Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län hittills utgående aluntionden. XII. B. 362. A. 404. •— N:o 299. i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 194, angående Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om uplåtelse åt enskild person af norra delen af Konung Carl Xllhs torg i hufvudstaden, till bebyggande och disposition under viss tid emot lomtöre-afgift. XII. B. 362. A. 405. XIII. E. 204. — N:o 300. i anledning af väckt motion om anslag till Lazarettet i Lund. XII. B. 362, 405. A. 421. XIV. U. 43. A. 168. XV. U. 112. A. 115. E. 208. — N:o 301. i anledning af väckt motion om anslag lill Baggens Stäkets uprensning. XII. B. 362, 405. XIII. 6. A. 13. XIV. U. 48. A. 168. Stats - ( 193 ) Stats-Utskottels Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 302. i anledning af återremisser å Utlåtandet N:o 164, angående hegardt ytterligare anstånd med inbetalningarne å staden Cimbritshamns hamnbyggnads-lån. XII. B. 416, 421. XIII. A. 13. — N:o 303. i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse samt väckt motion angående hegardt understöd för fullbordandet af Norbergs jernväg. XII. B. 416, 421. XIII. 13. A. 25. E. 337.
Eukelheten af en sådan anordning skall knappast af någon bestridas, dock torde invändningar deremot hemtas från det förhållande, att verkställigheten af hvad som skulle uppdragas åt de militäre afdelnings-cheferne kan fordra kännedom om författningar och förmåga att tillämpa dem; på grund hvaraf det skulle vara nödigt att, enligt Komitéernas förslag, vid sidan af Afdelnings-cheferne ställa civile embetsman. Det vill dock synas att ärenden, hvilka icke kunna anförtros åt den insigt i författningarne, som står en hvar till buds, icke böra afgöras af militär-chefer med allena beslutanderätt, och att således det ligger en motsägelse deri, att, lemna åt cheferna en sådan afgöranderätt och på samma gång förklara dem otjenlige att sjelfständigt afgöra målen. En annan sak är deremot att cheferne i hvarje fall behöfva en föregående utredning af åtskilliga mål, som bero af författningarnes tillämpning; men denna kan och bör beredas dem, dels derigenom att de hvar för sig hafva att tillgå underordnade med erforderliga insigter och vana, och dels sålunda att det nu befintliga Advokatfiskals-kontoret bibehålies, för att der i något serskildt fall tillämpningen af en författning beror af en mera allmän öfversigt af lagar och föreskrifter, tillhandagå med de derföre erforderliga upplysningar. Dessa utvägar borde vara fullt, tillräckliga och äro utan tvifvel lämpligare än den af 1858 års Komité afsedda organisation, enligt hvilken militär-afdelningarne erhöllo göromål, dem de beslutande Cheferne icke kunde pröfva utan biträde af civile ledamöter, hvilka derföre såsom endast rådgifvande skulle anställas; likasom nämnde utvägar måste erkännas hafva ett än större företräde framför den af Landtförsvars-komitéen föreslagna anordning, att hos hvarje Chef anställa 2:ne rådgifvande embetsman med skyldighet att afgifva yttrande, som i vissa fall icke på beslutet inverka, men i andra fall tillerkännas giltighet. Denna sednare anordning synes grunda sig på den origtiga förutsättning, att beslutanderätten kan lemnäs ExpeditionsUtskottets Förslag, till underd.
Under den 11 nästlidne Februari har Kongl. Majit till Rikets Ständer aflåtit nådig Proposition angående Jemtlands roteringskassas befrielse från allt bidrag till anskaffning och underhåll af beklädnaden vid Jemtlands Hästjägarekorps, hvaröfver Utskottet, efter derå från Riks-Stånden erhållno remisser, framdeles ATill till Rikets Ständer afgifva särskildt utlåtande. I följd häraf och då sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet uti sednare punk - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 33 punkten af sitt utlåtande N:o 6 föreslagit, att rotehållarne vid Kavalleriet i Jemtland skulle befrias från den af dem hittills bestridda andel i kostnaden för sadelmunderingens underhållande samt denna kostnad utgå af anslaget till försvars verket i allmänhet, som i sådant fall skulle tillökas med '620 ii:dr, har Utskottet, enär denna fråga icke heller är af Rikets Ständer afgjord, funnit sig med anledning af omförmälda framställningar nu icke kunna vidtaga någon förändring af Intendents-afdelningens anslag, men hemställer, det Rikets Ständer må förbehålla sig, att framdeles besluta den tillökning af samma anslag, som vid pröfning af nyssberörda tvänne frågor kan finnas af omständigheterna påkallad. f) Då Utskottet, uti ofvanstående 6:te punkt mom. litt. b) på anförda skäl funnit sig icke kunna till bifall hos Rikets Ständer förorda Kongl. Majits nådiga framställning om uppförande på Topografiska korpsens stat af 8 Under-officerare, kan följaktligen Utskottet icke heller tillstyrka anvisandet af den anslagstillökning, 1,200 R:dr, Kongl. Majit till beklädnadshjelp för bemälde Underofficerare äskat. g) Likaledes och enär Utskottet uti 16:de punkten morn. litt b afstyrkt beviljandet af det anslag, Kongl.
Grefve Mörner ^ Cart Slellan, äfihnll att detta Utlåtande måtte intill nästa Plenumfå ytterligare hvila på bordet, hvilket, då Hers Ledamöter häruti hördes instämma, af Ridder-* skåpet och Adelfi bifölls* Företogs till pröfning BaneoUfskottets dell lo dennes afgifne, samt den 17 i samma Må$ nåd eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående förändring uti de innom Banco* Verket gällande Befordringsgrunder, enligt hvil., ka tredjedelen af Barquens Commissarier vid yppande ledigheter tillsattes endast af Frälsemän* Friherre Staet von Holstein, Corfitz huch fig: Detta Betänkande af BancoUtskottet bestri-1 der jag dels af det skäl, att ärendet icke är allmänt, dds emedan det är en inskränkning i Ridderskapers och Adelns rätt, som grundar sig på en frivillig och laga kraft ägande öfverenskommelse emellan de trtf Stånden,. Avr deln, Prestesamt BorgareStånden* Det kan ej vara okändt,’ ätt då i aldre tider, till Banquens Credits upprätthållande/ Ridd. 0. Ad, Prof, IV. B. II, Afd, 37, 3$, 29® Den 19 Martti. ett tillskott af Penningar gjordes af dessa tre Stånd, hvilka derjemte garanterade Banquen, vagrade BondeStåndst deltaga häri 3 dess egna ord voro: att de med Banco icke ville hafva någon befattning Dessa tre Stånd hafva derefter gemensamt stadgat grunderna för Banquens Styrelse och ibland annat fastställt lika antal af Fullmägtige samt BancoCommissarier af hvarje Stånd j ingenting var väl också naturligare, än att, då deras biträde och förbindelse var enahanda, deras rättigheter borde vara i samma förhållande.
Regerings-Formen och 80 §. Riksdags-Ordningen. Hvad Utskottet föreslagit, innefattande afstyrkande af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, Bifölls. S. D. Vid nu ånyo skedd föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkanden: N:o 7, i anledning af väckt fråga om ersättning till ledamöter i SyneRätt för verkställda syner å Militiae boställen och N:o 8, i anledning af väckt motion, om förändrad grund för utgörande af Brandstod och Riksdagsmanna arfvode, blefvo samma Betänkanden af Ståndet bifallna. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottes sedan d. 13 dennes å bordet hvilande följande Betänkanden: N:o 100, i anledning af väckte motioner, dels om utarbetande af en ny utmätnings-författning och dels att f. d. Lag-Comiteens förslag till UtsökningsBalk må varda antaget, eller åtminstone 12 Cap. 1 §. deri, samt att i sistnämnda fall må utfärdas ej allenast förändrade föreskrifter, i afseende på tiden för utmätnings verkställande och afgifvande af utmätningsmans slutredogörelse, utan äfven det stadgande, att Öfver-excecutors utslag i Prot. Utdr. d. 2g Aug. 184.0. 563 utmätningsmål skola till de sökande utskrifvas i den ordning målen blifvit färdige till afgörande, och när de sökande sig anmäla och erbjuda lösen, till dem genast ullemnas. Bifölls. N:o 101, i anledning af väckt motion, att på Magistrat i hvarje stad må öfverlåtas rättigheten att upptaga och handlägga lagsökningsoch utmätningsmål mot dem, som lyda under stadens jurisdiction, lika med hvad för Borgmästare och Råd i Götheborg redan är stadgadt, och i följd deraf Konungens Befallningshafvandes befattning med lagsökningar mot städernas invånare upphöra. Bifölls.
Jaha! ^ropar^ Sångare! De gå ut i trädgården; gästerna följa med. Lilly gör min af att stanna hos Louise, men då hon ser Alland komma in, går hon hastigt förbi honom ut till de andre. ALLAND. Hvad stod på? Hvarför gick fröken Walldén? LOUISE. Åh här var ett uppträde mellan henne och Henrik Rydberg. ALLAND sätter sig hos henne, tar hennes hand och ser henne in i ögonen. Var det ingenting annat? LOUISE. Jo storinqvisitor! Men slipper jag inte att svara på det? ALLAND. Naturligtvis om du finner det obehagligt. Men säg mig då i stället, hvarför alla de här menniskorna trängt sig in i mitt paradis? LOUISE. Du hade ju sagt, att du inte kunde komma i dag Festen skulle ha varit på Ernas atelier, men hon har ingen trädgård och så frågade de, om de inte kunde få flytta hit ner. Jag kunde inte säga nej. ALLAND skrattande. Nej, det kunde du väl inte Men vet du, hvad jag hade tänkt? LOUISE. Nej hvad? ALLAND tar upp ett par biljetter. Taga dig med till operan i kväll. LOUISE. Det skulle ha varit roligt! ALLAND. Och så skulle vi ha superat efteråt. Fint och lätt, alldeles som min kräsna lilla prinsessa vill ha det. LOUISE. Ja, men nu stanna vi hemma i stället. ALLAND. Omöjligt, min fröken! Jag måste ju gå med de andre! LOUISE. Hvarför måste du gå? ALLAND. Inte kan jag ensam stanna kvar. Tänk på ert rykte, min fröken! LOUISE. Det bryr jag mig inte om. ^Nedslagen.^ Skall du verkligen gå? ALLAND. Absolut! Om inte madame sjelf är rädd om sitt rykte, måste jag taga vara på det. Jag är väl närmast till det, skulle jag tro. ^Betraktar henne leende; då hon fortfarande ser nedslagen ut, böjer han sig fram emot henne och hviskar.^ Jag går således med de andre. Men jag kommer igen LOUISE nickar emot honom, småleende. ALLAND.
Alljaget är otänkbart den äller de monader som nått jämförelsevis oändligt vidt i allomfattning väl för de jämförelsevis oändligt litet omfattande kunna vara till som något jämförelsevis, ehuru icke absolut allgudomligt. Bland lifsmonaderna kunde vissa tänkas såsom faderoch moder-monader, hanoch hon-monader, med förmåga att äfter förening framföda nya monader, andra som likaledes födande hermafroditmonader, endera så förstådt att hermafroditmonader kunna differentieras till hanoch hon-monader, äftersom de ju måste tänkas besitta bägge elementen, samt att dessa sednare på nytt kunna som lägre eller högre varelser blifva hermafroditiska — äller så förstådt att de olika tillvarelsesätten icke kunna öfvergå i hvarandra. Man erinre sig här för analogiens skull, de hermafroditiska varelserna på de lägsta djurstadierna och bland växterna. Han-elementet tör möjligen alltid finnas latent hos honan och hon-elementet latent hos hanen — det kräfves måhända endast vissa utvecklingsstadier, om ock oerhördt många och långa (det är ju icke här fråga om blott de korta lifsögonblick som vi människor vanligen kalla ett lif), för att en hane skall bli till hona äller en hona till en hane äller någon af dem till en hermafrodit. Möjligen kunna dessa stadier af äfter hvart annat hane, hona och hermafrodit tänkas omväxla i oändlighet alltäfter hvarje monads behof och drift vid hvarje särskildt stadium af sin tillvaro äller alltäfter de kombinationer af hvilken den vid hvarje särskildt stadium af sin tillvaro blifvit beroende. Om alla lifsmonaderna äro till af evighet i och af sig själfva äller i och af en allmonad, kan det se ut som detta utestängde möjligheten att de kunde afla af sig och vara aflade.
Jag nödgas reservera mig emot Statsoch Danco-Utstottens tillstyrkande uti deras, gemensamt med allmänna Besvärs och Ekönomie-Utstottet afgifnc Betänkande, angäende anflag till Strömrensningarne och lättade »vattencommunieationer, samt anföra följande skäl dertill: Ur sk. Betan kand en, R:o 26. LXXXIX »:o Detta anslags wigt för Landet k allmänhet. Utskotten hafva, efter noggranna öfwcrläggningar i Lninct, witsordat icke allenast att desamma skälen, hwarpä Rikets Högt. Ständer wid föregående Riksdagarnc grundat denes bcwiljande af allrnänt bidrag för detta ändamål, ännu fortfara att wara gällande, utan äfwcn, att, i nion forn kännedomen om Landets behof i denna »väg blifwit igcnom de redan widtagne ätgärder mera ntwecklad, har äfwen den allnränna nyttan och angelägenheten af anstagcts fortfarande blifwit »rera påtaglig. I följd deraf har jag ansett, att Utskotten bordt ga Kongl. Maj:ts Nådiga önskan närmare till mötes, än deras nu afgifne Betänkande innehåller. 2:0 Otillräckligheten af det anslag. Utskotten tillstyrkt. Utskotten haswa fästat det wilker för det tillstyrkta anslaget, att de redan pabörjade arbetena böra framför andra erhälla andel deraf, och bringas till fullbordan, fsm wiil ock blir nödwändigt, om den i deste arbeten redan nedlagda kostnad ej stall wara förfelad, och fullbordandet en annan tid blifva ytterst kostsamt; enligt dc af Utskotten infordrade beräkningar, uppgär den ätcrstäende kostnaden ä dem till3i6,6oo Rll?r, eller 66,600 R:dr mera än sammanlagda beloppet af alla 5 ärcns anslagSbclopp, förwaltnings-kostnaderne deruti icke inräknade, och hwilka blifva nära lika store wid ett mindre forn wid ett större anslags anwändaudc.
Jag anhåller om ursäkt derför att jag en gång till upträder i denna fråga och får förklara, att jag icke skulle gjort detsamma, om icke Frih. Schulzenheim, med eller utan afsigt och mot rätta förhållandet, gjort citater ur mitt yttrande. Jag har nemi. aldrig sagt. hvarken att jag, eller någon annan med mig lika tänkande, önskade få i lag stadgadt, att äktenskapet skulle giltigt anses, så énart detsamma vore konstateradt af 2 personer; jag har endast tagit mig friheten att, med anledn. af ett utaf Frih. Schulzenheim fäldt yttrande, det han ansåg ett af en annan talare omnämndt förhållande, att en far vigt sin dotter, för en omoralisk handling, tillkännagifva, att jag för min del icke kunde så bedöma nämnde handling, och såsom skäl för denna min åsigt anmärkte jag, att ända till Tridentinska Mötets beslut fanns inom den kristna församlingen icke någon vigsel, utan att den då först påbjöds, och således är en Katholsk inrättning, som sedermera öfvergått till oss. Då således, icke blott i den första kristna tiden, utan sedermera, ända till efter Reformationstiden, äktenskap ansågs giltigt, blott det var frivilligt, samtyckt mellan man och qvinna och detta samtycke var intygadt af en tredje person, torde svårligen någon kunna på fullt allvar påstå, att det är en omoralisk handling, att ingå äktenskap utan att vigas af prest. Hvad åter Hr Cederschiöld här har nämnt om den absolution, som skulle predikas af läsare, så får jag säga, att, utan 1 at.t uttala något omdöme derom, huruvida absolutionen bör finnas eller icke, hvilket jag anser, att hvar menniska bör få afgöra med sitt eget samvete, vill jag blott säga, att Hr Cederschiöld gör orätt i att påstå, att det endast är läsarne, som ovillkorligen påyrka absolution; ty tvärtom föreskrifves absolution i våra bekännelseskrifter, och Apologia confessionis Augustanae uptager bikten såsom det tredje Sacramentet. Hvad åter den skilnad angår, som Hr Cederschiöld anmärker, så ligger den blott deri, att presterskapet eller Statskyrkan säger, att absolutionen skall utdelas af en prest, då deremot de s. k.
att antalet af orter med stapel stads-friheter i allmänhet tål snarare minskning än utsträckning, trott äfven nu skäl ej vara för handen att med sitt underdåniga tillstyrkande understödja ansökningen om rättighet till sjöfart på utrikes ort för Döderhultsviks köping, utöfver hvad den redan har sig medgifvet i kraft af gällande Segiations-Ordningar. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande: att enär sedan år 1830, då Kongl. Maj:t afslog en ansökning, åsyftande enahanda förmoner för Döderhultsvik med de nu begärda, några nya förhållanden, som tala för bifall till invånarnes derstädes ytterligare gjorda försök, destomindre inträffat eller förefinnas, som Länets skogar, hvarifrån de förnämsta export-artiklarne hemtades, redan voro så hårdt medtagne, att några nya källor för handelns utvidgande icke deraf kunde påräknas, samt, enligt Kongl. Majrts Befallningshafvandes tanka, köpingen icke, i anseende till uppgifna locala omständigheter, vore till idkande af utrikes handel passande och ej eller genom en dylik utvidgning i köpingens handels-rättigheter någon fördel skulle orten deromkring tillskyndas, men deremot både Calmar och Westervik genom en sådan rubbning i liandels-förhållandena bringas till undergång och Staten i betydlig nion förlora, funne Kongl. Maj:ls Befallningshafvande sig böra afstyrka Nådigt bifall till förrberörde underdåniga ansökning.
Baskiska provinserne — dessa få qvarlefvor af en tidsålder, hvars spår måhända snart skola alldeles utplånas; dernäst hos de af blandadt Romaniskt och Götiskt blod ursprungna folk, som beherrska det södra Europa, och hvilkas bildning jemväl synes hafva öfverskridit sin middagshöjd, samt de Slaver, som, efter kristendomens antagande, allt mäktigare framtränga från det östliga Europa, för att antingen undantränga, eller tillegna sig, och måhända vidare utveckla vår närvarande tids bildning; hvaremot Protestantismen företrädesvis utbredt sig bland folk af Nordiskt ursprung: Skandinaver, Anglosaxer och Germaner. Men äfven emellan dessa visar sig en påfallande olikhet; i det Skandinaverne allmänt hylla Lutheranismen och det monarchiska styrelsesättet; Anglosaxerne, i England och Amerika, antagit Calvinismen med republikanska statsinrättningar; Tyskar, Schweizare och Holländare, härkomne från Latinare, Göter och Slaver, äro sins emellan delade i sympathier för alla dessa olika bekännelser och styrelsesätt. Sålunda finner man monarchism i Bajern och Böhmen, förenad med sträng Katholicism, i Saxen, Wurtemberg och flerestädes, i förening med Lutheranism; men deremot uti Holland och större delen af Schweiz i grunden fria författningar och Calvinism. För - Den 19 December. 333 tjena icke sådana omständigheter att tagas i öfvervägande? Skulle det väl kunna gillas, om ett folks regering eller dess lagstiftande makt lemnade ur sigte en sådan fingervisning för ett rätt bedömande af dess anda och bästa ledningen af dess angelägenheter? Härtill kommer äfven vår egen historias vittnesbörd. Det är onekligt, att, så ofta och så länge Sverige varit enigt i religionen och styrdt af en lagbunden och laglydig Konung; så har det äfven varit aktadt och äradt hos andra folk, kunnat kraftfullt försvara, ja -äfven vidga sitt välde; så hafva ock framstegen i det hela varit nästan oafbrutna.
< Stats-Uts&ottets Betänlanilen; 1223 Öfver lietta Föirslag, som till Stats-Utskottet blifvit remitterajlt, får Utskottet, på grund af de upplysningar, som Allmänna MagazinsDirectionen meddelat, och efter den kännedom, sorn Utskottet under granskningen af Verkets Räkenskaper och Förvaltning, haft tillfälle inhämta, vördsammast afgifva dess Utlåtande, Ehuru Stats Utskottets uti dess innan korrt afgifvande Berättelse om Allmänna MagazinsInrättningens tillstånd, och hvad för detta Verks förkofran och bestånd synes böra stadgas och „ bestämmas, äfven ämnar, att specielt uppgifva alla de förluster, denna Inrättning fått vidkännas genom Byggnaders och Uägenheters öfver» låtande till andre publique behof, utan ersättning, har Utskottet dock, enär ifrågavarande Förslag åsyftar afträdandet af en bland Inrätt» ningens största och dyrbaraste Egendomar, trott gig böra fästa Riksens Höglofl. Ständers uppmärksamhet på den uppenbara våda för Maga» zins - Inrättni ngens bestånd, som ovilkorligen skall följa, derest ej alla anspråk på Inrättning gens tillhörigheter komma att upphöra. Allt sedan år 1809, då detta Verks Räkenskaper och Förvaltning ställdes under Riksens Höglofl, Ständers och Hess Revisorers speciella granskning, hafva Anmärkningar städse blifvit gjorde vid de Förluster, Inrättningen fått vidkännas, och deribland öfverlåtelse af Hus och Byggnader till andre främmande behof, utan ersättning. Så vida Allmänna Magazins-Inrättningert, skall kunna utföra dess åligganden, på det sänt och med den verksamhet, sorn de till befordrande af Eandets Allmänna bästa synes höra 1224 StatsVtshottets Betäniandenl verkställas, är och blifver det oundvikligen nödvändigt, att Inrättningen vid dess Fonder och öfrige tillhörigheter varder bibehållen. Afträdande! af -Ladugårdslands - Bränneri skaile ej allenast tillfoga Inrättningen en högst betydlig förlust, utan äfven åstadkomma stor» hinder i Magasins-rörelsen.
Ad. fann detta meni. icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarna. På begäran af Hr af Uhr, Gustaf, samt Gr. Frölich, David, lades ånyo på bordet Const.Utsk:s den 19 dennes första gången bordlagda mein. N:o 43» raed aine förslag till ändring uti g §:n Reg.Fm. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 19 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 314» i anledn. af anmärkntna vid Utskrs betänk. N:o i5o, angtde villkoren för det till staden Wenersborgs återuppbyggande beviljade lån. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Det betänk., som återremitterades, nemi. N:o i5o, och hvaröfver SlatsUtsk. här yttrar sig, har R. o. Ad. redan bifallit. Jag hoppas och anhåller, att Ståndet ville vidblifva sitt förut fattade beslut, hvarom jag utbeder mig proposition. R. o. Ad., som redan förut bifallit betänk. N:o i5o, fann detta utlåt. N:o 3i4 icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna. Föredrogos ånyo och biföllos StatsUtskts den 19 dennes på bordet lagda ullåt:n: N:o 315, angtde sökt befrielse från ersättandet af uppburna förskott till utgifter i följd af cholera-farsoten; N:o 316, ang:de sökt befrielse från Götha-canal-bolag ålagd bevilln. för utdelade vinstmedel.
De ha förgiftat mina gossar! LARSSON. Hvad är det? DINA. Det är en karl i barnkammarn! - FRU LARSSON. ANNO FYRTIÅTTA En jakobin! Han har tagit min lilla Abraham! LARSSON (rasar). Lycko-Pers resa LYCKO-PERS RESA SAGOSPEL I FEM AKTER AUGUST STRINDBERG AF KONOL. HOFOCH UNIVERSITETS-BOKHANDLARE. ADOLF BONNIER STOCKHOLM I ROLLER DEN GAMLE I TORNET. PER. LISA. FÉEN. TOMTEN RÅTTORNA. HOFMÄSTAREN. SKATTSKRIFVAREN. ADVOKATEN. RÄTTSTJENAREN. SUPPLIKANTEN. VÄNNEN I. VÄNNEN II VÄNINNAN. SKAMPÅLEN. STATYEN. VAGNMAKAREN. SKOMAKAREN. LIKTORNSOPERATÖREN. FÖRSTA AKTEN. ANDRA AKTEN. TREDJE AKTEN. FJERDE AKTEN. FEMTE AKTEN. GATLÄGGAREN. SLÄGTINGEN. BORGMÄSTAREN. EN AF FOLKET. HOFMARSKALKEN. RIKSHERALDIKERN. RIKSHISTORIEGRAFEN. HOFPREDIKANTEN. VEZIREN. HOFPOETEN. BRUDEN. SÅNGERSKAN. DÖDEN. DEN VISE. S. BARTOLOMEUS. S. LAURENTIUS. SOPQVASTEN. LIKBÅREN. Tornkammaren. A. Skogen. B. Den rikes sal. Torget med rådstugan. A. Kalifens palats. B. Hafsstranden. Landskyrkan. Spelar under medeltiden. II F ö r s t a akten.
Utskottets Utlåtande, IV 1. s 548, 549, bif. af BondeStåndet, IX s 106, af Adeln, IX s n3, af PresteStåndet, IX s 127. — Stämmor, om upphörande af Bötesansvar för försummelse af. Se Böter. Uppfostringsverket, anstalter i afseende på, I 1. s 6 — i3. Uppgifters meddelande, om periodiska, öfver BancoVerkets Ställning; BancoUtskottets Betänkande, Yl 2. s a33 — 235, bif. af Adeln, IX 3. s i49, af PresteStåndet, IX. 3. s i56, af BondeStåndet, IX 3. s 170, af BorgareStåndet, IX 3. Upsala å, om uppmuddring af; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1106. Utskottets Betänkande, IV 1. s 327 — 329, bif. af Adeln, IX s 88, af PresteStåndet, IX s 89, af BondeStåndet, IX s 94. Uranienburgs KongsLadugård, om ersättning till Handlanden Tauson för afträdt arrende af; StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s 1724, bif. af BorgareStåndet, IX s 477» af PresteStåndet, IX s /\Qi , af BondeStåndet, IX s 4 3i4 Utarrendering, om ändring i nu gällande grunder för MilitiaeBoställens och annan KronoJords; Motioner, remitt. lill Statsoch LagUtskotten, lis 11n58, i i6o. Utskottens Utlåtande, IV 5. s 5ao547, återreinitt. af PresteStåndet, IX s ia30, af BorgareStåndet, IX 3. s 11, af Adeln, IX 3. s 34.