Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid afgifvande af infordra dt underdånigt utlåtande i anledning af denna framställning har Landtbruks-Akademien, jemte öfverlemnande af sin Förvaltnings-kommitlés betänkande i ämnet, deruti Kommittéen, på anförda skäl, uttalat en från Reviso^ernes åsigt helt och hållet skiljaktig mening, nemligen att omförmälda, till Landlbruks-Akademiens grundläggning använda medel icke i någon mån kunde anses utgöra statsmedel, för egen del, med instämmande uti Förvaltnings-kommitléens yttrande, såsom ytterligare skäl för samma åsigt underdånigst anfört, att då uti Landlbruks-Akademiens räkenskaper inginge, bland annat, redovisningen för inkomster och utgifter vid skötseln af Akademiens jord eller det så kallade experimental-fältet, hvarigenom en del af räkenskapen omfattade Iandtmanna-industri, och ehuru det vore kändt af hvar och en, som befattat, sig med landtbruk, att dervid dagligen förefölle smärre utgifter af den natur, att de. icke kunde veriliceras, lika litet som detta kunde ske vid alla smärre försäljningar af landt brukets produkter, vågade Akademien likväl ej göra sig förvissad, att icke denna oundvikligen uppkommande brist på verifikationer skulle anses såsom fei i räkenskapen och blifva föremål för anmärkningar af Kammar-rättens Revisorer, samt Akademien sålunda invecklas i tvister af lika onyttig som tidsödande beskaffenhet; hvadan Akademien hemställde, alt, enär tillämpningen i detta fall af det i Kammar-rätten vanliga gransknings-sält skulle göra ulöfvandet. af den ifrågavarande rörelsen omöjligt, det sätt för granskningen af Akademiens räkenskaper, hvilket, på grund af Rikets Ständers derom gjorda underdåniga framställning, E. K. M:t uti Dess Nådiga Skrifvelse den l Augusti 1845 fastställt, mätte äfven framgent få fortfara.
Utlåtande. 83 sorn nu äro, blifva oförändrade, sä att, afverkningsapparaternas förmåga ej tages i större anspråk än nu, eller nya afbränningsredskap eller en förändrad mäskeraethod införes, kommer den att belöpa sig till 500,000 Spd. Med afseende på koptrotlväsendet har kommissionen anfört, att den anser det vara lika mycket af nöden vid pannebeskatlningen, som vid mäskeoch produktbeskatfningen, att öfverkontrollör anställas, hvadan kontrollutgifterna, såsom förut är anfördt, komma att utgöra omkring 4,000 Spd. årligen, utgifterna för kontrollen öfver lönnbränning oberäknade. Då ingen kontrollör blir anställd särskildt för hvarje bränneri, anser kommissionen att det icke här, såsom vid mäskeoch produktbeskattningen, kunde vara alldeles nödigt, att bestämma någon viss tid, under hvilken brännerierna skola oafbrutet vara i gång. För att likväl man må försäkra sig om, att handteringen mätte blifva drifven fabriksmässigt, har kommissionen ansett ett sådant bestämmande vara af nöden, och har den, såsom förut vid mäskebeskattningen är anfördt, trott det vara tillräckligt för uppnående af detta ändamål, om hvarje bränneri är förpligtadt att betala en afgift för 1,500 potters produktion under en tid af 10 dagar för hvarje gång det sättes i verksamhet. Sedan departementet sålunda anfört det väsendtligaste af den delen af kommissionens arbete, som angår beskattningen, tager det sig nu friheten att omförmäla hvilket dera af de 5:ne framlagde förslagen efter departementets förmenande förtjenar företrädet.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 28 sistledne Augusti under Nio 447 afgifoe, samt den andre dennes på bordet lagde, Utlåtande, öfver väckt fråga, angående Revision af Lästafgiftsfondens förvaltning. Herr von ' Hartmansdorff, Angust: StatsUtskottet bar afstyrkt, att Riksens Ständer skulle granska Lästagiftsfondens förvaltning, emedan denna fond blifvit samlad genom afgifter för utländska fartygs naturalisation; och emedan den således vore tillfällig och icke utgjordes sf några egentliga Statsmedel. För min del måste jag bekänna, att jag icke vet, hvem dessa medel tillhöra, om dé icke äro Statens; och Utskottet synes då hafva bordt uppgifva, hvilken sorn äger dem. Men tillhöra de åter Staten enligt min förmening, så måtte väl Riksens Ständers Revisorer hafva rätt och pligt att granska dem, lika som andra alimar,na medel. De hafva blifvit gifna, säger man, för naturalisation af Utländska fartyg. Dessa fartyg hafva således fått föra Svensk, flagg, och begagna fördelarne deraf, måhända till imrång i Svenska Skeppsredares rättigheter. Hade dessa fartyg blifvit antastad*? af fiendtlig magt, så hade väl Svenska Kronan måst vidkännas kostnaden för Dm 9 September f, ml 321 att bibehålla flaggan i aktning. Det tyckes; således vara gifvet, att afgifterne för denna för. mån bort tillfalla Staten, och att granskningen af deras förvaltning i följe deraf äfven bör till, höra Riksens Ständers Revisorer. I Granbergs Svenska Statistik står, att årliga anslag af ifrågavarande medel blifvit gifna till lönförbättring åt FinanceExpeditionens Tjenstemän. Om så förhåller sig, äro dessa medel, ehuru ämnade till Svenskt sjöfolks hemförskaffande från utrikes orter, icke heller använda till deras rätta ändamål, hvilket Herrar Revisorer äfven böra tillse. Upplysningsvis för jag nämna att medlen i slutet af förlidet år utgjorde en sumi ma af 24,394 R:dr Banco.
Äfvenledes godkändes Utsk:s yttranden, ang:de bibehållande såväl af nu stadgade förbud mot införsel af åtskilliga slag smidt eller valsadt jern, som af nu i taxan gjorda klassifikation efter vigt af ”Plåtar, oförtenta, under f tum tjocka. Vidkommande åter införselstullen å ”Plåtar, oförtenta, under § tum tjocka, öfver 6 LU vigt stycket” samt ulförselstullen å ”smältstycken”, upplyste Hr Gr. o. Landtm., att PresteSt. antagit den derom till R. o. Ad. samt PresteSt. gjorda inbjudning; hvarefter Hr von Hartmansdorff, yttrade: Jag anhåller vördsamt, att Ståndet måtte antaga inbjudningen i afseende på proposm N:o 185, men deremot vidblifva sitt beslut i afseende på utförseltullen å smältstycken; ty om Ståndet antoge äfven den sednare inbjudningen, så blefve följden, att utförseltullen å smältstycken blefve lika med den å stångjern. Då den förädlade varan bör vid utförseln åtnjuta större fördel än den oförädlade; synes det mig icke vara skäl att antaga inbjudningen. Häruti instämde Hr Printzensköld, Carl. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten derpå, att utförseln af smältstycken är högst obetydlig. Man hade visserligen, då den medgafs, väntat sig att den skulle blifva stor; men utgången har visat, att den varit högst ringa. Jag har förteckningen derpå här i handom, hvilken utvisar att endast 2,538 Skf? utfördes förlidet år. Det är endast upplysningsvis jag velat hafva äran nämna detta förhållande. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Det fägnar mig rätt mycket, att exporten af denna vara ej blifvit större än den är; emedan om den blefve allt för stor, säkert en betydlig jnängd af våra hammarsmedjor skulle blifva utan sysselsättning och utan förtjenst.
Det är af denna anledn., och då förhållandet är så ytterst olika emellan dessa båda provinser, att t. ex. de lån, som båda häraderna i Upland undfått, utgöra 15,544 r:dr, dä deremot dessa 3 socknar blott undfått 500 r:dr och således ej mer än af hvad som blifvit de förra lillerkändt; det är af dessa skäl, säger jag, som jag skulle önska, och som jag anser mig skyldig att fästa R. St:s uppmärksamhet på detta ömmande förhållande. Möjligen torde jag ej vinna bifall till min framställning, men då jag tagit mig friheten upplysa huru väsendtlig skilnaden är emellan dessa båda hagelskadade orter, så anhåller jag vördsamt om återremiss af betänk, i denna del, på det att StatsUtsk. måtte närmare taga denna fråga i öfvervägande. Hr von Troil, Sam. Gust.: Det är naturligt att Gr. Mörner, såsom styresman öfver Wexiö län, anser sig förbunden, alt inför R. o. Ad. i möjligaste måtto bevaka detta läns bästa; men jag kan för min del ej vid detta tillfälle befara att R. o. Ad. skulle afvika från den vigliga grundsats, som R. o. Ad. godkände genom antagande af betänk. Hvad särskildt beträffar ifrågavar. låneunderstöd för Kronobergs län, så vill jag fästa uppmärksamheten på, att det ej utgör mer än så högst obetydliga summor på hvarje socken, att StatsUtsk. svårligen derå kun - Den 5 April. 51 nät fästa afseende. Ytterligare torde jag få fästa uppmärksamheten pä, att i sednare tider inrättningar uppstått lill försäkring mot hagelskador. Jag tror det vara riktigt, alt vid delta tillfälle visa att de personer, som blifvit blottställde genom hagelskador, kunna, genom ingående i dylika försäkrings-anstalter, för framtiden bevara sig emot sådana olyckshändelser. Likaledes ber jag alt få nämna att, om man härvid skulle göra undanlag, sä vore man nödsakad i och med detsamma att ingå i en detaljerad granskning rör:de hvarje län, hvilket har varit StalsUtsk., likasom jag förmodar för R. St., alldeles omöjligt.
[Stångjernsverk Masugnar Ameshammare Jern-manufaktur-verk Gjuteri Jerngrufvor Tegelbruk . Kalkugn . Messingsbruk (med Nålfabrik) Blyhartzverk Lädergarfveri Hjelmare kanal och slussverk Strömsholms dito dito peglande fartyg och kanal-jakter Strömsholms jernvåg Borgos lastageplats Mellansunds färja Härads-allmänningar Kronodito Handtverkare och Gerningsmän diverse personer, som ej tillhöra viss näring jSterbhus, testamenten, gåfvor och fidei-k om misse Frälse-räntor räkning frälse skatte krono krono frälse krono skatte skatte med (1. Underhållna Kreatur. Bevillning efter 1855 års Bevillnings-förordning. Efter Första Artikeln. Mantals penningar. Tionden af Bruk, Bergverk o. andra Inrättningar. Summa Arrende medel. Kostnad för Rustning och Rotering. Diverse Summa Afgifter, Onera och StatsAllmänna Besvär. Bidrag. Län för åren 1S51—■1855. Westerås Slott i Lands-Kontoret den 24 Oktober 1856. i\ O. Silfverstolpe. C. M. Sel/in(/. - V~7T>V m ’ . ' . 1 ■ ■ ’^9p mm bli6ln»Hil29 f I I I i jflietiBO .(*jtT3f 12 not HiofcpoJI wmm 4 - . »■ - o-‘;r.r - Of» ; % « Femårs-Tabell för Städerna i Westmanland tor ären 1881-1855. Westerås. Westerås Stad Hus och Tomter Jord •. ... Tobaksoch Snus-Fabrik Läder-Fabriker Spegel-Fabriker Gelbgjutare Summa Arboga. Arboga Stad : Hus och Tomter, med derunder lydande skog' Jord Lack-Fabrik Stampar ... Tegelbruk . Summa Hiiping. Köpings Stad
Antagandet af den Norrska lagstiftningen i denna del, likväl med den utvidgning, att qvinnan, sedan vederbörande myndigheter deröfver blifvit hörde, egde att sjelf välja sitt ombud, hade, enligt min tanka, varit det bästa sättet att lösa detta problem. Utsk:s förslag att, likasom hittills, endast under form af dispens meddela qvinnan ifrågavande rätt, blott med nedflyltning af denna dispensmakt ifrån Konungen lill underrätterna synes mig vara endast ett halft steg, utan annan fördel än vinst i tid och den närmare kännedom om förhållanden man bör förutsätta bos sistnämnda myndigheter. Jag skulle helst önska en återremiss, men då 3:ne Stånd, efter de uplysningar, som blifvit lemnade, bifallit Betänk., vill jag för min del vördsamt tillstyrka bifall å detsamma, helst något i denna väg är bättre än intet. Hr Carleson, Ed v. Henr.: Med anledn. af den siste ta larens yttrande vill jag blott nämna, att det ingalunda är af missaktning för qvinnans rättigheter, utan tvertom af aktning för desamma, som lagen stadgar, alt qvinnan bör vara omyndig. I afseende åter på Gr. Sparres anförande lager jag mig friheten göra 2;ne erinringar. Den första är, att om Ulsk:s förslag blefve af R. St:r antaget samt af K. M. stadfästadt såsom lag, och denna lag komme att lyda så, att qvinna af hvilken ålder som helst är omyndig, men alt under vissa omständigheter domaren eger rättighet förklara henne myndig, kan en domare, som tillämpar denna lag, lika litet sägas gifva dispens från lag, som den domare, hvilken nu förklarar en man omyndig, hvilken efter lag är myndig, men på ett eller annat sätt visat oförmåga att sköta sin egendom. Domaren gifver hvarken i det ena eller andra fallet dispens från lag och den anmärka., att man skulle härigenom nedflytta dispens-rättigheten från K. M. till domaren, synes mig helt och hållet obefogad. Den andra af Gr. Sparre gjorda anmärkn. var att 1810 års Riksdags-beslut skulle lägga hinder i vägen för utfärdandet af 9* 132 Den 17 Maj e. m. denna lag.
Svensén från Calmar län väckt motion att, enär för civiloch ecklesiastik-staterna icke funnes utfärdad någon Boställsordning tiil ledning vid de besigtningar, som å boställena borde verkställas och denna 12 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 137. brist mången gång låtit sig märkas både för syneförrättare och boställshafvare, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj :t anhålla om åtgärders vidtagande för att åstadkomma sammandrag, som i tryck borde utgifvas, af alla de lagrum och författningar, som ligga till grund för bebyggande, vård och underhåll såväl af civile, som ecklesiastike boställen. Enligt hvad Utskottet inhemtat finnes förslag till Civil-boställs-ordning utarbetadt och är, sedan vederbörande deröfver blifvit hörde, på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beroende. Vid detta förhållande och dä genom enskilde personers försorg sammandrag af de i motionen omförmälda författningar finnas från trycket utgifna. torde det icke vara skäl att nu vidtaga hvad motionären föreslagit. Utskottet hemställer derföre, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 26 Juli 1860. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Juli 1860, k. 12 midd. Betänkande, i‘ anledning af väckt motion om slöjdskolors inrättande i hvarje län. Uti en till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion har Johan Persson frän Upsala län, med hvilken Adolf Fredriksson och G. Bolin från samma län samt P. H. Isoz och J. Holm från Stockholms län sig förenat, andragit, hurusom det vore af högsta vigt för allmogens barn att åt dem, sedan de lemnat folkskolan och varande för unga att kunna vinna inträde vid landtbruks-skolan, tillfälle bereddes att inhemta kännedom af och färdighet uti tillverkningen af åkerbruksoch andra mera komplicerade, men för landtbruket högst behöfliga redskaper, hvilka den mindre jordbrukaren oftast måste till sin skada undvara.
SDejjutom hafina från fjette «f)uftr»ub» titeln anjlag bliftoit mebbelabe för omläggning af 5/300 alnar allmän lanböinäg, famt en l\ mil lång färrtnäg genom dperjeåbalenö fjell från Sångå b t) till Sforfa gränfen. (Ehuru ^ongl. 9Jtaj:t reban tnib (Intet af år 1848 i nåber meb» Senwägar. belat privilegium åt, famt faftfällt reglor för bet bolag, forn, mot tingobonjutanbe af be förmåner, 3eifetö ©tänber roib febnafte riföbag 4o bcroiljat fåfom unöcrftöb för anläggning af cn jernväg emellan £>re Deftni* tioa bilbanbe odj i följD Deraf någon början till jermioägö<anläggningen ännu icfe egt ruin. SnteblertiD I>afma å anDra punfter inom rifct färjfilba bolag bilDat ftg, i änDamål att på fortare roägfrräcfor åjtaD* fomma jernbanor för l)äffraft. Emanne
Ständer för sin del anse sista punkten i 10 § af Kongl. Förordningen om kommunalstyrelse å landet böra ändras till följande lydelse: uVid indrifvandet af dessa medel eger Kronofogden att såsom upphör dspr ovision jemväl uttaga hos den restskyldige tre procent af det resterande beloppet“ anhålla, att Kongl. Majit täcktes gilla en sådan ändring af berörda § och derom utfärda nådig förordning. Emot Herr Heijkenskjölds förslag, att vid kommunalstämma röstberättigad må ega att öfverlåta sin rösträtt äfven på annan person, än som vid samma stämma har rösträtt, hvilket innebär rubbning af en ej mindre i den ifrågavarande författningen, än i förordningen om kommunalstyrelse i stad erkänd, ingalunda ovigtig grundsats, förekommer den betänklighet, att om samma förslag godkändes, det kunde komma att inträffa, att en kommuns angelägenheter blefve afgjorda af personer, som måhända icke ens tillhörde kommunen, och att åt sådana, som kunde hysa önskan att, ehuru ej medlemmar af kommunen, på afgörandet derstädes af ett visst ärende, t. ex. val af landstingsman, utöfva inflytande, lemnades tillfälle härtill derigenom, att de kunde af röstberättigade, hvilka för berörda angelägenhet vore mera likgiltiga, förskaffa sig fullmagter. Då det icke lätteligen låter sig beräkna, hvartill sådant kunde leda, och då de af motionären framhållna skäl torde få anses endast undantagsvis ega tillämpning; finner Utskottet sig af dessa anledningar uppmanadt att afstyrka bifall till Herr Heijkenskjölds berörda förslag. 8 Allmänna Besvärsoch Ekon omi-Utskottets Betänkande J\S 80. Så framt med Gustaf Ohlssons motion får antagas vara åsyftadt, att alla de enligt särskilda författningar efter en viss grund utgående .skattebidrag till ändamål, hvilka kunna anses för kommunen gemensamma, hädanefter skola, i likhet med kommunalutskylder i allmänhet, utgöras efter fyrktalet — och någon annan mening kan Utskottet af denne motionärs framställning icke draga — finner Utskottet sig icke kunna understödja samma motion.
Elin Spross2 Trikåhandel, Vesterlilnggatan 36 l / 2. 36 Lager af alla sorters Trikåvaror fllr Herrar, Damer och Barn. Annonser för DAGHY upptagas af fröken K. C. SANDBERG, 20 P~e&amp;g&amp;ud8gntn; rz. Henrik Gahns Amykos. Äldsta aseptinfabrikat. Rekominendemr sig sjiilf. Siujes öfrecillt. Henrik Gahns Tvålar. Specialité: Antiseptiska toilettvlilar, siirdcles ~iilgöraiide för känslig och ömtilig hiid, sisolii: Henrik Galilis Yictoriutvll in. A. Partilager i Stockholm Iios Eliiil Freariksoii, Telegrcvgriintl P. Bouppteckningar samt uppgifter till bouppteckningar uppsäth~s för billigt pris af ett fruntimmer, som däri eger rningiirig mm. Niirrnaa-e underrättelse erhiilles O Fredrika-Bremer-Förbundets byrå, 5 Malmtorgsgatan. TIDSKRIFT FOR SOCIALA OCH LITTERARA INTRESSEN. e UTGIFVEN AF STOCKHOLM 1892, AFTONBLADETS AKTIEHOl,AGS TRYCKERI. Amalia Lindegren. NAgra intryck. ' E n vinteraftofton satto jag och en min väninna, hvars ungclomsväninna Amalia Lindegren var, vid den tända lampan. Sliimpen hade fogat så, a t t jag ännu icke sett ' den berömda Iionstnärinnan, ehuru vi bhda, ofta besökte v&amp;r gemensamma vän. Emellertid afbröts samtalet af en knackning p&amp; dsrren;. den öppnades för en gammal dam, med lätt haltande gång, iklädd en tjock slängkappa och en mörk, bredskyggig hatt, Iivars svarta haliband bildade yain kring ett blekt, alldagligt ansikte.
Vid förnyad föredragning af Constit.Utsk:s d. 3o sistl. Mars på bordet lagda memor. N:o 107 i anledn. af återreinisserna på memor. N:o 84 blef nämnde memor. N:o 107 ånyo begärdt på bordet af Grina Horn, Glaes Fredr., och Frölich, Da v. Då nu ånyo föredrogs Constit.Utskis d. 3o sistl. Mars på bordel lagda memor. N:o 109 med föreslående af ett tillägg i 4 § 3 mom. Tryckfr.förordn., blef förslaget lemnadt utan anmärkn.; i följd hvaraf det skulle blifva hvilande till nästa riksdag. Till pröfning företogs StatsUt3k:s d. 3o sistl. Mars på bordet lagda utlåt. N:o 429> i anledn. af Frih. Franc Sparres motion om medels anvisande å 8:de hufvudtiteln, såväl för underhållet af arbetscompagnierna på Kungsholmen , som för dessas sysselsättande med fästiyngsbyggnadens fortsättning vid Carlskrona. Hr Oxehufvud, Göran Adolph: Hufvudsakligen på de skäl, som uti Hr Peyrons reservation finnas anförda, får jag yrka återremiss af detta utlåt. Frih. Franc Sparre, Bengt Erland: StatsUtsk. har afslagit min motion, såsom det vill mig synas, under fullkomligt erkännande af riktigheten af de skäl, jag för densamma anfört, men blott i tvång af forme,n, emedan en utgiftssumma till samma ändamål förut var af förstärkta StatsUtsk. afslagen. Man anser således, att jag cluderat formen för att komma till ändamålet. Det har jag gjort och 4 Den i April. det med flit, emedan det icke gafs annat sätt att uppnå det ändamål, som jag anser vara af den vigt, att det icke blott rörer administrationen och förvaltningen, utan samvetets öfver alla former upphöjda piigter.
Ett förfärligt ansvar hvilade icke blott öfver deras hufvud, som drefvo en sådan lära, utan allas deras blod, som genom denna lögn gingo förlorade, skulle utkräfvas af alla dem, sorn i mer eller mindre mån kunnat verka deremot eller väcka uppmärksamhet derpå, men icke gjorde det. Detta borde alla besinna, som hade att vaka öfver alt lögnen icke lärdes från våra lärostolar, men ändock läto satan befästa sig på desamma. Det funnes näppeligen något vådligare hvarken för samhället eller kyrkan, än det att låta den studerande ungdomen blifva förderfvad genom lögn och villoläror. Dessa spriddes sedan genom alla rikets embetsgrenar och i alla riktningar. Det som vid universitetet blifvit sådt i ynglingens hjerta, läte den mognade mannen samhället uppskära under decennier. Följderne häraf kunde icke beräknas, de sträckte sig utöfver tidens gräns in i evigheten. Djupt fattad af sakens oändliga vigt, den ingen kunde jäfva, hade der - 4 Allm. Besvärsoch Ekon.-UIskall tis Betänkande M 11. före motionären känt sig uppmanad föreslå, det Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla hos Kongl. Maj:t att han ville förordna en eller flere allvarliga, kraftfulla och sakkunniga män att vid läroverken undersöka tillståndet och utrota alla O sådana läror, som äro emot christendomen stridande och hvilka förmörka förståndet och förderfva hjertat och således leda till osedlighet och slutligen draga förbannelse och straffdomar icke allenast öfver enskilde personer och våra undervisnings-anstalter, utan omsider öfver hela landet; samt att Kongl. Majit, med anledning häraf, å Rikets Ständers vägnar ville låta ett cirkulär utgå till alla rikets Konsistorier med påminnelse att noggrannt vaka deröfver att villoläror ej måtte intränga och få befästa sig vid universiteten eller andra läroverk.
med hjertat svidande af blodets brand! Jag blir så stillsamt vek då hon sig närmar, jag bäfvar då jag kysser hennes hand. Jag tror, till sist tog jag mig för att fria. Jag bröt en blomma, räckte henne den och sade: »Blif min hustru, du, Maria och gör mig lycklig, gör mig god igen!» Jag vet ej, om jag hörde henne svara, jag vaknade tyvärr, tyvärr, och fann: det var en dröm, en helsans hägring bara. Jag var som förr — en stackars dödssjuk man. Den stämning af bitterhet, som beherskat henne nyss löste sig upp i varma tårar. Hon grät, tyst och stilla, utan ett ord. — Men det var som om han känt det ändå, fast han intet hörde och intet såg. »Är den vacker?» sade han med en ton af stolthet, som gömde en nyans af förebråelse. »Ja. — Hon tyckte att hvarje ord, som hon sade mer än detta enda, skulle vara en förmätenhet. Hon kände sig så liten — och han stod så högt öfver hennes beröm. Nu sträckte han ut sin hand efter dikterna, valde ut två af dem, som han lemnade henne. »Läs också dessa två. Sedan får du vara fri för i dag. — Den ena är en religiös dikt — den andra en politisk.» Hon läste: Bort med heliga paraboler och med fromma hypoteser! Sök att lösa utan omsvep frågorna, som här jag reser. Hvarför får den gode släpa blödande sitt kors i lifvet, medan helsa, guld och lycka allt blir åt den onde gifvet? Hvems är skulden? Är vår Herre icke allvis och allsmäktig? Eller sker det med hans vilja hans, som är så god och präktig! Ja, så fråga vi beständigt tills man stoppar våra munnar med en handfull jord igen men det är ju ej att svara. »Nå?» Hon hade ingenting att säga. Det skriade en sådan smärta ur dessa konstlösa strofer; det var stolta ord, skälfvande, flammande ord, riktade ut i tomma luften af den slagne, den misshandlade, som vred sig i sin blodpöl på marken, trampad ner under ödets tunga fot. Han kände med sina nerver, att hon nu var ryckt med; och han njöt deraf.