Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som kroppen och behöfwer hwila i gästabud, och gästerna så wäl som werdfolcket lemnas nödtorftig hwilostund, effter natten är af Gud skapad til ro och mak, och Guds ord ropar we öfwer them, som bittida uppe äre, til at beflita sig om dryck el. sittia in til nattena, och the af win (och starcka drycker) måge heta warde skola, Ef. 5: 11, så komma och nattsittiande gäster at utgifwa til kyrkan 6 m:k kop.m:t, hälst sådana oroa andra, skada sig sielfwa, och se sedan mulne och sölige ut, eller ligga til middagen eller ock til afftonen, andre dagen, och the tå åter natten föra må. Läter allting ärliga och skickeliga tilgå, förmanar Herrans apostel. Påminte en och annan af sochnemännerne at kyrkiogårdens plan måtte delas, at hwar måtte weta [s.165] sin andel, til the aflednas begrafning. Ther wid nu ej annat i utlåtelse kunde ske, än at östra delen af kyrkiogården borde med sochnens gemensamma kostnad rensas, innan sådan delning kunde werckstellas. 7. Androgo twenne sochnemän ifrå Näskot på sina och sina medbröders wägnar, sin begäran, thet måtte i prediko-ordningen the stora bönedagar, tå merendels här gudstienst sker, warda räknade, at the finge ther emot then tredje prediko-dagen, som följer. Och emedan wid biskops visitationen af åhr 1704 d. 9 marti 2 § är resolveradt, at i hufwudkyrkan hålles på högtidsdagar och bönedagar then solenne gudstiensten med 2 pred:r och lärarena härstädes, hwar om i visitatione classica an. 1709 then 7 sept § 9 omrördt är, sedermer genom[?] duplication lemnat Näskots församling en af the 3 åhrliga högtidsdagar, samt en bönedag; Thy utsteltes detta til begge sochnarnes ytterligare wänlige öfwerenskommelse här utinnan.
Behandlingen af dessa frågor är en serskild sak och utgör, om man så vill, extra göromål, som åligger Bevillningsutskottet, på samma sätt som öfrige Utskotten icke sakna dylika åligganden inom deras områden. Hvad åberopandet af 59 och 60 §§ Regeringsformen angår, ligger för en hvar öppet, att alla här uppräknade extra bevillningar icke knnna inblandas i eller hänföras till den allmänna bevillningen, hvilken har sin rätt enskildt bevarad uti 70 och 71 §§ Regeringsformen. Huru Bevillningsutskottets pluralitet, efter ett sådant argumenterande, kunnat komma ens till den slutsats, att det »vill synas uppenbart», »att med bevillningens fördelning Bevillnings Utskottets Memorial, N:o 25. 63 förstås bestämmandet af alla de i 60 § uppräknade af gifter, etc », synes mig alldeles oförklarligt. Något annat skäl, än hittills antagen praxis, tror jag man fruktlöst här kan göra gällande. Det är alltid illa, då lagar författas så otydliga, att de kunna på mer än ett sätt tydas. Här tyckes likväl detta mindre ega rum, om man vill strängt fästa sig vid verkliga innehållet af hvarje åberopad §. Att 71 § Regeringsformen tillåter, att ett Stånds beslut emot tre, då det rörer allmänna bevillningen, kan göra sig gällande, finnér jag icke obilligt, då här är fråga om en direkt beskattning, som ingen hvarken får eller kan undandraga sig; må derföre äfven minoriteten här ega en appell. Men deraf följer alldeles icke, att de extra bevillningarne böra behandlas på samma sätt. Det beror här på hvarje person enskildt att pålägga sig denna börda eller undvika den; vill jag ej betala tullafgifter, står det mig alltid öppet att icke införskrifva eller förbruka utländska varor; vill jag ej betala bränvinsskatt, kan jag afstå ifrån att tillverka bränvin, o. s. v.
Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: om visse iagttagelser vid utfärdandet af pass; rörande förslag till ny PrestvalsFörordning. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets: angående yrkadt förbud emot innehafvande af mera än en tjenst; om inrättande af en 33o Den 18 Mars f. m. Landtbruksskola; rörande afskaffande af plikt för uteblifvande från Gudstjensten; angående Helsinge Buldans stämplande. ExpeditionsUtskottets: med hemställan, att RiksStåndens ProtocollsUtdrag hädanefter måtte i nummerföljd Utskottet meddelas. 4:o Af slag å följande Utskotts Utlåtanden, nemligen: LagUtskottets : om stadgande, att förskrifningar skola, för att vara gällande, ställas på viss man m. m. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets: om upphäfvande af nuvarande Smidesförbudet och om utvidgad Smidesrättighet. 5:o Läggande till handlingarne af nedannämnde Utskotts yttranden: StatsUtskottets: angående reglering af ulgifterne under RiksStatens Sjette HufvudTitel; i frågan om belåning af Kobolt. Den 18 Mars f. m.
Den oordning och osnygghet, som matsäckarne skola åstadkomma i Skolan, der icke ett serskildt matrum i skolhuset är anbragdt, böra äfven undvikas. Om skoltimmarne icke utsättas så, att matsäckar kunna undvikas, så är till befarandes, det svårigheten att dermed förse de fattigare barnen eller att förskaffa dem matredning på stället, skall vålla, att skolundervisningen förfelas just för dem, som bäst behöfva henne eller de torftige. 3. §. 1:0. Jag har trott, att de, som skulle blifva Folklärare borde såsom här i Stockholm och andre Stifts-städer, undervisas i sjelfva Folk skolan af hennes Föreståndare, under SLifts-styrelsens uppsigt, och att, då denne Föreståndare, som borde få ett lämpligt arfvode, hade en Underlärare till sitt biträde jemte sjelfve Skollärare-eleverne, Utskottens förslag att tillsätta en serskild tjensteman med 5oo R:drs lön i hvarje Stifts-stad, för att, alldeles skiljd från folkskolan, i serskildt Seminarium undervisa Folklärare, vore onyttigt och onödigt, emedan det just är i Folkskolan, som denna undervisning bör meddelas. 4. §. 3:o. Då lön är bestämd i säd, har jag trott, att de församlingar, der ortens sed är att äfven med andra varor aflöna Lärare och Kyrko betjening, dervid borde få bibehållas, blott, att ett, mot den utsatte spanmålen svarande värde erlades. 4 Statssamt Allm. Besv.-ocli Ekon.-Utsk. Betänkande, JY:o 5. 4. §. 7:0. Jag har trott, att för en rättare fördelning af Statsanslaget lill Skolorne och bedömmandet af hvilka bland dem, sorn vore mest behöfvande eller förljente af understöd, allas anspråk först måste varagifne, för att komma under samlidig pröfning, och således en viss lid föreslås, hvarinom de borde underdånigst hos Kongl. Majit framställas, emedan någon rättvisa, som sagdt är, eljest blir omöjlig. 6. §.
Dä orsakerne till Äktenskapsskillnader hitintills warit gansta fä, torde det äfwen för allmänna Opinionen icke lämnaS ä sido, att den samma icke blifwit beredd för den tanken, att ärans förlust bör werka Äktenstapsupplösning. De anledningar som i i:sta, o:dra och 4:de puncterna äro nämnde, hofwa flere gänger genom Konungen blif.vit ansedde gällande, men af wäre Lagsamlingar wet jag icke mer, än ett enda exempel för det i fräga warande. Deremot har Konungen icke sällan afsiagit ansökningar af Makars om Äktenskapsskillnader för brott, hwarmed ärans förlust warit en följd. 4;o,De Rikens Lagar som utwidgat orsakerna till Äktenskapsskillnader hafwa icke allmänt antagit omförmälde grund. Preusista Lagen, hwilken mä hända Den r8 November. ?3r handa i sednare tider riktat tanken med flere förflager om ÄktenstapS förbindelsers ätergäng, näm» ner bland mänga andra anledningar icke den vM ärans förlust. Wid Z:le Punkten som rörer Äkta förbindelsers äs tergäng i händelse nägon af Makarne faller i werkelig galenskap, torde ock nägra twifwelsmäl sig förete. r:o Manne icke denna grundsats antagen skulle L sä matto kunna bereda flera olyckeliga Äktenskap, att en del Personer, antingen nog ostadiga eller elaka för att önsta sina Äktenstaps.förbindelser häsna, skulle under förmodan att fä Äktenskapet upplöst kunna söka flere anledningar för att beskylla sin Maka för galenskap? Det är wäl sant att ändawälet förfelades, när fräga blir om behörig Läkares intyg, men blott detta försök, blott anmälan af sädan misitanka skulle till den grad sära en i detta afseende oskyldig Makas ömtålighet, atr mä hända hela desi timeliga walford more dermed förspild att aldrig nägon rolig sammanlefnad stod att wänta. 2:0 Jnga förändringar i war allmänna Lag wäck» sä mycken uppmärksamhet, som de hwilka anga Äktenskapets helgd.
Uti det af Ekonomiutskottet i ett sammanhang afgifne, och af Ridderskapet och Adeln i Plenum den 22 dennes f. m. till Utskottet återremitterade, Utlåtande N:o i32 öfver de 9 serskildta Motioner, hvilka under innevarande Riksdag blifvit väckte rörande förändringar och rättelser uti Presterskapets allöningssätt, af hvilka Motioner Anders Danielssons inom BondeStåndet och min hos Ridderskapet och Adeln närmast öfverensstämma deri, att de utgå från den synpunkt, att nämnde allöningssätt är olämpligt och bör undergå en fullkomlig förändring, har Utskottet, medgifvande, det en sådan reglering, som jag föreslagit, i många fall kunde vara billig och nyttig, likväl afstyrkt bifall dertill, emedan Folkets tillgifvenhet för den ecclesiastik^ indelning, Den 26 Juni! f. m. 5 hvarvid det blifvit vandt, denna indelnings mångfaldiga sammanhang med landets civila indelning och kostnaden af en mängd kyrkors ombyggnad eller förflyttning 0. s. v.; för förslagets utförande synes fordra århundraden, eller, om det skulle ske hastigt, en brytning, som icke är af något påträngande behof påkallad. Det bar så länge varit insedt och erkändt, att omförmälte aflöningssätt är mindre lämpligt, att det tyckes icke vara för tidigt, att med alfvar tänka på en reform deri.
St:rs åtgärd att tid efter annan utbetala betydliga summor till de personer, som under förflutne krigsår lidit förluster genom-Skeppsuppbringningar och Gonfiscalioner, anfört, att, oagtadt genom minskning år iSio uti allmänna Bevillningen äfven de förluster, som Innevånarne i allmänhet uti Vesteroch Norrbottens Provincer lingö vidkännas genom en fiendtlig Rysk Invasion och Gärders utskrifningar, till någon del lindrades, samt i sådant afseende jemkning emellan de mer och mindre lidande sökt beredas, erhöll likväl framlidne Frih. Sam. Gust. Hermelin eller hans rätts innehafvare icke någon ersättning för den serskildta förlust, i och för honom fråntagne Materialier till den af Fienden uppförde Brobyggnad öfver Luleå Elf, ehuru LandshöfdingeEmbetet derom hemställt, och K. M:t Nådigst lofvat att framdeles hafva sådant i åtanka, hvilken ersättning, uppgående, efter godkände Räkningar till 1,124 R:dr B:co, sedermera icke heller kunnat utbekommas af skäl, att Frih. Hermelin fått njuta 8 å 9 månaders räntefritt betalningsanstånd med dess Kronoutskylder för år 1809, till ett belopp af 1,692 R:dr B:co, och Betänk and en, N:o 190. m att lian, likasom nämnde provincers öfrige innevånare, åtnjutit den allmänna lindringen i Bevillningens utgörande; men enär merbemälte Friherre, under en otacksam motgångs period för jernhandteringen, uppoffrat sina tillgångar på anläggningar i Norrbotten, hvilka dock nu komme i andras ägo, bära för dem och Staten frugt, och största delen af sistnämnde Krono-ntskyider voro tillkomne såsom följd endast af Frih. Hermelins uppoffringar, syntes det Motionären, att ett sådant räntefritt betalningsrådrum icke bordt begagnas såsom skäl, då Fastigheterne icke kunde så hastigt genom en tvungen försäljning realiseras och annan tillgång icke kunde anskaffas.
N:o 4o3, med förslag till ny Inslruction för Rikets Ständers Revisorer öfver Riksgälds-Verket; N:o 495, med förslug till reglementariska föreskrifter, motsvarande n afdelningen af 1835 års Reglemente för Riksgälds-Conloiet; N;o 497> n)ed ytterligare förslag till ieglementaiiska föreskrifter för Riksgälds-Contorels framtida förvaltning. S. D. Återremitteiailes Stats-ITlskottets den 28 sistlidne April och den 5 dennes på bordet Jagde Memorial., A:o 4p4> med förslag lill reglementariska förtski ifter, motsvarande 11 Afdelningen af det, vid sisla Riksdag, lör Riksgälds-Contoret utfärdade Reglemente. S. D. Då ånyo föredrogs Constitutions-Ulskotlets den 3o sistlidne April och den 5 dennts pä bordet lagde Memoiial, N:o io5, i anledning af samtlige Riks-Ståndens yttranden olver Consilutions-Utskottels’ Memorial, 3\:ris 68 och 85, fann Ridderskapet och Adeln för godt att godkänna sjelfva voterings-propositionen, men med uteslutande af praemissetna dertill, hvilka Ridderskapet och Adeln fann endast höra läggas lill handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 3o sistlidne Aptil och den 5 dennes på hordet lagde Utlåtanden, ]N:o yr, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande, N;o 34, angående väckta motioner om föi ändring af Landlmäteri-Taxan, blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln alsia g et.
Då vanilj användes, sönderklippes Vi b ö n a i små bitar, som iläggas först, då syltet lyftes af elden, men bitar af kanel samt sönderskurna pomeransskal kunna iläggas under kokningen o c h darai u p p k o m m a: kanel-lingon, pomeranso c h vanilj-lingon. Lingonsirup: 2 kannor ( m o g n a lingon rensas, sköljas, läggas i syltkitteln med 1 kanna (— 2 ' / 1.) vatten, sönderkokas, upphälles i silduk, få afrinna. Saften väges, till hvarje skålpund ( Sur lingonsaft: Lingonen kokas som till ofvanstående lingonsirup, silas, saften får stå till följande dag, buteljeras, korkas o c h hartsas. Konserverade lingon: Vackra s. k. råglingon, stora och väl mogna, rensas genast efter afplockningen, läggas på buteljer o c h öfverslås med friskt vatten, buteljeras, korkas o c h hartsas; förvaras, i källare. Önskar man förvara lingonen torra på flaskor, så behandlas de på samma sått och m e d iakttagande af samma försiktighetsmått som blåbär på flaskor. Lingonvin: 13,09 liter vatten och 3 kilo 550 gr. socker kokas till en lag, får kallna. 7 liter lingon lägges på ett halfankare. 27 liter lingon kokas i VI., liter vatten, silas, får kallna. D e kokade lingonen slås, " sedan de blifvit fullkomligt kalla, på de torra i halfankaret, sedan sockerlagen, skalet af en citron o c h sist en bit kanel därpå. Ankaret sättes nu i ett svalt rum, en ren handduk lägges däröfver och omröres det noga två gånger dagligen under en 14 dagar; sedan tilltäppes kärlet noga samt hartsas. En månad står det så orördt, hvarefter man silar o c h tappar det på buteljer. Blir ovanligt godt, samtidigt s o m det är billigt o c h synnerligen läskande.
Men älven Frankrikes nuv:de lika kloke sorn mäktige beherrskare har alltid i rätta ögonblicket funnit sig föranlåten att göra medgifvauden åt denna op nion, hvarpå hans välde ytterst hvilar. Preussens nuv:de fasta och klarsynta regering har visat sig benägen att lyssna till sitt intelligenta folks fordringar; och i sjelfva Ryssland har man på högsta ort icke varit döf för de röster, som ur samhällets djup ropa på förlossning, likasom man ock börjat i viss män lossa på de band, som der så länge tryckt yttranderätten. Det är således egentligen blott en enda af stormakterna, som ännu synes vilja strängt vidhålla reaktionens princip, och följderna af detta system ha redan visat sig på ett sätt och i en omfattning, sora väckt allvarsamma bekymmer hos alla dem, hvilka anse denna makt såsom konservatismens främsta stödjepelare inom Europa och såsom en nödig motvigt till vissa agressiva tendenser. 12(5 Den 23 December. Det är under sådana förhållanden, Mine Hrr, under en sådan för den Europeiska folkopinionen utvidgad verkningskrets, sorn Sverige ånyo kallats att intaga säte och stämma i makternas råd. Det upträder nu der för att besluta om huruvida ett ädelt folk, ett folk, som visat sig så värdigt att ega friheten, antingen skall få fritt råda öfver sina egna angelägenheter, utan afs:de på dessa suveräner, af hvilka 3:ne redan afvikit och den 4:de städse visat sig lika döf för sina undersåters rättmätiga anspråk som för sina höga vänners och bundsförvandters välmenta och välbetänkta råd — som för sin vacklande tron ej kan påräkna annat stöd än utländska bajonetter, och till qväfvande af den politiska oppositionen i Romagna ej förmått utfinna något mildare medel än utländska krigsrätter — eller i enlighet med 1815 års traktater, dessa redan vid så många tillfällen brutna traktater, återbringas under träldomens ok.
Majrts nådiga beslut dets 31 December 1829, inkallad till tjenstgöring i Statskontoret såsom föredragande för magazinsärendena derstädes, hvarmed han ännu fortfore, emot åtnjutande af, från allmänna indragningsstaten utgående, aflöning till lika belopp, som Statskommissarierne i lön uppbära; hvarjemte Welin, enligt nådiga förordnanden den 14 Oktober 1830 och den 19 Januari 1842, under sarnmanlagdt fyra års tid, utan serskild ersättning, med Statskommissarierne deltagit uti handläggningen af alla öfriga hos Statskontoret förekommande göromål, äfvensom han, efter eget erbjudande, under den 15 Februari sistlidne år på enahanda sätt fått sig uppdraget att, när behofvet det påkallar, biträda med behandling af de Statskommissarierne tillhörande egentliga Statsverks-ärendena; att Miillcrn, som år 1807 inträdt på den civila tjenstemannabanan, alltifrån den 29 Mars 1811 varit ordinarie tjensteman i Statskontoret, hvarest han tjenstgjort dels såsom Kammarskrifvare och Kammarförvandt, dels såsom t. f. Kamrerare törst uti ett serskildt Riksbokslutskontor och sedermera från den 30 Juni 1826 uti allmänna Magazinskontoret, i hvilken sistnämnde egenskap lia o åtnjutit och ännu åtnjuter lika lönevilkor med ordinarie Kamrerare i Statskontoret; samt att Hille, som blifvit år 1813 antagen till e. o. Kammarskrifvare och den 29 April 1819 befordrad till Bokhållare i allmänna Magazins-direktionen, från den 1 Juli 1826, då allmänna Magazins-ärendenas förvaltning ställdes under Statskontoret, oafbrutet tjenstgjort såsom Bokhållare i allmänna Magazinskontoret, emot åtnjutande af lön lill enahanda belopp, som för hans vederlikar i Statskontoret funnes bestämdt. I betraktande af hvad sålunda förekommit och med föranledande af hvad Statskontoret uti afgifna serskilda utlåtanden anfört, har Kongl. Majit ansett
”De valde mig til informator”, berättar han, ”ett geni, vid namn Clas Ludvig Ennes, hvilken sedermera genom min rekommendation hos salig Kungen befordrades till Pastorat i Skåne och Östra Herrestad: af honom lärde jag att handtera Apollos lyra; under hans inseende har jag författat flera Bref och Poesier.” Jemte Verskonsten, öfvade han i dessa läroår äfven att skrifva Tyska, Fransyska, Engelska och Italienska. Från Tyskan öfversatte han åtskilliga skrifter: mest af religiöst innehåll. Dessemellan spelade han cittra. Såsom yngling gaf han på detta instrument, hvilket – säger han – ”jag den tiden ojemförligen trakterade,” handledning åt dottren af den förfärlige Aktorn och Borgmästarn Bedinus Renhorn13. Enligt en tradition, bibehållen hos hans efterlefvande anhöriga, hade han i späda år sjelf varit sin undervisare på en cittra, som hans farfader hade hemfört från Italien, och på hvilken han snart hördes taga ut melodier, dem han beledsagade med egna verser; det var densamma, som alltsedan förblef hans trogna och närmaste sällskap. Af skalden sjelf träffar man förtäljdt, huru Borgmästarn, till tacksamhetsprof, invigde honom i en öfverraskande erfarenhet af punschens förborgade krafter. Till slikt kunskapsförvärf hade i föräldrahuset vankats föga tillfälle. Den djupt christliga anda, som herrskade der, älskade en helt annan umgängsglädje. Fromma sammankomster, eller såkallade ”conventikler”, i hvilka äfven förnäma personer infunno sig till enskild afton-andakt och andliga visors afsjungande, stämde der det unga sinnet till intryck, som väl blefvo varaktigare i musikaliskt afseende än i religiöst, men dock ledde valet af föremålen för hans tolkningar, och öfverhufvud återspeglas i hans tidigaste skaldeförsök. Bland de förra möter oss till och med ett ”Utdrag af Scrivers Själaskatt”. Lifligare nöje gjorde honom ”Evangeliska Dödstankar, af Schweidnitz”: ty der fann han sonetter, att i vers öfverföra.
Doctor dorsten med flere förklarat, att ingen kunde blifwa Icke» clicmos-Doctor uran att förut wara LtstrurZile-Magister, men som Herr Borgmästaren sedermera erhållit uplysning derom, att LKirurAiso - Magister Examen icke erfordras af alla dem, som wilja blifwa ^lesticmtL Doctorer, Utan desse begge grader endast böra wara förenade hos Regements-Läkare, sä wills han förändra sitt förra yttrande i Malek salunda, att för blotta ^leäicwW-Doetors graden symes 4 ärs meriter böra räknas, för LlstrurAiL-Magisters graden ensamt a:ne, men för begge tillsammans likwäl icke mera än 5 är. Och som Utskottet detta oagkadt ansäg nägon ändring uti dest redan fattade och lin justerade beslut icke kunna häraf upkomma, swhöll Herr Borgmästaren att detta hans enskilda yttrande mätte till Refpeclive Riks-Ständen åtfölja Beran» kandet. Herr öfwerste-Kammar-Junkaren m. m. Friherre hamilton och Herr Borgmästaren Lclrenströln instämde tilt alla delar uti samma anförande, ob Luxra. Lx Vrotocollo k. js. dletxe!. Un - 6i6 Den r4 Zebruam. Undertecknade, som genomläst Profesioren Doctok Larl Irakvonkelts Förstag och anmärkningar angående Läkare-wärden pä Landet, samt wid ArmLen och Florwrne, och pä hans begäran under författandet deraf med nöje meddelt de Underrättelser och anmärkningar han af ost askar, hafwa funnit detta ämne föreflagit och framstält pä ett satt, som enligt tvär öfvertygelse säkrast och med minsta kostnad för Staten stall upfylla desi stora och högst angelägna behof af förbättrad Lakare-wärd sä wäl pä Landet som ArmLen och Floktorne. Stockholm den September 1809. I). von Lckultöenlieirn. Ist-nör. tstabn. 8. Isteclin. ^sob. bagström, js. Ist..
Vid sådant förhållande och då ifrågavarande byte aldrig blifvit, faststäldt på annat sätt, än att detsamma skulle fortfara så länge irnit Inings-hafvarne sig dermed åtnöjile, men desse under en tid af mer än 100 år funnit sig med bytet väl belåtna, har nuvarande indelningshafvare!), Kapitenen P. E. L. von Post, tinder anförande tillika, hurusom förberörda tre hemmansdelar Kroberga nu mäste vara försedda med särskilda åbyggnader, samt att denna flerdubbla byggnads-skyldiglvet ej allenast vore till stor de! öfverflödig, då hemmanen nu mera korinne att brukas tillsammans såsom ett enda boställe, utan äfven utlölle särdeles betungande för bostäiishafvaren samt förorsakade betydlig afgång på. boställets skog, uti en af Regements-chefen förordad skrift hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att. jemte öfverllyttningen af skatte-naturen, med thy åtföljande åligganden, från manta! Kroberga Westergården på hemmanet Wreta j mantal, så att. det sistnämnda i Jordeboken korinne att antecknas för kronoskatte och Kroberga Westergården åter för krono, utbytet af f. d. Förare-bostället Wreta mot tiemmane.il liga tiller i nåder fastställas. I anledning häraf hade under den 25 Augusti 1857 då varande innehafvaren af Wreta hemman, Eevisions-sekreteraren B.
Stockholm den Side Julii 1823. 6ij Lagutskottets Eetånkandtn, N:o 120. Ankom d. 19 Julli 1823» il st amande, öfver BondeSt åndets ViceTalmans Jon Jonsson fran Bie• hinge, samt Vilks äagsViUlvicigt igen Johannes Larssons; frän Jönköpings Lim Memorialeri angående föreslagen , ändring i 9 Cap. Vt so k n i ng s B a i k e n och 25 Cap. RåttegångsBalken. Hederv. BondeScåndet har till LagUtskottets åtgärd remitterat: 1:0 Ett Memorial af RiksdagsFuiimägtigen från Blekinge, Vice Talemannen jon Jonsson, som anmärkt, dels de olågenheter hvilka skola följa af den uti 25 Cap. Rätteg.Balken hvarje part medgifna rättighet, att uti Civile mål, af hvad beskaffenhet som beläst, erlägga vad emot Haradsoch KämnersRätternes Beslut; hvarigenom det står hvar och en Gäldenär öppet, att under nära ett års tid efter dit HåradsRätts Beslut i skuldfordringsmål fallit, kunna förskaffa sig anstånd nied en hosx honom utsökt erkänd skuld, sedan han förut förstått, att genom hvarjehanda invändningar under flere Ting uppehålla sakenvid HåradsRätten innan hufvudsakligt beslut kunnat meddelas, samt ehuru i afseende på KåmnersRätterne, eller RådhusRatterne, der KaninersRatter ej finnas, förhållandet mot Härads - Lagutskottet! Betänkande*. 615 Rätter ne är olika, en Gäldenär äfven der har medel att uppehålla Lagsökningens fortgång; dels ock den olikhet som vid Skuldfordringars utsökande företer sig vid HåradsRätten och hos Konungens Befallningshafvande deruti, att öfver Konungens Befallningshafvandes Utslag, skola besvär anföras inom en månad efter det Utslaget blifvit meddeldt, men sökanden det oaktadt eger Utmätningsoch lyftningsrätt, då saken ej går öfver 100