Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom är denna Inrättnings framtida bestånd icke grundadt på insamlandet af eni stor contant penningetillgång, hvilket ock aldrig med så lindrigt bestämda afgifter varit åsyftadt; utan dess hufvudsakliga kraft och styrka ligger i totalbeloppet af de brandforsäkrade egendomarnes värde, samt mängden af dess delegare , hvilka tillförbundit sig, att, i händelse behofvet sådant möjligen skulle fordra och fonden folie till ett visst, emot hela försäkringsvärdet svarande belopp, genom en extra afgift för ett eller annat år, (dock endast till hälften af första årets) å nyo consolidera fonden, hvilket, beräknadt på hela massan, i alla fall blefve obetydligt och aldrig kan sättas i jemförelse mot Hr gih, lill Rika-St, Prot. iS*8 otk i8*9j 7 Sani. i Af i. 2 6.te H;t, 18 Bil. t.Lags. Ali. Besv.o. Otc. CommerceRådet Santessons, vid Delegarnes sista Bolagsstämma , gifne förslag, ali afgifterne skulle blifva beständiga och aldrig upphörande; men en sådan extra afgift bör och måste aldrig hädanefter, lika så litet sora hittills, erfordras, om Verket får fortgå i sin bestämmelse, utan att störas i det förtroende, det redan tillvunnit sig ochförtjenar ega.
Nummer-Lotteriet. Då Utskottet funnit sig föranlåtet tillstyrka Rikets Ständer, alt Kongl. Nummer-Lotteriet må upphöra, hvarom serskildt betänkande är aflåtet, så uteslutas ur Riks-Stalen de 5o,ooo R:dr, som vid sistlidne Stals-regleringen varit uppförde för Nummer-Lotteriets utgifter; viljande Utskottet, i sammanhang med yttrandet om Allmänna Indragnings-Staten, utlåta sig, i hvad nion Verkets tjenstemän, i och för deras hittills innehafde löneförmoner, kunna komma att blifva å sistnämnde stat uppförde. 17:o Landt-St ater ne. Kongl. Maj:t har, i anledning af Rikets Ständers vid sisla Riksdag gjorde begäran, medelst serskild skrifvelse, meddelat Nådigt förslag till lönereglering för Landl-Statens Tjenstemän och Betjente samt för Förste oeh Andre Landtmätare; hvarför skulle erfordras uppförande å 2:dra Hufvudtileln af i52,i55 R:dr 5 sk. ir r:st. Stats-Ulskottet, som så väl i detta ämne, som öfver den af Kongl. Maj:t framställde Nådiga Proposition om Calmar Läns delning i 2.*ne Landsliöfdingedömen, afgifver serskilde utlåtanden, och till hvilka Utskottet hänvisar, har likväl ansett sig oförhindradt att i de med Stalsregleringen oskiljagtige omständigheter, för hvilka nedanföre redogöres, nu meddela yttrande. Sedan de dagsverksskyldige Kronooch Skattehemmans-åboerne under Marieholms och Calrinebergs Landshöfdinge-boslällen i Skaraborgs
De mottogos tvärt om med hån och utgjorde under lång tid föremål för våra skämttidningars gyckel, våra högvises föraktfulla speord och allmänhetens misstroende. Men saken kunde emellertid icke falla. Midt under hånet, gycklet, föraktet och misstroendet bröt den nya åsigten sig väg, vann anhängare, vidgade sig och vardt slutligen den segrande i folkförsamlingen redan innan den nya undervisningslagen antogs. Nu kan ej vara fråga om något annat sätt för att bereda kunskapsämnenas lämpligaste upptagande i de ungas hjärnor. Man känner in i de minsta delar de fysiologiska verksamhetsprocesserna i nerverna och i den grå hjärnsubstansens celler, de som åtfölja medvetandet, och genom raden af föreställningar förbereda den logiska slutledningen. Man vet hvilka celler äro verksamma vid ledningen af bestämda iakttagelser och vid bildandet af bestämda tankeföljder samt känner äfven på hvad sätt de äro verksamma. Därför kan man också genom konstlad retning, i synnerhet med en galvanisk ström, förmå hjärnans särskilda delar till rörelser som svara mot bildandet af bestämda föreställningar samt slutligen – och det är just hufvudknuten som man nu lyckats lösa – vänja dem så, att ett visst slags tänkande kan med synnerlig lätthet verkställas. Ty om det också utan begreppsinnehåll icke gifves några allmänna former för det rena tänka’t, så finnes likväl en schematism och med denne en bestående apparat och mekanism för tänkandet, hvilken under begreppsinnehållets omväxling alltid bevarar sitt väsen. Denna tankeapparat medgifver en förändring och utbildning i det ena eller andra afseendet och utgör således på visst sätt tänkandets formela grunddrag. Skolans uppgift är just att utbilda denna tänkandets mekanism. Det är dit man länge sträfvat, fastän man först under senare tider lyckats finna den bäste och genaste vägen.» »Jag är särdeles glad att hafva gjort eder bekantskap, hr rektor,» sade Giro, »och öfverlemnar med fullt förtroende min son i edra händer. Som ni vet, önskar jag, att hans hjärna skall, så snart den förberedande formningen är undangjord, utbildas till en finanshjärna af första klassen.»
7O5 vägande, liar icke trott sig finna sådana skäl anförda, sorn skulle kunna föranleda Utskottet, att afvika frän dess i Betänkandet fastställda grundsats : att ingen annan än den, sorn felet begått, bör derföre straffas. Om man å ena sidan skulle medgifva, att Skeppsredaren möjligen vid valet af Skeppare kunde försäkra sig om en så pålitlig person, att en försummelse, af i frågavarande beskaffenhet, icke skulle vara att befara, och då i annat fall Skeppsredaren kunde anses blifva rättvist straffad, för bristande urskillning, så bör man å en annan sida icke glömma, att en stor del godsägare alldeles icke äro Skeppsredare, och alt dessa således äro utur stånd att förekomma en sä oskyldig förlust. Utskottet får derjemte anföra, att Utskottet icke kan inse de eftertankliga missbruk och försnillningar, som genom den föreslagna förändringen skola uppkomma, helst godsägaren icke kan utbekomma sin vara, innan genom Connoissementets ankomst blifvit styrkt, att han dertill är ägare. I stöd af dessa grunder, kan Utskottet icke annat än förblifva vid dess i Betänkandet yttrade mening, men hai', till befordrande af mera tydlighet, velat göra den förändring och tillägg i ordalydelsen vid slutet af det återremitterade Betänkandet : att Godsägaren med Ed skulle få styrka, det FactU' rån och Connoisseincntet ej ankommit ; kommande han, i allt fall, icke att utbekomma sin vara, innan genom Connoissetnentets qnhomst och uppvisande blifvit bekräftadt, att Best), och Ekon, Utsk. Betankanden, han der kilfer ägare. Stockholm den 15 Maj 1818, N:r ii 8. Riksens Högloft.
Landlförsvarets förändrade organisation åberopat de åsigter om försvarets ordnande, hvartill framlidne Gr. M. Björnstjerna vid 1810 års riksdag sig bekände, och hvarföre jag hembär hans minne en lacksamhetsgärd. Andra anledmn till enahanda förfarande har Hr Björnstjerna enl. sitt diktamen d. 15:de dennes hemtat från min upgift, att ”vi år 1810 egde 92,000 gevär,” men hvilka han påstår, ”redaa 240 Den 1 Februari f. m. då voro så bristfälliga, att då vi skulle till Tyskland öfverföra 30,000 man, Sverige nödgades hos en allierad anhålla om vapen till sina soldaters utrustande.” Med anledn. häraf får jag uplysa, att R. o. Ad:s prot. vid J810 års riksdag, 4:de bandet, 2:dra afd. pag. 155 innehåller: ”Vi ega ett tillräckligt materiel till nämnde massas (70,000 mans) beväring och utredning; del finnes på förråden 60,000 gevär att tillgå, oberäknadt armeens 32,000; äfvenså är förhållandet med patronkök, remtygspersedlar m. m. Artilleriets materiel är i bästa ständ och tillräckligt för en arme' af 100,000 man.” Att den värde och väl underrättade ledamoten, som upgaf denna gevärs-lillgång icke kunnat upgifva densamma i afsigt att dermed beväpna armeen, om gevären varit, som Hr Björnstjerna nu påstår, ”bristfälligadetta vill åtminstone icke jag, i likhet med honom antaga, eftersom det var frami. Gr. Magnus Björnstjerna, sorn lemnade denna upgift. Hr Stiernsvärd tilläde sedermera: Som StatsUtsk. ännu icke afslutat 4:de hufvud-liteln, och Hr Björnstjernas diktamen dit blifvit remitterad, så anhåller jag att detta mitt anförande äfven måtte remitteras till sagde Ulslt. Ilr Björnstjerna, Oscar Magnus Fredr.:
Med anledning deraf, alt Registratorn vid Banco-Discont-Verket, Adoluh von Ehrenclou , uti en lill Direclionen öfver nämnde Verk ingifven ' O ansökning, anhållit att, i likhet med hans företrädare vid Regislralorsljonsten, blifva för trägnare göromål hugnad med ett personel! arvode af 160 R:dr årligen, att honom tillgodoräknas från hans Constilulorials datum, har Direclionen, uti elt till Ulskotlel ingifvet Memorial, under förklarande, det Direclionen funnit sig böra med sitt förord understödja ifrågavarande ansökning, densamma lill Utskottets pröfning öfverlemnat och dervid upplyst, alt ifrågavarande arvode först på det sätt tillkommit, att BancoFullmäglige, den 2 Juni 1841, uppå framställning af Disconl-Direetionen, tillerkänt dåvarande Registratorn Ekecrantz 160 R:dr årligen att utgå, så länge han forlfore i ulöfningen af sin trägna tjenst, med dittills visadt nit och ordning; att detta arvode, såsom personell, Ekecrantz beviljadt, blifvit indraget vid dennes befordran till Kamereraretjensten; alt samma arvode derefter blifvit, på grund af göromålens fortfarande trägenhet, tillerkändt Ekecrantzs efterträdare och i 1841. års Banco-Reglemente uppfördt, dock endast såsom personell för dåvarande Registratorn C. P. Dahlgren; hvadan vid hans afgång och nuvarande innehafva!en, von Ehrenclous i December 1843 vunne befordran till Registratorstjenslen, beloppet indrogs och varit Verket besparadl; att lånens antal, så i Handelsoch Närings-Diseonlen, sorn i Banco-Disconten varit uti ett beständigt stigande, så att desamma, 1831 utgörande i Hundels-Disconten 268 sL. och i Banco-Disconten 12,891 st., år 1844 uppgått uti förstnämnde
Hvad Rikets Ständer härvid förklarat och beslutat, har Kongl. Maj:t, under den 7 Juni 1848 Statskontoret till behörig kännedom och efterrättelse i Nåder meddelat. Rikets Ständers härvid i underdånighet anmälda, utaf Kongl. Maj:ts Nådiga framställning föranledda, beslut har, under den 7 Juni 1848, blifvit Statskontoret och Fullmäglige i Riksgäldskontoret till behörigt iakttagande i Nåder meddeladt. !155:o af den 27 Maj 1848, i anledning af Kronobagaren P. Strömbergs sökta befrielse från ådömd återbäring af beräknad provision å brödbakning i Christianstads kronobageri (83). Om Rikets Ständers, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, härvid anmälda beslut, hvarigenom eftergift af ifrågavarande ersättningsbelopp blifvit Kronobagaren Strömberg beviljadt, hafva, under den 7 Juni 1848, vederbörande erhållit Nådigt förständigande. 151^0 af den 2 Juni 1848, angående Hemmans-inneliafvare å Öland beviljad restitution af ränta eller skatt för utmark eller den s. k. Alfva ren (96). Rikets Ständers beslut om anvisning å Riksgäldskontoret af ett förslagsanslag af 36,000 R:dr, att för den beviljade restitutionen under de af Kongl. Majit i Nåder föreslagna vilkor användas, har under den 15 Juli 1848 blifvit vederbörande delgifvet, hvarefter ej mindre i afseende å dispositionen af ifrågavarande restitutionsmedel, än äfven i anledning af förekommen fråga om sättet och ordningen för medlens utbetalning, Kongl. Majit, under den 6 October 1848 och den 13 April 1849, i Nåder meddelat vederbörande erforderliga föreskrifter. 15^:o af den 2 Juni 1848 angående delaktighet i Civilstatens Pensions-inrättning för Borgmästare i Rikets städer utom Stockholm, äfvensom för Commissions-landtmätare (94). 231 Rikets Ständers härvid anmälda af Kongl. Maj:ts
De af Utskottets Ledamöter, som vid affattandet utaf berörde utlåtande varit af derifrån skiljaktig mening, förklara sig dervid nu äfven förblifva. Riksens Högloflige Ständers ytterligare pröfning varder såledesdetta vördsamt understäldt. Stockholm den 20 Februarii 1818. Utdrag af Protocollet, hållit uti Riksens Högloflige Ständers Lag-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 2o Febr tiar i i 1818. Q D. Till öfvervägande företog Lag-Utskottet ig2 Läg-Utskottels Betiih&anden. hvad, enligt ankommit Utdrag af det hos Valloflige Borgare-Ståndet den 24:de nästledne Januari! hällne Protocoll, vid dä skjedd föredragning af Utskpttets den 7 i samma månad afgifne utlåtande, i anledning af vickt fråga örn inskränkning af Domares och Executorers rättighet att meddela Gäldenärer anstånd med betalningen af lagsökte fordringar , är vordet deremot anmärkt; Och som Utskottet fann, att berörde anmärkningar agde till föremål att visa, dels att Gäidenären, under den längre tid, som åtgår för lagsökningen af en förfallen skuld, och äfven sedermera innan verkställighet å det i sådant inål meddeldté Utsläg kia följa skall njuta tillräckligt utrymme for att förskaffa sig medel till godtgörandet af det ådömde, dels att uppehållet, genom Gäidenären ytterligare meddelt anstånd, både kan föranleda dertill, att han emedlertid får tillfälle att förskingra sine tillgångar och jemväl medföra betydlig olägenhet och skada för fordringsägaten, samt dels att, då alla aftal borde vara heliga och någon rubbning deruti icke borde kunna af någon understödjas, det dermed icke skulle vara förenligt, att den emellan enslcililte afslutade öfverenskommelse om viss tid för betalande af ett erhållit
Jag tror äfven att det är öfverflödigt att framhålla konseqvensen af att bifalla detta morn., ty då R. o. Ad. biföll den 13:de §:n, som stadgar att embetsoch tjensteman icke kan emot sin vilja nämnas till ordf:de i kommunalstämman, är det också, för mig åtminstone, ganska klart, att de ej böra tvingas att vara ledamöter i kommunalnämnden, emedan ordf:deskapet i kommunalstämma icke på långt när uptager så mycken tid som att vara ledamot i kommunalnämnden. Jag tror således att det är nödvändigt att för konseqvensens skull bifalla 2:dra mom:t och icke fästa afs:de vid BorgareSt:ts anm. Gr. Lagerbjelke: Lika med 2:ne föreg:de talare anser jag det orätt att binda händerna på de väljande vid deras val, genom att förhindra dem att välja på dem de sjelfva vilja, och till hvilka de möjligen hafva stort förtroende. Om den domhafvande t. ex. skulle vara lämplig att åtaga sig förtroendet och äfven åtoge sig detsamma, skulle det likväl icke kunna gå i verkställighet, derföre att förordmn förbjuder detsamma. Jag skulle tro att det vore lämpligast att helt och hållet afslä l:sta mom:t samt gifva 2:dra mom:t följande lydelse: »Embetsoch tjensteman kan icke emot sin vilja förpligtas att emottaga updraget att vara ledamot i kommunalnämnd». Jag får derföre anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. på detta förslag. Hr Hjärne: Om Gr. Lagerbjelke igenomläser den 13:de §:n, skall han finna, att det verkligen beror på embetsmannen sjelf, huruvida han vill emottaga förtroendet att vara ordf:de i kommunalstämman eller icke. Det är endast i fråga om andra personer, som kommunalstämman har rättighet att pröfva de upgifna förhindrens halt. Jag anhåller fortfarande om bifall till komiterades förslag oförändradt. Gr. Sparre:
Kyrkolagen, dels ock förändring af samma kapitel, och hvad i öfrigt är vordet stadgadt i afseende på Kyrkotuktens upprätthållande. XI. B. 332- A. 355- — N:o 75. i anledning af väckta motioner, angående förändring af lagens stadgandet: i afseende på rättigheten att föra annans talan inför rätta. XI. B. 332. A. 355. — N:o 76. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Bikets Ständer om upphörande af landsflykt såsom påföljd af brott. XI. B. 332, 355, 357. A. 359. E. 429. — N:o 77. med förslag till saramanjemkning af de inom BjksStånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 62 i anledning af framstälde anmärkningar emot Utskottets under N:o 47 afgifna Betänkande öfver väckta motioner, om stiftande af lag angående allmänt kyrkomöte. XI. B. 332, 355. A. 359. U. 441, 444. E. 445. 449. — N:o 78. i anledning af väckt motion, angående förändring af hvad lagen stadgar om Iiärads-Nämuds rösträtt. XI. B. 394. A. 399. ■— N:o 79- i anledning af väckta motioner, angående förändring dels af 23 kapitlet 1 § Bättegångs-Balken, dels ock af sättet för val af Nämndeman. XI. B. 394. A. 399. — N:o 80. i anledning af väckt motion angående jäf emot Härads-Nämnd. XI. B. 394- A. 400. — N:o 81. i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 28 öfver väckt fråga om förändring i 10 § 10 kap. Handels-Balken. XI. B. 416, 418, 420. A. 426.
I anledning af Banco-Fiscal!*1 Gmbétets gjorde framställning i att Banken måtte i allmänhet blifva befriad från skyldig-* heten att i concursser och års pröclamata, bevaka sina emöt lös pant ägande fordringar* Från Lag-Utskottet: Af den § sistledne Jalii: N:o 126. i anledning af väckte frå-' gör, dels om Öfverseende Och förbättring af Kyrko-Lagen och Kongl. Förordningen den i 1 Februarii r687» angående Rättegången i DomCapitlenj dels om bestämmande af ViSs tid för Den 5 Augusti f, m. *33 den offentlig» Gudstjensteus början öfver hel» Riket, alla tider på året Af den 17 sistledne Julii: N:o 131. I inledning af gjorde anmärk-, ningar vid Utskottets förut meddeldte Betän-i kinde, angående rättighet för en hvar att, utan behof af allmän åklagare 3 Utföra tilan emot Domare för Embetsfel, Af den 23 sistledne JuUit N;o 13a. I anledning af gjorde anmärka ningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande i fråga om utmätte fastigheters försäljande endast \ uppslag, Föredrogs å nyo och ladea till handlingarne Stats-Utskottets. den 18. sistledne Juli! ynder M:o 040 afgifne, samt den 29 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, memorial, angående Riks-Ståndens olika beslut, i frågan om understöd för hamnbyggnaden i Jönköpinga
72 utvisar, föreskrifna och jemte kapitalet äfven intecknade ränta, så skulle densamma »nu (den 6 November 1794) lill en början komma att beräknas till fem »för hundra om året, men så snart pensionerna medelst en lägre ränta kunna be»stridas, skall räntan nedsättas och för alltid förblifva fyra och en half för hundra»det om året, allt i bankosedlar, som vid hvarje trenne månaders förlopp erlägges». Såsom revisorerne jemväl upplyst, borde denna ränta, i mån af dess belopp, användas på det sätt, att, sedan lifstidspensioner å en sammanräknad summa af 311 r:dr 5 sk. 4 r:st. deraf utgått, skulle återstoden tillfalla 10 borgareoch fabrikörsenkor eller »afsigkomne» borgersman och fabrikörer, hvilkas årliga understöd, efter pensionernas upphörande, skulle ökas till 33 r:dr 16 sk. för hvardera; och finge dessutom, då pensionsfondens inkomster kunde sådant medgifva, flere pensionärer af enkhusdirektionen antagas samt ett belopp af 40 r:dr årligen såsom nådegåfvor åt fattige sjuke utdelas. Efter hvad utskottet inhemtat, hafva fullmäktige ännu icke meddelat det beslut, som, enligt protokollet för den 1 Oktober 184S och det till Riksgäldskontorets kommissariat expedierade protokollsutdrag, skulle tjena till efterrättelse vid liqviderandet af den derefter upplöpande ränta. Sådant oaktadt och utan afseende å skuldförbindelsens vilkoriiga lydelse, har kommissariatet i början af sistlidet år låtit utbetala denna efter 5 procent beräknade ränta från sagde dag till den 1 Oktober 1846.
Nå väl, om han icke vet, att uti ett constitutionelt land yttranderätten, så i tal som skrift, måste vara fri underlagen; om han icke erkänner, alt indragningsmagten inskränker denna frihet, förflyttande den till beroende af godtycket; 0111 han icke rnedgifver, att en sådan magt i lagbundet samhälle aldrig kan uträtta något godt, då har han misstagit sig om både Nationens rättigheter och dess pligt att utfordra dessa, och då har han med rätta kommit till tanken, att saken är sjuk, notabene om han tillämpar denna tanke på sig sjelf, ty först då kan man säga, att sjukdom råder i ett fritt lands samhällsbegrepp, då icke hvar och en der inser, att yttrandefriheten är den första af alla. Med rätta kan man påstå, att tryckfriheten i vårt land ej så begagnas, som den borde; och hvilken ursägt hafva väl publicisterna mot en sådan förebråelse? Jo, de svara: man har försatt oss utom lagen. Indragningsmagten hindrar uppkomsten af en verklig solid association för goda tidningar. Och hvarföre, på samma gång man klagar öfver publiciteten, icke borttaga hindret för densammas förbättrande ? Jag är t. ex. nästan färdig att ångra den motion, jag vid sista riksdagen väckte, att RiksStms församlingar måtte upplåtas för åhörare, då jag funnit, att våra tidningar nu anse obehöfligt att meddela, hvad som passerar inom Stånden. Jag har sett frågor så behandlas af RiksStm, såsom den om D« ii ii Februari f. ra. Riksg.contls obligationer, att man icke kan förklara det på annat sätt, än ntt Stånden sins emellan varit i okunnighet om hvarandras beslut. Detta är publicitetens fel. Jag har här gjort en digression för att erinra om hvilka saker publiciteten borde hålla sig till, men som den uraktlåter, och hvarför den skyllar på indragningsmagten. Dock måste jag öppet förklara, att jag i behandlingen af denna fråga finner ett bemödande att ännu längre bibehålla indragningsmagten, och jag kan icke undgå att yttra min förtrytelse öfver, att en sådan inconstitutionel magt än vidare skall fortfara.
Sine anspråk på ersättning för de Svenske Skepp och Laddningar, sora blifvit uppbragt© af Danske Kapare, sedan Freden i Jönköping, till utbrottet af Kriget den i5 September 1813; men emot denna Utskottets mening förekommer, att uti den Fransyska Texten af Fredstractaten, hvaraf En afskrift härjemte bifogas, något emot ordet sine svarande ordalag icke finnes, samt att i alla fall, den 19 Art. ©tvifvelaktigt vid Domslolarne skulle erhålla den tydning, att Kongl. Maj:t anses afhandla ej endast på Statens utan på hela Piikets vägnar, och det så mycket mera, som uppbringningarne icke lära hafva sträckt sig till några Kongl. Maj:ts och Kronans Skepp och Laddningar hvilket förhållande i sådant fall ©tvifvelaktigt skulle finnas uti Tractaten uttryckt, och icke såsom nu, det allmänna ordalaget af Svenska Skepp och L a d d n i 11 g a r begagnat. De lidande Svenske Medborgarne hafva således icke någon anledning att göra något sitt ersättnings-påståénde vid Domstolarne i Danmark gällande, och hvad den ofvan åberopade 18 Art. af Stats-Ut skotte ts Be län kan den. Fredstractaten angår, synes den ieke hafva afseende på uppbringningar, utan uppå enskilde skuldfordringsmål, hvilka emellan tvånne GrannRikens Undersåtare icke annat kunna än ständigt förekomma; Af alla dessa skäl och då någon annan räddning för månge utan deras eget förvållande lidande oell under tiden uti verklig nöd bragte Medborgare, icke är öfrig, än den, sorn grundar sig uppå det beslut, som Riksens Ständer en gång fattat, och hvars uppfyllande under io år utgjordt deras hopp, anser jag för min del, att Riksens Ständer icke böra vägra, att tilldela dem den ersättning, som de otvifvelaktig! skulle hafva erhållit, om deras anspråk 18 ra funnits utredde, och det så mycket heldre, som denna tids utdrägt äfven af dem icke beroende, så betydligen ökat deras olycka. Den öfver utredningen af Committerade upprättade Act, lärer dock böra öfverlemnas till Kongl.
N:o 5. om jemnare fördelning af den Hushållningssällskaparna i riket tiller kända femtedel deraf. Motion N:o 117. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Bränvinstillverkning, angående dels upphäfvande dels förändring af vissa gäl lande vilkor derför. Motion N:o 159. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 1 och Utlåt. N:o 7. Burbref, att för dess erhållande icke må erfordras tro-, huldhetsoch borgared. Motion N:o 104. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Båtsmanshåll, städernas, angående utarbetande af förslag till ny fördelning deraf. Motion N:o 6. Böter, angående förvandling af. Se Strafflagen. angående sådana i ekonomioch politimål. Se Ekonomi-mål. Carlshamn, angående dess femklassiga elementarläroverks utvidgning till fullständigt, samt anslag af medel dertill. Motion lNT:o 91. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. e och Alshult, angående en jernväg mellan. Se Jernväg. 6 Carlskrona, om årligt anslag till upprätthållande af institutet för döfstumma derstädes. Motion N:o 40. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. N:o 81. om årligt anslag till utvidgande af slöjdskolan derstädes. Motion N:o 41. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 60. om anslag till nybyggande eller utvidgning af dess högre elementar läroverks skol-lokal. Motion N:o 73. Stats-Utsk. Utlåt. Carlson, C. Fr., Motion N:o 13, angående anslag till uppförande af ett läroverkshus i Westervik. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv.