Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De bulvudsakligaste skäl, sorn då anfördes till stöd för afslaget, voro, alt det icke gerna kunde förutsättas, ali någon enskild person skulle, då besittningsrätten till ifrågavarande tomt endast vore lill viss lid inskränkt, derå uppföra en byggnad i den stil och af de dimensioner, sorn till alla delar motsvarade det framför liggande storartade torget; att en byggnad, sorn icke åtminstone i det närmaste sträckte sig intill de å torgels bägge sidor befintliga trädrader och belt och hållet bortskymde de på andra sidan Enkhusgränden belägna byggnaderna, hvilkas sins emellan ojemna böjd då blefve mera i ögonen fallande, komme alt vanpryda platsen ; samt alt då Slockholm uti Carl XIII:s torg egde en öppen och med träd försedd plats, belägen invid stadens medelpunkt och således lätt tillgänglig för den större allmänheten, densamma syntes icke böra genom något ej oundgängligen nödvändigt byggnadsföretag inskränkas, isynnerhet som denna plats i sitt nuvarande skick företer både prydlighet och skönhet, hvilken lätteligen kunde förhöjas, om, i stället för bebyggande af den nordligaste delen, densamma lörsåges med någon passande plantering. Och då jemväl
Sommargarderoben synas, ställes i ordning eller moderniseras. De afiagda vinterkläderna repareras, innan de hängas undan. I potatiskällaren behöfs flitig eftersyn, dels för att plocka ut skämda potatis, dels för att afplocka groddarna. Rökta varor skyddas för mögel genom inguidning med fuktadt salt eller kli och för flugor genom påsar. Agg kunna ännu inköpas till vinterförvaring, majägg skola just egna sig bäst att nedlägga i kalk. I slutet af maj börjas syltningstiden med rabarbern; stjälkarne behöfva just ej vara af spädaste slag, utan helst fullt utbildade, men af de först uppspirande. Saft, gelé o. d. går däremot an att koka frampå sensommaren. Bland inläggningar förekomma nu sparris och falsk kapris (af Caltha palustris). Med ledning af en förut uppgjord trädgårdsplan skrider man praktiskt till verket med vårarbetena. Grönsaksoch kryddsängar komma först i ordningen (kållandet gräfves icke än); fröna sås med iakttagande af regelrätt vexelbruk och passande läge. Morotfrö ' skadas aldrig af frost och sås för ingen del djupt (i hvilket fall grodden skulle kväfvas "); nyss uppkomna skott skyddas för foglar. Persilja sås äfven så tidigt som möjligt, ty fröet behöfver en särdeles lång tid, innan det kommer upp. V i - dare utsår man rädisor, sommarrätiikor, körfvel, trädgårås-krasse, lök, palsternackor, rödbetor etc; äfven på kalljord sallad, hvars enskilda plantor sedermera böra omplanteras (gärna i kanten af andra sängar eller emellan kål elier sparris). Sparrissängar hafva tidigt påbredts med ett lager fin sand och snart nog börjar sparrisskörden. » Stickningens kräfver stor skicklighet — egentligen borde man endast använda s. k. sparrisknifvar. Nya sparrissängar kunna nu anläggas. " Vid större torka böra kryddsängar (särskildt också spenat och sallad) vattnas om kvällarna med ej för kyligt vatten. Spenat sår man gärna på nygödslad jord, dock har jag funnit, att den blifvit bäst i de hårdt trampade gångarna mellan ärtsängar.
Efter erhållna remisser ä ej mindre den Kongl, skrifvelse, hvars hufvudsakhga innehåll ofvan blifvit anfördt. än nu omförmälda, samma ämne rörande motioner, får Stats-Utskottet, hvad först beträffar den framställning, som högstberörda nådiga skrifvelse innefattar, afgifna det yttrande, att då genom den af Kongl. Majit föreslagna utsträckning af de pensions-inrättningar, för hvilkas åstadkommande den tillgång, hvarom nu är fråga, blifvit af Rikets Ständer anvisad, sådane inrättningar möjligen torde kunna inom flera stift till vägabringas, och det med denna tillgångs anvisande afseddo ändamål alltså i vidsträcktare mån än hittills befrämjas, Stats-Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte bifalla hvad Kongl Majit föreslagit i afseende å ej mindre Kongl. Majits fortfarande dispositionsrätt öfver återstoden af ifrågavarande medel, än en utvidgad omfattning af de pensions-anstalter, som kunna komma i åtnjutande af de, enligt hittills gällande fördelningsgrund, för dem belöpande andelar utaf dessa medel. Vidkommande deremot de af förbemälde 2:ne motionärer gjorda framställningar om tillökandet af den för folkskole-lärares pensionering utaf allmänna medel afsatta fond och samma fonds användande jemväl till pensionerandet af meranämnde skollärares efterlemnade enkor, finner sig Utskottet, under åberopande af sitt tili besvarande af Kongl. Majits ofvanberörda nådiga skrifvelse nu afgifna yttrande, icke kunna förorda dessa framställningar; hvadan Utskottet hemställer, att desamma måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
(Beviljadt vid 1844 och 1845 års riksdag.) » staden Lidköping, å 16,000 R:dr, för ny kyrkas uppbyggande inom denna stad, hvars förra kyrka nedbrann vid 1849 års eldsvåda; å hvilket låns ursprungliga belopp skall före hvarje års slut återbetalas 6 procent, deraf 4 procents ränta beräknas å det återstående kapitalet. (Beviljadt vid 1850 och 1851 års riksdag samt utbetaldt under år 1851.) » Knäreds församling i Hallands län, för uppförande af ny kyrka åt nämnde församling, i stället för den år 1848 der förstörda kyrkobyggnad; hvilket lån, sedan det räntefritt innehafts under 5 års tid, bör återbetalas med enahanda årliga belopp och ränteberäkning, som staden Lidköpings kyrkobyggnadslån. (Beviljadt vid sistnämnde riksdag och utbetaldt år 1852.) för uppbyggande af ny kyrka åt Markaryds församling inom Sunnerbo härad af Kronobergs län, hvilken församlings förra kyrka genom vådeld nedbrann år 1851; varande för detta lån samma betalningsvilkor stadgade, som för lånet till Knäreds församlings nya kyrkobyggnad. (Beviljadt vid 1853 och 1854 års riksdag samt utbetaldt under sistnämnde år.) » Linköpings domkyrkas reparerande, emot enahanda årliga kapital-afbetalning och ränteberäkning, som för ofvanstående kyrkobyggnadslån. (Beviljadt vid 1847 och 1848 års riksdag samt utbetaldt år 1850.) Transport: 206,978: 19. 4. 135,800: 29. 2 — 18 Transport: hvarefter återbetalningen verkställes på lika sätt, som för det äldre reparationslånet är stadgadt. (Beviljadt vid 1853 och 1854 års riksdag.) '. för fullbordande af utvidgningsoch reparations-arbetena å Wexiö domkyrka, emot samma återbetalningsskyldighet, som för ofvannämnde kyrkobyggnadslån.
Jag öfverlemna!- till den lagkunnige att bedomina huruvida handelsbok må blifva grund för dom; men hvad jag bestämdt opponerar mig emot är, att gäldenär ovillkorligen skall äga att svära sig fri emot ordentligt förd handelsbok. Den princip, att en riktigt förd bok må utgöra tillräcklig grund för domaren, vill jag dock ingalunda förfäkta; tvertom, jag tror, att i detta fall något måste öfverlemnas åt domarens pröfning; men att nedlägga i lagen en ovillkorlig rättighet för den, som varor borgat, att från krafvet svära sig fri, det afstyrker jag bestämdt. Med hänsigt till frågans nuvarande ställning måste jag således begära återremiss. Jag kan icke upp - Den 9 April f. m. 173 gifva något lagförslag; men jag hemställer till Höglofl. Dtsk. huruvida icke, för det af mig nu omnämnda fall, Utsk. skulle finna för godt borttaga orden ”vare skyldig med ed sig derifrån fria” och i stället öfverlemna åt domarens pröfning, huruvida den handlande, derest de minsta omständigheter förekomma, icke blott emot hans bok utan äfven emot hans anseende, må äga rätt att med ed styrka sin fordran; hvilken i motsatt fall mäste underkännas. Frih. Raab: Jag skall visserligen icke motsätta mig en återremiss, om R. o. Ad. anser en sådan af nöden; men tillåter mig dock fästa uppmärksamheten derå, att om R. o. Ad. blott och bart återremitterar betänk., utan att deröfver fatta något vidare beslut, sä, då 1 och 2 §§ redan blifvit af 2:ne Stånd godkända, är det anledning befara, att vi få dessa §§ åter till Ståndet i samma skick, hvaruti de nu äro; hvaremot om beslut i dem nu af R. o. Ad. fattas, någon förändring i öfverenslämmelse med vårt beslut möjligen kunde vara att förvänta. Derpå har jag i första rummet velat fästa H. Ståndets uppmärksamhet. Dernäst anhåller jag fä till besvarande upptaga några af de skäl, som här blifvit anförde för bifall till Utskts betänk.
Det är, efter Utskottets tanka, af vigt att Militaire-Styreisen hålles inom de gränsor, dem Lagar och Författningar utstakat, och icke intränger i den Civila. Dqt synes Utskottet angeläget, att Roteoch Rusthållare skyddas, äfven emot möjligheten af Myndighetens missbruk; angeläget, att de under Högsta Magtens /hictoritet utgående Expeditioner, jemväl i sjelfva Formen, bära stämpeln af laglighet, och sluteligen angeläget, att de rättelser af förekomna missbruk, som anbefallas den Militaira Verkställaren, tillika meddelas den Civila Styresmannen. Utaf denna Utskottets yttrade tanka slutar man väl, att Utskottet anser ett missförhållande i anseende till MilitaireStyrelsens iakttagande af sina gränsor, ägt och kanske äga rum; och denna tanka blifver för Allmänheten mera oroande i den mohn Utskottets Betänkande saknar all hänvisning till ansvar för dem, som möjligen öfverträdt utstakade gränsor, och Förslag till deras nogare Bestämmande, der sådant skulle tarfvas. Om Utskottet fästat behörig uppmärksamhet på innehållet af 8 RegeringsFormen, skulle säker anledning troligen icke saknats, att efter 106 §. till åtal och ansvar befordra en genom Målets föredragande i orätt väg yppad afvikelse från fastställda Former, hvilka synas mig i Grundlagen rätt fullständigt beskrifna; men äfven om tve - Den 12 Martii. 323 lydighet i Grundlagen ägt rum, tror jag att Riksens Ständer utaf 53 och 81 §§. RegeringsFormen, haft skäl af ConstitutionsUtskottet förvänta åtminstone ett löfte om Förslag till rättelse och mera tydlighets vinnande, der den i Utskottets tanka saknades, samt en bestämd vägledning för sitt beslut i detta Mål, än Utskottets af oupphörliga motsägelser och i min tanka felaktiga argumentationer uppfylda Betänkande innebär. — Det är öfvertygelsen oin vigten af Grundlagens helgd, och dess beroende af ConstitutionsUtskottets handläggningssätt, som föranleda mig att i följd af de utaf mig och flere gjorde Anmärkningar begära Återremiss af Utskottets Betänkande.
Se Rätteg. Balk., Cap. 25, §.5. Sabelfelt, om begrafningshjelp efter Capitainen C. Å.; StatsUtskottets Betänkande, IV 4- s 714 — 7rö, bif. af Adeln, ix s io38, af PresteStåndet, IX s 1039, af BondeStåndet, ix s io45. \ 263 Underd. Sakegares, om, fria val af Rättegångsombud; LagUtskottets Betänkande, VII 1. s 118—'125, återremitt. af Adeln, jx s 226, bif. af PresteStåndet, IX s 244» återrem. af BorgareStåndet, ix s 243. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s i343 — 134.0» afsl. af Adeln, IX s 1161, af PresteStåndet, IX s 1162, af BorgareStåndet, IX s 1170. — fälde, om uppgifters meddelande öfver dem som blifvit vid Domstolar; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s ii83. Utskottets Utlåtande, VII r. s 174 — 179, bif. af Adeln, IX s 240, af PresteStåndet, IX s 262. Sakprotocoll, 0111 uteslutande af vissa mål ur UnderRätts; LagUtskottets Betänkande, VII 3. 1. s 75 — 80, bif. af BorgareStåndet, IX 3. s 14, af BondeStåndet, IX 3. s 18, afsl. af PresteStåndet, IX 3. s 45, bif. af Adeln, IX 3. s G8. Underd. RiksdagsBeslutet, § 20. — ören, Krono-, I 1. s 837. — öreslängders kungörande, om. Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1210.
Oxslbsrgg till Utskottets handläggning rknitterade Memorial, uppä anfbrde skäl ansett werkställighekcn af en Revision öfwer den under Kongl. Commerce - Collegii Disposition bcfintcllge Manufactur , Fond wara utom gränsen för Utskottets befattning, ehuru Ueskottet med fullkomligt bifall upkagit det uti Memorialet gjorde förcfläende härom, i följd hwaraf Utskottet till Riksens Ständer hemstält, att ifrägawarande Fond mätte tilk sitt närwarande förhållande undersökas och betz werkeliga belopp utredas, derom Stats-Utskottct torde kunna draga försorg, hwaruppä, sedan en sädan undersökning för sig gädt, berättelse dcrbfwer kunde, om det för godt synes, till trycket befordras, för att komma till Allmänhetens kännedom, efter hwilkcn utredning, Utskottet först trott sig wara i tillfälle, att angäcnde Fondenupgifne widsträcktare anwämdande meddela sikt Utlätande; Sä företog Bonde - Sländet detta ärende til! dfwcrläggning, och besiöt, att med bifall till Uiskottets hemställan, och hwad Bttänkandet för öfrigt innehäller, bfwcrlcmna till Stats - Utskottet, att angäende den förcstagne undersökningen öfwer Manufactur - Fondens ställning och belopp, widtaga den ätgärd , som till ändamälet erfordcas samt med Utlätande derutinnan till Riksens Ständers kisan inkomma, Skolande de öfrige Ständen jemte Stats Utskottet härom underrättas genom Protscolls - Utdrag. bit lupr». Ax kroeocosio 3. A. IrgALräK. Ät - Den r September 6z Utdrag af Protocollct, hällct ! BondeStändct dcn 21 Äng.
Hon ville besitta den människa, hon höll af, på ett sådant sätt, att det nästan uteslöt möjligheten af ett eget individuelt lif hos den andra, och är detta äfven i ett kärleksförhållande nästan en omöjlighet, åtminstone mellan två lika högt utvecklade personligheter, är det naturligtvis ännu mer fallet i ett vänskapsförhållande, i hvars art och väseende hvardera partens individuella frihet ingår såsom grundelement. Häri ligger kanske också förklaringen till att modersglädjen så föga förmådde uppfylla hennes hjärtas kraf på ömhet. Ett barn älskar icke så, som det låter sig älskas; ett barn uppgår icke helt i en annans intressen, det är mer mottagande än gifvande – och Sonja behöfde och åtrådde en gifvande kärlek. Härmed vill jag dock ingalunda säga att hon själf var mer fordrande än gifvande i sitt förhållande till dem hon höll af. Tvärtom, hon var oändligt gifvande skänkte i rikaste mått af sin sympati, slösade med små vänlighetsbevis och skulle varit färdig till hvilken uppoffring som helst. Men hon fordrade att få tillbaka allt hvad hon gaf, att mötas på halfva vägen, och framför allt att känna, att hon betydde lika mycket för den andra, som denna för henne. Under denna samma höst hade Sonja förutom de litterära motgångarna äfven haft att bära en stor och bitter sorg. Systern, till hvars sjukbädd hon redan så många gånger ilat öfver land och haf, med uppoffrande af alla egna planer och önskningar, blott för att få vara vid hennes sida i det sista, hade denna höst blifvit förd till Paris, för att där genomgå en operation. Sonja var vid den tiden bunden af sina föreläsningar vid högskolan, men hade hon blifvit kallad, skulle hon rest ännu en gång, till och med om det skulle kostat henne ställning och lefvebröd. Men man försäkrade henne att operationen var ofarlig och att det fanns all anledning hoppas på fullt tillfrisknande. Hon hade redan fått underrättelse om operationens lyckliga utgång och hade de bästa förhoppningar, då plötsligt telegram kom om systerns död. En lunginflammation hade stött till och i det svaghetstillstånd, hvari patienten då befann sig, hade hon strax dukat under.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att BondeSt., inom hvilket ifråga var. motion blifvit väckt, hade, enligt till R. o. Ad. ankommet prot.utdr., beslutat, alt densamma borde till StatsUtsk. remitteras, med anmodan till samma Utsk. att vid ärendets handläggning sammanträda med det eller de Utsk., lill hvilkas befattning motionen kunde höra; hemställande H. Ex. om R. o. Ad. behagade instämma i detta af BondeSt. fattade beslut. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: Den 21 Dec. sisth år förehade R. o. Afl. LagUtsk:s betänk. N:o 46, i anledn. af väckta motioner om förändring af 24 cap. 8 § Missg.bm, i afseende på ansvaret för den, som oträngd och af vredes mode drager och begagnar vapen, hvarvid beslöts, alt med pröfningen af detta mål skulle anstå intilldess R. o. Ad. fattat sitt beslut i anledn. af K. M:s förutnämnde dag ankomna nåd. propos. om antagande af ny strafflag. Sedan förevar delta betänk, bos BondeSt., som detsamma återremitterade, hvaremot det bifölls af Presteoch BorgareSltn. Genom förrberörde R. o. Ad:s beslut alt uppskjuta med pröfningen af oftanämnde betänk., innan frågan om strafflagen blifvit afgjord, -är LagUlsk. förhindradt alt besvara den återremiss, som ifrån BondeSt. blifvit meddelad; och dä det är mer än sannolikt, att om äfven pröfning af criminal-lagförslagel i dess helhet vid denna riksdag medhinnes, det likväl blir ett af de göromål, som icke hinna förrän vid riksdagens slut fullbordas, sä torde genom det beslut R. o. Ad. fattat, pröfningen af denna fråga helt och hållet uteblifva. Pä det nu LagUisk. icke må vara förhindradt besvara återremissen ifrån BondeSt., sä hemställer jag, om ej R. o. Ad. skulle behaga alt ingå i pröfning af förutnämnde betänk.
Proposition JVs 67. till befrielsen anmäla, genom lottning bestämmas hvilka inom samma antal skola befrielsen åtnjuta, men tillika, jemte anmälan om förhållandet, utan dröjsmål af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande underställas Kongl. Majrts pröfning och beslut, huruvida befrielse från vapenöfningarne jemväl för de öfrige, som sig dertill anmält, må kunna medgifvas; att den afgift, som af beväringsskyldig sålunda erlägges, skall vid mönstringstilllället uppbäras å landet af Kronofogde och i stad af vederbörande Magistratsperson, hvilka derföre alltid skola vid mönstringarne vara tillstädes; men för den händelse, att någon beväringsskyldig, efter mönstring, pä särskild derom gjord underdånig ansökning, erhåller tillstånd att, genom afgifts erläggande, befria sig från vapenöfningen, skall afgiften i länets Ränteri nedsättas; att af de sålunda influtna medlen skall, under benämning af Allmänna Be~ väringsfonden, bildas en särskild tillgång, att af Kongl. Maj:t .användas till befälsämnens danande bland beväringsmanskapet; att deremot all legning under fredstid upphör, så att beväringsskyldig då icke hor rättighet att i sitt ställe sätta ersättningseller legokarl; att under krig, eller då Kongl. Maj:t för Rikets säkerhet finnér för godt att uppbåda större eller mindre del af beväringsmanskapet, alla inom beväringsåldern varande, till krigstjenst approberade skola vara skyldige att till sådan tjenst sig inställa, dock med rättighet att. vid då blifvande mönstrings-tillfälle, kunna i sitt ställe sätta annan karl, med de egenskaper och under de vilkor, som här nedan, i afseende ä legningen, skola föreslås; egande bevärings—skyldige af andra klassen, hvilka möjligen uppbådas innan årets vapenöfningar försiggått, återbekomma hälften af den afgift, de erlagt för befrielse från vapenöfningarne i fredstid; att allt det
I enlighet med hvad Utskottet i § 1 af den vid innevarande riksdags början under N:o 6 till Rikets Ständer afgifna Berättelse, angående Bankens styrelse och förvaltning, yttrat med anledning af 1858 års Revisorers anmärkning vid Fullmägtiges åtgärd att till det särskilda Protokollet hänföra ärenden, rörande tillverkningen af Bankens nya sedlar, har Utskottet, vid granskning af föreskriften i Reglementets 12 §, ånyo tagit denna fråga i öfvervägande, och dervid funnit det vara af omständigheterna påkalladt, att Fullmägtige, genom särskildt stadgande i Reglementet, tillerkännas rättighet att, der så nödigt pröfvas, neka offentlighet af de förslag, angående tillverkning af Bank-sedlar enligt nya methoder, som till Fullmägtige ingifvas, äfvensom af deras deröfver förda protokoll, emedan i annat fall lätteligen skulle kunna inträffa att, innan ännu Fullmägtige hunnit göra sig förvissade om antagligheten af dylika förslag, enskilda personer, till skada håde för Banken och det allmänna, tillegnat sig desamma; och då 86 § Regeringsformen, jemförd med 2 § 4 mom. af Tryckfrihets-förordningen, icke synes lägga hinder i vägen för införandet i Banko-reglementet af ett dylikt stadgande, tillstyrker Utskottet, att 12 § deri, enligt hvilken till hemliga ärenden för närvarande räknas de Fullmägtiges beslut och åtgärder, som angå Bilt. till H. St. Prat. 1859 & 1860. 6 Samt. 1 Jfd. 17 Haft. 1 ■> Banko-Utskottets Memorial JY:o 32. elen reela fondens vidmagthållande, måtte erhålla följande lydelse: l:o.
Deremot och då det är af högsta vigt för sakens framgång och möjligheten att en gång komma till målet, att Rikets Ständer, äfven om en så beskaffad fullständig granskning af förslagen i deras helhet icke vid denna Riksdag medhinnes, ändock uttala sitt omdöme öfver de grundvalar, hvarpå förslagen blifvit byggda, på det visshet må kunna ernås, huruvida dessa förslag, ulan att behöfva helt och hållet omarbetas, anses tjeniiga att läggas till grund för den nya brottmålslag, som allmänna rösten så högt påkallar, har Utskottet trott sig böra till Rikets Ständers pröfning serskildt framställa hufvudgrunderna för den föreslagna lagen; och som Utskottet, på sätt af det föregående inhemtas, för sin del godkänt dessa hufvudgrunder, så vidt de innefattas i de af Utskottet hittills granskade delar af ifrågavarande Lagförslag, får Utskottet hemställa, Lag-Utskottets Betänkande, N:o 93- 35 att Rikets Ständer, med erkännande utaf behofvet af en ny brottmålslag, må antaga de hufvudgrunder derför, som innefattas i 2 och 6 Kapitlen af förslaget till ny Strafflag samt den i sammanhang med förstnämnda Kapitel serskildt upprättade Lagen om verkställighet al fängelsestraff, nemligen; a) att allmänna straff arterna böra vara följande 1. ) Fängelse i sju grader, 6.
Med gillande af de grundsatser, på hvilka Utskottets ifrågavarande lagförslag hvila, har Herr Presidenten Poppius ansett deras redaction leda till en annan följd, än han förmodar meningen vara, enär Enka, efter ordalydelsen i 6 §., skulle få sämre lätt än Hustru, då hon ej får behålla hvad hon äft, innan hon guldit den del af gälden, .sorn å henne belupit; till hvilken olikhets undanrödjande Herr Presidenten hemställt, om icke 2 mom. i berörde §. borde lyda sålunda: 33 Har Enka afträdt äfven sin lott i boet, ”och enskild egendom, så långt de förslå, "till betalande af den del i gälden, som å ”henne belupit etc.:' 26 Lag'Utskottets Utlåtande N:d 100, Hvarjemte Herr Presidenten föreslagit, att, för fullst ändighetens skull, följande tillägg till denna §. kunde göras: "Hvad om Enka nu är sagdt, galle äfven för Hustru, sorn frän Mannen blifvit lagligen skild, i afseende pä egendom, hvilken kan henne tillfalla, sedan ägtenskapsskillnad vunnen är." Herr Richert, sorn föreställt sig meningen af 6 §• / 8 Cap. vara den, att Enka, som öfverlemnat sin lott i boet till guids betalning, skall vara fri frän allt vidare ansvar derföre, ehvad nämnde lott dertill forslar eller icke, har ansell deritia mening böra mera bestå nät uttryckas. Herr Montan äler har åberopat och förnyat sin i ämnet väckta motion, sä vidt deni samma ej blifvit af Utskottet bifallen.
– Jo – började Gunnar – nu ä’ de’ på det viset, att många tror att båd’ grefven och grefvinnan och väpnar’n, och kanske fler till, spökar här i detta gamla ugglenäste, och Gud vet bäst hvad ’en ska’ tro derom! Intet just har jag sett några, men intet vill jag svärja på att det intet kan finnas. Men dermed må nu vara hur det vill, imellertid ä’ alla, båd’ sämre och bättre, intet just så måna om att gå upp, hvarken på loftet eller på grefvekammarn i sö’rtornet, och mången har varit här på herregåln i många herrans år, utan att nåntina19 stuckit näsan dit, ty de äro väl lästa och tillbommade, och mamsell Sara har nöckla’ om händer sjelf. Så var det åtminstone med mig, för jag hade varit här i fem hela år utan att nånsin gjort mer än tittat genom nyckelhålet, en söndag som herrskapet va’ borta. Men så för tu år se’n, när det blef så obäkeligt mycket med frukt på alla träd, då skulle jag en lördags eftermiddag hjelpa mästaren att bära upp äpplen. Mamsell Sara och tösera de spredo ut och vi bara buro. Men så, när de lagt hela «gästestufva» (der vi åte i middags) alldeles kontant smäckfull, då va’ mamsell Sara ända som ledsen, och visste intet hvar hon ville göra af resten. Men må tro! då va’ jag fermer lell, te’ att svara att man kunde fälle lägga den öfriga frukten der oppe på väpnareloftet eller på grefvekammar’n, för se dit ville jag en gång och det med all gevalt. Men då skulle j sett så’na öga jag fick på mig! Töser’a sågo ut som de varit vettskrämda, och mamsell Sara bligade så stort på mig, som skulle hon säga: «Och det skulle du töras så här på qvällen!» Men se jag tordes, jag!