Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jordbrukaren har således redan måst reducera sin ladugård, emedan han utan drank icke kunde framföda sina kreatur under vintern. Men, säger man, han kan i st. nu sätta potatis för att bränna i höst. Kommer förbudet sedan potatisen är salt, då är det sannt att han kommer att lida förlust; men kommer det innan den är salt, så kan han ju med fördel använda den jord, som dertill blifvit bestämd, till annat; ty det är en ganska lätt utväg, som hvarje landtbrukare känner, att så vicker, som han skördar grön. Slutligen säger man, att bränvinsbrännaren går miste om den stora vinst, som ovillkorligen skulle tillfalla honom i fall han finge skattefritt bränna under de två månader, som äro i för - 22 Den 1 Maj. fattningen medgifnc. Detta kan visserligen ega sin riktighet; men jag kan icke finna något skäl, att för en sådan vinst, tillåta bränvins-tillverkningen. Dessa äro de skäl, som man anfört emot förslaget. Jag ber nu, att fä nämna äfven dem, som tala för detsamma. För förslaget talar till en början vådan af den otroliga mängd bränvin, som under loppet af de två höstmånaderna skulle komma att tillverkas. Antager man att ett bränneri, som har en panna af 90 kannors rymd, kan tillverka 2000 kannor om dygnet, så mäste, i fall jag belägger tillverkningen med en additionell skatt af 24 sk. på kannan, och om jag beräknar att tillverkaren icke skall komma att såsom vinst erhålla hela den skatt (jag går så långt, att han blott får hälften deraf), denna vinst likväl komme att belöpa sig till 26,000 R:dr rgds; och små-pannorna skola äfvenledes af samma skäl och i proportion härefter skörda en betydlig vinst. Vi hafva f. u. ökade spanmålspriser, icke allenast inom landet, utan äfven utom detsamma. De utländska förhållanderna hafva förvecklat sig så, alt krig deraf blifvit följden.
Ack, en sådan glädje och förväntan, som gamle fra Felice känt, och så hade han blifvit alldeles gäckad! Han hade ej kunnat låta sig nöja, utan hade kommit tillbaka gång på gång för att tigga den andra bilden. Det var en bild så dyrbar, att han ej kunnat köpa den för allt hvad han tiggde ihop under ett helt år. Till sist hade den stora välgörarinnan låtit visa ut honom, och det var efter detta donna Micaela hade funnit honom. Då de gingo framåt gatan, började hon tala med gubben och lockade ur honom hans historia. Han hade bilden med sig, och midt på gatan stannade han, visade den för henne och frågade henne, om hon sett ett större elände. Donna Micaela såg ett ögonblick bestört på bilden. Så smålog hon och sade: »Låna mig bilden på ett par dagar, fra Felice!» »Ni kan taga den och behålla den,» sade gubben. »Må den aldrig mer komma för mina ögon!» Donna Micaela tog bilden med sig hem och arbetade med den i två dagar. Då hon sedan sände den till fra Felice, glänste den med nyskurade smycken, den hade en ny, ren linda, den var nymålad och i kronan blänkte klara, mångfärgade stenar. Han var så skön, den utkastade, att fra Felice ställde upp honom på det tomma högaltaret i sin kyrka. Det var mycket tidigt en morgon. Solen var ännu ej uppstigen, och det breda hafvet var knappast synbart. Det var verkligen mycket tidigt. Kattorna vandrade ännu uppe på taken, ingen rök trängde upp genom skorstenarna, och dimmorna lågo och vältrade om hvarandra på dalbottnen, rundt om det branta Monte Chiaro. Då kom gamle fra Felice löpande hän mot staden. Han sprang så, att han tyckte sig känna, att berget darrade under honom. Han sprang så fort, att grässtråna vid vägkanten ej hunno att stänka dagg på hans kåpa, så fort, att skorpionerna ej hunno lyfta stjärten och stinga honom. Medan gubben sprang, fladdrade kåpan ohäktad omkring honom, och repet svingade oknutet bakom honom. De vida ärmarna flaxade såsom vingar, och den tunga kapuschongen dunkade upp och ned på ryggen, såsom hade den velat skynda på honom.
Utgifterna, såsom vanligt, bestående af smärre understöd åt slöjdeidkare, resebidrag, premier för finare lärfter och vadmal, samt aflöning åt tjenstemän i Eskilstuna fristad, m. m., uppgingo deremot lill 28,562: 17. 7. så att, vid 1848 års slut, en behållning återstod af .. Såsom premier för inom Vesternorrlands län tillverkade finare lärfter, har, enligt hvad den bland berörde räkenskaper intagna redogörelse utvisar, blifvit utbetaldt eli belopp år 1847 af R:dr 2,670: 24. 6. och år 1848 af 3,741: 26. 9. På sätt uti 1847 års Revisions-berättelse omförmäles, hade Kongl. Majit, genom nådigt bref af den 29 September 1841, anbefallt Kommers-kollegium att, på bekostnad — 8 — af' de under dess förvaltning ställda tulloch beslags-medel, från Tyskland införskaffa trenne strumpstolar och trenne bandstolar, för alt, lill införande af förbättrade tillverknings-methoder, under vissa stadgade vilkor utlemnas till lämpliga personer inom Hallands och Elfsborgs län; hvarefter, till bestridande af de i sådant afseende erforderliga inköpsoch transport-kostnader, en summa af 1,700 11:dr blifvit, under loppet af år 1842, uti särskilda poster till Herr Presidenten och Kommendören Skogmans disposition, emot framtida redovisning, förskottsvis utassignerad. Efter hvad räkenskaperna utvisa, hafva å ifrågavarande förskott, under sistlidet år, återbetalts 75 R:dr 47 sk. 9 rst.; hvarjemte redovisning blifvit aflemnad för återstoden, 1,624 R:dr 3 rst.; varande sistnämnde belopp, i afvakta» å redovisningens granskning och godkännande, uti 1848 års räkenskaper öfver tulloch beslags-medlen såsom balans upptaget.
Massan hälles med sked i 2 formar, som förut medels en fjäder invändigt bestrukits med god olja. Under ihällningeu i formarne ilägges här och der ett kokt katrinplommon. Formarne lemnas att fullständig kallna 1 ä 2 timmar, hvar Skulle den ej vilja lossna, doppas formen hastigt i hett vatten. Pröfva receptet och äfven ni skall få beröm! Qvantiteten räcker för 15 a 20 personer. Stockholmska frän Smaland. Punschpudding. 1 qvarter söt oskummad mjölk uppkokas och 4 äggulor jemte 5 blad hvit gelatin ivispas, tills massan tjocknar, då den får kallna. Derpå tillsättas 2 matskedar punsch och 1 dito konjak samt VJ2 qvarter tjock grädde, vispad till hårdt skum. Sedan alltsamman blifvit väl omrördt, slås det i en form, doppad i vatten och invändigt beströdd med (int pudersocker och (år ytterligare stå och kallna. De ifter garneras det med körsbärssylt e. jr syltade apelsinskal, skurna i strimlor, och serveras. Velia. r 1 Kernmjölksvåfflor. ' / a stop kernmjölk (helst sur) vispas med litet socker tills det fradgar sig, då mjöl invispas som till en bra nog tjock välling; nära 1 qvarter iskallt vatten eller snö iblandas och till sist 6 a S skedblad skiradt smörVåffeljernet hälles ej för fullt och vändes genast. Får ej öppnas förr än våfflorna äro gräddade, emedan de då falla ner. Tål mycket häftig eld. Mot tandvärk. För 10 öre vallmoskal anskaffas och deröfver hälles 1 qvarter kokande vatten, som öfvertäckt får stå i 24 timmar, hvarefter det silas; häraf hålles i munnen på den sjuka tanden. Ändå bättre medel, som dock ej fås utan läkares påskrift är: Sol. chlorat. ferric, spiri., 20 gram; att stryka utvärtes på kinden öfver den värkande tanden. Påstrykes flere gånger. Aida.
„ Johannes Andersson från Skaraborgs län, att yngling, som genomgått fem klasser af allmänt elementarläroverk, måtte från beväringsskyldighet befrias. „ Ola Lasson från Christianstads län, om ändring af Kongl. Kungö relsen den 17 Juli 1847, i fråga om utarreudering af kungsoch kungsladugårdar samt andra kronolägenheter. „ Ola Lasson från Christianstads län, om anslag för skogsplantering å flygsandsfälten i riket. „ Per Engman från Wester-Norrlands län, att Ångermanlands södra fögderi måtte uti tvänne fögderier fördelas, m. m. N:o 169. Per Engman från Wester-Norrlands län, om utfärdande af närmare föreskrifter rörande rättigheten att erhålla och skyldigheten att, fullgöra skjuts. Förteckning å Motioner i Bonde-Ståndet. 1 1 N:o 170. Af Carl Isak Bengtsson från Kronobergs län, att för folkundervisningens befrämjande den s. k. personliga skyddsafgiften må till bela sitt belopp komma hvarje församling tillgodo, m. m. N:o 171. „ Carl Isak Bengtsson från Kronobergs län, om anslag för utdikning af den genom Ryssby, Borge, m. fl. socknar i Sunnerbo härad gående mosse. „ Carl Isak Bengtsson från Kronobergs län, om anslag för sänkning af de s. k. Wioch Gölsjöarne inom Ljunga, Pjetteryds och Agunnaryds socknar i Sunnerbo härad. „ Carl Isak Bengtsson från Kronobergs län, om inlösen af tjugo styc ken Riksgäldssedlar med 33 R:dr Riksmynt. „ Magnus Svensson från Skaraborgs län, om anslag i ändamål att hvarje församling må kunna påräkna visst belopp till understöd för skolelärares aflöning och skolbyggnads uppförande. „ Magnus Svensson från Skaraborgs län, angående ändring af Kongl. Förordningen den 21 December 1857, om egors fredande mot skada af annans hemdjur samt om stängselskyldighet. „ Anders Andersson från Stora Kopparbergs län, om eftergift af dana arf efter Charlotta Christina Wedin. „ Anders Andersson från Stora Kopparbergs län, om anslag för aflö ning af brovaktare inom Thorsångs församling af nämnda län.
På de skäl, jag här ofvan anfört, afstyrker jag den underdåniga skrifvelsen, icke allenast såsom ”olämplig och onödig”, utan såsom för Rotehållare förderflig, så väl i fredstid som serdeles då soldaten är commenderad och roten är skyldig att sköta soldat-torpet, hvilket i egovidd någon gång motsvarat i/8:dels mantal, just iden provins, motionären bebor. Det missförhållande, hvilket i detta fall kan ega rum, beror det på stamroten att afhjelpa, i stöd af gällande författningar och Statsmagternas vidare inblandning häruti blir endast för saken skadlig. Ju mera rättvisan omgifves af irrgångar desto svårare att åtkomma,” I ofvanstående reservation hade Herr L. G. Celsing instämt. Ank. till Etfp.-Utsk. d, 5 Mars, kl. 6 e. m. it låtande. i anledning af räckt, fråga om uppliäfvande af skyldigheten för rustoch rote-hållare att förse Ryttaren eller fioldalen med torp. Uti ett till Hederv. Bonde-Ståndet ingifvet samt till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning öfverlemnadt Memorial, har Riksdags!ullmägtigen Pehr Nilsson från Christianstads Län anfört, att, bland föreskrifter, som vore bidragande till att öka bördan af rustningsoch roterings-skyldighelen., kunde räknas den, alt, vid legning af soldat, denne ovilkorligen skall tillförsäkras torp, äfven om han med Rustoch Rotehållarne skulle vilja öfverenskomma att, emot ersättning, sjelf förskaffa sig boningsplats; förmenande motionären, att sådana öfverenskommelser icke skulle medföra någon olägenhet, hvaremot det ofta Liefve svårt för rusteller rote-hållare att anskaffa torp, eller, om sådant kunde ske, att derför erhålla någon ersättning af öfrige delegare i roten. t
Utskotten hvarken den inskränkning i visitar tionsrättigheten , som Herr Falkman ifrågasatt, vara lämplig, eller det af Herr Grefve v. Fersen föreslagna tillägg till detina 17 (l6) §. verkligen erfordras , hvarföre ock Utskotten , enär för öfrigt den i Betänkandet föreslagna redaction synes mera bestämd, än den, som i nu gällande Författning förekommer, på dessa grunder vidhålla sin redan yttrade mening och afstyrka bifall till hvad i förenämnde hänseenden blifvit yrkadf* 22 och 24 (21 och 23) §§. Herr Winberg har ansett en motsägelse i dessa §§. förefinnas i så måtto, alt den föreslagne 21 innehåller, det tullstämplar och märken skola finnas å stycket , så länge något deraf är qvar , men 25 §. stadgar, att sådant utrikes tillverkadt gods, som utan stämpel till salu hålles eller under transport och visitationer upptäcke?, »kall vara förbrutet och innehaf - Bev.- Lags.Allm.Besv, o.Oec.Utsk.lhl.N:o oo. 5 varén förfallen till det ansvar , sorn i a och 4 §§. stadgas. Om nemligen 21 §. afser en. dast hela stycken, vore dervid infet att påminna; men om den skulle tillämpas på köpta större eller mindre stycken , ansåg Herr Bamberg föreskriften orimlig, enär det är omöjligt för köparen att förete stämpeln , hvilken , enligt ai skall finnas å stycket, så länge något deraf år qvar ; och har Herr W\Inberg af sådan anledning föreslagit, att egare i dylikt fall skulle vara fri , så snart han kunde visa hvilken till honom sålt varan. I dessa åsigter har Herr Montan instämt med tillägg , att Utskotten bordt taga i öfvervägande de händelser, då genom våda, eller andras tillgörande, stämpeln på en ineller utrikes tillverkad vara förkommit , hvilket Herr Montan ansett på flera uppgifna sätt kunna inträffa; och har han. derföre yrkat, det utväg måtte beredas, att iå varan, efter åstadkommen bevisning om ett sådant förhållande, å nyo stämplad, åtminstone emot erläggande af ny tull.
R:dr, utan så beskaffade kostnader, derest de skola fortfara, af Academiens egna tillgångar bestridas; men då derigenom uppkommer behof af motsvarande anslag till andra utgifter för Academiens verksamhet, anser Utskottet de ifrågavarande medlen icke skäligen böra Aeademien fråntagas, och tillstyrker derföre, att enahanda belopp må för Academien bibehållas, men icke såsom anslag till jelioner upptagas. 10:0 Det nuvarande anslageL till Vedoch Ljuspenningar för Vitterhets-Academien, Kongl. Academien för de fria konsterna, BildhuggareAteliern vid Rannarebanan och Dramatiska Speclaclet, anser Utskottet böra oförändradt bibehållas, likväl med enahanda vilkor, i afseende å hvad för Theatern belöper, som för fortfarandet af dess conlanta anslag här förut blifvit föreslaget. Stats-Vtslcolt ets Utlåtande, IV:o 54. Sedan Utskottet, som ansett, alt Staten bör egna en skälig vårdnad åt de sköna konsternas utveckling, utur denna synpunkt betraktat de väckte frågorne örn förhöjde anslag för dylika ändamål, samt på sådan grund funnit sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att bevilja de tillökningar, som af verkligt behof varit påkallade, har Utskottet slutligen trott sig icke böra dölja den öfvertygelse, Utskottet eger, att den uppmuntran och befordran af velenskaperne och de sköna konsterne, som åsyftats med de flera serskilda för dessa ändamål stiftade Academier, synes bättre kunna vinnas, em emelian dessa Inrättningar bereddes ett närmare samband, än för närvarande eger rum, och' då mångå B i bl iothek och samlingar äro på serskilda ställen förvarade, dessa kunde efter deras beskaffenhet förenas. Att framställa något bestämdt förslag till de åtgärder, som för detta ändamål kunna och bora vidtagas, har dock Utskottet icke ansett lämpligt, utan hemställer endast, att Rikets Ständer må härå i underdånighet fästa Kongl. Maj:ls Nådiga uppmärksamhet, till det afseende sådant må finnas förtjena. Stockholm den g April 1840.
[I marginalen tillagt:] 1841 d. 22 aug. uppläst från predikstolen, tillika med vanlig besvärsanvisning. § 6. Efter derom skedd pålysning, och sedan sistlidne söndag den 20:de i denna månad, såsom en förberedelse något blifvit om saken taladt, voro nu församlingens ledamöter i sockenstämman samlade, för att ytterligare rådgöra angående målningen i härvarande kyrka; hvarvid först uppvistes och upplästes icke mindre ett af mästar G. Sundin hitskickat contract, dateradt den 17:de innevarande junii, deruti han förbinder sig, att verkställa förgyllningen och målningen i kyrkan och altartafvlan efter den af honom förfärdigade och förut hitskickade project-ritning, emot ett betingat arfvode af 300 riksdaler banco, då församlingen består alla nödiga materialier och effecter samt håller honom och hans medhjelpare husrum och kost under arbetstiden, än ock en skrifvelse till Häggenås socknemän från Erik Larsson i Halåsen af den 10:de i denna månad, hvaruti han lofwar verkställa nämnde målning för ytterligare nedsatt pris till 400 riksdaler riksgälds, under yttrad förmodan det ingen kunde förbjuda honom att arbeta uti fria konsten, och påstods tillika, så väl af Anders Jonsson i Kougsta, som andre socknemän det Erik Larsson yttrat sig kunna än ytterligare nedsätta priset för ifråga varande arbetes verkställande, ja ock, om så behöfdes, göra arbetet för intet, blott målningen honom anförtroddes. Derefter upplästes på begäran landshöfdinge embetets den 4:de dennes utfärdat utslag på de besvär bonden Anders Jonsson i Kougsta anfördt öfwer sockenstämmo-beslutet den 6:te december 1840, hvari landshöfdinge embetet stadfäster sistnämnde beslut med besvärs anvisning till Kongl. hof-rätten inom 30 dagar från deraf erhållen del. Ytterligare upplästes av herr prosten Feltström hitsända ”Anförande till protokollet för allmänna sockenstämman uti Häggenås sockenstuga den 24:de junii 1841.
Acke desimtnd e anhälier jag, akt den sälön» en anmärkning mätte fä ät» sölja remitzen till Bewlilnings» Utskottrt.j Friherre 8tsel von I-lolllein, ansäg detta Friherre l^Hjsncrsnt^'; sörflag stridande mot dcn princip, som under hela Riksdagen warit följd, att upphäfva allt gammalt twäng. Pä sädan grund har husb sitanorier blifwit afskaffade. Nu föresiäö att Ftscalen stulle maka öUver Bränwinssupand?t; deraf skulle följa ständiga procetzer. Han ansäg deremot bästa sättet att winna ersättning ät Staten w ra, om afgilten ökades för dem som bränna, ej art den indes pä de supande. Herr Grefwe» ock) LandtMarstalksn proponerade, att lä wäl de nu saltade beslut som de under diskussionen gjorde anmärkningar hwaribland äswe-! en af Herr kieutLriKölö, Lsrl, inlemnad calcul öfwer afgisten mätte till Bewillnings-Utskottet rem. treras. Bifölls. Herr 1248 ven 29 Januaris. Herr Reuterlköiä uppläste derefter följande: Jag anhäller att med anledning af mitt an« ivrande den 4 December och de anmärkningar som dek upptager, fa lemna en uppgjord calcul, öfwer en af mig förestagen afgift, hwtiken endast skulle komma att drabba demsom med nog sannolikhet tlttwerka Bränwin, och hwilken calcul i sammanhang med anmärkningen torde kunna till Bewillntngö-Utiroltet remitteras. Att afgift som ej skall grundas p« en fixerad Hemmans - beräkning, blir alltid suppofitionswis, Lenna wisar likwltzr, med iakttagen billighet, att «n större fördel äiägger en motstvarande högre afgift, ett nog betydande öfwerskott af nära 55,000 R:dr till Lrror Cslculj.
Majit icke kunnat förordna något sorn vöre stridande mot Dess för Canal-Bolaget utfärdade Nådiga Privilegium; och att Diskont-Verkets ställning Banko-Utskottets Betänkanden. 325 i öfrigt genom det meddelade understödet, och ett noggrann! iagttagande af de , utaf Kongl. Maj:t gifne föreskrifter, långt ifrån a 11 i någon mån försämras, blifvit betydligen förbättrad. Banko-Fullmägtige hafva, efter en så beskaffad af Direktionernes Ledamöter enhälligt afgifven förklaring, endast ansett sig 'nora till "Riksens Ständer och Deras Banko-Utskott öfverlemna, att efter föregången pröfning närmare bestämma meningen och otdalydelsen af de förbehåll i afseende på Bankens säkerhet, som vid 1809 års Riksdag stadgades och år 1815 af Rikets da församlade Ständer ytterligare förnyades och stadfästades. Efter behörigt öfvervägande af hvad sålunda å ena och andra sidan förekommit , har Banko-Utskottet för dess del funnit, att, som enligt 1 §. af det för Götha Canal-Bolags Diskont utfärdade Nådiga Reglemente, nämnde DiskontVerk är en Canal-Verket ensamt tillhörande och derifrån oskiljaktig inrättning, hvars Fond utgöres af Actie-Capitalet och det Lane biträde Riksens Ständers Bank lämnar; samt uti Kanal-Direktionens till Banken afgifne förbindelse, Canal-Verket med alla dess förmoner, tillhörigheter, fonder och Inkomster blifvit pantförskrefne, lärer deraf blifva en ostridig följd, att Diskont-Verkets tillgångar äfven böra anses såsom hörande lill Bankens pant; hvadan Utskottet ock, hyser den öfvertygelse, att Directionerne icka ägt rättighet, samt sålunda ej bort, till förringande af Bankens säkerhet, såsom Hypothek för det af Kongl. Majtt i Nåder meddeldte Låna - 326 Banko-Utskottets Betäniandenl biträde, pantsätta ifrågavarande Verkets tillhö» fige Reverser.
Härvid uppstår väl , i och genom Räntqns ökning från 3T7-95:dels procent till 4 procent, den skillnad, att sammanlagda års-betalningar för 36, i stället för 33|. år, åtgå till skuldens fulla godtgörande; men detta för Gäldenären ej serdeles betungande öfverskott är att anse som en ganska måttlig och billig ersättning för tillåtelsen att frånträda contractet och för det äfventyr, Banken i och med detsamma underkastar sig, att möjligen nödgas betala mera än 128 sk. för det Silfver, sorn eljest skolat afLåntagaren anskaffas. Af hosföljande Tabell Litt. B., uppställd å ett lika Capital af r5o R:dr B:o, eller 100 R:d, Silfver, utredes närmare olik - 6 llanco-Utskottets Memorial N-o gp. heten i resultatet, enligt hvartdera beraknings-sättet. Banco-Utskottet får, på grund af hvad sålunda blifvit anfördt och utredt, härigenom vördsamt tillstyrka: att i de händelser, då ett emot återbetalnings-skyldighet i Silfver upptaget Banco-lån kommer att till sitt återstående belopp på en gång, före utsatt termin, gäldas, de derå redan förut i stadgad ordning och till utsatt belopp af 2 procent i Silfver verkställda årsbetalningar må evalveras lill Banco-sedlar efter Mynt-bestämningsgrunden å 128 sk.; och derutaf beräknas för hvarje förflutet år 4 procents Ränta samt det öfriga gå i minskning på Capital-skulden, hvars derefter blifvande återstod bestämmer den summa, som för lånets slutliga liqviderande erfordras. Och kan hosföljande Tabell Litt. C.j uträknad på ett capital af 100 R:dr B:o, eller 66|:clels R:dr Silfver, tjena till grund för alla dylika liqvider, såsom utmärkande, huru stor procent af ett i Sedlar erhål - Banco-Utskottets Memorial N.o gg. 1 Jet capital, efter hvarje års förlopp, finnes återstående, då Gäldenärens betalningsskyldighet blifvit ordentligen fullgjord.
Maj 1817 och 27 Mars 1806 angående anmälan af de till hufvudstaden ankommande resande samt af hyresoch tjenstefolk, jemte andra personer, vid ombyte af boningsställen eller tjenster, behörigen efterlefdes ; och har i öfrigt för Utskottet blifvit uppgifvet, att emedan föreskriften uti förevarande Irsta mom. jemväl i öfriga städer i allmänhet ansetts icke leda till ändamålet, densamma derstädes blott undantagsvis skall hafva blifvit tillämpad. Bih. lill R. St. Prol. 1836 & Med afseende å hvad sålunda förekommit, anser Utskottet stadgandet uti meranämnda Usta mom. af 40 § i Fabriksoch Ilandtverks-Ordningen vara obehöfligt, och Utskottet tror likaledes, att såväl den i Kongl. Resolutionen den 22 Mars 1850 för Fabriksoch Handtverks-föreningen i Stockholm stadgade anmälnings-skyldighet, som ock det i 2 mom. af 40 § föreskrifna åliggande för Fabrikseller Handtverks-arbetare, som ej inom fyra dagar efter afgång från innehafd tjenst kunnat förskaffa sig arbete, att sådant, tillika med stället der han bor, hos stadens polismyndighet anmäla, äro umbärliga med afseende å hvad stadgadt är ej mindre särskildt för Stockholm i ofvanäberopade Kungörelser, än äfven i allmänhet dels uti 12 § af Kongl. Förordningen den 16 Januari 1844, rörande inskränkning och ordnande af gesäll-vandringen, dels uti 2 § af tjenstehjons-stadgan den 23 November 1833 och dels uti 52 § af samma stadga, sådan denna § lyder i Kongl. Kungörelsen den 29