Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r ville bevilja medel till utarbetande och tryckning af nämnde LagBalkar i sammandrag, enkelt och lämpligt redigerade, så att vissa paragrafer icke alltför mycket sårar anständigheten, och till så stort antal exemplar, som tolf till femton gånger antalet af kyrksocknar i Biket; och, i afs. på spridningen, att 1 proportion till socknens folkmängd tillsändes årligen dess pastor ett antal exemplar, att kostnadsfritt utdelas bland den manliga ungdomen efter dess konfirmation, den tid, då ynglingen inträder på samhällsbanan och sjelf ansvarar för sina gerningar, eller ock må det bero af anmälan hos pastor, som det bör åligga att tillkännagifva det exemplaren kostnadsfritt er hållas. Om det kan antagas att 25,000 exemplar årligen erfordras, qph hvarje exemplar i tryckningskostnad upgflr till 15 öre, skulle 3,750 rdr rmt vara den summa, sorn behöfves, hvilket belopp för sagde ändamål torde årligen ställas till K. M:s disposition. Bemitterades till StatsUtsk:t. Frih. Cederström, Anders, upläsle en så lydande motion: Grunden för ett val styrdt samhälle är lagbunden frihet. Derföre bör lagstiftaren, med ögonmärke härå, vid nya lagars stiftande, gamla lagars uphäfvande eller förändrande, alltid tillse, att de äro menige man till skydd och nytta, så att den lagbundna friheten befrämjes, ej inskränkes. Till ernående af detta ändamål fordras, att lagar och författmr äro af dem kända och förstådda, för hvars räkning de äro utfärdade, så att ingen villrådighet om deras tillvaro eller rätta mening bör kunna förefinnas; ty enl. 3:dje domare-regeln ärö lagarne till för menige mans bästa, ej för domarens, som blott eger tillämpa lagen. Dessa sanningar äro allmänneligen erkända, men i de flesta stater förbisedda och i fäderneslandet tyvärr till stor skada De ii 1 December e. m. 105 för inenige man i praktiken alldeles förnekade.
Stander sjelfva haft tillfälle inhemta kännedom af de från Utskotten afgifne Belänkendeu och För - Sta ts-U ts k o 11 e t s B ela akan den. 4'35 slag, Irvilko fordrat mödosamma förberedelser, hav St a ts-U t skot tet trott sig böra li‘'styrka, bifall till ofvan intagne aljöwings förslag, såsom i Utskottets tanka Varande uti ett rättvist förhållande Jämpadt efter Tjenlemäuueus och Beljeningens Arbeten, jemnförejsevis tili de Arfvode!) och Tractamenten, sorn för de öfrige antagne biträden vid denna Riksdag bestås. På Stats-Utskottet, uti Memorial den 5 sist!. Febr-, till Riksens Högloflige Ständers bifall hemsväldég att de till Riksdagsutgifternes bestridande erforderllge medel , mätte af Riksgfikis-Cuntoii et nlbeltdas, och efter liand, i den män beli ofve t sådant fordrade, med iy,CQO U:dr Banco i månaden Kongl, StatSfjCohloirel tillhandahållas, var denna förslags-surnma lili (less nedsalta belopp, mot hvad sislfärflnlwe Riksdag erfordrades, beräknad på dea minskning i ulgifteree, sorn bordeuppkomma, dels af de yså. kallade Tajmäijs-Taffiarues indragning, dels ali den utgift, sorn vid .förjui Riksdagen inlräffad|Lj.ill Skjutsoch Triiclumonls - kostnad för Deputerade af Riks-Siånden, sorn a fr esle tili Norrige, att der bevista lians.. Majit Konungens höga Kröning, icke koni ine att ega nini; dels oell i synnerhet uti de nedsatte Ärfvodesock Traclaments-belopp, Slats-Utskotlet 486 Siats-Utskottets Betänkandet* ansåg sig' böra föreslå fös: Riks-Ståndens och Utskottens Secreterare, Canoeliier och Vaklbetjelling.
Om således den nuvar:de tullsatsen kommer att fortfarande gälla och behofvet af linnegarn inom landet blir större än som motsvarar dess tillverkning, skall detta förr eller sednare framlocka anläggningar af fabriker för maschinspånad inom Sveriges egna gränsor, hvarigenom den Norrländska spånadsindustrien skall hotas vida mera än om tullen nedsättes från 24 till 12 sk. U. Detta synes mig ganska säkert, och jag hemställer derföre, om det kan vara skäl att, för att skydda en näring som finnes, söka upmuntra till en näring som icke finnes, men som tillika kan förstöra den förra, och detta blott för att få bibehålla en öfverdrifvet hög tullsats. I fråga om viktualie-varorna har den värde talaren äfven lemnat oss en historik öfver införseln af dem och kommit till den slutsats, att den föreslagna nedsättningen skulle tillskynda de Svenska ladugårdarne stor skada. Jag anhåller att äfven få beröra de framdragna facta, sådana jag upfattat dem. Den värde talaren har nemi. visat, att under den tiden tullen på salt kött var lägre än f. n., införseln deraf icke stigit, hvilket förhållande talaren anfört såsom skäl emot nedsättningen. Enl. mitt omdöme bevisar detta ingenting annat än att en nedsättning i nu gällande tullsats icke skadar ladugårdarne, ty när införseln af dessa varor 8 * lie ben 11 Januari. icke steg med den lägre tullen, måste detta bevisa, att våra ladugårdar gingo framåt, oberoende af högre eller lägre tullsatser. Samma är förhållandet med artikeln smör. Hr von Hartmansdorff har med siffror visat, alt då tullen å smör var 32 sk.'Z,ft, nedgick införseln deraf successivt under 5 år. Detta måtte tydligt ådagalägga, att ladugårdarnes bestånd beror icke af tullsatsen allena utan på den större omtanka och kunskap i landthushållningen, som på den sednare tiden gjort sig gällande hos våra landtbrukare. Enahanda är förhållandet med artikeln Hudar.
Nu har erfarenheten visat, att 1824 års förordning, såsom ämnadt var, aldrig kommit till verkställighet, och man har härutaf ett exempel, huru svårt eller nästan omöjligt det är att skrifva lag uti ämnen, hvaruti erfarenheten ej lemnar någon säker ledning för omdömet. När Ystads bank stiftades , så visade sig genast huruledes den solidariska ansvarigheten, stadgad lika med den bolag för handel och fabriks-rörelse åligger, alltid skulle komma alt medföra svårigheter. Nämnda bank utgjordes af blott 3:ne bolagsmän, oell de öfrige delägarne voro innehafvare af actier och deltogo endast med sitt insalta capital uti betalningsansvarigheten. Nu äro tvänne af bolagsmännen döde, och det förefaller rätt besynnerligt, när man ser, huruledes en afliden person fortfar att underteckna bankens sedlar, genom en annan person, det är sannt, men säkerligen utan att denne kan uppvisa någon lagligen gällande fullmakt från dödens rike. Orsaken till denna besynnerlighet finner man lätt ligga deruti, att författningarna nu icke medgifva, alt den med döden afgångne bolagsmannens sterbhus skiljes från den solidariska ansvarigheten på annat sätt än genom utfärdad årsproclama, hvarigenom åter bankens rörelse skulle komma att betydligt lida. Enligt mitt förslag hade bolagsmannens .ansvarighet upphört ett år efter det kungörelse om hans afgång från bolaget blifvit utfärdad, och annan bolagsman inträdt i stället. Med tillämpning häraf utgör Ystads-banken i sjelfva verket en sådan actie-bank, som mitt förslag upptager; nemi. att endast directionen står uti solidarisk ansvarighet, men icke actie-ägarne. Om ändamålet att småningom skilja Riksbanken från bancodiscont-rörelsén skall kunna vinnas, så måste en enskild bank uti Stockholm tillvägabringas. Detta torde vara lätt verkställbar!, om actie-bank tillåles, grundad på contenia penningar. Att husägare i Slockholm skulle ingå lili en solidarisk bank, i enlighet med Ulskrns förslag, har jag svårt att föreställa mig. Samma motiv, som gälla för provin12 H. 29 D e 11 11 Augusti f. m. serna, finnas icke här.
Fatbursegendometis öfverlemnande till stadens disposition skulle kunna beredas, ej blott med hänsigt till ofvanuppgifne, för ångbåtstrafikens underlättande erforderliga, åtgärd, utan ock i anseende till den utväg, som dymedelst vunnes för staden alt gifva åt den nuvarande, öster om Fatbursegendomen belägna, Gymnasiibyggnaden en af omständigheterne högst påkallad utvidgning; med anledning hvaraf och då, i Drätsel-Commissiouens tanka, det allmännas och stadens fördel bäst kunde förenas, om i stället för utbyte af någon staden tillhörig tomt emot hela eller en del af den nuvarande FatBih. lill R. St. Prot. 184S, 4 Sami, 1 Afd. 2 Band. 4l Haft. 1 Stals-Utskot ets Utlåtande, N;o 3iS. barstomten, eller stadens förpligtande att bekosta Fatburens flyttning oeb nya inredning å Cornmerce-Collegii tomt, hela Falbursegendomen med tomt och åbyggnad kunde genom köp varda staden tilleguad, Commissionen, som gjort sig närmare underrättad om nämnde egendoms beskaffenhet, i underdånighet hemställt, om icke egendomen kunde varda till staden upplåten för en köpeskilling af Sextontusen Sexhundra Sextio Sex R;dr 32 sk. Binko, såsom varande den högsta summa, Commissionen kunde å stadens vägnar erbjuda. Då Kongl. Maj:t, som, i fråga om den Kongl, Fatburens föreslagna flyttning till Cornmerce-Collegii tomt, inhemtat bemälde Collegii underdåniga utlåtande, vid öfvervägande af detta ärende, icke kunnat foi bise den ■väsendtliga nytta, som genom
Enär, vid pröfningen af åtskilliga rörande tillämpningen af nu gällande tulltaxa af den 18 December 4857, hos Eders Kongl. Majit i underdånighet full* följda frågor, såsom angående omfattningen af taxe-rubriken: »redskap och maskin nerier eller delar deraf», samt huruvida lill »sirup, alla slag,» kunde hänföras äf-* ven ett i flytande form inkommet råämne för sockertillverkning, visat sig att en och annan tulltaxe-rubrik lemnat utrymme för någon tvetydighet och, genom olika uppfattning på de trafikerandes och på vederbörande embetsmyndighets sida, möjligen för de förre medfört kännbar olägenhet, har, med anledning häraf, Chefen för Eders Kongl. Majits Finans-departement, uti allsten skrifvelse af den 20 nästlidne Juni, anmodat General-Tullstyrelsen att före riksdagens början till Eders Kongl. Majit inkomma med underdånigt förslag till de förändringar eller förtyda ligander) i tulltaxan, som General-Tullstyrelsen, med hemtad erfarenhet under tillämpningen deraf, kan anse berörda författning, utan alt rubbas i de hufvudgruu-* der, hvarpå den är byggd, i vissa delar erfordra. Till följd häraf får General-Tullstyrelsen nu i underdånighet föreslå nedanomförmälda redaktions-förändringar och tillägg i gällande tulltaxa, hvilka hufvud-* sakligen afse taxans förtydligande till undanrödjande i möjligaste mån af tvist om densammas rälta tillämpning. Tarifen för införsels-tullen. Pag. 1. »Alabaster, arbetad, ej specificerad.» Utom den i handeln gängse hvita och mera genomskinliga alabastern förekommer jemväl alabaster af dunklare beskaffenhet samt grå-, guleller rödaktig färg. Då dessa sednare slag, hvaraf åtskilliga arbeten till riket inkomma, äro af tyngre beskaffenhet samt i värde understigande den hvila alabastern, torde skäl vara för handen, alt för den färgade alabastern bestämma en lindrigare tull, än som taxan för alabaster nu utsätter, och General-Tullstyrelsen får derför underdånigst före slå, att ifrågavarande taxe-rubrik måtte erhålla följande lydelse:
Enligt Reglementet af den 19 Juli 1832 skall skogen å de under regementenas boställsdirektioners förvaltning ställda boställen, så fort ske kan, affattas, kartläggas och till trakthuggning indelas samt förslag upprättas till det årliga afverkningsbelopp af skogsämnen, som kan medgifvas, dels till eget behof och dels till afsalu, hvilket af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skall fastställas, och får skogen af innekafvaren begagnas till husbehof, dock, sedan den blifvit indelad, ej öfver det fastställda afverkningsförslaget, och till afsalu efter vederbörlig utsyning, likväl endast i den händelse att arrendatorn i kontraktet förbundit sig att utgöra arrende i skogsprodukter, vare sig in natura eller efter medelmarkegång, och allenast till det sålunda bestämda belopp. Med afseende å kostnaden för trakthuggningsindelningen på de till utarrendering bestämda boställen har Kongl. Maj-.t, enligt Krigsoch Kammar-kollegii samt Stats kontorets Bref den 6 Juli 1836, förklarat, att, om ej arrendatorerne och boställs-direktionerna kunde förena sig derom, för att desto förr njuta föi’delen af sådan indelning, dermed finge anstå, till dess de gamla arrendena ginge till ända, då i de nya kontrakten borde intagas förbindelse af arrendatorn att bestå indelningskostnaden. I öfverensstämmelse med Rikets Ständers i underdåniga skrifvelsen den 5 December 1854 uttryckta åsigt, att ett på vetenskapliga grunder bygdt, efter olika orters beskaffenhet lämpadt skogshushällningssätt borde påbjudas till införande ej allenast å de under Kronans omedelbara disposition ännu varande skogar, utan äfven å alla till civiloch militärsamt ecklesiastik-staten hörande boställens skogar, föreslog Skogs-komitéen, hvad särskildt angår skogarne på Kronans och allmänna inrättningars hemman, att dessa skulle ställas under Skogs-styrelsens uppsigt och genom dess försorg på alla ställen, der det lämpligen ske kunde, indelas till rationel hushållning på bekostnad af allmänna medel.
Nro i53 öfver vackt motion, att den make eller far, I Den ii Deeember e. m. som saknar andra medel till hustrus och barns försörjande, än sin arbetsförmåga, och icke densamma härtill använder, måtte kunna till arbete hos enskild person dömas. Föredrogs ånyo Frih. Boyes, Ludv., d. 8 dennes på bordet lagda motion om förklaring af K. kungör, d. 24 Aug. innev. år, i afseende å tillåtelsen för landtman att i städerna afyttra bröd, dricka och kött äfven i mindre quantilet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, ankom och emottog klubban. Frih. Rantzou, Joh. Alb.: Min reservation vid Ulskts betänk., vid hvars föredragning förevar, motion väcktes, utvisar, att jag ansett kungör, böra så förstås, att allmogen äger rättighet att till salu införa bröd, dricka och kött, i följd hvaraf jag anser Frih. Boyes motion öfverflödig, utan att jag derföre skall motsätta mig remiss deraf. Frih. Cederström, Jac.: För min del anser jag den af Frih. Boye väckta motion om anhållan af en K. förklaring öfver en K. författning icke vara af den beskaffenhet, som densamma, enligt grundlagens föreskrift, borde vara. Motionären har nemi. icke bestämdt uttryckt, hvilken förklaring eller jemnkning han åstundan uti den K. författningen. Det är utan all fråga, att allmogen, efter nu gällande föifattning, äger rättighet att till salu i städerna utbjuda bröd, dricka och kött; men enligt författningen af i832 sträcker sig denna rättighet endast till försäljning af -Jtdels kreatur, hela fat dricka o. s. v. Om Frih. Boye häruti önskat förändring, hade han bort uppgifva det; men att blott begära en förklaring öfver ordaförståndet uti författningen anser jag icke utgöra föremål för en framställning från Ständernas sida. Hr Hjärne, Harald: Om man skulle begagna sig af stadgandet uti 56 § Riksd.Ordn., för att under loppet af riksdagen tillvägabringa motioner på så lösliga grunder, som Frih.
Ar åter händelsen sadan, Frih:n nämnt, hvilket jag icke vill betvifla, nemi. att PresteSt. bifallit Utsk:s sednare Betänk., är det visserligen ändamålslöst, att R. o. Ad. fattar ett från de öfriga Ståndens skiljaktigt beslut. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, hurusom Frih. Tersmeden yrkat bifall till Utsk:s Utlåt., men deremot Hr von Hartmansdorff föreslagit att R. o. Ad. måtte fatta följande beslut: ”att R. Sl:r måtte, för det i Utsk:ns Betänk, omförmälde ändamål, meddela ett årligt reservations-anslag af högst 22,000 R:dr, deraf ungefär 2,000 R:dr i stämpelafgift komme att till Staten återgå”. Efter sedermera först till bifall å Utskrns Utlåt, och sedan till antagande af Hr von Hartmansdorffs förslag framställde propos:r, som besvarades med blandade Ja och Nej, blef förnyad propos. till bifall å förevar:de Utlåt, framställd och besvarad med starka Ja, jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Lagsamt Allm. Besv:so. Ekon.Utsk.ns den 11 och 14 dennes på bordet lagda Mern. N:o 32, i anleda, af frän Hederv. BondeSt. erhållen återremiss utaf, och de öfrige RiksSt:ns skiljaktiga beslut i fråga om Utskrns Betänk. N:o 28, ang:de dels K. M:s Nåd. Propos. till R. St:r med förslag till Grufve-stadga, dels väckte motioner om rätt till inmutning af takskiffer samt sådane bergoch stenarter, som genom deras allmänna användbarhet kunna vara föremål för industri och handel. Föredrogs Den 15 November f. m. 65 Föredrogs ånyo StatsUtsk:s den 13 och 14 dennes på bordet lagda Utlåt.
I nyssberörda yttrande heter det: ”1 sammanhang härmed och då under Utskottets behandling af detta ärende blifvit upplyst, att af de ränteoch arrende-medel samt kronotionde m. fl. afgifler, hvaraf Domkyrkans i Westerås årliga inkomster utgöras, en ganska betydlig del Prot.-Utdrag den 30 Maj i860 437 icke kommer kyrkan tillgodo, utan utgår till underhåll af Lektorsgårdar och till boställshyra för Rektor vid Elementar-läroverket derstädes, men lämpligare torde vara, att dessa förhållanden på det sätt ordnas, att de medel, som till kyrkokassan inflyta, blifva oafkorladt för kyrkans förvaltningsoch framtida underhålls-kostnader att tillgå, får Utskottet föreslå m. m. Häraf kan det synas, som om den ”ganska betydliga” del af Domkyrkomedlen, hvilken icke kommer kyrkan till godo, användes endast till underhåll af Lektorsgårdar och till hushyra åt Rektor vid Elementarläroverket; men så är likväl icke förhållandet. Först vill jag nämna, att icke hela denna del af Domkyrkomedlen kan sägas utgöra inkomst för Domkyrkan, emedan de sedan år 162 7 Domkyrkan tillhöriga, men genom Kongl. Brefvet den 24 Febr. 1692 till aflöning åt Lektorer vid Gymnasium i Westerås öfverlåtna räntorna af Jädra och Gillfors hemman i Skultuna socken, äfvensom afkastning™ af det år 1629 af Domkyrkan under frälsefrihet inlösta kronohemmanet Jädra i Hubbo socken, hvilken, hvilken afkastning likaledes genom nämnda Kongl. Bref till aflöning åt en Lektor vid samma Gymnasium öfverläls, icke inflyta till Domkyrkokassan och derifrån utbetalas till Lektorerna, ulan omedelbarligen uppbäras af desse från hemmanen. Uttrycket, ”hvaraf Domkyrkans i Westerås årliga inkomster utgöras,” borde derföre utbytas mot ”hvaraf Domkyrkans i Westerås årliga inkomster skulle utgöras.”
Ätter hafva uraktlåtit att inlemna nödiga underrättelser till compleiterande af de Stamtaflor, som i Riddarhusets archiv förvaras. Eör att till någon del afhjelpa de brister, som härigenom uppkommit, hade Riddarhusutskott funnit sig böra föreslå bos Ridderskapet och Adeln, om icke /de vid Riksdagen närvarande Hufvudoch Ättemän kunde geniom ett anslag i RiddarhusSalen erinras att detta deras åliggande fullgöra - Den 13 Mars, 79 Herr Landt Mar sknlken gjorde proposition tili bifall häiåj hvilken med Ja besvarades. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskilldes kl. 1. Måndagen den 13 Mars. Plenum kl. \ till 11 förmiddagen. Upplästes till justering Instructionen jemte Eden för BancoUtskottets Ledamöter. Wext Liljehorn, Gustaf Adolph, yttrade sig sakna uti EdsFormulairet några ord af en ganska hufvudsaklig vigt, nemligen Fäderneslandets oeh det Allmännas välfärd, hvilka han.ansåge böra deruti införas. Herr Silfverstolpe, Gustaf Abraham, erinrade, att, såsom honom förefallit, hade i EdsFormulairet funnits ordalag,1 som svarade emot de af Herr Liljehorn föreslagna. Herr LandtMarskalken uppläste härefter följande i berörde Instruction upptagne ordalag: det som kan lända till Kongl. Maj ts, Rikets samt Bankens tjenst och nytta. Sedan Herr Liljehorn härefter afstått ifrån sin anmärkning, blefvo Instructionen af - 8o Den 13 Mars. vensom EdsFormulairet af Ridderskapet ock Adeln enhälligt godkände. Uppbrotos Herrar Electorernes Listor till Val af Ledamöter uti Allmänna Besvär och Oeconomie-, uti Bevillningssamt uti LagUtskotten, och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: 1 Allmänna Besvärsoch Oeconomie-' Utskottet: N:o 11 o. Grefve von Lantingshausen, Albrecht.
Allmännas förhindelse till understöd för ^.rmeens Densionersnds rvnter kunna tagas i nägot vidsträcktare snspräk, än hvad hittills sk stt, »sr - 7 <lc-Ie5 j jemnköielne mecl 6ivi!-8tst6N8, L^ongl. Lsileo, sttsnvsuclas till f^rs kemtecielsr sk beloppet till l?6N8ioneringen st ^.rmeenL l/enrtemsn oell tilt eli leio te etel kör clers8 enbor oell burn. 8tst8-8eeret6rgren sälLi ig8-Xrenclens 6^/)^ 8om, eiiligt 8er8bilä bsllelse, vsr vict ökverlsgguingen om cletts mäl till8tscle8, ^ttrscle i unclercläuigbet, stt cist8smms, pä bsn8 oell 8tst8-klsclet8 unclerclänigs till8t^rban, blifvit till IIsnclel8- oeb pinsnee-j'lxp6cjitionen8 unclerclänigs körecli sgning i lXscler ökverlelniisctt; men stt, clä 8tgt8-8eeretersren nu vict räclplsgningen om srenöet blifvit tillbsllscl oeb t^ougl.
Jag får, hvad åter angår Hr von Rosens yttrande om återremiss, lör min del säga, alt då till K. M:S disposition äro ställda de summor, med hvilka en verkställighet af det åsyftade ändamålet kan tillvagabi ingas, så anser jag, att icke någon olycka skedde, om de icke blefvo behöfliga till hela det föreslagna beloppet, och alt således icke någon skada skulle uppkomma, om Utsktns förslag blefve bifallet och dessa summor städ Ida lill K. M:s disposition. Skulle åter en återremiss inträffa, så får jag för min del säga, att jag önskar den förändring måtte ske, att icke någon skilnad göres emellan länsoch häradshäkten, utan endast ransakningshäklen samt arbetsoch straffängelsetomnämnas. Jag får äfven säga, alt om den skyldighet, som nu är häraderna ålagd alt underhålla sina häkten, blefve borttagen och tillkomme Staten, så vore det ingen förlust. Jag tror, att den sorn har sett och har erfarenhet af huru dessa härudshäkten underhållas och huru liten rättighet nuetoriteterne hafva att tillhålla vederbörande att göra dem ändamålsenliga, skall instämma i denna min åsigt. Man kan anbefalla 3 rum, (vänne för fångarna och ett för häradstjenaren. Det är allt, och på mångå ställen är det icke så väl. Der inpackas personer af alla möjliga sorter. Der passera de ofta nätter och dagar under transporter och forslingar, och hvad som der Jares, då det är yngre personer, för att icke tala om barn, som äfven ofta der inspärras, är latt begripligt, utan att jag nu behöfver derom erinra. Beträffande de kostnader, som, derigenom att Staten åtoge sig byggnadsskyldigheten, skulle upp - Pen t5 Januari. komma, så tror jag, att 0111 man komme derhän att ransakningshaktena kunde förvara de tilltalade under hela ransnkningstiden, hvarigenom transporterne af och an upphörde, så skulle kostnaderne mycket minskas och måhända en vinst deraf vara att påräkna. Hr von Rosen yttrade, att Christianstads häkte är trångt. Jag får säga, att i Malmö häkte finnas blott 6 ruin med 96 beräknade och starkt beräknade platser.
Betiinliandcn. så mycket mindre lämpligt, sorn, enligt dess tanka, ett större Förråd af silfver, som tillika innebär en reel förmögenhet, merendels alltid, åtminstone i de lägre Samhällsklasserna, tillkätinagifver en omtänksam, sparsam hushållning, hvarvid de ej böra förmenas den tillfredsställelse, att, till ett uppmuntrande efterdöme offentligen framställa frukten af sina mödor och sin sparsamhet} och i händelse ett större Förråd af silfver skulle anses såsom öfverflöd, så vore detta det enda öfverflöd som Utskottet önskar måtte sprida sig kring alla Rikets Landsändar. Då Utskottet dessutom, lika med Memorialets Förfaltax-e, anser sådana Förordningar, hvilka uppenbart och opåtaldtr öfverträdas, ledande till förakt både för Lagstiftande och Verkställande MagtenS åtgärder, och således högst skadeliga för Samhället} så finner Utskottet äfven deruti en ökad anledning att tillstyrka, det Riksens Höglofl. Ständer, hos Kongl. Majit anmäla den underdåniga önskan, att omförmäldte Kongl. Förbud emot bruk och nyttjande af öfverflödigt silfver, måtte till all kraft och verkan upphäfvas. Hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 26 Januari 1818. Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärs och EhonömiUtskotts Betänkande Best. och Ekon. Ufsk. Betänhanden. m "i anledning af yrkad rättighet för Städernas Magistrater att få utfärda Resepass V.. BorgareStändet har till Utskottet remitterat ett af Herr S. M. T.