Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta sednare förhållande inträffar med de fyra förstnämnde,o af hvilka Roman konstituerats 1835, Lychnell 1837, Edström 1841 och sigren 1844. För desse, hvilka, efter hvad upplyst blifvit, alla äro delegare i Civil-statens Pen»ions-irirättning, anser Kongl. Maj:t sig böra föreslå, att, derest de icke för# innevarande års utgång vunnit förflyttning eller befordran till annan publik befattning med motsvarande lön, de måtte, från nästa års ingång, få intilldes* pensionsrätt i Civil-statens Pensions-kassa kan tillträdas, eller befordran vinnes till annan publik tjenst, å allmänna Indragnings-staten tillgodonjuta: Roman, hvad som svarar emot pensions-beloppet i nämnda kassa 300: Lychnell dito dito 300: Edström, hvad som svarar emot berörde taxerade årsinkomst, i ,rundt tal 108: o Agren dito dito 108: • tillsammans 816: -— —• öfrige ofvannämnde tillförordnade bergs-fogdar äro till sysslorne antagne, Köhler, Almqvist, Bictorin och Wahlberg år 1847, Beronius och Dahm 1848 och Dalman 1851. Enligt af vederbörande meddelad upplysning, äro äfven desse, dels redan delegare i Civil-statens Pensions-inrättning, dels ansedde berättigade att der vinna inträde. Då de endast en kortare tid innehaft bergsfogde-befattningarne, anser Kongl. Maj:t betänkligt att någon löne-ersättning åt dem föreslå. Skulle likväl Rikets Ständer finna billigt att äfven åt dem på allmänna indragnings-staten anslå någon godtgörelse, torde denna, såsom Bergs-kollegium tillstyrkt, böra inskränkas till de föga betydliga beloppen af ordinarie lönerna, tillsammans utgörande 1,081 r:dr 8 sk., att likaledes af dem frånträdas, när pension i Civil-statens Pensions-inrättning| kan erhållas eller befordran vinnes till annan publik tjenst. r* Kring/. Maj:/* Nådiga Preposition, N:o 86.
Du är förlorad, min vän; i morgon känner sannolikt hela Stockholm denhär skandalen; de vidskeplige skola betrakta dig med ömkan, de fördomsfrie utskratta dig. – Det bekymrar mig föga, svarade Adolf; – må dumheten ömka och hjertlösheten skratta! Om någon vågar öppet förolämpa mig, skall jag veta att tillrättavisa honom. Jag är nöjd, att jag ej förlorat något i edert upplysta omdöme, min bäste farbror ... – Deruti misstager du dig, inföll riksrådet Bengt med en viss skärpa i rösten; – jag skulle öfverse med tusen lättsinniga upptåg, men jag förlåter aldrig en dumhet, som kastar åtlöje på namnet Skytte ... – Jag hoppas, att ni skall förändra er åsigt, då ni hört mig utveckla bevekelsegrunderna för mitt handlingssätt. – Låt mig slippa höra en dylik utveckling! Jag vet allt hvad du vill säga ... men bespara mig det! Allvarsamt förälskad i en Canidia, en qvacksalverska, som aldrig gjort annat än plåstrat med bönder och läst besvärjelser öfver sjuka galtar Fy tusan! Och för en dylik qvinnas skull ställa till uppträden inom familjen, reta gallfeber på din far och röra upp himmel och jord! I sanning, vore jag icke din farbror, skulle jag skratta rätt hjertligt åt din narraktighet, men nu känner jag förargelse deröfver, ty det kommer att bli en visa för hela Stockholm. – Ni ogillar således, att jag sökte rycka den stackars flickan undan en skymflig misshandling ... att jag vill rädda oskyldiga, hvilkas lif sväfva i fara till följe af fördomar, dem ni lika djupt som jag föraktar? – Ja, i sanning, jag måste säga rent ut; att jag ogillar det på det aldra högsta. Den, som tågar i härnad mot rådande fördomar, får dyrt plikta för omaket; hans lindrigaste straff är att bli ansedd som narr och svärmare. – Jag väntade icke att få höra dylika ord af er, min farbror. Skall man då af fruktan för åtlöje qväfva sin känsla för mensklighet, sanning och rättvisa?
På enahanda grund som den sednast talande ledamoten, får äfven jag vördsamt afsäga mig det förtroende, som R. o. Ad. visat mig. Gr. Hamilton, Malcolm: Af enskilda omständigheter hindrad alt uppfylla det mig visade förtroende, får jag mig detsamma ödmjukeligen afsäga. Frih. Ramel, Hans Alberl: I anseende till den korta tid, som jag kommer att i hufvudstaden qvarstanna, får jag äran afsäga mig ledamolskapet i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Gr. Hamilton, Hugo: I anseende till enskilda angelägenheter, får jag afsäga mig min plats som ledamot i Ekon.- Utsk. Hr R o se n m ii 11 er, Jan Michaelsson: På samma skäl som Gr. Hamilton, nödgas äfven jag afsäga mig den plats, som i Ekon.Utsk. blifvit mig anvisad. Hr Wa 11 en s t j e r n a, Axel Gabr., hade inlemnat följande, som upplästes: Som jag nn på obestämd lid afreser från riksdagen, nödgas - Ben 27 Juli. 33 gas jag afsäga mig förtroendet att vara Bänkman uti 14:de bänkm:s-afd. Föredrogs K. M:s på Rikssalen d. 25 dennes lill R. St. öfverlemuade nåd. propos. om Statsverkets tillstånd och behof; gifven Stockholms Slott d. 19 i denna månad. Begärdes på hordet. Upplästes och lades till handlingarne från PrcstcSt. ankomna prot.-uldr. af d. 22 och 24 dennes. Upplästes lill justering och godkändes pleni-prot. för d. 23 dennes. Hr Edelstam, Fabian: Sedan jag numera äger rättighet ali afsäga mig förtroendet alt vara Eleelor, får jag härmed sådan afsägelse vördsamt anmäla. Justerades pleni-prot. d. 24 dennes. Under uppläsningen af detta prot. och då dervid förekom R. o. Ad:s beslut om inbjudning till de öfriga Stånden, att jemte R. o. Ad. i und. anhålla, det K.
Öfriga SBerf cd) SnrSttningav, font tfff befFaffenfet, rörelfe ocf inför»fl äro fftljafttge från be förra, utgöra SSetoiUtung efter föfjattbe grunbcr: ‘Xft&alcintvt&vu?, t S£rc Slaf er: fyörfta Slafjc» «5:co 9t:br 20: — Safin (Snifwor: fyje rbepar tö (Sauifivou ocf önuifiveslottef, utur flut lfa malm af ftuab art font fetft till affalu brpteS, ta.reraS tift g-pra procent af ben befållrta tnfomft, be attfeS gtftua. ^iinröEo^rtti:, l Stluå Slafjer: Serfia Stafrén ©:co 9l:br 8: — Slnbra b:o ff 4; — ilinge; ocf iöajonettösSimöen, t Sftuå Slafjer: Slör fia Stafrén „ sjs: — Slnbra b:o 16: — ©tlfrverweid erlägga Sctutllrtlttg meb Srern procent af förra årets befallning, ftullie» afgift af Söerfctö ©iSponcrtt, tulb årliga utbefnlngert, tttnefåfleS ocf , font ettbafl förrätta raffinering;, äro från iöctutflnlttg fria // // 12: 5: 33 och titt toeberBöranbe UppBötbäntan aftemuaS, på lifa fatt och ineb Itfa iotf Serfia (Stafett 33:co 9f:br 10: — Stnbra b:o „ S: — Srebje b:o „ 3: — £>å något 28erf, inrättning etter röretfe, för Britta per Bär ofioatt ftab
Slottet och åtskildes, enligt före afgången från Riddarhuset fattadt beslut, vid nedgåendet från Slottet kl. 4 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Måndagen den 22 Juli 1844. Plenum kl. 10 f. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att uti den tryckta bänkmts-fördelningen hade, dels i följd af misskrifning vid anteckningarne, dels genom tryckfel, några felaktigheter insmugit sig, såsom att uti litte bänkm:s-afd. Ur Majoren v. Schantz, fullmäktig för adliga ätten Drakenberg, upptogs beta Carl Johan, i st. f. Carl Jacob, att uti 17:de bänkmrsafd. Hr Brukspatronen Celsings förnamn uppgafs vara Claes Gustaf, i st. f. Lars Gustaf, och att uti I8:de bänkmts afd. adliga ätten Ingelotz’s nummer upptogs vara 1621, i st. f. 1721. I anledning deraf och på det icke någon tvetydighet mätte uppstå vid förestående bänkmts-valet, hemställde H. Ex. om R. o. Ad. bifölle, att de valsedlar, sora i anseende till namn 1 II. 3 IS Den 22 Juli. och nummer voro lika med den tryckta förteckningen öfver bänkmans-afd:ne, fingo anses gällande äfven i det fall, att de, med föranledande af denna förteckning, voro i berörde afseende felaktige. Ropades ja. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag förmodar, att det beslut, som R. o. Ad. nu fattat, icke måtte föranleda till den tanka, att de ledamöter, som skrifvit dessa nummer eller nanni riktigt, dermed hafva gjort sina sedlar cassable. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ansåg gifvet, alt de, som skrifvit rikligt, ej kunde hafva att befara det deras valsedlar skulle casseras. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag har märkt ett tryckfel utom dem, hvarpå Hr Gr. o.
Jag begagnar nu denna rätt, då jag, med vördsamt tillkännagifvande, att jag ämnar till ConstitutionsUtskottet ingifva förslag till en annan Organisation af Allmänna Beredningen, mera svarande för dess bestämmelse, att utgöra, ej allenast en garantie för Nationen, såsom motvigt till det allt för stora inflytande, som StatsSecreterarne, nu mera än förr, synes kunna tillfalla, ulan äfven ett stöd för Rege - Den 23 Februari i e. m. io3 ringen i säkerheten att alltid erhålla elen mäst fullständiga uplysning i allt hvad Cameral-omsorgerne och CameralLagfarenheten angår; lika vördsamt föreslår, att, intill dess en sådan förändrad Organisation kan komma till stånd, Beredningens Ledamöter måtte erhålla en sådan förökning i deras löner, som kunde bättre svara emot vigten af det updrag de innehafva; så att icke från det alldeles otillräckliga löningssätt, som nu äger rum, ett fortfarande hinder alltid må ligga i vägen för Nationens hopp, att se dessa platser innehafvas af Män, i kunskaper och själsförmåga, vuxne Institutionens ändamål. I stället för att den Beredningens Ledamot, sorn är kallad från Landsorten, nu har, utom sin i öfrigt ägande tjenstélön, blott iooo R:dr B:co, och den Ledamot, som tillika innehar Embete, med Lön, i hufvudstaden, nu har blott 400 R:dr B:co, föreslår jag att, utan åtskillnad, hvarje Ledamot må erhålla en förökning af 1000 R:dr B:co, att utgå ifrån samma tid, hvarefter den Löneförökning kommer att taga sin början, som redan är, vid denna Riksdag, föreslagen för vissa Justi tiaeEmbetsmän. Jag anhåller om remiss af denna Motion till SlatsUtskottet, för att derifrån sedermera komma till väre Respective MedStänders kännedom och pröfning. Ladcs på bordel. Den ij Februari i e. m. i3 §. Viii Konungen böl ja krig eller sluta fred,- kalle då till ett utomordentligt StatsRåd , samtliga Stats Rådets Ledamöter > framställe för dem som Han för Riket nyttigast finnér.
Då under-officerare, med lön på stat, blefvo använde vid större byggnadsföretag, åtnjöto de väl ett dagligt traktamente af 24 sk., hvarmed de kunde någorlunda berga sig, men på de fästningsorter, der de voro inskränkte till blotta lönen, var denna för deras utkomst otillräcklig, isynnerhet om de egde hustru och barn. Derföre hade det ock hittills icke lyckats att kunna anställa någon under-officer i Götheborg, der en sådan person dock vid privata arbeten kunde påräkna 2 R:dr R:ko om dagen. Af dessa anledningar ansågs konduktörernes och under-konduktörernes antal och löneförmåner böra bestämmas, på sätt här ofvan i den föreslagna nya staten omförmäies. De civile tjenstemännen på Ingeniör-korpsens stat bestodo af 1 sekreterare, med lön på stat, 540 R:dr, och lönefyllnad af särskilde medel under Krigs-kollegii förvaltning, 310 R:dr, tillhopa 850 R:dr, af 1 kanslist med lön på stat, 210 R:dr, och lönefyllnad af nyssnämnde medel, 210 R:dr, tillsammans 420 R:dr, af en redogörare i Stockholm, som tillika gjorde regementsskrifvare-tjenst, men, icke var å stat uppförd, utan åtnjöt aflöning af särskilda under Krigs-kolDgium ställde medel med 350 R:dr, samt af 10 material-bokhållare, hvilka i fästningsoch garnisons-orterne voro uppbördsmän och redogörare för kassor och förråd, tillhörande så väl kommendantskapet, som fortifikationen. Af dessa, fördeite i 3:ne klasser, med 430, 320 och 270 R:dr, hade 9 löner på stat. Den 10:e lönen, öfverflyttad på flottans stat, var icke återställd och utgick nu, enligt Rikets Ständers beslut, tills vidare af extra byggnadsanslaget. Deremot blefve af de 9 en lön i 5:e klassen öfverflödig, så snart dess nuvarande innehafvare i Warberg med döden afginge.
Den summa, som är behöflig, enligt nu föreslagna lönestat, till förbättring af nuvarande ordinarie lärares löner, hvilken summa ock utgör det belopp, sorn är af nöden, om, utan anslag till läroverks utvidgande eller nya lektoraters inrättande, endast skulle bestämmas en löneförbättring för de lärareplatser, som redan äro på Elementar-läroverkens lönestat upptagne, med inberäknande af läroverken i Skenninge och Sölvesborg, hvilka icke erhöllo förhöjd aflöning genom öfvergångs-staten af den 6 Juli 1849, och af hvilka det i Skenninge, i anseende till det ringa lärjunge-antalet och närbelägenheten af Wadstena skola, ej bör erhålla anslag för flera än en lärare, men med uteslutande af skolan i Marstrand, hvars lärares aflöning icke torde böra utsträckas öfver det belopp, hvartill den kan utgå af den kyrkan och skolan derstädes anslagna tionde, — utgör 146,159 R:dr 31 öre Riksmynt; hvarvid dock ingen löneförbättring är afsedd för lärare i musik, teckning och gymnastik. Eders Kongl. Maj:t har bestämt, att vid högre läroverk bibliotheker böra finnas, hvilka kunde påräknas till nytta ej allenast för läroverkens lärare, utan ock för andra, som önska att dem begagna. Några läroverk hafva redan betydliga boksamlingar; men för sådanas anläggande vid de öfriga, likasom för läroverkens materiel, vågar jag denna gång ej föreslå att anslag må äskas af Rikets Ständer, då löneförbättringarne medtaga så betydliga summor. För bibliothekarier äro redan arfvoden upptagna å Elementar-läroverkens stat för några få läroverk. Till ordnande af denna angelägenhet och utdelande af arfvoden i den mån läroverken hafva bibliotheker af det omfång och den beskaffenhet, att deras vård fordrar särskild ersättning, föreslås att Eders Kongl. Maj:t må täckas af Rikets Ständer begära ett anslag af Riksmynt R:dr 4,000.
I stugan på Tannila surrade spinnrockarne flitigt. Närmast dörren suto husets pigor och trampade ifrigt rockarne, under det de utdrogo långa trådar ur sina lineller blårtottar. Vid ett af de små fenstren väfde en af pigorna vadmal. I rummets öfra ända surrades spinnrocken lika ifrigt omkring af husets unga dotter, jungfru Sigrid, och det fina mjuka linet drogs af hennes runda, hvita fingrar, till ett garn, så jemnt och glänsande, som silke. Men hennes mor, fru Metta, hade sällan ro att sitta långa stunder vid spinnrocken. Än vandrade hon ut till visthuset, för att se åt om rottorna skonat de på väggen i rader hängande skinkorna och hararna, än stannade hon vid en spinnrock, för att skynda på en spinnerska, än hjelpte hon den väfvande att fastknyta en ända på väfven. "Åh ja, väfven håller bra nog, märker jag. Jo Elsa har spunnit ränningen och när hon så vill, kan hon få dugligt garn på rullan. Det vet jag, som sjelf lärde henne spinna, när hon ej var högre, än som så. Mor hennes hade dött åt året, och hennes far var dräng på godset, men icke kunde han lära henne spinna. Jo, gudskelof, sitt hushåll har man förstått att sköta här i verlden, och af godt och rent adelsblod har man kommit, och icke behöfver man tåla att en sådan, som fru Brita, herr Regert Oxes, tränger en ur kyrkbänken. Oxe heter hon och borde heta ko, så för hon sig, fast hon klär sig med pjukmyssa". Sigrid surrade allt flitigare om sin rock, och såg på sin tott så noga, som om det gällt att spinna sin lyckotråd, men svarade ingenting. "Ja, jag har klagat", fortfor fru Metta. "När herr Matts, pastorn, reste för att betyga sin vördnad för hans högvördighet Biskopen, mester Erik, som håller visitationer i moderkyrkan, bad jag honom med samma anmäla, hurusom fru Brita ville tränga mig ur kyrkbänken, och begära straff öfver henne, för sådant vanartigt uppförande.
Den stora kaffespekulationen var misslyckad, därom kunde ej råda minsta tvifvel, och i stället för vinst hotades han med en mycket allvarsam förlust. Han hade sålt el t ansenligt parti kaffe att levereras inom ett par dagar, och detta medfördes af den väntade tyska båten. För att fullgöra leveransen hade han nu, då båten skulle läggas i nere dagars karantän, ingen annan utväg än att uppköpa samma kvantitet på platsen, och han kände alltför väl sina konkurrenter i spekulationen för att ej veta, att de skulle begagna sig af hans förlägenhet, så snart den blefve dem bekant, och stegra sitt pris på ett sätt, som skulle tillfoga honom en betydlig förlust. Kort sagdt, han hade väntat att förijäna sina 20,000 kronor på affären, en summa som han förutsåg väl skulle komma att behöfvas för en del af utgifterna till det påtänkta giftermålet, och nu skulle han kanske i stället förlora nära nog samma belopp. Och tjugutusen kronor äro pengar i våra dagar äfven för en af våra börsmatadorer. Huru den där affären afvecklades och det just genom herr Aronsons kloka råd och energiska bemedling, det är något som en god del af Stockholms börs i dessa dagar talat om, men som skulle vara olämpligt att här närmare redogöra för. Allt nog, redan samma afton efter ett ifrigt telegraferande och telefonerande åt olika håll, kunde konsuln se, att affären skulle klara sig ganska bra, och det var för den skull med helt belåten min han vid tiotiden på kvällen äter inträdde i sin våning. Men vid denna husliga härd stod det ganska illa till. Konsulinnan hade vid sitt vederfående efter slutad svimningsattack åter upptagit samtalet med sin dotter för att, som hon sade, söka bringa denna till förnut. Men hvarken hägringen af friherreskapets gloria eller vädjandet till de barnsliga känslorna eller andra af de använda förnuftsgrunderna hjälpte. Och nu låg den arma modren, såsom hon själf benämnde sig, förgråten på kabinettssoflän och önskade sig döden. Marianne hade gått in i sitt rum.
Majit uti Nädigt Circulaire till Consistorierne i Riket af den 7:de December 1807, ät Högloft. KanS« lerS-Gillet, Scholä-Ephorernc och Consistorierne i Riket uppdragit, att sedan man i s ärS tid erfarit be tverkningar, hwilka Kongl. Maj-.tS förnyade ScholäOrdning af berörde dag kunde medföra, samt undersökt de brister wid Underwisnings-Werken, hwilka ännu dä kunde tarfwa förbättring, till Kongl. Majit inkomma med undcrdäniga berättelser härom» jämte Förslag til de förbättringar, hwilka kunna anses nödige, dels ock i betraktande deraf, att mängden af päfkyndande Riksdags - ärender icke torde tilläta Riksens Högloft.
Ofvannämnda anslag af 333 r:dr 16 sk. spec. fortfor till år 1809, då artis obstetrieiae professorn erhöll, under titel af hushyra, ett personelt anslag af 44 i;dr 21 sk. 4 r:st, så att han, med den egentliga lönen, erhöll in alles 377 r:dr 37 sk. 4 r;sh Hela detta anslag var då öfverflyttad! på fattigvårdens stat. Allmänna barnbördshuset inrättades 1776. I i4 §:n af K. reglem. för detsamma heter det: ”Så snart husets vil 1— ”kor förkofras, så bör professorn oell betjeningen erhålla ”lön—Detta löfte har i afseende på betjeningen blifvit uppfyldt; men för professorn, som icke blott är föreståndare för liela inrättningen, utan tillika ett slags fattigläkare för hela Stockholm, i afseende på den förlossningshjelp, som kan erfordras, hann det år 1780 icke längre än till fria boningsrum, hvarvid det alltsedan förblifvit. Den år 1809 personelt anslagna s. k. hushyran tyckes så - •44 Den 5 Maj f. m< lunda hafva varit ett slags erkännande af professorns an-» språk på särskild lön för sin befattning med barnbördshuset. År 1812 blef anslaget återflyttadt på medicinalstaten, och genom den då vidtagna allmänna lönetillökningen af 33-| proc. förhöjd t, hushyran inberäknad, till 488 r:dr 4'* sk. 8 rist. Vid inrättandet af Carolinska medico-chirurgiska institutet, blef den urgamla artis obstetricias professionen dermed förenad, och år 1816 uppförd på dess stat med lön, likasom för de öfriga ordin, professorerne, nemi. 666 ltdr 32 sk. b:co med deruti inberäknade 74 ttr spamnål.
Presle-Ståndet den 22 Borgare-St andel den 23 Bonde-Ståndet deri 24 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, ,angående regleringen af utgifterna under Riksstatens Sjette Hufvudtitel. De förändringar, som i afseende å Riksstatens Sjette Hufvudtitel, innefattande anslagen för Civildepartementet, ifrågakomruit dels i följd af E. K. Majits nådiga förslag, dels med anledning af framställningar inom Riksstånden, få Rikets Ständer nu i underdånighet anmäla i den ordning anslagen i Riksstaten finnas uppförda, dervid dock Rikets Ständer, med föranledande af den Kongl. Propositionens uppställning, i sammanhang med pröfningen af åtskilliga ordinarie anslag, förehaft frågan om de af E. K. Majit lör samma ändamål anmälda behof af tillfälliga eller extra anslag äfvensom åtskilliga hos Rikets Ständer i dessa ämnen särskildt gjorda framställningar. Civil-departem<entet. Departementets Expedition. l:o. 1 anslaget för denna Expedition har ej förekommit annan förändring än att Kanslisternas aflöning beslämts för hvar och en till 1,800 Ridr, samt att, på sätt E. K. Majit föreslagit, två Kopister blifvit uppförde till aflöning med 1,000 R;dr för hvardera, och ett belopp af 1,000 Ridr, motsvarande lönen för den tredje Kopisttjensten, som bör indragas, ställdt till Departements-chefens disposition, ”för befrämjande af ärendenas gång inom Expeditionen” ; hvaremot de nu å staten uppförda 3,000 R:dr 48 Exp a ditionsVts ko l te Is Förslag till under d. Skrifvelse IS:o i 67. ”till befrämjande af göromålens gång inom Kanslistoch kopistgraderna” derifrån uteslutits. Derjemte och då, enligt hvad E. K. Majit meddelat, den till uppassning hos Statsrådet anställde, på Civil-Departements-Expeditionens stat uppförde
Det är rysligt i alla fall att se två människor, som älskat, så här utrota hvarandra. Det är som att se på slakt! PASTORN. Se, det är kärleken, häradshöfding! HÄRADSHÖFDINGEN. Hvad är då hatet? PASTORN. Det är fodret på klädningen! (Häradshöfdingen går och talar vid nämndemännen.) FRIHERRINNAN (fram till pastorn). Hjälp oss, pastorn! Hjälp oss! 38 PASTORN. Jag kan inte och jag får inte som prästman! För öfrigt, varnade jag er inte att leka med så allvarliga saker? Det var så enkelt för er att skiljas! Skils nu! Lagen hindrar er inte; så skyll inte på den. Tolfte scenen. DE FÖRRA. HÄRADSHÖFDINGEN. Rättens förhandlingar upptagas ånyo! Enligt anmälan af allmänna åklagaren, länsman Viberg, har ett vittne framträdt emot friherrinnan, och hvilket bekräftar hennes äktenskapsbrott. Hemmansägaren Alexandersson! ALEXANDERSSON. Jag är här? HÄRADSHÖFDINGEN. Hur kan Alexandersson bevisa sitt påstående? ALEXANDERSSON. Jag har sett brottet begås. FRIHERRINNAN. Det ljuger han! Han skall bevisa det. ALEXANDERSSON. Bevisa? Jag ska ju vittna nu! FRIHERRINNAN. Ert påstående är inte något bevis, äfven om man kallas vittne för tillfället. 39 ALEXANDERSSON. Vittnet skall kanske ha två vittnen, och de två vittnena nya vittnen? FRIHERRINNAN. Ja, det kan behöfvas när man inte vet om de ljuger allihop! BARONEN. Alexanderssons vittnesmål är öfverflödigt. Jag skall be att få öfverlämna till domaren hela den korrespondens som ger full bevisning på friherrinnans äktenskapsbrott. Här äro originalen; kopian finnes hos svaranden. (Friherrinnan skriker till, men hämtar sig.) HÄRADSHÖFDINGEN. Friherrinnan ville dock gå eden nyss? FRIHERRINNAN.