Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jur stitiaeOmbudsman den 27 Februari i 1810 utfärdade Instruction, alla Fiscaler skola biträda JuBtiliseQmbudsinannen att anställa och utföra Actioner, efter de föreskrifter, hvilka dem af honom meddelas ; så skulle den af Kongl. Colle - glo jfustuiwOmbudsm, Embets Berättelser, glum t förberörde matto gjorde inskränkning uti AdvotatFiscalens göromål , äfven förorsaka in» skränkning för Riksens Ständers JustitireOmbudsman, uti dess klart utstakade verkningskrets , Jivilket likväl lika litet torde hafva varit Collegii afsigt, sorn det varit Collegium t i 11 star» digt, att sadan ändring åstadkomma; och har jag, i grund af dessa skäl, uti underdånig Skrifvelse den 15 nästlidne April , hos Kongl, Maj:t i un« derdånighet hemställt, att Kongl, KrigsCollegii jneranärnnde Beslut mätte ogillas och dess AdyocatFiscalsEmbete återställas uti det oberoende vid dess tjenstepligters utöfning, samt deraf föl» jande ansvars skyldighet, sorn Bag oqh Författningar föreskrifva. Uti Nådigt Bref den 17 nästl.
TIGGAREN. Jaså, limstången! Nääj, det är bara för syns skull! DEN OKÄNDE. Ni faster Er således vid det yttre? TIGGAREN. vändigt, det är bara rena draflet. Ja, hvad skulle man annars fästa sig vid; för det som är in TILL DAMASKUS DEN OKÄNDE. Och det är sammanfattningen af hela Er lefnadsfilosofi? - TIGGAREN. åldrad, men... Hela metafysiken! Åsigten kan visserligen anses något för AUGUST STRINDBERG DEN OKÄNDE. Säg ett enda allvarsamt ord; säg något om Ert förflutna, TIGGAREN. Nysta på, bara herre, nysta på! Tror Ni jag är jemt så här lustig! Nej, det är bara när jag råkar Er, för Ni är förbåldt komisk. DEN OKÄNDE. Hur kan Ni le med ett helt förspildt lif bakom Er? TIG GAREN. eländet, inte en gång åt andras; så är det strunt med lifvet! Hör nu på: Om Ni följer det der hjulspåret i smörjan, så kommer Ni fram till sjön, och der är vägen slut! Sätt Er och hvila der, så får Nej, nu blir han närgången! Men kan Ni inte le längre åt Asch, hvad skall det tjena till att rota opp i gammal smörja! Ni en annan syn på saken! Här är så mycket olyckshändelser, relirosenkammaren; men följ bara spåret, bara spåret! Om det är litet solkigt emellanåt, så lyft på vingarne bara och flaxa! Rörande flaxa, jag hörde en gång en fågel sjunga något om giösa föremål och ledsamma minnen som hindra tankens flygt mot Polykrates ring och och att han fått all verldens herrlighet men - visse inte hvad han skulle göra med den, och så profeterade han i öster och i vester om det stora eller verldsintet som han var med om att skapa af det tomma alltet. Jag skulle icke påstå att det var gång frågade Er om Ni visste hvem jag var, svarade Ni att det ej TILL DAMASKUS Ni, om jag ej trodde det så att jag kunde svära på't; och när jag en intresserade Er. Jag erbjöd
Protesterade vexlar 143,829: 71. § 6. Föxuppsigten och kontrollen öfver Götha Kanal-Verks vidmagtliållande hafva Fullmäktige, enligt Banko-Reglementets 28 §, gemensamt med Fullmägtige i Riksgälds-Kontoret, utsett icke allenast Ledamot i Götha Kanal-Direktion under innevarande år, utan äfven Ombud att deltaga i den revision af Kanal-Verkets räkenskaper, som samma år egt rum. I den förra befattningen har bibehållits Herr General-Majoren m. m. J. Kléen och till det sednare ombudskapet utsågs äfven för nämnde revisions-år Herr Landshöfdingen m. m. Grefve G. Lagerbjelke. § 7. Då, vid början af innevarande år, minskad efterfrågan å låneunderstöd från Statslånefonden föranledde, att den till Banko-Diskont-Verket i Stockholm anvisade andel af fonden ej kunde till fulla beloppet utlånas, men kursen i Hamburg å de för Statslånet utgifna obligationer, enligt noteringarne derstädes, under nämnde tid fallit, funno Fullmägtige, på grund af den vid sednaste Riksdag dem lemnade rättighet, sig böra begagna yppadt tillfälle att af Statslån efondens tillgångar uppköpa 172,000 mark Hamb. Banko i dylika obligationer, hvaraf 40,000 mark af första serien och 44,000 mark af hvardera af öfriga 3 serier, för verkställande af hvilket inköp, som skedde till ett pris af 102 proc. med tillägg af upplupen ränta, 300.000 Rdr af de till Banko-Diskont-Verket för utlåning öfverlemnade medel till Banken återbetalades. I följd häraf, och sedan de af innehållna räntemedel till utlåning genom Banko-Diskont-Verket under år 1858 anordnade 100.000
Dessutom, och ehuru Utskottet icke kan bestrida motionärens uppgift, i afseende å augments-räntornas olika fördelning, bör dock Utskottet härvid anmärka, att, då ifrågavarande hemman uppskattades, den nu i ögonen fallande olikheten i augments-räntornas förhållande till vedel börande rusthålls» slammar ingalunda egde rum ; och a 11 nu mera, sedan i tidens längd den Bih, till R. St. Vrot. tS.fj och 1848/ 8 Sami. 3t Tliift, f 2 Allm. Eesv.- och Ekon.-Ulskottets Utlåtande , N:o 120. ena rusthålls-stammen, under vården af idoga och omtänksamma innehafva» res händer, vunnit i styrka, men den andra, vare sig genom vanskötsel å egarnes sida eller genom serskilda tillfälligheter, blifvit försämrad, tillvägabringa en jemnare fördelning af meranämnda augmenls-räntor, eller, med andra ord, förminska dem för de bättre rusthålls-stammarne, till fördel för de svagare, vore utan tvifvel ett steg, med helgden af enskild rätt oförenligt» och anser Utskottet sig böra, under åberopande af hvad i ofvanberörde mått» är anfördt, tillstyrka, att motionen må förfalla. Stockholm den 27 Juli 1848. Ank. till Exp. Uuk. den 28 Juli, kl. 3 e. afe Utlåtande j i anledning af väckt fråga om utfärdandet af njr instruktion för kronof ogdarj länsmän och fjerdingsmän. Uti ett lill det Hederv. Bonde-ståndet ingifvet och derifrån till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remiUeradt memorial, har riksdagsfullmägtigen från Calmar län J, P. Danielsson fästat uppmärksamhet vid den mångfald af göromål, som tillhöra landlstatens tjenstemän, kronofogdar, län*- män och fjerdingsmän, hvilkas verksamhet icke vore ordnad genom instruktioner, lämpade efter tidens kraf, men endast bundne vid en praxis, som saknade grund i bestämda lagar.
Dä saken från Utskott återkommit, b!ifve den efter järsta uppläsandet liggande på bordet. Den kati vid nästa föredragning , ehvad öfverläggning ägt rum eller ej, på flere ledamöters f örenade begäran, åter hvila o. s. v. När det nu är bestämdt sagdt, i hvad ordning målen skola föredragas, och med hvad vilkor de få hvila, så kan ej ett Stånd bestämma andra vilkor. Jag hemställer således till Herr Grefven och LandlMarskalken, örn någon Remiss kan äga rum. Herr Tham, Wolrath: Då Ridderskapet och Adeln fattade det beslut, att Betänkan - t * Den g Junii f. m. derne skulle tryckas, var väl meningen §j att derigenom lägga hinder i vägen för ärendernas gång. Meningen var att lätta den. Jag skulle då anse oriktigt och farligt, att genom ett sådant beslut, som det ifrågavarande, lägga hinder i vägen för ärenderne. Det är icke antageligt, då tryckningen går så långsamt. Om tryckningen ei hade varit beslutad, hade Betänkandet om Tullen varit inne för 14 dagar sedan, men kommer nu in först i dag. Herr Rosenqvist: Den oskyldiga tid, då våra Grundlagar antogos, var det ej bestämdt, att Utskottens Betänkanden skulle tryckas. Härigenom besvaras Herr Cederschjölds anmärkningar. Jag förnyar hvad jag förut yttrat, att om man ej får Betänkanderne, förr än sakerne äro afgjorde, så kan man gerna vara dem förutan, ty sedan duga de endast till Maculatur. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att, enär /fy Riksdagsordningen stadgade, dels att uti Plena först borde föredragas de för RiksStånden . gemensamma ärender, och sedermera hvarje Stånds enskildta, alla i den ordning de hvart slag för sig inkommit, så framt ej Stånden derom annorlunda förordna; dels ock att dagen före hvarje Plenum borde uti den så kallade
Direktio - c R i dd arh us-U tsk o ttet s Utlåtande N:o 20. nen derföre nu icke ansåg sig kunna tillstyrka att Hr Anrep, hädanefter mer än hitintills, alla timmar på dagen skall ega tillgång till Riddarhusets genealogier, hvilka äro och måste förblifva under Riddarhus-Direktionens och dess tjenstemäns tillsyn och vård, under hvilken förutsättning Direktionen icke lärer kunna billigtvis ålägga någon af Riddarhusets tjenstemän att hela dagen igenom vara på Riddarhuset tillstädes, för att betjena Hr Anrep eller iakttaga behörig vård om till honom utlemnade genealogier; beroende sådant naturligtvis på det större eller mindre förtroende den inför Direktionen ansvarige tjenstemannen eger för Hr Anrep, emedan Direktionen icke har hvarken anledning eller rätt att på Hr Anrep öfverflytta ett sådant ansvar». Sedan Utskottet jemväl för egen del granskat och anställt jemförelse emellan de i Riddarhusarkivet förvarade Stamtaflor öfver adliga ätterna Liljehöök N:o t och N:o 66 samt de af Herr Anrep från trycket öfver nämnde ätter utgifna Attartaflor, och tillika erhållit kännedom af Direktionens bär ofvan omförmälda protokoll af den 14 sisth Juni och den 12 dennes, har Utskottet tagit detta ärende under noggrannt öfvervägande, dervid Utskottet till en början erfarit, att.
Beslut rörande för länet allmänna ekonomiska stadganden, äfvensom reglementariska bestämmanden, som med sådane hafva gemenskap, så ock de, som åsyfta förändring uti, af Kongl. Majit nådigst faststäHdt, reglemente, skola, af ordföranden samt tvänne af nämndens ledamöter underskrifne, genom Konungens Befallningshafvande till vederbörande Stats-expedition insändas, för att Konungens pröfning och nådiga vilja underställas. 24 §. Hinner af nämnden fattadt beslut ej att under dess sammanvaro justeras, uppdrage nämnden åt ordföranden samt åt tvänne af dess ledamöter att justeringen verkställa och beslutet underskrifva. 25 §. Nu häfver Konungen Sitt beslut fattat och kungjort; meddele då ordföranden nämnden detsamma vid dess första deruppå följande sammanträde. Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande, N:<> 72. 15 26 §. Öf ver efterlefvande och verkställighet af, utaf nämnden fattade och laga kraftvunna, beslut, ege Konungens Befallningshafvande tillsyn; infordre han ock, för att nämnden vid dess första årliga sammanträde tillställas, berättelse och redovisning ifrån hvarje förvaltning eder styrelse utaf de allmänna arbetsföretag och inrättningar, som 20 § 3 mom. omförmäler. 27 §. De bidrag, som nämnden, pä grund af 20 § 4 momentet fastställt, uppbäres och redovises utaf kronobetjeningen. 28 §. Fullständigt protokoll skall hållas öfver länsnämndens förhandlingar och beslut; och skola dessa protokoll, efter nämndens slutade sammanträde, till tryck befordras. Ett exemplar utaf dem insändes till hvardera Inrikesoch Finans-expeditionen och utdelas för öfrigt ett exemplar åt hvar och en af uti riket befintlige Läns-nämnder samt åt hvarje inom länet varande socken. 29 §. Att föra dessa protokoll och ombesörja deras tryckning, så ock att uppsätta ifrån nämnden utgående beslut och expeditioner, må nämnden ega att utse en Sekreterare jemte för honom nödigt biträde. 30 §.
Prof. Ai 1, om Statsverket 18S6. 17 läggningsorter, vida olika, äfvensom att de dermed förenade kostnader säkert äro jemförelsevis mindre, likväl torde dessa samma grunder böra tillämpas vid alloningens bestämmande för Regements-chefen, Öfverste-löjtnanten och Majoren, dels emedan desses kostnader i och för tjensten äro ungefär enahanda med deras vederlikar vid de öfriga Garnisons-regementerne; dels emedan de redan förut utaf odispouerad spanmål uppbära en icke obetydlig tillökning utöfver staten. Hittills har Majoren haft lika lön med Öfverste-löjtnanten, men det torde icke vara skäl att vid detta regemente göra någon olikhet med hvad som iakttagits vid de öfriga värfvade regementerne. Följden blir visserligen den, att Majoren, som nu åtnjuter inalles 4,020 R:dr Rm:t i lön, utom fouragepenningar, men hvars lön skulle blifva endast 4000 R:dr samma mynt, kan synas erhålla mindre, än förut, men detta blir dock icke händelsen, om i beräkning tages den tillika föreslagna stallhyran. Jag hemställer alltså i underdånighet, alt, i likhet med hvad för Gardesoch Artilleri-regementerne blifvit föreslaget, lönerne vid Kronprinsens Hussar-regemente måtte bestämmas för Regements-Chefen lill 6,000 R:dr R:mt. » Öfverste-löjtnanten till 4,500 » » » Majoren 4,000 » » Vid aflöningens förhöjning för Sergeanterne har jag dessutom ansett böra iakttagas, alt, likasom med Lif-Gardet till häst eger rum, en Sergeant för hvarje sqvadron benämnes Förste Sergeant samt erhåller något högre lön än de öfrige Sergeanterne.
Undersätare granskär allt som kan befordra delias wäl och bästa, sä bör den siva, gare öfwenpgclsen wika för ben starkare och jag sälcdrdör anse en Tjenstehjonsstadga behöflig. Md detta tilfälle kan jag dock ej undgä nämna en ännu homig upstädd betänklighet. — Lagen och billigheten instämma deruti, at jugen fär dbmma uti egen sak, och dä något stall afflutas 2:ne Parter emellan, sä böra begge sä bewaka sin rätt. Detta inträffar ej nu — wi äro den ena Parten, och tillika Domare. Oen andra Parten, Tjenstehjonet, är deremot ohörd och utan förswar. Fä lära kunna frikalla sig isrän den menstliga swaghete» at stundom se saker frän en orätt synpunkt, dä egna in« teressek eller fördelen är dermed förcnt. — Jag skulle säsedes ansett detta stäket wara tilräckrligt, för ak afskräcka mig ifrän ak uti denna saken meddela mina tankar, vm jag icke more fbrnstssad, at en Nödig Konung med upmärksamhct stärstädade mina och tjcnstehjonekS ömsesidiga rättigheter, och om jag icke uti Ridderstap.tS och Adelnrättwisa vmpröfwani-e och Oom, -wilken sednare ej kan grundapä annat än wälwitja ock medlidande mot den lägre och behöfwande Oiasten af Medborgare, ägde en borgen för at ek misstag af mig ej kan wäll» et beslut som skulle mot min wilja stada den tjenande, slti förlitan beruppä och aldenstund jag anser alla inkast och äriydringar böra göras, dä det rbrer et ämne af den b«tp« berthel-som detta, sä wägar jag til Höglostige Ridderstam V-toch Adelnmogna stärstädanbe hemställa, LA Oecvnomie-Utskottets projeÄsrssts Tjenstehjons-stabgj följande delar bör ändras och rattas. §. i. innchäller. pä
Det sista bevisar endast, att han var mera bländad, än Fransmannen, af Drottningens egenskaper: ty det var just misstroendet till dem, som gjorde Franska regeringen tveksam att understödja de afsigter, hvilka den, längre fram, hos Gustaf III så villigt understödde. Lätt är nu, att finna oundvikligheten af en förändring i det personliga förhållandet till Tessin. Före Dalins inträde vid hofvet var detta förhållande mindre rubbadt genom de nyssförutgångna allmänna olyckorna, än mången torde förmoda. Tessin hade så skickligt blandat sina kort, att öfver hans andel af skuldbördan låg en gynnsam skymning; ur hvilken han plötsligt, genom sitt åtagande af det unga Konungahusets ledning till visdom och sällhet, ånyo framblänkte såsom Sveriges lyckliggörare. Äfven synas de ömsesidiga beröringar, som föranleddes af befattningarna såsom Guvernör och Informator, till en början varit endast behagliga. Mycken likstämmighet röjer sig ock i bägges åtgärder vid Prinsens undervisning. Methoden att bibringa honom vishet medelst lekar, sagor, skådespel, och så vidare, var dem gemensam. Fablerna och barnsagorna voro i synnerhet Dalins sak; hans uppfinning i sådana var outtömlig, och hans berättargåfva stor; dock gaf honom Tessin deri ej mycket efter. Denne deremot, med anledning af Prinsens ”ogemena håg för Komedier”, uppfann helst små Lustspel och Proverber, i hvilka han äfven sjelf uppträdde på scenen såsom sin lärjunges motspelare; liksom han ej heller försmådde, då han plägade visa Prinsen ”kopparstick som föreställde hvarjehanda sysslor och handtverk”, att commentera dem ”med gester, härma läten och gny, sjunga skräddare-visor, med mera”60. Hufvudsumman af sina Mentors-läror inklädde han dock i bref, dem han sedan, under titel af ”En Gammal Mans Bref till en Ung Prins”, samlade och utgaf61. De beundrades af hans samtida, ägde sannolikt äfven Dalins bifall, och öfversattes på flera europeiska tungomål.
En halfstor flicka kom nu ut ifrån stugan, med en mjölkbytta på hufvudet, nickade åt gubben som såg upp ur boken, då hon gick förbi honom, öppnade grinden utåt landsvägen, och väckte dermed ett par grisar, som sofvo i solskenet utanför, och först efter otaliga kraftiga påstötar kunde förmås att lemna sin plats, för att sedan gnällande följa henne till gärdesgården midt emot, der hon klef öfver, utan betänkande att visa sina bara solbrända ben högt öfver knäet. Men Konrad, som med denna fredliga tafla framför sig, der söndagseftermiddagens tystnad, sysslolöshet och dödande mjeltsjuka låg utbredd – var i den sinnesstämning då man ser ingenting af hvad man har för ögonen, väcktes likväl i detsamma af en gäll barnröst, som på andra sidan muren straxt bredvid honom utropade: – Se ormen! akta dig der slank han in mellan stenarne – Åh, jag är inte rädd för en sådan der liten en, – svarade en annan röst lika fint och pipande, men med en besynnerlig främmande brytning, som bjert afstack emot den småländska dialekten i den första, – Min pappa hade en orm som var så lång som den värsta karl, och så tjock som fars orm derinne – Åh, nu ljög du allt lite ändå återtog den första, i det ett rammel af stenarne på insidan antydde att han klättrade upp på muren. – Ljög jag, säger du nej, du kan fråga mamma när hon kommer igen, men se han dog när vi – Ja ä inte rädd för ormar heller för mor har sagt, att bara man nämner Guds namn, så kan de inte röra en, – afbröt en ännu spädare röst än de förra, med ett ljud, hvars oredighet bevisade att talaren hade munnen full. – Stina! Gud trösta dig om du äter upp hallona, – inföll den första hotande, öfvertygad om brottet genom Stinas grötiga röst. Dunsandet af något som föll ned, ett gällt skrik, stenar som rullade om hvarandra, och de båda talandes röster, förenade i en chorus af utrop och beklagelser, förmådde Konrad att resa sig upp och titta öfver muren.
Kongl. Maj:t förbehållna rättighet, i afseende på högsta pannerymden i Städerna, bör utsträckas äfven till Landet. Vid 8:de §. a) att denna §. väl föreskrifver, att vid Mantalsskrifning skall uppgifvas, hvilkendera terminen vill begagnas, men att deremot uti 11 §. förekommer ett stadgande, som gör det till en möjlighet att bränna och erlägga skatt blott för en månad; b) att uti denna §. ett tillägg borde inflyta, af innehåll, att hvar och en, som anmäler sig till bränvinsbränning, bör förete bevis, att han erlagt afgiften för det föregående året; c) att §:n bor innehålla, att panna skall uppgifvas till hela dess innehåll, och att Mantals-Commissarien sedan afdrager kokrummel. Vid w.de ff. att i denna §. bör tilläggas, att Mantalsoch Skattskrifvare bör inom viss kort tid öfverlemna förteckningarne till vederbörande Presterskap, som skulle föranstalta, att de till nästa helgedag anslås i Sockenstugan, der hvar oell en kunde tillse, om hans anmälan blifvit rätt upptagen. Vid ii:te a) att, då bränningstiden indelas i två terminer, är stadgandet i duenna §. öfverflödigt och skall leda till minskning i Stats-inkomsterna; b} att sista mom. bör förändras på följande sätt: ”ifrån och med den månad hvarunder han begagnar det erhållna tillståndet emedan eljest, om någon anmäler sig, den i5 eller 3i October, att bränna i November månad, skulle han, enligt förslaget, erlägga skatt för October månad, då bränvinsbränning icke är tillåten.
Rsndskökdingen r// kirnde i ränts vars skyldig godtgöra s dessa, uti indeldts Regementenas till KrigsLollegium ingseilde räkningar ilsluneersde medel, Iivsdsn äkven det ökverskjutande keloppet, 176 R.dr 37 sk. 7 rist, återställdes, med tillkännsgikvau - 14 lV.-c> 5<?> 3e, att 3et lnernclcle pu Dunclsliöfcl ingen /^5»g3^c/ att sjelf afllörcla, liva cl Ilan i ersättningsväg för ^/s/lrunv^a bulanoen, i öfrigt liaäe att l>etala, oell att dök i sääant llänseenäs vors lionom obetaget att penningarne i DuncltIläuteriet nedsätta; lueträkfancle alitsa frugan om eftergift af elen genom Kiigs-Lollsgii ^3 voeut-Kiseals-Kmllete for3ra3e ränta ä nämn3e ilumera 1i^vi36ra3s f. 6. ^elsfane-Kegemeotets Ilemmgnsräntor, 1,533 Il:3r 13 81;. 7 r:st., sä voin 3ä, efter 8tut8-Lontorets förmenancle, Krigs-Lollegii ^clvoeatKisegl otvifvelagtigt ej allenast vore tlellörig, utan 3et Äfven äläge Ilonom att in3raga ifruga vgran3e räntemeclel, Ingr 8tat8-6ontoret ansett, att, j full räntelleloppets rigtiga feiälcning utaf Dunilslculclingen a/ /-^5>/^c?/v/ lemnäs oluestriclt, innellullst ak Kongl. Nuj:ts ofvannämncls Dtslag 3en 12 Augusti 1825, eller std ränta A 3e till betalning
kand. fröken Sigrid Björklund valdes till vice ordf. efter fil. kand. fru E. Haininarsköld, som afsagt sig uppdraget. Den öfriga styrelsen utgöres af fil. kaiid. fröken Lydia Walilströin, ordförande, och fröken Ellen Lindhult, sekreterare .Föredrag liölls af fröken Björklund oin HGtel Rainbouilett. : i: För utbildande af kvinliga tradgårdsskötare finnes som bekant iios oss blott en läroaiistalt, direktö! Abelins trädgårdsskola vid Norrviken, beliigeii icke långt från Aby station på södra stanibanan. Skolan, soin började våren 1891 och synes vara stadd i god utveckling, meddelar undervisning i frukt-, grönsaksocli blomsterodling och allt som till nutidens ti.adgårdsskötse1 liörer. För närvarande imdervisas dër, iitoin de ina~ligcz, 3 kviiiliga elever, livarförutoin 2 äro aninalda a t t börja liingre fram på våren. Afgiften för en 6 inånaders kurs nr 125 kr., d % kast fås på stallet. För den högre utbildningen är en ett-8rig och en tv&amp;-hrig kurs anordnad, den förra fordrande 500 kr. i afgift, den senare 850 kr., hel inackordering inbegripen. Skolan liar af Inridstinger! i Ostergötland, Upland och Nerike uppinuntrats nied anslag &amp; t, kvinliga elever. * Vid svenska trädgårdsodlareförbundets. sammanträde den 23 sistlidne februari förekoiii bland öfriga disk~issioiisiiinnen afven följande: %finnas inom triidgårdsyrket några oförsökta åtgarder att inera an hittills liira den svenska kviiinaii att anvibida grönsaker - och i sa fall .livilka? » Om deiiiia frlga uppstod ett lifligt ' ineiiingsutbyte i hvilket äfveti inedleininar af Frediaika-Breiner-Förb1111dets koinité för ordnande af tradgårdskurser för kvinnor, togo del.
Har målet varit Hof-Bättens pröfning underkastadt, vare lika tid till de underdåniga besvärens inlemnande, från den dag, parten af Utslaget bevisligen undfått del. Böter, ersättning för Bättegångskosfnåd och lavad Hofi. eller Ofver-Bätt derjemte ålagt den ‘ miss - Den 5 Maj. i*3 missnöjda parten att gälda, skola nedsättas hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, Magistrat eller Kronofogde i orten , samt bevis derom bifogas de underdåniga besvuren. Ar den sakfä i Ide så fattig, att lian ej kari utgifva de medel, Hofeller Öfver Rätt honom ådörnt, bör, jemte besvä. ren , företes intygande derom af Domstol eller Domare, eller, om det ej ske kan, af vederbörande Kronobetjente eller Kyrkoherden i den Församling , der den sakfallde bor och har sitt hemvist. Jemväl åligger klaganden, att ställa sig till efterrättelse Kongl. Majus Nådiga Kungörelse af den iOctober 1812 , om hvad som bör iakttagas vid besvärsskrifters författande och inlemnande. Försummas något af hvad sålunda är föreskrifvet, skall den klagande anses hafva förlorat sin talan och hans. besvär ej komma under pröfning. I afseende på brottmål, der den tilltalade är häktad, förhålles enligt ag. och 39. Punkterna af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807. Ehvad missnöje mot Hofeller Öfver.Rätts. Utslag i brottmål anmälas eller icke, bör XJ'slaget alltid innehålla tydlig, noggrann och fullständig underrättelse om allt, hvad parten vid ändringssökandet hos Kongl. Maj:t har att iakttaga.” Kongl. Majit förblifver Riksens Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen* Datum ut supra. C A R L.. J. AL Winckler.- Utdrag - 124 Den 5 Maj.