Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till bordläggning anmäldes jemväl ett från Riddarh.Ulsk. inkommet under N:o 18 afgifvit sålynda Vördsamt Memorial. Sedan, uti en till Riddarh.Direktm ingifven skrift Hr Kammarherren och Ridd. Nils Tersmeden, i egenskap af utredningsman i aflidna Fröken Charlotta Gyllenbååls bo, hos Direkt, anhållit att Direkt, måtte under sin vård taga och förvalta en af bemälda Fröken donerad fond å 2000 r:dr b:co, hvaraf, sedan åtskilliga i Donationsbrefvet nämnde personer aflidit, räntan å 5 proc. skulle, enl. Riddarh. Direkt:ns bestämmande, utgå till något behöfvande Adeligt fruntimmer, helst med Fröken Gyllenbååt beslägtadt och hvars behof af understöd styrktes genom intyg af tvenne välkända Adelsmän; så har Direkt., enär något afdrag för fondens förvaltningskostnad eller möjliga räntenedsättningar eller förluster icke blifvit förutsatt, ansett sig icke utan hemställan till R. o. Ad., kunna emottaga det ifrågavande kapitalet med förbindelse att ansvara för utdeluing af pensioner efter en till 5 proc. oafkortad årligen ä kapitalet fixerad ränta; hvarföre Direkt, hos Höglofl. Ståndet anmält ärendet med tillstyrkan, alt Direkt, må lemna Hr Kammarherren Tersmeden det svar, att Direkt, emottager förvaltningen af de ifrågavande medlen endast på följande vilkor. 1:0 att säkerheten af den till Direkt, i afskrift öfverleranade Revers å 2000 r:dr b:co skall före aflemnandet i vederbörlig ordning granskas och godkännas; 2:o att Direkt, icke förbinder sig att i pensioner från denna fond utgifva större belopp än som, enl. den för föreg:de året afslutade räkenskap och sedan erforderliga förvaltningskostnader blifvit godtgjorda, befinnes hafva utgjort det donerade kapitalets behållna afkomst. Lika med Direkt, finner Utsk. det vara nödigt alt, till undvikande af utgifter för Riddarh.kassan, de serskilda
Hos mig hade anmärkning derom förekommit, att vid Rådstugurätten i Wexiö ransakningar med häktade personer .blifvit genom uppskof uppehållna från den 19 Juni till den 1 Juli, från den 8 till den 22 i samma månad, samt från den 29 Juli till den 10 Augusti allt år 1846, från den 9 till den 23 November, från den 30 i samma månad till den 14 December, från den 21 i sistnämnde månad äfvenledes år 1846 till den 4 Januari 1847, från den 11 till den 25 i samma månad samt från den 1 till den 15 Februari sistnämnde år; och då Rådstufvurättens tillförordnade Ordförande och Ledamöter icke begagnat det af mig dem lemnade tillfälle att utreda anledningarna till sådana uppehåll; har jag funnit mig nödsakad att — 76 — till vederbörligt åtal öfverlemna de sålunda förekomna anmärkningarna; vid utförande hvaraf hos Kongl. Göta Hofrätt Advokatfiskalsembetet jemväl funnit anledning att vända talan emot Konungens Befallningshafvande i Kronobergs län för fördröjd underrättelse till Rådstugurätten om ransakningslangarnes häktande samt underlätet påfordrande af ransakning, hvilken fått bero på Stadsfiskalens anmälan. Efter vederbörandes hörande och vunnen upplysning om förhållandet har Kongl. Hofrätten häröfver genom utslag den 21 Okt. 1851 sig yttrat, att beträffande först åtalet mot Konungens Befallningshafvande, en vidtagen åtgärd för erhållande af upplysning om rätta målsägaren till den från ena fången anhållna stulna silfverask och om stället, der stölden deraf skett, funnes hafva varit af behofvet påkallad, innan ransakning hos domstol kunnat påfordras, och något obehörigt dröjsmål hvarken vid berörde upplysnings infordrande eller, sedanden vunnits, i afseende på anmälan hos Rådstugurätten om ransaknings företagande med samma fånge kunna föras Konungens Befallningshafvande till last; hvadan Advokatfiskalsembetets mot Konungens Befallningshafvande rigtade ansvarsoch ersättningspåstående ogillades af Kongl.
Borgenärer blifvit förnöjde eller ock contant tillgång härtill finnes afsatt, skall det då vajande contanta öfverskott, jemte alla Discont-Verket rörande Handlingar, genast till Bolaget öfverlämnäs, 17:0 Hvad som erfordrades till de ifrågavarande 3:ne Disconters utredning på det sätt och i den ordning, nu stadgadt blifvit, förskjutes af Rikets Ständers Bank; och hvaröfver ordentlig och serskild Liqvidation imellan Banken och Riksgälds - Contoiret hvarje år upprättas. 18:0 Det nu antagne Liqvidations-sätt för Utredningen af Götha Canal - BolagsMalmöoch Götheborgs Discont-Inrattningar förklaras genom Konungs och och Ständers gemensamma Beslut såsom en till allmän efterrättelse gallan* de Författning. 19:0 Till Låntagares beqvämlighet inrätta» Liqvidations-Contoir i Götheborg och Malmö, hvilka komma att stå under Fullmägtiges i Riksgälds-Contoiret inseende: Skolandes så v'äl härom som hvad i öfrigt angår Controlleme på Utredningen, föreskrifter uti Reglementet meddelas. Det ena och andra underställes vördsamligen Rikets Höglofl. Ständers granskning och bedömande. Flere Ledamöters serskilda meningar bifogas. Stockholm den 23 April 1818, Statsoch Banko-Utskottens Betänk anden. 1147 Litt. A. Götha Canal-Bolags Discont-Verks Skulder den 31 Mars 18x8: yteldpande Assjgnationer 567,686: 36. 5- Jnrxesiående Medel på Afs k r i f n i n g s Bäkningen 1,468,465:40. 10.
Riksgälds-kontoret skall uppgifva antalet saint numrorna och beloppet af de inköpta eller infriade obligationer, som under samma år blifvit annullerade; att om, efter tio års förlopp, obligationernas allmänt gångbara pris uppgår till eller öfverstiger det i dem förskrifna kapital, och tillfälle sig icke erbjuder att under pari inköpa de obligationer, med hvilka lånet bör enligt planen årligen amorteras, skall utlottning af obligationer å ett motsvarande belopp inför Fullmäktige verkställas sista helgfria dagen i September månad hvarje år; att sålunda utlottade obligationer till betalning förfalla 6 månader derefter; att Riksgälds-kontoret efter den 30 Mars 1871 äger rätt till inlösen uppsäga större eller mindre del af då utelöpande obligationer, dervid genom utlottning bestämmes hvilka obligationer af de särskilda serierna sex månader derefter komma att inlösas; att resultatet af ntlottningen samt andra lånet rörande förhållandea skola kungöras i Sveriges officiella tidning samt minst tvenne andra dagliga tidningar; att Fullmäktige skulle söka bereda Kongl. Maj:ts nådiga bifall till förfallna räntekuponers mottagande i uppbörden samt inlösen i Ränterierna; och äroi öfrigt föreskrifter lemnade i fråga dels om obligationernas öfverförande på viss person, dels om förlust af rättigheten till liqvid för obligationer och kuponer, som icke inom viss tid sedan de förfallit företes, dels om den säkerhet för kontraktets fullgörande, som af låneöfvertagarne borde lemnäs, samt slutligen om kontraktets hemlighållande intill början af sistlidne Juli månad. Enligt hvad Revisorerne inhemtat, har hela beloppet af ifrågavarande lån, efter stadgade afdrag, numera blifvit till fullo inbetaldt å följande terminer och med nedan stående belopp hvarje gång, nemligen:
Besvärsoch Ek on.U t s ko 11 en : N:o 104, i anledn. af väckt fråga om befrielse för rusthållare från skyldigheten alt under krig rekrytera, remontera och ersätta förlorade persedlar, emot en årlig afgift till Staten, m. m ; N:o io5, i anledn. af väckta motioner, dels om upphörande af postföringsskyldigheten, dels om lindring i detta besvär, m. 111 ; N:o io6, i anledn. af väckt motion om vidtagande af åtskilliga förändringar uti postförfattningarna, m. m.; !S':o 107, i anledn. af väckt motion om öppnande af direct postgång emellan Falköping och Mariestad; K:o 108, i anledn. af väckta frågor, dels örn upphörande af kronobrefbärings-skyldiglieten, och dels örn ersättning för dess utgörande, m. 111.; j\T:o 109, i anledn. af väckt fråga om förhöjd skjutslega vintertiden emellan Grisslehamn och Eckerön, samt skyldighet till fiirjpenningars erläggande för posterna, som färdas öfver Ortala-viken, m. m.; BevillningsUtskottet: N:o 35, angrde stämplade pappersafgiften; BancoUtskottet: W:o i34, till svar å ett RiksStts återremiss å Utsk:s betänk. A':o 101; Allm. Besvärsoch Ekon. Utskottet: N:o 127, i anledn. af anmärkn:r vid Ulsk:s betänk. N:o 8t, om brooch quai-afgifter för målbara våta varor, som till Stockholm sjöledes inkomma; N:o 128, i anledn. af motion om reglering af pastoraten på Gottland och föreskrifter 0111 syn å prestegårdsbyggnader derstädes. IL R. o. Åd. åtskiljdes kl. \ till 12 om aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe* Dcu ai December f. m. Måndagen den 21 December t84o. Plenum kl. 10 f. m.
I 119 § stadgas, att, om någon tjensteman antingen vid mindre förseelser i Rensten ej låter sig rätta af vederbörande förmäns tillsägelse och varningar eller ock beträdes med verklig vårdslöshet eller försummelse i sin tjenstgöring, förmannen skall anmäla förhållandet hos Fullmägtige, som bestämma huruvida sådan anmälan bör till åtal föranleda, och i 120 § bestämmas de straff, hvilka, efter anstäldt åtal, må för försummelse eller fel i tjensten eller ett ovärdigt uppförande i allmänna lefvernet få tillämpas, sålunda att sådan tjensteman första gången antingen erhåller inför protokollet en allvarsam föreställning, eller ock afhålles på längre eller kortare tid, med förlust af större eller mindre del af lönen, från tjenstgöring, och att, om han sedermera varder till ny förseelse förvunnen, han antingen, liksom i förra fallet, suspenderas eller ock skiljes från sin tjenst, Uti dessa bestämmelser hafva Fullmägtige föreslagit ändring i den syftning att, sedan sådan anmälan, som i 119 § omförmäles, hos Fullmägtige skett och Fullmägtige ansett densamma böra till åtgärd föranleda, skall den såsom felaktig anmälde lemnäs tillfälle till förklaring och upplysningar i saken inhemtas, hvarefter, om tjenstemannen finnes beträdd med försummelse eller fel i tjensten eller annan oordentlighet eller ock med ett ovärdigt uppförande i allmänna lefvernet, det skulle ankomma på Fullmägtige att antingen gifva honom föreställning, eller suspendera honom, eller ock genast skilja honom från tjensten. Såsom skäl för denna förändring hafva Fullmägtige anfört följande: ”Då Banko-diskonten inrättades, fanns det ändamålsenligt eller måhända till och med nödvändigt att stadga, det tjenstemännen kunde från tjensten skiljas, då styrelsen fann verket icke kunna vara med dem belåtet; och ganska säkert har anledning aldrig förekommit till klagan öfver missbruk af den magt, som var anförtrodd en styrelse, hvilken sjelf är beroende af förtroende för bibehållande af sitt hedrande uppdrag. Knappast tänkbart är det ej eller, att någon skulle kunna äfventyra, att blifva med orätt skiljd från sin tjenst och sin timliga välfärd, då bedömandet tillhör en korporation, så sammansatt som Fullmägtige.
Rikets Ständer hafva visserligen funnit, alt en löne-förbättring för statens embetsoch tjenstemän i allmänhet är af behofvet högt påkallad, äfvensom att, sedan den under de sednare åren inträffade betydliga stegring i prisen å de flesta Iefnads-förnödenheter och behofs-arliklar ofördelaktigt inverkat på lön-tagarnes ställning, mäste rättvisa, billighet samt det allmännas egen fördel fordra att staten genom sin mellankomst söker att afhjelpa den förlägenhet, hvaruti lönlagarne såmedelst råkat; men härvid har dock bordt tagas i betraktande, om denna pris-stegring må anses vara tillfällig och ölvergående, eller om anledning förefinnes till antagande, alt densamma bli Iver af varaktig beskaffenhet. 1 det förra fallet synes nemligen löne-förhöjningeri behöfva endast för tillfället beviljas, då deremot i den sednare händelsen kan ifrågasättas, om icke densamma bör blifva fortfarande. Erfarenheten har dock visat, att en hastig stegring i varupris stundom förr inträffat, men att det normala förhållandet snart åter inträdt, sedan de tillfälliga omständigheter, hvilka framkallat pris-stegringen, upphört. Då derföre icke med någon visshet kan antagas, alt nuvarande varupris och penninge-förhållanden komma att blifva beståndande, synes det icke heller lämpligt, att staten för längre tid ikläder sig förbindelser, hvilka kunna hafva till följd, att den skattdragande finge äfven framdeles, när värden på egendom, produkter och arbete tilläfventyrs falla, fortfarande till statens embetsoch tjenstemän utgifva hvad desse under tillfälliga behof fått sig anvisadt, hvadan och enär härtill kommer, alt en definitiv löne-reglering skulle i väsendtlig mån lägga hinder i vägen för de förändrade organisationer af åtskilliga em - ExpeditionsUtskotlets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 208. 215 betsverk, som framdeles konna ifrågakomma, Rikets Ständer ansett, att ifrågavarande löne-lörhöjningar icke böra beviljas i den form, E. K.
Vid indelningen till postförseln af berörde hemman har afseende blifvit gjordt på det besvär och tidsutdrägt ifrågavande skjutsningsskyldighet medförde och huruvida den vore motsvarande andre skattehemmans skyldighet alt utgöra hålloch kronoskjuts. I mån derefter hafva ock serskilda friheter blifvit beviljade åt posthemmanen, hvilka friheter äro dels för sådane hemman samfälda, dels endast en del af dem tillerkände, såsom ränteoch roteringsfrihet. Då denna indelning efter berörde grund verkställdes, hade emellertid ännu icke de förhållanden inom Riket inträffat, hvilka nu mera föranleda till en betydligare brefvexling och till en derigenom förökad lyngd af postväskorna. I mån Den 22 December'e. m. 21 af denna förökning uti postväskornas tyngd, i förening med den för postens behöriga bevakande i sednare tider vidtagne åtgärd att låta den åtföljas af postiljoner, bar således gång efter annan, postföringsskyldigheten blifvit allt mer oell mer försvårad, utan att poslförarne fått några synnerligare förmåner sig tillagde, utom en ringa förhöjning i postskjutslegan. Men sedan tidningsbladen, emot en högst ringa afgift lill Staten, äfven få med posten afsändas och reqvisitionerna lill landsorten af sådana blad stigit ända derhän, att postväskorna af tidningspapper upfyllas till ett så ofantligt belopp, att posten numera vanligen icke kan framskaffas med det antal hästar, som innehafvarne af posthemmanen äro skyldige att till postförseln utlemna; bar, såsom hvar man lätt kan inse, postföringsbesväret blifvit alldeles odrägligt och är för det närvarande så öfver höfvan tillökadt att posthemmanen nu draga en vida större tunga än andre hemman. Något stadgande, hvad tyngd en postväska bör få innehålla, då den föres på ett åkdon med en eller flere hästar, finnes, mig veterligen, icke, och man behöfver blott betrakta volumen af de från Stockholms postkont. afgående postväskor för att finna, det gästgifvareordningen åtminstone vid dessas pålastning å postvagnen, icke (ages i betraktande.
Efter undanrödjande af dessa grunder, återstår af dem, hvilka nu hos oss gälla, blott en, nemligen f^al, hvilken Utskottet för sin del anser böra utsträckas derhän, att ingen hädanefter, utan serskildt val, bör i national-representationen vinna inträde. Då Utskottet här genast uttalar den öfvertygelsen, att hvarje medborgare, med sin bestämmelse för evigheten, har lika heliga anspråk på Staten, sorn denna, med sin genom tiden längre fortfarande tillvaro, har Constilutions-Utskottets Memorial, N\o 38. 19 på honom följaglligen ock rätt att, i mon af sin förmåga, sjelf vaka öfver, att dess anspråk i Statens lagar iagitagas, föijer häraf ock, att Utskottet icke kan anse valet af naiionens representanter såsom några stånds eller classers, ulan såsom hvarje medborgares angelägenhet, och således anser det vara håde en rätt och pligt for hvarje medborgare, som lemnar den borgen för insigt och oberoende, sorn Slaten både för hans och sin skull eger fordra, att deltaga i val af de representanter, hvilka ega att å folkets vägnar vaka för allmänt väl. Ett strängt iagttagande af denna regel skulle fordra en pröfning af hvarje enskildt fall: en pröfning, som icke blott skulle omfatta frågan, huruvida en person eger vissa, såsom för valrätten i allmänhet, nödiga ansedda egenskaper, i ett visst mått, utan ock huruvida ett högre mått af den ena kunde ersätta ett mindre af den andra. Då en sådan undersökning i flera hänseenden är omöjlig, återstår således blott att, med ledning af erfarenheten, bestämma vissa yttre kännetecken, såsom bevis på dessa egenskaper, eiler alt, i stället för den inre borgen, som egentligen sökes, nöja sig med en yttre, för ett värdigt ulöfvande af den valrätt, som här är i fråga.
Då Utskottet emedlertid deraf ansett otvifvelaktig^ att af Diskont-medlen endast vinsten, sedan Aktie-egarne undfått 5 procent, bordt till Canal-byggnaden användas, och arbetet följakteligen, enligt den stadgade Allmänna Planen besörjas af de vid beräkningen öfver kostnaden gjorde anslag, utan vidare ålitande af Diskonten , hvars redan egande fordran hos Arbets-Kassan småningom och efterhand skulle liqvideras; så lärer ock böra medglfvas, att ett deremot stridande, och för fordrings-egares rätt menligt förhållande, ej bort af Utskott et lemnäs obemärkt. Att åter hänvisa frågan till behörig undersökning vid laga Domstol, hade ej af Utskottet kunnat bero; Äfvensom Utskottet ej häruti funnit någon underlåtenhet å Herrar Banko-Fullmägtiges sida, hvilka i detta afseende ej haft några föreskrifter sig gifne Den af en värd Ledamot inom H ig lofl. Kidderskapet och Adeln serskildt väckte motion om en dylik undersöknings anställande, har af den anledning icke kunnat i sammanhang med ofvanberörde anmälan besvaras, att Utskottets Betänkande redan undergått slutlig justering innan Remissen häraf till Utskottet inkom ; Och, då' nämnde motion i öfrigt blifvit remitterad till Statsoch Banko-Utskotten, der ilen tili gemensam handläggning förekommer, lärer något utlåtande deröfver af Banko-Utskottet ensamt, nu icke eller kunna anses lämpligt.
Margaretha brefvet; men besinnande sig att ej lemna det kära budets bärare utan lön, sade hon: „kom upp till herregården och hvila, käre Pekka, du är väl trött. Men aldrig har du väl sprungit med detta ända hemifrån.“ Pekka tittade åt höger och venster under sin lugg, innan han svarade; men tog sig ändå till slut mod uppå och sade: „nej, jag fick åka mer än halfvägs med far, som for till Myllymäki. Mor bad mig skynda tillbaka, så kan jag få åka hem igen, när far kommer med toma kärran, om jag bara fick råka fröken ensam först.“ Den lille budbäraren lät ej öfvertala sig att komma upp till gården, och efter några frågor af Margaretha om mor och far och syskon, dem gossen behändigt och numera utan blyghet besvarade, sökte Margaretha i sin kjolsäck en liten hvit slant, den hon gaf åt gossen, som öfverlycklig af sin rikedom i fullt traf satte af tillbaka utåt landsvägen, utan att akta huru han flög förbi det fremmande herrskapet, som nu hunnit få betydligt försprång. När Margaretha såg sig sålunda blifven ensam, bröt hon brefvet och ögnade, under det hon gick framåt vägen, på några rader här och der, men stack det snart åter hos sig och skyndade på sin gång, för att upphinna de båda andra och tillika påminna dem om att vända om, för att ej försumma middagstimmen. Snart efter det de kommit hem fick Margaretha tillfälle att läsa sitt bref, det andra inom två år! „Margaretha, mitt hjertas utvalda och lefnads maka! Står din kärlek ännu fast, och är du ännu i hjertat min? Ja, jag vill dig aldrig ens i min innersta själ för falskhet misstänka, ty tron på dig har varit det ljuset, som mig i detta mörkret lyst, och i denna bedröfliga skilsmessan tröstat.
Riksdagsordningen, 204. — om Remiss till sistnärimde Utskott af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, om ett Additament till RiksAkten emellan Sverige och Norrige, dito. 237 PfotocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om Remiss till BancoIItskottet af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående beviljande af ett Lånebiträde af 200,000 R:dr Banco TransportSedlar till understöd för Götheborgs Stad, 204. — om Remiss till Lagutskottet af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, om en Lag angående vidtagande anstalter för att anhålla och tilltala sådane Personer, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Riken Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra, 2o5. — om bifall till SlatsUlskottets Betänkanden, angående 1:0 i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, en del af Kongl. HofStatens öfvertagande på Rikets Allmänna In~ dragningsStat; bidrag af Staten för ElementarScholan i Askersund, och 3:o i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, reglering af Postverkets AflöningsStat, 286. — om bifall till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkanden, angående så väl TabellFormulair för Landshöfdingarnes Berättelser om årsväxten m. m., som rörande den af Kongl. Maj:t i Nåder anbefallda delning af Ölands Allmän ningsmarker, 38j.— om Återremiss till BancoUtskottet af dess Betänkande, angående lånebiträde af Banken till Götheborgs Stad, för att i sammanhang med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i samma ämne, sig utlåta, dito. — om Återremiss till StatsUtskottet af dess Betänkanden, rörande 1:0 Öfverstelndelningens vid f. d. östgötha CavalleriRegemente, användande till aflöning för en Fältmarskalk eller General; 2:0 Svenska Theaterns underhåll, och 3:o så väl om fördelningen af arbetet emellan Riksens Ständers Revisorer af Stats-, Bancooch RiksgäldsVerken, som skyndsam tryckning af dessa Revisorers Bei’ättelser, 288.
Troil anmärkt innefattar den föreslagna förklaringen af 1812 års leghte en verklig förändring af detsamma, och jag skulle pä det högsta beklaga, om denna förklaring komme att af Konungen bifallas, emedan den försätter alla upbördsmän i en högst obehaglig ställning, som icke länder K. M. och kronan tili någon båtnad, men deremot i förvaltningen åstadkommer trassel och oreda, hvilka här icke kunna upräknas. Jag förnyar min tillstyrkan af återremiss af föredragna punkten, och är öfverlygad, att om Utslct närmare öfvcrväger de förhållanden, som här blifvit anförda, och skiljer emellan afskrifningsproc. och öfverskottcr, skall Utsk:t ledas lill ett helt annat resultat än det nu föredragna förslaget innehåller. Hr Liljehöök, Carl Berthild: I hufvudsaken är jag af den åsigt, att inga andra öfverskott äro lagliga än de, som tillkommit genom behållna afgångsproctr och jag hemställer till Hr Printzensköld, om någonsin de upbördsmän, hvilka under sin värd hafva icke blott persedlar utan äfven consumtions-artiklar, tillerkänts såsom sin egendom de blifvande öfverskotten i magasinerne. KammarR:n har också alltid anbefallt, alt dessa vid inventeringar befunna öfverskott skolat ingå i upbörden, utan alt redogöraren fått åtnjuta annan ersättning än afgångsproc:n. I anledn. af Hr Bildts yttrande, att 1841 års författning emanerat till följd af serskilda förhållanden vid flottan, nemi. att upbördsmännens provision blifvit för högt beräknad, får jag anmärka att så icke är händelsen, utan 1841 års författning, som är ett sammandrag af alla dittills utkomna författningar, utgör ett serskildt kapitel i boken De n 7 Januari. 23 och icke ett serskildt stadgande. 1 öfrigt gillar jag Utsk:s förslag. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Talaren näst före den siste har enl. mitt förmenande obestridligen rätt i sitt påstående, alt denna fråga sönderfaller i 2:ne delar nemi. afskrifningsproc:n och öfverskotten.