Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Reservationer: af herr Fahlhem: »Sedan herr kapiten Stjernsvärds motion, angående landt försvaret, ej blifvit af höglofliga Utskottet i sammanhang med denna Hufvudlitel granskad och besvarad, och då jag i vissa punkter af nämnde motion instämmer, hvilka jag äfven inför Utskottet anfört, så anhåller jag, att nedanstående förslag måtte få, såsom min reservation, åtfölja betänkandet till Rikets Ständers pröfning.» Partiella förändringar af landtförsvaret jemte deraf föranledda besparingar. 4:de Hufvudtiteln. G ener ålit et et. Uti en militär-organisation, hvarest trupperne ständigt äro tjenstgörande, kan dylika ständigt inspekterande och kontrollerande chefs-myndigheter, såsom våra Gener al-h ef älhaf v are, vara af nöden. Uti en militär-organisation åter, hvarest massan (de indelde trupperne) under loppet af 11 t,:delar af året äro å rotarne förlagde och således icke äro annorlunda att anse än såsom arbetare, der äro ständige Generalbefälhafvare icke allenast onyltige, utan de utgöra äfven en menligt ingripande mellanlänk emellan de, enligt författningarne, ensamt ansvarige regementsoch korpscheferne och krigs-öfverstyrelsen. Talande bevis deruppå, alt, under närvarande 24 Slats-Utskotiels Utlåtande, JM 88. förhållanden, ifrågavarande chefs-platser äro onödige, äro: alt en General-bofälhafvare (den sjette) utan roen kunnat indragas; att en annan general-befälhafvare-befattning icke änsetts trägnare och mera maktpåliggande, än att densamma kunnat förenas med den ständig tjenstgöring erfordrande Presidents-befattningen i Krigs-kollegium, samt slutligen, alt man icke längesedan sett General-befälhafvaren öfver de i Jemtland, Westeroch Norrbotten förlagda regemente!' ständigt bebo Stockholm, samt General-befälhafvaren öfver Westgötha-regementerne bebo Upsala.
Fredrogos ånyo följande Conslitutions-Utskotlets Memorial; JN:o 106, med ytterligare Utlåtande, i anledning af de 1 BiksStånden emot Constitulions-Utskollets Memoiial JN7:o 5y, gjorda och, såsom gemensamma tankar, till Constitutions-Ulskollct hänvisade anmätkningar. Att hvila till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, antog Ståndet den, enligt Memorialet N;o 106, af Conslitutions-Utskottet, i sisLa punkten omarbetade redaction af Utskottets i Memorialet JN7:o 57, framställda förslag till redaction af Regerings-formens 43 §. JN;o 108, i anledning af Biks-Ståndens yttranden, rörande Constitutions-Utskoltets Memorial N;o 88. Inbjudningen till Borgare-Ståndet, vid slutet af pag. 9, i Memoiialet Nso 108, blef icke antagen, och voterings-propositionerna godkändes; JNT:o 109, i anledning af fiterremiss af Memorialet JV.-o 8g. Inbjudningen till Borgare-Ståndet, vid början af pag. 12 i Memorialet N:o 109, antogs icke, och voterings-propositionen gillades; N:o 110, i anledning af Biks-Ståndens yttrande, rörande Consti tutions-Utskottets Memorial N;o 97. Bih. till R. St. S Amiet vidblef sitt fattade beslut och godkände volerings-propositionerna ; oell N:o iir, i anledning af Riks-Ståndens yttranden, rörande Constitutions-Utskottets Memorial Nio c;8. Inbjudningen till Borgare-Ståndet, pag. i5, i Memorialet, antogs icke och volerings-propositionen godkändes. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedannämnde Memorial och Utlåtanden: N:o 51 2, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 4^7» angående Banco-vinstens utdelning tili Rikets samtlige Län.
Då R. St., efter 16 § Reg.F., icke kunna lägga skatt och tunga på någon Konungens undersåte, utan K. M:s bifall, så skulle R. St. oberoende af honom på detta sätt göra det och tvinga honom att, för hvarje titel han utdelade åt en person, ålägga samma person en bevillning. Det orimliga i detta förhållande är så påtagligt, att om man återgår lill den tid, då de grundlagar stiftades, hvarefter vi lefva, så bör man verkligen icke tveka alt förena sig med den siste värde talaren och begära afslag på hela §. Hr von Troil, Samuel Gustaf: Det inträffar understundom, att, då man vill uppnå ett godt ändamål, så får man icke alltid alltför envist sträfva efter det absolut riktiga, utan man får nöja sig med om man kan komma till något, som är bättre än det bestående, äfven om det icke vore precist hvad man i allo gillar. För att tillämpa ifrågavar. grundsats på 37 § af Bevilln.- Utsk:s betänk., anhåller jag att få fästa uppmärksamhet på, att då denna § är af två RiksSt., såsom jag tror, bifallen, och då det 3:dje RiksSt. derom beslulit, på sätt dess här uppläste prot.utdr. innehåller, så kommer beslutet icke alt bestämmas af frågans utgång hos R. o. Ad. utan genom votering i förstärkt StatsUtsk. Skulle R. o. Ad. nu, på sätt de tvenne sista talarne yrkat, förkasta hela §, så är det vida större anledn. att förmoda att ingen - Den i December e. m. 95 ling vinnes, än om R. o. Ad., i likhet med livad Gr. Cronhjelm föreslagit, skulle förena sig i antagandet af den redaction, som PresteSt. redan beslutit. Det är på grund häraf som jag, lika med Gr. Cronhjelm, vågar vördsamt anhålla om R. o. Ad:s bifall lill den redaction af §, som PresteSt. antagit. Hr Aminoff, Joli. Fredr., anhöll att få veta, huruvida från de öfriga RiksSt:n ankommit prot.utdr., som innefattade deras beslut i detta ämne.
Den unge smeden kunde, då han o m aftnarne på balen var den förste och siste i dansen, ej aftaga sina handskar: hans svarta händer skvallrade för mycket o m hans hårda arbete. Finlands drömmare var död, tyst för alltid sången, slocknad var den varma glöd, brusten 12 DEN FÖRSTA STRIDEN. EN VERKstrålespången, bleka läppar talat ut, sista sagan täljts till slut, dagens fröjd var gången. Så hade de mötts af en slump och första ögonblicket blef afgörande, de tillhörde hvarandra genast, och stilla och utan ord slöts deras förbund. Och trots alla försök att omintetgöra en kärlek, som ansågs omöjlig att realisera, höllo de trofast tillsammans i tre år, hvarefter hennes far hjälpte dem att öfvertaga ett litet arrende. Det låg i en af Upplands fulaste trakter, men han måste bo inom sitt regementsområde och, hellre än att ytterligare vänta, tog man hvad som stod att få. * Saima! Nu ett år gått om, se ' n din skald du miste — Men det är dig ännu som icke rätt du visste, att ditt Björkeudden står utan sol och utan vår — att han föll, den siste. Saima! Vi knappt fattat det, att hans dikt är sjungen, att vår kärleks hemlighet är af sorg betvungen, att vi blott ha minnet kvar Ack, han sällsamt kär oss var, hvite sagokungen! ADI. Visst kändes det svårt, då hon från sitt eleganta föräldrahem k o m till det lilla oordnade hem, som enligt deras öfverenskommelse skulle ordnas af båda gemensamt. Och första morgonen, då hon stod där och blickade ut i den tunga novemberdimman öfver den gråa, steniga, tröstlösa Upplandsslätten, som låg där så långt ögat nådde — hon som så lidelsefullt älskade naturen och hos den fann det lugn och den frid hennes frågande, inåtvända själ så väl behöfde • — visst kände hon då, hur mycket hon än stred däremot, som o m en järnhand gripit fast o m hennes hjärta. Ofrivilligt, omedvetet tänkte h o n: » Hvad har du gjort? » Men det var blott ett ögonblick, i nästa såg hon in i sin unge makes kärleksfulla, trofasta ögon och förrådde aldrig, hvad hennes hjärta i en stund af ångest och svaghet känt.
Detta var angeläget för dä varande tänkesätt att decretera till efterföljd, emedan om man fortgick pä den väg, alt på förhand ulassignera lill hvarjehanda behof den vinst, som man förmodade alt Banken under kommande är skulle göra ; så skulle man sätta Banken i den ställning, ali Banken icke kunde använda sina vinstmedel till uppfyllande af den första pligt, som Banken har, den nemi. alt consolidera sig för att kunna göra face emot silfvervexeln vid ofördelaktiga conjunclurer. Man gjorde det äfven af ett annat skäl: emedan man säg af sjelfva grundförfattningen, att ändamålet med detta sätt att disponera den salderade vinsten var, att bereda B. St. och K. M. utvägar att kunna anslå medel till Statens gagn. Jag hänger lifligt fast vid den grundsats, som 1834 års realisations vänner lyckades att göra gällande. Likgilltigt är för mig omdömet af coalitioner m. m. och huruvida sädane kunna tyda pä riktiga grunder. Det fägnar mig, att äfven jag en gång får vara af samma tanka som Hr Hjerta; det händer så sällan. Jag skall nu bedja att få yttra några ord i anledn. af sjelfva den 5 §. Jag inedgifver, att R. St. nu hafva rättighet att disponera öfver den vinst, som är salderad för år 1844. Jag tror, att R. St. äga rätt att, såsom föreslaget är, låta aflemna densamma till Riksg.cont. Jag tror deremot icke att R. St. äga rätt att disponera öfver någon vinst, som uppkommer under en tid, då kommande Ständer äro samlade, och tror icke eller alt R. St. nu Den 10 April. 253 hafva rätt att disponera öfver den vinst, som uppkomme under loppet af åren 1845 och 1846. Derföre måste jag bestämdt vara af den tanka, som Hr von Hartmansdorff, alt dessa medel böra hos II. Sl:s Bank reserveras, lill användande för de utgifter, som Banken åligger, oell af hvilka de forsla, mine Hrr, måste vara alt betala befintliga skulder.
Fortsattes pröfningen af ConstitutionsUtskottets den 20 sistlidne Junii under N:o 36 afgifne, och den 3o i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, med Betänkande, i följd af StatsRådsProtocollens fullbordade granskning. Fjerde Punkten. Innefattande Utskottets enligt 107 RegeringsFormen emot Stats Secr eter ar en Arnell gjorde anmärkningar, i afseende å behandlingen af meden _, rörande dels f d. Expeditions Secr eter ar en Lindgrens anhållan om afskrifning af hans skuld till Passevolancefonden j dels den af GeneralMajoren Friherre von Schulzenheim sökte och vundne befrielse från yrkad accordsersättning. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Rikets väl fordrar, att Rikets Ständer icke höljas med åtlöje. Detta skulle åter blifva följden , om de till endtledigande anmälte en person, hvilken olyckan redan gjort oåtkomlig för constitulionel ansvarighet, och hvilken sjelf långt för detta skiljt sig från bådé Embete och Fädernesland. Här, om någonsin, hade ett post scriptum varit på sitt ställe. Den 24 Julii f. m. Då Utskottet likväl ej begagnat denna utväg, återstår för mig endast att yrka, det denna anmärkningspunkt må förfalla. Skulle man icke destomindre härom äska votering, får jag öppet förklara, att jag vid detta tillfälle ej skall undandraga mig, att deltaga i omröstningen, äfvensom att jag voterar Nej. Hans Excellence Herr Gref ven och LäncllMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Rikets väl kräfva, att de af ConstitutionsUtskottet emot StatsSecreteraren Arnell, i afseende å behandlingen af målen, rörande dels f. d. ExpeditionsSecreteraren Lindgrens anhållan om afskrifning af hans skuld till Passevolancefonden, dels den af GeneralMajoren Friherre von Schulzenheim sökte och vundne befrielse från yrkad accordsersättning gjorde anmärkningar borde, enligt 107 §. i RegeringsFormen, hos Kongl.
Jag har begärt 25,200 rdr för anställande af en förste landtmätare i hvarje län på sätt, att han gjorde skäl för namnet. Hr von Koch deremot föreslår att vid hvarje landskontor skulle tillsättas 3 stycken orkeslösa, afsigkomna, gamla landtmätare för att bestrida de åligganden, hvilka, enligt mitt förslag, skulle fullgöras af en enda användbar och kompetent person; och härför begär Hr von Koch 48,000 rdr eller mer än 22,000 rdr utöfver den summa, förändringen, sådan jag föreslagit deri, skulle kosta. Jag hemställer hvilket förslag har mest för sig. Gr. Sparre har förmenat att det skulle vara olämpligt, att i en skrilvelse lill K. M. uttala sin åsigt oiri önskvärdheten af en återgång till principerna i äldre förordningar. Häri mäste jag vara af olika tanke med Hr Gr:n. Endast de, som icke kommit i erfarenhet utaf förvändheten af de tiva principerna om betalning elter figurmätningen, endast för dem är det icke något skäl till ett yrkande om återgång till den gamla taxan. Jag deremot, som anser fördelaktigt att taxan är enkel och begriplig, jag kan icke annat än yrka en återgång till den gamla taxan. Jag fortfar i min anhållan om en återremiss, sådan jag formulerat densamma. Maj. Hr von Koch: Gr. Anckarsvärd liar motsatt sig det för slag, jag först i nästa punkt kommer att framställa. Det heror likväl af R. o. Ad. alt, när denna punkt blifvit föredragen, bifalla mitt förslag eller låta det förfalla. Jag vill blott i förbigående anmärka, att det i mitt förslag icke förekommer något om »orkeslösa, gamla landtmätare», som skola användas till ifrågavale befattningar. Jag tror icke att något hinder möter att antaga Utsk:ts förslag, då Gr. Anckarsvärd icke deremot anfört annat, än att medel icke blifvit anvisade.
Det var t. ex. en tid, då hvarken läroverket i Stockholm eller Lund egde synnerligen utmärkta män för uprätthållandet af, jag vågar säga, den vigtigaste gren af medicinsk, undervisning, nemi. anatomien; men på samma tid egde Upsala sin Murray, en Europeisk celebritet och fullt mäktig att ensam uprätthålla det anatomiska studiet samt lifva och underhålla kärleken dertill i vårt land. Kom så ordningen till Upsala, att liksom Stockholm se sig i saknad af en verksam Anatomi® Professor; men då upträdde i Lund den berömde Florman, ur hvars skola så mångå utmärkta naturforskare utgått, bland hvilka sednare, läroverket i Stockholm i sin tur, lyckats tillegna sig den öfver mitt beröm förtjenstfull lärare, hvilken nu innehar anatomiska professionen vid Carolinska Institutet, och hvilken fakulteterne i Upsala och Lund hafva att tacka för, det att äfven de kunnat vid inträffade ledigheter af de anatomiska professionerne dertill finna män, som varit platserna vuxna. Hvad jag här anfört med hänsyn till en vetenskapsgren, kan inträffa och har inträffat äfven för de öfriga. Låtom oss då icke genom en opåkallad indragning af redan befintliga lärostolar, beröfva dem den garanti, som ligger i tillvaron af flera sådana för hvar och en af dem. Det af Utsk. gjorda förslaget är för öfrigt enligt min öfver - Den 15 Juli f. m. fygelse endast på ett ganska ofullständigt sätt ledande till det ändamål, man bör söka vinna. Ar nemi. detta tillvägabringandet af en fullständigare undervisning för läkare än den vi hittills egt, så måste man ock ställa så till, att denna blifver lika för alla, som egna sig åt detta yrke; men på samma gång man genom Upsala fakultets indragning vill bilda en fullständig undervisningsanstalt i hufvudstaden, vill man nu bibehålla äfven en mindre fullständig läroanstalt, medicinska fakulteten i Lund. Man skulle således nödgas att hafva läkare af olika bildningsgrad, och följaktligen af olika duglighet i sitt kall, nemi. sådana, som fått sin bildning vid det fullständiga läroverket i Stockholm, och sådana, som fått den vid det mindre fullständiga i Lund.
En stark antipati råder mot uppvärmd stek och detta icke utan orsak, ty allt uppvärmdt smakar i regeln allt annat än aptitligt, emedan icke en enda kokerska — äfven om hon anser sig aldrig så fullkomlig — och endast ett obetydligt fåtal husmödrar ha, hvad jag, i brist på bättre uttryck, vill kalla » piff » i smaken. Såsen, såväl fett som sky, värmes; goda, icke för tunna skifvor stek läggas däri och värmas väl, men få ej koka. Då uppvärmningen försiggått på detta sätt, kan man fördraga den en gång, men icke flere. Använd kall, skares steken i tunna skifvor utan något hårdt eller brunt, och på hvarje skifva lägges litet brunt gelé, bildadt af den sås, man tagit af, innan grädden slagits i. Gräddsåsen kan nämligen icke användas efteråt; den smakar icke ren och ser ej aptitlig ut. Har den omtänksamma husmodern dagen, innan hon skall ha middag eller supé, stekt en vacker kalfstek, kan hon äfven på samma gång laga sillsallat, hvartill då användas de stycken af steken, som måste skäras af, för att den skall se prydlig ut. Likväl bör intet af det bruna användas till sillsallaten. En välsmakande anrättning af öfverblifven kalfstek lagas på följande sätt. Man smörjer en puddingsform väl med smör, lägger ett hvarf stek i den, därpå små kryddade sardeller, kapris och champignoner, sedan åter ett hvarf stek, o. s. v. tills formen är fylld. Öfverst strös stött bröd, litet parmesanost samt några några klimpar godt smör, hvarpå alltsammans gräddas en halftimme i ugnen. Denna rätt, till hvilken serveras potatis, är utmärkt god. På detta sätt skall man redan ha användt största delen af den stora steken och genom en angenäm omvexling och kraftig föda vinner man ett godt utbyte för de använda pengarne. Isynnerhet för barn är kalfstek helsosam, däremot de feta, starkt kryddade rätterna, som ofta förekomma på föräldrarnes bord, äro skadliga för deras magar.
Kungörelsen den 27 Augusti 1828, att Svensk sjöman skall till den kommun, der han är mantalsskrifven, erlägga den nu till sjömanshusen utgående afgift; JM 26, i anledning af väckt motion om åtgärder till åstadkommande af en pensionsförening för tjenstemän och betjente vid Statens jernvägar; och JM 27, i anledning af väckt motion om inrättande af en representation för häradet. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Stats-Utskottet Rikets Ständers år 1865 församlade Revisorers Berättelser: l:o om granskningen af Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning, jemte Fullmägtiges i detta Verk i anledning af samma berättelse afgifna förklaring; och 2:o om granskningen af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Kommers-kollegium ställda fonder och medel. Fran Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs Protokolls-utdrag från Högloft. Ridderskapet och Adeln, JM 68, med kommunikation af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers Berättelser: l:o om granskningen af Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning jemte Fullmägtiges i nämnda Verk deröfver afgifna utlåtande; och 2:o angående den under innevarande år förrättade granskning af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Kommers-kollegium ställda fonder och medel. Berättelserna remitterades till Stats-Utskottel och Protokolls-utdraget lades till handlin g ar ne. S. D. Prot.-Utdrag den 5 Januari 1866. 113 S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets Memorial: M 6, med bestämmande till hvilket Utskott åtskilliga till Banko-Utskottet remitterade men derifrån återlemnade motioner böra förvisas; M 7. angående föreslaget tillsättande af särskildt Utskott för behandling af Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner om förändring i grunderna för beväringsinrättningen, m. m. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden:
Den ville jemväl öfverhufvud visa nitälskan för de då gängse begreppen om upplysning och fördomsfrihet, samt dervid vara ett i allmänhet underhållande blad, och i ej ringa mån vittert. Den öfverflödar af Verser: vanligtvis ej sämre, ganska ofta bättre, än de flesta i den tiden skrifna. Lund sjelf gjorde dylika. Hans poesi har jemntupp hans prosas förtjenster och lyten: under mycken ostädning, en viss liflighet, verve, lätthet, drag af qvickhet, någongång af känsla; men en allmännelig utmärkelse af slurf och slöddrighet, en afgjord brist på höghet i lyftning, på renhet i stämning och smak, vårdadt språk, sedlig hållning och värdighet63. Oväntadt kan då ej vara, att här öfverallt finna inströdda lockbetar af den tillförne omtalta arten: versbitar, stämplade af en sköraktighet, mestadels oförsyntare än Stockholms-Postens, men ofta, i sin grofva cynism, ingalunda oqvick. Troligen härrör deras flertal från sjelfve Utgifvaren. Men med slika kryddor biträdde honom äfven ett par ojemnförligt högre och rikare snillen; män, om hvilka måste sägas, att de i någon mån delade, om ej hans politiska, dock hans moraliska sansculottism. Synbart är, att hans tidning blef oftare med vers, än med prosa, understödd af andras bidrag. Man igenfinner der många af Lidners ungdomsdikter och gessneriserande idyller, jemte ett och annat stycke af Bellman. Vid ett enda qväde, ett naturbeskrifvande, frestas man att tycka sig igenkänna författaren till ”Dagens Stunder”. Misstager man sig ej deri, så kan förhållandet blott på det vis begripas, att denne, som dessutom alltid var fryntligheten och artigheten i person, hade af Lund blifvit öfverhopad med tiggeri och skänkt honom ett stycke vers såsom allmosa. Af sig sjelft förstås, att politiskt grin är ett mål, hvartill Välsignade Tryckfriheten flitigt använder sin verskonst; äfvensom att något annat begagnande af Vitterheten, än till åtel för prenumererande själsfränder, näppligen kommer i fråga.
Sorn detta stadgande icke är tillämpligt i afseende på pensionär, som dörnes till sådant straff, hvilket är vanfräjdande, och någon föreskrift huru i slikt fall bör förhållas icke förefinnes, beträffande de Bankens tjenstemän och betjente, som blifvit på pensions-stat förflyttade; så och enär det redan inträffat och än vidare kan komma att inträffa, att sådan tjensteman eller betjent öfverlygas om brott, medförande dylikt straff, samt andra stater och korpser, af denna anledning, på grund af gällande bestämmelser, från rätt till pension utesluta, eller från pensions-stat afföra så beskaffade tjenstemän och betjente; har Utskottet ansett sig böra föreslå, att i blifvande Banko-reglemente måtte, näst efter 70 §, få införas denna föreskrift: 7:o. Pensionstagare, som för brott dömes till straff, hvilket vanfräjd medlör, håfve förlorat rättigheten att pension vidare uppbära. Stockholm den )2 Augusti ISSI. \:o Alik. till Exp.-Utsk. d. 12 Austisli 1851, kl. 2 e. m. Memorial, angående vissa föreskrifter i Banko-reglementets 5:te artikel. Utskottet, som, enligt hvad Utlåtandet n:o 37 utvisar, redan granskat de föreskrifter, hvilka innefattas i 101 — 121 §§ af 5:te artikeln i Banko-reg! ementet, har nu jemväl genomgått öfriga §§ i samma artikel af Reglementet. De redan granskade §§ föranleda icke till någon annan framställning från Utskottets.^, sida, än att från 3 §:n torde böra uteslutas orden “Banken tillhöriga1', enär afkopparmyntets utseende icke kan inhendas om detsamma blifvit af» banken eller andra autorite - Banku-llskotlets Memorial, N:o 75. 7 ter från mynt-verket inlöst; samt att såsom tillägg vid nyssberöide g måtte få införas Rikets Ständers genom bifall till Utlåtandet n:o 46 fattade beslut; i följd hvaraf samma § komme att lyda sålunda : i:o
Under åberopande, bland annat, hurusom, oaktadt genom det anslag Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag beviljade för Irenne nya Landtbruks-ingeniörers anställande, antalet af dessa Ingeniörer fördubblades, reqvisitionerne å agronomiskt biträde vid början af innevarande år befunnits vara så talrika och af den omfattning att Landtbruks-Akademiens Förvallnings-komilé nödgades hos Kongl. Maj:t göra underdånig hemställan om antagande af en extra Ingeniör för della år, hvarigenom sedan nådigt bifall till denna framställning blifvit leinnadt, antalet af nu i verksamhet varande Landlbruks-ingeniörer för tillfället uppgick till 7, bade Akademien, för beredande åt den jordbrukande allmänheten af ytterligare behöflig tillgäng å agronomiskt biträde, i underdånighet föreslagit alt hos Rikets Ständer mätte i nåder äskas anslag för Irenne nja Landtbruks-ingeniörer, med samma arfvoden samt resekostnadsoch traktaments-ersältning som de förut i Statens tjenst anställde åtnjuta. —- — 24 Bil. N:o 4 till Kongl. Moj:ls Nåd. Prop. N:o 4, om Statsverket 4Sol). 8:0 angående premier vid allmänna landtbrukar erno ten. Då de allmänna landtbrukaremötenas framlid, i Akademiens tanke, vore i hög grad beroende deraf alt del anslag af 3,000 R:dr årligen, som vid sistlidne Riksdag beviljades lill premier för husdjur, redskap och ladugårdsprodukler, finge jemväl under nästkommande statsreglerings-period fortfara, hade Akademien i underdånighet anhållit att Kongl. Maj:t måtte härom hos Rikets Ständer göra nådig framställning. 9:o angående reseanslag för jordbrukets vetenskapliga eller praktiska studium.