Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Därefter kröp hon ihop, som en den där vill göra sig osynlig; det var tydligt, att hon själf icke ville vara denna någon. Men madame klarnade upp. » Det var ett godt förslag, det vore en artighet å vår sida, som skulle slå an. Själf kan jag dock verkligen icke gärna fara, det vore för uppmärksamt, men jag är säker på, att någon af damerna med nöje vill göra sin nya kamrat denna lilla tjänst. Ingen af oss tycktes dock vara lysten efter detta nöje, ingen anmälde sig. Madame såg sig omkring, hennes blick stannade vid Sonja. » Ni furstinna, som är så van vid resor, kanske ni vill vara god o c h möta ladyn. » Sonja lät armen med tekoppen sjunka. » Möta en engelska! » utropade hon med ett så förskräckt tonfall, s o m o m madame hade föreslagit henne att emottaga och ställa till rätta för en vagnslast vildinnor eller dylikt, » en engelska, ne-ej. » Hon drack en klunk te för att hemta krafter efter ett så rysligt förslag, och, kikande öfver koppens kant, hade hon nöjet se, att hugget träffat, ty båda misserna Brook tuggade nervöst o c h hade stark färg på kinderna. Fräulein var upptagen hela förmiddagen, ty hon skulle lära sig en ny grönsaksinläggning i köket hos Katharine, misserna skakade energiskt på hufvudena, och slutligen måste jag erbjuda mig. Klockan 12 gick jag o m bord på ångbåten. Den ruskade som en kaffebrännare, så att färden var icke synnerligen behaglig. När jag k o m fram, gick j a g till stationen o c h tillbragte där hela vänttiden i sällskap med en ung, blond amerikan, som berättade mig hela sitt lifs historia, sin fars och sin mors och troligen hade börjat med farfars och morfars också, o m ej tåget hade signalerat. Vi störtade ut. Han skulle möta sin fästmö o c h svärfar, och där stodo vi sida vid sida på perrongen o c h granskade sällskapet. En brokig skara störtade ut ur kupéerna.
Den enda afdelningen, på hvilken antalet icke i Stockholm boende adelsmän är ringa. Den 3 December f. m. 269 på den 5:te afdelningen 9 Stockholmsboer. » » 4:de » 8 » » » 2:dra » 11 » » » lista » 8 » Då antalet af bänkman på hvarje afdelning uppgår vid denna riksdag till 17, kan en hvar lätt inse, hvilket stort inflytande de i Stockholm bosatte adelsmännen måste ega på valen. En lista, som vore uppgjord och spridd före riksdagens början, hade otvifvelaktigt långt flere chancer för sig än en lista, som ej uppgjorts förrän riksdagen blifvit utblåst. Jag kari sluta härtill af den erfarenhet, jag har redan från de nu gångna riksdagarne, vid hvilka företett sig samma förhållande, som vid den innevarande, att nemligen flere icke allenast elektorsutan till och med Utsk:s-befattningar[ varit presumtivt tillsatte innan den egentliga landtadeln hit anländt. Ett ytterligare skäl för den 'af mig nu förfäktade åsigt synes mig ligga deruti, att en stor del af landtadeln ofta nog aflägsnar sig från riksdagarne och först efter någon tid dit återkommer. Om t. ex., efter det elektorsvalet mot slutet af November egt rum, komplettering af, elektorerne, till följd af någras afgång, skulle anställas vid jultiden, då en stor del af landtadeln är hemrest, så skulle under det direkta valsättet de sednare valen kunna komma att blifva diametralt motsatta de förra. Vidare och under förutsättning att jemte de 2:ne vanliga bufvudpartierna, de liberala och de konservativa, finnes å Riddarhuset ett 3:dje parti, som hvarken tillhör det ena eller andra af förutnämnde partier, utan har sin sammanhållningspunkt uti helt andra motiver, t. ex. missnöje med det närvarande, med majoriteten o. s. v., skulle möjligen detta 3:dje parti vid ett något längre fram under riksdagens lopp skeende elektorsval få öfvertaget och derefter kunna fylla Utskis-Iedigheterna med sina anhängare.
Jag anser nemi. alt om K. 31. ansett saken vara af den beskaffenhet, att den borde bifallas, så hade K. 31. nog hos Ständerne förordat, ja till och med utan de sistnämndes hörande afgjort saken, ty man ser af utlåt, att Kammar-Coll.m yttrat ”det Colhen icke kunde tillstyrka nedsättning i arrendet eller nödigt afseende å ansökningen i vidsträcktare måtto, än att, såvida K. 31. i nåder »kulle finna Arrendatorns belägenhet förtjena behjertande, det måtte k Den 0 Augusti. 119 etc.” När nu K. M. icke vidtagit dea af Karamar-Colhm föreslagna åtgärden, ulan endast öfverleinnat handliugarne i målet till Ständerna, så måste man deraf draga den slutsats, att K. M. icke funnit Arrendatorns belägenhet förtjena ett sådant behjertande, att han borde från arrendet befrias. Jag får dessutom ånyo fästa R. o. Ad:s upmärksamhet deruppå, alt både K:s Bef:h:de och Kammar-Colhm afstyrkt ansökningen, den förstnämnde myndigheten helt och hållet och den sednare med föreslaget alternativ, äfvensom att många dylika ansökningar tillförene blifvit gjorda men derå icke fästats något afseende. Om nu ett prejudikat i motsatt riktning vid denna riksdag gifves, så blir följden otvifvelaktig! den, att flere sådana ansökningar komma att göras vid en påföljande riksdag och då tror jag alt man bet rädt en bana, hvarifrån man bort af försigtighelens fordringar afhållas. Jag drager mig nu lill minnes ett exempel, sorn utvisar huru strängt man i dylika fall tillförene förfarit. Vid en kronoauktion i Nyköping å en egend.,m i Södermanland, hade en spekulants ombud kommit genom ett misstag i beräkningen att bjuda i arrende 100 tunnor mera, än den afgående Arrendaloren gifvit. Den tillträdande Arrendatorn! ingick derefter med en ansökan ali blifva arrendet qvitt, men denna hans begäran afslogs och han fick släppa till en stor del af sin förmögenhet för att kunna fullgöra arrendevilkoren.
Bestämmelsen i slutet af denna §: »till följd af ovanligt högt vatten eller då det blifvit /lott» (i fråga om fartygs strandning) har Utskottet ansett böra uteslutas, Särskilda Utskottets Betänkande JV? 2. 19 helst deraf möjligen kunde uppkomma den föreställning, att strandning, medförande ersättningsskyldighet för försäkringsgifvaren, egde rum om ett fartyg under ebben råkade på grund och, utan att hafva lidit skada, blefve flott igen, då floden inträffade. § 266, Då andra än försäkringstagare kunna hafva tecknat bodmerilån, bar Utskottet ansett uttrycket i §:ns sjette och sjunde rad »försäkringstagaren tecknat eller teckna låtitv böra ändras till: »blifvit tecknade», hvilket sednare ock torde finnas vara öfverensstämmande med §:ns egentliga mening. § 267. I denna § är väl föreskrifvet att »om man slutat försäkring på viss tid, som tilländalöper förr än försäkringstagaren efter 260 § eger rätt att de försäkrade föremålen afträda, han dock må kunna bibehålla denna rätt, emot det att han gäldar en tillskottspremie, svarande mot den tid, som förflutit från försäkringens slut och till dess rättigheten till afträdandet vidtager»; men då dervid icke omnamnes inom hvilken tid en sådan premie bör erläggas, har Utskottet ansett nödigt införa bestämmelse derom. § 273. I det Kongl. Förslaget är rättigheten att upptaga bodmerilån icke inskränkt till endast befälhafvaren, men förmånsrätt till betalning för sådant lån eger dock, enligt 17 Kapitlet 7 § andra punkten Handels-Balken, icke rum utan att befälhafvaren tagit lånet. För att tydligen uttrycka detta, äfvensom att 4;de punkten (i 273 §) äfven afser lån, hvarom i 7 § af förslaget förmäles, hafva de i §:n föreslagna ändringar ansetts nödiga. § 277.
— Jag beklagar, att vi punktvis måste företaga Utlåtandet, emedan jag derigenom är urståndsatt, att med full säkerhet kunna bestämma räntan, då jag ej vet, huru de efterkommande punkterna kunna blifva afgjorda. i68 Den 3 Mars e. m. Grefve Björnstjerna > Magnus: Alt de Herrar, sora yttrade sig emot realisationen, och voro emot ett dermed nära förknippadt Statslån, yrka sådana vilkor för lånets upptagande, hvarigenom hela lånefrågan skulle tillintetgöras, förundrar mig icke; det är conseqvent handladt, och vi känna för mycket allmänna tillståndet i Europa, för att ej inse, att erhållandet af ett lån på de af dessa llerrar uppgifna vilkor vore alldeles omöjligt; det är således endast att anse såsom en tillåten parlamentarisk taktik, att söka kullkasta en åtgärd, hvars princip man ej gillar. Men att de Herrar, som önska lånet, instämma i sådana vilkor, förundrar mig högeligen. Jag anhåller, alt få lemna en uppgift, huru andra länders fonder stå, och vi kunna deraf ungefärligen se, om det är möjligt för oss, att hoppas sådane vilkor, som dem man här föreslagit. Denna uppgift är ur Allgemeiner Zeitungett ganska tillförlitligt blad. Franska 5-procentslånet står på no, och lemnar således 4 procents ränta. Österrikiska 5-procent.slånet står på ior, der man således åtnjuter nära 5 procent för sina penningar. Ryska 6-procentslånet står på ioo, der man således har jemt 6 procent. Neapolitanska 5-procentslånet står på 87, der man således har nära 6 procent på sina penningar. Spanska 5-procentslånet står på y5, deiman således liar öfver 6 procent. Brasilianska 6-procentslånet står på 60, der man Den 3 Mars c. m. således har öfver 9 procent. NordAmericanska 5-J procentslånet slår på io3, der man således har nära 5 procent på sina penningar. Om Sverige äger en öfverlägsen credit öfver alla dessa Stater, hemställer jag till hvar och en. Jag skall nu i förbigående hafva äran visa, huru Republikernas fonder stå.
Summa för året. -5 rt' 2 1 * i i J Sj i 3 S 3 rtdr. sk. rst. r:dr. sk. rst. rtdr. sk. rst. rtdr. sk. rst. rtdr. sk. rst. r:dr. sk. rst. r:dr. sk. rst. Artilleriets Aflönings-, Underhålls-, Beklädnads-, Remtygs-, Utredningsoch Remonterings-kostnad för år. Grader och Befattningar. Beklädnads-, Remtygs-, Utredningsoch Remonterings-kostnad. Summa Summarum för hvarje person (häst). S u m m a Summarum Artilleriet. Årlig lön. Tjenslgöringspenuingar. <*> pr 5: er pr ~ B O: gj Oj o. CD O 5* CD 1 •r cd CD _ T CD 5" oa£oq CJ: — f. CD C/3 1 CD 5 3 £5 O» OSs CD Ä O cT 5" 719 CD B yr. V CjJ1 O O o" CJq cr. cd" ts Cfi CD* 2 CD £5 CJq CD B m. & aq o cr> —s pr cn % ** e *§ . rji i 5* CD qs* cf CD5* i ra B r03 cd' CD CD_ 03 aq CD B B Cc/2 —: » _ S B ^ ? % § cr ^ 03 Antal. r:dr. sk. rst. Tillkommer: Rusthållarnes direkta utgifter för anskaffning oell underhåll på roten af 312 hästar å 43: 16 • 13520: Summa 507503: 42. 9. *) För Rusthällshäs tärne beräknas icke remontering, utan endast sadelmondering och skoning. T A B. 22. IngeniÖr-Brigadens Aflönings-, Underhålls-, Beklädnads-, Remtygs-, Utredningsoch Remonterings-kostnad för år. Grader och Befattningar.
Råder: rörande arfvoden, som till dem utgått af serskilda Cassör ... 81, 2i5, 2Öo, 263. „ Skepp: försäljning deraf och redogörelse derföre 91. Kronans skyldighet att bekosta handtlangning vid afvittringar . 258. „ spanmålsräntor: leverering och förvaltning deraf, angående 273, 3g3. „ uppbörd: förändring i tiden för afgifvande redovisning derför 458. Kronobergs Kungsgård: ersättning för dagsverks-skyldigheter . 2x4. Kronobetjeningen i Lappmarken: löneförbättring, angående 80. „ på Gottland och Öland: Dito Dito ibid. Kronofordran: Gyllenstjernska slägtens i43. „ Bankens rätt till liqvid för 2:ne äldre ... 4* Kronohemman: kostnader för handtlangning vid afvittringar . 258. försäljning deraf till gälds betalning 36. Kronolägenheter: försäljning till skatte 225, 285. Kronoskogar: skyndsam handläggning af mål rörande dem 286. Krono-Uppbördsmän i städerne: se Uppbördsman Kron-Prinsens Hofhållningssumina . 79. Husar-Regemente: tillökadt anslag 81, 215. Kron-Prinsessans handpenningar .. 79. Krut: nedsättning i priset å det för bergsprängningsarbeten begagnade . .. 93, 276/. Krutmeijer, H. H.: sökt befrielse från arrende af Kronohemmanet Rinkeby 7. Bihang till R. St. Fröt, 1834 och 1835- 4'.de Sami. lista Afd. 3 — i8 — Betts N:r Kungsgårdars försäljning till skatte 225, 285. Kungsörs Slott: statsanslaget derför . 79. Kurhusen i Södermanland och Bohus Län: afskrifning af någre Stats-Verkets fordringar deri .. 26. Kurhus-afgiften: angående dess fortfarande 9. byggnad: anslag till sådan i Skellefteå 45* Kurs-skilnad , vid invexling af Yetenskaps-Academiens jettoner, äng. 83.
Hans förnämsta tjusmakt bestod i en viss ordjollrande tokrolighet, – ungefär lika pusserlig i sorgehus som i brudehus; och den anmälte sig såsom sådan genast, redan i påhittet af titlar. Så t. ex. ej blott ”en sannfärdig brölloppskrift angående att gå ogift är förgift” (hvilket thema sedan genomföres, ungefär som en prediko-text, i flerfaldiga afdelningar), eller ”en vacker lagom gammal man en vacker Nyman fick försann” (bruden hette Nyman); utan ock, vid en Bruksförvaltares begrafning: ”en lång grafskrift, men kort utläggning om bruk och missbruk”; vid en Handelsmans: ”dyr tid i all land”; vid en Traktörskas: ”en berömvärd värdinna i verlden” o. s. v. Lucidor hade föregått med dylik titeljagt; men, jemnförda med dessa titlar, förtjena hans i allmänhet kallas smakfulla. Bättre eller sämre, var smaken af alla slika öfverskrifter dock tidens; det visste Runius, och dervid höll han sig. En annan omständighet, då man jemnför öfverskrifterna på Lucidors brudoch grafskrifter med dem på Runii, är ock anmärkningsvärd: de flesta af Lucidors angå förnäma och högtförnäma personer; de flesta af Runii deremot besjunga endast borgaroch prestfolk, militärer af ringare grader, civile tjenstemän utan adel eller ock blott af lägre. Den ende rätt förnäme, som ledsagats till jorden vid ett qväde af Runius, är Drottning Christinas Råd och General-Guvernör Olivecrants: öfver hvars stoft hans betraktelser dock börja med denna jemnlikhets-sats: Vi äro alle jord, ehur vi raisonnera. Skulle det anmärkta möjligtvis betyda, att landets högadel och magnater redan begynnt växa ifrån en dylik sångmö, som Runii? Man ser dem visserligen, när man bläddrar i hans lyckönskningar, visor och ströverser, ganska nådigt hålla henne till godo. Men icke osannolikt är, att han ägde sin hängifnaste vittra allmänhet bland ofrälse-stånden.
Eders Kongs. Maj:t har genom Nädig ssrifwesse af b. i5 i denna mänad, täckts förständiga BancoFullmägtigk, att — Genom ankommen Nädig skriftvelse under d. 19 i denna mänad har Eders Kongl Ma):t uti ett mäl af sä nipckcn wigt för hela Riket och Banqucn, som Realisation - Den Zo October. 4847 klon af Riksgälds-Sedlarne är, wclat — .—- — Detta till Banco - Fullmägtiges undcrdäniga Utlåtande i Räder mcddelte högst wlgtiga ämne, hafwa Bwco-FullMägtige rj undcrlätit, att, med behörigt afseende ä Banco »WerketS närwarande belägenhet, taga under uogaste dfwcrwägande, och kunna Banco .
Om man med rang, löner och öfriga anledningar till utseende af myndighet och inflytande ville inrätta tomma sinecurer, t. ex. vid Postverket af poslcornmissarier, eller vid landshöfdinge-embetena af landtråd, eller med andra dylika benämningar, hvilka ägde att sitta till hords med cheferna och dela deras anseende, utan att äga rätt att med sina vota på besluten omedelbarligen inverka, så tror jag, att man med detsamma hade nedlagt ett frö till sträfvande efter skråmessig ensidighet och besvärande småaktighet, då naturen hos de inrättade onödiga embetena ingåfve, att i den mån och på det sätt, hvartill utväg erbjödes, låta erfara sin tillvaro och känna sin myndighet: ett resultat, det jag åtminstone icke kan anse för godt och önskvärdt. Om af dem, som varit i någon contact med Statscont., skulle erfarits och kunna vitsordas, att ett sådant förhållande der inträffar, anser jag, att man med nya löner icke bör söka öka det onda, sorn redan finnes. Efter all min öfvertygelse, och jag tror jemväl efter hvarje sakkunnigs omdöme, äro statscommissariebefattningarna de mest lätta och commoda civila befattningar af motsvarande rang och vilkor, som finnas; och jag tror, att man rätt väl kunde och möjligen äfven borde vid deras besättande följa den princip, att man nemi. ditflyttade andra gamla och, hvad man kallar, utnötta civila tjensteman, hvilka behöfde, som man säger, komma i ro, men icke vore till pensions erhållande fullåriga. — På alla dessa skäl, Den 26 Maj e. ra. 219 och intill dess KammarColl:m och Kammarrätten i löningsväg komma på en med Statscont. jemnförlig fot, afstyrker jag alldeles att öka Statscontrs stat med den föreslagna nya statscommissarie-lönen. Under de sekler, som förflutit, sedan Sveriges Kammarverk ordnades, under det
Vid kragans närmare utveoklinA, nödiA kör att sstsdkomma nsAotnär tilllörlitliAS lsoräkninAsr kör anslsASSummans Isolopjs, körekonsmor, såsom don törsta anAoläAenlioten, va/et a/ I detta sksoendo lsar Ökvor-Intondonts-kimliotot koroställt si^, stt det, som IsukvudsakliAon Isor sökas, är allwänlsetens lsoc^vämliAlsst viel ls^AAnsdons lsoAgAnande, sä stt läAst der - /ÄNAf. ^/a/.-t» ^asfrga ^rr/ve/re^ ^.o s cleras blefve sä nära^8tadens central-trakt, som möjligt, samt derjemte sritt, oell belst ett sädant, der byggnaden, frän längre alständ synlig, kunde blifva i vidsträektare meningen prydnad sur den stadsdel, bvaruti den kommer att uppföras. 8a vidt Kmbetet kunnat ester ilere uppresande undersökningar bedöma, bnnes blott en enda, tor närvarande disponibel plats, som motsvarar dessa fordringar, men som oeksä motsvarar dem pa det mest önskvärda sätt. Denna tinnes pä Konung Larl XIII:s torg, pä Irvars norra del den nya Nusei-byggnaden skutte antäggas. De betydliga fördelar, denna plats erbjuder, äro genast i ögonen saltande. I sig sjetk utmärkt väl oeb pittoreskt disponerad, är den genom en vaeker regulier plantering redan trän äldre tider beredd att emottaga en monumental byggnad, lrvitken bär kommer i den bebagligaste oeb fördelaktigaste omgifning. Den är belägen nästan midt emellan 8tadens förnämsta, mest bebodda trakter oeb sjelf den besöktaste promenad inom 8toekbolm, sa att i detta bänseende svårligen någon plats kan uttänkas, som för allmänbeten egde ett mera beqvämt läge.
Detta har föranledt Rikets Ständer och deras Secreta Utskott, att anse hela anslaget disponibelt och, med dess skiljande från Södertelje pastorat, anordna detsamma åt lärarne vid Strengnäs stifts Gymnasium och Skolorj men då nu sökanden, såsom kyrkoherde i Södertelje, gjort sitt anspråk på ursprungliga anslaget, 36 tunnor spanmål, gällande, anser Kollegium i underdånighet honom vara berättigad tiil återfående deraf.» Denna utredning gafs i underdånigt utlåtande den 24 Juli 1845 öfver kyrkoherdens i Södertelje underdåniga ansökan att återbekomma meranämnda tionde-anslag, och samma åsigt hade Domkapitlet i Strengnäs och Konungens Befallningshafvande i Stockholms län uttalat uti af dem infordrade underdåniga betänkanden. Stats-kontoret uttryckte likväl en annan mening, hufvudsakligen på den grund, att den arkiv-undersökning, på hvilken Kammar-kollegium grundat sitt utlåtande, asyntes Stats-kontoret icke fullständigt ådagalägga, att ifrågavarande krono-tionde varit gifven till ersättning för förlorade hemman och landtgillen eller för bortmistade stomhemman och andra lägenheter, hvilka ersättningar Kongl. Majit, uti Nådigt Bref af den 29 April 1812, förklarat vara de enda, som icke borde indragning underkastas», och i enlighet härmed afslogs i administrativ väg ansökningen. Motion väcktes då vid 1848 års Riksdag om återbekommande för Telje stad af denna vederlag, men Ständerna förklarade detta vara en rättsfråga och hänvisade den till behandling vid laga domstol. Saken anhängiggjordes der och den 26 September 1851 föll Högste Domstolens dom: a ty och då, om än, såsom sökan derne förmenat, någon del af detta anslag — 96 tunnor spanmål — ursprunglige» värk; kyrkoherden i nämnde församlingar efterlåten såsom ersättning för bortmistadt landtgille, ofvanberörde af Konung och Ständer vidtftgne förändring i fråga om spanmålena anordning i allt fall måste lända till efterrättelse, pröfvar Kongl. Ma^:t <fcc. —a Härvid förekommer det egna, att
Det lyder så: ”Att i åtskillige mål, i synnerhet bland ”dem, som röra Bergshandteringen, upplysningar ofta blifva nödige, hvilka förutsätta hos den, som skall meddela dem, ”helt andra kunskaper, än de som i allmänhet fordras, för att vara Domare, kan ”visserligen icke motsägas; men deraf följer ”alldeles icke alt sjelfva tvisterne böra an”norstädes, än vid de Allmänna Domstolar"nc afgöras. Det enda, som ett sådant förhållande klafver, är att upplysningarne, 202 Den 22 December e. m. ”innan Dom fälles, inhämtas från de Embetsman, som i desse ämnen äga nödige ”insigter. Ett är att samla alla erforder”lige skäl och bevis för sakens pröfning; ”dertill hörer äfven att låta sakkunnige ”män yttra sig, när det tarfvas; ett annat ”åter är, att afdömma sjelfva saken, sedan ”bevisningen i alla afseenden är fullbor”dad; dervid får ingen ting annat komma ”i fråga, än ren lagskipning. Detta inne”fattar icke någon nyhet i Svenska Rätte”gångsOrdningen. Domstolarne hafva all”tid brukat, att äska underrättelser från de ”Embetsman, som hafva Läkarevården i Ri”ket sig anförtrodd; att låta afvägningar el”ler mätningar anställas af dertill sticklinge män; att påkalla biträde af Architec”ter; att öfverlämna visse varors uppskatt”ning åt serskildte Värderingsman, och så ”vidare, allt efter som omständigheterne i ”visse fall fordra, utan att någon tvekan ”hittills varit förspord om samma Domsto”lars egen behörighet, att slutligen pröf”va sakerne med hänseende äfven till de ”upplysningar, som sålunda blifvit i laga ”ordning från andra håll meddelade.
Skrifvelse d. 21 December 1823, deruti stadgas, att då Assurance är tagen blott för en del af Skeppets eiler Lastens värde, Staten icke åtager sig någon förbindelse att ersätta skillnaden emellan den bekomne AssuranceSumman och den anmälde förlusten; men då K. M:t icke funnit med rättsgrunder öfverensstämmande, att en Medborgare, hvilken, genom tagen Assurance, visat en loflig och berömvärd omtanka att hålla sig skadeslös för främmande Makters olagliga tillgrepp af dess egendom, skulle sakna all ersättning af Staten för dylika förluster, som deremot till fullo godtgöras dem, hvilka, under en för sjöfart osäker tidpunkt, uraktlåtit ofvanberörde försigtighetsmått, vill K. M:t till Rikets nu församlade St:rs pröfning hafva öfverlemnat ifrågavarande ersättningsanspråk.” 17:0 Mecklenburgska Galeasen Latona , uppbragt den 12 Maji 1810 af Engelsk Kapare. — Ersättning för Fartyget reclamerad af Handelshuset J. F. Erdman & Comp. samt Handlanden E. W. Groskurds ConcoursMassa gemensamt, och för Lasten af nämnde ConcoursMassa. Den Kgl. Remissen, i afseende på detta reclamationsraål, lyder sålunda: 3i4 S t a t s - U t s k o 11 e t s "Vid öfvervägande af den i hosföljande Handlingar förekommande fråga oin ersättning till Handelshuset J. F. Erdman & Comp. samt Handlanden C. W. Groskurds ConcoursMassa för lidne förluster genom uppbringning af Galeasen Latona med en deruti intagen laddning Koppar, har K. M:t funnit en dylik ersättning icke kunna, emot innehållet af 6, 8 och 9 punkterne af R. St:rs underd.
” Nu har denna R,eg.F. i detta afseende delat regeringsärendena i 3:ne ganska distincla cathegorier, innefattande, — den lista, de riksärenden, om hvilka Konungen allena beslutar, sedan H. RI. hört sina ansvariga rådgifvare på sätt utveckladt är ig, n, 12 och i3§§:na Reg.F:n, hvilka fullständigt commentera d. 4:e °ch tyda meningen med ordet allena: till denna cathegori höra utnämningar till embeten och tjenster, ekonomiska, lagstiftningsärenden, ministeriella och commandomål, beslut om förbund, krig, och fred; den 3:dra, sådana riksärenden, örn hvilka Konungen gemensamt med Ständerna beslutar, såsom lagförändringar, åvägabringandet af nya lagar; och den 3:dje, de riksärenden, i hvilka Ständer allena besluta, t. ex. bevillning, styrelsen af Banken och Riksg.cont., tillsättandet och instruerandet af Just.ombudsman, räfsten med Högsta Domstolens ledamöter 111. 111. När nu den Reg.F., till hvilken ifrågavar. 4 §• ang:de sättet för allena hänvisar, så bestämdt utstakar detta sätt, och detta befinnes vara så beskaffad!, att af 3:ne cathegor l ier är blott en, i hvilken Konungen allena styrer, och ändå blott .sa, att ansvariga Rauet först mäste börås, förbiifver mig omöjligt att;under ordet allena lägga en med språklära och Den 5 Au gus! i f. m. 69 dialectik förenlig praktisk mening, hvilken sorn helst; och frittrig således icke, sade jag, luiru, ifall af olika grundlags-uppfattning, någon argumentation kan klifva att uppå detta ord i någon riktning construera.