Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 4 Jutii. 103 Grefve De ta Gardie: ftig får tillägga, det jag helst önskade, att Fullmagt aldrig finge Utgifvas, men då detta äm e rörer representationsfrågan, vill jag blott i förbigående nämna min öfvertygelse derom, och för öfrigt nu inskränka mig till den anmärkning jag nyss framställde, Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition fann Ridderskapet ochAdeln för godt, att gilla den föreslagna redactjonen, endast med den förändring, att de af Grefve De la Gar-j die anmärkta ord: "och har blifvande Hufuudmannen, eller den ut öfning tn af hans rätt tillkommer, icke sitt namn å Fullmagt en såsom vittne eller eljest tecknat ” borde utur § utgå. - §• J r Adelsman genom behörig Domstols Utslag förklarad ovärdig medborgerligt förtroende, eller att föra, andras tulan jeller vid Domstol anhlagadjör brott, som a, heder och ära gå, men i brist af fulla bevis ef af den kunnat fällas, eller saken till framtiden lemnad blifvit, då, må han ej för egen eller annan Ätt säte intaga, förr än han i laglig ordning fullkomlig befrielse vunnits åge ej heller, i fall han Hufvudman är, eller halis rätt utöfvar, förr rättighet att Fullmagt i g förordna, utan til/komme då den närmaste af Ätten, att dess säte på Riddarhuset intagas är åter Hufvildmannen den enda af Ätten, vare då dess rum ledigt. Den som för annat fel, enligt denna Riddarhus-Ordning, blifvit säte och stämma på Riddarhuset förlustig förklarad, må 104 Deu 4 Julii. likaledes icke , derest hail till sådant eljest kan vara berättigadj Fullmast utgifva. Denna Redaction blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln gillad 5- 8- Adelsman, sam sini egendom till Borgenärers förnöjande af stålt, må, under det frågan derom vid Domstol anhängig är, hvarken för sin eller annan
Utskottets pluralite, som funnit Landets wäl oundgängligen fordra, att Konungen mätte kunna afsätta ifrån LandShöfdinge-sysslor, har ej befarat sädana missbruk af denna magt, som i någon män kunde jemföras med den möjliga och sannolika nyttan deraf. En Landshöfding, som förwärfwat sig Länets tillgifwenhet och aktning, skiljes icke ifrän sitt Embete, utan att Regeringen derigenom äfwentyrar wida mer än han förlorar; och en Konung, som i detta fall, likasom i alla andra, mäste höra sitt Stats-Räd, skulle säkerligen, tvid ett sadant steg, fä emottaga föreställningar, som borde leda Honom att eftersinna hwad Hans egen ära och Hans Regerings allseende fordrade. Magten att stifta, ändra, upphäfwa och förklara Lagar i deras egentliga bemärkelse tillhör, ester Utskottets Förslag, likasom tillförene, Riksens Ständer gemensamt med Konungen. Utskottet, som föreser att den Grundlag Riksens Ständer nu komma att fastställa icke kan blifwa fullkomlig, har welat öppna en möjlighet att förbättra den, närett mer än tillfälligt allmänt tankesätt derom hunnit stadgas. Denna möjlighet borde likwäl wara omgifwen af förswärande formaliteter, nödwändige för att afhälla icke nog betänkte försök och att förekomma förhastade beslut. Utskottet har derföre funnit, att inga individuella meningar i ämnen af denna wigt borde hos Riksens Ständers Plena wäckas, utan endast kunna der framställas, godkände och utwecklade af det Utskott, som Riksens Ständer tvid hwarje Riksdag skulle förordna att granska Grundlagarne och anmärka Stats-Författningens brister. Och pä det icke under »Agot tillställd af wäld eller folk-yrfla en Stats-förändring inä kunna med sken af laglighet gcnomdrifwas, har Utskottet fastställt den grundsats, att hwarse sädan föreslagen förändring icke förr än ä den nästföljande Riksdagen skall kunna antagas.
Hippocrenes springkälla” och derbredvid de nio Muserna, konstligen och naturligt afbildade; Orpheus och Euridice komma in i en båt, förd af Charon; Apollo står på en klippa och spelar till drottningens ära, hvarefter klippan öppnar sig och 6 herdar utspringa med lutor i händerna; vid slutet af en scen blifver ”förmedelst behändiga konstverk oförmodligen tedt en himmel, med stjernor upplyst, och bland dem en Måna, klarare än sjelfva höghimlens måna;” muserna komma infarande uti en försilfrad vagn, beströdd med blomster, dragen af två lejon och körd af Amor; de fyra verldens qvarter framställas genom fyra hufvuden, ur hvilka fyra nationers konungar framspringa; Aurora och Muserna nedstiga oförmodadt från himlen uti ”ett härligit och sällsynt, enkannerligen dertill uppfunnet konstverk” samt upptaga till sig Dygden, dervid hela Parnassen ”blir glänsande och upplyst i prakt och härlighet.” Hela månader förut var man upptagen af förberedelser för balletterna, och Ekeblad skrifver d. 17 Nov. 1652 om en ballett, som skulle uppföras på drottningens födelsedag d. 8 Dec.: ”Uti hofvet arbeta alla på den Balletten på födelsedagen dansas skall; efter tiden är kort, arbeta de desto flitigare,” och d. 1 Dec. skrifver han: ”Nu är så mycket att göra med den balletten och de ringrännande, som ske skola, att intet något af importance förhandlas.” Kostnaderna för sådana balletter voro ofantliga.
Jag tror visserligen med Frih. Raab, att afgiftens förhöjande retar till bemödande att undslippa den; men jag tror ock med Gr. v. Fersen, att man likväl kan höja denna afgift ännu mer, än hvad nu blifvit föreslaget, blott man rättar controllerna derefter. Gr. von Fersen: Jag begärde ordet för att besvara några yttranden i afseende å utsättandet af en plikt för de spelande, då ostämplade kort af dem begagnas. Jag vill icke sätta mig emot detta; men jag får upplysa, att en sådan pliktbestämmelse redan finnes i 1812 års författning, oaktadt der bestämd till endast 5 r:dr b:co. Det har således icke felats stadganden om ansvar; men tillämpningen har så mycket mera uteblifvit. Emedlertid behöfver man nu endast upplifva den redan befintliga föreskriften i detta fall, och skulle roan önska bötesbeloppets förhöjning till 25r:drb:co, har jag ingenting deremot. Denna fråga lärer dock tillhöra LagUtsk. Att, såsom Hr Lefre'n proponerat, öka den föreslagna plikten för försäljning af ostämplade kort från 5o till 5oo r:dr b:co, kan icke anses lämpligt. Så höga böter i delta fall skulle säkerligen hvar och en finna orimliga, och måhända just derföre aldrig tillämpning komma att äga rum. Icke heller kan jag förena mig i Ilr Lefre'ns åsigt, att det vore bäst att förlägga afgiften på sjelfva fabriken. Ändamålet är nemi. hufvudsakligen att beskatta sjelfva spelandet, och detta kunde aldrig i så direct mån vinnas, som då hvarje kortlek, som utgår till förbrukande, belägges med särskild afgift. Slutligen får jag, i händelse af återremiss, yrka, att stora barnhusets inkomst af kortstämplingen må såsom sådan upphöra och af staten uppbäras emot det, att denna ersätter barnhuset en årlig summa, bestämd efter medium af de sednare årens inkomstbelopp af de till dessa inrättningar utgående medel af kortstämplingen. Hr von Troil, Emil: Jag blef förekommen af den sista talarens sista ord.
Sker det ef och är icke qwarstad inom nämnde tid häfwen, äge Boktryckare rätt i enahanda ordning, som handräckning af Magistraten till qwarstadens beläggande meddelad blifivit, fordra des; brytande, hwilket icke »vägras mä »vid anstvar af Enibetets förlust. Hof-Cantzlcren eller dest Ombud äge ej magt att, annorlunda än nu sagdt är, gwarftad fordra eller widare befattning nied saken taga, utan hänskjute genast alltsamman till Justitice-Cantzlercn, pa hwilkcns ytterligare Embets-ätgärd och anstvar det ankommer, att sadanc mal »varda enligt denna och Allmän Lag handhasde. Anmätes hos Justitice-Cantzleren omedelbarligen någon skrift till ätal, bör han genast om mälets upptagande »vid Laga Domstol genom af honom tillförordnad Actor anstalt foga, men icke mä han om någon sadan föregäende qwarstad, som här framföre nänindt är, förordna, utan Hvf-Cantzlcrens eller hans Ombuds hörande och tillstyrkande. Ar walet till Laga Domstol kommet och qwarstad der af Actor yrkad, bör Domstolen sig dcröfwer genast utläta, men likwäl, derest det utan tidsutdrägt ske kan, Hof-Cantzlereus eller dest Ombuds utlätande af Rätten inhämtas. Afsläs qwarstadspästäendet, fvrtfares med Rättegången, men Utslaget gängc ej i »verkställighet, utan underställes Swea Hof-Rätts ompröfwande. Gillas påståendet om qwarstad och har Hof-Cantzlcren eller hans Ombud sadant tillstyrkt, skall den »verkställas. Hastva dcste ej tillstyrkt qwarstaden, mä den ej gä i fullbordan; svetsare icke dest mindre Rättegängcn i hufwudsakcn, men Under-Rätts Utslag angäcnde q»varstaden »varde i bäda desta fall utan uppehäll till Swea HofNätt insändt.
Dessa uppgifter kunna återfinnas i våra protocoll; men det är med dessa anslag, sorn med alla andra, att då man ej kan genast få dem på stat, begäras de provisoriskt till påföljande riksdag, och då erhålla de namn, heder och värdighet af permanenta. 3o4 Den 27 M n j. För öfrigt förenar jag mig uti åtskilliga reservationer af Hr Petre', med undantag af den, sorn afser något af gardesreg:ternas indragning, icke derföre, att hela hans deduetion, hvaruti han visar, att kostnaden förde trenne gardesreg:ter11 a utgör omkring fyra gånger så mycket som det hittills årliga statsanslaget för handeln, åkerbruket och näringarna gemensamt, icke är fullkomligen riktig, utan derföre, att jag dels anser det oklokt alt yrka, hvad som icke kan vinna framgång, och dels tror det vara oundvikligt, åtminstone tills vidare, att den monarkiska principen åtföljes af någoa lyx. Det har likväl vid föregående riksdagen förslagsvis blifvit yrkadt, att genom begge regtternas sammanslående till ett kunde besparing vinnas. Jag nämner detta blott för att visa, att äfven från detta håll någon tillgång kan vara att påräkna. I öfrigt fullgör jag en pligt, som jag åtagit mig, den nemi. att, då utgiftsbetänk. förekom, fästa uppmärksamheten på en på papperet ganska stor tillgång, som är gamla passevolancefonden. Jag anhåller, att Utsk. täcktes hafva godheten fästa uppmärksamheten derpå, att denna fond utgör 298,000 r:dr, som väl torde böra användas till ett föremål, hvilket öfverensstämmer med fondens primitiva natur, nemi. till landets ungdoms militära öfning. Jag nämner detta under förutsättning, att medlen finnas i sjelfva verket och icke blott på papperet. Jag anhåller, fatt StatsUtsk. icke ville förbigå denna anmärkning, utan täckas besvara den.
BancoUtsk. har följt hans redaction; men jag tror det varit rättare om Utsk. på begge ställena i sitt tillstyr 10 H. 46 362 Den 5 Maj. kande begagnat antingen Hamb. b:eo eller silfver; skillnaden är dock sä obetydlig att det kan komma pä ett ut. Hr Akerman, Fredr.: De begge föreg:de ta larne haf va redan utvecklat meningen af hvad Utsk. yttrat, sä att något missförstånd derom icke lärer böra äga rum, eller att vid Ständernas beslut kommer att förblifva i afseende på det belopp, som i Hamburg för Bankens räkning skall finnas deponeradt, eller ^ million; men att Bancofullm. tillika kunna uppköpa vexlar, ända till 1 million, likväl med skyldighet att, när sig så göra låter, indraga motsvarande belopp i silfver. Hvad angår redactionens uppställning i fråga om ordet ”sjöledes”, kan jag ej finna annat än att dervid ett skriffel äger rum, och att tvenne ord äro uteglömde nemi. ”medgifver transport”, så att strophen rätteligen borde blifva ”när årstideu medgifver transport sjöledes.” Hr Rosenblad, Bernh.: Som detta betänk, icke är tryckt, följaktligen icke kunnat till Ståndsledamöterne utdelas, och således icke eller är kändt, anhåller jag att slutmeningen af Utsk:s förslag, eller sjelfva tillstyrkandet måtte ånyo uppläsas, samt att jag derefter må erhålla ordet. Sedan till följd häraf den föreskrift, hvars införande i Bancoreglem. Utsk. tillstyrkt, blifvit uppläst, yttrade sig Hr Rosenblad: Jag tillstår att redactionen synes mig nog hastigt uppställd, enär tillstyrkandet i början och slut icke har sammanhang, då det nemi. först heter, att det högsta belopp, som Bancofullm. får hafva utestående i Hamburg, är 500,000 r:dr, men deruti sedermera göres ett undantag, att beloppet får uppgå till 1 million.
Dea i September e, m. och OeconomieUtskottens Utlåtande af Ridderakapet och Adeln bifallet. Föredrogs å nyo LagUtskottets den 12 iistledne Augusti under N:o 149 afgifne, samt den 22 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, öfver väckt fråga, angående bestämdt stadgande, huru i sådana fall, då en å Bankens Auction försåld fastighet inropas af förre ägarne, vid liqviden bör förhållas. Herr Ehrenborg, Casper: Herr Ribbing har uti sin serskilda reservation, efter min tanka, så fullständigt ådagalagt, att icke någon ny författning uti förevarande ämne är behöflig, att jag blott får samma reservation åberopa. Det synes tydligt och klart , att när ägaren sjelf inropar dess fastighet å BancoAuction och liqviderar Backens fordran, hvarken Banken eller andra dertill hafva någon vidare rätt. Hvad åter äganderättshandlingarne angår, så skall, enligt 1748 års Förordning, innan egendom å UtmätningsAuction utlyses, äganderätten vara upplyst och styrkt. Det är således alldeles öfvarflödigt att efter auetionen styrka den. Jag tror derföre förhållandet vara så tillräckeligen utredt, att jag icke kan annat än tillstyrka afslag å LagUtskottets Betänkande. Herr Grefven och Landt Mar/kalken gjorde pen i September t. m. 71 proposition till bifall af Lagutskottet* förevarande Betänkande. Ropades Nej. Hvarefter Herr Grejven och LandtMarJkalhen hemställde, om Riddorskapet och Adeln behagade afslå berörde Betänkande; hvilken proposition med Ja besvarades. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 19 sistledne Augusti under N:ris 150 och 151 ■ afgifne, samt den 22 derpå följde eftermiddagen, på bordet lagde, atne Utlåtanden, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkanden: 1:0 Angående yrkad ändring i 40 Cap. 5 §. Angående föreslagen ändring uti 9 Cap-UtsökningsBalken, och 25 Cap.
Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet att låta uti underdåniga skrifvelsen intaga det uttryckliga vilikor och förbehåll, hvarmed Prest-Ståndet, lika med Hedervärda Bonde-Ståndet - Dra 11 Maj. de-Ståndet, antagit Allmänna Besvärsoell Oeeo. nomie.Utskottets Betänkande , nemligen att det af sistnämnda XTtskott föreslagna förbud för Glas-, jPorcellaines. oell Smideshandlande, att i ändamål af sådana Manufactur-varors försäljande uti landsorterna kringstryka, icke må tillämpas eller sträcka sig till Allmogen, utan den äga rätt att hädanefter som hittills, få till hvad ort som helst med gina egna handaslöjder sig begifva och dem förr gälja. Ut supra, Ex Protoccllm J. U. Almqvist. Sä. D. Föredrogos å nyo och biföllos nedanskrifna den 8 i denna månad på bordet lagda Betänkanden, nemligen: Allmänna Besvärsoch Occonomie-Utskottets 1:0 I anledning af Rådmannen Kjellanders Memorial om rättighet för Magistraterna att utfärda Besepass. 2:o Om afskaffande af den hittills nyttjade Titulatur i allmänna Skrifter och Handlingar, 3:0 Börande yrkad ändring i Författningar» pia 3 angående Hemmansklyfning. Stats - Utskottets •. ■ 1:0 I anledning af Borgmästaren Holms Me» lUprial om organisation af en Comité till allmän jeglfting af Statens Embeten peli Tjenste?, I Ben ii Maj. s:o Förnyade utlåtande om Ståndens och Utskottens Cantzliers aflöning, 3:0 Förnyade yttrande, rörande .Länsmäns Löneförbättring m. in. 4:0 I frågan om utgifvande af och kostnadens bestridande till Register öfver Bihangen till 1810 och 1812 års Urtima Riksdagars ProtocolL 5:0
Koeffyrer 1 stycke. 3 — Kol, trädFria. Konfityrer 1 skålp. 40 Konserver, i hermetiskt slutna eller lufttäta kärl förvarade ätbara varor 1 skålp. 50 Koppar: rå eller garad F, /. smidd, valsad eller gjuten: plåtar och andra ämnen för bearbetning Fria. Kochenilj; se Färger och Färgningsämnen. Kolsyradt Natron; se Soda. Kompasser; hänföras under Instrumenter, navigations etc. Konjak; hänföres under Bränvin. Kopal; hänföres under Gummi, alla slag, ej speoificerade. *Kopiepressar; hänföras under Jern, Gjutgods, ej specifieeradt, gröfre. Kopparrök; hänföres under Vitriol, andra slag. 16 Förslag lill Tulltaxa. Koppar: smidd, valsad eller gjuten: bleck och spik till fartygs förhydning andra helfiirdiga arbeten, opolerade polerade Kopparnickel Kopparskrot eller gammal koppar, endast användbar till omsmältning, samt kopparaska Kopparstick, Estamper och Litografiska arbeten, som utgöra tillbehör till tryckta verk andra slag, oinfattade infattade, se Tafvelramar. Koraller, äkta, oarbetade arbetade, oinfattade infattade med Guld eller Silfver, vägas med infattningen och förtullas såsom den infattade med andra ämnen, tullbehandlas såsom Bijouteriarbeten. Korgar och Korgmakarearbeten: af osltalade qvistar och spån af skalade, men oklufna qvistar af klufvet vide eller strå, rör och andra finare slag . Koriander Korinter Korkar, skurna, utan beslag, äfvensom korksulor med beslag Korkbark Kort, spelAnm. Om hvad i afseende å korten ridare är att iakttaga, innan de till egaren utlemnas, är särskildt stadgadt.
Enär nu den vissa Skattehemman ålagde dagsverksskyldighet till så beskaffade Boställen och .Löningshemman är etit onus, som åtföljer sjelfva den skattdragande jorden, och vid bestämmandet af dess värde, vid köp och alla öfriga afhandlingar, ingått i beräkning, skulle det, enligt Utskottets öfvertygelse, vara en inkräktning af nu varande Skattemän å Indelnings och Eönings-Innehafvarnes lagliga rättigheter, till en både vid Fastigheternas och Indelningarnas tillträde oberäknad och obillig vinst för Skatteniännen och förlust för Löntagarne , om de dagsverkskyldiga Hemmanens Innehafvare förklarades berättigade att få vid alla tillfällen efter Markegångs-priset lösa de dagsverken,dem, efter gamla 66 S Den 5 Juli. gamla allt hitintills orubbade Författningar, r*.- rit ålagda; desto heldre som detta pris högst sällan, och måhända aldrig, är tillräckligt fö* legandet af dagsverken, vid den årstid, då Indelningshafvaren plägar vara' af dem i största behof. Utskottet anser sig följaktligen alldeles icke kunna tillstyrka någon vidare inskränkning af dessa dagsverkens utgörande in natura, än den dess förra Betänkande innefattar, nemligen, att de ej böra kunna fordras, utgjorde på ett längre afstånd än en mil, hvilken inskränkning
Voteringen har utfallit med 38 Ja och 8t Nej; i följd hvaraf, och då Nej således vunnit, ifrågavarande anslag anvisas på det sätt, conlrapropositionen innehåller. Stockholm den 10 Juni 184 * - N:o 589. Ank. till Exp.-Otsk. den 11 Joni 1841» kl. 11 f. m. Memorial, angående verkställd omröstning, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, i fråga om skyldighet för Bruks-idkaren Gyzanders Sterbhusdelegare att erlägga ränta å skuld till Stats-verket, i följd af ingången uppbörds bor gen Sedan, enligt till Stats-Utkottet aflitne protocolls-utdrag, samtlige Rilts-Stånden godkänt den uti Utskottets Memorial, N:o 58t, föresi gne ▼oterings-proposition, i anledning af Riks-StåruJens skiljagtiga beslut, ifråga om skyldighet för Bruks-idkaren A. fV. Gyzanders sterbhusdelegare att erlägga ränta å deras skuld till Stats-verket, i följd af ingången borgen for numera aflidne Kronofogden Carlssons uppbörd; har Förstärkta Stats-Utskottet, på sätt 6q §. Regerings-Formen foreskrifver, denne dag anställt omröstning öfver berörde, så lydande proposition:
De n a November e. m. hvarje stånds särskildta begifvande, på siilt sorn nu sig förhåller med privilegii-frågor. Jagt gör denna anmärkning derföre, att jag tror mig äga icke så få anledntr för den förmodan, att åtskillige personer finnas, som vilja göra gällande följande sats: Man skall ej för framtiden vidröra de der stånds-privilegierna utan låta dem så småningom smälta hort och dö ut. Uttrycket af denna grundsats, rör:de ståndselementets bibehållande, afscr ingalunda valprincipens utträngande från den blifvande representationen, utan endast ett tillkännagivande att vi önska akta oss för att någonsin falla in uti en så beskaffad rationalistisk åsigt, som Coust.Utsk. framställt uti dess förslag om allmänna val såsom grund för en förändrad national-representation. Jag anhåller, alt R. o. Ad. icke måtte med likgiltighet betrakta denna fråga och icke oroa sig, om de åt densamma uppoffra en eller annan ^-:dels timme mer, som visst icke är förlorad, då den användes för ett så vigtigt ämne. Frih. Boye: Om Ståndets rätt lika ömtålig som den siste värde talaren, utber jag mig fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att fråga nu alldeles icke är om dess privilegier. Sedan Hr von Troil yttrat sig, trodde jag sannerligen alt frågan vore så upplyst, att ingenting särdeles deremot kunde vara att säga. Det torde dock tillåtas mig erinra derom, att om R. o. Ad. nu meddelar ett afslag, så har R. o. Ad. sin pröfningsrätt fullkomligen öppen; ty ett af två måste inträffa, antingen alt Const.Utsk., hvars pligt det är att framlägga de speciella grunderna, oformligt träder in på det speciella, eller ock icke gör det. Träder då Const.Utsk. in på något, som ligger inom gränsen för valrättighet, så kunna vi säga nej dertill. Har Utsk. icke gjort det, så kan man säga, att hela öfverläggningen, likasom beslutet derom, rent af är en hors d oeuvre. Jag begär afslag på förslaget. Frih.
Och när så den storartade lycka och den sällhetsråga som är den erbarmliga parningsakten vunnits, så är historien ute och så är der just icke så synnerligen mycket mer att få, ty i nittionio fall af hundra finner man sig, förr eller senare, ansigte mot ansigte gent emot en varelse som man aldrig sett förut och långt mindre knutit bekantskap med eller längtat efter att ha för sig sjelf, och man vaknar en vacker dag i sin säng med en främmande kvinna vid sin sida, och man kan icke känna igen ett enda drag i hennes ansigte eller hennes själ. Är hon din älskarinna utan vår herres speciella medgifvande, väntar dig hela det pinsamma obehaget af en brytning, och har du gett dig in i en af samhället kontrollerad förbindelse, får du hela lifvet igenom lefva intimt samman med denna okända varelse, som du aldrig önskat ha men som nu hänger fast vid dig som en kardborre. Du kan ha studerat en kvinna hur grundligt som helst och du kan tro dig känna henne utan och innan, – du är ändock aldrig rigtigt trygg för att hon icke en dag byter skinn som ålen och plötsligt står inför dig så olik den som du fordom kände och älskade som svart är olikt hvitt. Ser du, menniskan är icke någonting fast och oföränderligt som man griper tag i och säger att det är så eller så; der försiggå i hennes väsen oupphörligen hemliga processer, hvilka metamorfosera hennes kropp och hennes själ minut efter minut, processer hos dig och hos dem som du hållit af i lifvet och dragit intill dig i ömhet, hvilka hvarken du eller de känna hvari de bestå. Är det du som ser med annan syn, eller är det den andra som förändrats och blifvit en annan? Det vet du icke; du vet blott, att denna menniska, som kommit dig allt närmare, tills du uppgått i henne och hon i dig, med ett ryckts loss och nu står långt, långt borta från dig och står der som ett likgiltigt eller förhatligt föremål, med hvilket du ingenting vill ha att göra eller som du i ovilja skyr.