Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ni vet nu, att jag har stridt som en hjälte, men dukat under som en svag kujon. Allt sedan den där gången, då ni lutade ert lilla hufvud mot mitt bröst, har det varit ett tomrum där, och nu se ' n jag återsett er, vet jag, hur det bör fyllas. Äfven här finns ett stort fält för er verksamhet, lilla barmhärtighetssyster, här på godset finnas både sjuka och elända, hvilka behöfva tillsyn och deltagande. Stora och delvis nya kraf skulle komma att ställas på eder här, och jag vill ej heller förtiga, att ni kanske från » visst håll » ej skulle mötas med allt för lifliga sympatier, men segern skall nog ändå bli er, till sist. Betänk er emellertid och tag framför allt i betraktande, att jag, jämförd med er, är en gammal man, nästan dubbelt så gammal som ni. » FOR IDUN LINGE. N: E. H AN STOD och stirrade ut på planteringarne och var så fördjupad i tankar, att han ej märkte Eva, som kom längs efter korridoren med en bundt rent linne i famnen, men när hon var nära att passera förbi honom, gledo ett par lakan ut ur fånget och föllo med en sakta duns mot golfvet. Han ryckte till och vände sig om. H YLI FABRIKSAKTIEBOLAG HOFLEVERANTÖR. A. T. A. T. 24 97. samt hos alla tittare parfymhandlare i riket. henne. Först erfor hon en svindlande fröjd inför vissheten om att vara älskad af honom, men började sedan att bit för bit analysera sitt inre och blef därunder allt mera osäker på, om det verkligen var kärlek äfven hon kände, eller om det ej endast var makten af gamla minnen, som drog hennes håg emot honom. Kanske låg det också en lockelse i de rent världsliga fördelar, hon skulle vinna genom detta giftermål, och för intet i världen ville hon låta leda sig af så oädla bevekelsegrunder. Hon skref därför och bad honom vänta, till dess hon kommit till mera klarhet med sig själf — då ville hon ge ett åtgörande svar. Då hon en dag på nyåret gjorde ett besök i hemmet, fann modern henne blek och aftärd samt yttrade sina farhågor med afseende på hennes hälsa.
Å nyo föredrogos och biföllos följande, den 28 Juni pi Bordet lagde, Betänkanden, nemligen: 1:0 Från Lagsamt OeconomieUtskotten, angående anläggning af Svanshamrar , m. m. 2:0 Från Lagutskottet, angående Correctionsinrättningar. 3:0 Från Lagutskottet, i anledning af Aterremissen af Utskottets Utlåtande öfver Justitie-Ombudsmannens RiksdagsBerättelse. 4:0 Från Lagutskottet, om lösen för Utslag i Anmärkningsmål. Den 2 Julie. m. iot> 5:0 Från Lagutskottet, angående Vermlands förläggande under Svea HofRätt, m. m. 6:0 Från Lagutskottet, i anledning af Aterremissen af Utskottets .Memorial angående förhöjning i Nämndemännen» traetamente , m. m. 7:0 Från Lagutskottet, rörande sökt förklaring öfver 'Förordningen, angående Skuldfordringsoch Lagsökninsgmål, den 28 Juni 1798. 8:0 Från Lagutskottet, angående allmänna Straffoch Correctionshus. Herr LandkMarshnlken tillkännagaf Bevillningsutskottets Memorial, af förlidne gårdag, angående allmänna Bevillningen, vara till uppläsning inkommet; men som det, tillika med åtföljande Allegater, vöre ett arbete af mellan 120 och 130 ark, hemställde Herr LandtMarskalken, om ej Ridderskapet och Adeln skulle behaga tillåta, att detsamma ansåges som uppläst, och hnge hvila på Bordet lill läsning uti RiddarhusCanzliet. Bifölls. Upplästes och lades på Bordet följande .inkomna Handlingar: 1:0 Frän StatsUtskottet, af den 29 Juni* angående gjorda anmärkningar vidUtskottets Betänkande rörande Bytesverket; och tillstv^rker Utskottet, att hos Kongl. Ma j:t matte anhållas om den nådiga ändring uti Kongl. Förordningen den 16 November 1813: 1:0 Att» i stallet för de der utsatte 10 är, tiden måtte inskränkas till 5 år, räknadt ifrån och med nästa är.■» början; '2:0
En af de talare, som stridt emot statsJånesystcmet, synes dock hafva velat medgifva, att denna skuld må få fortfara till nästa riksdag, då man kunde betala den med bancovinsteu. Huruvida detta går an, skall erfarenheten utvisa; men jag tror, alt det går an att genom lånens omsättning göra denna liqvidation, utan att man behöfver verka missnöje hos nationen genom ökad bevillning. De, som yrka delta, hafva troligen aldrig deltagit i det obehagliga åliggandet att fördela bevillningen och höra de olika interesse!), sorn strida öfver den fråga, på hvilka bördan skall kastas. Om de deruti deltagit, sk lille de kanske vara mindre benägna att föreslå bevillningens ökande. Jag tillstår derföre, att jag vid hvarje tillfälle, då jag hör detta förslag, nödgas bestrida detsamma, då andra utvägar finnas. Frih. Silfverskjöld, Carl: En värd talare slutade sitt anförande med att yttra det hopp, att R. St. vid deras åtskiljande skola äga det glada medvetande att lemna Sverige ograveradt. Jag befarar, att detta icke blir möjligt. Jag tror, att huru än R. St. må ställa sina financer, kan dock Riksg.cont:s nuvar. skuld icke af nuvar. Ständer betalas, och lika med den siste värde talaren får jag fästa uppmärksamhet derpå, att bär icke är fråga om att göra en ny skuld, utan blott att ordna den nu befintliga skulden på det mest fördelaktiga sätt. En värd talare har önskat, att vi genom bevillningens ökande skulle under loppet af 5 år betala denna skuld. Han yttrade, att lian skulle yrka återremiss, om lian icke befarade, att StatsUtsk:s organisation ej lemnade honom något hopp om framgång för denna önskan.
Sålunda hade l. ex. under år 1852, utom ersättningen för den del af öfversk otten, som mptsvarat nämnde afskrifningsproeenl, kronan jemväl fått inlösa följande derutöfver befintliga varubehällningar: 1 tunna 20f kappar ärter, 24 lisp. 8 skålp. salt kött, 1 kanna 6 juinfrur bränvin samt 946 lisp. 5 skålp. hö. Likaledes hade, efter hvad räkenskaperna för begge revisionsåren utvisade, de vid straffoch arbetsfängelserna å Norrmalm oell Långholmen då anställde redogörare, utöfver dem tillkommande afskrifningsprocent åt utleverade artiklar för fångarnes räkning, tillgodofört sig ersättning för inträffade öfverskott, hvilken ersättning ofta uppgått till högst betydliga belopp, så att, exempelvis, redogöraren vid Norrmalms fängelse, Ar 1852 å utlemnade 29 tunnor 30 kannor ärter beräknat sig lill godo, utom afskrifningsprocenten, utgörande 46 kannor 2 jumfrur, eli öfverskott af 5 tunnor 39 kannor 13 jumfrur eller i penningar efter 11 R:dr 12 sk. tunnan, 65 R:dr 31 sk. 8 rsl; att redogöraren vid fängelset å Långholmen, år 1853, å utlevererade 755 lisp. 16 skålp. 12 lod korn mjöl tillgodofört sig, oberäknad! afskrifningsprocenlen, som utgjorde 37 lisp. 15 skålp. 26 lod, eli öfverskott af 52 lisp.
Matsedeln Jag vet icke när jag började att älska honom, var minst en meter lång, och en hvar af de 31 jag vet blott, att för hans skull kunde jag ha kvinnliga eleverna hade tillagat minst två rätter. offrat mitt lif. All denna rikedom på Guds gåfvor frambärs och På nytt af bröts Hilmas tal af den svåra hostan. serverades af de unga damerna själfva. En stor del anhöriga och intresserade, damer och herrar, Då den gått öfver, frågade henne Sigrid: — Nå, talade han icke om att gifta sig med hade infunnit sig. Under skuggan af gårdens stora kastanjer och almar ägde den stora kuliHilma? — Nej, fröken, han talade blott om sin gränsnariska afprofningen rum. En hvar utvalde ur denna jättematsedel hvad som bäst föll honom i lösa kärlek, att han skulle bli olycklig för hela smaken, och prisen — kökets inköpspris — hasin tid, om jag ej ville tillhöra honom. Men då de satts så låga, att man kunde komponera en var jag ännu stark — och jag motstod honom diner på G ä 8 rätter till det obetydliga priset — länge. Dock — till sist — ack, fröken, då man är ensam och värnlös och icke har någon af något öfver en krona. att svara för — och den älskade kommer till den tysta lilla kammaren — i skymningsstunden — och hviskar i afbrutna meningar sina böner — och ens eget inre fylles af en onämnbar sällhet och bäfvan; man känner sig så oändligt lycklig inbjudas vördsamt till ett besök i » / duns saoch dock så gränslöst olycklig — åh, fröken, den, tong » — belägen i Nordiska museets byggnad som icke själf genomgått det, vet icke hur svår kampen är — och så — dukar man under till å utställningsplatsen — där hviloplatser och slut — för att sedan plötsligt åter vakna upp till toalettrum gratis stå till våra ärade gästers vämjelse och afsky — och då föraktar man sig själf och honom — och älskar ändå! förfogande. Red. af Idun. Alla utställningsbesökande damer Sigrid kände sig djupt upprörd öfver den gripande skildringen. Detta var ju en bild från lifvets skuggsidor, dem hon så föga kände till.
St:r vid nästa riksdag framlägga en utredning, huruvida samt med hvilken kostnad och hvilka åtgärder ett universitet må kunna anläggas i hufvudstaten, vare sig genom inrättande af ett nytt sådant eller genom flyttning af det, som nu finnes i Upsala.» Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — G8. Nej — 34. Hr Sandströmer, Albert: Jag får på det högsta reservera mig mot det beslut, hvarigenom R. o. Ad. förvägrat en utredning af en fråga, som jag anser vara för fäderneslandet och hufvudstaden af aldra största vigt. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 e. m. In fidem, O. Brakel. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot,-utdrag för den 20 dennes. Gr. Sandels, Samuel August: Hindrad af vigtiga angelägenheter att längre i hufvudstaden qvarstadna, anhåller jag vördsamt hos R. o. Ad. att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig min plats såsom ordförande i RiddarhusUtsk :t. Till denna anhållan lemnade R. o. Ad., uppå framstäld pro pos. , sitt bifall. Upplästes ett utaf Hr Gyllenram, Henrik, inlemnadt Mern. af följ:de lydelse: Hå min närvaro påkallas inom det mig nådigst anförtrodda län, anhåller jag vördsamt att, med fortfarande riksdagsmannarätt, få afsäga mig att vara ledamot utaf Höglofl. Banko-Utsk:t. Sedan R. o. Ad. jemväl härtill samtyckt, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Ståndets Hrr Elektorer att utse en ledamot i BankoUtsk:t efter Hr Gyllenram och en ledamot i Riddarh.-Utsk:t efter (ir. Sandels. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en suppleant i Stats-IJtsk:t efter N:o 193 Hr Bäck i Finland, fullm. Frih.
Denna bok skall lärjunge en gång i veckan eller minst en gång i månaden uppvisa för föräldrar och vårdare, hvilka deruti, till intyg att sådant skett, sitt namn med datum hvarje gång inskrifva. § 53. Anmärkningarne göras efter föregående varning och i tre gradationer med siffrorna 1, 2 och 3 efter felens beskaffenhet. Om anmärkningarne blifva flere eller af svårare art, så gifves på grund af Lärare-kollegii beslut af skolans Rektor först enskild och sedan offentlig varning inför hela skolan, hvilka båda varningar hvar för sig antecknas i lärjungens anmärkningsbok. Fortfar lärjunge att vara lat eller vanartig nedflyttas han efter Kollegii dom i s. k. straffklass, hvilket verkställes af Rektor på det sätt, att lärjungen vid tillfällen, då alla lärjungarne äro församlade, tillsäges att intaga en särskild plats och underrättas om påföljden, att, om han ej förbättrar sitt uppförande, kunua få undergå verklig aga. Återuppflyttning ur sådan klass beror på lärarnes pröfning, huruvida bättring skett, dock ej förr än efter fjorton dagars förlopp. Närmaste straffgraden är verklig aga, verkställd af Rektor, eller också af den lärare, inför hvilken förbrytelsen skett, men i Rektors närvaro. Lärjunge, som ej heller härigenom låter sig rätta, varde på sätt sista mom. 53 § Läroverksstadgan föreskrifver, från läroverket skiljd. Lärjungen Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 44. 81 Lärjungen kan ock, i händelse af gröfre förseelse, utan att sig i strykklass befinna, af Lärare-kollegium från skolan skiljas, dock att sådan dom alltid Ephori pröfning underställes, såsom i 54 § Läroverks-stadgan bestämmes.® Fördelarne af detta bestraffningssätt äro, att genom anmärkniugs-böckernas uppvisande för vederbörande föräldrar eller målsmän hemmets vård ställes i förbindelse med skolans, att ingen allvarligare bestraffning katt verkställas utan föregående varning och Kollegii dom, samt att genom dessa varningsgrader verklig aga ytterst sällan behöfver användas.
Skrifvelse, N-o 406. lor efter markegång och befriades ifrån alla de olägenheter, som kunna uppkomma af skyldigheten att dem in natura till enskild person utgöra, saint att hinder icke möter att, derest annan förändring uti sättet för grund* räntornes erläggande ifrågakommer, sådan jemväl i afseende å dessa räntor tillvägabringa; så hafva Rikets Ständer, på grund häraf, pröfvat skäligt, för deras del, medgifva försäljning af de tomter, hvarå Norrtelje factori är beläget, jemte dertill hörande vattenfall och öppen jord, under vilkor, att egaren till nämnde factori och Oriala Bruk icke allenast, på sätt E. K. M:s Nådiga Proposition innehåller, erlägger den lösen, som för berörde tomter vattenfall och jord, bestämmas, samt återstoden af det vid factoriets afträdande ifrån Kronan å dithörande hus, byggnader och lösa egendom åsatte värde af 14,100 Daler 4 öre kopparmynt, med beräkning af 18 daler kopparmynt emot Eli R:dr i silfver, äfvensom ifrån och med år 1843, då factoriet skall vara nedlagdt, till Stats-verket afträder de till factoriet anslagne och disponerade 267 j^:dels läster räntekol, utan jemväl tillika medgifver, att, ifrån och med nämnde år, alla de till Ortala Bruk, dels i följd af Skaltebrefvet, dels på grund af serskilde Resolutioner, disponerade kolräntor af åtskillige hemman, tillsammans utgörande l,457T859g-:dels läster, för all framtid återgå till Stats-verkets disposition, emot del att
Högloflige Ridderskapet och Adeln har till Lag-Utskottets handläggning Öfverlemnat en af Herr Rosenqvist af Åkershult3 Fredric Leonardj väckt motion, hvaruti anföres, att fråga skall uppstått derom, huruvida Öfver-Ståthållaren, för fel i Embetet, borde af Hof-Rätt dömas, eller om han derför, till följd af den för honom den 25 Augusti 1791 utfärdade Instruction, endast vore Konungen ansvarig; och då förra meningen, såsom grundad på allmänna lagens stadganden, borde anses för den rätta; samt nödigt vore, att all osäkerhet i berörde afseende upphörde, hemställde motionären, såsom orden lyda, ”att sådana åtgärder må af Rikets Ständer vidtagas, att endast Sveriges Rikes laga stadgar, men icke några af Konungen enskildt beslutade eller andra under en suverän styrelse tillkomne och från den tidens Konungar 6 Lag-UtskoUets Betänkande, N.o iS4- enskildt emanerade Instructioner eller Rescript måge hädanefter få gälla, i afseende på Öfver-Ståthållarens, det är Konungens Be fal 1 ni ngs li a f v a 11 des i Stockholm, skyldighet att inför Hof-Rällen svara och ansvara, då han anklagas eller tilltalas för embelsfel eller andra olagligheter under embetets utöfning”. ' I anledning häraf får Utskottet vördsamt anföra, att, då lagen i 8 Cap. 2 §. 7 moni.
Den enda öfverlefvande alla sina syskon har, med några spillror af den vid krogen förvärfvade rikedomen, slagit sig ned i mellersta Sverige och är ock den enda, som synes berga sig. Kuratorn för Smålands nation var en dag uppe hos Linné. Då de stodo och samtalade med hvarandra vid ett fönster, sågo de en ung man gå förbi, som förde sig stolt och var klädd med mycken elegans. Linné frågade: “Hvem är denna stolta yngling?“ “Det är magister ***.“ “Han, som i flera år varit förlofvad med N. N:s dotter.“ “Ja.“ “Och förfört henne?“ “Ja.“ “Och nu öfvergifvit henne?“ “Ja.“ Linné skall då med mycken rörelse sagt till kuratorn följande: “I lefven säkert längre än jag. I ska få se, att det aldrig i framtiden går väl för magister ***.“ Detta, sade min sagesman, skulle på Linnés begäran blifvit af kurator upptecknadt på en papperslapp och instucket i ett qvasi-psalmboksfodral, att der förvaras. Linné skulle då hafva sagt: “Detta fodral innehåller många vigtiga anteckningar.“ Af sedan mig tillhandakomna upplysningar har jag hört, att den ifrågavarande magister *** blifvit som död uppdragen ur sin egen brunn några och 20 år efter anteckningen. En rik bonde hade en gång i sitt öfvermod yttrat till några bekanta, när de gingo hem från kyrkan: “Jag är så rik, att jag ej kan bli fattig.“ – Följande året blef han fånig, och förblef det i all sin tid. Först då omtalade kamraterna för mig hans fällda yttrande och sade mig öppet, att hans fånighet var ett himmelens straff, ej blott öfver hans fällda skrytsamma ord, utan öfver hela hans stolta och högmodiga personlighet. Drängen T., som tjenade i M. prestgård, blef af en piga derstädes stämd som lägersman. Drängen nekade, blef ålagd värjemålsed, erhöll af sin husbonde undervisning om edens vigt och värde, samt derjemte många kärleksfulla förmaningar att hellre bekänna sitt fel, än att genom en falsk ed förlora sin själs salighet. Intet hjelpte.
Men man känner sig så lugn vid åhörandet af ett sångsätt som detta, värdt att rekommendera åt alla våra yngre sångerskor och musikälskarinnor, som i frk Riego finns ej blott en fullgod lärarinna, utan ock en för konsten entusiastisk konstnärsjäl, hvilket senare så väl behöfver inympas på vår i det afseendet stundom föga ungdomsfriska ungdom, jag menar litet lif, hänförelse, glöd. Ett par dar efter denna intressanta konsert hölls i samma lokal en stor kör-matiné, ett slags requiem öfver afl. kormästaren Edgren. En större kör afsjöng flera nummer, deraf ett af Wen-nerberg, den populära Hör oss Svea, utfördes relativt bäst. Men ett glansnummer var k. operakörens » Ave verum », i hög grad hedrande för den aflidne musikern, som förmått uppbringa kören till denna grad. Utförandet v v nämligen mästerligt, den underbart vackra böljan, sakta susande som en andesång eller höst * vindens suck i skogen, så ock alla nyansernas hårfina iakttagande och » Amen », i smältande ftufva toner framandadt. Detta hade vi icke trott kören om och tillstå gerna vår öfverraskning, som ej blef mindre genom en Södermansk kör i glad anda, fram-skämtad t med finaste ensemble, det lifligaste, mest skalkande uttryck, sd med ett ord, att Söderman sjelf skulle ropat: bravo, min gamla kära operakörl Hr Lwndqvist sjöng rutineradt Södermans sköna cykel » Värf-ningen ». Men det oföränderliga episka lugnet hade då och då bort aflösas af snabbare mer skiftande accenter, somliga ställen gingo alldeles för entonigt. Deremot utfördes den döende soldatens sång mycket karakteristiskt och slutsången fick all den varma rörelse, som den enkelt storslagna kompositionen kräfrer.
Jag nämner detta ingalunda för att bestrida billigheten af detta anslag, som jag tvertom gillar, utan derför att jag fruktar den här olika tillämpning af principen möjligen bör sökas uti molionärernes mer och mindre inflytande på de maktägande inom Utsk. Utsk. säger derjemte i sitt utlåt, alt Utsk. anser olämpligt att, enligt Hr Rafelts förslag, ingå i någon pröfning ang:de de särskilda sjöexpedilioner, som må äga rum, hvaruti jag fullkomligen instämmer med Utsk., men protesterar tillika att uti min motion hafva antydt något sådant, enär min calcul öfver kostnaderne på åtskillige sjöexpeditioner, dem jag ansåg så väl för handelns skyddande, som för öfning nyttiga, blott var uppställd för alt motivera behofvet af förhöjdt exercis-anslag, och icke i den mening, att Sländcrne skulle ingå i detaljbestämmelser af hvilka expeditioner som borde företagas. För alt ådagalägga, att jag icke utan skäl väckt motion om utsträcktare öfning för flottans personal, torde få anföras följande facta. Om man genomgår besättningslislornc för t. ex. de sista tio årens sjöexpeditioner, skall man finna, att under denna tid varit använde sjöcommenderade eller öfvade 253 officerare, nemi. 7commendeurcapitainer, 13 capitainer samt 233 capitaine-, premieroch second-lieutenanter, 963 matroser och jungmän samt 2065 båtsmän, under en sammanräknad tid, som, lika fördelad på alla individerna af de olika classerne, gör för hvarje officer 25 dagar, för hvarje matros eller jungman 1 månad 17 dagar, sqmt för hvarje båtsman icke fullt 7 dagar årligen. Att denna här supponerade lika fördelning af öfningen icke i verkställigheten ägt eller kunnat äga rum inses lätt.
Kyikers, Fattig-cassois och Socknemagasins fordringar hos deras föreståndare: Kronans, Städers och Allmänna af Konungen stadfästade Cassors, Penningeveiks och Inrättningars fordringar hos de tjenstemän, som äro satte att deias inkomster uppbära, för hvad af sådan upphöj d hos dem innestår: så ock enskildes fordringar hos Embetseller tjenstemän, för egendom, som desse, i och för embete eller tjenst, emottagit.” Tillika föreslår Kong!. Maj:t, att, såsom en följd af denna lagföiändring och till förtydligande af 2 § 17 Cap: Handels-Balken, förklaras måtte: att hvad sistnämnde lagrum innehåller om faddergåfva, som är förvandlad och ej 5 Lag-Utskottets Betänkande, N:o i5. i behåll, icke må lämpas till den händelse, då omyndig för sådan faddergåfva eger fordran hos föräldrar eller förmyndare, i hvifket fall, efter hvad ofvanför om omyndigs fordran i allmänhet är sagdt, skall förfaras,* äfvensom att, på det öfverförmyndare och andra vederbörande må ega erforderligt rådrum, att vidtaga de försigtighetsmått, som, med anledning af ifrågavarande lagförändring, kunna anses nödige, densamma icke må blifva gällande i de concurseller förmonrätts-tvister, som hos vederbörande Embetsverk redan äro, eller under loppet af första året efter det år, då den nya författningen blifver utfärdad, göras anhängige. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kong!. Nåd ecb Ynnest städse välbevågen. Stockholms Slott den 1 Augusti 1844. OSCAR. L. Herm. Gyllenhaai Derjemte har Utskottet erhållit del af ej allenast de i Ståts-Rådet och Konungens Högste Domstol i ämnet liållne Protocoll, än ock de yttranden, som dels för och dels emot ifrågavarande Nådiga Proposition blifvit, före dess remitterande, afgifne hos Höglofl.
Angående Betjeningen wid Riksgälds. (lontoiret. Fullmägkiges Lxpeäition. För Fullmägkiges Lxpeclikion och Lankrlis bestas Ett 8e crnteräre, som förer ?rotOLollet wid Fullmägkiges Sammankomster, upsätter och conra-. ignerai' alla Utgäende Bref och bixpeclitioner, likaledes alla <7on5titntorial, Tjenste-förordnanden och Afsked för Riksgälds-l-'ontoirtkt8 samt 6c-neral^riristance - (iontoirel-, Embetsoch Tjenstemän, hwarwid pä hans answar ankommer, ac dessa sist berör - Den 29 Mars. e. m. izzz berörde Handlingar antingen arv ffrefne pa behörig eiiarra 8iZillat3 eller dermed belagde; åliggandes det sedermera. Loinmi88arierne wid RiksgaldsLontoiret samt Öfwer-Lowmi88Lrisrns wid Ösner si gr8i8t3NLS - Lontoiret at halla hand deröfwer, at »agon icke får Utträda Benflen eller upföras til Lön eiler arfwode, innan med företedde behörige bewis, af hwilka Afstrifcer böra aflamnas, blifwir styrkt/ at de allmänna afgifrer, hwilka detzutom wid befordringar uti kanken äro wanlige, blifwic erlagde En tteZistrator, som tillika förrättar cbivLl-ie tjensten / haller anteckning öfwer alla inkommande Bref/ Kemiker, lismari»! och Skrifter/ LNN0ter3r, enligt krotocollen, de åtgärder, hwilka widtagas; wärdar alla til Oan^liet hörande Handlingar och besörjer om deras inbindning, äfwen som det sa kallade gamla ^rcttlvst af förra Riksens Sränders Lonroii8 samt förra Kongl.