Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På sätt Hr Lagerhjelm anmärkt, linner jag visserligen, att mitt tillägg kan inbegripas uti första orden af Utskcs redactionsförslag; men då jag i stället för sista strophen i denna punkt ville sätta något, som utvisade, att Baueofullmägtige icke borde företaga silfverköp, när coursen är hög, trodde jag, att orden: "utan skada för Banken," här lämpligen kunna användas. Hr Cederschjöld: För att vinna något hopp om framgång i voteringen, vill jag göra en concession och anhålla blott om följande contrapropos.: "att Bancostyrelsen må, sedan den nödgats anlita creditivet, äga att till förstärkande af Bankens metalliska cassa inköpa silfver utifrån. Frih. Boye: Jag kan icke tillbakahålla min önskan, att Hr Cederschjölds förslag måtte blifva contrapropos., emedan jag är mycket säker, att ja-propos:n då skall blifva segrande. Gr. Horn: Jag hemställer till Frih. Ehrenborgh, om icke i dess propos. må inflyta den mellanmening, jag redan föreslagit, nemi.: "då den för Bankens säkerhet och allmänna rörelsen så tjenligt finner.” Frih. Ehrenborgh: Jag icke allenast instämmer uti den förändring, Gr. Horn begärt, utan förklarar, att jag, utan förkärlek för den redaction jag uppgjort, gerna underkastar mitt förslag de tillsatser, som föreslås af dem, hvilka i hufvudsaken instämma med mig. Hr Stråle: Då nu fråga synes blifva om 2:ne contraproposnoch vi således kunna få 2:ne voteringar, hemställer jag till Hr Gr. o. Landtm., om det icke vore lämpligt, att Hr Gr. o. Landtm, framställde särskilda propos:r till antagande af Frih. Ehrenborghs eller Hr Cederschjölds förslag. Af svaret skulle då utrönas pluralitetens önskan, och vi skulle då måhända undvika votering om contrapropos:n. Hr von Hohenhausen: Genom den mellanmening, som Gr. Horn föreslagit uti den af Frih.
Cederström hemställa, om ieke Frih. behagade instämma i den begäran jag gjort, .lag tror att del skulle vara bättre för oss håda, att pä detta sätt vinna något och få sluta discussionen, än alt nödgas genomgå betänk, puukt för punkt. Frih. Cederström, Jaeob: Om R. o. Ad. bifaller första punkten af Utsk:s betänk. rör:de Strindlunds förslag, modifierade och derefter går att yttra sig öfver de detaljer, som kunna komma i fråga, sä torde dessa kunna blifva inskränkta till en enda, i läll Hrr:na förena sig med mig om att bestämma en viss proc. af tillverkningen, och att det åligger Utsk. att bestämma högsta möjliga tillverkningen för hvarje panna. Dä blir saken slut. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det lian finge fästa Frih. Cederströms uppmärksamhet derpå, att Riksdagm. Strindlunds motion innehöll följande förslag: ”alt nu gällande förordning ang:de villkoren för tillverkning och försäljning af bränvin måtte intill nästa riksdag oförändrad bibehållas”, hvaraf loljde att, derest detta bifölles, någon förändrad beskattning sedermera ej kunde beslutas. Gr. Cronhjelm: Jag skulle visserligen icke tillåta mig alt sä ofta taga Ståndets uppmärksamhet i anspråk, om det icke skedde för det vackra ändamål att komma lill ett snarare slut på denna redan alltför långa öfverläggning. Jag hemställer till Frih. Cederström, om man billigtvis kan begära, att Ståndet sä hastigt skulle kunna fatta sitt beslut i en alldeles ny fråga; och för den händelse att Frih. Cederströms propos. skulle göra sig gällande i afseende på beskaltningsprincipen, så nödgas jag begära återremiss, med anledn. deraf, att jag anser denna fråga vara af så ingripande vigt för hela rörelsen, alt den fordrar den noggrannaste pröfning. Frih. Cederström, Jacob: Jag har aldrig yrkat något ovillkorligt bifall till Strindlunds motion, utan har i det fallet varit af Utsk:s tanka, alt något ovillkorligt afseende icke derpå må fästas.
N:o 52, med förslag till bevillningssummans fördelning, än ock BorgareSt:s sednast den 18 sisth Nov. föredragna prot.utdr. af den 10 Oct. i8{o, med inbjudning till MedStånden att förena sig uti BorgareSus beslut i afseende å bevillningsförfattningens 1 1 §. På begäran af Hr von Hartmansdc rff, Aug., om upplysning hvad beslut PresteSt. i detta ämne fattat, upplyste lindert. Ridd.Secret., att ingen underrättelse ännu derom ankommit. Hr von Hartmansdorff: Jag tror mig hafva säker underrättelse derom, att PresteSt. i går bifallit betänk., vid öfverläggniugen hvarom jag en stund var tillstädes. Om så förhåller sig, så skulle R. o. Ad., i händelse Ståndet icke D c n 2 Juni. 3i instämmer i samma beslut, d. v. s. icke bifaller betänk., komma nit stå allena i fråga 0111 skyddsafgiften. Jag anhåller derföre atl R. o. Ad. måtte bifalla betänkandet. Uppå derefter framställd propos., blef betänk. N:o 02 af R. o. Ad. bifallet. Sedan R. o. Ad. fattat detta beslut, fann Ståndet BnrgareStts inbjudning af den 10 Oct. 18{o icke kunna erhålla annan åtgärd, än att läggas till handlingarna. Föredrogs ånyo StalsUtsk:s den 29 sisth Maj och den 1 dennes på bordet lagda mein. N:o 555, med öfverlemnande af de upprättade riksstaterna. Memorialet äfvensom de åtföljande riksstaterna godkändes. Hr Rosenblad, Bernh.: Näst i ordningen på listan att föredragas står nu BancoUlskts betänk.
Sammanläggas alla dessa, genom uppförandet af en egen Nations - byggnad , uppkomma besparingar, och beräknas ett deremot svarande Capital, så torde, vid noga beräkning, deri föreslagne byggnaden snarare medföra vinst än förlust, oberäknad den hufvudsaklig ga fördelen att kunna disponera ett för Lagstiftni ngeu serskildt bestämdt och i alla dess delar afpassadt hus, — Det hufvudsakliga torde blifva penninge-anslaget, men detta synes kunna intagas i den nu uppgö> lande allmänna Stats-regleringen, och ställas till framtida amortering gemensamt med öfriga nu skeende anslag; och skulle, mot förmodan, härvid möta någon betänklighet, kunde blott med 1 \ högst 1 skillings afgift på hvarje Bevillnings R:dr, efter 2tdra Artikeln, Intill nästa Riksdag ändamålet vinnas, Något hinder bör leke heller deraf uppstå, att ett af RiksStånden redan har sitt eget hus på dess enskilda kostnad uppfördt oell underhållet. Ty dels uppkomma genom den här föreslagne byggnaden Stora besparingar som äro för Betänkanden, Nto 204. a55 bela Representationen gemensamma; och dessa uigöra troligen af kostnaden det betydligaste; dels tror man sig kunna påräkna den liberaliteten ifrån detta Stånds sida, att icke för en ringa enskild båtnad, vilja hindra en allmänt god och nyttig sak, dels ock, i händelse frågan om ersättning skulle uppstå, kunde den blott sträcka sig till SessionsSalarne, emedan de öfrige Lägenheterne voro gemensamma , dervid äfven den vanligen betydligare andel af Riksdagskostnaderne, som af det ena eller andra Ståndet användes, torde böra afses. Lämpligast och önskligast vore dock , i Hr Doctorens öfvertygelse, att anslaget meddelades, utan all sådan vidräkning, på den allmänna Stats-regleringen. — Aldraminst bör någon förlägenhet fruktas, 1 afseende på en passaude local.
Hvad i öfrigt enoch tvåkammarsystem beträffar, mine Hr, så hafva de hvardera sina förespråkare, och det visserligen på goda skäl; men jag måste bekänna, alt jag ingalunda bestämmer mig derför ifrån de åsigter, på grund hvaraf man i allmänhet bestämmer sig för iväkammarsyslemet. Såsom ett begifvande går likväl jag, som andra, in på eli tväkammarsystem, men kan ej inse behofvet af denna andra kammare för något annat, än som en utväg till en ytterligare förbättring, till ett fullkomligande, om jag så får yttra mig, af de åsigter, som den ena kammaren yttrat; men det der återhållet, är något, som jag i nämnde institution icke kan förlika mig med. Jag begriper icke hvad man menar med ”återhållande kraft” pä detta ställe. Jag tror det inskränker sig till en tom phras, när man antager hvad jag redan nämnt, som anledn. till en andra kammare eller andra afdelning af samma representation. Hvad vill det säga detta återhåll, hvarom man så mycket talar? Hvilka äro de progressionsidéer, som för samhället äro så vådliga? Jag ber Hrr:ne att från det förflutna få draga slutsatser, och då frågar jag, om det är i skattejemkningsfrågan, man under dessa 30 åren af värt nya representativa stadium ådagalagt något framrusande; är det i den och i dylika vigtiga frågor, som det så mycket fruktade rörelseelemenlet uppenbarat sig, eller är det i fråga om räntepersedlarnes förvandling? i frågan om förenkling af våra debetsedlar, som PresteSt. nedlagt så mycken anledn. till erkänsla och tacksamhet hos fosterlandsvännen för den andel detta Stånd haft i återhållet beträffande dessa ämnen, då det tillbakahållit nyttan och fördelen af ett redigare räkenskapssätt, af möjligheten för den beskattade att sjelf controllera sina debetsedlar — är det, frågar jag, häruti det prisvärda återhållet bestått?
Vid förnyad föredragning af Bevillnings Utskottets Betänkande, N:o 26, angående Heir af Vingårds Motion om Tull å spannmål, blef detta Betänkande, i anledning af deremot gjorda anmärkningar, till Bevillnings-Utskottet återremitteradt. S. D Återremitterades, i anledning af dervid gjorda anmärkningar, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 1 5 2, angående reglering af Allmänna Indragnings-Staten. Från Höglofl. Ridderskapet och • Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets, den 4 sistl. Maji, under N:o 62 afgifna samt, den 1 dennes, på bordet lagda Be* tänkande, i anledning af åtskilliga Motioner oin ändringar, dels i Concurs - Lagen den 13 Julii 1818, och dels i Kongl. Förordningen den 22 October samina ar, om Eds-Formulaire i Concursmai; blef samina Betänkande, pä grund af dervid gjorda anmärkningar, till Lag-Utskottet återremitteradt. S. D. Viii förnyad föredragning bifölls Banco Utskottets, den 22 sistl. Maji, under N:o 44 afgifna och, den 29 i samma mänad, pä bordet lagda Betänkande, i anledning af väckt Motion om förändring i grunderne för återbetalning af det till Götheborgs Stad utgifna Banco-Län. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets, den 18 sistl. April, under N:o 5 g afgifna samt, den r dennes, på bordet lagda Betänkande öfver väckt Motion om ändring och tillägg i 8 §. af 17 Cap. Rättegångs-Balken. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den iC sistl. Maji, under N:o 32 af - 3?
Vatten bör dock gifvas dem endast, då det är af verkligt behof, ty af upprepade vattningar börja de växa och skjuta långa, bleka skott, hvilket är ganska ofördelaktigt. Man har derjemte att tillse, det de ej angripas af råttor, hvilka uppäta barken o c h derigenom förderfva dem. Fram i februari eller mars, då dagarne blifva längre med mera solljus, kan man åter inflytta dem i ett varmt boningsrum, der de placeras så mycket i ljuset som möjligt. Ett af hufvudvilkoren för deras trefnad är, att de under växttiden komma i åtnjutande af hela dagens ljus och sol. Vid inflyttningen borttages den öfre jorden, tills man kommer till rötterna, och ny fet j o r d påfylles i stället. Tillika böra de beskäras, så att de få en vacker form, och bör man ej vara rädd att begagna knifven, ty en ändamålsenlig beskärning föryngrar växten och uppdrifver växtligheten och blomsterproduktionen i hög grad. Dock får anmärkas, att de på skotten befintliga öfversta ögonen bringa de tidigaste blommorna, hvadan, o m sådana önskas mycket tidigt, beskärningen kan åsidosättas, ehuru till men för växtens utseende. Under inga omständigheter må till drifning inflyttas rosor, hvilka föregående höst inplanterades i krukor och alltså ej äro rotade i de samma. På samma sätt som remontantrosorna kunna äfven thea-, bourbonoch månadsrosor behandlas. Nästan bättre är dock att öfvervintra dem på ljus plats vid + 5 k 10° C. med så mycken vattning, att de ej fälla bladen. Månadsrosor kunna äfven, o m ock ej med samma fördel, vintern öfver hållas inne i varmt boningsrum. Blomstervän. En qvinlig handtverkare och uppfinnare. I våra dagar, då frågan om qvinnans deltagande inom handtverk och yrken hör till de aktuella, torde följande uppsats, som vi hemtat ur en engelsk tidskrift, ej sakna sitt intresse. För dem, som tilläfventyrs känna håg att slå sig på guldsmedsyrket, men äro ängsliga för, att deras » fysiska » styrka ej skall förslå, kan detta exempel ur det lefvande lifvet verka uppmuntrande.
Detta var en unionsflagg. 1844 tillstyrkte en, af Svenske och Norske män sammansatt, komité, att den gemensamma unionsflaggan skulle representeras af tvenne, d. v. s. uphöra. Sedan dess hafva vi ej haft någon unionsflagg! Två, förenade till ett, borde väl äfven så representeras? Eör närvarande representeras vår union genom flaggan på ett sätt, som är besynnerligt för oss sjelfva, oförklarligt för alla andra. Se huru förh:det är med andra unioner, t. ex. Stor-Britannien, Förenta Staterna m. fl. Genom unionstecknet i flaggan antyda de, att olika nationaliteter äro förenade för ett mål, sorn genom den gemensama flaggan antydes. Mig förefaller dessutom nuvarande förlnde med Norska flaggan mindre enligt med Norska grundlovens lil §. för att ej säga rent af grundlagsvidrigt. Den enda flagg, som bör begagnas, den enda, som kunde källas en unionsflagg, vore den, som i 29 år, eller från 1815 till 1844, för verlden utvisade, hvad som då var en verklighet, att Sverige och Norige voro förenade, Huruvida i denna flagg nuv;de unionstecken skall anbringas, eller något annat användas, lemnar jag derhän. Om vi hade en 220 Den 17 Mars'f. m. sådan unionsflagg, då skulle ej mera kunna sägas, att unionsteeknet vore en främmande tillsats. Då skulle ej, såsom nu, de båda folkens flaggor för verlden yppa, hvad ingen borde veta, att de äro förenade pä samma gång som de icke äro förenade. Då skulle Norige besparas de många förargliga förbiseenden och små förtretligheter, hvarför det hittills varit utsatt genom sin nya flagga. Alla sjönationer hafva nemi. ännu ej förskaffat sig denna Norska flagg, de känna den ej. Likasom Engelsmännen hafva röd, hvit och blå flagg, för att beteckna olika eskadrar, olika amiralsgrader, så anses äfven af utländningen denna Norska flagg tillhöra Svenska röda eskadern.
Denna öfning hade hofrätterne i högre grad än kollegierne, hvilka mera sällan befattade sig med tvistefrågor. Man har således funnit att berörde förändring medfört allmän båtnad och åtminstone icke någon olägenhet. Förhållandet skulle otvif - 572 Den 10 Oktober. velaktigt blifva detsamma hvad bergstingsrätterne angår. Bergmästaren biträdes nu af s. k. bergssexman och i de orter der sådane finnas äro de vanligen äfven nämndemän och såsom sådane deltagande i de allmänna domstolarne på landet eller häradsrätterne och komma således fortfarande att dermed hafva befattning. Dessa bergstingsrätter hafva dessutom ganska få göromål och äro mera sällan tillsammans. Men det är högst menligt för lagskipningen att de som dermed sysselsätta sig hafva liten praktik. Sä är icke förhållandet med de allmänna domstolarne, och sakernes behandling skall derföre naturligtvis vinna på den föreslagna öfverflyttningen. Af alla dessa skäl anhåller jag för min del att R. o. Ad. ville bifalla detta betänk. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag hade egentligen ej ämnat tillägga något till hvad Hr von Hartmansdorff redan anfört, då jag i allo förenar mig med honom och jag dessutom nu hyser samma åsigt i denna fråga, som då jag såsom ledamot af bergscollegium och komiterad hade tillfälle att inför K. M. afgifva underd. yttrande. Men då den siste värde talaren gjort åtskilliga anmärkn:r vid Hr von Hartmansdorffs anförande, utbeder jag mig R. o. Ad:s uppmärksamhet för ett besvarande deraf. Den första anmärknm angick att R. St. skulle begå en inkonseqvens derest de skulle hos K. M. anhålla om en så beskaffad behandling af frågan om bergstingsrätternes försvinnande, som Hr von Hartmansdorff föreslagit. Visserligen har K. M. på grund af R. St:s derom framställda önskningar på de allmänna domstolarne öfvertlyttat åtskilliga mål, men detta har dock ännu icke skett med bergsärender. Här gäller den gamla latinska satsen: qui bene distinguit, bene docet.
Man har såsom bevis på beskaffenheten af de förbrytelser, som kunna medföra relegation citerat en § af de Akademiska Constitutionerna, som stadgar, att den som bevistat nations-sammanträden vid Akademien kan dömas till ständig relegation och således till en så beskaffad vanfrejd som den hvartill det nu ifrågav:de utslaget anses föranleda. Om man nu ville göra sig mödan att närmare undersöka och pröfva innehållet af Constitulionerne, såsom det höfves domare, så skulle man måhända komma till ett helt annat resultat, än det, hvartill äfven den skarpsinnigaste i hast kan låta hänföra sig, och jag tror derföre att vi gå både klokast och oss sjelfva värdigast tillväga om vi i denna fråga icke vilja berömma oss af en sådan skarpsinnighet, som Hr Printzenskölds. Gr. Ren 0 Rec em ber. 113 Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: En värd talare har ansett det vara en skyldighet för hvar och en af R. o. Ad.-s ledamöter, som egde en bestämd öfvertygelse i denna fråga, att deröfver yttra sig, och dä jag fattat en sådan öfvertygelse, vill jag derföre äfven upträda för att visa, det jag icke anser frågan behöfva af Riddarh.Utsk. vidare undersökas. Jag tror att frågan grundar sig pä hvad som med nesligt brott förstås. Domens behörighet anser jag nemi. vara gifven, ty med behörig dom förstår jag endast den, sorn blifvit af behörig auktoritet utfärdad, och det lärer väl ingen vilja bestrida, att ju icke Consist. Acad:m är en behörig domstol. Huruvida denna dom är rättvis, är en sak, i hvars pröfning jag icke kan ingå, och jag behöfvér blott veta huruvida domen är fäld eller icke. Upfattningen af denna fråga grundar sig således endast på hvad med nesligt brott bör förstås. I detta fall vinner man ingen ledning af allmänna lagen, der ingen definition på nesligt brott finnes, enär den för dylika brott icke ens begagnar denna benämning, utan kallar dem för äreröriga.
Och de, som bär lyckats att utbekomma sin fordran genom utmätning efter konkursens början, huru skall det utredas, om icke de derutöfver vinna utdelning ur konkursmassan och således ej blott njuta förmånsrätt framför ) Detta testamente var efter stadsrätt, ogildt tilt fern sjcttedelar, då barn ranns efter gifvarinnan, och skulle således, i fall af klander, blifvit till så stor del upphäfdt. Nu förföll det, utan att ens vara bevakadt; och sjelfva dess verklighet blef således aldrig pröfvad. It. S. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1853. 5 — 34 — öfriga borgenärer, utan ock erhålla öfverskott utöfver sin verkliga fordran? Eller vore icke detta en lika oskälig vinst för alein sjelfva, sorn otillbörlig förlust för de öfriga? Så vidt af besluten synes, bar konkursen icke hos K. Bflide varit bekant förr, än den utmätta egendomen redan var försåld. När klander af utmätningen yppades, uppgåfvo de utmätningssökande sjelfve, att de I Norrige vid konkursen bevakat sina fordringar; och detta bade skett före utmätningen, eftersom konkursen förut var anställd. Voro de nu icke skyldige att låta sin rätt hel och hållen bero af konkursen; så voro de viii åtminstone skyldige att visa, hvad de i konkursen ägde att vänta eller redan bekommit, innan auktionsincdlen för utmätningen kunde till dem utbetalas. Härpå väcktes likväl ingen tanka. Vid köpeskillingsliqviden yttrade K. Bfhde genom beslut den 2 December 1843, att ehuru de två utinätningssökande, för hvilkas genom särskilda utslag af K.
TVallinska Flickskolan inom Staden, med 3 Lärare, 2 Lärarinnor och 5o Elever, hvilken Skola, stiftad hösten år i83i, erhållit vid samma tid år 1837 en Fibal-afdelning på Norrmalm, hvarest, med samma Lärare-personal, 80 Flickor åtnjuta undervisning; Hof-Predikanten Nordblads år 1825 öppnade Skola för Gossar, der Lärarne äro 3 och Gossarnes antal uppgår till 31; Magister Sällbergs Vexel-Undervisnings-Skola, med 32 Gossar; Läraren Reuters Institut å Ericsdahlj med 20 Elever; Pastors-Adjuncten Horsters Flick-Skola å Södermalm, med 4° Elever; Läraren Carl Ohlins Flick-Skola med 26 Elever; jemte flera andra dylika inrättningar. — Lärjungarne i dessa skolor äro, utan undantag, barn af de mera bildade Samhälls-Classerne. Utom nu nämnda Skolorne, hafva SmåbarnsSkolor, af ett för sådane Skolors inrättande bildadt Sällskap, de sednare åren blifvit öppnade uti Adolfs Fredrics, Jacobs, Catharinae, Nicolai, och Hedvig Eleonorae Församlingar. Dessa anstalter för den spädare ungdomens omvårdnad och moraliska bildning hafva blifvit omfattade af Hufvudstadens invånare med mycket deltagande. En Normal-Skola är i detta afseende numera anlagd uti Stadshuset å Södermalm. Medlen dertill hafva till en del utgått af Allmänna Fatlig-Cassans tillgångar; och enskildte sammanskott hafva jemväl ägt rum. De tvenne i Öfver-Slålhållare-Embetets sista Femårs-Berältelse omförmälda Simskolor hafva sedermera fortfarit, i ändamålsenligt skick. På ofvan anförda förhållanden, angående Undervisnings-anstalterne i Hufvudstaden under ifrågavarande tidrymd, grundar Öfver-Slåthållare-Em - 86 betet det omdöme, att dessa anstalter förkofrats; dock saknas ännu de uti den förra Femårs-Berättelsen anmärkta: ett Handels-Institut och en Ridskola. C) Fattigvårdsoch PensionsAnstalter samt andra BarmhertighetsInrättningar.
Den sålunda skapade näringens fortskridande beror dock ännu helt och hållet derpå, att någon i den aflägsna orten boende ståndsperson vill fortfarande egna tid och möda till rudimateriers upphandling och utlemnande, arbetslönernes betalning och tillverkningarnes försäljande. Handel i Landet. Såsom jag i mina förra berättelser omförmält, drifves den med tackjern, stångjern, trädvaror, spanmål och andra förnödenheter för Bruken; och afsättas på Götheborg till utrikes export Provinsens betydliga produkter af jernoch trädeffekter. Den Kanal och Slussanläggning vid Seffle i Näs Härad, som i min förra femårsberättelse omtalas såsom beslutad, till förbättring af segelleden ifrån Sulvik i Jösse Härad genom Gillbergs och Näs Härader till Wenern, har nu blifvit fullbordad och år 1837 till begagnande öppnad. Till arbetet har Eders Kongl. Maj:t nådigst behagat anslå af Statsmedel 91,(XX) R:dr; och Aktie-egares teckning uppgå dessutom till 50,000 R:dr. Ännu återstå dock för Kanal-Bolaget att verkställa åtskilliga muddrings-arbeten i vattendraget ofvan Byelfven, der kanalen är byggd, för att göra det segelbart för så djupgående fartyg, som vanligen begagnas för seglationen emellan Wenerns hamnar och Götheborg; varande kanalens dimensioner desamma, sorn de vid Trollhättan. För att bereda en genare kommunikation emellan Carlstad och Wenern, än den gamla å Clarelfvens vestra arm till Skoghalls hamn, belägen nära tre fjerdedels mil från staden, och för att erhålla en bättre och säkrare hamn In den nyssnämda, i hvilken fartygen ligga för öppen sjö, är ett annat ka - 44 nalax'bete år 1835 jemväl påbörjadt öster om Carlstad emellan Clarelfven och det vid en vik af Wenern belägna Kanikenäset, der ny hamn kommer att byggas. Hela sträckningen af denna kanal-linia utgör 3,000 alnar och dimensionerne i kanalen äro afpassade efter de breda och grundgående fartyg, som begagnas till transporter på Clarelfven. Till arbetet har Eders Kongl.