Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Se, han har stått litet för mycket nu en tid, och då tål han aldrig så mycket som se piskan, en gång • — jag begriper inte hvad kapten tänkte på, som inte kom i håg det. » Hon knäpte i hop händerna så hårdt, fingerspelsarne hvitnade. Hon visste nog, hvad han tänkte på. » Det kan väl inte vara någon fara på färde? » frampressade hon nätt och jemt hörbart. » Ah nej, vars, om det inte skulle ha slagit upp någon råk på sjön, för det är han oläck med, den här sjön — men kapten skall väl inte köra ned midt på ljusa da ' n heller, om han får håll på fuxen, i alla fall. » » Men, om — om han inte kan hålla hästen? » stammade hon. » Åh, för all del, » tröstade Janson, som nu först varseblef, huru ängslig hans unga matmoder var, » inte ska ' frfrinnan ta ' så illa vid sig, inte! En så ' n hästkarl som kapten — och fuxen är väl inte något vildkrilter heller — nog tar kaplen reda på den alltid! Hvart for kapten? » O, hvilken skam! — Hon måste ju svara, att hon icke visste det! » Det var styggt, det, » tyckte Janson, » annars kunde jag ha tagit en af parhä- starne och åkt efter honom. » Hon flög upp och hade så när fallit den gamle kusken om halsen för hans lyckliga tanke. » Jag, såg i alla fall, åt hvilken sida han for, » sade hon ifrigt, » det var åt Uddnäs till; Janson, käre, beskedlige Janson, kunde ni inte åka efter på Uddnäs-vägen — någon skall väl hafva sett honom — man skall väl få veta, om någon olycka » » Det ska ' jag mer än gerna göra, » sade Janson, en gammal trotjenare, som följt henne från föräldrahemmet, » men då ska ' &gt; I r \ I L-J I I Kl LJ IN månaden meddelar en fullständig modeoch mönstertidning.
Att detta afbrutit flere af vid 20 — 24 » » 45 våra studentskors akademiska bana, veta vi vid under 20 &gt; » 26 med säkerhet. Summa 81 Den vid inskrifningen yngsta var 16 år (frö- ken Cleve i Upsala, dotter af därvarande professorn P. Th. Cleve) *. De två äldsta voro bägge 34 år (fröknarna Pettersson och von Yhlen). Kommer så den viktigaste frågan: Huru mänga af dessa 81 hafva sedermera aflagt nå- gon akademisk examen? Katalogen ger svar därpå. Den visar oss, att följande examina (bland hvilka några alltid föregås af en eller tlere lägre sådana) undergåtts af nedanstående antal kvinnor, nämligen: filosofie licentiatexamen filosofie kandidatexamen juris kandidatexamen medicine licentiatexamen medicine kandidatexamen medicinsk-filosofisk examen af 1 af 22 af 1 af 1 af 6 af 14 Summa 45 * * Härförutom har - — såsom i katalogen anmärkts — filosofie doktorsgraden vunnits af den ofvanbemälde filosofie licentiaten, hvilken är den enda kvinna, som genomgått de två högsta lärdomsprofven inom den filosofiska fakulteten. Det är fröken Ellen Fries, hvilken Iduns läsarinnor särskildt känna genom hennes uppsatser i denna tidning. Vår enda medicine licentiat är fröken Karolina Widerström, tillika Sveriges första och Nåväl — utropar nu kanske en läsarinna med litet otålig min — hvad blir till sist slutsatsen af alla dessa tabeller och siffror? Ja, den öfverlämna vi helst åt en hvar att själf draga ur ofvanstående. Men är det så, att ni bestämdt fordrar, att vi för vår ringa del uttala ett slutpåstående i denna omtvistade fråga, så skulle vi säga ungefär så här: Inga lysande resultat hafva ännu vunnits af den svenska kvinnans insläppande på universitetsstudiernas väg, men hon har på den gått jämnt och säkert framåt. Reformen har utvecklat sig lugnt och sansadt. Våra unga kvinnor ha ej massvis strömmat till för att utan betänkande kasta sig in på den nya banan. Nå- gon för männen farlig konkurrens ha de ej äflats att framkalla. Allt har gått stilla — men säkert. Blott 20 år ha de ännu haft på sig.
Ett bevis på malmens aftagande mäktighet lemnar qvanliteten af användt Bergsprängningskrut; i samma mon som malmen finnes mera spridd i berget, måste en större mängd Bergssprängningskrut användas för dess lÖsbrylande, och man finner derföre, att ehuru malmqvantiteten de sed - nare åren föga varierat, har dock krut-consurationen sligit på följande sätt: 1823 266 C:tr. 1828 322 C:lr. 1824 . • 277 d:o >829 276 d:o i8a5 245 d:o i83o 205 d:o 1826 438 d:o i83i 3at d:o 1827 35a d:o 1882 362 d:o Grufvorhes antal utgör i medeltal 5o årligen. Arbetspersonalen uppgifves i allmänhet vida större än den är, ty i de till Geschwornern inkommande uppgifter, upptages personalen, sådan den enligt interessenternes beslut skulle vara, men då man kännner att ofta en person ansvarar för tvennes arbete, att en person utgör fullt arbete i flera Grufvor, och slutligen att ofta delägarne sjelfve utföra grufvuarbetet, så kan deraf förklaras, att ehuru i Geschworn-Tabellea medeltalet af arbetare uppgår till 722 personer, finnes dock verkliga arbetare, som af denna näring hämta sitt underhåll föga öfver 5oo personer af båda könen. I afseende på det tekniska går väl handteringen framåt, ehuru med korta steg. Förtroendet till betingsaflöningen bar ökat sig hos både ägaren och arbetaren, och hågen alt försöka tidens förbättringar har stigit och skall allt mera stiga, i den mon näringens idkare, om äfyen sjelfva ovetande, blifva af tidens ström förde framåt. De gamla fördomarnes välde faller i samma förhållande, som det uppväxande slägtet göres skickligt att emottaga en högre bildning, och huru stort inflytande detta skall utöfva på hvarje handtering kan ej beräknas, men upplysningens vän gläder sig deråt.
Christerson, född vid lifregementets och Ditt rika hår flöt ned i gyllne strömmar kring dina skuldror, täckta af musslin, din blick var ännu fylld af nattens drömmar — reling sågs en stjärna glimma, från åran föll en pärla gång på gång. Fru bland hvita hagtornshäckar vid lärkans sång i rymdens ljusa blå, vid sorlet ifrån silfverklara bäckar — i junis rosendoft vi möttes då. senare kvinnoföreningen Christerson, 1854, grosshandlaren ralen förr stärkande försvar ». Anna år lidna har minst under arbetet » Svenska fosterlandets Fru ej l a n d s f ö r s v a r, o c h är h o n medlem född möttes Sin bokliga uppföräldrahemmet. äktenskap m e d en Vi erhöll h o n sedermera g e n o m privati sedan T v a r dagen dör och vinterns skym7 * ning breder sin dunkla mantel öTvcr frusen jord, svär mig på nytt de ljufva, dyra eder och hviska till mig vårens kärleksord! Lundberg. elegantaste den skickligaste söm I D U N 1897 merska sy minsta det, och ledsnad dräkten. hvar skall sedan med exponera den nya uppfödd med blicNi har blifvit ni ken riktad på konvenansen, sen ger kan ge. eder i gengäld och allt » Ville bara öfver de i kylan, » konvenanannat. så Elsa, d e n lyckliga Elsa, lefver i sin egen kar d e n efter Solsken hennes egen och befolsmak. regnbåge komma fram — själ är för henne ett Ett guldkantadt moln, en vind, det blånande ett lande barns drill, för henne Ack, haf, där att ösa fru att se ditt g a m l a hederliga apfysionomierna, den mörkgröna ansikte som svärma en outtömlig rikedom ni tillsluter aldrig ö g o n för att edra lyssna saken, » » J a g skall tala m e d Stella sade han e n d a g till m i g, » j a g t ä n k e r, att h o n t r ö t t n a t p å d e m l i k s o m j a g.
a 4g taget njuta antingen vinst eller förlust, och att se sitt anbud antagas eller ogillas, på grund af hvilket förhållande General-Krigs-Commissariatet, General en Chef för Arméen och sluteligen E. K. M. ogillat det väckta ersätlnings-anspråket, utan att likväl i Riksens Ständers tanka Hellberg härigenom ar hindrad att emot den eller dem, som kunna till förlusten hafva varit vållande, i laga ordning göra sin rätt gällande, om han dertill finner fog, hafva Riksens Ständer desto mindre funnit Statsverket böra vidkännas någon utgift till ersättning af den förlust Hellberg pi omförmäldta sätt skall drabbat, som andra, hvilka genom misslyckade speculationer på lefveranser till Kronan kunna blifva lidande, skulle af bifallet till Hellbergs förevarande underdåniga ansökning föranledas att väcka enahanda anspråk. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifvelser. Uppl. o. godkänd hos Ridd-o. Ad. d. 6 Junii 1823. Preste-Ståndet d. 11 — —- Borgare-Ståndet d. 11 — •— Bonde-Ståndet d. 11 — —• Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Remiss af Capitairien Schough’s underdåniga ansökning om eftergift af Kronan tilldömd immisions-rätt i hans extra-l'ön. S. AK. 5 anledning af Capitainen G. 0. Schough's, genom Riks-Marskalks-Embetet insända och med tillstyrkande beledsagade, underdåniga ansökning, att, sedan hälften af den extra-lön, 600 R:dr , som .Sökanden, efter en år 1812 verkställd indragning af dess Inspector*- och Stuteri-mästare-tjenst vid förra Stuteriet å Kungsöhr, erhållit, såsom ersättning för innehafde lönings förmåner, blifvit af E. K.
Spri!. stande flera Militaira arend», säsom Wacancerwid indelta Arinecn, onstilliga Cawallerie - RegemdntenS förändring till Jnfantcrie m. m. dock stulle puncten, rörande anstag af En Million Riksdaler ärligen til! förfwars-anstalterne, och hwaröfw» Utskottet, under den 29 Rowembcr sistlidnc är afgifwit särskildt Betänkande, framdeles i sammanhang nied Finance-planen till afgörande företagas. ttt suprs. S> D. Föredrogs Högloft. Stats-MstotteL yttrande af den z ststlidne, med förflag till förökande af Wadstena Krigsnmnhus-Cassans inkomster; Och skulle» uppä förekomne, omständigheter, detta yttrande, med de inom Borgare, Ständct njorde erinringar, till wälbemäldte Utstött äterförwifas. ^t supra. ^SD. Efter uplasande^ af Högloft. Stats-Utstettets utlåtande under den 17 i denne mänad, rörande det af Herr Majoren 8t»s! von lllojstein fäkta ärliga understöd tjll fullföljande af upodlingar i Piteä Lappmark, stadnade Borgare-Ständct i det beflut, att ehuru Ständek willigt bidrager till befrämjande af nyttiga ändamäl, kunds Ständet likmäl för det närw.rrande ei tillstyrka bcmiljandet afnägra mede! till nämnde odlings före-ag i en Landsort, der, enligt hwad uplyst blifwit, ännu magar och nödig communication saknas, och der arbetet således fwärligen stulle medföra nägra säkra fördelar. Vt -uprs. S. D. Sedan Borgarc-Ständct den 11 ! denne mänad gillat Högloft.
N:o 93, i anledning af väckt fråga om Gardes-regementenas indragning till halfva styrkan. Bifölls. S. D. Ånyo föredrogos Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 163, om ändring dels af Kongl. Förordningen den 1 Juni 1748, angående förmonsrätt för lån, som af Brandförsäkrings-Contoiret i Stockholm till busens försäkrande undfås, dels af 6 §. i Kongl. Maj:ts, för samma Contoir, den 19 December 1807, utfärdade Reglemente. Bifölls. N:o 164, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Öfver-Stålhållare-Embetets den 28 December 1815 utfärdade Kungörelse och förbud emot tryckta skrifters utdelning eller försäljning på gator eller i portgångar i Slockholm. Bifölls. N:o 165, i anledning af väckt motion, att utmätt fastighet må på auction försäljas endast i uppslag. Åt er rem it te ra des. N:o 166, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 42, öfver väckte motioner om Förliknings Comiteers inrättande. Ståndet ansåg, för sin del, nödigt, att uti Skrifvelse till Kongl. Maj:t, Rikets Ständer borde göra underdånig framställning om behofvet af Förliknings-Comitéers inrättande, samt för deras organisation och verksamhet det förslag voje lämpligast, som af Ståndets ledamot, Fredrik von Zweigbergk, uti dess reservation vid Utskottets Utlåtande N:o 166, blifvit framställdt, dock med tillägg, att, så snart Communal-Styrelser blefvo inrättade, borde förliknings-åtgarderna på dem öfverflyttas; och skulle de respective Med-Stånden vänligen inbjudas att med dessa Bonde-Ståndets beslut sig förena. N:o 167, i anledning af väckta motioner om upphäfvande af 3, 5 och 6 §§. i 2 Cap. Giftermåls-Balken. Återremitterades. Prot.
Häraf och då sådana tillstånds-resolutioner blifvit utfärdade under qvinqvennium 1843—1847 för endast 89 nya boningsoch fabrikshus, 6! uthus och 107 tilloch påbyggnader samt under de tre åren 1848—1830 för 74 boningsoch fabrikshus, 83 uthus och 101 tilloch påbyggnader, — visar det sig, att enskildes byggnadsföretag äro i starkt stigande, och har genom de flerstädes ganska betydliga och vackra byggnaderne staden vunnit ej ringa försköning. På detta ställe bör icke lemnäs obemäldt, hurusom, uppå Stadsnämndens hos Ofverstyrelsen för Stockholms Stads Brandförsäkringskontor gjorde framställning om anslag af kontorets medel till arbetare-bostäders uppförande, bemälda styrelse redan den 5 Maj 1849 beslutat, att af Brandförsäkringskontorets medel anvisa, till en början, ett belopp af 60,000 R:dr B:ko att, under benämning af »Fattigbyggnads-, fonden», användas såsom låneunderstöd åt dem, som i Brandförsäkringskontoret anmäla sig vara sinnade att, enligt godkänd ritning och kostnadsförslag samt under 5 i öfrigt stadgade vilkor, inom hufvudstaden uppföra våningshus af sten, inredda till beboende, emot lindrig hyra, af fattiga hushåll ibland de arbetande klasserne med ett efter dessa våningshus afpussadt antal uthus af sten. Med låneunderstöd från ofvannämnde fond iiro. under aron 1851 —1855, arbetare-bostader af enskilde personer uppförda i 12 egendomar, belägne i olika stadsdelar; och innehålla berörde boningshus tillsammans 141 särskilda lägenheter, bestående af dels ett rum och kök, dels ett rum med spis och kakelugn, hvarför, jemte tillhörande uthus, årliga hyran blifvit, med afseende A bostädernas läge och beskaffenhet, af Stadsnämnden bestämd från 25 R:dr 16 sk. till 60 R:dr.
Den gäldenär, pä hvilken man mest förlorat, den skall man efter sund köpmansregel mest akta sig för. 4:o säger Ulsk.: ”att Bancofullm. berättigas, att medelst anskaffande af något eller några af de i 2 punkten omförmälda räntebärande papper ersätta den minskning, som, genom infriande af obligationer uppkommer, sä att Banken i möjligaste måtto alltid förblifver innehafvare af lätt realisabla förbindelser lill belopp af 5,000,000 r:dr b:co.” I st. f. ordet ”berättigas,” borde här stå åläggas. Jag vet af egen erfarenhet, huru svårt man har att förmå Bancofullm. köpa räntebärande papper i st. f. att läna ut tillgänglige medel. Blir detta icke Fullmäktige älagdt, så kommer det s. k. goda hjerlat emellan; man säger: köp icke några räntebärande papper ulan låna ät den behöfvande; och så äger Banken, när han behöfver silfver, inga sådana obligationer, genom hvilkas försäljning det kan fäs. Om deremot ordet ”åläggas” införes, så förmodar jag all Fullmäktige blifva tvuugna alt hörsamma befallningen. 5 punkten innehåller; ”alt efter det Bankens capitalöfverskolt eller grundfond blifvit, genom inflytande vinstmedel, uppbringad till ofvan föreslagna belopp af 10,000,000 r:dr b:co, återstoden af samma vinst, efter afdrag derifrån af möjligen inträffande capitalförluster samt af alla kostnader för myntvärdets upprätthållande och för Bankens förvaltning m. m., årligen aflemnas till Riksg.cont., intill nästa riksdag, enligt hvarje års bokslut.” An damålet med denna föreskrift är ulan tvifvel, att Banken icke skall skrinlägga sin räntevinst och derigenom förminska den utelöpande sedelstocken, eller ock att det icke skall hända, såsom förhållandet nit är, alt sedan Banken ärligen utlånat hvarenda skilling af sin influtna vinst, så kunna R. St. i det ögonblicket icke dis - 520 Den 19 December. ponera ett öre af Bankens vinst, sedan sista riksdag, nian att draga det ur lånerörelsen.
Gifver barnet vid denna tidpunkt icke ännu tecken till hörsel — något som alls icke är sällsynt hos mindre utvecklade barn — växer modrens farhågor till den förskräckligaste ångest, huruvida barnet kommer att höra eller icke. Och med ängslan i sitt ansikte väntar hon på läkarens utslag, helst hon väl vet, att ett doft barn samtidigt är beröfvadt talets gåfva. Låtom oss för att fullt förstå hörselns funktioner kasta en blick in uti den hemlighetsfulla verkstad, där den har sin upprinnelse. Hörselorganet, som tjänar till att förmedla hörselverksamheten med hjärnan, består af två delar: hörselnerven och örat. Hörselnerven leder sitt ursprung från hjärnan och uppfångar hvarje dallring, som uppstår omkring oss, då luften genom ett ljud försättes i vibrationer. Hvarje del af hörselorganet, som tjänar till ljudvågornas ledning till hörselnerven, kallas i vidsträcktare mening öra. Öronen äro anbringade vid hufvudskålens sidoväggar, och hvad som af dem är för ögat synligt, är snäckan och öronöppningen. Denna afrundade öppning leder till ett rör, ijudröret, som slutar med en elastisk, genomskinlig hinna, trumhinnan. Ljudvågorna, samlade i snäckan, nå genom Ijudröret trumhinnan, som fortplantar dem förmedels hörselbenen fram till hörselnerven. Dessa ben, hammaren, städet och bygelD, ligga i ett med luft försedt rum, trumhålan, som erhåller sitt luftförråd i ocb med hvarje andedrag genom den i munhålan utmynnande eustachiska gången. Existerade icke " detta organ, eller vore det icke så konstrueradt, att det vore egnadt att fortplanta äfven den minsta luftvibration, så vore vi icke i stånd att uppfatta de oss träffande ljudvågorna, och ljudet skulle genom våra kroppar återkastas ungefär på samma sätt som en klippa återkastar ett ljud, och ekot uppstår.
Derigenom skulle man få mycket alt läsa hemma, och föga i hofrätten, och den uppmärksamhet, som, på sätt Utsk. anmärkt, kan under läsningen af ledamöterne samfäldt väckas på en eller annan omständighet, den kommer att mycket sednare och långsammare vinnas, då handlingarne skola läsas på 5 eller 6 olika ställen. Då Hofrätten 1615 inrättades, eller rättegångsprocessen för densamma fastställdes, så föreskref den Store Gustaf Adolph, att vädjade saker skulle föredragas af 2:ne referenter; han var icke nöjd med 1 referent, utan föreskref, att de skulle vara 2:ne till yttermera säkerhet, på det att icke, genom den ena referentens förbiseende, något skulle kunna undfalla uppmärksamheten, och det oaktadt anbefalldes att handlingarne skulle uppläsas, såvida likväl det vöre af nöden. Den, sorn känner något närmare till arbetssättet inom hofrätterne, vet också, att nu i mera vidlyftiga saker, handlingarne circulera mellan ledamöterne och att endast de vigtigaste läsas på stället. Uti Högsta Domstolen läsas alla handlingar, som dit directe ingifvas, d. v. s. hofrättens 5 H. 76 C0.2 Den 21 December f. m. dorn, deduction och contradeduction jemte allegaler. Det skulle vara högst betänkligt om genom lag medgåfves, alt det berodde på en referent att soffia ut hvilka handlingar, som han ansåg vigtiga eller icke vigliga alt läsa. Parten måste naturligtvis anse alla handlingar, som han inlemnar, vara vigtiga, och hans rättighet måtte vara att fordra, det dessa handlingar komma till de domares kännedom, som skola skilja mellan honom och hans vederpart. En sådan soffringsrätt kan jag ej tillerkänna hvarken den ena eller den andra, oell derföre skulle jag tro, all det ej vore lämpligt att R. o. Ad. pä förhand ogillade ett stadgande, hvarpå likväl i många fall parters säkerhet beror. Hr Akerman: Att den siste värde talaren med faderskärlek omfattar ifrägavar. produet förundrar mig icke, men jag trodde verkligen, att han under en längre tjenstgöring i hofrätten skulle kommit i detta fall till samma resultat som jag.
Samma svindel och yrande reformfeber, under samma ärliga hänryckning af kortsynta philanthroper och samma lycksökar-fjäsk hos de uppviglade massornas hofsmickrare; samma inre ofrihet, under samma till äfven yttre träldom förande vanvördnad för all gudomlig och mensklig lag; samma vindkastliga, hjertlösa otacksamhet, icke blott mot de vanliga ”beviljarne af concessioner”, utan tillika mot dem, som af fritt uppsåt gått hvarje förnuftig önskan om förbättringar till mötes; samma öfvervigt, ja allvigt lagd på menniskans jordiska tillvarelse, och således på dess fordringars oinskränkta och ofördröjliga uppfyllande; samma val af medel, hvarvid sjelfva den enklaste menniskokänsla af rätt och orätt synes utplånad; samma jemnlikhets-ifver mot hvad i samhället står ofvanom ifraren, och samma tyrann-högfärd mot hvad som står nedanom 131; samma storpratarförbund af declamatores de ludo och rabulae de foro132, med samma tillbehör af en all upplysning släckande, all sedlighet förgiftande, all bildning qväfvande dagpappersoch industri-litteratur; samma allmänna vädjande, alltså, först till grin och lögn, sedan till armkraft och mord; samma hejdlösa framfart af fattigdomsnöd, af plundringsbegär, af näfrätt, af kannibalism, – intill slutlig aktning för ingen annan makt än våldets. Företrädesvis har detta oväsende, som i sitt fransyska mönsterland ändå skötes med ett slags virtuos-färdighet, tagit sig jemmerligt ut i Tyskland: der efterapningen af Frankrikes Revolution blef lika otymplig, plump och midt i sjelfva tygellösheten pedantisk, som fordom härmningen af Frankrikes Vitterhet och Ludvig XIV:s tidehvarf. Men nog om detta vidriga skådespel, hvaråt vi här ej kunde undgå att kasta en sidoblick!
Det synes dock vara lämpligt, att, vid frågan om stängsel utegor emellan, på sätt i 4 §• *802 års stängsel-förordning varit föreskrifvet, tillåta jemnkning i stängselskyldigheten vid de tillfällen, då stängsel-sträckan utgör 3,000 famnar eller derutöfver och det jemväl befinnes, att ena sidan af stängsels upprättande icke kan draga serdeles nytta. Huru vida åter denna stängselgrund, såsom Lag-Comilen antagit, äfven i ali* mänhet må tillämpas, då utegor möta inegor, och sålunda den hittills gällande befrielse för innehafvare af de förra, att i stängseln deltaga, helt och hållet upphöra. K. M. N tidi ga Prof os. No 43. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 limm TILL PROTOKOLL VID liftag lena Riksdagen i Stockholm Aren nels FJEBDE SAMl/IIkEI. 1 Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Okt. 1863, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, i fråga om ersättning af Statsverket till 3:ne ofjicers-enkor för innehållen aflöning för deras numera aflidne män under krigsfångenskap.
Maj:ls CancellieExpedilioner, som i äldre lider warit, jämte RikelS Ec.leqier, inrymde pä Kongl. Slotter. ^ Skaren undwek dä arr betala hyra för Embetsrum ät P»bligne A> ?k, hwilka nu sakna nödiga rum i Kronans h'is. D.t ankommer g)ä Riksens Höglost. Ständers egit b-prörwante, huruwida de finna tjcnligt, or? härom hos Kongl. Majtt göra underdånig anmälan och hemställan. I2ZZ Extra Ordinarie Stalén Contant Transp. Z,8zi 20 r . 13.071 ^6 — Ror 16,902 36 s Hwarförntan till Drottningholms Slotts-Costa insiutit och blifwit anwä>'de Arrende-medlen lör de under Drottningholm utarrenderade Lägenheter samt Srearts-ö och Wendtholms Kongögardar . 4 269 16 — Rdr 21,172 4 2 Är 1781 täcktes Kongl. Majit i Räder inrätta Stäthällare-Embeken wid Kongl. Lnst - Slotten Drott» »tingsholm och Gripsholm, samt under den 24 Januari, samma är för desie Embeten utfärda Nädiq Instruktion; enligt hwilken Stärhallaren borde hofwa Styrelsen sch inseendet öfwer Slotter och dest Betjening somt olla de under Slottet hörande Hemman, Torp, Lägenheter, Skog, Fijkewatten m. m. och war Släthällaren för desi Förwalkning ingen annan an Kongl. Majit answarig. — Sedermera täcktes Kongl. Majit är 1786 lägga under Drottningholms StäthällarcEmbete Färentuna Härad, bestående af 8 smä Socknar, som förut lydt under Stockholms Län, och deras formera ett serskildt