jemte % af pannans. Ångröret, som sammanbinder hatten med kylaren, får ej hafva större diameter än V8 af pannans, och dess inre knä ej vara beläget högre öfver hatten, än samma rörs diameter utgör. Från knäet bör röret gå i en från pannan till Bil. N:o 5 till Bev. Utsh. Skrifvelse, N:o 6. 21 kylaren alltjemt stupande riktning, så att ingen vätska genom detsamma kan ledas tillbaka till pannan. Röret får för öfrigt hafva hvilken rymd och längd som helst.
Erfarenheten visar detta kraftigast i Sverige, emedan climatet här gör skarpare skilnader i årsväxt, än i andra län-; der. Endast sådane näringar kunna under dessa omständigheter bestå, hvilka äro i för-i ening med landtbruket; Ett föreningslvång,’ som ej tillåter näringarnes friaste utveckling,' hvilken likväl både Konung och Folk fordrar af våra inhemska näringar, en fordran som i alla andra hänseenden är billig och rättvis; ty naturen har icke nekat Svenska lynnet fallenhet till klyftiga och raska företag. Den oinskränkta, d. v. s. den formlösa LiberalitetsIdéens förfäktare skall här invända: låt verlds-j handeln här verka fritt, de höga spannemåls-] priserne inkalla säd, som importeras, då brist visar sig, och de låga spannemåls-priserne skola påkalla export af denna vara. Men behofvet väcker först köpmännens uppmärksamhet, sedan segelfarten upphört; Transport af nödbehofvet in, och öfverflödet ut, är en national-förlust; Köparen af den vara, som lifvets underhåll påkallar, kan ej vägra säljarens pris; under Svenska Capitalers tillräckliga användande i Spannemålshandeln, skulle öfverilödets magazinering till missväxtår otvifvelagtigt ega företräde, framför importoch export-handeln med denna vara. Hvarföre upplägga då icke Svenska köpmän Spannemål vid ymniga år? Magazins-Inrattningens vanmagt Statsoch Banco-Utskottens Utlåtanden, xcrir i flera år bar icke lagt hinder från Styrelsens sida i vägen för enskilda Handlen. Man kunde svara , att inländska Spannemålshandlen icke varit nog länge underkastad köpmannens erfarenhet, för alt gifva den tillräcklig; och att Capital fattas våra köpmän , att kunna, obehindradt af Utländsk Credit, idka bandel, hvarförutan rätteligen varit anmärkt, att Magazins-Directionen aldrig handlat med Hvete och Arter, och likväl har den enskilda Handeln icke ens uppiagit dessa sädesslag.
Sköna rättigheter! Det är något sjukt och osundt i det hela, och det onda ligger i sjelfva viljan, just i det som skulle hålla hela varelsen frisk». Hon fordrar, att tro och öfvertygelse skola blifva till lif. Och Selma Berg är Hildur Vides andliga tvillingsyster. Kyrkoherden Berg talar om en viss friskhet hos henne, hvilken är som vacker vinterfrukt. »Vacker var hon icke, snarare motsatsen, men det var en friskhet, som påminde om en molnfri vinterdag med snö och bjellerklang.» Hon har ljusgrå ögon, som lysa af lefnadslust. »Det fans i denna figur en liniernas renhet, som måste ådraga sig uppmärksamhet.» Hon säger om sig sjelf, att hos henne fins ingenting af det der mjuka, som gör, att man tycker sig kunna linda en om fingret. Richard kommer vid betraktandet af denna gestalt att först och främst tänka på, huru sund och stark den måste vara; alla andra kvinnor, som han sett, »flöto i hans föreställning samman till en enda blodfattig, försnörd typ». Och hennes yttre symboliserar hennes inre. Hon har en skrupulös sanningskärlek och kan icke ljuga. Hon är mycket ömtålig för åtlöje. Det fins ingenting som hon mera föraktar än pjunkighet och pjåk, ingenting som hon mera afskyr än tårar, ingenting som hon mera föraktar än klemighet. Hon kan icke tåla glasögon och poesi. Hon säger sjelf, att hon är en sådan indiannatur, som icke tål att sitta stilla, utan måste ha frisk luft och rörelse. Hon har en yrvaken energi och är full af sprittande lif. Att gifva henne bannor är efter hennes egna uttryck, alldeles det samma som att slå vatten på en gås: »jag bara skakar på mig, så är det förbi». Det gör alldeles det samma, hvad man blir, »bara det fins ruter i en och man kommer fram». Misslyckas hon någon gång, så hvad gör det: »jag bara spottar i näfvarne och tar bättre fast». Hon är en sund, stark kvinna. Hon är skapad till att lefva lifvet på godt och ondt som få, i dess kamp och arbete, i dess stora fröjder och stora sorger.
Hela deras disciplinära inrättning antyder också delta — deras indelning i classer, med strang subordination, och hvars och ens åliggande att till en högre medlem hemligen inrapportera allt, — och uti detta ord inbegriper jag betydelsen af den mest utsökta polis och inqvisition, så i enskildt som offentligt lif, inom och utom hus — föreståndarenas, mäns eller qvinnors makt öfver classerna, men äfven de förres absoluta subordination under presten eller missionären, som är alldeles enväldig, och styrer sin hjord fullkomligt enligt espriten och systemet af de hemliga politiska föreningarna på continenten, och de många sednare industriella i England, hvilka hafva enahanda tendens. Men hela byggnaden beherrskas af den stora metodiska conseljen i London, som äger den stolta makten att utdela sina förhållningsorder och utöfva sitt inflytande i alla fyra verldsdelarna, och syftar alt göra det öfvermäktigt i alla dess länder. Huru litet den härvid frågar efter Statens bästa, visar sig för den som inser, såsomen nödvändig följd af dess förfarande, att denna sect slutligen kommer att kosta England alla dess colonier och dess eget inre lugn. Men än mera; uti detaljen finnes ett s. k. han, då 2tne yngre noviser stå under en äldres ledning, till hvilken de äro skyldiga alt i bi g t göra redo för allt hvad som kommer till deras kunskap, hvarom de äldre sedan afgifva rapport till ”the leaders,” eller föreståndarena, och desse sednare till presten. Alla äga de vidare att speja och hafva ögonen på hvarandra. Det visade större nitet belönas med utmär keiser, som befordra och utveckla gradvis den ytterligaste andliga fåfänga och till slut högmod, ända till graden af fullkomlig egenrättfardighet, hvilken essentielt hör till systemet. Derom försäkras de helige: den helige, högsta graden i denna orden, kan ej synda mer; händer någonting dylikt, är det ej den helige som syndar, utan satan. Att allt delta ofvannämnda sker efter ett hemligt systeme och på ett hemligt sätt — det kan visserligen ej ske annorlunda — är så mycket värre, och att Metodisterne föregifva sig likna de protestantiska offentliga kyrkorna —så mycket farligare.
KrigsCollegium, huruvida, under nämnde 2:ne år, Krut blifvit från Kronans förråder utlevereradt till försäljning på Utrikes orter, och om intill närvarande tid några Medel derföre influtit, samt begärt redovisning huru de blifvit disponerade; i följd hvaraf Revisorerne fått emottaga en från bcmäldte Collegium lemnad uppgift och deraf inhemtat, att enär bland de 982 Centner Krut, som enligt 1820 års Revisorers Berättelse blifvit åren 1817 och 1818 försålde, en del då varit obetald, hade betalning derföre sedan influtit med 12,800 R:dr, att fulla betalningen med 24,821 R;dr 26 sk. 7 r:st. likaledes blifvit erlagd för under loppet af åren 1819 och 1820 utlevererade 534 Centner Handgevärs och 281 Centner Styckeoch Bergs-Krut, samt att ytterligare enligt Kongl. Brefvet den 12 Oetober 1820 äro vordne den 3 påföljde Nov. utlemnade 4o Centner Handgevärsoch 1960 Centner Styckeoch BergsKrut, att för Kronans Räkning i West-Indien försäljas, derföre någon betalning i Kongl. Collegii Cassa ännu icke influtit; utgörande vär - Revisorers Berättelse. 4$9 det af detta sednare partie, enligt de pris Kongl. Maj:t i Nåder fastställt för Krutförsäljningen inom Riket, under 1820 eller det år då utlevereringcn skedt, 56,080 R:dr Banco. Enligt Kongl. Majrts meddelde särskilda Nådiga föreskrifter, hafva de från 1819 **rs början till närvarande tid för till export försåld t Krut influtne 37,621 R:dr 25 sk. 7 r:st. blifvit på följande sätt disponerade, nemligen : Till Kgl. Krigs-Collegii Utrednings-Departement, såsom tillökning i 1819 års Statsanslag Rd. 12,800.'—.
Det förra skulle vara fallet, om det vore vid böter ålagdt föräldrarne, att inställa sina barn i skolan. Att så brukas i den mönsterstat från hvilken första uppslaget till vår närvarande skollag väl är hemtadt, torde vara allmänt bekant; och mången har säkerligen tyckt, att då man derifrån lånade en del af hvad för undervisningen derstädes blifvit föreskrifvet, det icke skadat att taga det hela. Säkert är ock, och har i andra fall tillräckligen visat sig, att en, om ock ringa, penningeplikt förunderligen bidrager att erinra om åliggande skyldigheter. Jag skulle dock ej, åtminstone numera, vilja tillstyrka allmänt användande af detta medel, bland annat derföre, att det i verkställigheten befunnits behäftadt med olägenheter, som ibland oss sannolikt skulle blifva större än annorstädes, och ännu mer afvända folkets sinnen från en sålunda framtvingad bildning. Något annat återstår då ej än att göra undervisningen tvungen, under det åt föräldrarnes val öfverlemnas, att söka den i skolorne eller annorstädes. Det kunde tyckas, som vore detta redan fallet genom de i 8 § af 1842 års skolstadga gifna föreskrifter om allmänna förhör med de i skolåldern varande barn, ehvad de bevistat skolan eller ej, samt åläggande för dem, som dervid finnas underhaltige att inställa sig till skolundervisning. Men erfarenheten har nogsamt visat att detta stadgande icke gjort tillfyllest. Med blotta åläggandet, har ofta nog föga uträttats, då någon lämplig utväg att tilltvinga sig lydnad icke stått skolstyrelsen tillbuds. Måhända har af denna anledning det flerestädes tagits mindre noga med sjelfva förhöret. Jag anser det således vara af behofvet påkalladt, att detta närmare bestämmes och regleras. Obestridligt lär vara, att då Staten beredt tillfällen för inhemtande af de för hvarje samhällsmedlem nödige insigter, och derföre underkastar sig städse stigande uppoffringar; den ock med rätta må fordra, att dessa insigter egas, de må då blifvit huru som helst förvärfvade.