Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tillstyrker derföre, att den sista meningen utgår, och att punkt sattes vid tillståndsbref. § 55: ’Ej må köpare lill vittne antagas i fråga om för - säljning af det brännvin han sjelf sig tillhandlat; hvaremot köpare, derest han i öfrigt finnes ojäfvig, må vittna derom att brännvin blifvit lill andra personer försäldt." Vi finna, mine herrar! alt författningens efterlefnad förnämligast beror af denna tj. Likväl är delta alldeles samma §, som finnes i 1835 urs författning och som städse visat sig vanmäktig och oanvändbar. Vi kunna utsätta så höga böter som helst, så stora straffbestämmelser som helst; man skall skralta deråt, väl vetande att bevisningen om lagbiolten är nära nog omöjlig, så länge denna § är gällande; ty ingen är så enfalldig, att han olofligen utminuterar brännvin till en per - Den i3 Januari c. m. 135 son i närvaro af lagliga bevis. Jag bar varit i t i I lfa I le att dagligen se allmogen inkomma till en stad nykter oell slilla samt efter några timmars uppehåll derstädes återvända berusad, liggande i vagnar med brännvinsflaskan i vädret. Det är visserligen irke på näringsställena, som dessa riis blifvit erhållna, ty allmogen besöker sällan näringsställena. Jag tror icke heller, att de pieeist köpt sin vara eller den förtäring, som de erhållit. De hofva erhållit den såsom en lockmat för att befordra främmande intressen. Det linnes likväl i denna stad en polismakt, alldeles icke obetydlig. Jag är fullkomligen öfvertygad, att den gjort och gör allt hvad på densamma ankommer för att hämma det onda, men fåfängt, ty den har föl fattningen emot sig i stället för att hafva den för sig. Författningen är nemi. helt och hållet till skydd för lagöfverträdaren, och det synes verkligen, som denna 55 § vore ett patent för lagbrytaren att trotsa lagen. Om lagar och författningar utfärdas, så måste det vara meningen att de skola efterlefvas, och äro de vanmäktiga, ofullständiga ellör olämpliga, så höra de ändras eller rent af upphäfvas.
Borgare - Ståndet ingifna och till Utskottet, remitterade Memorial, angående åtskilliga förestagne förändringar i Kongl. Fö ror bingarne om Förlag till Bergsmanna - rörelsen , utan oek en af Handlanderna Obar^, kstulpbcrg, dstorciström, LstlinA och Ivrvk i Wlsteräs, saint och östergren i Köping, undertecknad samt BcrgSförlag augärnde ffrift, hwilken stäld till Kongl. Masit, men hss Högtärad? BorgareStändct ingifwcn med Förklaring, enligt hnmd widfogat Protocolls-> Utdrag omförmäler, att den samma rvore af n^isjtag i sädan form stiliserad, jemwäl blifwit till detta Utskott hänwisad. I sammanhang hwarMed äfwcn upplästes Kongl. Maj-.ks och Rikets Höglofliga Bcrgs-Collegii pä Utskottets begäran meddelta ProtocollS - Utdrag , innehållande undcrrrättelse om hwad i -Högbemältc Collegio förewarit och blifwit tillgjork i afseende pä en af Kongl. Maj:t dels genom remiH de» 8 Inlii iFoo, dels ytterligare genom Rescript ben > Octobcr 1807 Nädigst anbefallde granstning af BergsZcrlags-Ordningarnc. Och ehurukväl en del af de i skriftcrne andras» ne yrkanden synes böra skärskädaS efter de för Contraeter, Fordringar, Förmänsrätt och Rätkegängs - Ordning gällande allmänna grundsatser; dock som dr ämnen , hwar!
På sätt ofvan är i underdånighet omförmäldt, var extra konstaplarncs antal beräknadt till 200, af hvilka en del voro afsedda till tjenstgöring pä vaktkontoren; Men dä de till denna tjenstgöring, som fordrade mera omdöme oell skicklighet till sjelfständig verksamhet, än som af dem kunde väntas, visat sig föga lämplige, och nämnde antal för den yttre bevakningen icke erfordras, hafva 40 sådana extra konstaplar blifvit indragne och deras arfvode» använde till aflöning åt fO extra öfverkonstaplar, hvarigenom öfverkonstaplarnes antal i hvarje kommissarietrakt kunnat förökas lill minst 3, och sålunda inrättandet och ordnandet på ett ändamålsenligt sätt af polisvaktkontoren blifvit möjliggjord t samt kontrollen å konstaplarncs tjenstgöring förbättrad; varande emellan de tre i hvarje trakt nu befintlige öfverkonstaplarne tjenstgöringeu så fördelad, att en hela dygnet tjenstgör ä vaktkontoret, en eller två patrullera i trakten och kontrollera konstaplarne och en uppvaktar i poliskammaren. För säkerhetspolisens besörjande har blifvit inrättad en särskild afdelning, bestående af 4 konstaplar med uteslutande uppdrag alt bevaka för brott misstänkte personer, och, utan att vara bundne till någon viss trakt af staden, verkställa efterspaningar i brottmål. Till underhållande af denna särskilda styrka, som redan gjort säkerhetstillståndet i staden ganska väsendtliga tjenster, hafva tillgångar blifvit beredda, dels derigenom, att den till poliskammaren ingående andel i böter på de sednare åren öfverstigit hvad beräknadt varit och dels genom tillfälliga besparingar.
Denna finhet i stilen, ledighet i uttrycket, detta höga lif, denna rikedom af känslor, dessa poetiska skildringar och denna blandning af naturlig enkelhet och utsökt glans, allt detta sakna mina teckningar; men deremot äro de trogna bilder af det som möter oss under lifvets vexlande skiften. För öfrigt anhåller jag, att det icke måtte läggas mig till last, att jag ej kan uppvakta med några fransyska verser eller talesätt. Till mitt försvar för detta fel emot all god ton får jag nämna, att en mängd romanläsare icke känna annat språk än sitt modersmål, och för dessa är det ett verkligt ondt, då, vid en högt spänd uppmärksamhet, en fransysk afbrytning eger rum. Det kan liknas vid ett kallt duschbad, och är isynnerhet svårt då man läser högt. Jag har med deltagande sett sådane personers belägenhet. Man harskar, stapplar och rodnar. – ”Nå, huru blir det?” frågar sällskapet. – ”Det är, det är, ack, jag förstår det icke; det är visst fransyska, ryska eller Gud vet hvad.” – Jag har härvid tänkt: Skulle jag någonsin skrifva en bok, vill jag begagna mig endast af ren svenska; och jag har nu, så vidt möjligt, följt denna min grundsats. Här torde läsaren göra en föraktlig dragning på läppen, och förmoda att författarinnan haft sina goda skäl dertill. Möjligen har man gissat rätt, möjligen orätt; men förf. följer sin öfvertygelse, för hvilken hennes vänner på landet säkert skola blifva henne förbundna. Dessutom: ”I många former trifs det sköna,” säger vår store Skald. Skulle man således icke kunna uttrycka det sköna äfven på vårt eget modersmål? Slutligen en erinran, hvilken kan synas nog djerf, men likväl är ganska naturlig. Den består deruti, att, om läsningen af Waldemar Klein icke skulle skänka er allt det nöje jag önskar, ni då ej tillräknar detta endast tecknarinnan, utan ock benäget ville eftersinna, om ej er sinnesstämning för ögonblicket äfven bidragit härtill, hvilket torde föranlåta er att ursäkta den anspråkslösa och ödmjuka Författarinnan. Doktorns Besök. O, du, som älskar, du förlåter! än engeln vid hans hand Om drömmen knöt sitt myrtenband. Lindeblad.
— När Lektor Bråkenhjelm sökte afsked med pension var lien, enligt Revisorernes tanka, icke hänförlig till någondera af dessa kategorier och, vid fråga om bestämmande af det honom tillkommande pensionsbelopp, hade således, i öfverensstämmelse med hvad jemväl Kongl. Stats-kontoret uti sitt den 11 Maj 1858 i frågan afgifna underdåniga utlåtande ansett, icke bordt tillämpas den för Krigs-akademien nu gällande interims-stat, utan, då Bråkenhjelm blott något mer än 20 år innehaft den tjenst, för hvilken han borde undfå pension, iakttagas föreskriften i 85 § af 1799 års reglemente samt Bråkenhjelm följaktligen ej tilläggas högre pension, än som motsvarade hälften af den ordinarie lön, han på Akademiens stat innehaft samt af det ärliga arfvode, sorn genom Kongl, brefvet den 11 April 1835 blifvit sökanden beviljadt af elen vid nu föregående riksdag till lönförhöjning för frenne Lektorer vid Krigs-akademien anslagna summa och hvilket slags arfvode tillförene blifvit betraktadt såsom ordinarie lön och i pensionsbeloppet ingått, eller tillhopa 825 R.dr Runt, med förhöjning efter riksmarkegåugspris för 20 tunnor spanmål. Då emellertid, såsom ofvan är nämndt, Profe. ssoren Bråkenhjelm såsom afskedad lärare vid Krigs-akademien erhållit pension, öfverstigande det belopp, hvartill han, efter Revisorernes åsigt, varit, enligt gällande författningar, berättigad, hafva Revisorerne icke kunnat underlåta att å detta förhållande fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. § 14.
Försäljningsåret räknas för stad från den 1 Oktober och å landet från den 1 November. § 17. Vid beräkning, som är i § 8 för stad föreskrifven, må kannetal icke sättas för minuthandelseller utskänkningsstiille under 800, och vid beräkning, som är i § 12 för gästgifveri å landet föreskrifven, icke under 400. Ej heller får auktionsanbud, som enligt § 10 oller 15 för hvartdera slaget af handel antages, understiga i stad 800 eller å landet 400 kannor. § 18 Så i stad som å landet utgöres afgiften vid minuthandel med 25 öre och vid utskänkning med 50 öre för hvarje kanna af det bränvin, som enligt 8 eller 12 beräkuadt blifvit eller hvarför afgift enligt g 10 eller 15 åtagen är. 6 Förslag till Förordning angående vilkoren för bränvins försäljning. § *9- Årsafgift för minuthandel med och utskänkning af bränvin skall för hvarje halfår förskottsvis erläggas och inbetalas till vederbörande uppbördsman. § *0. Den. som sin rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin i stad en gång uppsagt eller förverkat, må ej till dylik försäljning ånyo vinna rättighet annorledes än i § 10 medgifves. Har för gästgifveri å landet rättighet till bränvinsutskänkning en gång blifvit af egaren uppsagd eller förverkad, må den icke kunna för gästgifveriet åter förvärfvas. Gästgifvaren må dock kunna för sin person vinna rättighet till bränvinsutskänkning på sätt i § 15 medgifves. § 21. För viss tid beviljad eller på auktion inropad rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin må ej på annan person öfverlåtas, utan att denne i stad af magistraten och å landet af kommunalnämnd pröfvas tjenlig och i öfrigt behörig. Öfverlåtelse af annan rättighet till minuthandel eller utskänkning vare ej medgifven, dock utan inskränkning af den vissa gästgifverier i § 12 mom. 1 tillerkända rätt. § 22.
De, i anledning af della Memorial afgifne reservationer bifogas. Stockholm den i3 November 1834- Reservation af Herr Friherre Paykull. "Emot Utskottens beslut, alt frågan »huruvida åbyggnader borde till 3 eller -L inberäknas i jordens taxeringsvärde, skulle betraktas såsom varande endast af oeconomisk natur och således böra förfalla, får jag anmäla min reservation. Jag anser den äfven vara af Bevillnings natur och till. följe deraf böra afFörslärkt Slals-Utskoll behandlas. Mina anledningar härtill äro, alt dess afgörande utöfvar en bestämd verkan på Bevillningens belopp, i thy alt skatten måsle, i hvilkeldera fall, som antages, blifva olika. Om saken vore af den beskaffenhet, alt den oeconomiska delen deraf kunde frånskiljas, skulle denna förfalla, men den öfriga, ehuru liten den än vore, öfverlemnas till Förstärkt Slats-Utskolt, dit den, enligt min tanka, derföre nu i sin helhet måsle hänskjutas. Då Utskotten dessutom utgått från den grundsats, alt bran vins-bränningen borde vara fästad vid jorden, anser jag det conseqvent att åtminstone i möjligaste måtto söka förekomma, att den utöfvas till följd af ett högt beräknadt åbyggnadsvärde, och jag ville för min del ogerna understödja det redan öfvade missbruket alt på en liten jordlapp uppföra präktiga byggnader, för att der anlägga en Bränvins-Fabrik. Jag anser i för högt beräknadt oell hyser den förhoppning, att, i händelse Rikets Stander skulle finna, det frågan borde i Förstärkt Slals-Utskolt afgöras, i;del kunde komma att såsom maximum antagas. Häruti förenade sig Herr Grefve von Platen och Herr Friherre Ehrensvärd. STOCKHOLM, H. G. Nordström, 1834. B ev.-, Bagsamt Allm. Besa.- och Oecon.- Utsh.s Utlåtande N:o 8. i N:o 8. Antom till Exp—Utst. den 5 Jan. i835.
Bergsoch Bruksrörelsen har sedan sista underdåniga berättelsen af mig afgafs icke undergått någon förändring. Den är särdeles lönande för bruksägarne för så vidt produkterna kunna på bruksbacken afsättas, hvaremot den lider mycket mehn deraf, att det som i öfrigt är att föryttra måste föras på vagn till allägse belägne afsättningsorter. Genom kolning till bruken förtjenar allmogen ej obetydligt; och den så kallade kol-allmogen betalar vanligen restfritt sina kronoutskylder. Binäringar, dertill fabriksanläggningar och numera äfven handelsrörelser å landet torde böra räknas, äro mer eller mindre fördelaktiga, allt efter inuehafvarnes större eller mindre drift och verksamhet. Den härvid bilagde tabell upptager hufvudsakligen deras antal och beskaffenhet, men jag anser mig dock böra omnämna de binäringar, hvilka synas nyttigast och mest lönande. Lin odlas allmänt, och från vissa trakter af Länet afyttras vid god skörd betydliga partier äfven till andra Län. Linneväfnaden har visserligen ännu icke nått den höjd, hvartill den skulle kunna uppgå; och orsaken dertill har jag i föregående underdåniga berättelse utvecklat. Emellertid har man dock varit angelägen att genom belöningar uppmuntra Lill större fullkomlighet deri, hvarföre också under dessa sednare åren mången utmärkt sig för särdeles fin både spånad och väfnad. Dubbelspinning efter Mamsell Granbergs eller den så kallade Magerska metoden begagnas likväl nu mindre allmänt. Salpetertillverkningen fortfar att vara i stigande; och så länge inlösningspriset ej nedsättes, är näringen temligen lönande och gifver denna penningefattiga ort en väl behöflig inkomst. Sedan den för anläggning af salpeterlador medgifna, men af mången missbrukade lånerätt numera upphört, har likväl denna näringsgren visat sig jemväl derförutan kunna bestå. i Bland de öfrige fabriker å landet synas Kosta Glasbruk och Lessebo Pappersbruk vara bland de mest inkomslgifvande.
Den öppenhet, med hvilken man nu mera yttrar sin öfvertygelse, utgör en garantie, alt den pension, som nu tilt äfventyrs Rijderskapet och Adelil går att'anslå, ej blifver något praejudicat för framtiden, utan att hvar och en då sorn nu kommer att fritt yttra sin öl - *5<* Ben ig November f. m. rertygelse, Jag för derföre, i anledning af hvad nu blifvit sagd t, fösta uppmärksamheten deruppå, att det ej år åt den afgående Justitia; Ombudsmannen, som fråsfa är att gifva en pension, utan åt Friherre Mannerheim, sorn bidragit till Constilutionens författande, som är 74 'ir gammal, och hvars förmögenhets tillstånd är sådant allban mäste underkasta sig många försakelser, om Ridderskapet och Adelli ej beviljar honom den-* na pension, Herr Grélven och Land t-Marskal ken frågade, om Ridderskapet och Aoe!u ansåg öfverjäggningen fulländad. Ropades Ja. Herr Grefven och Landt-Mar skalken gjorde proposition till bifall af Stats-Utskottets förevarande Utlåtande, Ropades Ja och Nej. H varefter Herr Grefven och L a 11 d t - Marskalken hemställde, örn Ridderskapet och Adeln behagade, med afslag å berörde Utlåtande, åt Friherre Mannerheim anslå en årlig pension af i,5oo R:dr Banco, att från och med nästkommande års början af Riksgälds-Contoirets medel utgå. Ropades starka Jas jemte några Nej. De» 19 November f, m. I anledniug hvaraf Herr Grefven och Landt - Marskalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja, öfverrösta! Nej , propositionen blifvit af Ridderskapel och Adeln bifallen.
Jag kan således på dessa skäl tillstyrka bifall till motionen, dock med det vilkor att den medgifna befrielsen kommer alt gälla intilldess K. M. förordnar att alla ångfartyg, som. enl. på förhand uprättade reseturer, göra reguliera resor, äro skyldige att taga lots. Då blir det rättvisa; men så länge pluraliteten är från denna skyldighet befriad, föreställer jag mig att K. M. anser detta försigtighetsmått öfverflödigt, och derföre anser jag att de nu ifrågav:de ångfartygen böra befrias derifrån, intilldess alla ångfartyg förklaras skyldige att taga lots. Då nu likväl flera talare yrkat återremiss förenar jag mig med dem. Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o Landtm, framställde hurusom i afseende på förev:de Betänk. blifvit yrkadt, dels bifall dertill, dels bifall till Hr Wallenbergs i Betänk, omnämnda motion, dels ock återremiss; och blefvo de först till bifall å Utsk:s Betänk, samt derefter till bifall å Hr Wallenbergs motion framställda propostne besvarade med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de gjorda anmärkn:ne föranleda till återremiss, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Björnstjerna begärde votering. Hr Lilljehöök: Jag anhåller att bifall måtte blifva kontra propos. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan votering blifvit begärd af både Gr. Björnstjerna, som yrkat bifall till Hr Wallenbergs motion, och Hr Lilljehöök, som yrkat bifall till Utsk:s Betänk., först borde afgöras hvilketdera af dessa yrkanden borde intagas i Den 9 Maj. 549 kontrapropos:n, samt hemställde fördenskull först om bifall till
Johan, som haft ögonen fästade på fönstret, vände sig nu om, tog upp lorgnetten och började bekika sin svägerskas toalett med all den uppmärksamhet, som han visste smickrade henne. ”Syperbt – man måste medgifva att du förstår att kläda dig!” Henriette rodnade af glädje. Men Patrik tillade: ”Så förstår hon också all förstöra pengar nånå, en skall väl veta af att en är gift – det kostar alltid att ha en vacker hustru!” Om Henriette nu befunnit sig ensam med sin man, skulle hon utan allt krus erinrat honom att en hustru, som sjelf fört pengar i boet, äfven egde rätt att använda dem; men i stället yttrade hon med den täckaste nigning: ”Mina herrar, jag är färdig och jag har klädt mig på tio minuter!” Efter ännu ytterligare tio minuter satt sällskapet i vagnen. Men man hade icke hunnit längre än till Jerfva, då Patrik började beklaga sig öfver att det var ”f-n så tråkigt” att sitta så der inpackad. ”Dessutom” – tillade han då ingen svarade – ”är det icke lif i någon af er!” och han lät klagande den sömniga blicken vandra från brodern till hustrun, hvilka sutto midt emot honom. ”Jag grubblar på ett fallisemang, som jag tror mig i dessa dagar få underrättelse om, och hvilket kommer att ge mig en svår stöt!” sade Johan. ”Och jag”, yttrade Henriette, ”är trött efter mitt stökande hemma.” ”Men på det viset får ju jag, som hvarken är trött eller har något att grubbla på, och ej heller kan sitta och tiga, rasande ledsamt – förbanna mig jag nånsin funderar på en olycka innan den är skedd, ty det kunde lätt hända att jag oroat mig förgäfves, och när den är skedd, tjenar grubbel till platt ingenting: då söker jag hjelpa den så godt jag kan.” ”Du är ganska lycklig som har så många ressurser i ditt lynne!” Johan svarade med förströdd ton, och tillslöt derefter sina ögon för att fundera på ”fallisemanget” – eller något annat. ”Och ingen cigarr får jag väl heller försöka att sticka fram med?” Patrik lät under synbar otålighet cigarrfodralet voltigera fram och åter mellan fingrarna.
4 Eäft. 2 6 StatsUtskottets Memorial N:o 11. att det för meran amnda förlagslåns lifgifvande erforderliga belopp, Nittio Tusen Riksdaler, måtte, såsom extra anslag, ställas till Kongl. Maj:ts disposition att, uppå skeende reqvisition, från Riksgälds-kontoret utbetalas. Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Nov. 1865, kl. 2 e. m. Memorial. Från Borgare-Ståndet bar till Stats-Utskottet blifvit remitterad Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående förändring i grunderna för beväringsinrättningen och om bildande af en landstorm, men som Utskottet anser denna fråga icke tillhöra dess handläggning, får, med stöd af 44 § 3 mom. Riksdags-ordningen, Utskottet förenämnda nådiga Proposition återlemna för den åtgärd, som med åberopade § må finnas öfverensstämmande. Stockholm den 30 November 1865. Stockholm, tryckt hos H. Ank. till Exp. Utsk. den 11 Dec. 1865, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Ma,j:ts nådiga Proposition, angående öfverlåtelse till Westerbottens läns innevånare af gamla länsfängelsebyggnaden i Umeå med tomt. Sedan ett nytt cellfängelse för Westerbottens län blifvit uppfördt i Umeå och till begagnande upplåtet, samt Kongl. Fångvårdsstyrelsen, i anledning af väckt fråga om försäljning för kronans räkning af det derstädes befintliga gamla länshäktet, begärt Kongl. Majtts Befallningshafvandes i länet yttrande och förslag i fråga om och på hvad sätt nämnda byggnad kunde på förmånligaste vilkor föryttras samt — efter behörig utredning af eganderätten till gamla länshäktets tomt — utlåtande rörande densammas användande, så hade, på sätt af ofvanbe? rörda den 31 sistlidne Oktober aflåtna nådiga Proposition (N:o 24) inhemtas, Kongl. Majits
En tacksägeleeadress till * den österrikiska friherrinnan Berta von Suttner — författarinna till den äfven på svenska öfversatta, mot krigsväsendet riktade, mycket berömda boken Ned med vapnen — förberedes för närvarande af ordföranden i Hammarkinds fredsförening, hr N. af Månsson i Passdal, Östergötland. Omkring 1,000 namnunderskrifter äro redan samlade. Sannolikt kommer denna hyllning åt författarinnan att efterföljas af flere andra dylika fredsföreningar i landets Belönad med hedersomnämnande vid Iduns öfriga delar. Idealerna. BERÄTTELSE C. O. GUMCELIUS. Idun ämnar vid tillfälle meddela Berta von Suttners bild. stora pristäfling. (Forts.); an är liksom skapad fö * mig o c h jag liknar ju fullkomligt hans drömda ideal, sade %£ % Axel. Kvinnan i sin fullkomlighet ... mannens jämlike i intelligens, hans stöd och kamrat på vägen till förädling. nej, han får icke vilseföras af några glänsande irrbloss. Jag skall nu kämpa för min kärlek lika ifrigt, s o m jag förut kämpade mot den. o c h segern skall denna gång blifva min. » Då h o n senare på aftonen träffade Siri, sade hon med sin forna, föraktligt öfverlägsna t o n: » Hvarför störde du oss på det där sättet? Det var verkligen bra ogranlaga. Vi voro midt uppe i ett intressant samtal, men blefvo naturligtvis afbrutna af din sång, och så blef han förargad och gick sin väg. Välj tiden för dina öfningar litet bättre en annan gång. » IfpH Teater och musik. Kung!, operan uppförde i lördags för första gången den länge bebådade komiska operan » Skrifvarkungen » af Alb. Carré, mu-iken af A. Messager. Föreställningen, som gafs till förmån för k. hofkapellets pensionsinrättning, bevistades af en ganska talrik, eget nog dock ej fulltalig publik. Operan, som med mycken framgång gifvits i Paris och å flere andra operascener i utlandet, framkallade flerstädes ganska lifligt bifall och kommer nog, sedan de uppträdande blifvit litet varmare i kläderna, att ännu bättre slå an.