Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bevillning - Utskottets Betänkande Bl .o 27. 2 3 sen med lånta pengar mot drjrg ränta , då Utländningen drifver sina Fabriker med egna penningar i Bolag; att vi stå efter fremmande Nationer i vetenskap och konst; att produeten af deras tillverkning är beräknad på afsättning i verlds-handeln, hvaremot consumtionen hos oss inskränker sig inom landet; att utländska Producenten åtnöjer sig med en lägre vinst å hvad han åstadkommer; att den långa och mörka årstiden hos oss gör arbetet svårare och dyrare och att här är brist på rudimaterier, hvilkaUtländningen erhåller för bättre pris; hvarjemte Fabriks-Idkarne tillagt: att om förbud emot utländskt Kläde finge fortfara ännu i 10 år, så skulle inhemska Klädes-productionen kunna upparbetas till enahanda belopp som den utländska och till enahanda pris; ty, med säkerhet härom, skulle förmögna personer insätta sina penningar i denna Fabriks-rörelse. Såsom orsak dertill, att Klädes-tillverkningen, oaktadt ett 9o:årigt förbud emot utländsk införsel, förblifvit stationair, och på långt när icke uppfyller det inhemska behofvet, hafva Fabriks - Idkarne, under åberopande af nyss anförde skäl, tillagt: att Lurendrägeri-författningarne ömsom varit för stränga, då de saknat all verkställighet, Sockerbruks - Societeten. 24 Eevillnings-Utskottets Betänkande IV.o 27. eller ock för lindriga, då de blifvit kraftlösa; och att den högre uppdrifna industrien hos Ulländningen, i senare åren, verkat större införsel i Sverige af den förbjudna tillverkningen, hvarigenom Svenska Klädes-Fabrikerne saknat tillfälle till mer och mindre afsättning af sina producter i någon ort söder om Linköping, helst tillgången af utländska Kläden varit så stor, att någon försäljning af Svenskt Kläde derstädes icke kunnat ega rum.
Maj:t föreslagit, och såsom sin reservation upptog Rjksgälds-afdelningens förslag till utlåtande, af följande lydelse: ”Vid det förhållande, alt summan af de aktier, hvilka lör jernvägsanläggningen melian Herrljunga oell Uddevalla sålunda uppgifvits vara tecknade, icke uppgår till fullt £:del af den för arbetets utförande beräknade kostnad samt att denna aktieteckning i följd deraf ieke kan anses innefatta tillräcklig säkerhet för företagets bringande till verkställighet, samt enär grenbanan från Håkantorp till Lidköping icke i och för sig sjelf lärer kunna ifrågakomma till utförande, har Utskottet, utan att förneka vigten af de ifrågavarande jernvägsanläggningarne, funnit sig icke kunna till de uti ofvanberörda motioner gjorda framställningar tillstyrka bifall.” Af Herr Björck: ”Ehuru det utan tvifvel är för Staten fördelaktigare och med mindre äfventyr förenadt, att genom låneunderstöd befordra anläggning af jernvägar, ån att på egen kostnad och för egen räkning tillvägabringa dylika anläggningar, måste dock låneunderstöden, så väl som öfrige utgifter, begränsas inom filigångarne. Örn än dessa skola skapas genom lån, får det likväl icke förbises, att landets produktion icke kan tillvexa lika hastigt, som skuldsättningen kan ökas, och att om icke produktionen iemnar öfverskott lill gäldande af de ökade utgifter, som skuldsättningen föranleder, den nödiga jemnviglen störes på ett betänkligt sätt. Såsom ofta blifvit erinradt ligger det större fara i en hastigt ökad skuldsättning, än i en stor, som tillkommit i mån som den ökade produktionen förmår bära den. Den under loppet af några få år tillkomna utländska skuldsättningen till belopp, sorn för den nuvarande produktionen måste anses högst betydliga, har redan företett olägenheter, som icke af någon kunna förnekas. Också var mait vid sistlidna riksdag lemiigen ense derom alt skuldsättningen åtminstone för en tid skulle afslulas med det då beslutade statslånet, och att något utländskt lån vid denna riksdag icke borde ifrågasättas.
Mars I. i32. — om inskränkning i Krono Brefbäringen, Febr. 3o8, 42I> 457» 475- Mars I. i3a, — om befrielse från skyldigheten att afskala barken å utsynte Ekar, Febr. 3o9>422> 45i, 47^* Apr. II. 549- Maji I. 86, 273, 280. 8 Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande, om rättighet för Städernes Magistrater att utfärda Resepass för i orten välkände personer, Febr. 3io, 421> 4^7» 475. Mars I. i3a. — om ett skyndsamt kringspridande af de för Landtbruket nyttiga redskaper som genom LandtbruksÄcademien förfärdigas , Febr. 3i 1, 421. Mars I. i36, i43, i/jg. «— om nödvändigheten af en förordning sorn ålade hvar och en Vattenverks ägare att få inrätta byggnader, att de kunna gå med minsta möjliga vattenmassa, Febr. 3ii, 426. Maji I. 97, 274. *— om förbud för Städernas Borgerskap att med sina varor och effecter besöka frimarknaderna på Landet utom Districtet, Febr. 311, 421. Mars I. i36, »43, i5o. — om anstalters vidtagande till förmån för vissa Fabriker och Pappersbruk, Febr. 312, 421. Mars I. 137, 143, i^g. — i anledning af föreslagen ändring i de antagne grunderne för bestämmandet af arrende-afgiften å Militaire och Civile Tjenstemäns Boställen, Febr. 3i2, 421. -— om förbud för Lumpsamlares kringfarande, Febr. /j^g, 622. Maji II. 114* om Spectaclernas inställande på de större 9 Högtidsdagarne, Febr. 49°> ^23.
Det vill synas sorn enda skilnaden emellan Veslgöthens och hvarje annan medborgares handelsfrihet består i det vidsträcktare begagnande deraf, hvartill den förre uppmanas af en inom provincen högt uppdrifven konstflit, hvars lillbäkaträngande torde i oeconom-iskt afseende medföra betänkliga följder; och då med rättvisa och billighet icke Ur förenligt, att fråntaga Ve&tgöthen en rättighet, som han eger gemensam med Rikets öfriga invånare, samt skäl för handelsrättighetens upphäfvandc icke lärer böra hemtas från de missbruk, sorn dermed kunna hafva •egt rum, anse Utskotten sig böra tillstyrka, att de af Motionair erne gjorde framställningar om gårdfar iliand elsr ätti ghét ens upphörande för allmogen må lemnäs utan afseende. Lili. till R. St. 'Fröt. 183/f.-y Samt. i. AJd.^ 3 l\;de Häftet. Lagtami si lim. Eesv. och Oecon, Vtsk. Betänkande N:o t/\. Hvilket dock Rikets Ständers närmare pröfning vördsamt under» ställes. Stockholm den q Jtdii iS34. Åtskiliige
Preste-ståndet berö.rde punkt i sin helhet bifallit, hvaremot Bonde-ståndet afslagit densamma. Då Utskottets förevarande förslag således blifvit af irenne Riks-stånd bifallet, med undantag af frågan örn betyg i förenämnde afseende för seminarii-eleverne, hvilken af tvänne Riks-stånd är vorden afslagen, så kunna dessa beslut icke föranleda till annan ändring uti ifrågavarande beslut, än att den deri föreslagna föreskriften, angående betyg om anlag för undervisnings-kallet, kommer att förfalla. \ l)å betänkandets 3:dje punkt, rörande närmare bestämmande af förhållandet emellan den theoretiska och praktiska undervisningen vid skollärare-seminarierne, blifvit af Ridderskapet och Adeln, Borgareoch Bonde-stånden bifallen, så kan Preste-ståndets härå beslutade afslag icke föranleda till någon ändring af Utskottets förslag i denna del. I afseende på 5:te punkten, om betyg för skollärare-eleverne, då de ur seminariet utgå, hvilken blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet afslagen, men af Borgareoch Bonde-stånden bifallen; så, enär i denna fråga, två Stånd slädnät emot två, har densamma förfallit. Hvad slutligen beträffar 6:te punkten, om läseprofs föreläggande, så har densamma i sin helhet blifvit af Borgare-ståndet bifallen; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet beslutat, att den uti Utskottets hemställan i denria punkt begagnade ordställning: “eger skolstyrelsen, der den så nödigt finner, förelägga de sökande läseprof“ borde utbytas mot orden: “åligger skolstyrelsen förelägga de sökande Iäseprof“, samt Ridderskapet och Adrin serskildt, att, uti samma underdåniga hemställan orden “under minst en dag, högst en vecka“, skulle uteslutas; och har Bonde-ståndet, för sin del, beslutat, att skolstyrelsens rättighet, att förelägga sådane läseprof, åtminstone må inskränkas till de på förslaget uppförde sökande.
N:o 47, i anledn. af väckt motion om förändring af 5 § i 2 cap. Utsöknings-balken, såvidtden angår tiden, hvarigenom lagsökningsmål, som af K. bef:de förklarats tvistige, böra till domstol instämmas; och N:o 48, i anledn. af väckt motion om förändring af vittnes-eden; - Föredrogos och lades till handlingarne LagUlsk:s d. 17 dennes på bordet lagda mern.: N:o 49, i anledn. af återremiss utaf en punkt i Utsk:s betänk. N:o 35, öfver väckte motioner om ändring af 2 § samt upphäfvande af 5 och 6 §§ i 2 cap. Giftermåls-balken, ang:de dem, som äktenskap med hvarannan ej bygga må; och N:o 50, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk. N:o 40, öfver väckte motioner, dels om arfsrätt för oäkta barn, och dels om förändring af 8 cap. 7 § Ärfda-balken, ang:de underhåll åt sådane barn. 78 ,Den 20 Maj. Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s nedannämnde d. 17 dennes på bordet lagde betänkm: N:o 86, i anleda, af väckta frågor om landsliskalstjensternes indragning; N:o 87, i anledn. af väckt fråga om kronofogdetjensternes indragning; N:o 88, i anledn. af väckta frågor om bergsfogdeljensternes indragning samt om upphörande af bergsfogdarnes befattning med uppskattande af fast egendom i bergslagen; samt N:o 89, i anledn. af väckt motion om vederbörlig tillsyn derå, alt Svenske och Norrske konsuler fullgöra sina åligganden, ang:de nedsättning af de afgifler, desse konsuler äga att af Svenska fartyg uppbära, samt om åtgärder till förekommande af sjöfolks rymningar.
På grund af allt detta föreslå vi vördsamt, att Rikets Stander måtte besluta, att nuvarande beskattning å bränvins-tillverkning oförändrad bibehälles. Ett lika öfverdrifvet förhållande bar gjort sig gällande inom Utskottet vid bestämmandet af den i mindre bränneri tillåtna pannans afverknings-förmåga. Kongl. Majit bar anbefallt Byrå-Chefen Nycander, att tillhandagå Utskottet med vetenskapliga upplysningar i ämnet; och denne har föreslagit att beräkna dylik pannas afverknings-förmåga till en och en half gång pannans volym pä dag för redskap utan mäskvärmare, och två gånger pannans volym för redskap med mäskvärmare. Det oaktadt har Utskottets majoritet bestämt afverknings-förmågan för enkla pannan till 2 gånger pannans volym, och Vindel derutöfver för redskap med mäskvärmare. Då man nu specielt känner, att do mindre redskaperna, åtminstone i de flesta orter, furneras med rå-ämnen af potatis och kornmalt, såsom varande de enda produkter, som utan skada för det allmänna rätteligen böra, framför annat, till bränvin användas, så måste hvar och en, som i yrket eger minsta erfarenhet, finna att de enkla redskapernas afverknings-förmåga blifvit allt för högt tilltagen. Detta skulle ändå icke vara så sårande, om ej härigenom visade sig ett begär att på den mindre jordbrukarens bekostnad gynna den större, emedan denne sednare, så väl i ekonomiskt som financielt afseende, är i tillfälle att anlägga ångbränneri, då deremot den mindre jordbrukaren, i brist på dessa resurser, måste begagna den enkla och nu, i anseende till beskattningssättet, omöjliggjorda redskapen. Med den af Byrå-Chefen Nycander föreslagna afverknings-förmåga till grund för beskattningen hade ändå i någon mån äfven de mindre redskaperne vederfarits rättvisa, och då äfven den mindre jordbrukaren, som hitintills nödgats som binäring idka denna rörelse, i brist på andra binäringar, fortfarande kunnat utöfva densamma.
Uti en inom Hedervärda Bonde-ståndet af Anders Gudmundsson från Hallands län väckt och af David Andersson samt Anders Nilsson från nämnde län understödd, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion är vordet anfördt, att, om man ock bör vänta det de myndigheter, embetsoch tjenstemän, hvilka uppsigten och handhafvandel af ordningen vid fängelserna åligga, dervid iakttaga en omsorg, som den närvarande organisationen af fängelserna och cellsyslemels införande syntes erfordra, så kunde dock sjelfva beskafTenheteu af dessa cellfängelser lätt förauleda, icke allenast till ofrivilliga förbiseenden och försumligheter, hvilka kunde ådraga fångarne svåra lidanden, utan äfven till missbruk vid fångarues behandling och förplägning, hvilka missbruk lätt förhemligades; och om en fånge såge sig öfverlemnad till andras godtycke, kanske ofta förföljelser och våldsamheter, skulle den förbättring i sinnelag, som med cellfängelset afsåges, uteblifva. Således, och fastän motionären trodde att de, som haft sig fängelsevården ålagd, i ganska få fall missbrukat sin myndighet, föreslog han att åt aktade och välvillige medborgare i de städer eller orter, der cellfängelser vore inrättade, uppdroges att turvis tillse fångarne, sålunda att hvarje cellfängelse af dem minst en gång i veckan besöktes, men äfven oftare, om de så nödigt ausågo; och hvilka män, deraf minst två borde gemensamt efterse förhållandet i fängelset, efterfråga och anteckna hvarje fånges förklaring huruvida han utfått sin rätt eller blifvit olagligt behandlad, samt undersöka förhållandet med malhållningen, värme-anstalterna och snyggheten, egde pligt och rättighet, sedan de förgäfves sökt rättelser och ansvar hos föreståndaren, att genast väcka åtal inför domstol, hvarvid anmälan dock tillika borde ske hos Fångvårdsstyrelsen; hemställande motionären jemväl huruvida ej särskildt borde stadgas att, hvad qvinnliga fångar anginge, ofvanberörda uppdrag borde anförtros åt aktade och välvilliga personer af detta sednare kön.
(Lag-Utsk. Bet. JNa-is 30 och 82.) S. A. K. Hos Rikets Ständer hafva motioner blifvit väckte derom, att enskild Expeditions-Utskoltets Förslag till und. Skrifvelse j N.o 7Sll5 man må, under vissa vilkor, kunna förpligtas att egande jord eller lägenhet till allmänt ändamål afträda; i hvilken fråga Rikets Ständer hysa den öfvertygelse, att enskild egande-rätt, ehuru helgad den bör vara, likväl måste vika för det allmänna bästa, dock att nugot lidande deraf för den enskilde ej må uppstå, med afseende å hvilken senare omständighet, Rikets Ständer trott vara tillfyllestgörande, om, vid hvarje tillfälle, då tillämpning af berörde grundsatts ifrågakommer, dels åt Kongl. Maj:t öfverlemnas, att, efter inhemtade noggranna upplysningar, pröfva bebofvets verklighet, hvarigenom all farhåga for uppoffrandet af den enskildes rätt i oträngdt mål försvinner, dels ock, angående ersättningens bestämmande, sådane försigtighetsmått föreskrifvas, sorn afböja sjelfva möjligheten af materiel förlust för den enskilde, hvilket, efter Rikets Ständers tanka, säkrast kan tillvägabringas derigenom, att det verkliga värdet af hvad, som förloras, höjes med Femtio procent, och att, i händelse tvist derom uppstår, densammas bedömande åt Gode Män anförtros. I öfverensstämmelse härmed hafva Rikets Ständer funnit skäligt för deras del besluta, att en Författning må utfärdas, hvarigenom, med upphäfvande af de ej mindre i 25 Cap. 1 §:n Byggninga-Bälken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 19 Februari 1824, än ock uti Kongl. Kungörelsea den 9 Mars samma år, i afseende på väg-anläggningar, gifna föreskrifter, stadgas:
– Marlborough lämnade efter audiensen i Sachsen hans läger med en axelryckning, och suveränerna börja skratta åt honom på ryggen ... Hans egna generaler ha tröttnat. – Han har blifvit en pöbelhjälte, menar du. Än sen! Det är en sådan man jag behöfver för att samla de vilda horderna. Om du icke försäkrar mig, att du sett honom spisa och dricka, kan jag inte tro att han är en lefvande människa. Då måste jag säga: De svenskes unge furste stupade i segertumlet vid Narven, men hans skugga rider alltjämt vidare framför tropparna, och snön faller och faller och trummorna bullra och mullra och de glesnande bataljonerna veta icke och förstå icke, hvart han för dem. När fienderna igenkänna honom inne i krutröken, sänka de vidskepligt musköterna och våga icke skjuta, och han märker icke, att han ibland hugger ned män, som göra sig redo att falla på knä. Lejda lönmördare kasta vapnet vid hans åsyn och gifva sig själfva till känna – och han låter dem gå ostraffade. Tala icke till honom om stater och traktater! Han kämpar icke om ägodelar som människor; han för Guds svärd till att hämna och belöna. Hvad begärde han i segerlön nyss vid fredsslutet? Penningar? Land? Af Österrike begärde han en kammarherre, som förtalat honom vid taffeln, och en svärm ryska knektar, som flytt dit in öfver gränsen ... och samvetsfrihet åt protestanterna. Af Preussen fordrade han fängelse åt en öfverste som gifvit råd åt tsaren, och landsförvisning för en skribent, som häcklat hans förordningar mot pietisterna ... Af Sachsen fordrade han Patkull och alla svenska öfverlöpare, men frihet åt prinsarna Sobieski och alla sachsare, som gått öfver till de svenske. Kung August själf tvingade han att packa in de gamla polska regalierna i en sammetskoffert och skicka dem till kung Stanislaus. Sedan han nu afsatt kung August i Polen, vill han afsätta tsaren eller utmana honom på envig, men deras kronor och regeringsbestyr vill han ej ens mottaga i gåfva. Sedan forntiden har ingen sällsammare man hållit ett svärd eller en spira!
Ridderffapets och Adelns Prokocoll, wid Urtima Riksdagen i Orebro, den 18 Augusti 1810. S. D. Efter afhörande af Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition rörande wal af en Efterträdare till Sweriges Krona; och för att med skyndsamhet gä Kongl. Masits wälwiljande afsigter och Nationens längtan till mötes, besict Högloft. Ridderffapet och Adeln för egen del, och wille derjemte sine Respectivc Med-Ständer wänligen inbjuda, att till utwäljande af den uti ti i Riksdags-Ordningen föreffrifne Nämnd utsätta nästkommande Mändag den M Augusti, och den nästföljande dagen till öfwerwägande och beslut öfwer berörde Hans Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition. Or supra. Härefter uppropades och afgeck under anförande af Grefwe thorner,Loran, en Deputation, sorn skulle till de öfrige Ständen medföra det i nu justerade Drotöcolls-Utdrag innefattade beslut. Företogs till afgörande det till öfwerseende af Banco-Utskottets Jnstruction förordnade Utstötts den iz dennes pä bordet lagda Memorial, innefattande förslag till en np §. i berörde Jnstruction, i stället för den 8'-de, hwilken olämpelig befunnits. Uppä gjord Proposition af Herr Baron och Landl-Marstalkenblefdelta förslag bifallit;och dä Den 18 Augusti. 73 dä Ridderstapet och Adeln redan förut ej funnit näqon ändring i de öfriga tz.s. af nöden, skulle Expeditions-Utskottet anmodas att, med en fullständig redaction af berörde Jnstruction till Riksens Ständer inkomma. Justeradesklem-Protocollerne för den 11 och iZ dennes. Herr ^tonx^omeiie, ksbisn, hade inlemnat ett Dictamen, hwilket upplästes sä lydande:
M. mätte i Nåd. tillägga en sådan prestman rättighet att fortfarande tillgodonjuta den enkla tjenstårsberäkning, han förut innehar, samt förklara, att Den i Mars e. m. att han icke utan eget samtycke ma kunna af Consistorium från den tillträdda lärarebefattningen missiveras eller skiljas. Om remiss häraf till Oecon.Utsk. anhållcs. 7:0 Det barbariska skick, hvaruti våra bysättningsförfattningar qvarstå sedan äldre tider, har föranledt mig att deruti yrka några förändringar, hvartill moral och naturrätt föranleda: 1) Må domstol i några särdeles ömande fall, såsom då personen är känd för alldeles utfattig och fader eller moder till en stor oförsörjd familj, samt, om man så vill, en tillkallad jury eller nämnd, vald af kärande, svarande och domstol, förklarat bysättningen ändamålslös, döma svaranden från bysättning fri. Dessa fidi skulle, genom lagbestämmelserna derför, högst sällan förekomma. 2) Underhållstraktamentet, som nu är till den grad lågt, i förhållande till möjligheten att dermed föda sig, att den bysatte nästan svälter, bör ökas från 5 sk. 9 rest. B:co till iö sk. 15:eo. 3) För att blifva bysatt, måste skulden uppgå lill ett visst belopp, bestämdt efter gäldenärs lefnadsförhållanden, så alt t. ex. arbetskarlen ej må kunna bysättas för en summa, understigande en månads arbetsförtjenst o. s. v., på det alt icke, såsom nu bänder, en menniska kan långa tider vara bysatt för några få It:dr, som hon på några dagar kunnat förtjena', jag medgifver, alt dessa minimihestämmelser äro svåra att tillämpa; men något bör häruti stadgas. 4) Ingen bör få i sitt bus eller hem gripas och bysättas, men väl, så snart han träder ett steg utom det hus, der han bor. Så tillgår det i England, och hemfriden är i Sverige lika gammal.
Men sedan berättades, att då han, iklädd svart frack och hvita handskar, reste ned till Westergötland för att uppvakta mig, blef han emottagen (vi äro naturligtvis mycket gästfria på landet!); och när jag händelsevis gick in i nästa rum passade min gäst på tillfället att taga bort det papper, som låg på mitt skrifbord, och smög i stället dit det, som han medfört. Är sådant qvickt, är det icke snarare ett tecken på dålig ton och dålig smak? »Men», vågade jag nästan ödmjukt invända, ty aldrig hade jag förr än nu tänkt på huru rigtigt farligt kritiken kan verka på en försvagad och retlig fysik, »men mamsell Brem ...» »Ack, tala nu icke om Fredrika Bremer ... Henne gjorde åtminstone herr Tråkigheten den äran att inleda i ett ordentligt resonnement om Strauss och hans skrifter – Fredrikas svaghet – och derigenom kom hon småningom in i Tråkighetens idéer. Men från mig stjäl han helt simpelt papperet, hvarpå jag skulle skrifva mina Förhoppningar, och derpå kommer en näsvis herre i Dagligt Allehanda fram med det genialiska påfundet, att orsaken hvarför boken icke slog an, var helt simpelt den, att den råkade vara skrifven på Tråkighetens och ej på mitt eget papper.» Jag var helt och hållet nedtryckt. Jag skulle oändligt gerna velat erinra henne, att då hon utgaf sina skizzer alla recensenter gemensamt berömt dem. Men lyckligtvis kom jag i tid ihåg att denna sammanstämning väckt hennes stora ovilja, enär just denna bok var misskrediterad hos henne sjelf. I företalet till Förhoppningarna, jag tror ej jag misstager mig om att det var i det företalet, uttrycker hon också sitt djupa missnöje öfver att skizzerna skulle finna nåd för herrar kritikers ögon. De voro ej att betrakta som annat än »en oförsvarlig lek med pennan». »På det viset», fortfor hon, »står det till med svenska kritiken. Om man ej kan umgås med de der herrarne, ehvad de än tillhöra Aftonbladet, Winterbladet, Dagbladet, Dagligt Allehanda och det malicieusa Biet, så blir man deras offer. Men huru var det, råkade ej fru Carlén också att en gång bli stucken af den der bisvärmen?»
D e t v a r s å d ä r en passant T y s k - land, Bayern, Österrike, Tyrolen, Italien, Schweiz — en härlig resa på tu m a n h a n d som alldeles nygifta — jag njöt, jag, som en galning, utan att vara gift! M e n att, h o n äfven skulle göra lycka i operetten — det hade väl näppeligen någon a n n a n ä n h e n n e s lärare, Fritz Arlberg, kunnat drömma om. F r å n denna kväll datera sig fru Lundbergs triumfer som operettsångerska. » Politiken » sade e n massa g r a n n a saker, och » Kongens gamle By » fann henne » henrivende sod ». I det enskilda u m g ä n g e t verkar fru Lundberg inte det minsta operettdiva. Och det missunnar henne ingen — allra m i n s t Daniel Fallström. grader: d e n s o m ej den gifL. Börne. I DU N 1893 " En kritisk dag af första ordningen ". Motvikt W) et goda tänkte, ljusa blida tankar; ^ de togo lif, de togo form och färg, tills sist i ändlös rymd de fällde ankar, då sänktes dalar och då höjdes berg, då tändes solens första gryningsdager och världen låg där nyfödd, ren och fager. Ej kylig höst, ej brännhet sommartunga, ej vinterfrost och mörker funnos till, blott vårens krafter jublande och unga, den första grönskan, lärkans första drill; en glans, en fröjd, af ingen straffdom tuktad, och döden än ej sedd, ej känd, ej fruktad. Det goda drömde — det var lifvets dröm, ett lif där rosen inga törnen ägde, ett lif så vist som kärleken är öm, där tvång ej mer än ädel frihet vägde, så danades de första anletsdragen, så log den första människan mot dagen. Det onda tänkte, tanken var förstöring: En skugga flög igenom rymden fram och kom med vårens sol uti beröring, den skuggan hette synd, dess följd var skam; men åter bröt sig från det godas boning en ljusrik stråle ned: det var försoning.