Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. io Nov. 1823* Preste-Ståndet d, 12 Borgare-Ståndet d, 13 — •—• Bonde-Ståndet d. 17 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majit, i anledning af väckt fråga, om Goihlands Hemmansegares skyldighet, att underhålla lastage-bryggor vid de pd ön varande landlhamnar m.'m. S. A. K. Riksdags-Fullmägtige af Bonde - Stlndet från Gothlands Län, hafva hos Riksens Ständer väckt fråga derom, alt, sedan den fria rättighet till utförsel, nied egne farkoster, af egne producter , äfven till utiikes orter, hvilken fordom tillhört Gothlands Hemmansegare, numera är (lern betagen, de malte befrias från den, efter deras förmenande, på berörde rättighet grundade skyldigheten, att bygga och underhålla sjöbroar och lastage-bryggor vid de omkring ön spridde landthamnar och inloppsslällen, samt att Wisby Stads Handlande, som vid desse landlhamnar idka handel, måtte blifva ålagde, att ifrågavarande byggnadsoch underhållsskyldighet ensamt besörja; men om icke en fullkomlig befrielse i detta hänseende skulle för Gothlands Hemmansegare kunna ega rum, har den utväg blifvit föreslagen , att dea afgift, sorn erlägge» utaf fartyg, hvilka Underdåniga Sirifvelser. besöka ifrågavarande landlhamnar och der ineller utlasta varor, kunde i stället att, såsom nu skall ske, ingå i Wisby Stads-Cassa och förstadens enskildta behof disponeras, framdeles få användas till lastage-bryggornes underhåll, och un* derhålls-skyldiglieten Hemmansegarne åläggas, endast för så stor del, som icke på detta sätt kunde bestridas; och har i sammanhang härmed jemnväl blifvit yrkad befrielse för Gothlands Hemmansegare från skyldigheten , alt uppbygga och underhålla Strandridare-boställen, hvilkas inrättande förmodas halva egt gemenskap med den fordna JLandiulIs-uppbörden , men hvilka nu endast af de för Sjötulls-bevakningen förordnada Uppsyningsman begagnas.
Memorial till Herrar Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds. Kontor, angående Rikets Ständers beslut i fråga om upplagan af Bihanget lill Riks-Ståndens Protokoll samt prenumeration derå. Uppå Expeditions-Utskottets, i Memorial M 2 och 3, hos Rikets nu församlade Ständer gjorda framställningar, har upplagan al Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll vid innevarande Riksdag blifvit bestämd till 1,350 exemplar, samt antalet af de till prenumeration, vare sig å alla detta Bihang tillhörande samlingar, eller å hvar och en af deni särskildt, ofsedda exemplar till 40; och har för öfrigt med hänseende till denna prenumeration blifvit beslut^dt, att priset beräknas prenumeranterne efter 1 sk. Banko för hvarje tryckt ark; att vid prenume - 4 Esepedilions-Ulskotlets Memorial, M 3. rationsteckningen 1 R:dr 24 sk. nämnde mynt bör i prenumerationsafgift förskottsvis erläggas för hvarje samling, hvarå prenumereras, och prenumeranten först vid uppgörande slutlig liqvid för sista bandet af samlingen godtgöras, men deremot hvarje band, som dessförinnan uttages, vid uttagningen liqviderus efter 1 sk. för arket; att det må vara prenumeranten öppet lemnadt att, allt efter sorn tryckningen verkställes, häftevis kunna uttaga den eller de samlingar, hvarå han prenumererat, med liqvidationsskyldighet då sista häftet af ett band utbekommes, samt slutligen att den närmare tillsynen öfver denna prenumeration, så under nu pågående Riksdag, som under tiden mellan densamma och den nästföljande, jemte omsorgen om åtgärders vidtagande till att förekomma omtryckning af vissa handlingar, såsom Rikets Ständers Revisorers och Justitie-Ombudsmans berättelser, Landshöfdingarnes Femårsberättelser, Riksdagsbeslutet m. fl. för Bihangets kompletterande, äfvensom att vissa dertill bestämda exemplar af Bihanget vederbörligen utdelas bland Riks-Stånden vid början af nästa Riksmöte, anförtros Rikets Ständers Riksgälds-Kontor, — alltsammans i likhet med hvad under sistföi flutne Riksdag egt rum.
Särskildt vänder jag mig till de Hrr och män, som, i öfvertygclscn om det nya förslagets förträfflighet, gifvit styrka ät vår Den 2 8 Augusti. tids politiska vikingar; jag beder dem noga besinna, att fältet, en gång vnnnet, blir redlighetens graf, ty mensklighelens historia bevittnar, att öfvermaklen oftast legat bos den illasinnande, emedan hans verksamhet är större, och hans val af medel begränsas ej af en tillbakabällande rättskänsla. Mine Hrr! Sveriges Adel representerar Sveriges minnen, och med dess store Konungars bedrifter äro edia namn införlifvade. Det stöd, J städse varit för Carlar oell Gustafve!-, viljen J väl ej undandraga Oscars Thron? — Min pligt känner jag, och så länge min stämma ljuder på detta rum, sä strider jag för Konungamaktens helgd, blifver jag än ”den siste”. Ett eller annat bravorop hördes efter detta anförande; Gr. Horn, Claes Fredr.: En ledamot af detta Stånd, som för mer än 20 år tillbaka yttrat sin önskan om förbättring af Sveriges representationssätt, må det förlåtas, om han vid detta tillfälle ber att fä upptaga II. o. Ad:s tid, för att gifva tillkänna sina motiver för det beslut, han i denna vigliga fråga och vid delta tillfälle kommer att fatta. Gr. Horn uppläste derefter följande: Del redan engång af R. o. Ad. jemte tvenne andra RiksSt. förkastade förslag till Svenska nationalrepresentationens ombildning har visserligen icke vunnit i antaglighet genom den bearbetning af opinionen derför, som ägt rum. Snarare skulle jag tro, att den stormlöpning mot Statens grundvalar, som fortgår omkring oss med ohejdad fart, har, om möjligt, ännu mera rotfast a t R. o. Ad:s känsla af dess bestämmelse, alt vara det gamla Svenska Konungadömels samt den medborgerliga frihetens stöd och försvar. Emedlertid är det en bedröflig sanning, att en önskad och nyttig förändring uti vår oformliga representation blifvit ansenligen fördröjd af dem, som förklarat sig vara reformens egentliga bedrifvare, dä de obetänksamt infört densamma pä revolutionens gebict.
Denna händelse visar nödvändigheten att annorledes ordna ett förhållande, på hvars felaktighet jag förut fästat IL o. Adis upmärksamhet, nemi. den, att Konungen är enväldig i organisationsfrågor, eller den s. k. ekonomiska lagstiftningen, samt alt R. St. äro likaså i beskaltningsfrågor. På grund af sitt envälde säger nu Konungen, ”ett Rergs-Collim skall finnas; och sådan skall dess organisation vara.” Till följd af R. Stirs envälde i beskattningsoch anslagsfrågor säua de å sin sida, ”vi neka medel dertill.” Så står man der i strid å båda sidor. Imedlertid linner jag det förtjenstfull! af Konungens Rådgifvare, att hafva bestämdt uttalat sin mening om detta ingrepp på Konunga-maktens område, dess omfattning må för öfrigt vara riklig eller ej. Jag menar det ingrepp, som möjligen kunnat ske derigenom, att R. St. skulle förmedelst anslagets borttagande hafva tillintetgjort detta verk, ty, om de, på sätt Hr Cederschiöld redan sagt, kunnat borttaga Presidenten, så kunna de göra det med allesammans, och likaledes med hvilket embetsverk eller hvilken corps som hellst. Derigenom kan samhällets organisation uplösas. Att tillsätta President när verket fanns, var visserligen i sin ordning. Alen lika väl hade det kunnat fortfarande nöja sig med en tillförordnad, och det så mycket heldre, som den ordinarie icke fick full lön, emedan tillgång saknades. Han blef således i alla fall icke någon fullgången President, om jag så får uttrycka mig. Med Bergslagsstaternes fastställande förhåller det sig, på sätt en föregide talare yttrat, såsom med de Stater Konungen fastställt Den 5 Juli f. m. 83 för Krigs-Colhm och flera andra verk, der Konungen med de medel, sorn funnits, tills vidare reglerat Staterne, så att (jenstgöringen kunnat bestridas. Hvarföre har Konungen så gjort? Utan tvifvel derföre, att när Han begär dylika anslag så erhållas de ej, utan styrelsen måste hjelpa sig sjelf så godt hon kan. I stället alt harmas deröfver, synes mig R.
Vid sådant förhållande och då R. o. Ad:s vid sista riksdag fattade beslut, att capitationsafgiften fortfarande skulle utgå till och med det år, den derpå följande riksdagen komme att slutas, ej allenast afsåg att åt Riddarhuscassan bereda en sådan capitalförstärkning, att denna cassa skulle för framtiden kunna bestrida alla utgifter för Riddarhusets underhåll, utan jemväl syntes förutsätta, att då nästa lagtima riksmöte icke borde inträffa förr än år 1845 och således sannolikt icke komme att slutas förr än år 1S46, capitationsafgiften borde intill sistnämnde års slut fortfara, har Direct. på dessa m. fl. anförda skäl hemställt, att capitationsafgiften må fortfarande utgå äfven för åren 1845 och 1846. Jemte det Utsk. får anmäla, att Utsk., vid granskning af re - 38 Den 5 October. parationsfondens förvaltning och räkenskaper för arén 1839 —1941 icke funnit något att anmärka, har Utsk. skolat yttra, att Utsk., lika med Direct., inser angelägenheten deraf, att en fond för Riddarhusets underhåll varder samlad till det belopp, att Riddarliuscassan ej må, vid större reparationer, allt för kännbart anlitas; och som i öfrigt förlängning af tiden för den ifrågavar. afgiftens fortfarande intill dess fonden uppnått en mot behof och ändamål svarande förstärkning, i Utsk:s tanka är en vida riktigare och med mindre obehag förknippad åtgärd, än om afgiften, en gång afskaffad, skulle efter någon tid åter införas; alltså har Utsk. för sin del ansett sig böra vördsamt tillstyrka: att Riddarhuscapitations-afgiften må, intill slutet af det år, dä nästa riksdag upphör, fortfarande utgöras med 1 r:dr b:co af hvarje mantalsskrifven adlig mansperson, som betalar bevillning för lön eller förmögenhet; i hvilket afseende R. o. Ad. lärer hos K. M. i und. anhålla, att R. o.
Och nu, när den stora folkvandringen inträdt, sedan svearne börjat rycka mot söder, fick Halfdan annat att skaffa än att följa Tor på utfärder mot jättarne. Den första mot söder trängande folkböljan satte en andra i rörelse, och den andra en tredje och så vidare, så att bölja efter bölja svallade mot Aurvangalandet, människoslägtets urhem, där SköldBorgar så länge och lyckligt varit folkets lagstiftare och domare. På Aurvangalandets gräns stodo nu hårda strider, i hvilka Halfdan och Hamal utförde många bragder. Men den gamle Sköld-Borgar såg, att motstånd i längden vore gagnlöst, så länge fimbulvinterns makter rasade bakom de nordligare stammarne och nödgade dem att tränga på. De hade ju att välja detta eller hungersdöden. Och enär alla dessa stammar voro fränder och ledde sin härkomst från Aurvangalandet, ville Sköld-Borgar icke se dem förstöra hvarandra i brödrafäjd. Fördenskull beslöt han med sitt folk tåga söderut, äfven han. Så skedde, och många stammar förenade sig under honom, för att å andra sidan det nordiska hafvet vinna land och bosätta sig. Skepp byggdes och förde dem öfver hafvet. Halfdan vardt alla dessa stammars anförare; deras höfdingar lyfte honom på sköld och kårade honom till konung. Ingenting mäktade motstå dem. De lade under sig söder om hafvet vidsträckta land, där segelbara floder söka sig väg mellan djupa löfskogar och saftiga betesfält. De vunno och delade mellan sig ett rike, som i väster hade till gräns den väldiga flod, som heter Ren, i söder det skogshöljda högland, som ligger i skuggan af de högsta bärgen i Midgard, men i öster sträckte sig långt in i ett omätligt slättland med många älfvar, som bilda vägar ned mot ett sydligt haf (Svarta Hafvet).
Deremot hafva andra yrkat, att då det ej är hindradt genom Constitutionen, att gifva Stats Rådets närvarande Ledamöter ett dylikt updrag, kan den åsyftade förbättringen vinnas, utan ökadt antal af dem och deraf följande kostnad för Staten. De flesta synas sammanstämma om inrättningen af en Krigs Minister; men att den Collegiala formen och ansvarigheten, som säkrast skyddar den enskildtes rätt, bibehålles för alla andra Ärenders behandling samt att Ecclesiastique Departementet altid må förvaltas af en egen Chef. I ett sådant sakens skick hemställer jag hvad svar Utskottet kan afgifva på den erhållna Remissen. Rent tilleller afstvrkande vore väl det rättaste, men då meningarne äro så olika och svårligen lära kunna derom förenas, ville jag föreslå en tredje utväg; den nemligen att Utskottet svarar, sig hvarken hafva å den ena sidan funnit sådana betänkligheter, som fordra afstyrkande af Konungens Proposition, eller å den andra sådane olägenheter och hinder, som kräfva dess antagande förr än en hvilotid gifvit rådrum att bepröfva nyttan och nödvändigheten af en dylik anstalt. Imedlertid ville ConstitutionsUtskottet inskränka sig blott till det yttrande, att, med bibehållande af Stats-Rådets närvarande antal, Grundlagen ej hindra någon fördelning dem imellan af Allmänna Ärendernas förvaltning; aldraminst att lemna Allmänna inseendet öfver Krigs-Ärender åt en enda person, då RegeringsFormens föreskrift i 15 § att Commandomål må Konungen afgöra i närvaro af den Embetsman, åt hvilken Konungen allmän befattning dermed updragit gifver så mycket mera grund för Utskottets framställning om Konungens rätt att genast vidtaga en sådan författning.
Bonde-ståndets beslut. 28 Bevillnings-Utskotlets Memorial, IS:o 23. Tvål. Tågverke. För artikeln tvål hade Utskottet föreslagit förändrad redaktion, nemligen till »parfymarad» och »andra slag», äfvensom att införselstullen å den förra rubriken skulle nedsättas från 16 till 12 sk. skålpundet, hvilket förslag Borgare-ståndet %oAkänt, men de öfriga Stånden, under vidblifvande af gällande taxa, ogillat. Då emedlertid äfven den föreslagna förändrade redaktionen är af beskaffenhet att inverka på tullafgifternas belopp, måste, derest B or g are-st ände t icke vill frånträda sitt beslut och instämma i de öfriga Ståndens, följande omröstning anställas: 293:o. Den, som, i öfverenstämmelse med tre Stånds beslut, anser artikeln tvål böra bibehållas vid nu gällande indelning och tullafgifter, nemligen »parfymerad och savonotter» med 16 sk. införselstull och »sämre slag» med 3 sk. införselstull per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej: vinner nej, kommer tvål att indelas i »parfymerad» med 12 sk. och »andra slag» med 3 sk. införselstull skålpundet. Bonde-ståndet har bifallit Utskottets förslag, att å nytt tågverke nedsätta införselstullen till 30 sk. lispundet, hvaremot Ridder skåpet och Adeln och Preste-ståndet bibehållit nu gällande införselstull 36 sk. samt B or g are-ståndet åter nedsatt denna tull till 24 sk. lispundet. Utskottet inbjuder Ridderskapet och Adeln, Presteoch B or g are-st änden att frånträda sina skiljaktiga beslut och, lika med Bonde-ståndet, antaga Utskottets förslag; och får Utskottet, för den händelse att inbjudningen icke bifalles, till omröstning föreslå följande propositioner: aj om kontrapropositionen: 294:o.
Deröfver Adelns Beslut, ix s 159, PresteStåndets, IX s 160, BorgareStåndets, IX s 161, BondeStåndets, ix s i63. Ytterligare PresteS tåndets, ix s 171 och BondeStåndets, IX s 175. Utskottets Memorial, jemte uppgift på, de af Ständerne godkände ändringsförslag, III s 83 — 98, öfverlemnadt till Exped. Utskottet att derom uppsätta underdånig Skrifvelse, af BorgareStåndet, IX S247, gill. af BondeStåndet, IX s 249, öfverlemnadt till Exped. Utskottet af PresteStåndet, IX s 255.. Underd. Skrifvelse, X 1, s I41* RiksdagsBeslutet, §. 4* 236 Regeringsformen, med förslag till ny redaction af §. i; Constit. Utskottets Memorial, lil s 173 — 176, gill. af PresteStåndet, IX s 4°7> afBondeStåndet, IX s 4J6, af BorgareStåndet, tx s 424* —- med förslag till tillägg i 56 §. af; Constit. Utskottets Memorial, III s 220 — 225, gill. af PresteSlåndet, IX 3. s 174» af BorgareStåndet, IX 3. Ytterligare Utlåtande, III s 243, 244» gill. af BondeStåndet, IX 3. s 4IO> af Adeln, IX 3. s af PresteStåndet, IX 3. s 422, af BorgareStåndet, IX 3. s 425. — om ändring af sista puncten i 60 §. af; Constit.
Den minsta eller 20 kannors pannans upphettuingsyta är i det närmaste 6, och den största eller 63 kannors pannans 12,88 qvadratfot. Uti den i § 10 uppställda progression blir då 6 qvadratfot den mot ett egendomsvärde af 1000 r.dr svarande upphettningsytan, hvilken sedan för hvarje 1000 r:dr ökas med ungefär 27 qvadrat decimaltum. Denna tillökning kan utan stort fel minskas till 25 qvadrat decimaltum, hvarigenom den största upphettningsytan, som skulle tillkomma ett taxeringsvärde öfver 26,000 r:dr, blefve 12,SO i stället för 12,88 qvadratfot. Skillnaden 38 qvadrat decimaltum är obetydlig. På grund 20 Bil. A7: o 5 till Bev. Utsh. Skrifvelse, N:o 6. af hvad jag förut anfört, anser jag skatten i denna klass böra bestämmas, i likhet med afgiften i 3:dje klassen, till 2 sk. 8 r:st. för hvarje kanna tillverkadt bränvin, eller ock i denna sistnämnde klass nedsättas till lika belopp, som i den 2:dra klassen, eller 2 sk. för kannan. Hvarje qvadratfot yta kan i månaden afverka 131 kannor bränvin, inom denna klass, och följaktligen de mot 1000 r:dr svarande qvadratfot 786 kannor, för hvilka skatten, om den högre afgiften 2 sk. 8 r:st. för kannan antages, kommer att utgöra 43 r:dr 32 sk., hvilken summa sedan, för hvarje 1000 r:dr taxeringsvärde, ökas med 1 r:dr 39 sk. 4 r:st.; hvarigenom en jordegendom, hvars värde öfverstiger 26,000 r:dr, kommer att skatta 90 r:dr 46 sk. 8 r:st i månaden. Om upphettningsytan
Maj:t redan förut i afseende på andra dylika bidrag anlydt, tillgångar må kunna utfinnas för meddelandet af såväl förrberörde för Wexiö domkyrkas utvidgande sökta lån på dervid af Kongl. Majlis Befallningshafvande och Biskopen uppgifna vilkor, som det amorteringslån, direktionen för institutum clinicum och länslazarettet, kurhuset samt barnbördshuset i Lund begärt, under de vilkor direktionen i sådant afseende uppgifvit. nionde Ittufvud-titclii, innefattande Pensionsoch Indragnings-Staterna. För de förra eller Pensions-staterna upptages uti nu gällande riks-slat: utgå i tre delar med 25,000 R:dr den 1 Juni åren 1848, 1849 och 1850, mot förbindelse för direktionen öfver nämnde sjukvårdsinrättningar, alt å ka Penuing Transport R:dr 120,300: Bi/l. lill R St. Transport R:dr 120,300: Indelda räntor, kronovärdi 3,890: 27. 7, men beräknade efter förslagsmarkegung till , 24,992: 32. — Indeld span må 1, 884 tunnor 16 kappar, å 6 R:dr tunnan 5,307:- — Summa R:dr 150,599:32.— Kongl. Maj:t, som uti särskild proposition af denna dag föreslår Rikets
Stael von Holstein i begäran om återremiss. Frih. Cederström, Rudolf: Lika med Hr Fåhraeus yrkar jag bifall till Otslcns förslag. Jag kan ingalunda finna någon rättvisa i den af några talare föreslagna åtgärd, att brefbäringsskyldigheten skall från de hemman, som nu hafva detta besvär sig ålagdt, öfverflyttas på de derifrån befriade, så att denna börda skulle af dem gemensamt delss. Man skulle således genom en dylik åtgärd icke fästa något afseende på den under seklers lopp säterier och andra hemman tillförsäkrade frihet från detta onus. Denna frihet bar Gr. Frölich förklarat vara orättvis. Dermed må vara huru som helst. Den har dock under seklers lopp blifvit af statsmakterne erkänd, och följden deraf har äfven varit, att vid köp eller vid arfskiften, då ett säteri och ett kronoeller skattehemman skolat fördelas emellan 2:ne lika berättigada arftagare, har säteriet beräknats tili högre värde än det andra hemmanet, just i följd af säteriernas nuv:de lagliga friheter. Kan det väl under sådana förhållanden vara rätt att stifta en lag, som utstryker alla eller några af dessa rättigheter, utan alt säleriernes innehafvare finge njuta någon ersättning derför? Jag kan icke inse rättvisan häri. Gr. Frölich har ansett att man borde ordna förhållandet på ett annat sätt än det nuv:de. Det må vara; men icke bör det ske på det sätt motionären föreslagit. R. o. Ad. bör ihågkomma, att vi vid detta tillfälle icke så mycket förfäkta egna rättigheter, utan fastmera de många ofrälse och tilläfventyrs orepresenterade medborgares, som förvärfvat sig säterier under förutsättning, att de säterierne förunnade rättigheter skola fortfarande blifva oqvalda. Jag anhåller således i likhet med Hr F’åhr£eus om bifall till Betänk. och anser, i det hänseende nyss blifvit vidrördt, R. o. Ad. genom vidtagande af denna åtgärd, utöfva en ridderlig pligt, hvartill vi äro af vårt eget medvetande upmanade. Frih. Stael von Holstein:
Betan kan den, .Nio i$o6. 469 N:o 406. tillåtande, i fråga om att uppbörden af åtskilige förvaltande Verks inkomster böra af StatsVerket Öfvertagas, emot erläggande till samma Verk af bestämda års-anslag; rn. m. (I-A.) Sedan H. Stir vid 182^ års Riksdag, i sammanhang med fiagan om Rikshufvudbokens upprättande, oell med åsyftning till en större fullständighet i Riksbokslutet, uti underd. skrifvelse af den 23 October 1823 anhållit, att en förähdrad reglering i vissa delar af Uppbördsoch RedogörelseVerket måtte blifva sålunda vidtagen: 1:0 Att, med undantag af de Bevillnings-medel som, efter R. St:rs vidtagne eller vidtagande beslut, skola inflyta till RigsGontoiret, all Kronouppbörd, Skatt oell Afgift, under hvad namn det varu må, borde till vinnande af enhet i förvaltnings-systeånet, samt ordning och enkelhet i räkenskaperne, ingå till StatsVerkets Cassör, för att sedan, med bibehållande af benämningen och till bestämda belopp disponeras af K. M:ts och Rikets StatsContoir, dels till StatsVerkets direeta utgifter, och dels till de förvaltande Verkens förmån, sådan den dem hittills tillgodokommit, hvilket allt skulle i Riksliufvudboken upptagas och redovisas, och hvarigenom dispositionsoch granskningssättet öfver alla dessa medel, hvilket på K. Mit och R. Stir ankommer, icke rubbas, 5 B. 32 470 S t a ts-U t s k o 11 e t s 2:0 AU alla Kronans intrader, med undantag endast af elfective rnilitiac-indelningshafvares löner, må uppbäras öcli redovisas af uppbördsman, hvilka hafva, executif rättighet, samt de till Rähterierne influtpe contante medel genast Iefvereras till K; StatsCoötöirets disposition, börande Regemeutsskrifvafe likväl äfven' till K.
Ständer vid sistlidne Riksdag insett nödvändigheten deraf, att dessa Embetsmäns lönevillkor borde förbättras, och jemväl ingått derom uti författning; men uiom det anslaget föga kunnat bidraga till ändamålet, så har BevillningsFörordningen, i märklig måtto, återtagit denna tillgång, och så starkt hemsökt Embets och TjenstemannaCorpsen, att den blott i Hufvudstaden, enligt Allmänheten communicerad uträkning, efter 2. Art. af BevillningsFörordningen, betalar en tredjedel mot hvad som erlägges af alla Hus och fastigheter samt all Handels-, Fabriksoch Borgerlig rörelse i hela Stockholm, och enär de hushyror beräknas, som utgöras af Embetsmanna classen , tror jag mig ej begå något misstag uti den uppgift, att denne Class ensamt bestrider Hufvudstadens en. skildta Krono-utlagor. Det ar ej nog härmed, ty alla möjliga anledningar hafva blifvit använde för att försvaga Embetsmäns bergning: Sedan de måst oftast ådraga sig skuld för Fullmagts-lösen, Den 19 April. 495 hafva de sex månader och derutöfver fått bestrida Tjensten utan lön: Enär år och aftagen helsa gjort dem oförmögna att längre fortfara, . äro de belastade med ett kostbart afsked, utan att vara påtänkte af Staten med någon be| löning för sin använda tid; skulle åter en pension af lönen vara att påräkna, så är den ej bestämd förr än 70 år äro fyllda: En sådan Författning har således tvungit honom att vid aftagande krafter framträla sitt obehagliga lif till grafven , och lemnar sällan något ! mellanrum till hvila och lugn, och för att njuta några lediga månader, afkantar afskedskostnaden ungefärligen honom g af årets tillgångar, hvilken utgift åter tvingar honom att med darrande steg besöka ett Embetsrum, hvarest den j värdige mannen , som förut med så mycken nit osh skicklighet beklädt sitt ställe, måste se 1 sitt genom aftagna förmögenheter lidande lif i än mera försvåras, genom medvetenheten att sakna förmåga att vara gagnelig.