Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad man än må säga om dessa kronohemman, så måste man tillstå, att grunderna för deras förvaltning, om än aldrig så lagligen eonstituerade, äro ganska obeqväinliga för hushållningen. Representanten kan vid bestämmandet deraf slutligen börja att misstänka sig sjelf för egennytta, då man ständigt talar om missbruken under försvunna tider; och utom det att öfverläggning»), då man här talar om timotej och biskötsel, blir en carricatur, liar sådant det onda med sig, att afkastningen af det hemman Öfverläggningen angår alldeles försvinner genom öfverläggnings-kostnader. Då man beräknar, huru många dermed äro sysselsätta, och alt till slut, när vår öfverläggning tilländagått, de öfriga 3 bolagsstämmorna måhända icke äro af samma tanke, så måste man medgifva , att när dertill läggas alla omkostnader för embetsmäns och auctoriteters hörande i saken, det icke kan återstå mycket af behållningen å hemmanet. Jag skulle derföre tro, alt om man lyckats komma till en lag, som innehåller grunder för dessa hemmans utarrenderande, så gjorde man bäst att dervid förblifva; men om så icke är, utan man får hålla till godo att för hvarje ifrågakommande hemman ingå i förnyad pröfning af disposition, synes det mig lämpligast att, så snart man kommit till ett slut j en af de likartade frågorna, låta detsamma blifva gällande äfven i de öfriga. Af sådan anledn. skulle jag tillstyrka, att vi fingo först återremittera så väl denna sora de föregående frågorna, för att Den a3 Ma j. lyckligen och väl kunna komma till enahanda resultat, och att vi sedan, i hvarje likartad fråga, som till Ståndet åter inkommer, lingö höra, huru de öfriga Stånden afgjort dem, på det ej alltför mycken lid och kostnad onödigtvis må uppoffras. Hr Gedda, Gustaf Georg: Flere värde talare hafva yttrat en särdeles sympati för ifrågavar. arrendes förlängning. Jag respeclerar denna mening, ehuru jag finner mindre skäl till bifall å detta, än å nästföregående betänkrn af StatsUlsk.
Prop. JVf 28. till I. d. 3:dje Korpor als-boställe i stället för 'A aT Plöninge och, till skillnad frän öfriga delen af Ostra Klappe, egen nummer samma hemmansdel åsättes; att, beträffande öfrige hemmansdelar i Wäsby socken, borde, för att bibehålla seckensumman och indelningsverket orubbade, de förändringar ega rum: att vederlagshemmanet % mantal JM 1 Vestra Klappe blifver 9/i6 mantal, deraf 3/s mantal med ränta al 6 R:dr 45 sk. 6 r:st blifver f. d. Trumpetare-boställe, i stället för JVä 1 Steglinge med enahanda mantal och ränta, och 3As mantal med ränta af 3 R:dr 4 r:st blifver f. d. 5:dje Korporalsboställe i stället för lika stort mantal och ränta af % mantal JM 8 Plöninge; att '% mantal JM 1 Steglinge med ränta af 6 R:dr 43 sk. 6 r:st blifver skatte med minskadt mantal V32 och ränta 4 R:dr 37 sk. 6 r:st; alt % mantal JM 8 Plöninge med ränta af 4 R:dr 7 sk. 6 r:st blifver skatte med %■> mantal och ränta 2 R:dr 20 sk. 8 r:st; och att de blifvande Militie-boställena i Vestra Klappe åsättas egna nummer; att den tionde, 3 kappar råg, 13 kappar korn och (> kappar hafra, som nu är åsatt 'V8 mantal JM 1 Vestra Klappe, fördelas mellan de blifvande nya Militie-boställena, så att f. d. Trumpetare-bostället 2 kappar råg, 10 kappar korn, 4 kappar hafra och f. d.
Jag ber äfven att få nämna att risquen af att förändra denna § icke är serdeles stor, ty många punkter lärer det nog icke vara bland dem, som äro bibehållna bell och hållet lika med förordnm, och i afseende på hvilka icke någon motion har blifvit väckt, derom fråga nu skulle kunna upsla att göra någon förändring. Serskilt vill jag i anleda, af hvad Gr. Ugglas anfört, yttra att jag visserligen inser olägenheterna af det sätt alt utkräfva skatt af kapitalerna, att nemi. afdrag sker af den ränta, som gäldenären betalar, i st. f. alt den borde ske genom Statens upbördsmän, lill följd hvaraf också jag ganska väl vet att för lån på 6 proc., på den tid de voro allmännare, sällan detta afdrag egde rum, ulan ali fordringsegaren ofta nog begagnade sig af gäldenärens behof för att tvinga honom att icke bry sig derom. Då emedlertid Ulsk. icke velat fästa afseende på min motion att söka bereda tillfälle för en framtid att få en riklig inkomst af kapitalerna, della mål hvartill det allmänna beskattnings-syslemet inom hela verklen bör sträfva, och som utgör ett bland de vilkor de lagstiftande makterna äro skyldiga de fattigare klasserna inom landet alt upfylla, att nemi. icke ensamt kasta bördorna på dem utan äfven låta dem delas af de rikare klasserna, som bestå af kapitalister, hvilka kanske i högsta grad hafva behof af Statens skydd, då, säger jag, detta förslag likväl vann så litet bifall inom Ulsk., att det sökte en förevändning för att afstyrka detsamma deruti, alt det skulle strida mot Ständernas rättighet all begära en sådan undersökning af K. M., och sålunda jag vågar säga det ehuru sjelf motionär, så oförtjent lemnades utan upmärksamhet, må det ursäktas mig, om jag söker tillvägabringa någon rättvisa i detta fall, förnyande, med öfverlemnande åt Hr Hr Frih. o. Landtm, formfrågans afgörande, min anhållan om propos. på återremiss af denna §. Gr. af Ugglas:
Det är anledning .till anmärkning emot Stats-Rådet och Föredra gander ne för KammarKrigssamt Handelsoch Finance-ärendena, hvarom remiss begäres till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola. Remitterades till Constitutions-Utskottet. S. I). Remitterades till Constitutions-Utskottet en af Fredric von Zweigbergk från Skaraborgs Län anmäld anledning till anmärkning emot Konungens Siats-Råd samt Föredraganden för Handelsoch Finance-ärenden. S. D. Remitterades: Till StatsUtskottet: l:o Anförande af Lars Pettersson från Blekinge Län, angående lönetillökning åt Länsmännen i Riket; 2:o Dito af Hans Jansson från Elfsborgs Län, i anledning af Kongl. Majrts vid innevarande Riksdag afgifne Nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof; och 3:o Johan Olssons från Stockholms Län motion, att ersättning af allmänna medel mätte tillerkännas vederböraude rusthållare för slitning af munderingspersedlar, under den längre tid, 2:ne Esquadroner af Lif-Regementets Dragon-Corps sommaren 1838 varit commenderade till tjenstgöring i liufvudstaden. Till Lag-Utskottet: l:o Hans Hanssons från Götheborgs och Bohus Län motion, angående förliöjdt ansvar för skogsåverkan; 2:o Olof Perssons från Gefleborgs Län motion, att utmätningar å domar och utslag må få förrättas af Länsmän på deras eget ansvar, då de derom anmodas; 3:o Petter Classons från Elfsborgs Län motion om lika arfsrätt för Frälsemans samt Bondes söner och döttrar, jemte dervid afgifne yttranden; 4:o Ett i anledning deraf afgifvet skriftligt anförande af Johamies Andersson från Calmar Län; och 5:o Dito, dito af Ephraim Larsson från Elfsborgs Län. Till Banco-Utskottet: ilo Johannes Johannessons från Götheborgs och Bohus Län motion, att 36 Troi.
Reservation af herr friherre Cederström, Jaeol: »Den af sammansatta Utskotten begärda undersökning är en i alla afseenden öfverflödig åtgärd, helst af så väl jordeböckerne och skattläggningshandlingarne i Kammar-kollegium, som af indelningsverken redan är utredt, huru många qvarnar äro skattlagde och hvilka på militien, civileller ecklesiastik-staterne blifvit indelde. Den nådiga proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer, som Utskotten tillstyrka Rikets Ständer att i underdånighet begära, innefattande förslag till de åtgärder, som Kongl. Majit kan i nåder finna vara tjenlige 16 Slatssamt Allm. Besv.- oell Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 76. för vinnande af en lika och rättvis beskattning å qvarnar, måste, ett af två, antingen innebära en afsigt att bereda tillälle till rubbning i sedan urminnes tid bestämda författningar, rörande qvarntullens utgörande, hvilket icke utan den våldsammaste rubbning i egande-rätten kan tillvägabringas, eller ock vara en onyttig begäran, som icke kan leda till annat från Kongl. Maj:ts sida, än ett nådigt afslag, helst som den af Stats-utskottet ej godkända grundsats i kommitterades förslag, rörande skatlejemkningen, att qvarnar hädanefter skulle anses såsom fabriks-inrättningar, de der ingen grundränta, utan endast bevillning, ålades, och således kunde när som helst försvinna eller af innebafvarnc nedläggas, skulle verka menligt på nu befintliga tullqvarnar, och derföre blifvit af Stats-utskottet rättvisligen afstyrkt, dervid Utskottet likväl ansett, alt efter en sådan undersökning, som den af de sammansatta Utskotten föreslagne förändringen, möjligen skulle kunna tillvägabringas.
SÄ LS. | Sktb. | Ltfc. SkU. LS SkfE. L&. SkS. LtE. Antal Stångjernshärdar Antal arbetare. Tillverkadt Stångoch Ämnesjern. Bergsvigt. Hammarskatten. Bergsvigt. med oinskränkt smidesrätt. med viss privileg. smidesrätt. Summa härdar. SkS. L®. «. [SkS. Inom sjette bergmästaredistriktet har följande belopp stångjern blifvit tillverkadt å nedanomförmälde antal härdar, nemligen: år 1851 vid 75 härdar SkS" I följd af införde förbättringar har kolåtgången blifvit minskad samt en bättre vara erhållits, och produktens tillväxt härleder sig lika mycket från en mera liflig industriell verksamhetsanda, som från förbättrade smidesmethoder. Det gamla Tysksmidet har nemligen mera allmänt måst lemna rum för Lancashireoch FrancheComté-smidet. Nedlagda härdar äro Finnhytte bergsmanshammare på fem år från den 1 November 185*4, enligt E. K. M. och Rikets Bergs-kollegii utslag den 17 nästförutgångne Augusti, Kårbergs bergsmanshammare på 2 år från den 1 November 1854, enligt samma Kollegii utslag den 31 Augusti, samt en härd vid Granhult på 25 år, enligt utslag den 21 Juli, allt 1854. Dalkarlshytte bruk är nedlagdt samt masugn i stället derstädes uppförd, enligt vederbörligt tillstånd af den 23 Maj 1854. Oinskränkt smidesrätt är beviljad åt Hammarby, Ramsbergs, Gammelbo och Sikforss bruk samt Ramshytte bergsmanshammare. Pettersfon har den 21 Oktober 1852 erhållit tillstånd till oinskränkt manufaktur vid en knippoch 2 spikhammare för en hjulstock.
Födselns, j uppfostrans eller förmögenhetens anspräk pä ett ut > märktare rum i Samhället tillhör i wärt Land ^ alltid individuel!, aldrig en särskild Corps. I sölje häraf är min tanka, att den Kammare, man hos ost wille förlikna med det Engelska i Ofwerhuset, borde, för att i bestämmelse pä det närmaste kunna likna det sistnämnde, sammansättas af Medborgare, walde till en del af Folket, till en del af Regenten. Jag förestår derföre, att den skall > utgöras af 124 personer, hwaribland 12 böra wara Bilaga till Mem. 635 Bönder, sorn bruka egen jord (nemligen en Bonde frän hwarje districts, och 12 personer tillsatte af Konungen. De öfrige wäljas ur alla andra Nasser af Medborgare. För alt göra Folkets Ombud i detta Ofwerhus iner oberoende bade af Konungen och af Underhuset, borde de utdelas i fem delar, htvaraf blott en del wid hwarje Riksdag utginge för att af nywalde Ledamöter remplaeeras. Derigenom blefwe, efter de 5 första Niksdagarnes förlopp, hwarje medlem af denna Kammare under 5 Riksdagar bibehållen wid sin befattning; och pä det aldrig mera än 20 Ledamöter pa en gang kunde komma att ombytas, borde, i händelse någon medlem af de qwarblifwande delarne med döden asginge, den förste Ledamoten inom den afgående delen genast och utan wal intaga den aflidnes ställe. — Den för en Representant i Ofwerhusct erforderliga äldern skulle kunna bestämmas lill minst 35 ar. Hwad angär walet af dessa Ombud, hwilka böra haswa ett lika antal suppleanter, sa bör det förrättas af samma Electorer som wälja till Underhuset, men walet till Otwerhuset bör göras först, hwarester Underhusets Representanter genast och wid samma Session utses. Det bör bero af Konungen allena att efter godtycke tillsätta de 12 Ledamöter af Öfwerhuset, som der pa hans wägnar skola sitta.
Jag tror att så beskaffade allmänna satser som här äro uttalade, icke äro rätt lämpliga, då man icke kan göra sig reda för hvad som menas med dem; och då jag icke kan inse, att det beslut. It. o. Ad. redan fattat rörande litt. c, bör kunna föranleda någon återremiss af denna punkt, får jag anhålla om afslag å förslaget litt. d, men bifall till punkten i öfrigt. Frih. Gederström: Enligt hvad R. o. Ad. torde finna, kan det icke vara min mening alt här ingå i något försvar af denna punkt, men jag medgifver dock icke, att hvad Utsk:t yttrat, innehåller tomma fraser, utan grundar det sig på ganska riktiga satser, om än tillämpningen deraf ej befinnes nöjaktig. Gr. Björnstjernas motion innehåller bland annat förslag, att vid elementar-läroverken införa en lärokurs i Svensk Statsförfattning. Jag anser detta studium för tidigt, och befarar, att det blott gåfve anledning åt ynglingarne att lära sig i förtid, således naturligtvis omoget och ovist, politicera. Men alslår man hela punkten, afslår man, deri inbegripet, äfven Utsk:ts afstyrkande af motionen i denna del; och derföre förenar jag mig med Gr. Sparre. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels återremiss af Utsk:ts förevule hemställan och förslag, dels ock att R. o. Ad. skulle afslå förslaget litt. d, men bifalla punkten i öfrigt; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propus, på bifall till Utsk:ts hemställan och förslag, hvartill svarades nej, sedermera propos. på återremiss deraf, hvartill jemväl svarades nej, och slutligen propos. på afslag å förslaget litt. d, men bifall till Utsk:ts hemställan i öfrigt, hvilken propos. med ja besvarades.
För min del medgifver jag att jag icke har någon förkärlek för bränvinsbränning, men jag har velat uttala den opinion, som omfattades af pluraliteten inom Utsk:t. Frih. Braunerhjelm: Den föreslagna §:n lyder sålunda: »Varder tillverkare genom vådeld eller annan olyckshändelse urståndsätta etc. Den ifrågasatta olyckshändelsen är således öfverflyttad på tillverkaren i stället för, enligt gamla förordnm, på bränneriet. Om tillverkaren bryter al sig benet, om han blir sjuk, så är detta en olyckshändelse för honom, och han kan icke bränna. Skulle han då vara berättigad till återbäring? Denna öfverflyttning från sak till person kan jag icke anse vara rigtig. Jag liar aldrig hört någon klagan öfver det gamla stadgandet eller att det icke kunnat tillämpas. Deremot tror jag att Hr von Mentzers förslag icke har några skäl för sig, och anser denna, såsom de flesta andra förändringarne, onödig. Gr. Liljencrants: På sätt den siste värde talare visat, anser äfven jag den redaktion, hvari §:n är aflättad, icke vara tillfredsställande, men jag tror tillika att det kan vara skäl att göra någon förändring i den gamla lörordnms stadgande. Det enda läll den gamla förordn:n förutsätter för återbäring är det, att bränneriet brinner upp. Man kan dock tänka sig äfven andra olyckshändelser, som drabba en bränvinsbrännare och sätta honom ur stånd att fortfara med tillverkningen. Så t. ex. kan hans spannmålsbod eller hans förlager brinna upp. Då borde han väl hafva rätt till återbäring; ty det fordras redan ett stort kapital för erläggande af bränvinsafgiften och inköp af materialier, så att det icke är billigt att tvinga honom att inköpa nya rudimaterier för att icke blifva utsatt för förlusten af återstoden utaf den erlagda bränvinsafgiften. Jag skulle derför vilja förorda en återremiss af §:n. Frih. Rappe: Beträffande den af siste värde talaren för utsatta olyckshändelse, som kan drabba en bränvinstillverkare, att hans magasiner brinna upp, får jag nämna att detta fall varit af Utsk:t taget i beräkning lör §:ns förändrande. Med afseende åter på Frih.
5:te frågan. ©fulle wät ft(feriubfarne funna förtnåö att beltaga i bet oftoannäm* ba (fora (fffet på banfarna? öwar. £>å wåra fle(fe (t(fare äro fattige och äga föga annat än fina (fu* tor och (tffbåtar meb bertill fjöranbe reb|fap, funna be, af bri(f på för* lag ocf) utru(fningö''fo|fnab, icfe beltaga i ftffet på banfarne. 6:te Srågan. €ga toåra (färgårb$(t(fare nöbig erfarenhet och funffap i fåbant ft(fanbe. ©roar. gi(fet på banfarna bebrifweö meb fnöre. £)etta är för en (tffare lätt lärbt och be (Te(fe ega håri reban full erfarenhet, äro behutom tjenli* ge att begagnaö forn fullgob befättning och fa P*> ftffenS (fötfef, rengöring och infattning, få att ingen ting wibare erforbraö än en gob naoigateur till fartygötyef, famt, i Ijånbelfe af benneé böböfall, en forn någorlunba förffår naoigationen. > 7:be frågan. Styn betta ftjfe af bern annorlunba ibfaS, än meb biträbe af allmän* na mebel till inf öp af fartyg och tebffap?
Emedlertid lärer afgiften de påföljande åren ifrån förberörde tid hafva varit 100 D:r S:mt om året, hvartill likväl ingen annan författning föranleder, än arfvingarnes godtycke, hvarvid det alldeles fått bero, och sedan Kongl. Hof-Rättens dom vunnit laga kraft och intet visst ackord i anledning deraf, i rättan tid, med allvar blifvit arfvingarne aftvunget, så har det allt framgent berott på gunst och nåd, om de behagat gifva mer eller mindre, eller, sorn alltifrån 1751 handt, alls intet, utom 50 D:r Sunt, som 1758 blefvo erlagda. Att husfattigkassan vunnit Trogsta hemman för åsamkade afgifter utaf Sätra, det förmäler väl tid efter annan författade relationer om kassans inkomster; men, utan att ens nämna tiden, när denna acquisition skett, mindre de laga steg, som föregått, så att man om äganderätten till dessa hemman famlar i fullt mörker, hvarföre det ock varit ansedt för äfventyrligt att med nog allvar angripa denna sak, innan man hvad äganderätten lili Trogsta beträffar vore mer befästad, af billig farhåga, att en svår fråga derom kunde uppstå, och fåra värdt, att man lätteligen kunde mista mer för mindre, emedan räntan af — 404 Trogsta hemmanen utgör emellan 80 och 90 R:dr om året, och således vida utöfver hvad Sätra någonsin gifvit, ehuru det tilläfventyrs kunde kasta af sig mer, om man dermed ägde fria händer, eller oftanämnde 1703 års Kongl. Hof-Rättens dom ej så ansenligen försvagat den rättighet, som genom första gifvarens och dess arfvingars testamenten de husfattige tillerkänd var, att oafkortad! njuta allt hvad oftanämnde gods möjligen af sig kasta kunde.
Att efter berörde grund fördela en till nutnerairen bestämd Dotering Inora en viss Province, der sådane olik-, heter icke förete sig och en jemförelse af hemmanens afkastning, utan synnerliga misstag, låter göra sig, kan, såsom Karnmar-Collegium, för dess del, rätteligen anmärkt, väl blifva lämpligt, men att fastställa samma Roterings-grund för hela Riket, utan att antalet af Rotar, som i hvarje Province skola indelas, förut blifvit bestämdt, skulle, i Riksens Ständer tanka, ganska säkert leda till Provincernes olika betungande. Det torde härvid blott behöfva erindras, att i den ena Provincen är egendomens afkastning reel, eller grundad på afytterlige natur-producter, då deremot i en annan, absolut behållning af jordbruk icke finnes och fördel af egendoms besittning endast kan gifvas, i mån af tillgång på ämnen för en verksam industrie eller i orten befintligt tillfälle til} inkomst, genom körslor och andre tjenstbarheter. Denna tillgång och detta illfälle verka äfv^n på prisen å hemman, men asotn lemnande en mindre säker och mera tillällig vinst, skulle vid en uppskattning till in - 40 Tinder darli gä Skrifvelstr. komst, desamma otvifvelaktigt blifva mindre afsedde, än de förtjenade, och behållningen af jordbruk åter, i samma mån den vore mera i. ögonen fallande och lättare calculerad, högt beläknas. Att, på sätt Kammar-Collegium föreslagit; antaga den roterade jordens Bevillnings-värde å hvarje ort till jemförelse-grund vid bestämmande af den Roterings-skyldighet, som den Extra Rotering underkastade jorden bör vidkännas, synes åter icke medföra någon säkerhet. Om opålitligheten af Bevillnings-värdet, såsom beskattnings-grund, hafva Riksens Ständer vid flere tillfallen hunnit öfvertyga sig; och det har dessutom ej undfallit deras uppmärksamhet, att, då icke alla till Extra Rotering förfallne lägenheter äro till särskildt Bevillnings-värde upptagne, en annan Roteringsgrund för sådane lägenheter måste användas, och den förra således skulle upphöra att vara allmänt gällande.
Om Regeringen är hindrad af olämpliga vilkor, om inskränkning i dess pröfnings-rätt i dylika frågor skall äga rum, blir skadan det Allmännas, och ett tvång påiagdt Näringarne, som ingalunda är med principen enligt, elier för det hela gagneligt. Det är derföre älven i detta afseende som jag anhåller örn återremiss af Betänkandet. Grefve von Rosen, Axel: Jemte det jag instämmer uti hvad de nyss talande värde Le* damöterne anfört, och således äfven för min -del yrkar återremiss af Stais Utskottets förevarande Betänkande, torde jag tillika få anmärka, att Utskottets beslut, det de årliga hushyres-medel 700 R;dr Banco, som varit aflidne Biskop Wingård tiilagde, nu mera, efter Biskop Wingårds inträffade död, borde indragas, och till den fond, hvarifrån de utgått, återgå, icke synes mig billigt och lätnpeligt. Dessa mede! ansiogos redan på 1780-talet, och böra efter mitt omdöme fortfara, äfven efter Biskop Wingårds död, samt af hans efterträdare i Embetet få begagnas, intill dess Biskopen i Götheborg erhåller ordentligt Boställe eller Embetshus. Att då Biskopen hvarken begagnar något Boställe eller Embetshus, så som nu är förhållandet, likväl vilja fråntaga honom berörde hushyresmedei, anser jag icke vara rättvist. Den 29 Maji. 517 Hans ExcelUnce Herr Grefven och Landtb Marskalken föreslog, att Stat&Utskottets Betänkande måtte, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Scatsötskottet återremitterasj hvilket bifölls. Vid förnyad föredragning af Constitutionss Utskottets den 10 sistlidne April aflåtne, samt den 18 i samma månad förmiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af Herr Hertzenhjelms, Carl, anmärkning mot StatsRådet, samt Föredraganden af Handelsoch FinanceÄrenden, fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial nu mera borde läggas till Handlingame.
Th.: ”Jag reserverar mig emot Utskottets tillstyrkanden i 2 och 7 punkterna, såsom innebärande ett frångående af den liqvidationsgrund, som af Rikets Ständer vid 1830 års Riksdag fastställdes, då, enligt denna grund, erläggande af slagskatt endast borde ifrågakomma vid liqvider med myntadt silfver.” Af Herr Manner skants, C. A. ”Jag reserverar mig emot det beslut, som Höglofl. Utskottet fattat att förändra 122 § af nu gällande Banco-Reglemente, derföre att i följd af detsamma, då Banco-Fullmägtige fritagas från deras hittills egande förbindelse: ”att efter hand och i mån af behof låta uppmynta Bankens silfverförråd, så att icke, genom brist pä erforderlige Svenska silfvermyntsorter, något afbrott i utvexlingens jemna gång må inträffa” — enligt min öfvertygelse på en gång myntbestämningslagen eluderas, och Banken befrias från en af de Banken nu tillhörande hufvudfunktioner, den att förse allmänheten med dess behof af metalliskt mynt.” Uti denna sednare reservation har Herr Handlanden A. F. Ericsson instämt. Bill. lill Ii. St. Brot. 184.0 , 6 Sami. / A/d. 3S Hafi. STOCKHOLM, 1845. P. A. norstedt & söner, Kongl. Boktryckare. BancoUtskottets Memorial, N:o 6g. i N:o 69. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 16 Maj kl. io f. m. Memorial, med förslag till åtskilliga förändrade stad gauden uti 6:te Artikeln4:c^e Afdelningen af nu gällande Banco-Reglemente. Efter verkställd granskning af föreskrifterne uti Banco-Reglementets ofvanberörde Artikel och Afdelning, får Utskottet tillstyrka, att följande dels nya, dels förändrade stadganden måtte uti utfärdande Banco-Reglemente få inflyta, nemligen: l:o.