Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prat. Vldr. d. 23, 24, 29 Januarii 1834. lill alla delar bestämda och utförda förslag, än mindre beslut, för det närvarande; har dock Preste-Ståndet trott sig både kunna och böra meddela de Resp. Med-Stånden sin åsigt samt vördsamt och vänligt inbjuda deni att densamma biträda. Ut supra. In fidem P. A. Sonden. Den 23 Januarii 1 834- Utdrag af Protocollet hållet hos Hederv. EondeStåndet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den a3 Januarii 1834- S. D. Upplästes och lades till handlingarne Riddarhus-Directionens och Caneellie-Directionernes vid öfriga Stånden anmälan, att rum till gemensam Klubb för alla Riks-Stånden ej kunnat erhållas. ut Supra. In Fidem J. J. Bergström. Den Januarii 1 8 3 4* Från Högvördige Preste-Ståndet. $. D. Upplästes och lades till handlingarne Memorial från Riddarhusoch samtlige Stånds-Cancellie-Directionerna med underrättelse, att inga rum till gemensam Klubb kunnat anskaffas. Utdrag af Protocollet, hållet hos Vällofl, BorgareStåndet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 24 Januarii 1834- S. D. Upplästes och lades till handlingarne Riddarhus-Directionens och de trenne ofrälse Ståndens Cancellie-Directioners den 8 dennes daterade och förliden gårdag till Borgare-Ståndet ankomne Memorial, med anmälan, att det, oaktadt gjorda försök, icke lyckats nämnde Directioner att fullgöra det af Rikets vid sista Riksdag försaiplade Ständer lemnade uppdrag, att till innevarande Riksdag anskaffa uti något välbeläget hus så val tjenlige rum till serskilda Klubbar för hvarje Riks-Stånd, som en större Prot. Vtdr. d. 29, 3 f Januarii x 8^4- 3 Sal, eller ock minst tvänne med hvarandra sammanhängande rum Lill gemensamt begagnande af alla fyra Riks-Ståndens Ledamöter. Ut supra. In fidem E. G. Runeberg. S. D.
M. täcktes i Nåder förordna » att, enär vid utmätnings-Auction å Fastighet , uppslags-summan, i brist af flera öfverbud, blifvit fastställd, afslags-summan bör tilläggas och sammantagna beloppet derefter afslagsvis utropas,’ till dess någon bjuder mitt, eller summan nedgått till hvad först i uppslag fastställdes, äfvensom att, i det fall, da, så väl gäldenär, som samt* lige borgenärer och alla de, hvilkas rätt kan vara i fråga, enhälligt öfverenskomma, att ut^ mätt Fastighet endast i uppslag må försäljas, så-f dant då, utan hinder af hvad i allmänhet är stadgadt, må vara tillåtet 5 men som Riksens Stan-’ ders uppmärksamhet dessutom blifvit fästad å den händelse, som vid upp-' och afslags.auctioners förrättande kan inträffa, att under utropen i afslag, a:ne eller flere bjudare kunna på en gång säga mitt, samt något allmänt stadgande till rättelse huru i sådant fall förhållas bör, icke finnes, alltså hafva Riksens Ständer i betraktande föröfrigt af hvad 4. puncten i Kongl, Resolutionen den 30 April 1689, särskildt i afseenJ de på Banco-Auctioner, föreskrifver, funnit skäligt, att uti ofvanåberopade Förslag göra följande tillägg: JTher vid Fastighets Auction uti upp’’och afslag hända skulle, att 2:ne eller flere bjufdare på en gång ropa mitt} då bor Auctionen 470 Underdåniga Skrif v elser. ''derefter endast desse bjudare emellan i uppslag fortsättas, och då blifvande högsta Budet "med klubbslag fastställas.” Detta hafva Riksens Ständer skolat i underd. anmäla; och Riksens Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Ad. d. 9 Sept. 1823. Preste-Ståndet d. 9 Borgare-Ståndet d. 11 Bonde-Ståndet d. n Riksens Ständers underd.
— Jag vågar derföre ödmjukast proponera: ”att, efter alla i tjensten aflidna högre och lägre Embetsmån, måtte såsom laglig rättighet beviljas nådår; ett efter alla med indelta löner (utom de vanliga Tjensteoch Fardagsåren) samt tvenne nådår efter alla med penningelöner, (hvars arfvingar ej äga rättighet till Tjensteoch Fardagsår), för hvilken tid hela lönen med alla dit hörande förmåner, oafkortad bör ingå till en Cassa, hvilken må sammanslås med förut varande allmänna Militaira och Civila Pensionsfonden, samt användas till pensioner och nådegåfvor åt alla i fattigdom qvarlåmnade Embetsmåns Enkor och Barn, samt måhända äfven till understöd för i ålder, bräcklighet eller stor fattigdom varande afskedade Embetsman, hvilka icke genom en längre tjenstetid, sjelfve gjordt sig berättigade till pensioner, och som åro försatte i ett högst trängande behof.” Såsom grund för pensionernas belopp, blef naturligtvis tillgången jern; förd med deras antal hvilka till pensioner eller nådegåfvor voro berättigade.
Också i följd af sådan bevillningstaxering får man nu höra från snart sagdt alla rikets kommuner, hurusom, än pä det ena stället det finnes en militärperson, som ensam blifvit för ett par tusen Italis majorslön i fyrktal till kommunen debiterad 40 å50 procent högre, än hans hyresvärd, possessionaten, för ett par hundra tusen R:drs hemmansvärde, än flerestädes en mängd både civile och ecklesiastike tjenstemän, som efter deras debetsedlar blifvit till socknarnes fattigvård skattskyldige lika med 10 till 30 å 40 besutne hemmansegare, och väl äfven mera röstberättigade än någon bland der bosatte handlande, kapitalister och fabrikseller bruksegare, än åter spridda fiskareoch arbetarefamiljer, som på enahanda bevillningsgrund blifvit i rösträtt och kommunaltunga lika eller mera gällande, än de välbehållne bönder, på hvilkas egor de fått pä nåder inhysas o. s. v. •—■ Och hvarföre? Ty dä de lörre, handlanden, fabrikanten och bonden, taxeras till En procent endast å deras till 5 procent beräknade rena inkomstbehällning, taxeras deremot tjenstemännen till fullt liela procent redan å deras löneinkomsters bruttosummar — eller då man för enahanda till bevillning förekommande taxeringsbelopp ä t. ex 3,000 R:dr, vare sig i rörelsekapital, i jordvärde eller i löneinkomst, päförer bonden endast 90 öre och affärsmannen 1 R:dr 50 öre, men tjenstemännen 30 R:dr, skattar således den sistnämnde till Staten, men ock derföre till kommunen, 20 gånger sä mycket som affärsmannen, och mer än 33 gånger sä mycket som bonden, eller korteligen, han skattar, såsom vore sjelfva tjensten ett arfvegods, och årslönen rena räntan deraf, samt alltså tjenstarbetet antingen intet eller utan all kostnad eller utan allt värde. Hine illce lacrimce.
Consistoriernas Fullmakter å pastorat böra, i stället för Canzligebiihren, beläggas med stämpladt papper till följande be lopp, nemligen: för första klassens pastorat 12: 50. — andra klassens pastorat 5: tredje klassens pastorat 3: — 1 afseende å eflerlefnaden af hvad sålunda i nästföregående och denna § föreskrifvet är, gäller: 4:o Alt Regementsskrifvare och Commissarier samt Bokhållare vid Regementen och Korpser skola vid hvarje års början till Chefen inlemna utdrag ur Regementets eller Korpsens taxeringslängder för de sistförflutna fem åren. § 7. Undanlag ifrån föregående stadganden; hvilka undanlag dock ej sträcka sig till den det af stämplade pappers-afgiften, som utgår i stället för den fordna Canzli-gebuhren och si gill-penning ar ne, utom i de fall, då befrielse, t anseende till fattigdom, är medgifven. lid. lill Bevilln.-Utskottets Betänkande M !!. 19 Frän stämpladt papper befrias:
I den händelse, svin nog ofta mäste inträffa, förlikning inför Committcradc icke winnes, stulle Parterncs kostnader för Stämning och egen inställelse med det mera sä mpckct häldre wara att anse rent af bortkastade fbrgäfweS, wid denna i stlkt fall onpttige nya jnstantie, som icke enS nägot Protocoll elser annan hjelpreda till sjclfwa mälcts utförande singe frän Com» mitterade begäras, utan fåken dä äter alldeles ä nyo börjar. Mtcrllgare sch wid bekragtande af FörlikningsRätkenS organisation, har ej eller undfallit Lag-Utflot» tek roZ4 Den zo September. tet ben fwärighet, som ofelbart stulle i Ststillige Lands» orter möta, att innom hrvarje till -widdén läiopcligt Distrikt erhälla Ledamöter af erforderlige egenskaper, hwilke möjligtwis' ägde tillfälle, att för en ringa och gansta osäker belöning ätaga sig ett sä mödosamt, ehnru hedrande, fiörtrocnde, som i fleste om icke i alls fall skulle medföra oundwikeligt försummande af egne wigtiga angelägenheter, och följaktligen werklig förlust. Bland Prästerskapet och cgenkclige Krono - Betje, ningen ä Landet torde för bristande tid, föga nägott fä päräknas säsorn Ledamot. De wältänkande bidraga deflutom ofta till föreningar, enär deras räd och yk, tranden sökas. Andre Ständspersoner, af hwilka nä» gon skags Lagkunstap kan wäntas, äro i en del Orter icke till finnandes. Den enda Clas, som derstädes egentligen skulle komma att utgöra Commiflionen, were säledeS Bonde - Ständct, men bland bese agtningswärde Medborgc-re finnas ganska fä som ägt tillfälle förskaffa sig kännedom uti de Lagar och serskildt För, fattningar, hwilka mäste tjena till grund och wägled, ving wid Förlikningars bemedlande, sä framt de mistandes bmscffoiga rättigheter skola skyddas.
Uppl. o; godk. bos Ridd. o. Ad. d. 2g Nov. 1823.' Preste-Ståndet d. 29 •— Borgare-Ståndet d. 529 — —- Bonde-Ståndet d. 1 Dec. -— Riksens Ständers underd. Skrifvelse, angående Svenska Sjöfartens skyddande emot Spanska kaperier. S. A. K. T_Jnder den 1 sistlidne October, bar E. K. M, i Nåder låtit till Riksens Ständers Stats-Utskott öfverlemna -2:ne från E. K. M:ts och Rikets Commerce-Coliegium samt Kongl. Convoy-Commissariatet aflåtne underdåniga Skrivelser, bägge af den 15 sistlidne September, innehållande den förra Gutlegii anmälan, rörande af Spanske kapare i Medelhafvet verkställde uppbringningar af Svenska fartyg, oell den senare ConvoyCommissariatets uppgift, att Convoy-Cassans tillgångar för närvarande icke medgifva afsändan. de, på denna Cassas bekostnad, af en Fregatt till Medelhafvet, samt att Convoy-Commissariatet nu mera endast åligger, att genom uppfyllandet af Fredsafhandlingarne med BarbaresqueStaterne på Afrikanska kusten, upprätthålla detta Fredsverk, och att, blott i händelse af kiig med någon af desse Stater samt mot deraf uppkommande vådor, skydda Svenska Sjöfarten, me - Underddniga Skrifvelser. 343 deist Convoyer; varandes a dessa handlingar tecknad den påskrift: att E. K. M, som redan i Nåder låtit göra framställningar mot de anmälta våldsamheterne , ej funné 3lilje Hufvtid-Titelns anslag lämna tillgång för utrustandet af OrlogsFartyg till Svenska Sjöfartens skydd i dylika händelser.
Ståndet afslog Utskottets Betänkande N:o 24 och Utlåtande N:o 311, samt beslöt för sin del, det må staden Öregrund erhålla sådan förlängning å de bestämda terminerna för inbetalning af ifrågavarande byggnadslån, att, under i öfrigt redan stadgade vilkor, afbetalning verkställes med 250 R:dr Banco årligen. N:o 312, i anledning af ålerremisser å Utskottets Betänkande N:o 70, angående de staden Borås beviljade byggnads-lån. Ståndet biföll Utskottets sista tillstyrkan i Utlåtandet N:o 312 och lade samma Utlåtande i öfrigt till handlingarne. N:o 313, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 22, angående yrkad utsynings-rätt å krono-parkerne Halleoch Hunneberg. Ståndet biföll Slats-Utskoltets Betänkande N:o 22, och lade N:o 313 till liandlinearne. N:o 314, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 150, angående vilkoren för det till staden Wenersborgs återuppbyggande beviljade lån. Ståndet biföll Stats-Utskottets Betänkande N:o 150, och lade N:o 314 till handlingarne. N:o 316, angående sökt befrielse från Götha Canal-Bolag ålagd bevillning för utdelade vinstmedel. Bifölls. N:o 317, i anledning af åtskilliga ännu icke återställde förbindelser, rörande Svenska statens fordna utländska skuld. Bifölls. N:o 318, angående åtskillige i’edogörares inom Jönköpings Län underdåniga ansökning om befrielse från ålagd ersättning af oberäknade bevillningsafgifter. Bifölls. N:ö 319, angående trycknings-kostnaderne för Riks-Ståndens protocoll vid innevarande Riksdag, äfvensom utdelningen af samma protocoll. Bifö'lls. Prol. TJldr. d. 23 Sept. 1840.
Som de 2ne gamle hjonen från Heden icke hafwa tillräckel(ig) föda af en hel fattigdel tillsammans; så beslöts, att de hädanefter skola njuta en half fattigdel till eller så mycket som 3 personer hafwa i 2dra classen. § 3. Uplästes Consistorii Circul.(är) Bref af d.(en) 24 aug(usti) sist-l.(edne), angående att de så kallade mjöldrygor eller mjöl-öker böra wäl utränsas från rågen, innan den til föda nyttjas, helst de skola förorsaka swåra sjukdomar, och äro efven osunde för de oskäliga kreaturen. § 4. Blef H(er)r Bruks Jnsp(ector) Gerhard Lind vid Forssjö enhelligt wald, at wara denna församl(ing)s Fullmägtig wid höstetinget i Stensiö d.(en) 4 nästk(omman)de Dec.(ember), då, efter Kongl. Majts nådiga skrifvelse till dess resp.(ective) Befallningshafvande i Länet, ej allenast kommer att öfwerläggas, huruvida (varg)skall4) inom hwarje ort kunna wara mer el(le)r mindre nödiga och om tjenligaste tiden till deras werk-stellande, utan ock öfverenskommelse skje, antingen Jagt-duktyg el(le)r wargnät till sådana Skalls förrättande af allmogen mage underhollas; förklarades församl(ingen)s innewånare sig aldeles nögde med hwad H(er)r Bruks Jnsp.(ector) Lind å deras wägnar härutinnan lagligen gjör och låter. § 5. Församl(inge)n fann nödigt, att Kyrkobacken bör i höst med grof öhr förses och öfverenskommelse derom träffades, att det skall skje i denna weckan af 2ne rotar hwarje dag under Sexmäns tillsyn.
RiksdaVid riksdagen 1859—1860 tillkännagaf Kongl. Majit uti nådig proposition g“lg(?Q9till Rikets Ständer af den 17 November 1859, att en kommitté fått sig uppdragen ledningen af de undersökningar, till hvilka medel blifvit af Rikets Ständer anvisade; att denna kommitté haft till åliggande att, sedan förberedande tekniska och topografiska undersökningar ägt rum, genom sammanträden med Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, Magistrater, Hushållnings-sällskap och andra sakkunnige personer, inhämta alla sådana upplysningar i afseende på de särskilda orternas industri och rörelse, produkter, odlingslägenheter, befolkningsförhållanden, behof af lättade kommunikationer m. m., som erfordrades för att på ett ändamålsenligt sätt kunna bestämma banornas rigtning och anläggningssätt och, vid valet emellan alternativa förslag till bansträckning inom en och samma trakt, afgöra företrädet dem emellan; samt att undersökningarna borde, i den mån tid och tillgångar medgåfve, omfatta vissa af Kongl. Majit bestämda banlinier. Efter det Kongl. Majit redogjort för jernvägsarbetenas fortgång, förklarade Kongl. Majit sig väl erkänna behofvet och den stora vigten af én jernvägsförbindelses snara tillvägabringande mellan hufvudstaden och de norr om Mälaren belägna orter, underlättande af kommunikationen med Norge o. s. v., men som den summa af 25,000,000 Ridr, Kongl. Majit ansåge sig böra af Rikets Ständer äska, vore erforderlig för ett ändamålsenligt fortskyndande af de redan påbörjade 29 vestra och södra stambanorna, föreslog Kongl. Maj:t, att dessa medel borde användas för sagde ändamål, äfvensom för en sammanbindningsbana ifrån vestra stambanan vid Hallsberg till Orebro, samt öfverskottets anslående till fortsättning af södra stambanan.
L a Wäxlar e/ aro annat an en specie! del af Sku'd-Sedlar, fa hor man ej ansettbehöfligt uppföra öeessristen om deras Chauerande under sar, stild §.; men da fran Wällofiige BorgareScanket, anmärkning widare blifwik gierd om tillökning i de a Wäxlar sörestrifne Stämplar, omfattar Utstotket med nöje ett sädant akt öka Intraderne; Och alltså projecteras 5a procents tillökning a de uppförde fyra Clasierne, hwarutöfwer likwal någon progression ej ansetts staligen böra aga rum, da afgif, ten tillförne ej warit påbuden. §. 19. Wid denne Ktillägges i slutet: är genom erc sadanc förordnande. Egendom ej med full ägande rätt utan blott till nyttjande disponerad, förhälles med Lharcan lika med hwad rörande Tonrraccer af enahanda beskaffenhet i is § stadgadt är. §. 20. Utjkottet kan ej finna bwari den otyd, lighkt består i denna §., som blifwit anmärkt, deri stadgas ej att hwart ark af Boupteckningen stal! ffrifwas pä 8 si. Charta, utan blott att 8 si. Chana belöper för hwarje Zoo R.dlr behållning, och dä Stämplade afgisten ej fordras enar behållningen es stiger till 25 R:dlr, sä följer pätagligt, att 2 c R:d. behållning medförer den Charta som stadgad ar. Någon ClaSsificalion i denna obetydliga omständighet anses ej af nöden, enär utgiften ster en gang för alla.
St:rs förvaltning, kan icke hafva anspråk på annat än hvad som blifvit eller varder densamma anvisadt. j)å nu ifrågavarande kassa har inkomster, hvilka till högst betydligt belopp öfverstiga dess utgifter, och dessutom har sig al statsmedel på riksstaten anvisadt en ersättningssumma af 18,300 rdr för hemrnansräntor och arrenden m. m., under benämning af »förslagsanslag», hvilken tdgår till olika belopp under det ena året emot det andra, och i afseende på räntorna och arrendena skall för hvarje år på runstycket uträknas, så kan jag icke finna, att det har något skäl för sig att låta ifrågavule anslag fortfarande på sådant sätt utgå till denna kassa, liksom om 11. St:r beviljat det samma oföränderligt för all framtid. Alt en stor del af, ja jag vågar nästan påstå, hela aflöningen till skogsoch jägeribetjeningen utgår af skogs-planteringskassan, kan man se af dess räkenskaper. För att bringa ordning i dessa förhållanden, tror jag att de böra tagas i betraktande i sammanhang med regleringen af utgifterna under 7:de hufvud-titeln, och R. St:rs revisorers anmärkning gifver dertill full anledning, äfven om man icke kommer till den af dern framställda slutföljd, att förvaltningen af kassan borde öfverlennäs åt skogsstyrelsen. Jag för min del är af den tanke, att i allmänhet en fördelning på flera håll af förvaltningen af de staten tillhöriga kassor med thy åtföljande utlaningsbestvr är för staten föga ekonomisk, enär behofvet af tjenstemannabiträde härigenom Ökas, och det säkerligen skulle leda till minskad kostnad, om kassornas förvaltning vore hos en myndighet förenad. Jag anhåller fortfarande om återremiss. Frih. von Schulzenheim, David: Förekommen till stor del af den föregående talaren, som framställt tillräckliga skäl lör en återremiss, kan jag blott förena inig med honom på några ytterligare klara och praktiska skäl; dessutom vet jag icke, huru man i allmänhet skall kunna åstadkomma någonting här i verlden, då ej medel lemnäs dertill.
Med - Gränden wörd» sann och »vänligen tillkännagifwas skulle. kli luxra» Lx xrotocollo I. k!, keterlott» Utdrag af Protokollet hallit hoS Boirdör Ständet ven 7 November 1809. S. D. Bifölls Constilukions - Utskottets ben 6 innewarande manad afgisne yttrande och hemställning i anledning af Haglöfs. Ridderffapct och Adelns aninarkning om tillagg i 49 Zi den projekterade RiksdagS-Ordningen; hivarom de öfrige Riks-Ständen genom Protokolls - Urdrag underrättas skulle, klt tuxrs. S. DMed godkännande af BewillningsUtskollets den 6 i denna manad genom PcotocollS» Utdrag afgifne yttrande i anledning af Herr Öf kverstcn LlrrenZranatlis fran Höglofl. Ridderjkapet och Adeln remitterade Memorial angående sammandrags uprätlande öfwer Bewillningen m. m. fant Siandet i öfrigt någon widare åtgärd i ämnet icke äga ruin, intill Skars,Utskottet inkommit, med dest infordrade Utlåtande, angående ve anmärkre fel 8jerde Band. vill. rZ? Den 14 November. felaktiga upgifrerne uki Riksgälds - ContoiretS öfwer Bewillningen uprätkade sammandrag. Härom skulle de öfrige Respective Ständen underrättas genom Protocolls-Utdrag. vt tuxra. S. D. Sedan Siandets Ombud wid upteckittngen af f. d. Konungens Egendom till Stgndet inilemnat den skrifteliga förrättning med tillhörande Sammandrag, som rörande detta ämne lemnar uplysning; fant Ständer, att nägot
Blifver deremot jorden befriad ifrån en del af skatten och fördenskull lentnar innehafvaren större behållning, så ltlifver hon också dyrare, samt för den mindre bemedlade sä mycket svårare att inlösa. Om man minskar skatten, så är det detsamma, som att blott åt den förmögne gifva åtkomst till jorden, men derifrån utestänga den fattige. Jag tillstyrker bifall på Utsk:s betänk. Gr. Frölich: Jag tillstår, att det är alltför beklagligt att höra sä mycken vishet uttalas, för att bevisa, att det icke är möjligt att åstadkomma den ifrågavarande skattjemningen, på sådant sätt, alt all jord blifver lika beskattad. Jag skulle tro, att livar och en, som sysselsatte sig litet med statsekonomien, skulle hafva ftin - Den 7 April. 145 funnil, alt detta 5r en sjelfklar sals och alldeles icke beliöfver så mycken utveckling och bevisning, som t. ex. Hr Akerman har kostat derpå; men det är i min tanka deremot ovedersägligt, att den högst beskattade jorden borde slippa sina alltför dryga skatter, och att motsvarande belopp borde öfverflyltas på dem, som hafva mindre skatter. — En sådan jemning skulle icke möjligen kunna bestridas, om icke på det skäl, som den siste värde talaren Hr von Hartmansdorff har framlagt, ty detta skäl talar på ett så rörande sätt till förmån för de fattige, att de mätte åtkomma jorden, så att det synes mig underligt, alt den värde talaren icke längesedan har begärt eller väckt molion derom, att all jord, som nu är belagd med mindre skaller, mätte beskatias drygare, pä det att alla jordägare i Sverige malle blifva fatt ige, och alt således ingen skulle kunna hafva någon egendom här i Sverige som icke efterhand borde genom skatteförhöjning bringas i händerna på dem som äro fattige. Det ligger en så oerhörd philantropi för de fattige i den satsen, att jag icke kan annat än relevera ide'en för Hr von Hartmansdorffs räkning och fästa den i minnet till en annan riksdag. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna:
Om åter föreskriften finnes så mörk, att förklaring är behöflig, anser jag det fullkomligt obehörigt, att Utskottet, på sätt som skett, tillåtit sig en tolkning af högstberörda nådiga kungörelse, hvilket icke lärer tillhöra någon annan än Kongl. Maj:t sjelf — och det är deremot jag reserverar mig, troende, att Utskottet, fastän min mening, att 1842 års Kongl, kungörelse är tydlig deri, att sportelpenningar för försegling af käril upphört, icke förmådde göra sig gällande ändock och utan att försöka en tydning af kungörelsen, kunnat tillstyrkt underdånig skrifvelse för erhållande af Kongl. Maj:ts nådiga förklaring i frågan.” N:o 105. An k. till Exp.-utsk. den 7 Juli, kl. 7 e. m. Betänkande, i anledning af vackt motion, angående förändrad beräkningsgrund för åtskilliga kommunala utskylder. Uti en från höglofl. Ridderskapet och Adeln till Allmänna Resvärsoch Ekon.- utskottet remitterad motion har herr Rosenblad, Bernhard, föreslagit, att Rikets Ständer måtte fastställa följande grunder för vissa i sammanhang med allmänna bevillningen utgående kommunala utskylder: l:o att fattigförsörjnings-afgiften i städerna Stockholm och Götheborg, äfvensom andra i samma städer utgående utskylder för vissa samhällighets-föremål, hvilka hittills utgjorts efter erläggande allmän bevillning, dels efter första, dels efter andra artikeln i bevillnings-förordningen, hädanefter skola utgå på sätt, att hälften utgöres efter förmögenhet, enligt uppskattning af vederbörande taxerings-kommitté och pröfningsrått af vederbörande pröfnings-kommitté, hos hvilken den skattskyldige, om han sig dertill finner befogad, eger rätt anföra besvär öfver taxerings-kommittéens bestämmelser, och andra hälften efter utgående allmän bevillning efter andra artikeln i behållen inkomst. Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 106.