Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle att dessa Mern. nämnde dag fingo förekomma till afgörande, och då upfördes främst på föredragningslistan. Ropades Ja. Röredrogos Konst.Utsk;s nedannämnde d. 15 dennes på bordet lagde Mern.:] N:o 38, med voter:s-propos:r rör:de Konst.Utslcs uti Mern. N:o 13 framställda förslag till ändring uti 12 § Reg:sF:n, ang:de StatsRådets hörande öfver afbandlingar med främmande makter; Den 2G September. 409 N:o 39, med voteris-proposir, ang:de det af Konst.Utsk. uti Mom. N:o 14 föreslagna tillägg till 12 g RegisFin, alt Konungen icke må utan R. St:rs samtycke blifva regerande Furste af utländsk stat; N:o 40, med voter:s-propos:r rör;de den i Konst.Utsk:s Mern. N:o 15, föreslagna ändring i 72 § Iieg:sF:n, ang:de inlösen af R. St:rs Banks sedlar; N;o 41, med voter:s-propos:r, rör:de de af Konst.Utsk. uti Mern. N:o 16 föreslagna tillägg i 109 § Reg:sF:n och 80 § RtksdjsOrdnin, ang:de upskof å Riksdag; N:o 42, med voter:s-propos:r rör:de det af Konst.Utsk. uti Mern. N:ol7 framställda förslag lili ändring uti 27 g 1 mom. och 28 g Kiksd.-sOrdn:n samt 53 g Reg:sF:n, och dels för öfverlemnande af K. M:s Nåd. Propos. om Statsverkets tillstånd och behof, dels för Utskotts-val; N:o 43, med voter:s-propos:r röride det af Konst.Utsk. uti Mern.
Skrifvelse N.o 2SS. 5.35 N:o 288» Uppfäst och godkänd hos Ridd. och Adelö den 16 Febr. i835. Preste-Ståndet den 16 — —- Borga reStåndet den 16 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers un derå. L ''rifvelsej i fråga om afskrifning af ett Rrofessor S. Agren beviljadt Lån. (Stats-Ulsk. N:o 4o3.) S. AK. Medelst Remiss af den r3 December sisll. år har E. K. M. behagat, till det afseende saken kunde finnas förtjena, till Rikets Ständers Statsutskott i Nåder öfverlemna en af Lectorn vid Krigs-Academien på Carlberg, Professoren Sv. Ågren, gjord underdånig ansökning, att det lån, stort 3ooo R:dr, som Ågren, för utgifvandet af en, efter constructiv method författad Lärobok i Geographien, erhållit af den till läroböckers anskaffande anslagne fond, måtte varda afskrifvet, jemte derå upplupen ränta.
K:dr 3 sk. r:st Fläsk 1 lisp. lt:dr 1 sk. r:st — 24 — Fnöske, beredt 1 skålp. 6 — 30 — Foglar, slagtade i stycke — 6 — 1 — Folier, tenn-, eller stanniol 1 skålp. 8 — 4 1 24 Formar, krukor och potten för sockerbruken tryckoch pappersFosfor 1 skålp. 100 Ibdr v. 1 skålp. 10 8 2 2 4 Fransar, galoner, gramoner och snö- ren: guld och silfver, äkta 1 lod 24 1 20 _ oäkta . ■ ... • 1 lod. _ __ 18 — 20 — heloch halfsiden 1 skålp. 5 i 4 andra slag * 1 skålp. 1 16 — 3 Frugter och bär, ej specificerade: friska, jord1 tunna 36 8 1 tunna 2 _ 36 — inlagda i bränvin eller ättika 1 skålp. 9 2 24 — torra, jord1 lisp. 30 — 5 — träd1 lisp. 1 12 5 — Frö, kanarie1 skålp. 1 — 10 Fyrverkeri-arbeten, lust Färger och färgningsämnen: Fogellim; se Lim. Foglar, preparerade till naturalie-samlingar, hänföras under Naturalier. Fris; se Väfnader, ylle-. Frukter, Insyltade; se Confiturer. Får; se kreatur. Fållar 5 se Hudar och Skinn, pelsverk. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 211. 473 Titilvärde. Qvantitet Inforselstull. Banko. för tullberäkningen. Bauko. Ridr, sk. rist Futlr sk. rist Färger oell färgningsämnen: Guloch ljusocker eller kyllerfärg, — 2 — samt ockergelb och och hruiiocker 1 skalp. _ 4 — 10 — Gurkmeja eller curcuma Färger, med olja eller annorledes beredda, mä i förås mot den för råämnet stadgade lull.
Förslagets bestämmelser om den ersättning, som skulle tillkomma den tjensteman, hvilken, i anseende till sin, genom obotlig vansinnighet, blindhet eller lamhet föranledda oförmåga att sköta sin tjenst, blefve derifrån lagligen entledigad, synes mig böra förfalla, i händelse denne tjensteman tillförsäkrades en mot hans innehafde fulla lön eller andre inkomster svarande ersättning. I öfverensstämmelse härmed vågar jag föreslå E, St:r att, för deras del, antaga en så lydande lag: »Statens embetseller tjensteman, hvilken, i följd af »vansinne, blindhet, lamhet eller annan obotlig sjukdom, »under tre på hvarandra följande år oafbrutet varit ur»ståndsatt att sin tjenst förrätta, utan att anledn. vidare »är för handen, att han kan återvinna tjenstbarhet, må, »efter ransakning och dom, kunna från tjensten skiljas, »dock att härvid iakttages: »dels att, derest han då, enl. författmrne, är berätti»gad till pension från Allm. Indragn.Staten eller allmän »pensionsinrättning, sådan pension honom för hans åter»stående lifstid, genom K. M:s Förordnande, tillägges; »dels att, om han icke är sålunda till pension be»rättigad, eller den honom tillkommande pension icke »motsvarar den lön eller löneinkomster utom Stat, hvar»ifrån han med tjensten blifvit skild, honom må å »Allm. Indragn.Staten af K. M. tillerkännas, med af»räkning likväl af det pensionsbelopp, som från allmän »pensionsinrättning kan honom tillfalla, ett belopp, sva»rande mot lönen, samt, om inkomster utom
Men ingen vill gerna stå fram såsom anförare eller uppmanare, emedan ett vida större ansvar drabbar denne. Nu är det ju lätt för dem att sins 374 Den 1 Juli fm. emellan öfverenskomma derom, alt när t. ex. någon af dem framträdde inför hopen med en fana, eller någonting dylikt, så skulle alla följa honom, eller att upproret började dermed, att en person slog ut en ruta. Om nu upprorslagen icke skulle på denna kunna tillämpas, så blefve han straffad endast såsom den der utslagit en ruta. Det kan således inträffa, att man, utan någon muntlig uppmaning, än mindre genom tryck elier skrift, blott genom något teckens användande, anstiftar uppror. Gr. Sparre har visserligen yttrat, hvad jag också i det hela vill godkänna, eller att vära lagskipare i Sverige icke äro sä strängt bundne vid lagens ordalydelse, som i vissa andra länder, utan att de äga att rätta sig efter andan af densamma. Man har visserligen anmärkt emot mig, alt den förändring jag påyrkar endast rörde det fall alt ingen skada skett. Det är ganska sannt, men i alla fall återstår ju det förhållandet, att om orostiftaren icke kan bevisas vara hvarken uppmanare eller anförare, så går han alldeles strafflös. Afven i det fallet att skada verkligen liar skett går han ju strafflös, örn sjelfva den af honom vidtagna åtgärd icke af lagen anses straffbar. Detta var anlednm till det förslag jag underställt 11. o. Ad. Gr. Sparre: I största korthet vill jag bemöta den siste talarens anmärkn., hänvisande pä det fall, att en mängd personer skulle hafva öfverenskommit att hega våldsamhet, som skulle utbryta vid den minsta anledning. Detta är en stämpling, hvarå lagen utsätter straff. Ansvaret derföre finns nemi. utsatt i 3:dje §:n, der det heter: ”Göra upprorsmän väld å person, eller bryta eller förstöra de hus, eller plundra eller förderfva de annan egendom, då skola de straffas etc.”, hvarunder således innefattas det fall Hr von Hohenhausen anfört, eller att någon börjar ett uppror med att utslå en ruta, ty straffet derföre är ganska strängt och anstiftaren undgår ingalunda sitt straff. Gr.
Dcn upprättade Mantals, Längden stall, pa sätt Författningarne föreffrifwa, a allmän Socknestämma uppläsas; Och sedan denna Längd derefter genom påskrift af wederbörande Pastor, eller den hans tjenst förrättar, samt Twenne wid Socknestämman närwarande Socknemän, bkstwit till enligheten med rätta förhållandet bestyrkt, emottages den samma med tillhörande Bilagor af Pastor i Församlingen, soin veste Handlingar till Socknens Berednings, Committee 'öjwerlemnar. §. 2. Gm Berednings-Lammirtöe pä Landet. Sä snart Mantals-Längder blifwit upprättade och wederbörligen aflemnade till Pastor i Församlingen, aligger Häradsskrifware» att författa och till Konungens Befallnmgshafwande insända Förslag till Terminer för Berednings »Commitkäernes sammanträden inom Fögderiet, hwilka Terminer sa bestämmas, att Häradsskrifware» wid Commitk^erneS inom Härader sammanträden kan wara närwarande, jamt Veste sa tidigt börjas, att Committöernes förrättningar inom Mars månads stut kunna wara fullbordade. Konungens Befallnmgshafwande bör med alldraförsta fastställa Termmerne för SvckneBerednings, Commillsernes sammanträden, samt harvin förständiga Häradsskrifware», som genast derefter lemnar Pastorerne l Församlingarne underrättelse vin de sistunda fastställde Terminer. Z Mom. Ä först derefter infallande Söndag Utlysa Pastorerne Allmänna Socknestämmor till wal af Ledamöter uti Berednings-Commitleerne. Till Ledamot i Berednings. Committeen är Pastor i Församlingen alltid fieltffrifiven; Och walms dessutom a den utlyste Sockne stämman högst Sex Ledamöter ibland besutne personer inom Socknen, nemligen: Trenne af Ridderstam och Adeln eiler Ofrälse Ståndspersoner, samt Trenne Ledamöter af Bonte-Ståndet:
Du skall nu få välja, antingen du på min bekostnad vill resa upp till Stockholm, der jag skall söka utverka dig dispans att få taga kameral-examen, så att du sedan kan qvarstanna vid tullkammarn, der du framdeles bör hoppas någon indrägtigare befattning, eller ock, i händelse det synes dig mera önskvärdt, följa den bana, din far gick, och komma ut i den rörliga verlden. Men kustbevakarens lif fordrar både mod, kraft och beslutsamhet, ty det är en fortsatt kedja af äfventyr. Älskar du dessa, tviflar jag icke att du eger och än mera kan förvärfva dig nödiga egenskaper för en så vansklig befattning; och i den händelsen har du mitt bestämda löfte att, ehuru jag hellre såge dig qvar här vid tullkammaren, likväl med mitt förord och all min förmåga hjelpa dig till den första lediga tjenst af denna beskaffenhet, som kan yppa sig. Kanske blir distriktet, som din fars efterträdare har, ledigt inom ett år eller par. Mannen får visst transport, och i den händelsen kan du lita på mitt löfte.” Mitt hjerta klappade af glädje vid denna utsigt till oberoende på den plats, som mest af alla är mig kär. Utan att mycket besinna mig, ty jag följde min inre kallelse, tackade jag tullförvaltaren med de bästa och hjertligaste ord, som i öfverraskningen stodo mig till buds, men förklarade öppet att jag, framför alla vägar att förvärfva ett brödstycke, älskade den min far gått, och att denna gjorde mig så mycket lyckligare, som jag då kunde hoppas att få vara nära min goda, kära mor och min gamle farbror Pehr. ”Det blir som du vill, min kära Arve! men kom ihåg att, så präktigt det nu leker i hågen att vara egen herre på tulljakten, har dock den tjensten flera svåra sidor, än tanken och ögat kan genomskåda. Herren vet huru din far slutade; det säkra är att det skedde lika mörkt, som många andra kusttjenstemän före och efter honom.” Häremot hade jag intet att säga: jag anförde blott min brinnande håg; och sedan blef allt bra, och saken antogs som afgjord.
Utskottet, som, på de i Betänkandet angående tullbevillningen anförda skäl, finner sig icke kunna frångå sin der yttrade mening om behöfligheten af eftergift utaf denna tullbeskattning, får, sedan Ridderskapet, och Adeln samt Bonde-Ståndet deri instämt, men Preste-Ståndet beslutat, att nuvarande tullbestämmelser å artikeln Salt skola bibehållas oförändrade, hemställa, att äfven Borgare-Ståndet ville i denna fråga fatta beslut. Kaffe m. m. Med anledning af Utskottets å sidan 20 i det ifrågavarande Betänkandet angående tullbevillningen gjorda hemställan, att hvad angående införselstarifen blifvit yrkadt och föreslaget för varuartiklar, om hvilka Utskottet icke i Betänkandet särskildt för hvardera sig yttrat, måtte lemnäs utan afseende, har PresteStåndet, med bifall’ dertill i öfrigt, från ett sådant godkännande undantagit frågan om tullsatsen å artikeln kaffe jemte derunder upptagna rubriken brändt och BevillningUtskottets . Utlåtande N:o 14. 3 alla till kaffesurrogat användbara brända v exter, hvilka artiklar nu hafva sig åsätta, den förra 10 och den sednare 15 öres tull per skålpund, men hvaruti yrkats förhöjning till 12 öre för kafle och i förhållande derefter för brändt kaffe och kalfesurrogat, — samt i Bonde-Ståndet yrkande blifvit framstäldt, att, då olika beslut angående tullbevilluingen blifvit fattade i de särskilda Stånden, den förberörda af en allmännare omfattning varande punkten måtte hållas öppen. Med tillkännagivande att
Sedan Borgare-Ståndet denna dag behandlat Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o ti, ansåg Borgare-Ståndet meddeladt utdrag af Hederv. Bonde-Ståndets Protokoll den 30 sisllidne Maj, med inbjudning till Med-Ståndeu all instämma i Bonde-Ståndets i berörda ämne fattade beslut, ej till annan åtgärd föranleda, än alt samma Protokolls-utdrag till handlingarna lägges. 454 Prol.-Utdrag den 6 Juni 1860. S. D. Föredrogs Konstitutions-Utskotlets Memorial N:o 24, dels med Utlåtande oin Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående ändring i Regerings-formens och Riksdags-oniningens föreskrifter om Riks-slyrelscns förande i vissa fall, och dels med ett särskildt upprättad» förslag till grundlags-ändringar i berörda hänseende Härvid lörekommo: l:o. Utlåtandet, sidan 9, hvarigenom bifall till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition afstyrkes. Bifölls. och 2:o. Utskottets förslag till grundlags-ändringar i omförmälda hänseende Antogs alt hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 2 7, i anledning af väckt motion om förklaring af Kongl. Förordningen, angående ej mindre lifstids-slädja och undantags-aftal, än ock all annan afhandling om nyttjande-rätt till läst egendom å landet, den 9 November 1844. Bifölls. och N:o 28, i anledning af väckta motioner om dels upphåfvande, dels ock inskränkning af rättigheten alt börda jord å landet. Borgare-Ståndet, som, för sin del, beslöt, att alla i nu gällande
Ut.sk:ts majoritet anser nemi., att qvinna, sorn fyllt 25 år, skall vara sin egen giftoman, allenast hon anmält att hon vill sjelf utöfva myndigheten. Detta tillägg om en dylik anmälan synes mig vara något helt och hållet oväsendtligt, som alldeles icke har något att skaffa med giftomannarätten; ty det erfordras naturligtvis andra egenskaper för att kunna sjelf sköta sin förmögenhet, än som lagstiftaren förutsatt för möjligheten att vara sin egen giftoman. Anmälan från en till myndig ålder kommen qvinna, att hon sjelf vill utöfva förvaltningen af sin egendom, sker ofta al en ren tillfällighet. Följden kan derföre blifva, att en qvinna, som fyllt 25 år och möjligtvis förmodar, att hennes giftoman har något att invända emot ett tilläm nadt äktenskap, gör en dylik anmälan till domstolen, att hon vill sjelf utöfva myndigheten, allenast för att sedermera kunna, oberoende af giftomannen, ingå äktenskap. Om deremot Utsk:t hade bestämt en viss ålder, vid hvilken man kunde antaga att qvinnan egde den tillräckliga mognad i omdömet, att man kunde åt henne öfverlemna rättigheten att, utan inhemtande af andras råd, afsluta äktenskapsaftal, så hade också Utsk:t utgått från en giltig och fast princip. I sådant fall skulle äfven jag i berörda hänseende icke funnit hinder att i Utsk:ts förslag instämma. Det andra hufvudskälet, med anledn. hvaraf jag icke kan godkänna Utsk:ts förslag, är detsamma, som Hr von Ehrenheim nyss autydt, eller att Utsk-.t icke fästat något afseende deruppå, huruvida qvitinans föräldrar finnas i lifvet och om de lemnat sitt bifall till det af henne åstundade äktenskapet elier icke. Jag anser denna omständighet i hög grad vigtig. Och enligt mitt förmenande vore det ganska stötande och skulle verkligen innebära ett lossande af det vördnadslörhållande, som bör existera mellan en dotter och hennes föräldrar, om 120 Den 6 Joni f. m. det skulle vara i lag tillåtet, att dottern kunde låta lysa för sig till äktenskap, utan att fader eller moder derom hade någon aning.
Äter förmärkteS nägon oro, och mänge talade pä en gäng, hvarunder somlige hördes vägra och an, dra yrka ventilationenfortsättande. Sedan Herr Grefven och Landt«Marskalken erhällit ljud, förklarade han, att ätskillige hade anmälf sig att tala, och att han ansäge det wara hvar och 4152 Den 12 October. ens rätt, som honom ej kunde wägras, hmarcfler han uppropade. Herr ^älerbetk, ^acob, hwilkcn uppläste följande: Genom den ät Swensta Folket af K:gl. Majit i näder äterstänkte TryckHihet, har det swäraste hinder för detta folk»växande odling blifwit undanröjdt. Wi hafwe bfwcrlefwat tider dä sanningenröst tpstadeS af magtspräk, dä hwarje upplysningens framsteg möttes af den egenmyndiga okunnighetens misstankar, dä Wettenstaps - Jbkarcn, nekad att, meddela sina kundstaper ät samtid och efterwcrld, i enskild tillfredsställelse säg den enda belöningen för fin werk» samhet. Detta sorgliga kidehwarf har förflutit, nu mera kan den instgtSfulle Medborgaren fritt uttrycka sina tankar, ostörd arbeta för allmänt wäl. Det ät Riksens Ständers granskning nu öfwerlätna Förslag till Tryckfrihets - Förordning lcmnar, enligt min bfwertygclse, i allmänhet ett tydligt »vittnesbörd om dess Författares omtänksamma nit att upprätthälla Nationens frihet, men hämma det laglösa sjelfsiväldct. Nägra fä ämnen för anmärkningar, har j»ag likwäl trott detta förslag innefatta. I 2 F. 2 Mom. tillstyrkes en Censur af Thealer-stycken, ämnade att pä skäde-banan uppföras. Jag wägar anse detta försigtighet mätt säsom bfwerflödigt. Ett städespcl, hwarS framställningar uppenbart afwika frän sedlighetens fordringar kan wäl alldrig mötaS med allmänhetens bifall. Arbetets egna ofullkomlighet skulle blifwa en »verksam ordsak till dess fall. More äfwen'
Juni, i orten särskilt tillförordnad Domhafvande, Syn ock Besigtning hällen å Krono hemmanet Lindön, ett halft mantal i Akers Harad och Härads Socken beläget , närvarande följande af Häradets Nämd, nemligen: Nämdemamien Jon Ersson i Skämby, Jacob Jacobsson i Sörtorp, Pehr Pehrsson i Tuna, Pehr Ersson i Norrlänna, Carj Den 7 Juth Carl Andersson i Roteby, Pehr Larsson i Hellby och Olof Larsson i Skedinge, Uti Skrifvelse af den ig November förin, det år har Kongl. Majus befaiiningshafvandé gifvit Ordinarie Domhafvandert, Lagmännen oell Häradshöfdingen) nii merä Vied Landshöfdingen* Högädle Herr Josua Sylvander tillkänna) att Som utrönt blifvit) det dispositionen af Krönohemmanet Lindö i Härads Socken öch Akers Härad hittills varit sådan: att sedan framlidne Herr borgmästaren Kiertman, sorn detsamma under åbo-rättighet innehaft, sökt . att få det till Skatte lösa, såsom varande tjenlig! till bete för de baggar, hvilka en viss tid af året bordé ifråri tackorna vara skiljde, har väl dehnä ansökning icke kunnat bifallas, i anseende dertill att lägenheten, för dess nära belägenhet till Grips-4 liolrn, vore att anse såsöm för Kronärt omistlig* men borgmästaren dock, Uppå Riksens Ständers Secreta Utskotts underdåniga tillstyrkande , genom Kongl, brefvet den ai Juli 175a, erhållit deii försäkran, att Vid åbo-rättigheten blifva orubbad bibehållen, så länge han nyttjade Lindön till får-afvelns underhållande ; deraf sederméfä framlidne Herr GenerahLieUtenanten Friherre Duvall blifvit Innehafvare, och efter honom Herr bruks - Patronen And. von Wahrendorff, utari att detta veterligen grundat sig på något vederbörligt förordnande; så har Kongl.
Kan intet foster aflodas, att prestön kan tionde få, gifve då den tiondedelen uti värdet af det som fallet är om året, nemligen af en kalf två öre, lam eller killing ett öre, gås eller gris ett halföre silfvermynt; men de, som vid saltsjön bo och ringa åker hafva, skola gifva i det stället hvar skärhonde, som häfver sin egen håt, om våren fyra band fisk och om hösten en fjerding strömming, efter som presten af andra notedrägter eger en lott bekomma.” Uti 2:dra punkten stadgas om likstol, att de som hafva sex kor skola gifva ”uti likstol och testamente” uti ett för allt en ko efter hustru elle rbonde. De, som hafva derunder, eller ringare än sex kor till fyra kor, gifva två daler silfvermynt. Der mindre är än fyra kor gifves en daler silfvermynt. Sedan efter ett barn åtta öre, efter ett ärfde-barn 16 öre och efter ett legohjon åtta öre, allt silfvermynt. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 93. 29 3:dje punkten tillägger presterna uti påskpenningar ett öre silfvermynt om året för hvart hjon, som går till aflösning och Herrans Nattvard, så väl af söner, döttrar och mågar, sorn af hustru, legodrängar och pigor, ”och vare dermed afskaffadt och alldeles förbjudet att lägga penningar på duken eller skriftemåls-penningår, efter som härefter och så alle skriltehåll på landsbygden hos allmogen skole vara afskaffåde. dock detta intet förståndet om socknebuden.” ”Gångandes embetsmän” samt alla andra pä landet boende, som icke bruka någon åker eller svedjeland eller hafva någon boskap, men dock bruka sin enskilda näring, skola gifva för all sin rättighet om året två mark silfvermynt; men bruka de åker eller svedjeand och hafva boskap, gifve de derför lika med bonden.
Men hvad orsaken än må varit till uraktlåtenhet häraf, ligger det dock vårt general-befäl till last, att hafva fästat så liten uppmärksamhet på denna vigtiga väg, som gick direkte till Gamla Carleby, och genom hvars besättande fienden ovilkorligen stängt all utväg till återtåg för hela Finska hären. Äfven Ryska befälhafvaren begick det felet, att han ej, sedan Fieandt var slagen vid Karstula, ryckte fram till Gamla Carleby, dit han hade endast hälften så lång väg som vi. Hade han besatt denna stad, så hade vi sannolikt blifvit nödsakade att gifva oss fångne. Som tvenne bataljoner af Savolaks brigaden befunno sig vid Lintulaks fördelningen, vill jag i korthet omtala förloppet härstädes. Den 21 Augusti kl. 5 om morgonen började Ryssarne anfalla den kommendering, som under öfverste-löjtnant von Fieandts befäl stod vid Karstula. Fieandts styrka utgjorde ungefär 1,250 man, med sex kanoner. Den blef nu angripen af omkring 4000 man, med ett talrikt artiller. Uti tio timmar försvarades vår ställning emot detta öfverlägsna antal; men sluteligen, då en större fiendtlig trupp var nära att taga hela fördelningen i ryggen, samt afskära dess återtåg, nödgades Fieandt draga sig tillbaka. Major Hästesko, med största häftighet anfallen af en tredubbel fiendelig styrka, hvilken gått öfver ett vad, utmärkte sig härvid ganska mycket, och endast genom hans tapperhet räddades våra kanoner. För att tillbakahålla fiendens alltför häftiga påträngande, ställdes sedermera en sexpundig kanon på landsvägen; men det dröjde icke länge förr än halfva servisen, en under-officer, befälhafvaren för kanonen samt trenne hästar voro nedskjutne, samt kanonen af fienden eröfrad. Då rusade löjtnant Reiher, med sin af Savolaks infanteri bestående division, på Ryssarne, återdref dem med bajonetten, och tillbakahöll den påträngande fienden, till dess de döda hästarne hunno blifva frånspände och kanonen räddad.