Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ropades Ja och Nej Samma as Herr Landt Marskalken uprepade fräga blef ännu en gäng pä lika sätt beswarad; men efter nägon jemnkning förenade sig Ridderskapet och Adeln uppä Herr Landk-Marffalkens proposition om äterrremirterande af beränkandet. Remitterades till Allmänna Beswärsoch Oe« conomiä-Utikottet Friherre ^xel llljertag, den 22 Iunii pä bordet lagde, Memorial rörande Jaglvrdningarne. Uppä sin wid detta tillfälle gjorde begäran erhöll Den 6 Julli - erhöll Friherre läjerta tillstånd att lill Utffottet fä inlemna nagra särstildta anmärkningar i samma ämne. kiplastes ett Memorial frän Banco-INstotket, af den 29 Junii, innefattade uilätanve öfwer Konungens Nädiga proposttisn af den 22 Maj, i anledning af Fullmägtiges i Jern-Contorer underdäniga ansökning om ytterligare understöd rin Jern. hanteringens uprätthällande; hwilket understöd genom biträde af Vanquen, Nkstottet, uppä anförde stal icke funnit fig kunna tillstyrka: warandes detta utlätande äiföljt af en Ntstotts Ledamots BruksPakron Walrlunä» särskildta tanke. Lades pä bordet. Zerr Landt Marskalken anmodade samteli, ge Herrar ^Sankman akl med det snaraste samman, träda för att completlera Electorerne, ibland hwilka en ny ledighet sig yppat efter Friherre von Otter, Lustaf, Kammarherre. Uplästes och lades pä bordet följande frän Stals-Utstottet inkomne utlätanden, nemligen:
SJaj:t fålunba £)f förefagtt, befu* tat att å mårt Dlifögälb&Sontor anmtfa odj till ^ongl. $iaj:té btépofttton för ifrågaroatanbe änbamål fälla ett ^rebitir» af (Ett äpunbra Silfen fXtföbaler S5anco. £ifsr>äl odj meb affeenbe betå, att ^öi roib benna Svtfébag bemiljat åt* filliga anfag till roattemaftappningar odj utbifningar för befrämjanbe af Db* (ingöföretag, (3Bäganläggningar m. f. förre allmänna arbeten, Ijafroe <2Bi, uti unberbånig frifmelfe till £ongl. SJajtt ben 11 innemaranbe niånab, anl)ållit, att unberföb af lått till nöbfäUba, emot ©ienigljeternas gemenfamma anfmarigbet, må lemna* få fparfamt forn möjligt od) enbaf i fjänbelfe af allmän odj ptter* lig nöb, famt att tillfälle må, få mibt fe fan, berebaé be beföfmanbe att ge» nom arbete förfaffa ftg förförjning, ocfj att för fåbant änbamål måtte, på fätt i^ongl.
Skrifvelse, i anleda ning af Kongl. May.ts Nådiga Proposition om Pension ät framlidne Riks-Rddet, Herr Grefve Lilj ener ant z’ s Dotter, Friherrinnan Tornerhjelm. S. A. K. tJti en till Riksens Ständers Stats-Utskott, under den 25 sistlidne Januarii, afiåten Proposition har E. K. M. gifvit i Nåder tillkänna; att, sedan hos E. K. M. Friherrinnan Maria Charlotta Tornerhjelm, Dotter af framlidne f. d. RiksRådet, Presidenten m. m. Herr Grefve Johan Liljencrantz, i underdånighet anhållit, att, såsom obe - Underdåniga Skrifvelse/. 635 obemedlad, varda i Nåder förhulpen lill en lifstids-Pension, E. K. M. ej funnit skäl, att, emot Pensions - Författningarna, bevilja Friherrinnan,1 som vore gift, någon större eller mindre årlig Pension, eller ätt vid hennes underdåniga anhållan fästa annat omedelbart afseende, än det henne, för hvartdera af de sistförflutne åren, vederfarits, genom Nådigt anslag af en oafkortad Gratification af 250 R:dr på extra utgifts-fonden ■ men som E. K. M. funnit Sig, af förekomne bevekande omständigheter, uppmanad, att ej låta ensamt härvid bero; på h&r E. KM., icke allenast velat i Nåder vända Riksens Ständers uppmärksamhet derå, ?tt f. dRiks-Rådet m. m.' Herr Grefve Liljencrantz, genom ovanliga egenskaper och det förtroende, sorn dessa tillvnnno honom, mägtigt influtit på sin samtids Stats-OeJ conomiska åsigter och förhållanden, samt att han i hvarje förvaltningsgren röjt sällsynt skicklig, het och oegennytta, förenade med det varmaste patriotiska nit, utan E. K. M. har också, under yttrad
Detta har blifvit sagdt, och de, som sagt det, måtte väl sjelfve åt minstone hafva trott derpå. Eljest förfaller det verkligen som ett dåligt skämt, att en i det offentliga lifvets bestyr mognad man skulle vara nog äreförgäten att leka med ett ♦ folks väl och ve endast för det simpla nöjet att få hämnas för något, som möjligen skulle kunna hämnas, men bestämdt aldrig göras ogjordt igen. Om de innersta bevekelsegrunderna för grefve Posses handlingssätt vet naturligtvis ingen annan än han sjelf att afgöra, allra minst den, som icke på något sätt stått i personlig beröring med honom. I det fallet är hans eget samvete den enda sakkunniga domaren. Dock vill det synas, som om det med afseende härpå skulle vara skäl att äfven egna någon uppmärksamhet åt hans egna ord i frågan. Och dem har han äfven i detta fall uttalat med vanligt eftertryck och i en form, som åtminstone icke tyckes af-sedd att dölja hvad som möjligen för vissa öron kunde ljuda anstötligt i den gjorda sjelf bekännelsen. Visserligen utom riksdagsdebatterna men dock vid ett tillfälle, då han kunde förutse, att hans ord skulle komma att stå för efterverlden, nämligen i meddelandena till sin lefnadsteckning i Svenskt Biografiskt Lexikon, har grefve Posse låtit detta, enligt hvad det vill sypas, för honom till fullo karaktäristiska yttrande om sitt offentliga lif falla. Det lyder der: Jag tillmäter det (hans politiska lif) ingen annan betydelse än den af en episod i striden mellan föråldrade, men icke fullt fallfärdiga institutioner och de nya, som äro framtidens, äfven om de ännu icke tagit stadgade former; en strid, som jag icke framkallat, men oförskräckt upptagit i det hoppatt i någon mån kunna medverka till klarhet och reda, så att man i stridens buller icke glömmer hvad man vill och icke försummar hvad man kan. Man skall lägga märke till dessa för den djerfve partiledaren så utan all gensägelse kännetecknande slutord, hvilka ju i viss * mån rent af tyckas proklamera den sjelfmedvetna styrkans rätt.
«Aldrig kommer han och Efverling öfverens. – Jag ska just be Albert, att rätta sig lite mera efter honom.» «Ack han är så god,» sade Evelina, «han vill bara retas med Efverling.» «Jag tror det också,» sade gumman. «Det är ingen fara med gossen. Men jag undrar om han inte skall resa snart? jag ska ta och fråga honom i morgon.» Ett par dagar derefter, gick Efverling funderande, fram och åter i sin sängkammare, då dörren öppnades, och fru Wiberg inträdde. Gummans bekymrade mine tillkännagaf, att hon hade något af högsta vigt på hjertat. «Fru Wiberg gör mig en visit» sade Efverling. «Det var någonting rart. – Var så god och sitt ner.» «Kära Efverling!» sade gumman, och vred på sin nyckelknippa. «Det är inte för roskull jag kommer, skall ni se. Ni som alltid varit mitt stöd, i mina små bekymmer, råd mig nu.» «Om jag kan,» sade Efverling. «Ack kära Efverling. Säfven är dernere.» «Nå! det är ju ingenting så ovanligt. Han är ju er favorit, fru Wiberg?» «Men ni kan aldrig tro, hvad han vill,» fortfor gumman. «Hvem hade kunnat ana sådant?» «Låt höra!» sade Efverling. «Jag har kanske anat, förr än nu fru Wiberg.» «Ett sådant spektakel,» sade gumman, och hämtade efter andan. «Vet ni, han har friat till Evelina, kära Efverling!» «Nå det var ju icke så farligt, saken är ju derföre icke afgjord. Hvad säger Evelina?» «Åh! ingenting.» Efverling teg en stund. «Och hvad tror ni hon skall säga?» frågade han slutligen. «Jag vet inte ... men jag fruktar ... fast .. Jag tror inte att Evelina vill ha honom.» «Ni fruktar?» sade Efverling. «Fru Wiberg har begått en stor oförsigtighet, som så länge, och som det tycks med vilja, underhållit saken. – För följderna har ni ingen annan, än er sjelf att skylla.»
Sedan jag sålunda ti11— kännagifvit min tanke i detta hänseende, skulle jag önska, att vi så mycket som möjligt må följa den ordning, som vi i början af detta betänkis föredragning beslöto, och nu hålla oss till den §, som är föredragen. Detta lättar också beslutets fattande, ty om den ene talaren håller sig till en, den andre till en annan del af betänk., så blir del ej lätt att komma lill något resultat. Har jag rätt, så hoppas jag, att R. o. Ad. gillar min åsigt; har jag åter orätt, så må discussionen utvisa det. —■ Jag hade varit helt och hållet af samma tanke som Gr. Frölich, om icke tvänne Stånd redan antagit Utsk:ns betänkande. Visserligen är jag ej af den tan - Den 20 Februari f. m. 497 tanken, alt 33Jproc., sorn liiir tyckes vara fråga om, äro behöfliga för privatbankrörelsens bedrifvande, utan tror att 25 proc. dertill ii ro tilli äckliga; men det ligger i den allmänna opinionen, och i deras öfvertygelse, sorn ej kunna bancorörelsen, att tro, det i 33gproc. contant insats ligger mera säkerhet än i i5 procents. Gr. Frölich liar ganska tydligt gifvit tillkänna, att ett sådant förhållande i ett ögonblick kan förändras. Sjelf har han yrkat 4° proc. insats, men jag förenar mig med Hr Lefren deruti, alt ju större del af teckningsfonden, som blir inbetald contant, desto mer förminskas säkerhelshandlingarne, som likväl uro hufvudsäkerheten; ty om äfven denna säkerhet ej kan så hastigt realiseras, sfi är den dock säker. Deremot är det ej sagdl, att dessa 4° proc. oupphörligt skola ligga i cassan; de skola vara till hands för utvexlingar, och således förändras de lika lätt ifrån 4° 3o o. s. v. samt stiga vid andra tillfällen till 5o proc. oell derutöfver.
Om han tillika, ur stånd att sjelf försvara sitt system, fordrar dess skydd af samma klass, är detta en ny orättvisa af honom. Riktigheten af dessa grundsatser förnekar man väl icke, men man bestrider deras utöfning genom framkastande af alla de förluster och svårigheter man fruktar ur deras närvarande tillämpning. Lagstiftaren får likväl icke hvila vid dessa inkast, vöre deras grundlighet ock bevisad. Man betrakte dem dock C5 på närmare håll, och man skall linna, att de icke uthärda granskningens analyse. Man säger, att våra handelsfartyg skola ligga fraktlöse, om Trädvaror linge lika fritt utföras med utländska, som med egna skepp. Men berodde ock vår sjöhandel till så stor del man vill påstå på export af nämnda effecter, dem man i några få Rikets hamnar, till nedsatta priser, af Skogsägaren vill tilltvinga sig, så skall onaturligheten af ett sådant system en dag upplösa döt. Och mönne det ej redan skett, då jag hör Städer i mitt granskap vara tillagde 50 å 4° Fartyg, som icke äga fem, och andra lika trogna uppgifter från andra håll. Märkvärdigt är jti, att flere af våra Städer, som äga stor trädhandel, i sina utlåtanden bifallit den omtvistade friare utförseln. Deras handlande Cio Besv. och Ekon. Utsk. Eetänkanden hafva ej kunnat neka den sanning, att, om några skepp ruttna i våra hamnar, men millioner träd, som nu ruttna i Skogarne, blifva använde och säljbara, så är ingen ting dervid förloradt. Sveriges vinst på sin activa handel är ännu ej afgjord, oaktadt det intrång den gjort i producenternas rättigheter; åtmindstone är den en temporair skänk åt oss, af Stater, som kunna, när da villja, förstöra den. Man säger vidare, att tillvandt sjöfolk skall felas vår Flotta vid behof, men med hvem skola vi sjökriga? Visare är vår Styrelse, än att den låter våra Bröders blod frugtlöst färja håfven, under Englands och Rysslands krossande öfvermagt. Hvarje Svensk strider med nöj» och förtröstan för sitt national-bestånd; men hafvet är icke mera fältet dertill.
\Af den i3 Maji, Med underrättelse, att Ståndet: 1*0 Förblifvit vid dess lömnade bifall till LagUtskottets för; sta Betänkande, rörande beloppet, hvarunder enskilta Personer icke må vara tillåtit utfärd da löpande Invisningar. 2:0 Antagit BancoUtsfcottets förnyade Utlåtande, angående specificerade Förteckningars insändande olver Assignationer, som på Banden utfärdas, med förbehåll likväl'af det Den 21 Maji. 109 tillägg: ”Att praescriptionsdagen skall uti sjelf, va Assignationeine bestämdt utsättas.” 3:0 Bifallit följande Utskotts Betänkanden , nemligen : Constitutions Utskottets: Med Förslag till ändringar i 107 §. Regerings^ Formen och 29 §. Riksdagsordningen. LagUtskoltets: Om förändring uti straffet för dem , som utfärda tryckta eller graverade Assignationer. Stats Utskottets: Angående Medel af Staten till Cassern åt An, dra GardesRegementet, Utbyte af en del utaf den KronoBränneriet på Ladugårdslandet tillhöriga tomt. Ofverlåtande af Ladugårdslands KronoBränneri till Cassern för Andra GardesRegementet. Båtsmanslndelningen i Blekinge. Af den 16 Maji: Angående instämmande uti BorgareStånd^ts be-i slut, att 3:ne Ledamöter af hvarje Stånd borde utväljas , hvilka å Rikets Ständers vägnar skulle komma att bivista Hans Majit Konungens höga KröningsAct i Norrige, samt anmöi Ilo Dett 21 Maji. dan till StatsUtskottet, att anvisa de Medel', som i detta afseende erfordras. Frän Vitllojlige BorgareSldndet; Af den 9 Maji: Med tillkännagifvande, att BorgareStåndet i.o Gillat OeconomiasUtskottets
Stöter sista schakten eller varfvet på lös botten minskas denna sista del med jV-del på gradens godhet enligt 10 §, t. ex. en märgeltägts grad på 1 tunnelands rymd 30 tums djup utgör orne uppskattade tunneland; men skulle det sista 10 tumshvarfvet ligga på lös grund beräknas alltsammans till 2 tunneland 29j kappeland o. s. v. Skulle lereller märgeltägten vara betäckt af annan dålig jord, så förvandlas ders till sitt gradtal på samma sätt uträknadt, hvilket drages ifrån sjelfva lereller märgeltägtens fordna gradering såsom ersättning för det med ta arbete man har för att komma åt leran el - Den 24 Februarii, 68? ler märgeln. Då på detta sätt denna förmån ordenteligen graderad, är skattlagd, så bör dess fördelar icke vidare komma i någon beräkning genom lerans eller märgelns beblandning med lätt åkerjord och sandens nyttjande för ätt lätta den styfva leran j äfvensom alla dessa jordsorters begagnande vid Tegelbruk och kanske andra Fabrikater &c. &c* ej kunna beskattas förr än verken äro anlagda, da de ingå i taxering, som industri tillhörigheter. Såsom gödningsämne är den en gång skattad och kan alltså icke på åkerjorden för andra gången be^ skattas. §> 24. Fiskener äro omöjliga, att kunna efter an.. nät bedömmande, än ortens sagen beskattas, ty ifrån det ena året till det andra kunna de vata underkastade märkliga förändringar, man får således undersöka: antalet af fiskare och tiden, som de i allmänhet använda till fiskande, mängd och nötning af fiskeri-redskap; huru mycket och hvad slags fisk som fås; och derefter uppgöra arrendets belopp och möjlighet, då t. ex. ett fiske kan gifva i arrende 120 R:dr Riksgälds-Sedlar eller 20 tunnor korn, utgör det ro uppskattade tunneland o. s. v. §• 25.
Först då Erik Käykkä kastade en dollar på bordet såg han igen en smula nytrare ut. Låt bli! sade jag på finska. Men pojken försäkrade att han kände monte i grund. De hade som oftast om vinteraftnarna spelat det för tidsfördrifs skull på ranchen, om tändstickor. Han tycktes värkligen känna det ypperligt. Bankören, som sett ytterst misstänksam ut då vi talade ett språk han ej begrep, gjorde sitt allra bästa, men Eriks ögon voro honom för flinka. Åtminstone tre gånger af fem gissade han rätt och då han icke lät frästa sig att höja insatserna öfverhöfvan hade han snart en försvarlig hop sedlar framför sig. Stickorna värderades till fem cents asken där hemma på ranchen, så man fick lära sig att se upp, sade han småskrattande på finska, då han igen pekade ut kungen och lade en femdollar till de öfriga. Vill ni inte fördubbla? frågade bankören, som längesedan slutat småle. Det här blir ju ingenting ordentligt af! Nog duger det för mig, försäkrade Erik förbindligt och pekade åter ut kungen fjärde gången årad. Här blir ännu något spektakel, sade öfversten halfhögt i mitt öra. Han hade ställt sig tätt bredvid mig och största delen af de öfriga hade också samlat sig kring montebordet. Inte så nära inte så nära, gentlemen, sade bankören och gjorde en åtbörd som om han velat skjuta de närmaste åt sidan. Den satans lymmeln! hväste öfversten mellan tänderna och jag kände att han drog fram sin revolver. Erik vände hufvudet halft åt mig. Såg ni! frågade han på finska. Men jag hade ingenting sett och förstod därför icke rätt hvarför han förlorade tre femdollars sedlar efter hvarandra, ehuru han synbarligen var fullt lika kallblodig som han känt sig sedan början af partiet. Nu händer någonting underligt! sade han och skjöt hela högen af sedlar fram mot bankören. En gång till och så sluta vi? föreslog han på engelska. Och bankören nickade ett bistert "all right". Men han hade knappast slagit ut korten på bordet innan Erik lade båda händerna på dem. Korten äro orätta, sade han mycket lugnt. Bankören flög upp från sin plats med revolvern i handen. Och i samma ögonblick höjde öfversten sin. Bort med händerna!
Hr von Hartmansdorff: Om Hr Frih. o. Landtm, behagade förnya proposm tili bifall på Ulsk:s betänk, sådant det är i denna punkt, så kunde vi kanske befrias från de öfriga framställda förslagen. Hr Frih. o. Landtm, förnyade i anledn. häraf sin propos. om bifall å Utsk:s förslag rör:de theater-directeurer. Bifölls. Likaledes bifölls hvad Utsk. ronde doctorer föreslagit. Fortsättningen af detta inåls pröfning uppskjöts till eftermiddagen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. % till 3 e. m. Ia fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 3 October i84o. Plenum kl. 6 e. rn. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf att från Exped.- TJtsk. inkommit t vänne förslag till R. St:s tind. skrifvelser till K. M., hvilka i början af nästa plenum komme att till justering föredragas, nemi.: N:o ii3, ang:de ändring i vissa delar af nuvar. lagstadganden om giftorätt och arfsrätt, m. m.; N:o 114, angrde upphäfvande af kämnersrätter, lagmansrätter och riddare-synerätter , samt ändring eller upphäfvande af åtskilliga lagens rum, rörtde rättegångs-ordningen. □ en 3 Octoler c. ni. Fortsattes den på förmiddagen började pröfningen af Bevilln.Utskrs utlåt. N:o 27, i anlcdn. af anmärkningarna emot betänk. N:o 12, angtde grunderna för den blifvande allm. bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf. i5:de §:n. Bokstafven E. Utskottets förslag bifölls. Bokstafven F. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att på förmiddagen en anmärkn. gjordes vid Utsk:s förslag, i afseende på fruntimmer, som idka klädessöm.
Bidderskapet och Ådelns protokoll den 19 dennes, med inbjudning lill med-slånden att instämma i det, vid pröfningen af Lag-utskottets betänkande N:o 67, i an - 726 Prot-utdrag den 23 September 1838. ledning af väckt motion om stiftande af en lag för utrikes vexlar, af Rulderskapet och Adeln fattade beslut att bifalla 36 § af det uti nämnda betänkande afgifna lagförslag, med den förändring, att i stället för de Wänne sista raderna, införas: ”stadens börs, eller der sådan ej finnes, å Stockholms börs noterade kurs för vexlar å förstnämnda mynt, ställda på 90 dagars betalningstid, med tillägg af ränta efter fem för hundrade årligen;” och blef denna inbjudning af Borgare-ståndet antagen. Från Heder v. Bonde-ståndet. S. D. Föredrogs och godkändes Stats-utskottets memorial N:o 3i9, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande de i utlåtandet N:ris 242 och 312 förekommande frågor; hvaremot Samma Utskotts utlåtande N:o 320j i anledning af riksdags-fullmäktigen Bengt Gudmundssons motion, angående det till kostnaden för krigsrustningarne beviljade kreditiv; återremitterades jemte dervid gjorda anmärkningar. S. D. Försedrogs och bifölls: Lag-utskottets betänkande N:o y5j i anledning af väckta motioner om förändring i konkurs-lagstiftningen. Dito dito dito N:o j6j i anledning af väckt motion, angående åliggande för komunerna att hafva tillsyn å ordningen vid fängelserna, samt Dito dito dito JS:o JJj i anledning af väckt motion om stiftande af en lag för notarii publici. S. D. Föredrogs höglofl.
Grefwe b/lörner förnyade fin förut gjorde begäran» Herr lersmeäen, breäric, yrkade, ar åtminstone någon proposition i enlighet med vis. curserne matte göras, och Friherre Stael von volstoin högtidligen protestera emot Den hegärde warnitlgen trl Herr 6^!1ensvarn. Sedan Herr Grefwen och Ordföranden länge med klubban assar ljud, erhöll han ändteligen Or - 88 Den 2 Mars, Order, dä han föreflog, säfsm er tillagg til sin proposition, at Herr Grefwe» och Landtmarffalken matte anmodas, at för Herr LMensvzsn förklara Ridderffapets och Adelns mjtzhag, Eter upftod mycken oro, hwarunder atffillige, men i synnerhet Grefwe körner, mellan ropen af fa och nej, hördes anhälla om proposition, j enlighet med de i den citeraffs §. befintliga Uttryck. Friherre Duben, isokan Larl, förklarade sig fullkomligen wara af den öfvertygelse, at Herr tHllensvrrrms motion wore oanständig och icke passande. Han trodde äfwen at han borde skrapas, sa framt han late skrapa sig, Efter fortfarande rop om proposition, i enlighet med orden i Riksdags-Ordningen, förklarade Herr Grefwen och Ordföranden, at dä han gjort proposition om et fullkomligt mitzbilligande af Herr ö^llensvaans motion, och verwid sedan tillagt, at Herr Grefwen och Landtmarskalken skulle anmodas, at förständiga Herr Lyliensvaan petra Ridderffapets och Adelns mistbilligande, trodde han sig hafwa fullgjort hwad cliscurserne föranled!, Någon annan ansag Herr Grefwen ej bitligen kunna begäras. Bullret förnyades, hwarunder Friherre Leff er st rom, facob, hördes yrka, at RiksdagsOrdningen föreffr-ifwer, ej allenast at Ståndets beslut ffulle honom förständigas, utan afwen, ar han af Herr Lanndtmarskalken borde erhälla ey tjenlig warning, Den 2 Mars. 89 Friherre 8tasl von k^ol8tein.
För befordrandet af hufvudpostvagnarne på de i kontraktet beskrifne väglinier får posthållaren en öfverenskommen årlig summa, med inbegrepp af postiljons-drickspenningar, hvilken utbetalas månatligen af Postamtet efter afdrag af \ proc. till förmån för postbjelpskassan. § 9. För de af honom lemnade bivagnar, med dertill begagnade hästar, äfvensom för förspannshästar (eller utöfver det kontraktsmessiga antalet behöflige för hufvudpostvagnen), erhåller han åter af Postamtet hvarje fjerdedels år i kon - ') 874 Pfund Och skulle det pris på foder, som vid kontraktets ingående antogs såsom normalt, under tiden hafva stigit, undfår posthållaren jemväl godtgörelse härför enligt kontraktsbestämmelse. Beträffande dernäst Kurir-, Estafettoell Extrapostbefordringen, så har Reglementet härom af den 9 April 1821 i flera delar undergått förändring, men är ännu gällande i nedannämnde väsendtliga omständigheter. § 1. Kuriroch extrapostbefordringar åligga och få verkställas endast af posthållarne, hvilka för thy skola underhålla tillräckligt antal postiljoner, hästar, seldon, heleller halftäckta, beqväma och varaktiga vagnar, samt i öfrigt träffa aftal med innevånarne i orten om ett bestämdt antal hästar, vagnar och drängar till skjutsningshjelp Reserv). § 4. Posthållarne äro icke skyldige, att till kurirer och extraposter ställa mindre än 2 hästar. § 8. Om den resande har egen vagn och beställt hästar 4 timmar förut, skola dessa inställas 5 minuter efter hans ankomst. Har hail ej beställt hästar, skola dessa inställas, så vida icke posthållarens egna och alla hjelp(Reserv) hästarne gått ut i posttjenst, på hufvudvägarne inom \ timma, » bi vägarne \ d:o. Tager åter den resande vagn vid stationen, så kan han uppehållas \ timma längre. § 9. Medtagande af foder är förbjudet. § 11. Dröjer den resande, som beställt hästar, mer än 3 timmar innan han anländer till stationen, är posthållaren ej skyldig att hafva hästar i beredskap, men icke heller berättigad till väntningspenningar.