Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med den korthet, sorn man bör iakttaga, för att icke trötta Ridderskapet och Adeln, är det för mig omöjligt att fullkomligen utveckla ämnet, men hoppas det åtminstone kan blifvs en ledning till något bättre — fida händer åt enskifta crediten, till allmänhetens säkerhet och ett deraf följande nödvändigt obetvifladt värderingssätt utgöra enligt min tanka delar af Statshushållningen, hvarförutan inga författningar, huru förträffliga de än må vara, kunna lämna tillräckelig kraft att satta näringsfriheten i gång. De tvänne delarna nemligen credit-systejnet och varderings-sättet för beskattning oell inteckning har jag redan föreslagit sättet att tillvägabringa resultaterna återstår. jag inser hvad som efter dessa principer af mig bör fordras, men också lugnas jag vid åtankan, att hos Ridderskapets och Adelns upplysta bedömande finna undseende vid misstagen och uppmuntran vid det nyttiga^ som tillfälligtvis kan framställas. Den i Martii, 4* N:o 12. Friherre Wrangel, Henning', I en period då Statshushållningen utgör alla Nationers föremål, och dess sanningar alltmer och mer påkalla Regeringarnes uppmärksamhet, så är tiden inne att sätta en gräns för den Finska handeln, menlig för inre productionen. Om jag intet misstager mig, ligga gjorda tractater i vägen för dess upphörande i närvarande ögonblick, men det hindrar icke att Nationens allmänna önskan af dess Ombud inför Thronen framföres, det en dylik Tractats förnyande icke må ske, saint att tillika i underdånighet begära underrättelse om tiden af dess upphörande, på det Sveriges näringsidkare derefter må kunna rätta sig, utan att den hastiga . öfvergångea verkar skada åt medborgaren. Om någonsin något Statshushållnings-systern skall vinna stadga i Sverige, så är det högst nödigt, att en modifierad Tull tillåter införseln af alla utländska producter, för att tvinga inrikes producenten att lemna god vara i och med detsamma möjligheten som den upprätthåller, för näringarna att emotstå utländska concurencen.
Den sålunda väckta frågan förklarades hvilande under de båda följande riksdagarne, och då den vid 1815 års riksdag företogs af Ständerne till pröfning, föranledde den ingen annan åtgärd, än en underdånig anhållan bos Kongl. Maj:t att låta foga anstalt om samlande af allmänna statistiska upplysningar, med synnerligt afseende på hvad med utarbetandet af förslag till en ny representation kunde hafva gemenskap. Vid 1817—1818 årens riksdag blef ett representations-förslag hvilande, hvilket, med bibehållande af den förut varande ståndsindelningen, afsåg Preste-Ståndets förstärkande med tvänne Professorer från hvartdera universitetet och tvänne ofrälse civila ledamöter af Vetenskaps-akademien; Borgare-Ståndets med ofrälse Bruksegare samt ofrälse Manufakturister och Fabriksidkare på landet, samt BondeStåndets med ofrälse Ståndspersoner, som egde kronoskatteoch frälseskatte-jord samt ej innehade beställning i statens tjenst. Af detta förslag blef likväl endast den del, som rörde Preste-Stånaet, vid den följande riksdagen antagen. Vid riksdagen åren 1840 och 1841 inkom Konstitutions-Utskottet med ett representations-förslag, enligt hvilket Svenska folkets representanter skulle utgöra en Riksförsamling, sammanträdande på två afdelningar eller kamrar, af hvilka den Första skulle bestå af 175 ledamöter utsedde medelst samfälda val, direkta för städerna och indirekta för landsbygden, samt den Andra af 75 ledamöter, utsedde af Första Kammaren.
Beloppet deraf skall på det sätt uppgifvas, att hvad efter Stat utgår, derifrån icke undantagne löner, pensioner och arfvoden å Minister-Staten, eller af ConvoyCassan, ehvad dit hörande Embetsman vistas in-eller utrikes, äfvensom Tingsgästningspenningar, uppföras såsom ordinarie inkomst, men hushyror och värdet af fria husrum i städerne, inqvarteringspenningar, extra arfvoden, tractamenten för tillfälliga färrättningar på vanliga tjenstgörings-orter, compagnie-revenuer, procenter, remisslage, expeditions-lösen, permitterings-ersättning och andra sportlar, hvilka under serskilda rubriquer summariskt uppgifvas, sammanföras under titel: beräknas efter det belopp, hvartill den året förut uppgått. 4 Bevilluings-Ulshottcts Utlåtande N.o 61. ”För all den inkomst, som uppbäres af Tjenstemän, i följd af enskilda uppdrag > utan att omedelbart vara föranledd af Stat j Epeditions-Taxa eller serskild bestämmelse, eller i ovilkorlig följd af innehafvande t jens te-befattning , utgöres bevillning efter samma beräkningsgrund, som i g:de §.n finnes bestämd.” Hvaremot, enär R. H. Ständer, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 38 och Utlåtande N:o 51, angående 3:dje och f.de Artiklarne i BevillningsFörordningen, redan bestämt innehållet af 162 §., der fråga förekommer om undantag från bevillning för Embetsoch Tjenstemäns resepenningar och tractamenten i Kronans ärenden, och vid commenderingar utom Station, den inom Bonde-Ståndet derom väckta anmärkning lärer förfalla. 9 §.
Riddarhus-Secreteraren ege ansvaret och inseendet, enligt uprättade kataloger och förteckningar, öfver Ridderskapet och Adelns Archif och Boksamling samt alla Riddarhuset tillhöriga Inventarier; han ege ock, under en Directeurs tillsyn, hufvudansvaret för sjelfva Riddarhusets vårdande samt att emellan tjenstemännen efter omständigheterne tillsynen fördela; och åligger det Riddarhus-Secreteraren fördenskull, att ovilkorligen bebo de honom i Riddarhuset anslagne rum. § 36. Riddarhus-Secreteraren tillhör, att emottaga och granska alla för vinnande af Introduction erforderlige handlingar, så ock jemföra vapenplåten med sköldebrefvet, innan Introductions-ansökningen hos Directionen anmäles. § 37. »Riddarhus-Secreteraren skall, när Directionen det fordrar, yttta sin mening öfver förekommande ärenden, dock utan att deltaga i besluten. Under Directionens inseende är han hufvudman för arbetet inom RiddarhusKansliet, ansvarar för göromålens behöriga gång, samt anmäler inför Directionen, om någon försummelse i detta hänseende eger rum. Honom tillhör äfven att vid tillsättande af kanslisttjensten yttra sig öfver de sökandes behörighet och skicklighet. ' Efter slu ta dt A delsmöte inlem nar han till Directionen vid dess första sammanträde den förteckning från Riddarhus-Utskottet, som till honom bör afgifvas på alla Ridderskapet och Adelns under mötet fattade beslut, hvilka fordra Directionens åtgärd. I öfrigt ställer RiddarhusSecreteraren sig till noggrann efterrättelse hvad rörande honom i 2:dra Artikeln af denna Instruktion stadgadt är, och ansvarar äfven för Riddarhus-Postbokens förande.» Riddarhus-Utskottets Betänkande N:o 12. 21 Riddarhus-Kamereraren. § 38. Riddarhus-Kamereraren, som äfven är Kamererare för Stifts-Arenderne, åligger att emottaga och behörigen förvara alla till Cassorne inflytande medel samt att, i enlighet med Directionens anordningar, besörja utgifterne och bokföra dem efter fastställde formulairer.
Lag eller allman Domstol, emedan det beter i Riksdagsordningen 78 §: ”Ej må Riksdagsman nå”gon tid kunna under tilltal ställas för dess ”yttranden uti RiksSlånden, ulan att sådant, ”genom uttryckligt beslut af fem sjettede”lar af hans Stånd lillåtes.” — Jag frågar nu: 184 Den 6 Februari i ('. ra. om, å en sida af rummet, en dörr för publiken öppnas, slår då min rättighet qvar, att här offentligen yttra, det som jag inom slutet Stånd eljest ansvarsfritt kunnat få framställa? Nej. Om t. ex. jag uppgifver ett missbruk, som väl är kändt, men ej lagligen kan bevisas, så är jag brottslig, det säger Sveriges Lagbok. Och efter den drages således Riksdagsmannen, sedan offentligheten blifvit införd, till ansvar inför Domstol; och Grundlags-§:n, att detta ej får ske utom fem sjettedelar af Ståndets uttryckligen beslutade medgifvande, är i och med detsamma förbi. Vill man låta honom stå qvar för att emotbrytas; vill man hafva bort honom och in publiciteten, hvarföre då icke följa Grundlaglige vägar? Opinionen i sjelfva saken bör icke ens stadgas, förrän denna sak blifver rätteligen frambafd. Och efter de grundsatser jag framställt, får den icke ens här nu yttras; men det må mig dock tillåtas, att nu likna publiciteten vid ett olycksbarn, hvilkens fall man på förhand bereder. Ärlighet varar dock längst. Ville man hafva henne, så skulle man begära henne på rätt väg. Ville man det icke, så skulle man ock öppet motsäga hennes införande, och icke snärjande släppa henne in på en sidoväg. Jag menar i RiddarhusOrdningen. Då vore det i sanning mindre Grundlagsvidrigt, att tyst medgifva publiciteten, hvarunder hvilken Riksdagsman som hälst ägde att, genom på - Den 6 Febr ua rii f. m. i85 yrkande att iakttaga Grundlagen, utesluta henne från Ståndets Samlingsrum. Så lärer ock tillgå i England.
Räntan för Räntan för medel på deposit-räkning vid Diskont-Verken är fortfarande bibehållen vid 3^ procent för medel insatta på tre och räknmg. vid 4£ procent för medel insatta på sex månaders uppsägning. 61 § 64. Sedan återstoden 120,000 R:dr af de före sednaste Riksdag Fönträcknvntill försträckning åt Filial-Banker anvisade 9,000,000 R:dr blifvit^*' Banktr. 4' mellan följande Filial-Banker, som till försträcknings erhållande deraf voro berättigade, på det sätt disponerad, att Filial-Banken i Nyköping tillagts ytterligare 60,000 R:dr samt Filial-Bankerne i Uddevalla och Wisby 30,000 R:dr hvardera, och sedan den jemkning skett i försträckningsbeloppet till Filial-Banken i Sundsvall, att från Filial-Bankens lån-räkning till dess kreditiv-räkning öfverflyttats 100 R:dr, så är ifrågavarande anslag 9,000,000 R:dr fördeladt på de serskilda Filial-Bankerne såsom af redogörelsen för Riks-Bankens laneoch kreditiv-rörelse i 39 § här ofvan inkemtas. § 65. Fullmägtige hafva, genom Ombud, deltagit i granskningen af I^vl',ll°” de serskilda Filial-Bankernes förvaltning och räkenskaper, hvarom l\erne. berättelser i föreskrifven ordning blifvit till Fullmägtige afgifna. § 66. Under tiden från sednaste Riksdag är oktroj i Nåder beviljad för endast en Filial-Bank, tillämnad att inrättas i Staden Luleå, Läns Filialunder benämning af Norrbottens Läns Filiai-Bank, hvilken oktroj B'mk den 21 December 1860 meddelats på en tid af tio år, räknad från den dag då Filial-Banken träder i verksamhet, med en teckningssumma af minst 500,000 R:dr och högst 1,000,000 R:dr.
Lögn alltsammans. bäst de orka. I morgon blir min tur. Som du ker sådana de äro. Gud ske lof för det, då. Låt dem då springa vet, sätter jag min lilla stolthet i att berätta saKATRINA. så blek du är, och så dina tänder skallra! ZITTER. Ja, du håller tråden, de andra brodera. Men har hon hunnit upp mig. Ja, jag sprang ifrån frossan nyss, men nu göra dig godt och så stannar du här i natt. ZITTER. Kom och drick en kopp varmt thé det skall KATRINA. gon om du vill herbergera mig. KATRINA. ZITTER. Ja, jag tror jag spar mina krafter till i mor Stöd dig på mig. (Slår armen om hennes lif). Tack, du. Kom nu och säg, att inte jag har _________ ett stöd »för lifvet». (De gå till höger). Fjerde scenen. EK. LUNDELL. vänta. Jaså, ingen här. Nå, så får jag väl lof att LUNDELL (från venster). EK (från fonden). Jaså, herrn! Nå, det föll sig bra jag ville just tala med herrn. EK. Nå, Katrina, är inte gröten färdig snart? Jag inser att herr borgmästaren har allt skäl att känna sig sårad öfver den tystnad jag iakttagit om mina bref till LUNDELL. sofva ! Tiga skadar aldrig. Men att påstå, att vi EK. Herr borgmästare undslippa mig. Som till exempel här om dagen EK. Nå nå, ett förfluget ord kan till och med LUNDELL. Här om dagen ! herrn ta så hårdt. Ja, jag var lite häftig då, men det ska' inte EK. LUNDELL. Herr borgmästarns ädelmod förbryllar mig Nå, man rår inte för att man har hjeria i LUNDELL bröstet och jag är en allt för god far för att vilja tvinga mitt barn. EK. ordet! Gud välsigne herr borgmästaren för det Men när en man sådan som jag förlåter, sker det riktigt. EK. Och Nå, säger ingenting ännu. LUNDELL. Hvad hör jag! Skulle jag väl våga Hur länge har herrn skrifvit i tidningarna? Snart i tre år. EK. LUNDELL.
Vid förnyad föredragning af StåtsUtskottets Betänkande, N;o i5l , angående regleringen af anslagen under Riks-Statens io:de HufvudTitel, fann Ståndet för godt att bifalla irsta punkten, angående uppförande å Stat af ett emot Bakoch Uots-afgiften svarande anslag; men i öfrigt blef Betänkandet, i anledning af gjorda anmärkningar, återremitterad t, S. D. Föredrogs å nyo Stats-Utskottets Utlåtande, N;o 147, angående Riks-Statens Åttonde HufvudTitel, jemte dertill hörande serskilda Utlåtanden , N:o 148 , i anledning af väckta motioner, rörande förändring i nu varande Fångföringssätt samt ersättning för brottslingars gripande, vårdande samt förseende med sängkläder; och N:o 149» * anledning af Kongl, Majjts, i Dess Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, gjorda framställning , angående medel till ornbyggnad af den så kallade lejonbacken vid Stockholms Slott; och fann Ståndet för godt, att, på grund af gjorda anmärkningar , återremittera Utlåtandet, N:o 147 >, ‘ följande 120 Prot.
Skälen dertill äro, alt en sådan hänvisning uttrycker, det g:de punkten af Utlåningsvilkoren ensamt här skulle afses; men när man går till denna punkt, finner man, att den icke angår något hit hörande ämne, utan att det är den nästföregående 8:de punkten af det nya förslaget till utlåningsvilkoren, som här blifvit åsyftad. En rättelse blir således nödvändig; men för min del tror jag det vara lämpligast, att alldeles utesluta hänvisningen till någon viss punkt af utlåningsvilkoren, och låta slutet af den nu ifrågavarande punkten erhålla följande lydelse: Den ränta RiksgäldsContoret för dessa lån får vidkännas, ersättes, på sätt i Utlåningsvilkoren närmare bestämmes. Man har derigenom omfattat alla de i Utlåningsvilkoren förekommande stadganden, som kunna hafva infriande på föreskriften i denna punkt. Jag anhåller alltså om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition å den af mig föreslagne redactionsförändring Det« 5 Mars f. ra. såsom på en gång ett förtydligande oell en nyttig skärpning i föreskriften. Herr Cederschjöld > Pehr Gustaf: Det fägnar mig verkligen att höra, att någon ersättning påtänkes för de förskotter RiksgäldsContoret måste göra vid inträffande brist i utlåningens oafbrutna och jemna gång. Men jag hemställer, livad påföljd den här föreslagne utväg skall hafva, i händelse inkomsterne af Lånanstalterne, såsom redan förut blifvit bevisadt, ej kunna motsvara utgifterne? Jag tror, att den blott är ett förblomeradt erkännande deraf, att kommande Ständer få genom ny bevillning godtgöra bristen; och efter min tanka hade det varit ärligare att genast säga detta rent ut. Herr Lefren: Om Utskottet varit af den tanka alt lånet bordt afstyrkas, hade det måhända varit lämpligt, att införa den mening Herr Cederschjöld nu föreslog; men då Utskottet tillstyrkt lånets upptagande, och bilagt en calcul, som visar att anstalten åtminstone nätt och jemt bär sig, i synnerhet efter det fattade beslutet, att lånet ej får upptagas med högre rabatt än 8 procent, tinner jag ingen anledning till Herr Cederschölds anmärkning.
N:o 118 finnes föreslaget. 8: de punkten mom. litt. m och n. Hr Rosenblad: Utsk:s föreskrift uti i mom. af de nya stadgandena vill jag icke bestrida vidare, än hvad redactionen beträffar, hvilken är så uppställd, att hvar och en, som vistades utrikes, t. ex. endast för att besöka ett iltlänskt bad, icke skulle få omsätta ett innehafvande lån; ty orden med flera afse naturligtvis alla medborgare, och ingen skillnad finnes gjord i afseende å nya lån och omsättningar, R. o. Ad. biföll moram litt. m och n i 8:de punkten ined den uti utlåt. Pf-:o 118 föreslagna förändring och med iakttagande, att i mom. under mom. n skulle erhålla följande lydelse: ”Utrikes i diplomatiska och consulatbefatt"ningar anställda Svenska medborgare må ej i discontverken "erhålla nya lån.” 4:de punkten af de Bnnqodiscontverket särskildt rör:de föreskrifter. Ilr Rosenblad: Uti denna punkt förekommer ett nytt stadgande, sorn är ganska oneröst för dera af Directms ledamöter, sora icke äro tjenstemän i disconten. Der står: tvenne di rec t i o n s led a m ö t er till skiftes. Då endast två af dessa ledamöter äro tjenstemän och aflönade i Banken, men sex icke äro det, så skulle likväl äfven dessa sednare blifva tvungna att biträda de verkliga tjenstemännen. Följden häraf skulle blifva, antingen att allmänheten icke när som helst kunde inlösa sina documenter, eller ock, att 2:ne ledamöter, utan att för öfrigt vara derstädes tjenstgörande, nödgades hvarje förmiddag vara uppe i Banken. Fråga har inom Directm blifvit väckt att iakttaga en sådan skiftning; men det afslogs och de flesta af ledamöterna förklarade sig på sådana vilkor icke kunna fortfara med sin befattning. Jag yrkar bibehållandet af det gamla stadgandet i denna del. R. q. Ad, biföll den nu föredragna fade punkten med Den «3 April f. ra. ia5 den förändring, att orden: till skiftes skulle derutur uteslutas.
Ivfen då jag tillika finner , att om 3 Procent skulle erläggas för Disconternes Skuldsedlar, skulle en större förlust träffa Banquen , vågar jag föreslå följande , hvilket, efter min tanka, innefattar alD interesserade Parternes förmån, och ingens förlust, då jag åsidosätter Actie-ägarne, sora jag, lika med Utskotten, af anförde skäl, tror icke böra komma i fråga: 1:0 Böra enligt Betänkandet alla Skuldsedlar inlösas på .5 år med Ränta till den 1 October 1817, och hvarpå jag tror, genom nedanföre projecterade ersättning, 3 Procentskall kunna betalas på det för hvarje år återstående Capitalet. \ 2:0 Häremot skulle Disconterne äga rättighet, eller rättare Banquen, som deras Utredningsman, att genast å nyo utlåna inflytan - Den 17 Martil, f, m. 13 de Ränteoch Afbetalningsraedel, och dermed fortfara i to år. 3:0 Såsom en följd deraf, skulle alla nu befintlige Lån i Disconterns lä omsättas på 10 i stället för 5 år. 4:0 Skulle, såsom följd häraf, tili atus afbetalningar med 3 ProcentsSedlar , after deras fulla belopp ; äfven Räntan, om den blir bifallen, bör till inbetalningsdagen beräknas,och 5:0 Böra Disconterne, sora hittills, fa qvarblifva i de Landsorter de varit, men under Banquens styrelse; endast de 1 Stockholm hittills varande Contoir böra med Banquen sammanslås. Och föreslår jag, att den blifvande BancoDirectionen må ökas med 2 Ledamöter af hvarje Riksstånd på hvarje Discontplats, Summa 4 af hvarje Riksstånd, sorn under den i Stockholm varande BancoDirectionen ägde att desse Afdeluingar efter gifne Instructioner förvalta, dock utan vidare deltagande i Banco» Directionens göromål. Genom de här ödmjukast föreslagne för* ändringar i Betänkandet, härflyter, efter min tanka, de väsendteliga fördelarne, med ingens förnärmande, att 3 ProcentsSedlarnes Innehafvare ske fullkomlig rättvisa, i synnerhet om dem kan beviljas löpande
Må ske! men gud mot mig är rik på lidanden. MENELAOS. Hvad går åt dig? hvad krämpa bringar dig förderf? ORESTES. Medvetandet, att jag förskräckligt handlat har. MENELAOS. Hvad nu? Vist tydligt är, men ej otydligt ord. ORESTES. Förnämligast den ångest, som föröder mig. MENELAOS. Svår är guds skickelse, men botelig ändock. ORESTES. Och raseriet är min mors blodshämnare. MENELAOS. När började du rasa så? hvad dag var det? ORESTES. Då jag i kummel bäddade min stackars mor. MENELAOS. Hemkommen, eller sittande vid bålet qvar? ORESTES. På vakt om natten; att ej benen stules bort. MENELAOS. Var någon annan med, som understödde dig? ORESTES. Jo, Pylades, som stod mig bi vid modermord. MENELAOS. Af hvilka skräckgestalter qväljes du såder? ORESTES. Tre flickor, nattligt hemska, tycker jag mig se. MENELAOS. Din mening vet jag, men ej vill jag nämna dem. ORESTES. De heliga! din bildning hindrar dig från slikt. MENELAOS. For modermordets skull de så anfäkta dig? ORESTES. O ve de qval, som följa mig, elendige! MENELAOS. Ej gräsligt är, att de få straff, som gräsligt gjort. ORESTES. Men hela skulden kan jag skjuta bort från mig. MENELAOS. Uppå din faders död? det vore obetänkt. ORESTES. Mig Phoibos sjelf befallt, att modren slå ihjäl. 410 MENELAOS. Han är alltså okunnig, han, om dygd och rätt. ORESTES. Vi lyde gudarna, ehvad, ock äro gudarne. MENELAOS. Orakelguden dock ej lindrar dina qval? ORESTES. Han ärnar. Sådan är ju gudarnes natur. MENELAOS. Hur länge är, sen moder din ej andades? ORESTES. Den sjette dagen går; dess bål är varmt ännu. MENELAOS.
Skolans ändamål skall vara trefaldigt, det första: att genom väl ledd uppfostran och undervisning, såsom ett föredöme för enskilda pensionsinrältningar, bibringa lärjungarna ej allenast sådana kunskaper, som äro för den bildade qvinnan behöfliga, för att sätta henne i ett lämpligt förhållande lill en bildad make och göra henne vuxen ledningen af sina barns första undervisning, utan ock meddela henne den religiösa känsla och de moraliska begrepp, som på en gång förädla hjertat, utveckla själens mildare dygder, kärlek till nästan, öfverseende, ödmjukhet, försakelse, med mera, och utgöra uti lifvets skilten de säkraste stöden mot de faror, som hota henne; det andra: att bilda lärarinnor och, efter aflagda prof, meddela betyg öfver kunskaper och undervisningsförmåga icke allenast åt dem, som vid skolan njutit undervisning, utan ock åt andra fruntimmer, som önska blifva såsom lärarinnor använda; det tredje: att, genom egen lärarepersonal eller på annat lämpligt sätt, befordra utarbetandet af läroböcker, passande för fruntimmersundervisningen; Bil. Undervisningsämnena skola vara kristendom och biblisk historia och kristlig moral, välskrilning, arithmelik, historia och geografi, i synnerhet fäderneslandets, svenska, tyska, fransyska och engelska språken, de allmännast förekommande sömnader och handarbeten, teckning och koralsång; 3:o Lärokurserna skola vara tvänne, den ena för dem, som inom skolan blott söka bildning för det egentliga husliga lifvet, den andra högre, för dem, som vilja blifva lärarinnor för andras barn. För de förra meddelas undervisningen blott på förmiddagarna, för de sednare äfven på eftermiddagarna; 4:o Lärarepersonalen skall utgöras af tre lärare och tre lärarinnor, biträdde, om så erfordras, af särskilda lärare i språk, teckning och koralsång; 5:o Ledningen af undervisningen i allmänhet skall tillhöra förste läraren, hvilken tillika skall vara skolans rektor; 6:0
Den erfarenhet, jag hunnit förvärfva under min långa tjenstetid, dels såsom ledamot i K. Svea Hofrätt, dels såsom Chef för K. Götha Hofrätt, har hos mig alltmera stadgat den öfvertygelsen, att det af mig uppgjorda förslag till ökad personal och förbättrade löner inom sistnämnda Hofrätt är påkalladt och bekräftadt, ej mindre af en trängande nödvändighet, så vida icke arbetshjulet skall hämmas i sin friska gång, utan ock af rättvisans och billighetens gemensamma fordringar. — Jag finnér mig derföre af min pligt uppmanad, att till R. H. St:s omsorgfulla pröfning och ömma behjertande framställa detta förslag i sin helhet, — deraf jag har äran härhos bifoga afskrift, —under vördsam anhållan, att H. StatsTJtsk. täcktes taga detsamma under skärskådande i sammanhang med K. M:s nåd. propos i detta ämne. — Under förhoppning, att så sker, anser jag öfverflödigt, alt nu trötta II. 11. o. Ad:s tålamod med uppläsningen deraf. Efter bästa förmåga och med yttersta samvetsgrannhet, har jag vid förslagets uppgörande framställt de grunder och motiver, som föranledt de af mig yrkade förändringar; — jag åberopar dero nu å nyo, och anhåller vördsamt att dertill få lägga några ytterligare anmärkningar, hvilka, såsom jag hoppas, skola gifva ökad vigt åt mitt förslag. Behofvet af fyra nya ledamöter i K. Götha Hofrätt bar K. M. nådigst behagat inse och erkänna, då K. M., under den 26 Maj 1837, i anleda, af Hofrättens derom gjorda und. hemställan, i nåder täckts förordna fyra lagfarne män att, från och med början af 1837 års höstsession och framgent, intill dess Hofrättens ordinarie ledamöters antal kunde -varda förstärkt, i egenskap af adjungerade ledamöter, med skyldighet att föredraga utur särskilda eller egna rotlar, tjenstgöra, en å hvardera af Hofrättens fyra divisioner.