Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Siats-Utskottets Utlåtande N.-o S73. Beräkning öfver Skaraborgs Läns Markegångspris <2 Bdgj Korn och Hafre. Ar Årets markegån Tunnor ? ä Suraman för de 5 sista ären å Summan för de sista åren å 10 Medelpriset af de sista. 5 åren ä Medelpriset af dc naste 10 åren se å Råg. Korn. Hafre. Råg. Korn. Hafre. Rågd* Korn. Hafre. Råg. Korn. Hafre. St. Uti denna reservation har Herr Fries instämt. Af Rikdagsfullmägtigen Johan Christoffersson från Kronobergs Län: ”Emot Utskottets beslut, att tiondegifvare skola i forsel-lön betala, för en tunna råg eller korn 16 sk., och för en tunna bafra 12 sk. Banco, antingen tionden levereras in natura eller löses med penningar, mäste jag reservera mig. Med rättighet att utgöra tionden in natura eller med penningar efter markegångspriset, bar räntegiTvären hittills, blott i den händelse, att lian löste spanmålen, i ersättning för utförseln måst betala en förhöjning på hvarje tunna af ofvanstående belopp; men att han, äfven då han sjelf till levereringsslället utför sin tiondesäd, skulle nödgas erlägga forselpenningar synes mig högst obilligt och orättvist samt ytterligare i betydlig nion betungande den förr öfver höfvan beskattade jordbrukaren, hvars ställning vi böra bemöda oss att förbättra och ej försvåra, såsom meningen tyckes vara med Utskottets ifrågavarande beslut likasom med många andra af närvarande Ständers åtgärder. Yäl har Utskottet derjemte föreslagit, att räntegifvare!! ensam skulle ega rätt att uppsäga tionden lill leverering in natura; men om årets markegång också understiger medium af fem års markegång, så blifver, då skillnaden med contant alltid skall betalas, tiondens utgörande in natura städse till förlust för ränlegifvaren, enär han äfven måste betala forselpenningar, hvarigenom han aldrig får tillgodonjuta en ymnigare skörd vid tiondella pi sesterande.”
R:dr 7,000: — —1 1 Kamererare och Kansli-ledamot (förhöjning från 1,333: 10. till) » 1,500: Tekniska biträden vid Styrelsens byrå: En (förhöjning från 500 R:dr till) » 800: En (d:o från 450 ll:dr till) » 066: 32. — En (d:o från 400 R:dr till) » 500: r 1 Förste Kanslist och Registrator, (förhöjning från 600 R:dr till) » 800: 1 Andre Kanslist, (förhöjning från 366: 32 till) » 400: 1 Vaktmästare, (förhöjning från 250 R:dr till) » 300: 5 Distrikt-chefer, tillika Majorer i väg-och vattenbyggnads-korpsen, (förhöjning från 500 till 800 R:dr hvardera) » 4,000: 5 biträden eller Adjutanter hos
Ex. Hr Gr. och Ordföranden upplyste, att uti ja-propositionen vore den nu föredragna punkten af StatsUtsk:s utlåt. N:o 16 ordagrannt intagen. Frih. Boye, Fredr.: Jag hemställer, om det icke vore bättre, att i förra delen af voteringspropositionen helt enkelt säga: Den, som bifaller Utsk:s betänk., voterar ja. Propositionen kan måhända i annat fall missförstås, och mig symes, alt den bör vara så kort som möjligt. Sedan ofvanstående voteringsproposition ånyo blifvit uppläst, blef den af R. o. Ad. godkänd. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer. Ja — 164. Nej — 68. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 3 e. m. lii fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Den 17 Mars e. m. 3x9 Måndagen den 17 Mars 1834- Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes pröfningen af StatsUtskrs d. 11 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 16, i anledn. af erhållen återremiss å betänk. N:o a, rör:de Talmänflens ersättning för egna riksdagskostnader, klubbkostnaderna saint aflöningen till Ståndens och Utskrns cancellier, m. m. Hr af Grubbens, Nils Wilh.: Om jag icke misshörde mig i förmiddags, lärer denna punkt vara bifallen af BondeSt. Jag anser det således icke värdt att diskutera om saken; men jag vill taga tillfället i akt och hemställa till H. Pi. o. Ad., om icke Ståndet ville anmoda Ridd.TJtsk. alt till nästa plenum inkomma med betänk, öfver min rörande klubbkostnaderna väckta motion, på det saken må komma under snar pröfning. Gr. Cronhjelm, Otto Äng.:
Man gör skillnad emellan utländska och inländska lån och anser de förra så äfventyrliga i jemnförelse med de sednare; men jag anser det likgiltigt, om lånen äro inländska eller utländska, ty hvad har man för garanti, att icke utländningen directe kunde försträcka penningar till hypotheksföreningar, äfvensom att nu genast ingå i speculationer å de medel, som Banken och Riksg.cont. upplåna emot obligationer. Sådant kan icke förhindras. Jag tror mig således hafva helt och hållet vederlagt Utsk:s farhåga för förluster, då tvärtom vinsten blir så stor genom den ena procenten, att hela capitalet på 37 år är betäckt. Utsk. yttrar derefter: ”Det har åtminstone förekommit Ulsk. mindre sannolikt, att ett utländskt lån skulle kunna erhållas till pari och 4 procts ränta mot ouppsägbara obligationer på långifvarens sida; och då, i händelse större eller mindre rabatt eller afdrag på nominella capitalet, hvarå obligationerna skola utställas, måste medgifvas, uppkommer härigenom en ren capitalförlust och en mot det rabatterade beloppet svarande ständig tillökning i räntefoten; hvarförutan måste tagas i beräkning alla omkostnader, såväl vid lånets upptagande som de årliga, hvilka från remitteringen till utrikes ort af förfallna räntor och capitalafbetalningar äro oskiljaktiga, såsom courtage, provision, coursdifference m. m.” Utsk:s befarande i denna punkt anser Den 99 December f. m. jag äfven öfverflödigt, då man bestämdt känner, att utländska bankierer ganska gerna anskaffa lån till 4 proc. med 4 å 6 proc. capitalrabatt, hvarvid följaktligen den vinst, som uppkommer genom utlåningen till hypotheksföreningarna, på sätt jag anfört, måste vara tillräcklig för såväl courtage och provision som för de omkostnader, hvilka med lånets upptagande kunna vara förenade och derutöfver lemna ett öfverskott. (Enligt mitt project skulle obligationerna blifva uppsägbara). Således tror jag mig äfven i denna punkt hafva vederlagt Utsk., med förutsättande af hvad jag i föregående punkt omnämnt. Härefter yttrar Utsk.:
Skaftö, uti aftåtea f^åbig Q3ropofitton, till £>{t gjorba framftälSning, om bemiijanbet af ett låneunberftöb för nämnbe ©tabé återuppbpggan* be, till omförmälba änbamål anfiagit ocb på 2Bårt 9vi!ögälD!£ontor anroifat ett lånebiträbe af 150,000 ER:Dt 33anco, att utgå famt anroänbaö ocb återgälbaö, på fatt ocb meb be roilfor 2Sar i betta ämne afemnabe uttberbåniga ©frifroelfe af ben 5 $}aré betta år närmare innehåller, ocb hvarpå 23 i :Ojj bär tili alla Delar åberopa; Dcb bäfwe 28i i öfrigt beroiljat 23eneröborgS inraanare, intill näfta 9viföbag, lämplig linbring i allmänna S3eroillningenö utgöranbe, em ligt hmab 23år utfärbabe £5eroillning!$örorbning Derom roiDare förmår. §. 10. 23iD öfroerwäganbe Deraf, att anlebningen, bwarföre bemma-; nen på ©ottlanb blifvit ålagbe, fafom grunbfFatt, lerereranbet af räntetjära in natura för flottans bebof, numera itppbört, feban, ä ena ftban, tjärmtiHroetcning icfe, fafom tillförene, utgör en bufwub* näring på (SJottlanD, famt, a
H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att med föredrag ningen af ifrågavide Utlåt, samt dervid fogade förnyade förslag till BevillntsStadga, Instruktion för Taxeringsförrftttningarne samt Förordning ang:de mantalsoch skattskrifningarnes förrättande, finge så tillgå, att Utsk:ts uti Utlåt:t afgifna yttranden och gjorda hemställanden punktvis företoges till afgörande, och att redaktionen af paragraferna i Utskits ofvannämnde förnyade förslag komme under pröfning i sammanhang med Utskrts i Ullati t derom gjorda framställningar, dock att Ingressen till Bevillningsstadgan, hvarom Utsk:t i första punkten af Utlåtit sig yttrat, icke blefve föremål för R. o. Ad:ns afgörande, förr än Ståndet, med ani. af Utskrts i slutet af Utlåtit framställda förslag, fattat beslut i fråga om tiden för den nya Bevillningsstadgans tillämpning. Ropades ja. Härefter föredrogs: Förslaget till Bevillningsstadga, dervid, med förbrgide af Utskits yttrande röride Ingressen till Stadgan, först förekom Utskits till BondeStit gjorda hemställan, att förslaget om s. k, yrkesafgift måtte få förfalla. Ltfdes till handlingarne. Utskits hemställan, att BorgareSt.rts beslut rörrde de föreslagna procentberäkningarne för bevillningens utgörande måtte af de öfriga RiksStin biträdas. Bifölls. Utskits å sid. 5 och 6 förekommande hemställan om be v i Ilningen för fast egendom. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: R. o. Ad. har åter remitterat denna punkt cch sålunda icke öfver densamma uttalat någon mening. Deremot har PresteStit förhöjt de för jordbruksfastighet föreslagna 3 öre till 4, för hvarje fulla 100 rdr af up - Den 22 Angnst! f. m. 18? skattningsvärdet, och BorgareStit har ansett att en lika stor bevillning borde bestämmas för jordbruks och för annan fastighets och föreslagit densamma till 4 öre.
Den, sorn bifaller, att vförevarande Författnings-för sia g skall i enlighet med Utskottens Utlåtande Nio 35 erhålla denna lydelse: ”Sjuknar Tjenstehjon,bör Husbonden låta det sköta och vårda, håfve ”dock rätt, om han vill, alt å lönen afräkna, ej allenast hvad deraf belöper ” ör den tid, Tjenslehjonet varit urståndsalt att sina sysslor förrätta, utan ”ock för hvad han till Läkare och läkemedel utgifvit;” voterar Ja, Den det icke vill, voterar Nej. Vinner Nej, bör förslaget uppställas i öfverensstämmelse med Utskottens Betänkande N:o 6, och erhålla följande lydelse: ”Sjuknar Tjenstehjon , bör Husbonde låta det sköta och vårda , ”bafve dock rätt, om han vill, att å lönen afräkna för den tid Tjensteb johdet varit urståndsalt att sina sysslor förrätta, samt hvad han till Läkare ”och läkemed 1 utgifvit. Likväl må sådant afdrag icke i något fall öfverstiga hvad Tjenstehjon, enligt heling, egt uppbära i lön för den tid sjuk, Jdomen fortfarit.'’ Stockholm den 20 Febr. l835. S f O C K H O L M , (835 hos J. A. W a t. t.fcéfo Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.-UtsLs Utlåtande JY:o 53. I N:o 53 Ankom till Exp.-Utsi. d. 24 Febr. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 'il, öfver väckta motioner om skyldighet för säteriegare och vissa boställsinnehafvare alt deltaga i byggnad af Tingshus och Häradsfängelse. Delta Betänkande, hvilket Högv. Preste-Ståndet ajTslagit och Hederv. BondeStåndet bifallit, är af de öfriga tvänne Riks-Stånden till Utskotten återförvisadt, på grund af följande dervid framställda anmärkningar: hos Höglojl.
Vare befallningshafvande erforderligt anlal försäljningsman, livilka ovilkorligen böra vid de ting, der sådant ej, enligt serskildt åtagande, ombesörjes af domaren, allmänheten stämpladt papper tillhandahålla; åliggande det derförutan, hädanefter som hittills, häradsskrifvare, eller den mantalsskrifningen förrättar, att vid nyssnämnda tillfälle, under samma redovisningsskyldighet och med enahanda rättigheter, som andie karta-sigillata-försäljningsmän, vara försedd med stämpladt papper till erforderligt belopp. 2:0 Hvar och en, som på kredit emottager stämpladt papper, bör för det sålunda undfångna kartebeloppet ställa behörigen pröfvad och godkänd borgen af en eller flere, såsom för egen skuld, af hvilken borgensskrift bestyrkt afskrift till statskontoret insändes. På reqvisition hos lands-kontoret skola försäljningsmännen, genom Vår befallningshafvandes försorg, kostnadsfritt och skyndsamt erhålla sig tillsändt erforderligt stämpladt papper, för hvilket dem åligger alt i ränteriet insätta eller till häradsfogden i orten afleverera den inflytande betalningen, månadtligen eller qvartaliter, allt efter försäljningens större eller mindre belopp; och må under året mera stämpladt papper dem icke tilldelas, än som jemnt svarar emot beloppet af de elter hand levererade försäljningsm edlen. Den 3r December hvarje år hör allt osåldt stämpladt papper hos desse försäljningsmän inventeras; Ware befallningshafvande likväl obetaget att, när som helst, af förekommande skäl och omständigheter, inventering anställa och redovisning affordra, hvarvid tillses, alt behållningen, sammanlagd af osålda kartor och kontanta medel, icke öfverstiger summan af försäljningsmannens uppbörds-borgen.
Agardh, hvilken gjort Den 27 Maj f. m. 353 gjort den framställning, som i den förändrade §:n blifvit iakttagen, icke heldre föreslagit utstrykandet af hela §:n, men lian har icke dertill den serskildta anledn., som jag enl. updrag af en Akademisk ledamot i Upsala nyss haft äran framställa, ty vid Lunds Akademi lärer icke något sådant stadgande finnas, att Akademi-staten skall med någon förut bestämd andel, deltaga i de allmänna stadsutskylderne. För öfrigt kan jag icke upgifva när de serskildta friheter uphört, som från början voro Akademierna tillerkände, men rättigheten, att vara från all stadens lunga frikallade, finnes uti privilegierna uptagen, hvilken rättighet dock sedermera uphört; det är således en stor motsägelse, om det i Bevillms-Förordn. står, att den Akademiska taxeringen skall ega rum för dem, som ”lyda under Akademiens privilegier'då just dessa privilegier skulle ifrån alla stadsutskylder frikalla dem. Jag behöfver för öfrigt icke påpeka den oegentlighet i språket, som ligger uti uttrycket: ”lyda under privilegierman eger att åtnjuta privilegier, men uttrycket att lyda under privilegier, är något som för mig är bland Svenska språkbruk alldeles obekant. Hvad beträffar Akademie-bokhållaren, hvilken jag i förbigående nyss nämnde, så har han väl icke någon betydlig lön, men så har han också ingenting annat att göra, än denna taxering; ett sådant förhållande kunde gerna uphöra, och då kunde Akademien använda dessa penningar för vida nödvändigare och nyttigare ändamål. På grund af alla dessa skäl anhåller jag, alt R. o. Ad. måtte återremittera denna punkt af Utsk:s Betänk. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.: Innan jag yttrar mig anhåller jag att Frih. Cederström ville upgifva hvarpå det stadgandet grundar sig, att -^del af de allmänna utskylderna skall af Akademie-staten i Upsala erläggas. Frih. Cederström:
Att det lägre militärläroverket sättes i förening med det högre vid Marieberg, så att utgångsexamen från det ena blir lika med intagningsexamen vid det andra. Att, till vinnande af den allvarliga ordning och punktuela lydnad, som för officersdaningen är så ytterst nödvändig, alla krigsskolans elever erhålla underofficers rang samt ställde under modifierade krigsartiklar. 5:o) Att Sjökadetterna, till ernående af en bättre praktisk utveckling i sitt yrke, flyttas till Skeppsholmen i Stockholm eller hvad ändå bättre är till Carlskrona. Men, torde man invända, dessa föreslagna förändringar medtaga betydlig kostnad. Ja! det är en sanning att så är, men vill Staten hafva en helgjuten militärisk upfostringsanstalt, så fordrar i sanning med skäl denna något större omvårdnad än hitintills varit använd på den så vigtiga bildningen af våra officerare. Tror man också att den närv:de militärskolan, hvilken knappast är tillräcklig för halfva det antal, som årligen ökar arméens befäl, medtager så ringa kostnad för Staten, att ej några betydligare anspråk på densamma bör kunna hafvas. Låtom oss tillse huru det hänger ihop härmed! Före sisth Riksdag egde Carlberg ett årligt anslag af 57,375 rdr rmt, hvilken summa, genom R. St:rs frikostighet, blef tillökad med 22,350 rdr. Carlberg eger sålunda i närv:de stund en årlig tillgång af statsmedel, belöpande sig till 79,725 rdr rmt. Omkring 35 kadetter utgå för hvarje år såsom officerare på arméen. Dividerar man talet 35 i summan 79,000, så finner man att hvarje officer, som genomgått Carlberg, specielt kostar Staten 2,257 rdr, utom den pensionsafgift, af omkring 600 rdr årligen, som för honom på enskildt väg blifver erlagd.
Kostnad och förlust vid anskaffande i nödhamn af medel, som der blifvit använda till gemensam nytta för fartyg, frakt och last, eller för att betala sådana kostnader, hvilka såsom gemensamt haveri skola gäldas, såsom: förlust, uppkommen genom prisskilnad, när en del af lasten, till medels anskaffande, måste föryttras; bodmeripremie, då penningar, till gemensamt behof, måste genom bodmerilån anskaffas; vexelkostuader, försäkringspremie och laga ränta, när medel genom annan utväg beredas. 12:o. Utgifter för utredning och fördelning af all skada och kostnad, som i denna § omlörmäld är. § H4. Gemensamt haveri eger rum, fastän den fara, som föranledt detsamma, varit vållad af befälhafvare, redare eller godsegare, eller då befälhafvare, utan tillräcklig anledning, företagit den handling, hvaraf det gemensamma haveriet följt. Talan om skadestånd är dock öppen emot den, som vållat haveriet; och vare denne förlustig den ersättning i haveriet, som honom eljest kunnat tillkomma. § 145. Egare af gods och af fartyg vare aldrig förbunden att, utan särskildt åtagande, till gäldande af gemensamt haveri, bidraga med mera, än värdet af det, för hvilket han i fördelningen af haveriet deltager. § 146. Uppstår fråga om vidtagande af en sådan handling, hvaraf gemensamt haveri kan följa, kalle befälhafvaren, der faran det medgifver, till rådplägning styrmannen och dem af besättningen, som kunnigast och erfarnast äro, så ock redare och godsegare eller deras ombud, der de ombord finnas. Aro meuingarne skiljaktiga, gånge alltid befälhafvarens i verkställighet. Rådplägning och beslut, så oek en kort berättelse huru verkställighet följt, skall, så skyndsamt sig göra låter, i fartygets dagbok, om sådan föres, intagas och af dem, som i rådplägningen deltagit, undertecknas. § 147. Har befälhafvaren, utan egarens tillstånd, å fartygets däck lagt annat gods, än sådant, som i § 86 oinförmäles, eller vid dess sidor gods fastsurrat eller i dess Bih. till R. St.
St. blifvit föranlålne att i underd. styrka Oss dertill, att J hädanefter matte komma att arbeta på tvänne och Wår Svea Hofrätt på Irenne divisioner, med den förstärkning och tillökning af ledamöter och betjente med årlig lön, nemi. hos eder tvänne hofrättsråder, som med deras förra innehafvande assessors-löner undfå i tillökning trehundrade daler silfvermynt hvardera, fyra assessorer med tolfhundrade daler silfvermynts lön hvardera, en proto-notarius med femhundrade daler silfvermynt, tvänne notarier vid civilprotocollet med fyrahundrade daler silfvermynts lön hvardera, en notarius vid criminal-protocollet med fyrahundrade daler silfvermynt, tvänne cancellister med trehundrade daler silfvermynts lön hvardera, och tvänne hofrätts-poster, hvardera med etthundrade daler silfvermynts lön; och uti Wår Svea Hofrätt äfven tvänne hofrättsråder, hvilka med deras innehafvande assessors-löner hvardera i tillökning bekomma trehundrade daler silfvermynt, fyra assessorer med tolfhundrade daler silfvermynts lön hvardera, tvänne notarier med fyrahundrade daler silfvermynts lön hvardera, en fiscal med trehundrade daler silfvermynts lön, och en cance11 ist med trehundrade daler silfvermynts lön. Till hvilka förstärkningars aflönande R.
Skrifvelse af den 3:dje i berörde månad framställde anhållan om nedsättandet af en Comité eller Lag-beredning, samt om upplösning af den Comité, som haft sig uppdraget att upprätta jemförelse-tableau öfver Lag-förslagen, i Nåder beslutat förordna en Lag-beredning af fem ständige Ledamöter för de af Rikets Sänder afsedda ändamål, och för att jemväl afgifva underdånigt yttrande öfver förslag till Författningar, innan desamma af Kongl. Majit i Stats-Rådet slutligen pröfvas, hvilken Lag-beredningssammanträden Justitiae-Stals-Ministern, såsom Ordförande, jemte en annan Ledamot af StatsRådet, Justiliae-Canzleren och Rikets Ständers Justitias-Ombudsman, äfvensom för granskning af sådane Lag-förslag, som tillhöra Justitias-Departeinenlets föredragning, två af Högste Domstolens Ledamöter blifvit berättigade att bevista, att denna Lagberedning sist den i5 nästkommande September kommer att träda i verksamhet, samt att Kongl. Majit funnit godt i Nåder bifalla, hvad Rikets Ständer i underdånighet hemställt om upplösning af den för upprättande af en tableau öfver Lag-förslagen nedsatta Comité, när Kongl. Majit finnér sådant lämpligt och nyttigt; dels i Nåder äskat, att Rikets Ständer måtte, till aflöning för de fem ständige Ledamöterne i Lag-beredningen, till skrif-biträde, inköp af vissa juridiska böcker Ståts-Utskottets Utlåtande} N:o 5o8. och tidskrifter, tryckning af de utarbetade förslagen samt öfriga expenser, bevilja ett extra Stats-anslag, hvars belopp Kongl.
Den s September c, ni, *ol Det var då tvenne Skrivelser som afläto*. I den ena nyttjades ordet bekräjtelfe; i den andra de ordalag jag här föreslagit. Ej något nytt utan blott upprepande af det gamla är här satt i frågm. Friherre Ane karf värd'. Med den bästa vilja att rätta ett möjligt misstag, kan jag ej komma längre än att tillkännagifva min öfvertygelse, att Herr Danckwardt ej velat uttrycka sig så som jag fattat honom, men för min uppfattning har hans förklaring framstäbt sig aldeles lika, som hans första yttrande. Hvad sjelfva saken angar , får jag i inledning af Grefve von Schwerins anförande hemställa, om man icke kunde komma till rätta med hufvud-* frågan genom en obetydelig ändring, att nemligen skrifvelsen återremitterades, med den anmärkning, att i stället för ordet fan eilon , sorn jag ej anser vira det rätta , om det ock blef ersatt af ordet bekräftefe, man låt den mening inflyta, att Kongl. Majit ville gifva nödig verk1'amhet åt beslutet. Derigenom blef hela meningen bättre uttryckt, och jag tror, att då så liten ändring ästadkommes, den cj kan blifva anmärkningsvärd. Herr Grejven och Landt-Mar[kalken hemställde om Ridderskapet och Adeln ansåg Expeditionsötskottets ifrågavarande förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit , angående granskning af TullVerkets Räkenskaper böra, i anledning af de 202 Veil 2 September c. m, dervid gjorde anmärkningar, tili Utskottet återremitteras. Ropades Ja. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Från Stats - Utskottet', Af den a8 sistlidne Augusti; N;0 43g. Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut ineddeldte Betänkande, angå • ende pension för Directeuren Löfving. I anledning af RiksStåndens serskildta beslut, rörande pension till framledne RiksRådet Grefve Liljencrantz dotter Friherrinnan Tornerhjelm.
Staten blefve dessutom, genom saknad rättighet att uppsäga obligationerna, hindrad begagna sig af de förmånliga tillfällen, som under omförmälda tiderymd kunde sig erbjuda till det upptagna lånets återbetalning eller omsättning. För öfrigt syntes det mindre lämpligt att meddela sådana bestämmelser, som inskränkte kommande Ständers rätt alt, i afseende på liqviderandet af Statens skulder förfara efter sig företeende omständigheter. På dessa skäl har derföre yrkats, att Stals-UlshoUels Uttalande, M 340. flen återremitterade punkten måtte utgå eller åtminstone så till vida förändras, att Staten, endast under det vilkor, att den af långifvarne erhölle obligationernas fulla kapital-belopp, skulle, till sådana långifvares betryggande emot oförmodade uppsägningar, för någon kortare lid afstå från begagnandet af sin uppsägnings-rätt. Då Utskottet icke funnit något egentligt skäl anfördt till stöd för den förordade förlängningen af den uppsägningstid, Utskottet föreslagit, och då föreskrifva ndet, huru ofta beslutade obligations-uppsägningnr skola kungöras, icke tillhör föremålen för de beslut och stadganden, hvarom nu är fråga, anser Utskottet de emot 3:dje momentets 2:dra och 3:dje punkter framställda anmärkningar icke böra löranleda någon ändring i dessa, af 2:ne Riks-Stånd bifallna, punkter, hvilka, såsom rörande Riksgälds-kontorets uppsägningsrätt och sättet för uppsägningarnes verkställighet, blifvit intagna och äfven torde böra bibehållas i det moment, som handlar om .obligationernas uppsägbarhet.