Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och som Kongl. Maj:t af Handlin garne i detta ämne inhemtat, att Sundbyholms Scholas fortfarande för framtiden blifvit, oaktadt den förenämnde fastigheter öfvergångna reduction, genom flere Kongl. Bref och förordnanden faststäldt, samt att förra Arrendatorer af desse till Kungsgårdar förvandlade egendomar, icke haft sig skyldigheten ålagd, att utan afdrag på Arrén. de-Summan, utgöra tionde till ifrågavarande Schola, utan Kronan deremot åtagit sig att ersätta beloppet; så har KonglMajit icke allenast i Nåder gillat Dess och Rikets Kammar-Collegii åtgärd att, vid afslutandet af sista Arrende-Contracterne om Kungs-gårdarne, erbjuda enahanda vilkor, utan ock sedermera i Nåder förordnat, att Sundbyholms Schola skall bibehållas och Scholjnästaren framgent åtnjuta de honom, i kraft af Gyllenhjelmske testamentet, tillkoinmaade löoevil» t Proposition orri Statsverkets tillstånd och behof. 8oJ korj som, efter sednare tiders beräkning, utgöra tillsammans 71 tunnor 2 fjerdingar Spannmål, samt att detta belopp bör af Kronan bestridas , på sätt Kongl. Maj:ts, genom Dess ScclesiastiqueExpedition, ander den 29 September 1820 till Kammar-CoIIegium och Stats-Contoiret härom aflåtne Nådiga Skrifvelse närmare utvisar. De, Föreståndaren för gymnastiska Centralinstitutet , Ling nu dels på Tredje Hufvud-Titteln, dels på Öfverckot'en å inhomsterne tillag.’ de Arfvoöen, tillsammans 800 R:dr, leanna, såsom Stats-Coatoiret underdånigst hemstält, lämpligen på Fjerde Kufvud-Tittein uppföras: Och Kongl, Majit öfverlemnar särskildt i Nåder till Statsutskottet en af Ling gjord underdånig ansökning, att till Gymnastiska Central-Institutets upprätthållande och fullkomnande, på anförde skäl, undfå ett ytterligare anslag till aflöningar för Underlärare vid inrättningen.
Så t. ex. utginge för post-föringen vid hvardera af gästgifvare-gårdarne emellan städerna Norrköping och Linköping 27 hästar samt från skjuts-inrättningen i Jönköping 40 hästar i veckan, och staden Halmstad passerades hvarje vecka under vinter-månaderna, då skjutsnings-bestvret vore känbarast, af 14 snälla-poster, sorn af stadens innevånare fortskaflades en sammanlagd våglängd af några och tjugo mil. Till följd häraf hade man på sådana orter måst antingen afstå från försök att få någon, som på entreprenad åtoge sig skjutsnings-besväret, eller ock måst underkasta sig allt för känbara uppoffringar. Det vore derföre icke underligt, om skjuts-lagen allvarligt yrkade att blifva befriade från denna nya börda; och de hade desto större skäl dertill, som hela åtgärden, att till post-forsling begagna den endast för resandes beqvämlighet inrättade gästgifveri-skjutsen, vore olaglig, enär hvarken skjuts-lagen eller Dikets Ständer medgifvit Post-verket en sådan rättighet, men skjutsnings-skyldighet vore en beskattning, som icke kunde någon åläggas eller ökas, utan Rikets Ständers samtycke. Sammans. Bev.- sami Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. Af nu anförde omständigheter, och då ingenting vore billigare, än att all post-löring bekostades af Post-verket, som, enligt hvad Kongl. Majlis Nådiga Proposition lill Rikets Ständer den Z sistlidne April, angående förändring af portobestämmelserna för inrikes bref-vexlingen, utvisade, egde för ändamålet tillräckliga inkomster, hafva motionärerne hemtat anledning att påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet å nödvändigheten att vidtaga åtgärder till upphäfvande af ifrågavarande besvär, eller till lindring deri; och innefattas de härom gjorda förslagen uti följande yrkanden, nemligen: l:o.
Nu må det tillåtas mig en annan fråga, nemi. hvarest denna flotta skall förläggas, antingen i Stockholm eller Karlskona, ty det finnes ej uppgifvet i »grunderna» för den af Hr Gr:n föreslagna förändring af vårt sjöförsvar. Efter hvad jag dock kunnat fatta, är Karlskrona ämnadt att hysa både monitoren och våra trädkanonångbåtar, och detta förundrar mig i högsta grad, ty då dessa certer fartyg hufvudsakligen äro afsedda att uppträda skyddande på vår långa östra kust, och främst Stockholmska skärgården, förefaller det mig bra eget att stationera deni nere vid slutet af denna kuststräcka och ej på dess midt, der de egentligen äro ämnade att uppträda. Hr Grin har vidare föreslagit att Sverige skulle ega 4 korvetter och 1 fregatt till handelns gagn och skydd. Att lämpligaste stationen för dessa fartyg är Karlskrona, är obestridligt; om emedlertid Sverige skall hafva en så ringa sjögående flotta, kan fråga uppstå, om den icke borde förläggas i Stockholm, ty att endast för dessa få fartyg bibehålla de stora och dyrbara etablissementerna i Karlskrona komme i längden att medföra allt för dryga kostnader, som kunde användas till mycket annat för försvaret gagneligare. Enligt Hr Grins förslag skall flottans officerspersonal blifva betydligt förminskad, hvilket är en naturlig följd af den föreslagna minskningen af krigsfartygen, och nämnda personal skall delas i tre afdelningar, nemi. de som tillhöra K. Flottan, de som tillhöra Skärgårdsartilleriet och slutligen de som tillhöra den s. k. Nya Reserv-staten, hvartill skulle hänföras alla de officerare, hvilka icke blifva upptagne på Flottans eller Skärgårdsartilleriets rullor. Dessa sistnämndes verksamhet skulle hufvudsakligen bestå uti stationstjenstgöring. Förhållandet med denna Reserv-stat har mycket förundrat mig, ty antingen är den af behofvet påkallad, och då kan med skäl frågas, hvarför den, såsom föreslaget är, skall småningom försvinna, eller också är den icke af behofvet påkallad, och hvarför har den då blifvit föreslagen?
— N:o 13. i anledning af väckt motion angående införandet af ett stadgande i 5 Capitlet Utsöknings-Balken, i afseende på tid för verkställande af utmätning i sterbhus. II. B. 223. A. 232. — N:o 14. i anledning af väckt motion om rättighet för fordringsägare att hos Konungens Befallningshafvande erhålla så kalladt promotorial i lagsökningsmål. II. B. 301, 321. A. 339. — N:o 15. i anledning af väckta motioner om förklaring, huruvida Kongl. Förordningen den 19 Maj 1845, angående förändring i vissa delar af lagens stadganden om giftorätt och morgongåfva, äger retroactiv verkan eller ej. II. B. 363, 364. A. 386. V. E. 116. — N:o 16. i anledning af väckta motioner, angående upphäfvande af lagens stadganden om morgongåfva och fördel. II. B. 363, 386. A. 391. — N:o 17. i anledning af väckta motioner angående rättighet för qvinna att vid viss ålder blifva myndig. II. B. 398. A. 459. — N:o 18. i anledning af återremiss utaf Utskottets BetänkandN:o 13 öfver väckt motion, angående införande af ett stadgan - ( 80 ) de i 5 Capitlet Utsöknings-Balken, i afseende på tid för verkställande af utmätning i sterbhus. II. B. A. 714. Lag-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 19. i anledning af ålerremiss af Utskottets Utlåtande N:o 12, angående väckt motion om förändring i trohets-eden. II. B. A. 714. — N:o 20. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, med förslag lill förordning, angående handelsboks vitsord. II. B. 714. III. 9. A. 23. E. 220.
Hr af Billbergh: Såvida Utsk. gör afseende på min anmärkn. vid 4g skulle jemväl här orden eller företeende utgå, emedan företeende utan uppläsning är detsamma som intet. 96 §■ Hr von Hartmansdorff: Äfvenledes här bör jag fästa Ståndets uppmärksamhet på ett redactionsfel. Det står, att statens påräknade behof skola inflyta. Behof kunna ej sägas inflyta, ulan det är inkomsterna eller penningarna, som inflyta. Det torde således böra heta, "att statens påräknade tillgångar inflyta.” 102 §. Hr von Hartmansdorff: Äfven här förekommer ett redactionsfel. § innehåller: Häradsskrifvare!! åligger, vid ansvar såsom för tjenstefel, att sedan taxeringarna samt pröfni ngs-com mittcferna blifvit fulländade” &c. Taxeringarna kunna visserligen fulländas, meli det kan man icke säga om pröfningscommitte'erna, hvarföre det bör heta: ”sedan taxeringsoch pröfningscommitte'ernas förrättningar blifvit fulländad e.” Den S December. 9« io4 $. Hr af Billbergh: Bevilln.Utsk. har genom tillägget i denna $ åsyftat att förekomma det missbruk, att vid raantalsskrifningstiden finnes en mängd husbönder och mästare, som afskeda sina arbetare af 2!ne orsaker, nemi. dels för att undvika att betala deras mantalspenningar, och dels för att undgå en högre taxering, emedan de kommit under fund med, att taxeringscoramitte'erna bestämma deras afgifter efter antalet af arbetare. Att Bevilln.Utsk. sökt förekomma detta missbruk kan jag ej annat än godkänna; men jag tror icke, att Utsk. lyckats i sättet. Hr Grapengiesser häremot denna punkt afgifvit en reservation, som är ganska bevisande, men alltför vidlyftig för att här uppläsas.
Det åligger näringsidkaren att med dessa intyg ^ara försedd. Arbetstiden är i fabriksarbete för barn intill 14- år högst 6 timmar, afdelade af minst en half timmes rast, och för yngre personer, 14 — 18 år, högst 10 timmar med afbrott af raster om minst 2 timmar. Såväl i fabrikssom handtverksarbete skall arbetstiden infalla mellan kl. 6 f. m. och 8 e. m., hvaraf följer att nattarbete är förbjudet. Om handtverksarbete gäller för öfrigt endast, att arbetet skall afdelas af lämpliga raster. Barn intill 14 år samt yngre personer af kvinnkön få icke användas till arbete under jord i grufvor eller stenbrott. Bestämmelser äro därjämte gifna angående fullgörandet af skolplikt m. m. Om arbetet i ett yrke finnes vara synnerligen ansträngande eller för hälsan vådligt, kunna särskilda fö- reskrifter för minderårigs användande vid sådant arbete föreskrifvas. I fabriker för tillverkning af tändstickor eller andra tändmedel, för hvilkas beredning vanlig fosfor användes, får vid tändmassans beredning och stickornas doppning icke användas minderårig, som ej fyllt 15 år. Genom en särskild lag af år 1889 ang. skydd mot yrkesfara hafva särskilda Iagstadganden angående åtgärder mot yttre skador och hälsomenliga inflytanden i arbetet blifvit meddelade, gällande för alla arbetare i de i lagen afsedda yrkesgrenar. Härjämte har det i synnerhet i sedligt hänseende så ytterst fördärfbringande bruket att vid försäljning å gator och torg af åtskilliga artiklar använda unga flickor helt nyligen uppmärksammats af våra lagstiftare. Enligt en förordning af år 1891 kan nämligen förbud meddelas för barn af kvinnkön under 15 år att under tiden från kl. 8 e. m. till kl. 8 f. m. å gator eller andra allmänna platser, å utskänkuingsställen eller andra offentliga lokaler till salu utbjuda eller utdela tryckalster, blommor, kramvaror eller annat. Såsom vi se, äro här icke några bestämmelser meddelade, som skydda fullvuxna kvinnor mot skada af arbetet utöfver hvad allmänt gäller om skydd mot yrkesfara. Beträffande söndagsarbete har man nöjt sig med strafflagens stadganden om sabbatens helighållande.
Arbets-styrkan, som år 1828 var 151 personer, hade i832 minskats till 127. Årliga tillverkningen har uppgått till omkring 2,000 nya infanteri-gevär, hvilket antal äfven lefvererats, utom sistlidet år, då icke mer än i,5oo sådane gevär blifvit lemnade. Såsom orsak härtill, derom eders Kongl. Maj:ts befallningshafvande likväl ej nu kan med tillförsigt sig yttra, är af förvaltaren uppgifvit, att arbetarne, genom den stränghet vid besigtningen, som under sednare åren ägt rum, fått vidkännas kassalioner och omarbetningar, hvilka de ansett, utan skada eller vanprydnad för gevären, kunna undvikas, och hvilket förhållande skall ofördelaktigt inverkat på arbelarnes utkomst, och bland dem vållat skuldsättning och håglöshet. Andre af invånarne begagnade bergnings-utvägar äro fiske, sjöfart, samt kolning och forsling för bergsrörelsens behof, hvilka dock i vissa trakter mera egentligen äro att anse såsom moder-näringar. Fisket, i synnerhet idkadt i Singö, Wählö, Rådmansö, Blidö, Åker och Wermdö socknar samt Sotholms skärgård, och hufvudsakligen rikladt på strömmingsfångst, har, utan att visa sig särdeles ymnigt, fortfarit att lemna nöjaktig utkomst åt dem, som dermed sysselsatt sig. Undantag härifrån gör likväl den ovanligt lyckliga fångst af mellan 2 och 3,000 skälar, som är 1831 om vintern inträffade i yttre Roslags skärgården. Sjöfarten, som för skärgårdsboen utgör ett kärt och, i förhållande till hans inskränkta behof, indrägtigt yrke, har bibehållit sitt förra lif och äfven i någon mohn tillväxt. Fartyg från omkring 70 till 10 ä 5 lästers drägt, till ett känt antal af 241, hafva dertill varit begagnade.
Kurserna vid Nääs räcka hvar och en i l V a månad. Undervisning, materiel och bostad fria. Kosthållet beräknas till 42 kr pr kurs. Äfven vid Palmgrenska skolan (Praktiska arbetsskolan för barn och ungdomj är inrättadt ett slöjdlärareseminarium. Hvarje kurs är där 3 månader. Pris 60 kr pr kurs. Jag nämnde här ofvan, att kvinnorna icke ännu ega samma rätt som mannen att vinna anställning vid statens allmänna läroverk. Likväl hafva många kvinnor aflagt de där för nödiga akademiska examina, hvilka erfordra en tid af c:a 6 ä 7 år, 2 å 3 för filosofie kandidatexamen och 3 ä 4 för filosofie licentiatexamen. här bordet, flytta dig i sofrummet med dina verktyg. » » Greta, kom ej hit med din färglåda; du trycker ju ärr mot bordet med din sybåge, Gerda. » Ja, kite borde jag ju heller själf fästa syskrufven vid det här nya bordet, utan nog måste jag flytta mig till mitt sybord. Då pappa efter slutadt arbete kom in för att få en riktigt treflig stund i kretsen af sin familj, fann han denna skingrad åt alla håll. Vårt gamla bord. Det var då för galet! Inte skulle det nya IjPJfeu, hade vi ändtligen fått ett nytt bord! bordet få förstöra våra trefliga aftonstunder, Då vi som nygifta etablerade oss, voro i morgon dag lägger jag en duk på det. Och inkomsterna ej stora, och inredningen i vårt duken kom på och täckte hela den blanka unga hem rättades därefter. Ingen stil, en skifvan. » Se så, Ragnar lilla, nu kan du bygga på del inropadt billigt på auktioner, det öfriga mera bedömdt från kassans ståndpunkt än från bordet, nu skrapa ej stenarne. » elegansens. Trefligt och godt hade vi ändå » Byggtena inte tå, » klagar Ragnar. Det haft det, och oberoende af alla öfriga tillgånvar ej bra att bygga på duken. gar hade vi fått en rikedom af barn. » Åh, Per! Nu spiller du visst bläck på Men nu hade vi verkligen fått betydligt duken; lägg en tidning under. » » Se nu huru ni skuffat ihop hela duken ökade inkomster, och nu skulle småningom en renovering af hela huset komma till stånd.
Det yrkande, sorn innefattas i 4 och 11 momenterna af det Konsistorium meddelade transumtet, och enligt hvilket årliga redovisningar skulle till Kongl. Kammar-Rätten ingå öfver influtna och utdelade kollektmedel till medellöse Studerande, samt stamboksoch kollektmedel till Kyrkors nybyggnad och reparation, åsyftar en tillökning i härvarande redovisares åligganden, som af behofvet ingalunda är påkallad och som Konsistorium derföre underdånigst anhåller, att Eders Kongl. Majit, genom afslag till framställningen, måtte förebygga. Stamboksoch kollektmedlen blifva nemligen, lika litet som öfriga dylika uppbörder, t. ex. lasarettsmedlen, kollekterna lill Eklesiastikverket i Lappmarken, Institutet för blinda och döfstumma, Sjömanshuset, Stiftets Bibelsällskap med flera, undandragna vederbörande emottagares kontroll; och äfven å den skyldighet, KonsistorieNotärien, såsom redovisare, åligger i afseende på uppbörd och utdelning af kollekterna till medellöse Studerande utöfvar Konsistorium den tillsyn, detsamma tillkommer. f 5:te och Gite momenterna yttra Herrar Revisorer åsigter och grunda derpå yrkanden, till ådagaläggande af hvilkas uppenbara oriktighet, endast torde böra underdånigst åberopas de i gällande författningar medde - — 180 — lade föreskrifter. Att redovisningsskyldigheten, livad Domkapitlen héträffar, åligger Konsistorie-Notarien och ej, såsom Revisorerne förmena, samtliga Consistoriales gemensamt, inses tydligen af Kongl. Brefvet den 1 Juni 1791, jemfördt med Kongl. Förordningen den 12 Mars 1830, och styrkes ytterligare af Kongl. Brefvet den 3 September 1810, angående redovisningen af Wadstena Krigsmanshusmedel, m. fl. stadgande)!.
Bokens f Grsta af delning, soiu b5ir rubriken c Primitiv ' Ironst 2, innehHller studier ofver tre 14- och I piOO-talskonstnarer, Hugo vau der Goes, Qvinten Mntsys och Pieter Brueghel d. 5. net iir bide biografi och konstkritik man finner i clessa uypsatuer, och de respektive mllarnas lefrerne och konstniirskap Ero sammnnstiillda, s&amp; att de tjiina till omsesidig belvsning och f~rklaring. Den intressaut.lrstth af de tre Wr i mitt tyclie den fijrste, Hngo van der Goes, k a d i e diirfor att det man vet om hams lif iir nog pikant fiir atvt viicka ct.t nyfilret intresse och nog sviihande och kortfattadt fiir att siitt; ~ fantasien i. gBug och liita den pH fri hand dikta en saga om honom, en saga med olycklig IrBrlek, klosterlif, grubbe1 och vansinue till innehal. Qvinten Matsys lir mindre poetiskt-biografiskt l~eh: mdlad, och studien ofver honom syssels ' itter sig foretrhdesvis med det egendomlign slag af portriittnrtade genrehilder, som plagar gti under hsns 13amn. Dessa med detajjerad realism ntforda bilder, soill i allmanbet med smB variationer repetern motiret uf ett par giriga eller kopmiin eller vgdare eller hvad man vill k d a dem, hvilkn hBlla pB rned att ralina guldmynt eller pi jgenom sinn riikenskalm,)) bil1iii.rstarnma dels frRn Qvinten sjalf, dels f r h den ~ ~ s k o l a 11m dade.
Departementschefen i underdånighet, det Kongl. Majit, Lill beredande af rättelse för framtiden af det hittills följda, emot nyss omförmälda grunder stridande, debiteringssätt, i afseende på diplomatiska embetsoch tjenslemäns bevillning, måtte täckas i nåder förordna: att i alla af minister-staten utgående aflöningar, tråk la men ten och pensioner, m. m., norrska medel skola anses för hvarje år hafva ingått och ingå till den andel, som JNorriges hela bidrag till minister-staten för samma år utgör, i förhållande till Sveriges hela bidrag till nämnde stal; samt att det i följd häraf bör åligga Stats-ministern för utrikes ärendena att hvarje år underrätta Slals-kontoret om det förhållande, som då eger Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 30. 29 rum emellan Sveriges och Norriges anslag lill minister-ståten, hvarefter del ålåge Stals-konloret alt, sednast vid niedlel af November månad, meddela Öfver-slålhållare-embelel behörig u]>pgi('i 0111 det allönings-, traktamentseller pensions-belopp, nr. m., som af svenska slats-verket, enligt nyssnämnda beräkningsgrund, för året tillkommer hvar oell en af de till ministerstaten hörande em betsoch tjenstemän. Hvad åter angick frågan om restitution af den bevillning, som, utöfver propotionen af Sveriges andel i den samfälda anslagssumman för minister-staten, redan blifvit för dithörande aflöningar erlagd, och i afseende hvarå en i möjligaste måtto fullständig utredning nu blifvit, genom utrikes Departementet, tillvägabragt, så ansåg
Om R. o. Ad. beslutar denna förändring nu, så har det icke annat med sig, än den vinst att man besparar Ulsk-.n besväret att framställa en inbjudning och föreslå flerfalldiga voter:s-propos:r för det fall alt en sådan inbjudning då icke skulle antagas. Hvad angår Hr Ribbings yttrande att BondeSt:s beslut skulle stå närmare till R. o. Ad:s än till de 2 andra Ståndens beslut, så anhåller jag blott att få återkalla i minnet hvaruti olikheterna bestå emellan de 4 Ståndens beslut i detta hänseende. Alla 4 Stånden hafva beslutat att en allmän lag för privatbanker skall stiftas. Deri äro de således ense, men 2Jne Stånd, Presteoch BorgareSt:n, hafva derjemte förklarat , att de anse nödvändigt, att när någon privatbank framdeles skall stiftas, hvilken skall underkastas den allmänna lagen, så skall tillika dess octroj och ändamålsenligheten af dess stiftelse vara underkastad konungamaktens pröfning. Dessutom har BondeSt., som i alla fall ansett att den allm. lagen skall tjena till efterrättelse för alla privatbanker, beslutat att en sådan tillåtelse icke finge lemnäs af konungamakten enskildt, utan att särskildt för hvarje privatbank, som önskade att upp - Den i Mars. 35 komma, med »(.lydande för resten af den allm. 'agen, skulle erfordras en speciel lag, nemi. Konungens och Ständernes gemensamma bifall. Det står emellan R. o. Ad:s och BondeSt:s beslut den ofantligt stora skilnad, alt ehuru håda ansett att en allmän lag skall tjena lill efterrättelse för blifvande privatbanker, så har R. o. Ad. medgifvit, att hvart och ett bankbolag, sorn vill ställa sig denna allmänna lag till efterrättelse, skall äga obestridlig rättighet att få inträda i utöfliingen af en sådan rätt, hvaremot BondeSt. beslutat att dertill skall fordras både Konungs och Ständers speciella bifall.
Et groft brottmål ligger änny oafgjordk wid första In8tantll6n, nu pä nionde äret, och blir kan hända aldrig afgjordt, alt genom ^.6- 224 Den 2Z Maj. voc.itcrs mellankomst med dplikt mera. Huru rättwisan ffipas och huru nödwändig ordnings äterstallande är i denna wigtiga sak, torde af denna lilla profbiten inhämtas. Den olycka oäven osäkerhet til lif och wälfärd, som Sweriges inbyggare blifwit försatte utt genom Domares - egenmagt, kan sättas i bredd med krigets olyckor, och tarfwar derföre den snaraste och kraftigaste hjelp. Stockholm den 19 L. lä. 8tL6l von kIol8teln. Herr lächou8tolye, sonss Lamuel. Såsom den nu af en wärd Ledamot uptagne fräga är as mig wäckt, utbeder jag mig äfwen deröfwer fa yttra mig; men derjemte, at fä med mit yttrande upffjuta, til dest Lon8tttutjonen är afgjord. Herr Laron och Landtmarskalken gjorde proyo8jtton, at hela denna fräga kunde fä hwila til dest Lon8titnttonen wore antagen, dä kan hända et Lag-Utffott torde fä dermed sig befatta. Bifölls. Friherre Nannerbkirn, La.1'8 ^Ugn8t, hade inlemnat et viccamen, sorn nu uplästes, sä lydande: Wid ljudet af detta utrop: Fäderneslandet är i wada, har Ridderstapet och Adeln flera än en gäng, asidosatt all pröfning, huruwida förlegade afsigter, mistbrukat, oäelgat denna upmaning, och endast följt sin ädla drift at bidraga til Fosterlandets undsättning. Nu är detta ljud okonst - Den 2Z Maj. 225 okonstladt, sanning, nöd och fara uttwinga utropet, och Fäderneslandets frälsning fordrar upoffringar. Det ar det första Ständet wärdigt at föregä med efterdörnen.
Man försäkrade, att Freycinet och Jules Ferry, hvilka båda varit konseljpresidenter, och Léon Say, hvilken var senatens president, skulle * samtycka till att som ministrar tjena under Gambetta som konseljpresident. Kanstöpame delade långt på förhand ut ministerportföljerna. Freycinet skulle blifva krigsminister, Léon Say finansminister, Jules Ferry minister för allmänna undervisningen, Brisson justitieminister, en annan af det republikanska partiets storheter, Challemel Lacour, utrikesminister. Gambetta gjorde verkligen ett allvarsamt försök att vinna åtminstone några af dessa män för sin ministèr. Han erbjöd Léon Say finansportföljen och Freycinet icke krigs-, men utrikes-portföljen. Léon Say och Gambetta voro vänner allt sedan kejsardömets tid, då de tillsammans kämpat mot Napoleon III. Som finansminister i flera kabinett hade Say alltid åtnjutit finansverldens och bankernas förtroende. Hans öfvertagande af finansportföljen hade hvaije gång helsats med en hausse af 2 eller 3 francs. Det var derför naturligt, att Gambetta gema skulle vilja för sitt kabinett vinna en statsman med så lysande antecedentia och så erkänd och pröfvad förmåga. Léon Say å sin sida hade sedan flere månader visat sig benägen att lemna sin höga och beqväma värdighet som senatens president för att blifva finansminister i ett kabinett ' Gambetta. Å ömse sidor önskade man derför komma öfver ens. Gambetta och Say hade den 11 november ett långt samtal om saken. » Jag märkte mycket snart » — hadeSay vid ett senare tillfälle yttrat om detta samtal — » att rörande de politiska frågorna kunde våra åsigter med lätthet sammanjemkas. » Rörande domarkårens reformerande, den militära tjenstetidens nedsättande till tre år, frihandeln, den obligatoriska folkundervisningen, återställandet af scrutin de liste o. s. v. hyste i sjelfVa verket de båda statsmännen samma åsigter. Men Léon Say var bestämd motståndare till Gambettas plan att genom hotelser om jemvägames inköpande tvinga de stora! jemvägsbolagen till att ingå nya, för staten fördelaktigare konventioner.