Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som vid bränvinstillverkning från mätning till beskattning undansnillar något af det bränvin, som tillverkas, eller för sådant ändamål begagnar tillverkningsredskap eller sprithållare med dold öppning eller afledning, hvarigenom bränvin kan lönligen uttagas, eller på något annat sätt försnillar den afgift, som för tillverkningen erläggas bör, eller bryter försegling eller öppnar eller borttager lås, som Kontrollör åsatt till förekommande af det tillverkade bränvinets lönliga uttagande, straffes med böter från och med 450 till och med 1,500 R:dr eller fängelse med arbete från och med 2 till och med 6 månader efter brottets beskaffenhet, gälde den tillverkningsafgift, som för det undansnillade bränvinet sig belöper, och bafve förbrutit redskapen, det i bränneriet samt dertill hörande förvaringsrum vid beslagstillfället befintliga bränvin och de kärl, hvari det förvaras. § 44. Till redskap, som enligt § 42 eller 43 är förbruten, räknas hvarje i bränneri för kokning, mäskberedning, jäsning och bränning inrättad redskap, äfvensom sprithållare. § 45. Om den, som tillverkar bränvin, dervid under en termin öfverskrider den största tillverkning § 22 medgifver; håfve han förbrutit det öfverskjutande beloppet, 12 Bil. lill Bevillningsm. fl. Utskotts Betänkande N:o 4. erlägge derför afgift enligt § 19, förhöjd med en fjerdedel, och bote första gången ett med den förhöjda afgiften lika belopp, andra gången afgiftens dubbla belopp, samt derefter vid hvarje ny sådan öfverträdelse fyra gånger afgiften. § 46.
Stackars kräk, han ligger fullständigt i händerna på sin hushållerska, som tyranniserar honom, som vårdslösar honom, som icke begriper meningen med de olika paren tofflor, som icke känner till hans små oskyldiga vanor, som grälar och nog skall tvinga honom att gifta sig med henne, medan hon själf har köket fullt af karlar — fy, tusan! » Doktorn lät nästan ursinnig, då han på nytt slog handen i bordet och skrek: » Nej, tala inte med mig om giftermål! » Thore Blanche. » Belle set i Soeur » har tillerkänts julklappsbasaren. De priflesta insända röster ha korat henne. Den lyckliga innehafvarinnan af signaturen torde därför gifva sig till känna för redaktionen, då priset omedelbart skall öf versändas. Från Iduns läsekrets. De u n g a s sällskapslif. Tillåt mig — en röst bland många — att uttala ett hjärtligt tack till förf. af uppsatsen » Grön kurtis » i Idun n:r 2, ett tack för det han velat o c h vågat bryta en lans för en sak, som är så ömtå- lig o c h ser så hopplös ut. Men när nu isen en gäng är bruten, kan jag ej motstå begäret att tillfoga ett ord för att få utdraga en något skarpare konsekvens. Mycket plågar det mig att efter en middag, då bourgognen och champagnen tändt eld i blickarne och bredt flammor öfver ansiktena, då djärfva skämt vågas o c h lätta ord hviskas, se de små föras in från sin lugna, svala barnkammare för att, utklädda som små dockor, gå från knä till knä, smekas af varma, fuktiga händer o c h kyssas af heta läppar. Skall man sen taga hänsyn till magen, så är väl glacen, konfekten och portvinet för dem just det olämpligaste af hela middagen. Bättre tyckes mig då att låta dem vara med vid emottagandet af gästerna o c h höra värdfolkets artiga välkomsthälsning vid det första glaset. Sen har deras fantasi en rik värld att syssla med därinne hos sköterskan.
Mnj.t bifallna, anhållan om förmedling i den af verket utgående kopparränta ifrån livart tionde skeppund, på sätt genom Kongl, resolutionen den 5 Mars 1805 blifvit bestämdt, till livart trettionde skeppund af tillverkningen, dels ock med anledning af vid 1840 och 1841 årens riksdag gjorda framställningar om befrielse för vissa socknar inom Stora Kopparbergs län från åliggandet att till Stora Kopparbergs bergslag in natura leverera hemmansränteoch qvarn tulls-kol en, Rikets då församlade Ständer, som, efter närmare utredning af förhållandet, för deras del funnit, att mantalseller qvarntulls-kolen, hvilka ursprungligen utgjort en, efter gångbart pris, till persedel förvandlad mantalspenningecller så kallad qvarntulls-afgift för hvarje mantalsskrifven person, som bland den skyldige allmogen i vissa fögderier af berörde län skulle af bergslaget, vid skeende liqvidation, kontant godtgöras den prsestations-skyldige till kolens fulla värde efter markegång, dock så, att från sagde värde afdroges beloppet af nämnde allmoges mantalspenningar, för hvilkas inbetalning till statsverket bergslaget hade gemensam ansvarighet, och att hemnians-ränte-kolen, hvilka utgjordes af skatteallmogen i Kopparbergs, en del af Neder-Siljans, Säthers och Näs fögderier, motsvarade den i andra orter utgående hemmansränte-spanraålen och erladcs i öfverensstämmelse med den disposition af kolen, som utaf länsstyrelsen årligen upprättades, med bestämmande dervid, till hvilka hyttor kolen från vissa distrikt borde levereras, äfven mot gemensam ansvarighet af bergslaget för erläggandet af kolens värde efter stadgade grunder, uti skrifvelse den 8 Maj 1841, begärt, det undersökning måtte i behörig ordning anställas till utrönande af så väl beskaffenheten utaf de privilegier, å hvilka bergslagets rättighet till kolräntans utfordrande in natura sig grundar, som ock beloppet af den kolqvanlitet, hvilken, med afseende å grufvans nuvarande tillstånd, kunde anses erforderlig för koppartillverkningens bestånd och fortfarande bedrifvande, äfvensom att, derest bergslagets privilegier icke deremot lade hinder i vägen, den beliölliga kolqvantiteten måtte, till utgörande på hittills föreskrifvet sätt, fördelas mellan de närmast belägne socknarne, hvarest tillgång å till kolning passande skog funnes, samt allmogen i de socknar, hvarifrån räntorne i kol nu utgjordes, förklaras berättigade alt erlägga manlalspenningarne och hemmansräntan i öfverensstämmelse med de för dessa skatters utgörande i allmänhet stadgade grunder, eller de förre i kontant till deras för orten bestämda belopp, och de sednare efter länets markegångspris;
För min del tycker jag det vara en afgjord sak, att då bevillning vid förra Riksdagen efter votering i förstärkt StatsUtsk. nedsattea till proc., och BevillmsUtsk. sedan i Bevilln:sFörordn:n gjorde de förändringar som deraf blefvo en följd, så är det ett förbiseende af detta Utsk., hvari rättelse bordt äga rinn, likasom i 7 § om Ecclesiae patronis. Mig synes alltså att hvad Gr. af Ugglas och Hr von Troil, Emil, anfört, tydligen ådagalagt det orimliga deruti att, när här står: »Som lån»tagaren likväl endast förskottsvis erlägger denna bevillning», det sedan stadgas att han skall betala 5 proc. i afdrag derför. Jag instämmer med dessa Hrr att §:n måste så förändras, att proc:n ncdsättes till 2\. Hvad åter angår yrkandet att utesluta detta inom. af § 33, så skulle jag icke hafva något deremot, men jag tror att, då motion icke blifvit derom väckt, det blir svårt för R. o. Ad. att derom besluta. Hr von Troil, Emil: Jag skulle tro att motion blifvit väckt om uphörande af bevillnings afdraget utaf Hr Henström. Jag kan åtminstone icke fatta annat af reciten till ifrågavande §. Hvad för öfrigt är af Hr Printzensköld anmärkt, att It. St:r skulle äga uteslutande rätt att bestämma bevillnings-afdragets belopp, så får jag fästa upmärksamheten derpå, att lt. St:r visserligen äga rätt att bestämma beskattningen till Staten under form af bevillning, men att detta afdrag icke är någon bevillning som ingår till Svenska Statsverket, utan det är grundadt på en öfverenskommelse mellan enskilda personer, och stadgandet derom är fullkomligt af civil-Iags natur. Att emellertid detta afdrag så länge ägt rum, kan icke nekas, och måste beklagas, men jag tror att, då man finner något oriktigt, bör det rättas såvida sig göra låter. Såsom tillägg till den propos. jag förut begärt af Hr Gr. o.
Constilutions-Utskottet får alltså vördsamligen hemställa, att RiksStånden måtte, i delta grannlaga ärende foga sig, icke efter Utskottet, 4 ConstitutionrUtskottets Memorial N:o men efter den både Ständerne och Utskottet öfverordnade Grundlagen, som vill enligt ordalydelsen i hvarje serskildt fall tillämpas, och med hvars bokstaf i 56 och 8r §§. Regerings-Formen samt 29 $. Riksdagsordningen Ståndens yttrade meningar ej slå att sammanjemka. Huru helst Riks-Stånden må härmed vidare förfara, anser likväl Constitutious-Utskottet dess förslag, såsom lemnadt utan egentlig anmärkning och icke nu medgifvande definitivt beslut, hvila lill afgörande med Ja och Nej vid nästa Riksdag. Enär för öfrigt Presteoch Bonde-Stånden icke anmärkt något vid de speciela förslagen under Litteris A och B samt Ridd. och Adelns och Borgare-Ståndets i detta hänseende gjorda anmärkningar icke rigtats mot innehållet eller redactionen af dessa förslag, utan blott grundas på förutsättningen af Juryns fortfarande, finner Constitutions-Utskottet något dess serskilda yttrande icke vara af återremisserna i denna del påkalladt. Stockholm d. i5 Nov. i834. Reservationer: af Domprosten Holmström: ”1 den form-fråga, som utgjort första föremålet för Constitutions-Ulskottets öfverläggningar, i anledning af resp. Riks-Slåndens återremisser af Betänkandet N:o 4o, nemligen huruvida ConstitutionsUtskottet egde grundlagsenlig rätt att till jemkning upptaga sådana för Ståndens gemensamma tankar förklarade anmärkningar, hvilka yrkat ett söndrande, eller blott partielt antagande af ett, såsom ett odelbart helt, af Utskottet framlagdt förslag, har jag varit af en från majoriteten skiljaktig mening.
Nådiga skrifvelse* angående myntvärdets uprättliållande, äfven måtte till Statsoch BancoUtskotten förvisas* Bifölls* Å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch EkonomiUlskottets den 28 sistlidne Januarii under N.'o 47 afgifne, och den 6 dennes e. m. på bordet lögde, Utlåtande, i an - Den 19 Februarii e. m. ledning af väckt fråga om nya E vangel iiBoks-förslagets antagande, samt om fri tryckning af de vid berörde förslag fogade Böner. Herr Hjerta, Gustaf: Jag har begärt ordet endast i afseende på sista delen af Utlåtandet, för att låta allmänheten veta på ett mera utredt och tydligt sätt, än Utskottet framställt, hvad som fordras för att låta trycka de ifrågavarande Bönerna. Dertill behöfves blott att i Ecclesiastik-Expeditionen tages afskrift af dem, hvarefter hvarje Boktryckare, oaktadt den dom, som fallit i enskilt mål, kan såsom offentlig handling dem till trycket befordra. Detta har jag ansett mig böra yttra, på det allmänheten ej i så konstiga ord, som Utskottet nyttjat, må få veta förhållandet. För öfrigt anhåller jag om bifall å Utlåtandet. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken gjorde proposition till bifall af EkonomiUtskottets förevarande Utlåtande, hvilken proposition med Jabesvarades. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 29 sistlidne Januarii under N:o 54aflålne, och den i4 dennes på bordet lagde, Memorial, angående beräkningen af StatsVerkets inkomster. Friherre Anckar swärd. Carl Henrik, anhöll, att detta Memorial matte ytterligare få hvila på bordet. i3 H. i3 ig4 Den 19 Februarii e. m. Härmed förenade sig Herr Hjerta> Gustafj och Herr Rothlieb., Axel. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskallien förklarade, att då Statsutskottets berörde Memorial blifvit af flere Ledamöter ytterligare hegardt hvilande på bordet, kunde sådant enligt 49 §•
C. F. Ridderstad, den begåfvade skalden och publicisten, bekant äfven som ifrig samlare af alla slags » historiska dokument ». Ridderstad ledde samtalet på tilldragelserna 1864, och yttrade i en oförmodad vändning: » Jag skall säga, att jag har reda på rätt mycket som rör eder sändning till Köpenhamn. Ni kan derför gerna berätta, huru dermed förhåller sig ». Jag svarade genast: » Alltför gerna! Om ni först säger mig, hvad ni anser eder veta, så skall jag säga, hvad deraf är sant eller icke ». Men på det örat ville Ridderstad ingalunda höra. Han endast upprepade hemlighetsfullt, nästan hotfullt: » jag vet mycket, jag! » Och som jag ingen lust hade att låta skrämma mig till förtroenden, af-bröts samtalet. Skulle möjligen Ridderstad trott sig veta, att unionsförslagen 1864 sattes i scen genom trådar, som mellan kulisserna höllos i grefve Henning Hamiltons hand? Och skulle möjligtvis Anti-Marcellus fått del af någon anteckning bland Ridderstads efterlemnade papper, något out-gifvet ark af hans » Regnbågen »? Jag har anledning förmoda, att det i de sist tryckta, men af Ridderstad sjelf makulerade arken af » Regnbågen » förekom någonting rörande min » sändning » till Köpenhamn. Jag har ock påvederbörligt håll sökt få tillgång till dessa ark, men misslyckats. Kanske har Anti-Marcellus varit lyckosammare, hvilket dock ej varit alldeles lyckosamt för honom sjelf. Kanske har en förvexling egt rum mellan grefvarne Henning Ludvig Hugo Hamilton och Gustaf Axel Knut Hamilton, den senare professor i Lund, och utgifvare af » Nordisk tidskrift för politik, ekonomi och litteratur », åren 1866 — 1870 skandinavismens hufvudorgan i Sverige. Professor Hamilton stod i mycket nära personlig beröring med skandina-verae i Köpenhamn. I 1864 års unionsplaner egde han dock ingen ael. Men jag lemnar nu detta. Må det först och främst tillåtas mig i några drag teckna bilden af en man, som eger den vigtigaste andel i de till-skyndelser och tilldragelser, som skola upprullas i det följande.
Om iällorne till Sveriges vanmakt, utgifven af Rydelius på i/GoUälet. Deruti bevisas, att samma år, som ProductPiacatet sattes i verkställighet, började jernprisen att falla, och att de inom 3 år efter utfärdandet af den skärpta förklaringen öfver nämnde Placat, redan hade fallit öfver 16 procent. Herr Manner7i erla, Ulric Emanuel: Långt ifrån att instämma med Herr Lefrén att Utskottets Betänkande är byggdt på lösliga grunder; tror jag det vara framstäildt på goda skäl, och de enda, hvilka böra vara gällarrde för hvarje Stat, »om önskar att hafva en förmånlig handel. En grundval till frihet i handeln är väl redan lagd; genom den af Riksens Ständer antagna Tullbevillningen, men jag tror likväl, att, hvad detta Betänkande särskildt innehåller, bör frambäras såsom en Riksens Ständers önskan, fullkomligt värdig tidens anda, som insett skadligheten af det gamla Prohibitiv-systemet. Dess skadlighet är genom erfarenheten så besannad att, hvad man till dess loford nu derom säger, kommer för sentf Den 2 5 Octo ber e. nt. Jag tror att tidselementerne äro för fasta i detta hänseende och hafva för mycket utvecklat sig, att något hinder, som man vill lägga i vägen, förmår återhålla deras framgående. En hvar torde minnas följderna af de många förbud, som inom vårt land ägt rum emot caffe, emot vissa kläders nyttjande m, rn. hvilka alltid varit skad. lige för allmänna industrien och endast gagnat dem, som ej fruktat att för egen vinning sätta sig öfver Lagarne, Jag anhåller således om proposition till bifall å Betänkandet. a Herr Lefren', Den siste Talaren har sagt att frihet i handeln redan vore stadgad, genom Riksens Ständers beslut, i anledning af BevillningsUtskottets Betänkande, rörande Tullen.
Nej; vinner nej, lomma 1,a 00,000 R dr B Co TransportSedlar att, fördelade pä fem är > tilläggas förnämnde tillgängar för nya fastighetslcn; och de län, hvilka af denna samfälda tillgäng utgå, icke beviljas uppå andra vilkor, hvad Ränteoch Capital-betalning beträffar, än att 2 Procent af det uti Sedlar utgifne Länets primitiva belopp ärligen lill Banquen erläggas uti Svenskt Silfvermynt, Riksdaler för Riksdaler,eller uti deremot svarande lodtal myntbart Silfver, pä sätt att genom ett dylikt, under 33iulels är fortsatt ärligt inlemnande af Silfver uti Banquen lånebeloppen anses till fullo liqviderade. Samtlige RiksStåndens beslut, till god., kännande af Tjugondefemte Puncten, äro ined hvarandra instämmande; likasom och de som röra 2 6:te Punctens väsendtliga innnehåll ; fastän det Högvördiga PresteStåndet ansett ett tillägg deni. ti nöcligt för ett mera bestämdt uttryckande deraf, att egare af Alunverk må kunna erhålla lån af det till Manufactur Disconten anslagne Creditiv, t mån af deras tillverkning; och då genom ett dylikt tillägg endast åstadkammes ett förtydligadt bestämmande, och ett uttryckligare tillkännagifvande af det, som Utskotten alltid ansett deras tillstyrkande i denna del innefatta; hemställa Utskotten att den af Högvördiga PresteStåndet an. lagrie förändrade redacfionen äfven måtte blifva af de öfrige Respective Stånden godkänd; så lydande: Egare af Alunverk mä, i män af deras tillverkning, äfven kunna erhålla län af det till 54 Banco-TJtskoitets Betänk anden.
Riksdagsordningen, ofördröjligen inkomma med fullständig redaction af de uti samtlige RiksStånden gillade Grundlagsändringsförslag, på det underdånig Skrifvelse derom till Kongl. Maj:t måtte skyndsammeligen kunna expedieras; så begärde Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob _, och Herr Rosenqvist ^ Fredrik Leonhardj att denna fråga måtte ytterligare få hvila på bordet. I anledning hvaraf Hans Ecccellence Herr Grefven och Landt Mar skalk en förklarade, att, sådant, enligt 49 §• Riksdagsordningen, icke kunde förvägras. Till pröfning företogs Statssamt Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskottens den 25 sistlidne Maji under N:o 34 afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition i afseende på Ekeskogarne Den i5 Junii e. m. >79 i Riket, jemte flere i detta ämne väckte enskilte motioner. Herr Hjertaj Gustaf: Jag anhåller, att få vid Utskottens Utlåtande göra några anmärkningar. Utskotten hafva tillstyrkt: "att med "bifall till det af Kongl. Maj:t Nådigst fram"lagde förslag, 25,ooo Tunnland tjenlig jord, "hälst uti de sydliga delarne af Riket belägen, må för framtiden afses, att, i mån "af behof, för Ekeskogsplantering användas, "i öfverensstämmelse med redan föreslagne "grunder, samt under förbehåll, att inga "andra lägenheter härtill användas, än så-’ "dane, som äro belägne vid eller nära in"till öppen farled, till undvikande af ali"mogens betungande med besvärliga landt"transporter. ” Jag anser detta tillstyrkande ej vara tjenligt. Genom ett sådant beslut skulle vi vid denna Riksdag binda händerna på efterkommande Ständer. De kunna sedermera, efter detta beviljande, icke gå tillbaka, om de efter t. ex. 20 år skulle finna, att Ekeplantering icke tjenar till någonting ting.
Utsk:ts hemställanden och förslag biföllos. Brelkuverter. Frih. Cederström, Budolf: Ämnet kan synas något obetydligt, men det har likväl gifvit anledning till diskussion H. IV. 35 546 Den 28 Maj f. m. älven inom de andra Stånden. Det är här fråga om en fabrikation, hvartill råämdet finnes i Sverige och der tillverkas inom många fattiga familjer till mycken godhet. Under de sednare åren har jemväl en fabrik uppstått i Norrköping för tillverkning af brelkuverter, och det är sålunda en näringsgren, som är i uppblomstring. Under sådana förhållanden kan jag icke finna lämpligt att, såsom Utsk:t föreslagit, nedsätta tullen på brefkuverter. Det är sannt, alt Utsk:t föreslagit den till 20 öre, under det högsla tullen pä papper utgör 18 öre pr skalp. För införsel af brelkuverter erlägges för närvide dock en tull af 40 öre skålpundet; och anhåller jag, att R. o. Ad., med afslag å denna punkt, ville bibehålla den lör närv:de utgående tullsats. Hr von Kraemer, Anders Robért: [nom Utsk:t har det talats åtskilligt om denna artikel, hvarför jag anser mig böra lemna några upplysningar derom. Denna artikel är uti tulltaxan icke försedd med någon egen rubrik, utan, när den under de sednare åren förekommit till tullbehandling, har man blifvit nödsakad att hänföra den till rubriken »papper och pappersarbeten.» Som den likväl utgör en alltför , enkel tillverkning för att billigtvis draga den höga tull, som är åsatt sistnämnde rubrik, har man varit betänkt på att uppföra den under egen rubrik samt belägga den med en lagom hög tulk 1 Utsk:ts motivering af denna punkt står, att högsta tullen på papper utgör 18 öré, under det att tullen å brefkuverter uppgår till 20 öre.
Theaterns och Hof-Capellets Pensionscassor, som för representationer i landsorterne erläggas; Lades till handlingarne; N:o io5, i anledning af väckt motion, om åtskilliga förändringar och rättelser i afseende å allmänna undervisnings-väsenuet m. m.; N:o iof), i anledning af väckt fråga, om upphäfvande af allt tvång i afseende på skyldigheten att till vissa Bruk försälja eller leverera kol; N:o 109, i anledning af väckt motion, om inrättande af en Apologistskola i Borås; och N:o 110, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande j$:o J)ih, till R. S, Trot. «S34 9 Samt. c)- 5 :te Häftet, 66 Prat. jDcdr, cl. 11 Sept. i $3,f . 18, rörande vä etta motioner, om förändrade stadganden i afseende på Skeppsegares åliggande att utlaga så kallade fribref och Turkiska pass; Dessa fyra Betänkanden bi föl lös. S. D. Föredrogos å nyo Lag-Utskottets följande Betänkanden-: N:o 108, i anledning af dels gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 72, öfver väckta motioner, angående inrättande af Förmyndare-kamrar, dels ock i sammanhang med berörde anmärkningar gjorda förslag till ändring af 22 Cap. i:sta och 4:tle §.§• Ärfda-Balken; Ståndet beslöt, att Rikets Ständer borde, genom underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, anhålla, alt förslag till Förmyndare-kamrar må af dertill utsedde skicklige personer utarbetas, samt att samma förslag, .genom Konungens Befallningshafvande, öfverlemnas till Rådstufvuoch Härads-Rätterne, med föreskrift, att i vanlig ordning sammankalla städernes invånare och Deputerade från hvarje socken, för att välja Comiterade till förslagets granskning, och att afgifva Utlåtande om möjligheten och ändamåls-enligheten af om förmälde inrättningar, hvaröfver Rådstufvu-Rätterne samt
Huru många herrar kunde på denna tid göra detsamma, och dock talar man sällan om Klas Fleming, utan att orda om hans brist på bildning. Utgifvaren af en stor samling svenska urkunder, säger: ”Man nekar ej att Klas Fleming var mycket obildad, men ej i jemförelse med sina embetsbröder. Stilen är vida bättre än mången af rådsherrarnes i hans tid.” Efter slutadt dagsarbete inträdde han en afton till fru Ebba, för att en stund i förtroligt samspråk glömma dagens ledsamheter. Fru Ebba omnämnde nu, att hennes döttrar jemte Sigrid slutat sitt arbete med mattan, och omtalade dervid de ord, som mäster Sigfrid tidigare hade fällt om den och hvilka förekommit alla fruntimren så olycksbådande. ”Ja”, sade Fleming, ”detta påminner mig om, att äfven jag blifvit hotad med trollskott. Kära min Ebba, håll du väl vård om att ingen får lugga mig, ty derpå beror alltihop. Emellertid måste jag nu, till en början, ta bort min lugg ifrån din vård, ty utan den kan jag väl ändå svårligen resa, och jag måste i morgon företaga en färd österut, i angelägenheter i konungens och landets tjenst. Unge herr Enevald Fincke torde jag medtaga. Han har redan engång visat sig villig att för min skull göra sig möda, om än den saken var ett lappri. Han är dock en konungens man. Krångliga tider att lefva uti för mången. Vår konung och herre hotar, som rätt och tillbörligt är, med strängt straff en och hvar, som sällar sig till förrädarne och är upprorisk, och hertigen vrider och vränger och hotar äfven med strängaste straff alla förrädare. Men i hans mun betyder en förrädare den, som är sin laglige konung huld och trogen. Menniskorna synas ej veta, hvartut de skola luta sina hufvuden; luta de det åt höger, så göra de mot tro och ära och hotas med straff af hans konglig majestät, luta de det åt venster, så sker dem samma hotelse af hertigen. Men mig synes, att hufvudet dock må veta hvad samvetet säger, och detta kan väl ej föra mer än ett tal.”