Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr R e v i si o nS-S ecr e t e var en Stråle erindrade ock om dess under öfverläggningarne skiljaktiga tanka; enligt hvilken Herr Revisions-Secreteraren ansett sig föranlåten att bestrida äfven det till nu ifrågavarande ändamål begärde anslag, af enahanda grunder, som Herr Revisions-* S ta ts-U t skottets Beta nk an den, 629 Secreteraren förut bestridt anslags beviljande Lill Götha Canal-arbete, och i allmänhet allt användande af medel från det allmänna penningeverket till företag, som med detsammas fördel icke hade något egenleligt sammanhang, innan någon ordning inom sjelfva penningeväsendet först blifvit tillvägabragt; och hegärde Herr Reyisions-Secreteraren alt denna dess yttrade särskilda tanka jemnväl måtte uti clet till Rikets Ständer Betänkandet åtföljande Utdrag af Utskottens Protocoll intagas. Likaledes begärdes äfven af Ilerr Jacob Linström att den reservation emot beviljande af allt anslag lill Hjelmare Canalverk måtte genom det afgående ProlocollsUtdraget hos Rikets Ständer anmälas, hvartill anledningen af Herr Linström redan blifvit anförd uti den särskilda mening, som varit bifogad Utskottens förra Betänkande N:o 287, uti då äfven förekommen fråga om understöd för Hjelmare Canalverk, Vidare tillkännagafs nu ock af Rik sdagsroannen Anders Sandsten det lian för sin del icke kunde anse lämpligt, att bevilja så betydliga bidrag af allmänna medel till understöd och utförande 63o Sta ts-U-t skottets Betän k an den. af ett företag, hvilket efter hvad Riksdagsmannen nu af Herr Borgmästaren Montans anförande inhemlat icke vore af någon särdeles allmän vigt eller nytta, och som enligt medgifvande af de samme, som hegart indraget omöjligen kunde på ett eller annat salt lemna Staten någon ersättning för dess tillskott, hvarken genom Ränta eller Capitalets afbelalande; Uti hvilket yttrande Riksdagsmännerne Per A n d ersson från II alland och An - ders Nilsson från
Län yrkat, att prohibitiv-systemet måtte utsträckas till Finska handeln med den stränghet, att alla landtmanna-producter beläggas med en sådan skyddstull, att Hufvudstaden och angränsande orter tvingas att vända sig till Svenska jordbrukaren och näringsidkaren för sina behof af victualier, ved,|kreatur, lax, strömming, talg, blaggarn, m. ni., samt föreslagit följande tuliafgifter för inkommande: R:dr. sk. r. R:dr. sk. r. Smör, per Lisp 4. Pottaska, rå, per Lisp. 1: 16. — Wed, Al, per famn 3: 16. — raffinerad — 36. — Björk 4 — Lax, saltad, per tunna 13: 16. — Bok torkad och rökt perLisp. 5. Gran 3. Kreatur, Nötper st. 15. Tall 3. 24. — andra fyrfotade 5. Hudar , torra, per Lisp. - 4- — Strömming, saltad, pr t:a 2. saltade — 3. — Talg, per Lisp 2. — Kött, saltadt, per tunna j3: i6. — Blaggarn, per aln — 6. — torrkadt eller rökt 4 Bevillnings-Ut skottets Bet. K:o io. Oell liar Per Jönsson ifrån CIi i istia tistads Län inslämt i detta anförande; hvarjemte Nils Mänsson ifrån Malmöhus Län, sorn äfvenledes lill ali» delar förenat sig deruti, velat tillägga, att, i händelse de af Danielsson föreslagne lullafgifter icke skulle finnas ti 1 Iräck lige för del åsyftade ändamålet, Loide man hellre , medelst lämpliga praemier, uppmuntra den inhemska landlmannen, att till Hufvudstaden införa sin ved och sina land t manna varor, än tillåta fortfarandet af det för Riket högst menliga förhållande, som genom underviglen i Finska handeln för det närvarande eger rum.
couststeratioue^ stnlle Ka - d8z ka fig benägne, a? uti det HedLLvärda BondsStåndets ifrägawaranve begäran ftrstämin.r, anser Lanco u sto!tet, i anledni-.g as kerr ankomne llLmiLtcn. i g icke böra underlåta, at äsiven i afseeidde deruppå, til de roipockivs Stundens eget uplysta omprösivande, wbrosammeligen följande öfwerlemna. Ilanco - Ntstottet tror sig aga grundad anledning til den förmodan, at det Hrdcrwarda BondeStändets önst rrr egenteligen sträcker sig tit delagard de uti den förwalming af Lanco - Wcrket, som as Rasens Ständers LancoNstott under RikSdagarne utbsi-ar»; samt til den Keviftoiui förrättning, svin af Ständernes Ileviiorsr emellan Riksdagarns werkställes: sedan Set ulan twiswel torde finnas med det Hederwärda Ståndets bade yrkru och beqvämlighet mindre öfwerenSstämmaude, at Ledamöter as detta aktuingswärda Ständ, ofta pä långt afstånd ifrän hemorten, kommo såsom L -aico - Fuilinäglige, at pä längre tid ifrån deras ratta hemwist wara frauwarande.
Konungens Bef:b:de inom hvarje län uppdrages, att igenom vissa medlemmar af hushållssällskaperna eller blifvande communalstyrelser, med biträde, på statens bekostnad, af en skicklig landtmätare, låta undersöka beskaffenheten af alla inom länet befintliga större mossar och kärr till jordDion, areal och affall. Ägarne af sådana lägenheter uppmanas sedan att genast gå i författning med uppdikning och odling af desamma samt dervid, under enahanda förmåner och skyldigheter, som för bergsbruksidkare föreskrifna äro, använda så stort antal af ofvanberörde personer, som möjligt är. E11 författning som fullkomligt undanrödjer de hinder hvilka, genom samfällig äganderätt, ligga i vägen för aftappning och uppodling af mossar och kärr, der icke utrifning af vattenverk komma i fråga, torde behöfva utfärdas i likhet med hvad som föreskrifves i K. M:s nåd. förorda, af den ao Januari i8a4> jemf. med K. kungörelsen af den 14 Juli i835, rörande ändring eller utrifning af vattenverk, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling. Befälhafvaren för den bevakning som tjenstgör vid arbetet utom correct.husen och fängelserna, äfvensom de bergsbruksoch näringsidkare samt jordbrukare, hvilka utan bevakning emottagit arbetare af ofvannämnde personal, böra äga rättighet, alt, i händelse någon af dessa arbetare visar sig så ostyrig, att han icke kan, med eller utan lindrigt fängsel, i ordning hållas, en sådan genast till närmaste länshäkte återsända, för att i enskildt rum sältas på förminskad kost, intilldess han sig förbättrat. Så länge fångarne stå under militärisk bevakning böra de i afseende på ordning och bestraffning stå under krigsartiklarna eller särskildt fånglag. Förbrytare böra aldrig stationeras vid samma arbetsställe med lösdrifvare och fattighjon; — och då, enligt Fångstyrelsens berättelse, ett ojemförligt mindre antal förbrytare i proportion af folkmängden, utgår från deti jordbrukande classen, än från den bergsbruksidkande, torde äfven de minst stralfbara böra vid jordbruket användas. a44 Den ig Februari e. m.
I händelse de af Utskottet nu yttrade åsigter varda af Rikets Ständer godkända, lära desamma äfven böra tillämpas vid afgörandet af den uti 2:ne motioner föreslagna eftergift och afskrifning af vederbörande menigheters skulder, för de låneunderstöd, som invånarne inom Trögds och Åsunda härader af Upsala län och 3:ne socknar i Sunnerbo härad af Kronobergs län efter dem öfvergångna hagelskador erhållit, enär i afseende på betalningsskyldigheten för dessa lån hufvudsakligen enahanda förhållanden, som i fråga om de i anledning af missväxter beviljade undsättningslån, förekomma. Utskottet inskränker sig derföre till åberopande af hvad Utskottet rörande återbetalningsskyldigheten för sistberörda lån redan yttrat, dertill Utskottet dock anser sig 36 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 102. böra tillägga, att, i betraktande af de serdeles gynnande tillfällen till afsättning, arbetsförtjenst och binäringar, förstnämnda nära hufvudstaden belägna härader ega, i förening med dessa häraders naturliga förmåner, synas deras invånare, hvilka dessutom efter hagelskadans inträffande åtnjöto betydliga tillskott af enskilda välgörenheten, kunna med vida mindre svårighet och uppoffringar, än sådane låntagare å andra orter, återbetala ifrågavarande lån, som de redan under flera års tid fått räntefritt innehafva. Beträffande derefter de för dylikt lån skuldsatte invånarne inom Sunnerbo härad, så utgör den å hvardera af de härmed understödda socknar belöpande lånesumma ett mindre belopp, för hvars återgäldande hvarje sockenmenighet och således ej blott den del deraf, som genom hagelskadan blifvit lidande, är ansvarig. Utskottet får alltså likaledes afstyrka bifall till de uti sistberörda motioner föreslagna afskrifningar. Stockholm den 16 Mars \ 848.
N:o 447. för det närvarande icke uppginge till tredjedelen af de hushåll, sora inom socknen funnos, skulle alltså, om rättighet att emot lösen tillvinna sig hvarje obesuten hemmansdel fortfore, de utfattiges antal i dessa socknar ökas i utomordentligt hög grad, hvadan berörda stadganden i afseende på besutenhet syntes böra i någon mån ändras, helst den utveckling jordbruket i sednare tider vunnit beredde en vida högre afkastning af jorden, än förut, och den mängd binäringar, som redan uppkommit och än vidare vore att eniolse, gåfvo innevånarne flere tillfällen till lättad utkomst. De egna förhållanden,fStora Kopparbergs län i så många afseenden företer hafva föranlåtit Ilikets Ständer att, oberoende af frågan om förändring i lagstiftningen om jordstyckning i allmänhet, till särskild granskning företaga nvssberörda framställning, synnerligast som föreskrifterne rörande besutenhet för Stora Kopparbergs län innefattas i en lagstiftning, hvilken uppkommit och utvecklat sig på audra grunder, än de som härutinnan lör Rikets öfriga provinser gälla; och är hos Rikets Ständer, under pröfningen af detta ärende, i betraktande taget hufvudsakligen följande: Inom Stora Kopparbergs län förekommer benämningen Öfra Dal-laget, eller ÖfverDalarne, för den trakt, hvari den egentliga Dal-allmogen bor, hvilken trakt äler indelas i Österoch Wester-Dalarne; och utgöres länet i öfrigt af Kopparbergs, Näsgårds läns samt Vestra bergslags fögderier. Emellan folkets bildning, lynne, seder, konstoch näringsflit samt välmåga, icke allenast uti de särskilda hufvuddelarne af detta vidsträckta län, utan äfven i socknar, sorn gränsa intill hvarandra, äro skiljaktigheterne märkbara och mångfaldiga. Länet eger många näringsgrenar, som gifva en lika mångfaldig riktning åt den enskilda idogheten, och omfattar icke några större jordagods, utan hvarje jordbrukare, med få undantag, är sjelfständig egare af en skalie-hemmansdel, huru ringa den ock må vara.
Jemte det Rikets Ständer i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t behagade låta utarbeta och genom trycket utgifva en teknisk-ekonomisk 'beskrifning öfver de för Statens räkning utförda jernvägsbyggnader, hafva Rikets Ständer, till bestridande af kostnaderna härför, till Kongl. Maj:ts disposition anvisat ett förslagsanslag af Tio tusen Hulr, att, i mån af behof, utbetalas. § 144. I sammanhang med. regleringen af utgifterna under Biles-Statens sjunde Ilufyudiitel hafva Rikets Ständer beviljat och till Kongl. Maj:ts disposition på Riksgälds-kontoret anvisat följande extra statsanslag, nemligen: 1:0, för jordeboksverkets fortgång under nästa statsregleringsperiod, Sjutiofyra tusen etthundra R:dr, att med en tredjedel eller 24,700 R:dr under hvart och ett, af åren 1864, 1865 och 1866 utgå; 2:o, till bestridande af kostnaderna för kolonien S:t Barthélemys förvaltning, Femtiofyra tusen R:dr, att med 18,000 R:dr under hvart och ett af åren 1864, 1865 och 1866 utbetalas; 3:o, för utförande af åtskilliga arbeten å och invid Wadstena slott, Tjugutvå tusen R:dr, att i mån af behof utgå; 4:o, till ersättande af de förluster indelningsoch ränteimiehafvare genom mjöloch sågqvarn-räntans upphörande komma att vidkännas, ett förslags-anslag af Trettio tusen R:dr för hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866, för att i mån af behof utgå; 5:o, till godtgörande af åtskilliga utaf Kongl. Stats-kontoret under förskottstitel bestridda utgifter, Etthundraåttatiotvå tusen femhundrasextio R:dr 53 öre; 6:o, för vårdandet och förökandet af Kamereraren Carl Sandbergs historiska och kamerala samlingar, Femhundra
Jag finner icke någon förändring uti Conjunctu, rer för Vanquen haswa sörstedt sig, sedan Banco» Utskott tet, efter att hajma inhämtat Banco Fullmägtiges betänkande, tydeligen och flere resor förklarad Att VanquenS beständ och säkerhet ej kunde medgifwa nägra ytterligare förskotts och läns meddelande, mare sig lill Staten eller enskilde. Icke eller lära Herrar Vanco» Fullmägtige anfelt Banqucns omständigheter nu sedermera haswa blifmit något förmänligare, ester som af Deras nu upläste, och öfwer Canal projecter afgifne Betänkande icke något synnerligt tillstyrkande till detta eljest sä nyttiga företag lärer kunna upsattas. Men skulle Banco »Utskottets pluralitet ändock, med öfwertygelse om Banquens förmåga, att utan skada kunna afgifwa nämnde Förskott till Canal inrättningen, bifalla och hos Ständerne tillstyrka detsamma, sä wägar jag tillstyrka: i:o Att en wist tid utstakas för Canal Companictö eller Actie ägarnes Discont rättighet. 2:0 Den i December. rzr 2:0 Att Banque» matte uplätas rättighet, att, sedan Canalen blifwit färdig, antingen lyfta Dest förskjutne Capital, eller ock laka detsamma sta quar, mot ett proportionelt deltagande i den winst och afkomst, som Canal inrättningen asgiswer. Almguist. Till Protocollet den 25 Nowember 1329. Da jag wid förewarande ftägan bör wid nyttan af Canal inrättningen tillika afse Banquens säkerhet, hwilket senare okwiswelagtigt är söremälet för Banco. Utskottet, sa kan jag icke finna, att någon säkerhet är Uti sjelfwa Canal arbetet, hwilket är wädligheter och mänga tillfälligheter underkastadt, osörenlige med de i Författningarne för län stadgade wilkor.
Detta stadgande är genom föreskrift uti första perioden af 20 Benllnirnjs-Utskottets Betänkande, N:o 4. 11 § pag. 12 undanröjdt, och dea bibehållna klassindelningen leder numera någon gång blott till det missförstånd, som skulle i hvarje stad någon påföras bevillning i hvarje klass. Enklare vöre, att uti denna 10 §, likasom uti 9 § skett för handlande, skeppsredare, egare af skeppsvarf och fabriker m. fl., blott utsätta en minimi-afgift. Tvenne andra motionärer herrar Hjerta och Gustafsson hafva äfven fästat uppmärksamhet å behofvet af en nedsättning i minimi-afgiften för handtverkare i Stockholm, hvilket också under närvarande förhållanden synes hafva allt skäl med sig. Jemte det jag således till någon del instämt härutinnan med bemälde motionärer, har jag ansett en jemförlig nedsättning böra ega rum för handtverkare i Götheborg och andra rikets städer. Derför talar icke blott billighet, utan äfven rättvisa. Man må nu vara aldrig så tillgifven den genom Kongl. Handtverks-ordningen den 22 December 1846 utvidgade rättigheten att både i stad och på landet få åstadkomma handtverksarbetcn, får man väl ändock medgifva, att samma tillverkningar numera blifvit på flere idkare fördelade, utan att i förhållande derefter tilltaga i mängd eller afsättning, och att således bergnings-ulvägarne för de förut endast i städerna och till en inskränktare mängd varande idkarne snarare afän tilltagit. Då onekligt är att handtverkarncs antal de sednare åren betydligen ökats både i städerna och på landet och desse sistnämndes minimi-afgift enligt 28 § finnes bestämd till likhet med borgares i femte klassens städer, behöfver af nedsättningen ej befaras någon minskning på det hela af bevillningen å handtverkerierna, utan skulle derigenom blott vinnas en jemnare fördelning af beskattningen, i förhållande till produkterncs af handtverksvaror förflyttning på flere händer.
Comp. förbehållet att bestämma, på hvilka andra orter, än London, räntekuponer skola kunna, utan ansvar och särskild kostnad för Riksgälds-kontoret, till inlösen företes. § 8. att orden: »femtiofyra år, räknade från den 1 nästkommande Maj» skola utbytas mot orden: »femtiofyra år, räknade från den 15 nästkommande April». § 11. att de här omförmälda två årliga utlottningar endast en gång om året behöfva anställas, nemligen den första söckendagen i Januari månad hvarje år; att orden: »hvilka obligationer skola inlösas den 1 Maj och hvilka den 1 November» skola utbytas mot orden: »hvilka obligationer skola inlösas den 15 April och hvilka den 15 Oktober»; och att de här bestämda offentliggörelser skola införas i sex, i stället för i tre, tidningar. § 19. att denna § skall utgå. Om inbetalningarne på lånet, eller om indragningarne af de till inbetalning derpå förfallna belopp, är aftaladt och öfverenskommet: att Riksgälds-kontoret eger derpå utställa vexlar; att dessa vexlar af bankirhuset John Henry Schröder & Comp. i London genast accepteras; dock skola dessa vexlars förfallodagar, i hvad angår den fast öfvertagna andelen, £ St. 500,000, så utsättas, att de icke inträffa tidigare, än nittio dagar från den dag, hvilken enligt detta kontrakt skall såsom inbetalningsdag anses för de belopp, hvarinom vexelbeloppet faller; och kunna alltså med detta förbehåll vexlarne för öfrigt utställas på hvilken som helst af nu nämnde nittio dagar. Innehållet af codicillen skall förändras derhän, att de i densamma omförmälda obligationer till belopp af 250,000 Livres Sterling af Riksgälds-kontoret öfvertagas till emissionspris i London, hvaremot det skall vara berättigad! att, utan erläggande af någon afgift till låneöfvertagarne, vidtaga försäljning af samma obligationer när det så finner för godt, och med skyldighet för låneöfvertagarne att kostnadsfritt ombesörja försäljningen, om de derom af Riksgälds-kontoret anmodas.
– Jo, se’n såg ho’ hur han stod öfver’n och såg på ’en och tog något rödt, alldeles som ena sedelbok ur hans ficka och stoppa i flika, men då va’ det re’n så tyst, för då va’ han fälle re’n döer, och så kom ho’ efter oss, för vi – Smed-Lasse och jag, vi hade krupit utåt den deringe andra vägen, för att komma te’ kärra, för han va’ så rädd hästen skulle springa sin väg igen. – Nå, men hva’ gjorde mor då ni förstpå såg på ’et? – Då stoppa ho’ ner allt det, som vi lemnat oppe, och som vi intet nu ville ta’ med oss, så der på store ljusa da’n. – Men hvar i Jese namn fick ni häst och kärra ifrå’, erat uschla byke? – frågade den andra byamannen. – Åh jo, det vet väl jag – svarade Lotta. – Nå så svara straxt, annars knäpper det. – Kors, det va’ ju Nilses i Storgålns, vet jag! – utropade Lotta, som var alldeles belåten med den örfil hon redan fått. – Nils i Lexeryd! – utropade nämndemannen förvånad. – De’ ä’ den bäste karlen i hela Lexeryds by! Och han skulle lånat er åktyg! Nej, de’ ä’ lögn! – Åh nej kors! han hade brutit sig i benet, och sonen hans va’ bortfaren te’ Lidköping och skulle intet komma igen på två da’r, och då tog vi hästen, som gick i skogshagen bland de andra, och kärra stod i ett skjul, och vi satte dit’na igen natta derpå. Vi fick bära dit’na, för de’ intet skulle höras. – Kors! så’na illfundiga konster! – sade nämndemannen; – men nu ä’ de intet värdt att längre stå här, utan nu ska’ vi gå hemåt och berätta hvad vi fann, som just va’ hvad jag sa’ förut, eller hvad katta’ lad’ i maltet. Och nu vandrade man raskt hemåt, ifrigt samtalande om hvad
I enlighet med hvad Rikets Ständer vid föregående Riksdagar yttrat, anser Utskottet frågan om möjligheten att med inhemska tillgångar fylla Flottans och Arméens behof utaf Ekevirke vara, så väl i oeconomiskt som militairiskt hänseende, en af de vigtigaste som kunna framställas; men Utskottet anser deraf ock följa, att medlen för detta ändamåls vinnande böra med sorgfälligaste varsamhet väljas och användas, på det att icke företaget, som är beräknadt för efterkommande, må finnas vara misslyckadt, då, i en aflägsen framtid, lönen för häfd möda och kostnad skall upphemtas. Af största vigt är således, att, innan Ekeplantering, åtminstone i någon större scala, företages, den noggrannaste undersökning föregår om de dertill ämnade lägenheters tjenlighet; — och Rikets Ständers vid sista Riksdagen gjorde vinci, hemställan, att början med Ekeplantering och Planterings-hagars inhägnande måtte verkställas vid Bispmotala Kungsgård i Aska Härad af Öster-Göthlands Län, grundade sig på de undersökningar, som dels H:r Öfversten af Borneman, dels H:r Öfver-Jägmästaren Ebert verkställt, och på den berättelse, som framlidne Hans Excellence H.r Grefve v. Platen och H.‘r Landshöfdingen m. m. Grefve Hamilton under den 7 December lg'26 i ämnet afgifvit. Sedermera skall det likväl, efter hvad Directeuren vid Skogs-Institufet, Hof-Jäginästaren 1. A. af Ström i underdånighet anmält, visat sig, att jordBihang till R. St. Prot. 1834. pdje Sami. 1 Afd. g-.de Häftet. 2 Stats-TJt skott et i Utlåtande N.o gp. monen vid Bispmotala vore för Ekeplantering mindre tjenlig, men att deremot Wisingsö genom läge och jordmon skulle vara fullt passande.
Sparre föreslagna förändring, och godkändes den lydelse för 3:dje mom:t, som af Gr. Lagerbjelke föreslagits. § 8. Tillkännagafs vara antagen af MedStm och bifölls. § 9 enligt Utsk:ts förslag. Tillkännagafs att PresteStit afslagit Utskits vid denna § gjorda hemställan och godkännt komiterades förslag till §:ns lydelse, endast med tillägg efter slutordet i mom:t 1 af dessa ord »samt till beslut om den i § 7 mom:t 3 omförmälda fråga», äfvensom att BorgareSt:t antagit §:n enligt komiterades förslag. Gr. Sparre: En följd af E. o. Adrns beslut i fråga om 7:de §:n torde vara att äfven i detta afs:de PresteSt:ts inbjudning antages. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framstäld propos.. Den 5 Oktober c. m. 10!» bifölls §:n enligt komiterade3 förslag, med det af PresteSt:t beslutade tillägg. § 10 enligt Utsk:ts förslag. Tillkännagafs att PresteSt:t gillat Utsk:ts förslag till denna §:s lydelse, samt att BorgareSt:t derom fattat följande beslut: Mom. 1 antogs af denna lydelse: »En hvar myndig Svensk undersåte, som enligt § 3 är medlem af en stadskommun och icke är på restlängd öfver oguldne statsutskylder upförd, eger, i enlighet med föreskrifterna i denna förordning, vid allmän rådstuga deltaga i öfverläggningar och beslut i alla de staden rörande an gelägenheter, hvilka icke, enligt Rikets Grundlagar, äro vissa klasser af stadens medlemmar särskildt förbehållna.» Mom:t 2 antogs enligt Utsk:ts förslag, med uteslutade af orden »tillverkning eller.» Gr. Lagerbjelke: I full konseqvens med det beslut, R. o. Ad. fattade i afs:de fi landtkommuner, anhåller jag att näst efter ordet »bevillningstaxeringslängd» insättas orden »efter 2:dra art. bevilln.-stadgan.»
Direktionen har i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit mätte täckas till Rikets nu församlade Ständer aflåta Nådig Proposition om beviljande af denna anslags-summa. Och hade derjemte Direktionen förutsatt och antagit, att det särskilta anslag af 5,000 R:dr B:ko, som Rikets Ständer likaledes vid sistförflutna Riksdag beviijat till anskaffande af nya inventarier för Institutet, men hvilket anslag, äfven å Riksgälds-kontoret anvisadl, icke heller hittills blifvit lyftadt eller begagnadt, såsom ansedt stående i ett närmare samband med nybyggnaden vid Institutet, fortfarande måtte anses detsamma tillagdt och tillhörande samt följaktligen vara för det dermed afsedda ändamål att påräkna. Hvad sålunda förekommit har Kongl. Majit i Nådigt öfvervägande tagit;och med fästadt afseende derpå, att en utvidgad undervisnings-anstalt lör döfstummas danande till sedliga och gagneliga samhällsmedlemmar under de sistförflutna åren allt mer och iner visat sig vara af behofvel högt påkallad, har Kongl. Majit velat hos Rikets Ständer föreslå, att, utom förenämnde, vid sistförflutna Riksdag beviljade anslag, 25,000 R:dr till nybyggnad och 5,000 R:dr Biko (ill inventarier, ytterligare 80,000 Ridr samma mynt eller 120,000 Ridr Rimt måtte beviljas till den för Institutet nödig befunna större nybyggnad efter det framställda förslaget, att uppföras på den plats, hvilken derför kan af Kongl. Majit i Nåder pröfvas vara mest lämplig De till ärendet hörande handlingar skola öfverlemnas till det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling frågan varder hänskjuten, och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. L. A. Anjou. 22 Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition N;o 86.