Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af anförda skäl, får jag derföre äran föreslå: alt ett statsbidrag af Ett Hundra Tusen l\:dr Runt utan återbetalningsskyldighet må af Rikets Ständer anvisas till kanalanläggning emellan Norasjön och Fåsjön, under ansvarighet för byggnadens fullbordan af det bolag, som för ändamålet bildat sig. Och får jag anhålla oin remiss af denna motion lill Stats—Utskottet. Slockholm den 26 November 1862. Gustaf Hultman, från Nerikes län. Af Gastaf Hultman från Nerikes län, om statsanslag (ill lön ät en Frocincial-låkare inom Carlskoga distrikt i Nerikes län. Vid sednaste riksdag blefvo af Rikets Ständer beviljade anslag till aflönande af 20 nya Provincial-läkare. Carlskoga härad och socken, med cn folkmängd af 11,000 personer och på ett afstånd från närmaste städer af 4 å mil, hade desto hellre gjort sig förhoppning alt en af dessa nya löner, skulle komma nämnda distrikt lill godo, som derstädes redan från längre tid tillbaka funnos uppfyllda de vilkor Rikets Ständer stadgat i fråga om kostnadsfri bostads upplåtande och underhållande åt läkaren. Men då Kongl. Sundliels-kollegium skulle till Kongl. Majit ingå med förslag å de distrikter, som af de nya iöneanslagen företrädesvis borde komma i åtnjutande, befanns det, alt 19 andra orter borde hafva företrädet, och då ordningen slutligen kom tili den skoga visserligen ifråga, men ansågs böra vika för Håbo distrikt i Upland, hvilket sistnämnda af Sundhets-koliegium alltså anmäldes till erhållande af den sisla disponibla provincial-läkarelönen. llos Rikets nu församlade Släuder har Kongl. Maj.t i sin nådiga Motioner i Bonde-Ståndet 1862. S45 nådiga Proposition, äskat anslag för ytterligare åtta nya provincial-läkare. Under förutsättning att Rikets Ständer härtill lemna sitt bifall, skulle alltså anledning vara för handen, alt Karlskoga såsom nu tillbakasatt, borde, framför hvarje annat distrikt, komma i åtanka vid distribuerandet af de ytterligare läkarelöner, som vid denna riksdag kunna varda beviljade.
Äj^vfverallt i Svea rike se vi, huru försvarsförbund bildas, stora och små. Försvarsskrifter utdelas i mängd, och maningsorden » våren svenske » ljuda från Skånes slätter till Lapplands fjäll. Äfven kvinnan medverkar ej så litet i den rörelse, som eldande går genom fosterländska sinnen; hon ger sin skärf, hon ger sin tid, sin flit, sitt behag och ofta sitt hela hjärta. Men är det nog att utåt offra allt detta? Vinner hon därmed allt, hvad vinnas bör? Nej, icke allt, om ej arbetet börjas från grunden, som ligger i släktets uppfostran. A t t ordet » fosterland » sällan eller aldrig numer ljuder i det lägre folkets hem, är en bedröflig sanning, men vi få ej på dem kasta hela skulden härför. Äfven härvidlag gäller visserligen språ- ket: » Den där mera fått, af honom skall ock mera utkräfdt varda. » Må vi ej glömma, att sådan kvinnan är, sådant är och blir folket. Och bör ej den bildade kvinnan vara det goda föredömet? Först och främst borde väl hvarje fosterlandsälskande moder bilda ett försvars förbund i den egna lilla världen med sina små. Ett förbund, där kära mor är ordförande, bar all utsikt till framgång. Hon är ju den, som lär liten pilt det sköna, vokalrika språket. Men då borde hon på samma gång lära honom älska detta modersmål, detta » ärans och hjältarnes språk », hvarom skalden varnande sjungit: » Spegla ditt anlet i sjön, och tvätta det främmande friskt från de manliga dragen smink, kanske det snart är för sent. » Och i sanning, så fattigt är ej vårt tungomål, att det kräfver stöd och hjälp af främmande talesätt och fraser. Må begåfvade barn lära främmande språk, men lär dem ej den löjliga vanan att vanpryda modersmålet med » eleganta » påhäng. När kvällen stundar, ljusen tändas, hemmets trefnad ökas och mor öppnar pianot, bör hon ej då samla en liten kör omkring sig att öfva de innerligt sköna folkvisor och fosterländska sånger, vi äga? De intryck, som häraf stanna kvar i de spädas sinnen, skola följa dem lifvet igenom och ofta varda afgörande i stora frågor.
Med anledning häraf anhåller jag att B.-tänkandet måtte återremitteras, på det Högioflige Stats-Utskottet må blifva i tillfälle fästa uppmärksamhet vid den anmärkning, jag trott mig böra framställa. Herr A dier brandt, Thure, hade inlemnat ett så lydande Vördsamt Memorial! Vid Högioflige Stats-Utskottets Betänkankande, rörande Scttet för verkställigheten af en Qveckfeldtska Famillen redan tilldömd fordran och betalningen för återstående oliqviderade Tullgarns räntor, hvaraf He«r Cancellie-Rådet i|f Wetterstedt och jag styrkt oss vara innehafvare, nodgas jag göra följande anmärknings Den 27 A$rii. 495 Då Högloflige Stats-Utskottet medgifvit den sanningen, att vi äro ovilkorligen berättigade till ersättning i Jord ; så vågar jag tro, att det tillhört Utskottet, att föreslå Vederlaget pä sådant sätt, att vidare hinder icke möter lör verkställigheten. — Om några disponibla Krono-Hemman och Lägenheter funnits, hade vi icke behöft besväia Kongl. Maj:t eller Rikets Högloflige Ständer, med anhållan om utbekommande af vår rätt, hellst Kammar-Col iegium ägt i detta fall forordna; men när Åbo å Krono Hemman likmätigt Författningarne har ovilkorlig förmonsrätt till lösen och endast i den händelsen han frånfailer, utan att lemna efter sig Arfvingar, oss tillkommer imission i Krono-Hemman, samt det är omöjligt för oss, att påpassa när dylike sällsynte händelser inträda; så håfve Vi blifvit tvungne söka Vederlaget i annan Kronan tillhörig Jord, hvarom Kammar-Collegiam nu mera icke äger disponera. Å egne och Cancellie - Rådet af Wettersfedts vägnar får jag således vördsammast an. hålla om återremiss af Högloflige Stats Utskottets Betänkande; och att Utskottet måtte anmodas stadga Vederlaget: uti Boställen vid f. d.
Andersson från Östergötlands län: ”Då jag icke till alla delar kunnat gilla det nu af sammansatta Statssamt Ailm. Besv.- och Ekon.-Utskottets, till följd af återremiss, fattade beslut i skjutsfrägan, så får jag deremot härmedelst vördsamligen göra följande anmärkningar: På grunder, hvilka icke med giltiga skäl nu mera kan bortresonneras, kom det Sammansatta Utskottet i sitt förra Betänkande i frågan till det resultat, ”att gästgifveri-, hålloch reservskjutsen samt postkjutsen” borde skiljas från jordbruket och öfvertagas af Staten. — Beskaffenheten af de motiver, pä hvilka detta Utskottets framställda förslag var grundad!, ingaf reformens vänner stora förhoppningar om förslagets godkännande hos de särskilda resp. Riks-Stånden, och om än dessa förhoppningar icke till sin helhet realiserades, sä blef förslaget dock icke definitivt förkastadt af flera än blott ett Riks-Ständ, hvaremot detsamma godkändes af ett annat Riks-Ständ och återremitterades af tvänne. Vid sådant förhållande, och om än de vid Betänkandets återremiss gjorde amnärkningarne kunde föranleda till någon modifikation i förslaget, så hade jag för min del likväl trott att, icke blott det Statens deltagande i bidraget till skjutsningsbcsvärets underhållande nu bort föreslås till högre belopp än hvad som skett, utan äfven att Statens framtida öfvertagande af hela. denna börda bort närmare uttalats och tiden derför begränsas. — Då, efter den utredning frågan under sednare tiden erhållit, det obestridligen visar sig att skjutsningsbestyret ursprungligen aldrig varit lagligen en viss del af Sveriges jord ålagd eller af dess innehafvare åtagen såsom ett onus, så faller det sig ju klart att hvarje bidrag från desse till skjutsens underhåll, likasom prestationen in natura mot en underlägsen lega, är en tydlig orättvisa, hvilket också både nu och vid föregående riksdag blifvit erkändt, och man borde sålunda ha skäl att vänta det Rikets Ständer skulle med mindre rädda och försigtiga steg härutinnan besluta nödig rättelse.
Mitt herrskap, vi måste tänka på att göra upp nya kontrakter ibr nästkommande spelår. Kapellet får stanna qvar. Jag hade tänkt dra in triangeln och klockspelet; men H. M. vill ej veta af något knussel. Högstdensamme har insupit åtskilliga af de bondeska idéerna. — Jag börjar då med aktörsstaten. Dahlqvist 7 bry vi oss inte om; han är för dyr, och för öfrigt tänker jag inte spela några farser eller vådeviller. 1 Kammarherren C. A. Westeretrand, tillförordnad » direktör for ekonomien » - 2 Baron Knut Bonde, Hyltén-Cavallii närmaste företrädare på di-rektörsposten. 3 Skådespelaren Olof Ulrik Torslow. 4 Wilhelm Kjellberg, från 1856 » regissör utan egenskap af styresman or scenen », hviiken befattning då särskildt ö (Vertagits af nyssnämde Forelow. Underregissören hette Lindmark. 5 Bekant nobis i hornet af Jakobs torg och Arsenalsgatan. Det rar ett temligen litet krypin, men utgjorde ett stadigt tillhåll för artister &gt;ch literatörer. 6 Fru och herr Dumrath innehade de anspråkslösa befattningarna if resp. garderobsförvaltare och kontrollör. 7 Vid 1855 — 1856 spelårs slut afgingo i anledning af det förestående lirektörsombytet flera af kongl. teaterns mest framstående förmågor, såsom ir Dahlqvist, mamsell Jakobson (sedermera fru Hvasser), fru Samson, rn Almlöf d. ä., hr Wennbom, hr Rohde, mamsell Byberg, mamsell - lammarqvist, mamsell Bock, fru Wennbom, af hvilka dock de förnämsta, » land dem Dahlqvist, inom kort togo rtengagement. — Men Dahlqvist ... — L&amp;t mig slippa höra talas om honom. Här skall dere mot vara en ang man vid namn Söderberg, en gosse med godi gry; han skall läsa in Carl Moovs roll och markis Posas och IX » Carlos och Nils Dackes. — Ack, den stackars Söderbergs genre låg aldrig åt dm hållet! — Hvad för slag?
Vi måste således antaga, alt den förändring som kriminal-lagen undergår, måste lända till efterrättelse äfven för de brott som finnas i Grundlagen omförmälda, vare sig att förändringen sker sålunda, att en ny författn. angide ett visst slag af brott utfärdas, eller sålunda, att en ny straffbestämmelse intages i en eller flera af den gamla lagens §§:r. Vi hafva redan ett exempel derpå, att en i Grundlagen åberopad g i allmänna lagen, nemi. 5 Kap. 1 §:n MissgerningsB:n, blifvit till sin straffbestämmelse ändrad, och att denna nya straffbestämmelse blifvit följd vid ådömandet af straff å det i Grundlagen omtalade brottet, eller lasteligt yttrande om Konungen, Drottningen eller Thronföljaren. Jag hyser derföre icke något tvifvel derom, att denna åsigt fortfarande skall göra sig gällande. Slutligen vill jag fästa upmärksamheten på det, i min tanke, oformliga uti att gå tillväga på det sätt som i den K. Proposm finnes föreslaget. Det heter der, att genom förfatln:n ej sker någon förändring af hvad i Grundlag stadgas. Della tillkännagifvande är alldeles obehöfligt, ty enhvar torde veta på hvad sätt Grundlagen skall ändras. Att genom en författn., som stiftas på det i 87 §:n lteg:sF:n föreskrifna sätt, någon ä.ndring icke kan ske i Grundlagen, är ju så uppenbart, att det förekommer mig rentaf tokigt att i författn:n intaga något yttrande derom. Om en domare måhända kommer att tveka, hvilken g i den nya författn:n skall tillämpas på det i Grundlagen omförmälda brottet, så är detta en 1 «i Den 31 Augusti. annan sak, och om en förklaring i detta hänseende är af nöden, blifver det en förklaring af Grundlagen, och den tillkommer på en helt annan väg. Jag tror således, att det ifrågav:de stadgandet är både oformligt och obehöfligt, enär erfarenheten redan visat, att domaremaklen dömer i samma syftning som afses i den K. Propos:n. Hr von Koch:
Men nu till Rosa; flere gånger under aftonen, men i synnerhet under den omnämnde potpourin, var jag ej mäktig afhålla mina ögon ifrån den intagande flickan; hon dansade med R., men nej, hon dansade ej, hon sväfvade jemte honom genom högre regioner, åtminstone voro hennes tankar, hennes känslor ej af denna verlds; ack! om du sett henne, då hon, tröttad af en uthållande valtz, oskuldsfullt uthvilade i den stol hans uppmärksamhet henne utsett, de blickar fulla af inre frid och salighet hon då stundom tillsände honom, som lutad till hennes sida, genom ständigt förnyadt tilltal sökte fängsla hennes uppmärksamhet, om du sett det anspråkslösa milda i hela hennes väsen, der ej en mine, ej en gest var antagen eller konstlad, men tvärtom, den skönaste natur rådde; om du sett den rika, ehuru späda rundningen af dess vackra zephirlika gestalt, samt sluteligen, om du sett det obeskrifligt svårmodiga, långsamt bortdöende leende på de runda purprade läpparne, då under dansens muntra hvirfvel hennes blick oförmodadt föll på den väl till utseendet lefnadsglade, dock stundom i dysterhet inom sig försjunkne T., då öfverdrogs vanligtvis hennes ögas klara spegel af en fuktig tåredimma, hvars milda dagg, ren och uppfriskande, nedföll i dess unga varma hjertas rika blomstergård. Jag suckade under det jag sådan betraktade henne; många innerliga önskningar för det ständigt fortfarande lugnet inom hennes själ; säkert, säkert anar hon ännu ej till sitt eget oerfarna hjertas tillstånd, ack! hon är i sanning en huld, ännu knappt utslagen ros, hvilken blott drömmer sin frid, och sin oskuld.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade, att det i NejPropositionen upptagne förslag således kornme att blifva ContraProposition vid den nu i hufvudsaken förestående votering. Hvarefter Hans Eoccellence i hufvudsaken framställde följande Voteringsproposition : Den, som anser Rikets väl kräfva, att det af ConstitutionsUtskottet emot Förste ExpeditionsSecreteraren von Printzencreutz anmärkte origtiga formella af sjelfva föredrngnings-åtgärden i målet, beträffande Kyrkohemman i Halland, bör, enligt 107 §. i Regeringsformen, hos Kongl. Muj:t i underdånighet anmälas, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Den 2.4 J u li i i', m. i65 Vinner Nej, kommer den af ConstitutionsUtskottet emot Förste ExpeditionsSecreteraren von Printzencreutz gjorde ofvanberörde anmärkning att förfalla. Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum Pomme kl. half lill 6 i eftermiddag ett fortsättas. Sedan 41» 42< 4^ och 44 §§• i RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen kl. tre qvart till 1 e. m.; och befunnos vid voteringens slut kl. 2 e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Yoteringssedlarne öppnade, röslerne hafva utfallit sålunda : Ja — 58. Nej — 79.
Apropos det, s % saiider jag dig ett par små rimmade bitar till läsning, du kan låta mig få dem igen vid tillfälle, men kritisera dem duktigt; ty du liar en klar och oförvillad blick och brukar ej se fel i förtjänster och förtjänster i fel, darföre sätter jag värde på ditt oinclöme. Några dagar senare ger hon åter lnf t åt det inismod hon, känner öfver att ha förfelat, livad Iion ännu anser, soiii sin egentliga kallelse, målariiiiians. Hon sysselsatte sig under dessa år mycket med inålnirig, ja utförde p i beställning af vänner och bekanta åtskilliga genretaflor och porträtt. Detta hindrade henne dock ej från att försöka sig på andra konstarter, Iion har länge sysslat med att dikta, så val på vers som prosa. Diiroin skrifver Iion till sin syster: - Hörby, 25 mars 1878. Härmed sander jag dig ett par små vis-stumpar af initt eget illa kanda fabrikat. Hyfla, Iiyfla bara! så kan det bli stadadt med tiden. Du skall f&amp; flera sedan hörande tillsammans ined dessa, allt » studier » p % fri liand och för öfnings skuld. Du kan ej tro så barnslig jag ä r! J a g känner mig nästaii riktigt lycklig då jag skrifver; och hzdå vet jag att det ar bara skrap, inte vardt en sur sill en gång. J a g iiar] &lt;anske en Sinula anlag, samt en och annan god ide, inen jag är så gräsligt okunnig, så, att det kan göra mig rakt förtviflad. ; jag vet ej oin jag skall skratta. grata eller skrika åt det. Ack, om inan hade fått lära någoiiting i sin ungdom! Vetgirigheten hos mig är så stark, att den blifvit mitt lifs plåga. Franiht, s % ar mitt ödes bud., Nar det ej kan gå framåt, hoppar jag ur spåret som ett för hårdt lastadt lokomotiv. 1I ' Ieii en guista hopp liar jag äniiii, och det ar alltid tillräckligt att lefva på, tills vidare.
S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Rikets Ständers Revisorers, Ståndet denna dag delgifna, berättelse, angående den år 1853 förrättade granskning af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerse-kollegium ställda fonder och medel, jemte bemälda kollega deröfver till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga Utlåtande. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Betänkanden: N:o 52, i anledning af väckta motioner, om ändring i Kongl. Majus Nådiga kungörelse den 9 Augusti 1851, angående skyldigheten att deltaga i fjerdingsmansbestyret. Utskottets i lista mom. å 5:te" sidan gjorda tillstyrkande med anledning af Lars Magmis Knutssons motion afslogs, hvaremot Ståndet biföll Utskottets hemställan i sednare mom. å samma sida rörande Lars Rasmussons motion. N:o 53, i anledning af väckta motioner om meddelande äf stapelstadsrätt för köpingen Döderhultsvik, bifölls; N:o 54, i anledning af väckt motion om förbud mot förrättande af auktion a dag, som näst föregår Söneller Helgedag, bifölls „ . N:o 55. i anledning af väckta motioner, om upphäfvande af 25 § i Kongl. Fiskeri stadgan den 29 Juni 1852, bifölls: N:o 56, i anledning af väckta motioner, om förändring i Kongl. Förordningen den 7 Maj 1842, angående behörighet att föra befäl å Svenskt handelsfartyg, bifölls; N:o 57, i anledning af väckt motion, om skyldighet att för ångfartyg begagna stenkol i stället för ved, bifölls; N:o 58, i anledning af väckt motion, angående vissa af behofvet påkallade Bergsförfattningars skyndsamma utfärdande, bifölls. 148 Prot.-Utdrag den 4 Mars 1854.
När man nu dertill vet att de katholska proselytmakarne i första rummet söka verka på den lägre befolkningen, som icke bär begrepp om hvad som der bakom hotar oss, så är det ju ganska naturligt att denna g skulle leda derhän, att en mängd dylika fattigskolor i hufvudstaden och andra städer komme att upsla, hvilka hastigt skulle sprida den katholska läran bland folket; och att sedan vädja till massans passioner, det vore det andra steget. Kommer man vidare ihåg hvilken förmåga jesuitismen visat sig äga i andra länder, så kan man äfven frukta för att den här i landet torde få fast fot, och måhända torde icke skicklige läkare komma att saknas, hvilka till sin bekännelse äro jesuiter, och som vid sjukbäddarne skola försöka att värfva proselyter. Häri hafva vi en ny upslagsända af de följder som skulle upstå af den ifrågavar:de §:ns antagande. Jag hörde i går uti ett samqväm, der talet fallit på jesuiterna, en aktad prestman berätta, huruledes i Belgien jesuiter, förklädda till läkare, hade vid sjukbädden åstadkommit i fr i ga katholiker, och att de af patienterna som lemnade verlden fingo sin ersättning genom rika gåfvor och testamenten, hvarmedelst grundlagts.en mängd kloster, som f. n. derstädes frodas. Måhända målar jag skuggor på ljusa dagen och att saken ej är så farlig, men det är till följd af denna fruktan för jesuitismens insmygande i Sverige som jag hyser tvekan i afseende på ett bifall till denna §, och detta så mycket mer som ordställningen i det senare mom. af densamma icke står i öfverensstämmelse med början af samma §. Det gjorda tillägget i §:n är en upmuntran för Svenska män att öfvergå till Katholska läran, och om vi skulle få den föreslagna religionsfriheten, så skulle den gifna följden deraf kunna blifva att man 644 Den 13 December e. m. liksom upmanades att öfvergå från protestantism till katholicism och att en mängd
Prot. 1856 & 1857. 6 Sami. 1 Afd. 24 Baft. Banko-Utskottets Memorial JY? 55. med hvars egor det förras voro blandade, hörde ej blott åker, omkriog 20 tunnland, äng, omkring 16 tunnland, samt skog och betesmark, omkring 140 tunnland, utan äfven ett, vattenfall, det s. k. nedra vattenfallet vid Tumba, hvaröfver Banken egde dispositions-rätt, men kunde erhålla full egande-rätt, i händelse Banken tillvunne sig Tumba JVS 2; att tillfälle dertill nu vore för handen, i det att, genom tagmannen och Riddaren C. Sundins inträffade död, Lagmans-bostället Näsby, 1| mantal säteri, beläget inom nämnda församlingar och väl passande till komministersboställe, hemfallit till Kronan, samt att, i följd af Komministern L. P. Norelii nyligen timade frånfälle, ofvanberörde komministers-boställe Tumba JVé 2 jemväl vöre från innehafvare ledigt; hvadan, utan förnärmande af någons rätt, Lagmans-bostället
Nu heter det, att hvar enda 3-proCentsSedel utgjort mynt, och varit löpande. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 STOCKHOLM. Hörbergska Boktryckeriet, i84t. Lördagen den i Augusti 1840. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 3 prot.utdr. för den 29 sisth Juli e. in. Justerades pleni-prottn för den 22 sisth Juli f. och e. m. Öppnades Hrr Electorers lista till val af ledamöter att, under permitterade ledamöters bortovaro, inträda i nedannämnda Utsk ; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde, i BevillningsUtskottet: N:o 2107. Hr Gustafschöld, fullm. Hr Sandels, Ulrik Fabian, efter N:o 84. Hr Örnflycht, fullm. Hr Reuterskjöld, Christian Herbert, som afsagtsig att i permitterad ledamots ställe inträda i Utskottet; BaneoUts kottet: N:o 1378. Hi' Lagerbjelke, Carl Oscar, efter N:o 2i5. Hr Ramsay, Otto Joli. Henr , hvilken afsagt sig att i permitterad ledamots ställe inträda i Utskottet. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Electorernes ordför. Ex. Hr Gr. De Geer anmält, att Hr Carleson, Jacob Edvard, och Gr. Hamilton, John, under flera månader icke inställt sig vid Electorernes’ sammanträden, hvarföre, enligt 24 §:n Ridd.Ordn., desse Electorers rum äro lediga och andre Electorer i deras ställe böra inväljas. Äfven tillkännagaf Hr Landtm, att Frih. Lötven, Wilh., afsagt sig sin plats bland Hrr Electorer och anmodade Hr Landtm. Hrr Bänkmän alt innan nästa plenum sammanträda för att välja 3 Electorer i de sålunda afgångnes ställe. Hr Adlerstam, Gust. Ulrik: hade inlemnat ett anförande, sa lydande:
Skrifvaren uppläste deras namn i den ordning, hvaruti de blifvit antecknade på pastor Suenonii lista; länsmannen uppropade samma namn på trappan till tingshuset och beledsagade de kallade till dombordet. Antalet af klagande öfverskred tvåhundra. Mer än hälften af dem utgjordes af barn från tolf till sex års ålder. Undersökningen fortgick hela dagen med blott ett kort uppehåll vid middagstiden, utan att man hann förhöra mer än hälften och till protokollet upptaga deras vidunderliga klagooch vittnesmål. Åhörarne tröttnade emellertid icke att höra och fasa öfver det de hörde. Det gjorde på de församlade ett obeskrifligt intryck, då det första barnet, åtföljdt af sina föräldrar, framfördes inför domstolen, och dessa under ymniga tårar berättade, hvad som vederfarits detsamma genom en af de anklagade hexorna. Den tioåriga flickan, så berättade de, hade en afton fått ett grufligt krampanfall och derefter inslumrat i en djup sömn, som liknade döden. Då hon följande morgon uppvaknat, omtalade hon med förskräckelse, att en trollqvinna under natten inkommit till henne och medtagit henne på en Blåkullafärd. Detta hade sedermera upprepats flera nätter efter hvarandra. Det var fruktlöst, att föräldrarne vakade vid det olyckliga barnets läger; de blefvo stundom öfverväldigade af en oemotståndlig sömnlust och hade knappt tillslutit ögonen, förrän hexan infann sig ånyo och bortförde flickan på en afgrundsresa. Hon hade nu varit i Blåkulla många gånger; djefvulen hade omdöpt henne, nödgat henne afsvärja Gud, inskrifvit hennes namn i sin bok och satt sitt märke på henne, hvilket skulle betyda, att hon vore hans i lifvet och i döden. – Se, nådig lagman, – sade fadren och visade på en blå fläck i flickans panna nära hårfästet; – här är detta rysliga märke, Djefvulen sjelf inbitit i hennes panna. Om det finnes mensklig rättvisa, så fordrar jag, att den nedriga trollqvinnan skall straffas med de grymmaste plågor.