Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det börjar på detta sätt: ”[lar Konungen låtit Riksdag fortfara utöfver den tid af tillsammans 4 månader, som sålunda är Riksens Ständer för ärendernas afgörande förbehållen—Jag föreställer mig det vara öfverflödigt, alt, på sätt här skett, närmare omnämna de 4 månaderne, samt att det, till följe af hvad som namnes i föregående morn., icke kan vara tveksamt hvilka 4 månader sorn afses. Det synes mig således hafva varit tillräckligt, om man begagnat detta uttryck: Riksdag, som fortfarit öfver 4 månader, må Konungen etc. — Vidare heter det: ”när omständigheterna anses dertill föranleda.” I fall man talar om alt omständighelerne skulle dertill föranleda, borde man väl närmare förmäla, hvilka omständigheter, som skulle kunna verka derhän, men jag tror det vara tillräckligt att, med dessa ords uteslutande, endast omnämna, alt K. M. eger att bifalla eller ufsta hvad R. St. uti ifrågavande afseende sålunda begärt. Det slår vidare: ”kunna, om 3 RiksStånd det begära eller dertill samtycka, för bestämd lid af högst 6 månader upskjuta Riksdagens fortsättning.” Jag ber att R. o. Ad. behagade i minnet bibehållla att det står: ”om 3:ne Stånd det begära och dertill samtycka, kan Konungen under (i månader Riksdagen upskjuta.” ”Efter hvilken tids förlopp,” heter det vidare, ”R. St. sjelfmant skola åter å Riksdagsorlen tillslädesvara.” Att de icke få komma före den bestämda liden är klart, men deremot icke alt de skola inställa sig på dagen eller någon viss bestämd dag, ulan de kunna komma en månad eller .J år efter sedan riksdagens upskop lilländagålt, ty det står icke bestämdt när de skola inställa sig, utan endast, att de skola iakttaga, att de komma efter och icke före upskofstidens tilländagående. Jag fortsätter, ”på R. St. ankomme, att förordna om Utsk., ett eller flera, skola under upskofstiden Riksdagsärender bereda och utarbeta.” Här står ”på R. St. ankomne, att förordna”.
Sätt od) inom ©tora kopparbergs famt ©ötljeborgS od) 33ol)US Sätt, till kongl. ©)aj:t i unDerDånighet öfroerlcmnat, att be» milja Det anflånD nteD återbetalningen Deraf, forn meD ©tatenS rätt od> unDfättningS»tagarneS beftår.D fan finnas förenligt; 5:o ©lutligen f)afme 3Bi meDgifmit, Det tnmånarne i $erjeå» Dalen må betala Den till Diflrict»magaftnerS inrättanDe förfrräefta fpanmål, efter Det för #erjeåDalen beftämDa fårffilDa marfegångs»pris, Oå) 25 Oå) ^änmife ^8i i öfrigt, röranDe De miD Defa beflut fäflaDe rotlfor od) förbehåll, till l>maD 3Bår unDerDåniga ©frifmelfe af Den 26 Sftooember 1834 Derom miDare innehåller. §. 15. (Efter forgfälligt öfmermäganDe af hroab kongl. ?0}aj:t utiafIåten*Be|^®«‘ ^kopofttion i SWDer föreflagit, angåenDe grunDerna för marfegångS» "in9cnprifenS beflämmanDe famt ränte»perfeDlarneS löfanDe, meD flera Der» meD gemenffap äganDe frågor, fäfme 3öi, för *3Bår Del, ffaDnat i neDanflåenDe beflut: a) SlngåenDe ZU-oitotionbes od) 2lfra&0»fpanmålö» famt of» rige räntor© utgoranöe af Remman oel) lågenheter efter ett me» belprt© af fififåtflutna 10 år: l:o
Berta hade som de flesta lillgamla barn ett djupt förakt för allt, som var »barnsligt». Utom skolan var Berta emellertid icke så mycket tillsammans med sina små kamrater. Då sällskapade hon mest med sin kusin Erik. Det var en tretton års pojke, som nyss kommit in vid Sjökrigsskolan och som bodde hos Funckes. Erik var gränslöst stolt öfver sitt styfva skjortbröst, sina glacéhandskar och blanka knappar i jackan. Han förde sig mycket rak, bugade sig efter alla konstens regler, och kände en liflig glädje, då han fick göra honnör och stirra sina bekanta rakt in i ansigtet, när han om söndagarne gick och promenerade i Kungsträdgården. Han hade då alltid den känslan, som om hela verlden såg på honom och hans uniform. Naturligtvis tyckte han, att Berta var »ett litet våp», »en besvärlig flickslyna», och behandlade henne i följd deraf ytterst nedlåtande, emellanåt hänsynslöst tyranniskt. Hon deremot beundrade och såg upp till honom; han var också stark och djerf och hade en viss medfödd imponerande oförskämdhet – en slags lätthet att reda sig ur svårigheter och invecklade förhållanden, som slog mycket an på Berta. Hon begärde icke mycket till gengäld för sin tillgifvenhet; var lyckig bara hon fick vara inne hos honom i hans rum, der det alltid var i högsta grad oordentligt och der luften var tjock och tung af cigarrettrök – men: Gud nåde henne, om hon talade om det för farbror. – Hon var en trogen och intresserad åhörarinna af alla de upptåg och vådliga mandater, som Erik skrytsamt förtäljde hade utförts af honom eller af de öfriga ungherrarne i »vår klass». Och hon ansträngde sig hjeltemodigt för att göra honom till viljes och lära sig röka papirosser, men det kunde hon ändå icke gå ut med. För öfrigt behandlade han henne som sin slafvinna – med oinskränkt makt och ytterst nyckfullt. Emellanåt släpade han henne ut att åka skridsko eller kälke långt bort åt Brunnsviken »för att härda tösen». – Emellanåt kunde han fordra, att hon skulle sitta och höra honom hans lexor gång på gång, ända tills han kunde dem.
Ständer måtte hos Kongl. Majit i un - Statsoch Lag-Utskottens Betänkandeni 575 derdanighet framföra den önskan, att en Samling af Lagar, med mera, för hvarje är må utgifvas; hvarvid Herr von Engeström tillika, såsom till iakttagande nödige Reglementarisk© stadganden upgifvit: 1:0 Att de Förordningar, Bref, Circulairer, m, m. som utgå, så val ifrån Kongl. Maj:t, som Collegier, OfverRätter, Consistorier och Direc. tioner borde genom Utdrag serskildt af trycket utgilvas. 2iö Ått OfverStåthållaren i Stockholm och Landshöfdingarne i Ortetné skulle draga försorg om ett lika Sammandrag af de Författningar de sjelfve utfärdat, med uteslutande af smärre Kungörelser, såsom Au&tioner, efter!ysningar och mera sådant. 3:0 Att Kongl. Maj:t i Nåder skulle utnämna en Rédaäeur af de i första puncten upräknäde Handlingar. 4:0 Att alla desse Sammandrag infördes efter sina data uti fullständiga, men korta Utdrag, på det onödig vidlyftighet må undvikas. 5:0 Ätt, som alla Församlingar och Tjenstemän in extenso erhålla Handlingarne, någon vidare utdelning till dem icke borde ske. 6;o Att Manuscriptet skulle upvisas inför Konungens JustitiaeCanizler och Riksens Ständers JustitiäeOmbudsman, hvilka derå tecknade ett Vidi. 7:0 Att Aibetet bolde utgifvas föi‘ hvarje halft år och inom de fyra, näst efter förloppet deraf, infallande månader. 8:0
R:dr samt till Creditiv för Associationer och P'rival-Banker för Spanmåls 14 Banco-Utskotteis Memorial, lY.-o 55. beläning 400,000 R:dr, allt Banco, är godkänd af 3:ne Ständ, nemligen Ridderskapet och Adeln, Prestesamt Bonde-Stunden; hvadan BorgareStåndets fattade beslut, att såsom creditiv för Hypotheks-Föreningar samt de Associationer och Privat-Banker, sorn befatta sig med spanmåls belåning, må anvisas tillhopa 900,000 R:dr, icke lärer till någon åtgärd föranleda. 47 §, angående beräkningen af sedelstock, har blifvit gillad af samtliga Riks-Stånden, dock af Preste-Stundet o o med följande tillägg till mom. litt. c): ”1 de redogörelser, som meddelas allmänheten, rörande Bankens ställning, bör serskildt upptagas hvad af Creditiverna blifvit uttaget och hvad deraf i lt nes tår”, samt af Borgare-Stånclet under förutsättning, att stadgandet om ett visst förhållande emellan metallisk Gassa och Sedelstock för framtiden bibehålles. Hvad nu först det af Preste-Ståndet beslutade tillägg angar, så enär icke något af de öfrige Riks-Stånden deruti instämt, lärer detsamma få anses hafva förfallit; hörande Utskottet härvid endast erinra, att någon serskild föreskrift i det hänseende, berörde tillägg innefattar, destomindre är af behof påkallad, som för fullständighelen af de redogörelser eller lia]fårs-uppgifter, hvilka meddelas allmänheten, angående förhållandet emellan metallisk Cassa och Sedelstock, nödvändigt erfordras, att ilen upplysning lemnäs, Preste-Ståndet, genom meromförmälde tillägg, åsyftat.
En räntegifvare åter, som, under enhanda förhållanden, tvingas till nalura-leverering, får, vid de tillfällen, då Länets årsmarkegång understiger 5 års mediipriset, vidkännas en contant utgift, hvilken blifver, med förutsättande af nämnde omständigheter, ganska kännbar. Oin man åter ville förutsätta flere på hvarandra följande goda år och bristande spanmålsafsättning;, omedelbarligen efter det nu af Utskottet tillstyrkte stadgandets antagande, så skulle inträffa, att, enär vid sådana förhållanden Länets årsmarkegång ovilkorligen måste understiga mediipriset för föregående 5 åren, räntegifvare, genom de årliga contanta mellangifternas erläggande, förlorade ganska betydligt. För att emedlertid få dessa skyldigheter och rättigheter hvarandra någorlunda motsvarande, hvarförutan, om Rikets Ständer bifalla Utskottets hemställan härutinnan, 5 års mediipriset i min tanka tjenar till intet, får jag yrka, att, vid de år, då Länets markegångspris öfverstiger 5 års mediipriset, räntegifvaren, vid leverering in natura, erhåller ett emot skillnaden i nämnde pris svarande afdrag å kappetalet. Uti ofvanberörde mom. d. har Utskottet tillstyrkt, att, såsom ersättning för den räntetagare betagne rättighet till uppsägning, räntegifvare skola, så väl vid leverering in natura, som vid lösning af räntepersedlarne i contant, betala cn afgift för hvarje tunna säd. Ståts-Utskottets Utlåtande N:0 3j4’ 45 Om, såsom väl meningen med de tillstyrkte förändrade stadgandena i allmänhet varit, Utskottet åsyftat att lindra de nog mycket tryckte räntegifvarne, så finner jag icke ifrån hvilken synpunkt Utskottet kan hafva utgått i detta afseende, då, i mintanka, räntegifvare verkligen pålagts en ny börda.
Aldrig tänkte han på annat, än att hon skulle känna sig lycklig och ha det bra, och hans belöning därför var, att hon retade honom till det yttersta med sitt tysta missnöje! I kväll såg hon alla hans förtjänster och alla sina egna fel i det sjuka samvetets förstorande dager, och hon fick tårar i ögonen af rörelse, när hon " i tankarna genomlefde de gångna månaderna af deras äktenskapliga lif. (Forts.) I DESSA D A G A R, då sammankallandet af fredskonferensen i Haag är ägnadt att taga allmänhetens intresse för den s. k. fredssaken särskildt i anspråk, har Sveriges kvinnliga fredsförening utgifvit de tre första numren af sin broschyrsamling. FREDSSAKEN OCH K V I N N A N är författad af fru Emilia Broomée, nämnda förenings stiftarinna. Denna broschyr präglas alltigenom af den sans och måtta, sakkunskap och logiska bevisföring, som alltid utmärkt fru Broomées yttranden i fredsfrågan. Hos henne finner man aldrig en partifärgad lidelses frasrikedom. Man märker, att hvarje mening är skrifven i afsikt att väcka och utreda, ingen i afsikt att uppreta. Fru B. har valt det noblaste och i längden kraftigast verkande af alla andliga stridsvapen. » HUSET I BUSCHENS FREDSKONFERENSENS SAMLINGSLOKAL VID HAAG. Under titeln FREDSTANKEN har fröken Ellen Key sammanfört ett par af henne vid olika tillfällen gjorda uttalanden i fredsfrågan. Liksom fru Brcomée tillbakavisar hon den alltför ofta framförda beskyllningen, att fredsvännerna, särskildt i vårt land, satt som första mål fullständig afväpning. Likaväl som fredsvännerna ha klart för sig, att detta är rörelsens ideal, dess slutmål, likaväl äro de öfvertygade om, att det målet uppnås endast genom rödjande af vägen bit för bit och liksom all verklig utveckling i ett organiskt sammanhang. » Människornas framtida tempel för friden kan endast muras så som judarnas, med ena handen vid murslefVÅRA Erk. ILLUSTRATIONER. TjVRBDSKONFERENSEN I H A A G, som om några rdagar öppnas, är gifvetvis föremål för det varmaste intresse äfven från Sveriges sida.
St:s förstärkta Consl.Utsk. antagna, och kunna således icke, efter mitt förmenande, af något Const.- Utsk. numera framställas med afslng lill contra-propos.; ty detta vore att erkänna möjligheten af e11 afslng på hvad sorn genom förstärkt Const.Utsk. blifvit förklnradt vara R. Sirs beslut vid denna riksdag. Följden af ett dylikt afslag bär skulle således säkerligen endast blifva, att Const.Utsk. ej kunde framställa någon propos. till afslag af dessa hufvudpunkter i betänk., utan endast på de efter dessa hufvudgrunder utarbetade detaljer. Vi äfventyrade då att få in det ena förslaget efter det andra, så länge vår Herre låter solen ly sa, om riksdagen fick räcka lika länge, utan att vi likväl kunde bifalla något af dessa förslag, emedan de alla måste vara byggda på ofvannämnda tvänne hufvudgrunder, hvilka vi ogillat, och hvilka förslag vi således ej med conseqvens skulle kunna vid denna riksdag antaga. Jag skulle derföre för min del tro, att R. o. Ad. nu, Utan att ingå i någon vidare pröfning af detaljerna, hvilket skulle förutsätta ett gillande af sjelfva litifvudgrunderna, behagade antaga delta grundlagsförslag att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Jag medgifver, att det är med en sorglig kiinsla, Sorn jag, hvilken med all värma omfattat denna flaga, mäste, på de grunder jag nu anfört, förklara mig vara emot detta förslag till representationsförändring, i anseende till de grunder, hvarpå det nu är bygdt. Då jag påminner mig den enighet, sorn lifvade RiksSt:n i delta ämne, den värma, hvarmed det uppfattades, den sjelfuppoffringsanda, som isynnerhet detta Stånd för ett halft år sedan ådagalade; kan jag icke annat än med djupt beklagande uttala min ledsnad deröfver*; alt det är genom en tillfällighet, som den na fråga kommit uti det skick, hvaruti den nu är.
Väl utgör kostnaden för förseglingen en afgift, men att den skall vara af bevillnrs-natur synes mig främmande för ämnet; hvarföre jag icke kan godkänna Utsk:ns åsigt, att det är förstärkta StntsUtsk., som skall afgöra fragan, utan är det förstärkta Bevilln.- Lagoch Oecon.-Utsk:n, af hvilka frågan skall afgöras. De föreslagna votertspropostna godkändes. 29 J. R. o. Ad. instämde i de öfriga RiksStrns beslut, i följd hvaraf den föreslagna voter:spropos:n ansågs komma atl förfalla. 34 S Utskrns yttrande ansågs ej erfordra någon åtgärd. 35 y. Den föreslagna voterrsproposrn godkändes. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, ankom samt emottog klubban. 37, 41, 42 och 44 Utskrns yttranden, rörrde dessa §§f ansågos ej erfordra någon åtgärd. 45 s. Frih. Cederström: För den händelse, att icke de öfriga Stånden instämma uti Utskrns inbjudn., är det nödigt, att i denna fråga, som icke kan förfalla, voterrsproposrr uppgöras, och jag hemställer derföre om återremiss i och derför. Utskrns yttrande rörrde denna § återremitterades. 47 S Frih. Cederström: Jemväl vid denna J gäller, att, i händelse PresteSt. icke antager inbjudn., voterrsproposrn måste uppgöras för förstärkta Utsk.; hvadan återremiss är nödvändig. Utskrns yttrande återremitterades. 48 J. Frih. Gederström: jag får vördsamt anhålla om Hr Gr. o. Landtmrs propos» till bifall å den af Utskrn föreslagna redactionen i begge tnomrn af denna §, men tillika om återremiss för uppgörande af voterrsproposrr, i händelse de öfriga Stånden skulle stadna 1 olika beslut. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade fatta ett sådant beslut, som Frih.
Annars, då han kom till Åtvidaberg, hade han ett sådant nöje af att gå omkring oeh se på hyttorna och prata med smederna, hvaraf han kände flere stycken, men i qväll hade han ingen håg med det. Han kände sig så underlig till sinnes, på samma gång så glittande glad, och ändå med en liten anstrykning af vemod, som han aldrig förr erfarit. Han ströfvade omkring på landsvägen oeh insöp begärligt doften från de blommande fruktträden i trädgårdstäpporna; så kom han in på kyrkogården, k a B t a d e en flyktig blick på det nya, högresta templet, gick derefter ett slag omkring den gamla, låga, öfvergifna kyrkan, som ännu låg qvar bredvid sin moderna granne, rufvande på sinna minnen, tittade ner i grafkorets fönster, slog sig sedan ner på en soffa under knoppande syrener och såg stjernorna tändas en och en. Han tänkte ingenting, önskade ingenting, han kände endast ett så oändligt välbefinnande. Aldrig hade han upplefvat en så härlig vårdag. Och han tyckte, att alla de, som sofvo i kistorna der nere i grafhvalfvet och under korsen rundt omkring, skulle afundas honom, der han satt — t y det var ändå bra skönt att lefva! Först då månen kom framrullande som en boll öfver den mörkblåa duken der ofvanför och kloekan slog elfva i tornet, reste han sig och gick hem till hotellet, fast han tyckte, att han kunde ha suttit der hela natten, utan att bli sömnig. (Forts.) Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. Hon slog ihop händerna och skrattade som barn, och nu förvånade det Erik, att hon redan var sexton år. Den ena stationen efter den andra lade de efter sig, men de voro så inbegripna i lifligt samtal, att de knappast märkte det. De tyckte bägge, att det var, som om de känt hvar andra i många år.
Riddcrskapet och Adeln, att, innan Silfverutvcx ingen började, borde ovilkorligen genom Lag stadgas, att hädanefter, såsom hittills, Sedelmyntet blir det allmänneligen gångbara, att i all Kronouppbörd endast Sedlar emottagas, att vid alla ränteinbetalningar lill Banken och RiksgäldsContoret samt Kronan eller Verk, hvarom Konung och Ständer egde laglig rätt alt sådant förordna, endast Sedelcj Kopparskiljemynt eller mindre Silfvermynt, än Sedelvaleurerne, finge nyttjas, äfvensom att alla utbetalningar från Statsverket och publika utlåningar skulle ske i Sedlar. Af någre Ledamöter inom Väilojl. BorgareStåndel och Hedervärda BondeStåndet, att ulvexlingen icke borde vidtaga för än dels förslag om förändring i Representationssättet, nya Tulltaxan, och BancoLagen kunnat pröfvas oell afgöras, samt åtgärder vidtagas, hvarigenom Rikets import och export kunde bringas i närmare öfverensstämmelse med hvarandra och lJandelsbaiancen stadgas, så att cursen sannolikt cj komrne att öfverstiga ia8 sk. Af andre Ledamöter, att först sedan man erhållit Kongl. Maj:ts Nådiga sanction å den innevarande Riksdag beslutade ändring af 63 §, RegeringsFormen, samt de af RiksStåuden gjorde anmärkningar vid Utskottets Belänkanden N:ris 6 el 7 blifvit besvarade och afgjorde, samt möjligtvis dervid uppslående olikheter i beslut jemnade, regleraentariska stadganden derefter rättade och af Rikets Ständer antagne, DechargeBetänkandet för gamla förvaltningen afgifvet, upptagande äfven den framdeles blifvande Organisation af BancoförvaUningen, samt slutligen också nya 6 HcancoVtsTioUets TJtttlcinde Nio 17. Förvaltningspersonalen af Rikets Ständer utsedd och vald, Utskottet borde till Rikets Ständer inkomma och föreslå en bestämd dug för Silfverutvexlingens början. Af andre Ledamöter} alt Banken ej borde till Silfverulvexling öppnas för än det utländska Credil.ivet erhållits.
— Hvad beträffar den special-sak-kännedom, hvilken man städse -118 I)eu 23 Maj e. m hör Utsk:t i denna fråga åberopa, så är min tro, att för inhemtande deraf fordras mer grundlighet och skarpsinnighet än som kan ådagaläggas vid en examen i krigsartiklarna inför Krigs-Akademien. Om man ock känner dessa krigsartiklar, som man säger, på sina 5 fingrar, har man dock icke dermed någon verklig kännedom om de juridiska grunderna derför, eller om den utveckling, lagkunskapen tid efter annan erhållit. Man eger dessutom icke den vana att kunna bedöma dylika sakförhållanden, som den person, hvilken är jurist ex professo. — Utsk:t har vidare ansett, att det vore nödvändigt att gifva HofEätterna, för den händelse någon reform i denna riktning skulle ifrågakomma, biträde af en eller flera ledamöter af militärståDdet. Detta anser jag, för min del, alldeles öfverflödigt, ty alla upplysningar, hvilka skulle vara för en dom af behofvet påkallade, kunde ju inhemtas från Krigs-Rätterna vid regemcnterna. I följd häraf kan jag icke inse något skäl, hvarföre man nödvändigt skall påyrka, att militär-ledamöter för behandlingen af sådana mål, som angå de till krigsståndet hörande personer, skola inrymmas i Hof-Rätterna. Man skulle kunna åberopa enahanda förhållanden för intagande af militär-ledamöter uti Högsta Domstolen —, en åtgärd, hvarom jag dock ännu icke försport några påståenden. Jag hemställer till Eder, Mine Hrr! Ar icke den princip gammalmodig, för att icke säga, alldeles föråldrad, att särskilda korporationer skola dömas af särskilda ledamöter af samma klass, som den, hvilken de tillhöra. Detta tror jag alstrar å ena sidan för mycken mannamån och å den andra verklig väld. Det skulle kunna tänkas fall, då militären hade allt att frukta, men ingenting att hoppas. Ett sådant förhållande kan icke ingifva militärståndet den aktning och förtroende till yrket, hvilken borde vara oskiljaktig från detsamma. Förra riksmötet beslöto likväl R. St:r, för dess del, att Krigs-Hofrätten skulle indragas.
Hon har utmärkta anlag för att träffa likheter!» Hedvig svettades sakta. »Ja, ja!» nu uppfattade fröken det och sade med en vänlig blick och en mycket sakta röst till Hedvig: »Jaså, fröken ritar, — porträtt?» »Ja, hon träffar likheten så utomordentligt», upprepade Ebba, som om hon utbjöd något till auktion. Fröken Krohn nickade mildt. »Då skulle fröken rita lilla Ebbas porträtt!» sade hon sakta och ledsagade sina ord med gester, som om också Hedvig skulle ha svårt för att fatta. »Jag har nog försökt», sade Hedvig, som hon tyckte mycket högt. »Men jag kan inte! Hon är allt för vacker!» Fröken Krohn skakade på hufvudet. Hon förstod icke ett ord. »Fröken Engelhardt säger, att Ebba är så svår att träffa», ropade grefvinnan. Fröken Krohn såg frågande på Ebba och derifrån på Hedvig. »Jag är inte så lätt att träffa», återtog Ebba. »Hon är för vacker», skrek nu Hedvig som i en stridslur. Denna upplysning behagade den gamla damen. Hon nickade gillande till Hedvig, tog Ebba under hakan och såg på henne, och så skrattade hon så, att det kluckade i henne. »Ja, hon är vacker, — och hvad bättre är», — här böjde sig den gamla tätt intill Hedvigs öra, — »hon är så god, — god, — förstår ni?» Jo, Hedvig förstod det så väl och flyttade sig närmare den gamla. Hon fick också lust att vara vänlig mot en som alla andra ansträngde sig att underhålla, och det var något nytt för Hedvig. Hade hon varit ensam, skulle hon säkerligen funnit henne ganska besvärlig och snart förlorat tålamodet. »Frökens far är kanske artist?» frågade kammarherren. Han satt och vred på sin förgylda snusdosa. »Nej, han är häradshöfding», svarade Hedvig. »Ja, utan tvifvel är den juridiska banan en mycket säkrare väg än artistens nu för tiden», anmärkte han. »En artist har ju bara sitt geni att lefva af, — en ganska doutable inkomst i dessa dagar.» Han tog en pris ur dosan. »Hvaremot alla embetsmän, och kanske framför allt juristerna, ofta verkligen ha en lysande carrière framför sig.»
177 de förslag till Gruildlags-ändlingar, uppgifna uti Constitutions-Utskottets sedan den 6 i denna månad på bordet hvilande memorial N:o 5, stannade Ståndet, i afseende å nedanupptagne punkter, i följande beslut nemligen: 3:o Förslag angående det antal af Högste Domstolens ledamöter, som bör vid måls bandläggning tillstädesvara. Bifölls. 4:o Förslag till ändrad redaction rörande Erke-Biskops och Biskopars val. Bifölls. 5:o Förslag till stadgande om Lagtima Riksdags återkomst på bestämd tid. Oe i Ilades. 7:o Förslag till redactions-ändring, angående stället för Riksdags hållande. Ogillades. 8:0 Förslag rörande sättet för behandlingen af Grundlags-ändringsförslag. Ogillades. 9:o och 10:o Förslag till ändrad redaction, i frågan om åtskilliga bevillnings-afgifters benämning. A) Ändring i Regerings-Formens 60 §. l:sta och 2:dra perioderna. Bifölls. B) Ändring i Regerings-Formens 60 §. lata perioden. Ogillades. liro Förslag, med afseende på tiden för ny bevillnings vidtagande Bifölls. 12:o Förslag angående villkor för Bankens sedlars erkännande såsom mynt. Förslag med afseende på markegångs-taxornes tillämpning. Ogillades. 14:o Förslag till stadgande, i afseende på tiden för Riksdags fortfarande. Bifölls. 15:o C) Ändring i Riksdags-Ordningens 15 §. och 22 §. förra perioden. Bifölls. 18:o Föreslaget tillägg, i afseende på Riksdags-fullmägtiges uteblifvande. Bifölls. 19:o Förslag till redactions-ändring, med afseende pa Cessionants obehörighet till Riksdagsmanna-kallet. Bifölls. 20:o Förslag till Grundlags-ändringar, åsyftande Riksdags-förhandhngars ordentligare och skyndsammare gång. Bih. till R. St.