Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fullmägtige böra för hwarje ar efter förrättadt Boksiut, läka författa och genom trycket utgifwa sädane Utdrag af Lontoircts Rakenstaper, af hwilka fullständig upplysning om Lontoir-ers tilständ mä kunna winnås. Z §- Wid hwarje Revision laka Fullmägtige författa och aflamna en omständlig Berättelse om Riksgälds-Oonrolrets tilständ och förwaltning för den tid, som lievisioner! stall omfatta; äfwen uppställes fullständig Relation til Riksens Stander. — Sa» dane Beätkelfer böra sarstildr afgifwas missarierne uti Riksgälds - Oonroiret samt Öfwer» Lommissarierns i Leneral-^ssistanee-Lontoiret och Ombudsmännen wid bagge desse werk. 4 §- Som detta Reglemente icke kan innefatta annat, än hufwud-grunderne för Riksgälds-Werkets styrelse och ^äministration, sa förwänta Riksens Ständer - IZ46 Den 29 Mars e. m. der af^Fullmagtiges nir och ömhet för Vetta Riksens ^tanders angelägna Werk, at Ve wiv tillämpningen icke afwika fran desse i allmänhet utstakade grunder. Och äga Fullmägtlge at wid de emellan Riksdagarne inträffande ^visioner, begära Nåd af l<svl8orerne. Äfwenfom Full magrige böra owilkorligen til werkstalligher befordra , hwad l<evisoi-Lrue, i grund m deras In8truÄion, uci en eller annan matto föreffrifwa. Slockholm den rc. Lades pä bordet. Föredrogs a nyo StatsUtffottets den 17 Mars pa bordel lagda t^emorinl, rörande Riksdagsmannen Hn6er8 /rncl6r88on Aberg8vch fön8 blormsns^ons fran Westerbotten ansökan om prolongation a återbetalnings-liden af det narne i Westerbotten af Ncksens Höglofl.
Raab vidrört, tror jag att en medelväg finnes, genom hvilka icke någon bör egentligen anse sig sårad, men hvarigenom dock det allmänna behofvet af en opinionsyttring i alla fall blir tillfredsställdt, jag menar genom antagandet af det förslag, som Hr Cederschiöld framställt. Hr Carleson, Edv. Henr.: Då icke några andra aumärknings-anledningar mot Konungens Rådgifvare, än sådana, som blifvit af Const.Utsk. godkända, kunna föranleda till någon R. St:rs åtgärd, tror jag ej heller att sådana atimärkna-, som af Hr Hjerta och åtskillige andra talare blifvit framställde, böra af mig uptagas till besvarande. Hvad åter angår de af Const.Utsk. i förev:de Betänk. till Ständernas pröfning framlagda anmärkn.T, tror jag att efter Gr. Lagerbjclkes anförande ganska litet för mig återstår att tillägga i als. å de punkter, der jag deltagit i Utslcs beslut. Några få ord anhåller jag emellertid att få yttra. Hvad i-.sta punkten beträffar, synes mig alldeles ovedersägligt, att då 9 §:n R:sFm såsom en allmän grundsats stadgar, att det åligger Konungens Rådgifvare att i alla mål yttra sig till prot, vid den påföljd, att de eljest anses hafva delat den åsigt, som i beslutet uttalas, och då Grundlags-stiftarne tillika ansett sig i en särskild §, den 33:dje, böra föreskrifva: »enär sådana sysslor, hvartill förslag blifvit uprätlade, skola af Konungen bortgifvas, böra StatsRfidets ledamöter yttra sig öfver de sökandes skicklighet och förtjenster», hvilka, enl. 28 §:n, äro de enda antagliga befordringsgrunder, som Utsk. känner, synes mig deraf följa, att Grundlagen ovilkorligen ålägger Konungens Rådgifvare, att, i fråga om befordringsmål, der förslag uprättas, yttra sin tanka till prot
Borgare-Ståndets uppmärksamhet derå, att, då i dessa respective Riks-Stånds beslut i dessa frågor endast bestämmes, attminimiafgifterna skola beräknas efter tarifferne öfver pannerymds-afgiften, utan attbeviliningen för begagnandet af mäsk värmare samt enkla och dubbla rectifications-apparater blifvit uttryckligen nämnd, såsom i förenämnde beräkning ingående, Utskotten alltså ansett, alt införandet i propositionerna af Ståndens härvid brukade egna ordalag möjligen kunde leda till missförstånd och andra resultat, än som torde yarit respective Ståndens mening, och få Revilln j Lagoch Oec.-Utsk. Meni. 51 af sådan anledning framställa följande propositioner: 8:0. Den, som vill, att, utom afgiften efter hemmansoch stadsjords-värdet, brännviqs-skatten skall utgöras endast efter de för pannerymden antagna tariffer och öfriga grunder, röstar Ja; den det ej vill,Nej. Vinner Nej , kommer brännvins-skatten att utgöras efter tillverknings-beloppel, samt tariffer och öfriga beskattningsgrunder endast att tillämpas till ledning vid minimi-afgiftens beräknande och påläggande ; skolandes genom serskild votering bestämmas antingen ifrågavarande afgift på sätt Preste-Slåndet beslutat, skall af Bevillnings-Utskottet föreslås, eller densamma, jemlikt BorgareSlåndets mening, utgå med en skilling å hvarje kanna tillverkadt brännvin. 9:0.
Sin bästa ära fick från den Det slott, som sjönk i stoft; Med klingan följer äran än Till hem med lägre loft. Från gyllne högsal svärdet ned Till furuväggen gått; Vårt gamla Sverge lär väl med Få dela lika lott. Men om ej mer som förr i glans Till fjerran land det bär, Vi äro närmare till hands Att akta våra skär. Tillräckligt blod för all min tid Jag sett förspildt i mull Och längtar bygga upp i frid Hvad hemma refs omkull. Om stolta namn från bragders dar Här ordats mer än nog; En är vår äldste ättefar, Hans vapen hette plog. Af ärlig Dannemora-ätt, Dess jern i åkern skär Så djupt som svärd och bajonett I en fiendtlig här. Dess börd att pröfva längtar jag Mot ogräs och mot nöd, Jag längtar se de säkra tag För sjelfbestånd och bröd. Hattar och mössor. Man har stigit upp från bordet Hos den gamle generaln, Sedan politiken ordet Fört vid tårtan och pokaln. Damastdräll med pontak på Tjenarena undanstöka, Gubbarne ha gått att röka, Och de unga glamma få. Glamma? Kommer ej i fråga! Se de vackra fröknar två, Huru de af vrede låga, Der de mot hvarandra stå! Nämnas Gyllenborg och Horn Stampar lilla röda klacken, Och vid trotsig knyck på nacken Flyga lätta puderkorn. Med ett ögonpar som natten, Fröken Märtha oförsagdt Svär att endast under hatten Svea komma kan till magt. Afgjord vän af motsatt tro, Liten Malin, blåögd fröken, Kan ej tadla nog försöken Att förstöra landets ro. Ett par unga Martis-gossar Bistå hvar sin amazon, Ifrigare trätan blossar, Går allt mera på person. Hetsigt vin och hetsig blod Släta fänrikskinder färga, Rättnu slå de på sin värja I sitt carolinska mod. Med förbittring fröken Märtha Till sin motpart brister ut: »Fy, du har ett osvenskt hjerta, Med vår vänskap är det slut. Karda ull af Ahlströms får, Du förtretliga, du mössa, Medan vi med svärd och bössa Följa Carols segerspår!» Gamle krigarn under tiden
Se der rätta orsaken hvarföre så få brott i den vägen blifvit gjorde anhängige vid Rikets Domstolar, och dymedelst kunna komma till Hoga Vederhörandes kännedom. Af anförde skäl får jag således mig vördsamt reservera emot den förenämnde 45 §•> och föreslå 20 Riksdalers böter för den första utöfvade förbrytelsen emot samma §., samt 4° Riksdaler för hvar och en derpå följande. En anomali tyckes äfven ligga deruti, att lönnkrögaren skall kunna försona sitt brott med hälften mindre böter, än som blifvit uti 47 §• 2 morn bestämde för den, som, efter träffadt aftal med egaren af Bruk och Herrgård, lemnar spisning åt egarens husfolk, eller åt resande och deras betjening, om han beträdes med att vid andra tillfällen än under måltiderne, eller lill andra personer än ofvannämnde, utminutera bränvin. — Denne idkar dock en, ehuru begränsad, dock tilläten näring, då deremot lönnkrögaren drifver en handtering, så mycket mera neslig och moraliskt mördande, som den försämring i seder, den medför, mindre ligger uti det djuriska elände, hvaruti den rusige försätles, än uti den, isynnerhet för den mindre bildade massan, så förföriska relelsen, att, i smyg och landomj förskaffa sig en inbillad njutning. Jag önskar ingen nedsättning 54 Bev.-J Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Ulslc:s Utlåtande JY:o 8. uti de i 47 §• * morn. stadgade böter; Lagbrytaren bör straffas, och i samma mon, som brottet är vinstgifvande och följaktligen lockande, bör straffet, om det skall kunna uträtta det, som jag ej tror någon vilja disputera vara hvarje strafflags syfte, nemligen, afskräcka från brott, skärpas så, att ej allenast vinsten af brottet, utan, om möjligt är, annu något derutöfver, den brottslige fråntages.
Mascovad, eller brunt och gult, ordinärt Terresoch Tetessamt hvitt Pudersocker; och Krossadt lump-, Havanna-teress och andra till sockerhalten lika slag. Vidare har Preste-ståndet väl godkänt Utskottets förslag: att ur sjelfva taxan utesluta de under serskilda rubriker nu upptagna artiklarne “Cantiller“ och “Paillettcr£<; att i noten hänvisa såväl dessa artiklar som artikeln “käpp-toflfsar och snodder“, dels till snörmakare-arbeten allena, dels ock till dessa samt gulddragarearbeten och strängar; och att under en ny rubrik: “gulddragare-arbeten" upptaga de nu under egen hufvud-rubrik förekommande fransar, galoner, gramaner och snören af guld och silfver; men deremot ogillat Utskottets förslag att i taxan intaga rubriken snörmakare-arbeten och att, med uteslutande ur sjelfva taxan af rubriken fransar, galoncr, gramaner och snören, i noten hänvisa densamma till gulddragareoch snörmakare-arbeten. På denna motsägelse i de serskilta besluten, hvarigenom den för vissa artiklar bestämda hänvisning till snörmakare-arbeten komme att sakna tillämplighet, men fransar m. m. af guld och silfver deremot att med olika tullsatser på serskilta ställen i tulltaxan inflyta, har Utskottet ansett sig böra fästa Preste-ståndets uppmärksamhet, under hemställan, att Preste-ståndet behagade i sina omförmälda beslut vidtaga de förändringar, som för tulltaxans ordnande äro oundgängligen erforderliga, och i sådant hänseende bifalla hvad Utskottet i betänkandet Nio 5i föreslagit äfven i afseende å rubrikerna “fransar, galoner, gramaner och snören" samt “snörmakare-arbeten." Stockholm den 19 Juni 1851. Ank. till Exp.-Utsk. d. 19 Jani 1851, kl. 12 midd. Betänkande, angående väckt förslag om inrättande af sä kalladt transit-upplag. Uti det förslag till tulltaxa för inkommande varor, som af hr Tull-distriktehefen m. m. IV.
Då nemligen i vårt land fattiga barn, ofta vid 10 å 12 års ålder, äro nödsakade alt hos fremmande personer förtjena sitt uppehälle samt derföre äfven att hos dem antaga årstjenst, har det förekommit betänkligt, att. genom upphäfvandet af rättigheten att tilldela sådana minderåriga tjenare husaga, undandraga dem det husfaderliga väldet, under hvilket de kunnat blifva uppfostrade till goda medborgare, samt i stället blottställa deni för att redan i yngre år blifva, i följd af ett okynnigl lynne, som kanske med måttlig aga kunnat kufvas, utkastade bland en lös och oftast moraliskt förderfvad befolkning. Utskottet anser derföre vigtigt, att bibehålla rättigheten för husbonde att aga tjenare af mankönet under 18 år och af qvinnokönet under 16 år, hvilka åldersgränser utgöra de, inom hvilka ynglingars uppfostran icke kan i allmänhet anses vara fullbordad; och torde icke särskildt behöfva angifvas de skäl, som föranledt Utskottet all sålunda stadga olika ålders-gränser för de olika könen. Utskottet har äfven funnit att, sedan äldre tjenare ansetts icke vidare böra vara husaga underkastade samt de i följd deral komma att stå i ett förändradt förhållande till husbonde-folket, husbonde icke må kunna emot sin vilja tvingas att i sin tjenst bibehålla en tjenare, sorn är uppstudsig och visar ohörsamhet, eller icke med 11 it och trohet uträttar de sysslor, som honom skäligen föresättas; helst flerfaldiga svårigheter torde förefinnas emot införandet af lego-altal på kortare tid, eller att låta lego-tiden bero på enskild öfverenskommelse mellan husbonde och tjenare. Med anledning häraf hemställer Utskottet vördsamt: att Rikets Ständer måtte för deras del besluta och hos Kongl. Maj-.t i underdånighet anhålla om utfärdandet af en författning, hvarigenom stadgas, att. med upphäfvaude af 56 kap. 2 § Missgernings-balken och 9 § i Kongl.
Sista punkten i denna §, ”är någon borta från Lagtäans-Syn; vare lag samma; dock må man ej der vädja mot, utan gånge dermed, som i 25 Cap. 10 § stadgas," upphäfves. 13 Cap. Följande tre §§ i detta Capitel ändras sålunda: 2 §. Jäfvar någon Domaren obeskedliga; böte i Under-Rätt Tjugu daler, i Hof-Rätt Femtio daler. 3 §• Prof vas jäf lagligt emot Häradshöfding, eller Borgmästare i den stod, der ej mer än en Borgmästare är, och Rådstufvu-Rätten utom honom ej finnes domför; förordne Hof -Rätten en annan i hans ställe, på kärandens begäran och kostnad, och stadne den kostnad sedan ä den, som saken tappar. 4 §. Jäf vas någor i Härads-Nämnd; sätte Häradshöfding, om det tarfvas, annan i hans stad, så länge det mål slites. Jäfvas Rådman, nämne Rådstufvu-Rätten den i hans ställe sitta må, der Rätten ej annars domför är. Är Rådstufvu-Rätten aller jäfvad; förordne derom HofRätten. Nu kan så hända, att så många af Hof-Rättens ledamöter jäfvade varda, att Rätten i thy mål ej fullsuten är; gifve Hof Rätten det Konungen tillkänna, då Konungen förordnar andra i deras ställe. Ej må någor i Hof-Rätten jäfvas. der son eller måg i Under-Rätten dömt; utan så är, att de för Embetesbrott der lagliga anklagade varda. 14 C a p. 1 och 2 §§ af detta Capitel ändras till följande lydelse : 1 §• 1 Under-Rätt bör kär omålet mundtliga föreställas, der sakens vigt och vidlyftighet eller andra omständigheter ej fordra, att det skriftliga *9 Lag-Ulskottets Betänkande , N-o 52. ske må; och varde då parterne ej tillåtet, att flera än en skrift hvardera inlägga, der saken ej är af dess större vigt. 2§.
Allmänna Magazins-Directionens Ledamöter ej borde få njuta någon er sättning för sine Löneinkomster uti Directionen, hvarifrån endast Ordföranden blifvit af Utskotten undantagen, utan ti11- styrkes ånyo för Directionens öfrige Ledamöter de Lönings-anslag på Expectance-Stat, * hvartill Utskotten dem vilkorligen 3^6 Stats-Utskottfits Betsntand®n. uppfördt, i likhet med hvad Betänkandet oell dervid under Lill. C. & I). fogade Förteckningar innehålla. Slu tel igen har äfven vid Löne-Reglerings-fiagan blifvit anmärkt: att upplysning saknas, huruvida Diieclioucns Ämbetsoch Tjenstemän ega Fulimagter eller Conslilutorialer; Alt åtskillige lägre Tjen slemän och Betjente vid Krono-Brännerierne blifvit förbigångne, hvilke bordt komma i åtanka lill sine Löners bibehållande; samt att af Utskotten bordt bestämdt uttryckas, det nuvarande Magazins-Förvaltare komma alt fortfara i sine tjenslebefattningar, till undvikande deraf alt desse i annat fall borde öfverflyllas på Expectance-Slat. Till närmare upplysning i desse sistnämnde omständigheter få Utskotten vördsamt anföra:
Jag bekänner, att jag icke fattar detta, och jag tror ej, att nya oundgängliga behof linnas, förrän jag ser de öfver flödiga utgifterna minskas och medel till dylika behof beredas genom ändamålsenliga besparingar inom för handen varande tillgångar. Jag tror, att om folket finge se försöket till en besparing af 100,000 r:dr utaf anslagen till endast glans och flärd, gåfve man gerna 5oo,ooo till flera allmänt nyttiga föremål. Svenskens karakter är icke att vara knotande. Han är tacksam, och om han sage ett uppriktigt bemödande af sin Styrelse alt framgå med förstånd och noggrannhet, skulle han säkert ej underlåta att erkänna det. Hr Tham har velat återföra oss till Gustaf I:s regementstid. Han har sagt, om jag ej orätt fattat hans mening, att en Konung borde regera sjelf; att Sverige vore lyckligast med en kraftfull Konung, som icke behöfde några rådgifvare. Jagar visserligen öfvertygad, att Gustaf I var den störste Konung, som i Sverige och kanske i Europa funnits, i afseende på förmågan att ordna ett oordnadt och oroligt samhälle. Men vi lefva i en helt annan tid, och jag befarar, att om sjelfva Gustaf I nu uppstege ur grafven och intoge Sveriges och Norriges thron, skulle han behöfva rådgifvare; ty numera lider icke folket att styras efter en endas godtfinnande. Dessutom vet man med säkerhet endast hvad man har, men ej hvad man kan få.
Deri 8 Junti f mi 33* Ofelbart måtse det väl ock medgifvas, att odlingar bidraga till ökad production och till landets säkra förkofran Den låga räntan, och Bankens törlust derigenom, nämnes äfven ; men man glömmer, att Banken har obetydligt större ränta, nemligen blott l proCent mera på sine försträckningar, jag medgifver visserligen att det] vore bättre för Riket, om Staten lemnade bidrag genom skänk än genom Lån, och att aldrig allmänna utlåningsanstalter erfordrades} men då man dels icke kan, dels icke vill förändra de grundsattser, som härvid följas, bör man vid utlåningen se på Staten3 och icke på enskildta Corporationers största fördel. Jag tillstyrker således den förändring uti Betänkandet, att de såsom Creditiv till JernContoiret anslagne 600,000 Riksdaler måtte till OdlingsFondens förökande öfverflytta®. Friherre Hjerta, Fredric: Grefve Spens har anmärkt såsom skäl till minskning af det åt Metall Lånefonderne bestämde anslag, atfc JernContoiret under den förflutna tiden icke skall begagnat dess i Banken ägande Credit! v» Jag får i anledning deraf upplysa, att när deL ta Creditiv på 1770 talet beyiljades JernContoiret, fästade® dervid det villkor, att Creditivet ej skulle få begagnas, när en Riksdaler Hamburger Banco gällde öfver 48 skillingar. Häraf torde raan finpå orsaken hvarföre, icke Creditivet blifvit begagnadt. För öfrigt hat’ JernContoiret helt nyligen hos BancoUtskottet anhållit, att i afseende på Christinsehamns. marknad, få begagna ifrågavarande Creditiv# 332 Den 8 Juni i j. m. men denna anhållan har BancoUtskottet måst afslå. Grefve von Plalén, Baltzar Bogislaus:
Ad:s prot.utdr. i ämnet efterskickades, anmälde sig och yttrade Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Till lidens vinnande torde jag få uppläsa början af delta betänk., som angifvet' hvad det förra innehöll, nemi., ”att R. St., för undanrödjandet af de missbruk och de vinglerier, hvartill berörde handel gifvit anledn., mätte hos K. M. i tind. anhålla, att K. M. i nåder täcktes utfärda en förordning, hvarigenom det blefve mäklare förbjudet att afsluta någon handel eller något contract om varors levererande på aflägsna terminer, eller sednare än 14 dagar efter slutsedelns Den 11 December e. m. 357 dalum, med mindre Sn köparen, vid afhandlingens ingående, liar ntfäst sig ali lill säljaren genast erlägga en handpenning af lin proc. utaf den slutade varans värde; börande sådant vara uttryckligen i slutsedcln inlaget och mäklaren hemfallen till lika belopp i böter, derest någon afvikelse ifrån denna bestämmelse å hans sida äger rum.” Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att R. o. Ad. måtte bifalla detta sednare betänk., emedan det i min tanka är riktigare än det, som förra gången af R. o. Ad. godkändes. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, fästade härvid Hr von Hartmansdorffs uppmärksamhet derpå, alt Utsles nu förevar, utlåt, innehöll detsamma, som Utsk:s förut i ämnet afgifue betänk., hvaruti nu endast ett tillägg blifvit föreslaget. Hr von Hartmansdorff förklarade, alt det var detta tillägg som han ansåg utgöra en förbättring. Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. vidblef R. o. Ad. sitt, vid pröfningen af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s betänk. N:o 37, fattade beslut, och godkändes jemväl det tillägg, om hvars intagande uti den und. skrifvelsen i ämnet, Ulsk. i utlåt. N:o 93 gjort hemställan. Föredrogs Allm. Besv.- o.
— Förgät icke, att, när jag skrifver ”med omgående”, äro alltid mina sista skillingar i utgående. – Lübeck den 4 December 1794. – Skulle något okändt hinder krånglas ihop af det trassliga Ödet: så skrif ett par rader; att jag ej måtte ha Oron gratis. Ty vissheten behagar mig så, att den gör sjelfva dödens lyftade lia för mig till intet annat, än id quod est. – Men Metaphysik har jag visthuset fullt af, ser jag. Physik, det är alltid (heter det) en res singularis; en innerligt god equivoque hos de Lärde! Och dennas, om ej Skapare, åtminstone Medlare är Ni, genom att skicka hennes Hugsvalare – Vexeln; som ej låter oss tala just alla språk, men ett så godt som alla. Dufva, du svarta och hvita! Kom, ljufliga, snart! – Disproportion mellan Rikedom och Fattigdom – Yppighetens blänkande häxeri och Eländets smutsiga träl-behof, hvaraf födes Pack – detta är Tyranniernas ARC: icke Kungar och Adel; hvilka hade sitt ursprung af Dygd, eller åtminstone af Käckhet och Mod. Ni finner detta sagdt i mitt sista capitel. ”Pluralitet” är Republikernas lag; men just genom en dålig pluralitet har allt Tyranni uppkommit. Ni finner till och med bevisadt, att Republik är ”någonting, i hvilket intet menniskoförstånd ännu har kunnat sätta en naturlig enhet; men hvars stolliga larm af orationer och factioner likväl alltid har dårat verlden”. – Men, frågar man, hvarföre ställer sig min bok företrädesvis mot Republiker? Svar: emedan Republikernas vanvett nu är, hvad Monarkiernas var förr: tidens största onda. Också detta har jag visat och bevisat. Den republikanska galenskapen är den farsot, som nu hotar oss. Och skälet? Se efter i mitt första capitel 91. Lübeck den 7 December 1794. — Ni kan icke inbilla er, hvad jag är i för en hög inbillning om denna boken. Den är tiotusen gånger visare, än jag sjelf.
Ingen K o c h h a r ännu uppfunnit passande lymfa mot densamma. Ej heller häfves sjukdomen genom tangering af läppar mellan personer af samma kön. Två flickor kunna t. ex. aldrig på detta sätt söka bot hos hvar-, andra, h u r u flitigt de än praktisera metoden. H a r friaren däremot fått nej eller, som det egendomligt nog kallas, en » korg » (icke kan den stackaren bära bort sina öfverflödiga kärleksbaciller i något som liknar ett såll; då tappar han dem ju på vägen och kan förorsaka oberäknelig skada för andra, som möjligen råka ut för infusorierna), så måste botemedlet sökas på andra vägar och på annat sätt. (Egentligen borde jag icke tala om något så ledsamt; men vetenskapen bör ju alltid se saken allsidigt). I slik kasus äro två vägar t ä n k b a r a: antingen att börja på nytt och efter någon tid göra om försöket, tills det möjligen lyckas, eller ock ta reson i hågen och ge alltsammans på båten. Ä r mannen riktigt angripen af bacillerna och något så när energisk af sig, väljer han vanligen det första alternativet och h a r — trösten er därmed, mina h e r r a r! — oftast utsikt a t t lyckas, om han icke bär sig allt för illa åt eller fru E o r t u n a är honom mer än vanligt ogunstig. Själf vå- gar jag icke afgöra, om ett dylikt sätt alltid är i praktiken u t f ö r b a r t; men jag vädjar i stället till skalden J. E u n e b e r g, som åtminstone i ett fall icke torde ha saknat erfarenhet. Han berättar: » Vid en flickas fönster stod en gosse trenne långa kvällar på hvarandra, klappade och bad att dock bli insläppt. Första kvällen fick han hot och bannor, andra kvällen fick han ord och böner, tredje kvällen fick han — fönstret öppnadt. » Ö n s k a r man emellertid välja ny kurs på kärlekens bana, så är säkrast att lägga sig till med blå lorgnett eller se pä den sköna genom sotadt glas, liksom när man betraktar solskifvan, för att icke bli ohjälpligt bländad, d. v. s. få ögonen förstörda genom en ny invandring af kärleksbaciller.