Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi måste öfverenskomma, att RegeringsFormen är den lag, som hufvudsakligast bestämmer verk - Den 9 Januari i. ai i ningskretsen för Konungens magt. Det är i denna lag, som alla förhållanden för Verkställande Magten uttryckas. Det är derifrån, som dessa förhållanden sedermera blifvit utförda till de, om jag så får säga, underordnade Grundlagarne, bland hvilka Riksdagsordningen befinner sig. Då 5a §. RegeringsFormen säger: Landtmarskalk och Talmän för Borgareoch BondeStånden, samt Secreteraren för BoncleSlåndet _, utnämne Konungen; så hemställer jag till Eder slutförmåga, mine Herrar, om någonsin meningen härmed varit, eller någon tydning kan hämtas derhän, att Lagstiftaren åsyftat en mera utvidgad rätt för Konungen, än i denna §. finnes uttryckligen stadgad. Man har på den motsatta sidan åberopat den §. i RegeringsFormen, som säger, att Grundlagaine skola tillämpas efter deras ordalydelse, och således icke efter analogie och andemening. Det är just det, som ConstitulionsUtskottet borde med mera tydlighet ådagalaggt. Utskottet får nu tillräkna sig förebråelsen, om, genom dess behandling af frågan, ett förhållande uppkommit, som ingen häldre än jag skulle önska att se undvikit. Jag kan aldrig frångå, att Grundsatsen vid detta tillfälle är af vigt; och jag åtminstone uppoffrar allt förr, än helgden af en grundsats. Det är icke första gången, som det inträffat under vårt korta Constitutionela samhällsskisk , att i4* 212 Ben 9 Januarii. ConstitutionsUtskottens förbiseenden af missbruk sedermera blifvit ansedde såsom prejudicater för deras fortfarande. Sådane hafva till och med blifvit åberopade af Rikets Ständers JustitiaeOmbudsman såsom skäl för åsidosättande af 83 §:s ordalydelse. Af en värd Talare har blifvit yttradt, att hvad som icke i Grundlagen är Konungen förbudet, måste vara honom tillåtet. Jag hemställer till Eder, mine Herrar, hvartill antagandet och hyllandet af en sådan lära skulle föra oss.
Detta kan, utan serdeles kostnad tillvägabringas genom upplåtelse af en del af Castenhofshuset till Sessionsrum för Police-Kammaren och till Fängelse för dess Arrestanter; hvaremot Stadens Norra Kämners-Rätter, som nu derstädes hålla sina Sessioner, skulle förläggas till Rådhuset, åtskilliga der befintlige Styrelseverk till Stadens Auctions-hus vid Myntgatan’, och Auctions-Kammaren till den af Kongl. General-Assistance-Contoret förut begagnade Egendom, der tillräckligt utrymme finnes ej mindre för det nya 65 nya Pant-Låne-Contoret, än för Stadens Åuctions-Verk; dock beror verkställigheten häraf på Rikets Ständers bifall till Förslaget, att Staden får tillbyta sig sistnämnde Egendom emot det nyligen inköpta f. d. Hessensteinska huset på Riddarholmen. Under Hufvud-Afdelnlngen, Politie, återstår, enligt Formulairerne för denna Berättelse, att redogöra för Undervisnings-, Fattig försörjnings-, Sjukvårdsoch Arbets-Inrättningarnes bär i Staden nuvarande tillstånd, så vidt det derom 1 1828 års Berättelse uppgifna förhållande sedermera blifvit förändrad t, eller uppgifterne derstädes kunna anses fordra tillägg eller rättelser. A) Läroverk och Scholor: De som lyda under Kongl. Directionen för Stadens Undervisningsverk; a) Stockholms Kongl. Gymnasium: Till 4 Ordinarie Lectorer samt Gyranasii-Adjuliet och Cantor, utgå i årlig aflöning 480 Tunnor Spannemål och 1,420 R:dr i conianta penningar. Gymnasii-Ungddrnens antal år j832 var 83; och äger Läroverket en Capital-Fond af 2,118 R:dr 43 sk. 2 rst Banco. b) Clarce Församlings Högre Lär doms-Schöl a, med Rector, 3:ne Col leger, Dupplieant och Cantor. Aflöningen till dera, inberäknad lönen för aine Ememi , utgör i35 Tunnor Spannemål och 1,7! R:dr i penningar.
Efter l:sta gg o, 19, 20, Artikeln. Ständiga Räntor. Gernings ören. Normelli» Klereci-Statens underhåll. Kyrkoherde rs. Kapellaners. Kyrkobctjenings. Summa. Fattigförsörjning. Skjuts. Väghållning. Diverse afgifter, onera och allmänna besvär. I K 35 | 9 Berättelse öfver Stockholms Län [nr åren IS48—1850. KONGL MAJ:TS BEFALLNINGSHAFV ANDES uti Hdköpings Cän till IiOUGL. MJ:T i under finnighet ufgifna E M B E T S-B ERÅTTELSE för åren 1848, 1849 oell 1850. I». A. IV ORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende i Nyköpings Län under åren 1848, 1849 och 1850. § 1- Mjiinets allmänna beskaffenhet. ^Nyköpings Län, sorn innefattar hela provinsen Södermanland, nied undantag af det till Stockholms Län hörande Södertörn, eller Sotholms, Svartlösa och Öknebo härader, är med hänsigt till inbyggarnes antal det 12:te i ordningen af rikets samtelige Län, men efter vidden det 15:de. Det grän sar i öster till Stockholms Län, i norr till Upland och Westmanland, i vester till Nerike och Hjelmaren samt i söder lill Östergöthland och Östersjön. Länets hela vidd beräknas till nära 66 qvadratmil, hvaraf ungefär 59 utgöras af land och 7 af insjöar och strömmar. Största längden utgör 11 och bredden 8 mil. Flera bergsträckningar genomkorsa Länet i åtskilliga riktningar, af hvilka dock den, som på södra sidan om Hjelmaren inkommer från Nerike och sträcker sig åt Södertörn, samt den vid gränsen af Linköpings Län belägna Kolmordsåsen äro de betydligaste. Emellan dessa bergsträckningar förekomma ganska vidsträckta, uppodlade och bördiga slätter, såsom Mälaredalen, en del af Rekarne, Nyköpingsslälten med flera.
Rdr 3,342,920: dan inkomsten sedermera ingått bland restantier; Och utföres nu nnder denna titel: Penningar r Rdr 23,000: — —• 15,000 tunnor spannmål å G Rdr „ 90,000: —• — 113,000- 6:o. Silfvertionde, Myntarelön och Slagskatt, vid sista stafsregleringen beräknad till 10,000 rdr, har, för åren 1844—1848, i medeltal, utgjort endast 9,822 rdr; Och anser Kongl. Maj:t denna inkomst icke böra upptagas högre än till 9,000: 7:o. Kopparräntan, som vid sistförflutna Riksdag beräknades till 380 Skåf eller i penningar, efter ett pris af 130 Rdr Skåf:t, till 49,400 rdr, har utgjort: År 1844 — 3S0 Skåf, sålde till Rdr 48,775 1848 — 558 „ 68,254 Och då medium häraf utgör 472 Skåf, och produktionen är i stigande, synes ifrågavarande inkomst kunna upptagas till 450 Skåf. å 130 rdr, eller 58,500: 8:o. Tiondeoch] Eammarskattsjern. Det förra eller Tionde jernet, hvaraf inkomsten utgjort: År 1844 16,105 Skåf „ 1845 7,545 „ „ 1846 8,681 „ „ 1847 9,266 „ 1818 9,490 „ blef, i anseende till den, vid sistförflutna Riksdag beslutade, förhöjning i afgiften med 50 procent utöfver det belopp, hvartill den år 1845 bestämdes, uti sista statsregleringen beräknad till 12,000 Sk?£, eller i penningar, efter ett pris af 5 rdr 32 sk.
«Men det ligger i vår egen makt att göra oss hedrade och älskade på vår ålderdom, man må sedan vara gift eller ogift. Hvad som är orsaken att Barbara är ogift, känner jag icke, ty jag var ej här på orten, när hon var ung, och vi ha sedermera sällan eller aldrig träffats tillsamman. Men i allmänhet finnas många orsaker till ett sådant förhållande. Mången flicka har fäst sitt hjerta vid en ovärdig person, och brutit sin förbindelse, utan att vilja ingå i en annan. För mången har döden borttagit föremålet för en ädel och trogen kärlek; och ömsesidig fattigdom bryter äfven lag. Men mången flicka har också att tacka sig sjelf, och sin egen dårskap, att ingen fäster sig vid henne. Hvilken karl med sundt förnuft, fattar väl ett allvarligt tycke för en tanklös, behagsjuk, öfvermodig yrhätta, som sjelf illa uppfostrad medför sina fel i arf åt hans barn? Titelsjukan har äfven bortgifvit mången korg, som sedan blifvit ångrad. — Jag har, som du finner indelat dem i tvenne klasser. De förra äro aktningsvärda; de andra förtjena väl vårt medlidande, men aldrig åtlöje. De äro varnande exempel.» Lyckligtvis afbröt lagmannen genom sin mellankomst dessa reflexioner, som synbarligen vidrörde ömtåliga strängar, för att dömma efter den färgskiftning, och de sidoblickar lagmanskan och hennes kusiner vexlade. Jeanette tog Leonna under armen och drog henne med sig i yttre rummet. Emma följde dem. «Hur har du härdat ut hos den tråkiga grandtanten?» utbrast Jeanette. «Jag är allaredan mätt på hennes moralkakor, och du har utan tvifvel fått dem till frukost, middag och qväll!» «Det är bra illa, att du så kan uppfatta hennes önskan att genom sin erfarenhet gagna oss, som träda in i lifvet,» svarade Leonna sårad af den andras lättsinne. «Jag välsignar den dag, som förde mig till henne.» «Du har också, som jag nu hör, profiterat af lektionerna!» sade Jeanette skrattande: «men uppriktigt sagdt, Leonna! en «dusamell» på en ung flickas hufvud ser löjlig ut.»
Uti Memorial, af Conftitutions-Utskottet den 19 sistlidne Julii emottagct, har Herr General-Adjutanten, Ofwersten och Commendeuren Grefwe Nils Cronstedt, med afseende pa hwad Regeriugs-Formens 28 § stadgar om Konungens rättighet att till Militaire Embeten nyttja utländske män, anfört, att dä Krigsmagtens inflytelse, som stundom warit ett stöd för Nationens sjelfständighet, ofta med eu lika kraft werkat till Grundlagarnes och Regeringens upplösning, torde allt böra undanrödjas, som kan gifwa Krigsmagtens werksamhet en rigtning, beroende af ett oswenskt tänkesätt. Till följe deraf, och som en Stats-hwälfnings utförande förnämligast ankommer pä beredwilligheten hos en eller flere Chefer, ledde af medborgerlighet eller af Memorial N:o 6. 175 lättsinnighet och enskilda afsigter, har Herr Grefwe» ansett betänkligt, att ofwannämnde stadgande sörhliswer gällande, särdeles wid den tidpunkt, dä en utländsk Furste skall till Thronföljare utwäljas; hwadan ock Herr Greswen, utan att yrka rättelsen under nuwarande Konungs Styrelse, föreslagit, att sedermera innehället af 28 § i den anmärkte delen mä hwila intill defi en i Swerige infödd Konung uppträder pä Sweriges Thron. Hwad salunda blifwit andraget, har Utskottet funnit i sjelfwa principen sä mycket billigare, som det fullkomligen öfwerensstämmer med afsigtcn och espriten af hwad Regerings-Formen härom föreskriswcr. Utskottet anser säledes anmärkningen ej ställd mot sjelfwa detta rum i Grundlagen, utan blott emot redaktionen deraf.
Denna punkt har blifvit af Bonde-Ståndet bifallen, men af de öfriga tre Riks-Stånden återremitterad. Af protokollen angående de öfverläggningar, sorn föregått återremisserne. har Utskottet inhemtat, hurusom inom Ridderskapet och Adeln blifvit anfördt, dels att det vore obestridligt att dessa 70,000 R:dr vore af nöden för fortgången af det påbörjade inrättandet af postdiligenser, hvarigenom tungan af postens förskaffande sålunda borttoges från posthemmanen, derföre dessa årliga 70,000 R:dr borde å. Sjunde Hufvudtiteln utföres utan det vilkor som Utskottet dervid fästat; dels af många talare att, vid beviljandet af dessa 70,000 R:dr för ytterligare befordran af post och resande, det vilkor borde fästas, att särskilda öfverenskommelser måtte träffas om denna fortskaffning, samt att densamma ej må ske genom reservskjuts, utan ställas på beting; och inom Preste-Ståndet. dels likaledes att ifrågavarande anslag måtte beviljas, med borttagande af det vilkor som Utskottet dervid fästat, dels åter att medlen borde användas till postdiligensernas förskaffande genom beting och till postskjutsens skiljande från jordbruket i den mån sådant läte sig göra. Häraf vill det synas, som inom Riks-Stånden den åsigt vore mera allmän, att posthemmanen oj borde nu, genom lag, allmänt befrias från postskjutsens utgörande, utan denna befrielse fastmer böra sökas genom fortsatt införande Sammans. Slatssamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 40. 7 af postdiligenser, samt att, för sådant ändamål, ifrågavarande anslag fortfarande borde utgå blott till inrättandet och uppehållandet af postdiligenser, utan annat vilkor än att de skjutsskyldige ej betungades med dessa diligensers förskaffande.
Majit tillåtit, att densamma må till Stockholms stad upplåtas, för att utläggas till strandplatsen vid Riddarholmskanalen; och att, hvad beträffade framställningen om tillvinnande för stadens räkning af den öster om sammanbindningsbanan belägna delen af tomten Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse. N:o 53. 37 N:o 2, hvilken ej vöre för banans anläggande erforderlig, E. K. Maj:t förklarat, att de af E. K. Maj:t redan förut i nådiga Brefvet den 22 Augusti sistlidna år meddelade bestämmelser om rätt för Stockholms stad att tillvinna sig nämnda tomtdel antingen mot ersättning i penningar eller i utbyte mot någon för sammanbindningsbanan erforderlig, staden tillhörig egendom, som icke blifvit af staden till nämnda bana upplåten, skola fortfarande lända till efterrättelse. Vidkommande åter Öfverstålhållare-embetets framställning i öfrigt, har E. K. Maj:t, med afeende å den för hvarje år tilltagande ångbåtstrafiken å Mälaren samt derigenom ökadt behof af utvidgning utaf Riddarholmsbamnen, ansett sig böra till Rikets Ständer öfverlemna, huruvida icke de skulle finna skäligt, att till Stockholms stad finge för berörda ändamål upplåtas dels den del af tomten N:o 3 nedanför Rikets Ständers hus å Riddarholmen, sorn befunnes å den af stadens Ingeniör upprättade planritning utmärkt med bokstäfverna o, s, t, u och o, ocb hvilken tomt skulle förenas med stadens söder derom belägna strandplats, dels äfven utaf den del af tomten N:o 2, eller f. d. Hebbeska egendomen, som ligger vester om sammanbindningsbanan och af Styrelsen öfver Statens jernvägsbyggnader numera blifvit genom köp å Fullmägtige i Riksgälds-konloret öfverlåten, så stor rymd, som erfordras för den blifvande hamnplatsens utsträckning intill jernbanan.
Jag får till alla delar förena mig i Hr Munck af Rosenschölds och Frih. Ehrenborghs äsigter, såsom varande stödda uppå hvad jag anser landets behof fordra, och jag får tillägga, att hvad be träffar Brödrarikets interessen, tror jag, att man bör gå gradatim till väga, i samma man som Svenska interessen dermed äro förenliga, på hvilken grund jag vågar yrka återremiss af detta betänkande. Ilr Munck af Rosenschöld: Sedan jag blifvit underrättad, att 3 Stånd redan bifallit förevar, betänk., och således en återremiss ifrån R. o. Ad. ej skulle lemna något resultat, afstår jag från yrkandet om återremiss; men jag beledsagar detta afstående med en protest emot antagandet af tvenne, nu yrkade satser, den ena af Frih. Cederström, att Styrelsen äger rätt att sänka tullen äfven på andra varor än spannmål, och den andra af Frih. Åkerhjelm, att den har rätt att i diplomatisk väg genom handelstraclaler höja eller sänka tullen på hvilka varor sorn helst, och således att eludera den R. St. i Reg.formen förbehållna rättighet att sjelfva höja eller sänka tullen på alla varor utom sjiannmål. Frih. H amilton: Jag har egentligen begärt ordet för att förena mig med Frih. Ehrenborgh i hvad han nyss yttrat, att det är för spannmålshandeln, som en återgång från nuvar. handelsförhållanden med Finland vöre af hufvudsakligaste vigt, hvilket jag uti mitt förra yttrande förbigick. Vi hafva ofta ett stort öfverflöd på spannmål, sorn icke kan förvaras i brist på någon betydligare spannmålshandel, hvilken ej kan uppslå, så länge undantagslagarna för Finland finnas. För öfrigt önskade jag äfven upptaga ett yttrande af Frih. Åkerhjelm, att den af Utsk. föreslagna åtgärden skulle leda till ett brådstörtad! antagande af ett prohibitivsystem emot Finland. Vi hafva icke trott oss tillstyrka ett prohibitivsystem, då vi tillstyrkt, att en nation må ställas i parite' med alla andra.
N.o 245 B. samt i Aftonbladet vid samma tid deröfver lemnade redovisning gifvetvid handen att ansökningar inkommit från 334 behöfvande, deraf 78 erhållit 10 R:dr Hant hvardera. Ät de öfriga fanns intet att gifva. Här, då det ej skett förr, anser jag det vara en skyldighet för nationen att taga vid, och vågar derföre vördsamt föreslå: att medel mätte anvisas för beredande af årliga pensioner åt de ännu qvarlefvande f. d. landtvärnisterne. Alt döma af förestående uppgift, lär deras antal ej vara rätt stort och kan måhända högst anslås till 400 stycken, alla i en ålder af emellan 70 och 80 år, hvilka således icke kunna hafva många lefnadsår igen. Om åt hvardera af dem beviljades en årlig pension af 20 R.dr Bunt, blefve följaktligen 8,000 R:dr den summa, som för detta ändamål erfordrades hvarje år, eller 24,000 R.dr för en statsregleringsperiod. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 8 November 1862. Nils Olsson, från Malmöhus län. Af Nils Olsson från Malmöhus län, om tillägg till un gällande stadganden rörande äktenskapsskilnad. Vid sist hällne riksdag hafva rikets Ständer föreslagit en förordning, som i fråga om kif och osämja mellan man och hustru, skulle innehålla alt sådana makar borde först varnas af kyrkoherden i församlingen, sedan inför Kyrkorådet och att, Bih. till R. St. N:o 31. om de deraf ej läte sig rätta, borde af rätten dömas till skilnad på eli år till säng oell säte, med föreläggande för dem, der så nödigt prölvades, att vid vite al långelse, hvarandra icke linder liden besöka; och della förslag har genom Kongl. Maj:ts nådiga Förordning den 20 November 1860, blifvit godkändt. För mig äfvensom för liera rättslärde och prester har tvifvel uppstått om hvad som löija bör, sedan förberörde varningar och skilnad på ett år fruktlöst allupit.
Ståndet vinna några sympathier, så synes det måhända öfverflödigt, att jag än ytterligare söker göra dem gällande; men, då jag är öfvertygad om, att åtminstone i hufvudsak hafva rätt, så anser jag det vara min pligt som representant, att i det längsta söka försvara mina grundsatser, helst som jag är säker på att tvingande omständigheter skola inom kort ådalägga nödvändigheten af att till en viss grad frångå det nuvarande systemet, för att ej vårt fädernesland, genom att ouphörligen allt mer och mer intrasslas i nya förpantningsoch lånetransaktioner, till slut skall bringas i det mest olyckliga tillstånd. Jag har vid flera föregående tillfällen framställt den åsigten, att hufvudorsaken till Bankens betänkliga ställning läge deruti att Regeringsmakten icke egde någon ansvarsskyldighet eller kontrollrätt öfver, snart sagdt den vigtigaste samhällsfrågan, penningeväsendet. Genom detta yttrande har jag förbundit mig att rösta för en förändring i denna riktning af 72 g R.F. Men helt annat är det att Regeringen utan ansvar inblandar sig i Bankens angelägenheter. Det nu ifrån Regeringen utgångna förslag, att Banken skulle som deltagare ingå i ett, för fortsättande af Statens jernvägsbyggnader erforderligt, utländskt låns uptagande, kan jag med min röst ingalunda förorda, helst det alltid visat sig att Bankens inblandning i Statens lånetransaktioner aldrig aflupit utan stora finansiella olyckor. Jag anhåller att få upställa tvenne paraleller, som skola utvisa verkan af Hr Lefréns förslag under olika systemer, nemi. under Skyddsoch Fribandelssystemerna. Men för att göra denna sak tydlig, ber jag att fu förutskicka den anmärkningen, att jag nemi. anser att, under ett system, som hindrar importören att betala sina importerade varor med silfver, så bör alltid tillgång på vexlar förefinnas, ty det ligger i importörens eget intresse, att ej alltför mycket öfverskrida tillgångarne på betalningsmedel.
Jag beklagar Rådgifvarne liufvudsakligast derföre, att då de lemnat förtroende till den Embetsman, hvilken expedierat Propus. och de den åtföljande motiverna, dessa skulle befinnas rakt stridande mot grundlagen. Det är StatsSecreteraren för financeärenderna man har att tacka för detta olyckliga steg, som spridt oro inom Representationen och sorn ganska bestämdt har hufvudsakligen inverkat på beslutet om 72 §., enär man blifvit rädd för det sätt, hvarpå StatsSecreteraren uppfattat Konungens tillämnade lagstiftningskall inom Bancoverket. Hvad skola vi då göra? Jag har föreslagit en proposition till remiss, för att icke behöfva nämna motiverna; men äfven den bestrides. Jag vet derföre icke något annat råd, än att man söker öfverlemna dessa motiver åt glömskan och remitterar Propos. till den Utsk:s åtgärd, som med Ständernas beslut om 72 §. öfverensstämmer. Hr Cederschjöld har föreslagit att lägga propositionen till handlingarna; jag tror, att vi måste remittera den, och har derföre föreslagit en medelväg, som skulle förlika de olika opinionerna. Jag kan ej se en remiss beviljad, som i sina grundvalar skakar vår Regeringsform, utan att dervid göra någon påminnelse. Jag har vid sista Riksdag med sorg erfarit dessa strider, sorn öfvergingo lill en bitterhet, hvilken aflägsnade från hvarandra de olika opinionerna och som skiljde personerna från hvarje möjlighet af närmande. Landets väl och Regeringens kraft förlorade dervid. Jag har velat förekomma förnyandet af dessa strider, och det är orsaken, hvarföre jag nu ej velat låtsa om de olyckliga motiverna; men då de personer, sorn tänkt olika med mig och hvilka försigtigheten bort tillbakahålla, hafva bestridt det föreslagna tillägget, hafva motiverna blifvit framdragna. Hvarföre jag vid detta tillfälle fritager Konungens Rådgifvare från delaktighet i motiverna, sker på grund af II.
12149] Regeringsgatan 3 5 t I Inköp af näringsmedel. Råa näringsmer dels förvaring. Inläggning o. konserve| ring. Näringsmedlens tillredning. V a t t - net i hushållets tjänst. Kokkärl o. h u s - geräd. Arten o. beredningen af olika \ slags blandningar, öpiselns o. kakelugnens skötsel. Ordningen i hushållet. Tvätt. Fläckars borttagande. Spritoch I fotogenlampor. Striden m o t ohyra i nuI set o. köket. Praktiska vinkar för varma och kalla dagar. Helsovården i familjen, j Sjukrummet. Sparsamma Fruar I Gammalt ylle och ull emottagas till spanad, väfning af såväl handsom maskinväfda tyger, äfven passande till gardiner. Schalar, filtar, doffel, utmärkta kläden till herrkostymer m. m. OBS.! Hvar och en får sitt ylle tillbaka i form af garn eller väfnader. OBS.! Spånadsafgiften den billigaste här på platsen. r 12 J. HilduF a f STOCKHOLM Näringsmedel o. deras näringsvärde. W Olga. absolut rena råniaterialier tillverkade Sändes franko mot kr. 1,10 i frim. fl767] Axel latström. Hilda. Julklappsarbete för barn. Helt praktiska saker för sängkammaren äro väggkorgar, hvilka, upphängda bredvid tvättstället, äro afsedda för att hysa en mängd småsaker, som eljes ej ha någon bestämd plats. Man köper i någon galanterihandel med japanska och kinesiska varor de af tunn bast flätade, på båda sidor öppna manschetterna, som man nästan alltjämt kan se arbetande kineser bära. De likna egentligen en blomkruka och äro trängre i ena ändan. I denna ända fastsyr man rundtorn kanten ett band så bredt, att om man rynkar och drager tillsammans den andra kanten af bandet, en fullständig korgbotten uppstår. Därpå anbringar man i öfre och nedre kanten af den sålunda bildade korgen ett veckadt kulört sidenrysch, förser den på den vidare ändan med en grepe af band, och korgen är färdig. Om man så vill, kan man äfven pryda den med ett litet kulört broderi rundtorn.
För alt erhålla fullständig upplysning om användandet af ifrågavarande anslag, har StatsUtskottet, enligt föreskriften uti 42 §• afPuksdags-Ordningen, genom Hof-Cancellers-Ämbe-tet begärt, och under den irsta sisth Martil från Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet fått emottaga ej mindre alla de Räkenskaper öfver Treskillings-afgiften, hvilka för år 1821, från de fleste Länen ingått, än ook de, för åreni8i8, i8iq, 1820, 1821 och 1822, uppgjorde Reparlilioner af Allmänna Hospitalsoch Barnhus-Fondens bidrag'till Läns-Lazaretten, tillika med sammandrag öfver Patienternas antal inom hvarje Län, hvarvid Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet tillika meddelt den underrättelse, att fördelningen af 18 r8, 1819 och 1820 årens anslag blifvit faststäld genom Kongl. Majlis. Nådiga Bref den 4 Februarii 1818, men att, i anseende till yppad brist vid Curliusoch Lazaretts-Inrätillingarne uti Götheborgs och Bohus Län, samt på Gothland, och då deremot uti åtskiilige andre Län synts vara öfverskott, Kongl. Majit, genom Nådigt Bref den i4 Junii 1820, täckts stadga den ändring uti anslagets fördelning, som derefter blifvit iagttagen. Den erinran Revisorerne framstält emot de öfver Treskillings-afgiften för åren 1819 och 1820 förde Räkenskapers mindre fullständighet, har Stats-Utskottet äfven funnit ega ruin vid 1821 års Redogörelse, hvilken alltså 34o Stats' - Utskott ets nu icke kunnat af Utskottet ordentligen granskas ; Dock bör Utskottet härvid icke lemna obémäldt, att underhålls-kostnaden för visse Lazarettsoch Gurbus-Inrattningar befunnits hafva, i betydlig mån, öfverstigit hvad dertill å andra ställen åtgått; hvilket, då Räkningarne blifvit till Kongl.