Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan således icke annat än tillstyrka det Utsk., som kommer att handlägga motionen, att noga betänka sig, innan densamma tillstyrkes. Hr Pålman: l afseende å hvad den siste värde talaren an fört om svårigheten för presterskapet att hålla reda på, när de 10 år vore förlidna, efter hvilka anteckningen och den gjorda förbrytelsen skulle utgå ur prestbetyget, vågar jag tro, att sådant icke skulle möta någon egentlig svårighet, emedan attesten naturligtvis skulle innehålla upgift å tiden, då brottet blifvit begånget. Det kan icke nekas, att det ju är hardt och obilligt, om någon, som i yngre åren begått en mindre förseelse, skall för hela sitt lif vara brännmärkt och utesluten från medborgerlig aktning och förtroende, äfven om han sedandess iakttagit en fullkomligt hedrande vandel. Frih. Sprengtporten, Jacob Wilhelm: Jag vill aldeles icke yttra någon åsigt i afs:de å sjelfva formen af de lagbestämmelser, som med ani. af den väckta motionen kunna vara af nöden. Men jag kan icke undertrycka den öfvertygelse, att prestbetygen till följe deraf, att de ovilkorligen och alltid skola innehålla upgitt fi äfven smärre förbrytelser, som blifvit för lång tid tillbaka och vid yngre år begångna, verka emot förbättring af sådana personer. Jag tror således, att den nu väckta motionen, bör af LagUtsk. omfattas med upmärksamhet och värma. Något bör i detta afs:de göras; ty detta fordrar billigheten och känslan för uprättelse af den, som fallit, men vill ånyo höja sitt menniskovärde. 430 Den 20 November f. m Hr von Koch, Nils Samuel: Äfven jag tror, att det vackra syftet i motionen förtjenar all upmärksamhet. Huruvida äter det föreslagna medlet är det rätta, blir en annan fråga.
St. uttrycka sina åsigter i mer eller mindre bestämda ordalag, om malerielens sammansättning. Att StalsUlsk. serskildt vid delta tillfälle ansett af nöden, att använda oförtydbara ordalag bör sä mycket mindre ogillas, som det icke lärer lyckats StatsUtsk. göra sig af Hr Chefen för Sjöförsvars-departitet förstådt i betänk. N:o 86, hvilket likväl sedermera blifvit R. St:s beslut. Väl hänvi sar Gr. von Platen nu R. St. till vägrandet af anslag för alt derigenom uttrycka sitt ogillande öfver det ändamål hvartill de äskade medeln skulle användas. Men då sådant skett har det, af bemälte Hr Gr. i sin dåvar. egenskap af Depart:ts-chef, blifvit förklaradt hell Den 21 Juni. 147 och hållet, som om medlen icke stodo alt anskaffa. K. o. Ad. torde påminna sig huruledes det äskade anslaget, till förökande af Sjöofficers-korpsen, hvarpå den föga lämplige om ej rent af opraktiska organisation i marin-bataljoner berodde, blef afslagel, och huruledes Hr Gr. von Platen då förklarade att K. Al. skulle försöka ”alt med de enl. Dess åsigt otillräckliga medel, sorn för vinnandet af den för sjöf örsvaret högst vigtiga omorganisation af Båtsmanshållel kunna inom beloppet af titelns nuvar. anslag beredas, åstadkomma det sökta ändamålet”. Här synes ju tydligen alt Hr Gr. von Platen ansett sig oförhindrad att, såvidt på honom ankomma kunde, genomföra en förändring, oansedt R. St. vägrat anslag dertill! Detta exempel är dock icke ensamt. Det vill således synas, som om StatsUtsk. varit nödsakadt tillstyrka R. St. att icke inskränka sig lill blott vägrande af anslag för att få uttryckt sin åsig i hufvudfrågan, fastheldre som tystnad blifvit tagen som godkännande af vidlyftiga förslager, hvilka aldrig varit underkastade någon som helst R. St:s pröfning. Alen äfven StatsUtsk:s befogenhet, att tillstyrka R.
Då till de norra hamnarne numera inlöpte en stor mängd ej mindre utländska fartyg än äfven Svenska, samt inlöpandet till dessa hamnar måste ske på de flesta ställen genom långa skärgårdar emellan klippor och skär, syntes billighet och rättvisa påkalla att lots-väsendet härstädes så ordnades, att det, så vidt, som möjligt, uppfyllde sitt dermed afsedda ändamål, hvilket nu hvarken kunde vara eller vore förhållandet vid betraktande dels af lotsarnes ringa antal på sina ställen, dels deraf att lotsarne endast hade små och dåliga båtar, hvarmed de under hardt väder ej kunde utgå så långt till sjös, sorn under sådane omständigheter för ändamålets uppfyllande, eller emottagande af ett fartyg innan detsamma komme till inloppet, vore nödvändigt, dels äfven deraf att lotsarne ej voro ålagde eller kunde, så länge de icke hade större eller bättre farkoster, förpligtas att gå ankommande fartyg längre än lill ett i jemförelse med behofvet ringa afstånd från lots-stationen till möte. Att afhjelpa ofvan anmärkta omständigheter, dertill fordrades i första rummet att på redan befintliga lots-stationer lotsarnes antal ökades, der detsamma vore otillräckligt, ' hvilka lots-stationer vore Lill-Jungfrun, Brämön, Ulföarne, Breskär, Rödkallan och Malörn. På dessa ställen funnes i förhållande till behofvet så få lotsar, att ej få exempel gåfvos derpå att under flera dygn någon lots ej kunnat erhållas, då de på nämnde stationer anställde lotsar, efter att hafva inlotsat ankomna fartyg lill de flera hamnar, som inom distriktet funnos, ofta ej kunde på flera dagar till stationen återkomma, och mer än annat till bevis härför talade det förhållande, som 1856 inträffat, nemligen att tili Sundsvall ankommit i veckan före midsommar ej mindre än 116 fartyg, hvaraf lil utländska, och att vid nyssnämnde tid till Hernösand an kommit - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk. Utlåtande N:o 15. 17 kommit 76 större fartyg.
Den beräknade kostnaden af 120,000 R:dr har varit tillräcklig till verkets försättande i det skick det nu belinnes; men berörde summa , som bolaget uppdrog åt Direet. att genom lån upptaga, och hvarföre E. K. M. i Nåder täcktes anslå den derför belöpande räntan ä 5 proc. af statsmedlen, har på denna väg icke kunnat fyllas. De af Direet. till detta belopp utgifna obligationer hafva icke kunnat belånas till ett större belopp än 64,000 R:dr, hvilka till större delen utgjorts af några bland bolagets egna medlemmar. Fyllnaden, 56,000 R:dr, har Direet. varit nödsakad upplåna på sin enskilda credit, och hvarföre lion, till betäckande af räntan, emottagit ett motsvarande belopp af Direct:s obligationer, för hvilka räntan godtgöres af Statsverket, Directionen framhärdar &c. &c. Lades på bordet. Hr Gyllenhaal, Lars Herman, anförde skriftl.: Vid sistförflutna Riksmöte väcktes uti samtliga RiksSt. många motioner, rörande ändring och 1'ättelse i K. M. Nåd. Stadga om Skiftesverket i Riket, af d. 4 Maj 1827. Dessa motioner öfverlemnades till gemensam behandling af Lagsamt Allm. Besv - och Oecon.-Utsk:n, hvilka d. 18 Mars 1829 deröfver afgåfvo betänkande, infördt under N:o 8 uti bihanget till samtliga RiksStts protocoll, 7tde samlingen 2:dra afdelningen, 2:dra häftet. Såsom ledamot uti Lag-Utslc. deltog jag i pröfningen af ofvanberörda motioner, och min tanka var i allo instämmande med hvad uti betänkandet blifvit hemstäldt eller tillstyrkt. Sedan samtliga RiksSt., i anledning af åtskilliga dervid gjorda anmärkningar, återremitterat detta betänkande till ny handläggning inom de förenade Utsk:n, expedierades derifrån ett nytt utlåtande i ämnet under d. 25 Juni nyssnämnde år.
Hr Bildt har, i afseende på den mycket omIgUa beräkningen, vidare sagt, att misstagen i min beräkning böra tiUskrjlVas förelupen missräkning i den af hrpkssocietelen aflempade tablå. I anledn. deraf, får jag fästa uprnärksamheten derpå, att Hr Bildt emot nämnde tablå gjort blott en enda auntärkn., nerol. att der; skulle uptagas 24 T:r kol, såsom nödvändiga för beredning af I Skit stångjern. Så är likväl icke förhållandet, utan der är uptaget, att 4,500 läster kol erfordras för tillverkning af 3,000 Skt$ stångjern, således är det precist samma beräkning, Hr Bildt antagit, eller 18 T.-y kol för i SkU stångjern. Sålunda ffttfallpr Hr Bildis uträkningar öfyer tillverkningskostnaden för 1 Skit stångjern. Hvad för öfrigt tablåen vidkommer, så äro de i dpnsamnm uptagne kalkyler grundade på ett specielt förhållande vid ett bruk inom ep provins, pelt hvilka kalkyler blifvit af Bergmästaren i orten till Jernkontoret aflemnade. Men dessa tablåer må nu visa hvilket förhållande som helst. Jag är öfvertygad, att om hvarje bruksegare shnlje görg upp sina räkningar och deruti jemväl intaga priset på alla de rudimaterier, som åtgått till hans tillverkning, skall, iped få undantag, resultatet blifva, att med närvayule pifser hap icke fiar någon vinst af sin handtering.
Ständer tillkänna, icke allenast att vid den allmänna klagan, sorn länge varit förd öfver brister i de nu gällande Författningar angående Concurser, det icke undfallit Kongl. Majtts uppmärksamhet', att Hagarne i detta afseende ej äro nog tydliga och bestämda, och ej eller nog kraftiga, att förekomma ett otillbörligt gäckande å Gäldenärers sida af Fordringsägarens rätt, utan ock att Kongl. Majtt, som ibland sina dyraste pligter räknar vården om allmänt förtroende, hvarå nyssnämnde förhållande äger ett skadligt inflytande, med tillfredsställelse trott det kunna antagas, att ämnets beskaffenhet medgåfve ett särskildt stadgande härom, utan afbidan på hela den öfriga Lagstiftningens fullbordande, hvarföre ock Kongl. Majit låtit genom den tillförordnade Lag-Commitéen utarbeta Förslag till en ny Concurs-Lag; och har Kongl. Maj:t tillika i Nåder förmält, att sedan Kongl. Maj:t, efter det Dess Högste Domstol blifvit deröfver hörd, uti Dess Stats-Råd öfvervägat och granskat berörde Förslag, har Kongl. Majit fattat Nådigt beslut att öfverlemna detsamma till Riksens Ständers antagande, hvarvid dock Kongl. 42 8 Lag-Utskottets Petänkanden. i afseende å Stadgandet uti 3 Gap. 4 §. af Concurs-Lagen, som utsätter för vårdslös Gäldenär straff af fängelse med arbete, där sådant kan vara att tillgå, i Nåder velat göra det för* behåll, att när sådane Arbetseller CorrectionsHus varda i Riket inrättade, hvilka medgifva ett behörigt afskiljande utaf personer, som der hållas, Kongl. Maj:t då må äga att genom särskildt Kungörelse förordna, det vårdslöse Gäldenärer böra till slika Arbetseller CorrectionsInrättningar försändas, hälst de allmänna fängelserne egenteligen erfordras för de under ransakning varande fångar. Efter det Riksens Höglofl.
Prot, i83j$.. 6 Sami. 1. AJd. a Band. j, \tsta BancoUtskollett Ectdnkanda iY;s 28,- N:o 28. Ank. till Exp. Utsi', den 16 Äng. Betänkande, i anledning af Herr Grefve Pipers, Carl Fre diric, motion, angående ytterligare ersättning till Öfycrste-Lieutenanten G. TJ. Adlerstam, för det lidande, sorn genom en rättegång med Rikets Ständers Batik skall blifvit bemälde Öfverste-Lieutenant förorsakad. Uli en inom Högloflige Ridderskapet och Adeln'väckt, deri 4 sistlidrle Mars till Utskottet remitterad motion, hav Herr Grefve Piper, Cari Fredric, såsom Fullixräglig för Adlige Ätten, under N:o 2,087, efter af Ältemannen erhållet uppdrag, förnyat dea vid nästforflutne Riksdag inför Rikets Ständer gjorde framställning, om bestämmandet af ersättning åt Öfverste-Lifeufenanten G. TJ. Adlerstam för den betydliga förlust han, enligt i motionen gjord uppgift, lidit genom flere administrativa och juridiska åtgärder, de der skola sammanverkat att Beröfva honom anie Landt Egendomar i Götheborgs och BohusLän, Norrkärr och Strömsvik kallan de, hvilka Öfverste-LiéuteHanteil genom laga fång sig förvärfvat. Till närmare upplysning om beskaffenheten af desse om för malde åtgärder, jemte det lidande, som derigenom blifvit Herr Adlerstam, med maka och 10 barn, lillskyndädt, och huru desse åtgärder äro af Rikets sistlorsamlade Ständer bedömde, finnas af Molionaherr åberopade, ej mindre Banco-Ut skottets vid sistiidne Riksdag, under N:o 71, algi lim Betänkande i ämnet,än äfven det Memorial, samma Utskoltrsedermera, den 1 2 Februaiii i83o, under N:ö 123, tili jemkning af de hos RiksSlånden i frågan fattade skiljaktiga beslut, aflåtit.
Sist tager man smala sidenband af något högre färg än korgen och knyter deraf en vacker knut, der stjernorna äro sammanfästade. Alde. beglänst, äldre slapphet. arbetar na, hon förundrar Så sig dysterhet, öfver sina sjuklighet o c h frisk luft, Det det gäller möjligt. H o n är frisk ä n d å! qvinnan Detta streck, d å o c h seghet då? middagsrasten ordentlig hinner middag, då som går man och mycket samt På väl (om t i l l a g a en v a r m, börjar m a n en g å n g, faller det sig ej alls besvärligt. full Jag Hvad m a n förut förberedt d e n) att missförhållande? någon: måste ver, h v i l k e t i m j ö l k — nom säger manbanor och omär i början med fart, ett nöje, en l e k; det lifvet ter sig sä ljust skall oeh solutan var. m Smånotiser från qvinnoverlden. Svenska qvinnoföreningen hade den 13 dennes sitt sjette årsmöte. Styrelsen hade, på grund af från chefen för fortifikationen gjord framställan, föreslagit att föreningen i anseende till nödvändigheten af Vabergets befästande måtte af sina samlade medel bestrida kostnaden för inköp af för detta arbetes utförande nödig mark. Med anledning häraf beslöt föreningen att ställa till konungens förfogande en summa af 24,000 kr. att användas för ofvan uppgifna ändamål. Ansvarsfrihet beviljades för 1888 års förvaltning. Derefter företogs val af styrelse o c h styrelsesuppleanter, hvarvid de förutvarande återvaldes med undantag af suppleanten fru Seippel, som önskade afgå och ersattes med fru Mary Björlin. De förutvarande revisorerna samt den ena suppleanten återvaldes; i stället för revisorssuppleanten fröken E. von Vegesack invaldes fröken Anna R o o s. Föreningen, hvars återstående kapital fortfarande förräntas, fortsätter sin verksamhet. En af Iiufvudstadens äldsta invånare, fru Ulrika Euphrosyne R o o s, född von Keppel, firade i lördags i kretsen af barn och barnbarn sin 92:dra födelsedag.
S k j u t sf ä r d s p e n n i n g a r n e antogos 1642 emot befrielsen från den sedan urminnes tider brukliga fria skjutsen och gäslningen, hvilken varit så otaliga missbruk underkastad. Denna räntetitel har alltid utgått i penningar, och antogs af R. St. för alltid 1649, såsom en skatt af jorden. Dagsverkspenningarne hafva sitt ursprung från allmogens oinskränkta skyldighet att göra dagsverken och körslor vid Konungens slolt och gårdar, samt vid fästningarna. Till allmogens stora förmån, blef denna skyldighet väl reglerad genom en K. förordning i65i; men ej kronovärdi derå satt, förrän året derpå 1602, då grunderna för dessa skyldigheters utgörande för alltid, så väl in natura, som genom förvandling efter kronovärdi, bestämdes. Af hvad jag således ofvan anfört, tror jag mig tillfyllest hafva ådagalagt, att liemmantals-räntan är en ständig vid jorden fästad ränta, sorn långt för detta på ett lagligt sätt blifvit förvandlad till ordinarie; och utom det att öfver 100 år denna ränta såsom sådan blifvit i jordeböckerna upplagen, igenlinnes likväl den säkraste bekräftelsen derå i vår nuvar. Reg.F. 5g §:n i Reg.F. säger: "Efter Rikets och statsverkets tillstånd och behof, late Konungen till U t s k : s öfverläggning framställa hvad Staten kan la ifva utöfver de ordinarie inkomster, och hvilka behof genom b e v i 11 n i d g a r böra Den 5 Februari. fyllas.” Nu uttryckes i derpå följande §, livad med bevillningar förstås, nemi. i 60 tpn: ”Till dessa sednare räknas sjö- och land-1 ullssamt accis-afgif tealia, postmedlen, chartae-sig. -afgiften, b us I) e li o fsJi r ä n n er i med I e n , samt livad 11. St. dessutom särskildt hvarje riksdag såsom bevillning sig åtaga.” Ocb då häribland icke uppräknas heminautals-räntan, eller 11.
3 Band. i Häft. 2 10 Slats-Ulskottels Utlåtande, A’:o 300. och 11 T:r 19.V k:pr korn, sorn från större delen af socknarne inom länet af så val kommunerne sjelfve, sorn af Patroni ecclesi® blifvit till den med lasarettet förenade akademiska institutionen frivilligt anslagne, dels ock af 40 tunnor, råg, korn och bafra, som, jemlikt Kongl. Brefvet den 8 September 1813, blifvit af hospitalsgården i Lund tillagde kliniska institutet, samt af en del tili fromma stiftelser, i den tid hertigdömet Skåne lydde under Danska Kronan, af enskild man anslagen jordegendom nära Lund, tillika med åtskilliga af enskilda personer i sednare tider till förmån för inrältningarne, under hvarjehanda form, lemnade bidrag, på en gång eller för vissa år. Utskottet bar tagit detta ärende i öfvervägande; och ehuru Utskottet ingalunda betviflar, att ju Lunds lasarett med tillhörande medicinska inrättningar, om de skola fullständigt motsvara deras bestämmelse af på en gång sjukvårdsoch undervisningsanstalter, kunna vara i behof af det begärda anslaget, har likväl Utskottet, med afseende derå, att, oaktadt lasaretts-direktionen före riksdagens början derom gjort underdånig ansökning, Kongl. Majit icke funnit skäl att till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition i ämnet, ansett sig sakna anledning att, endast uppå enskild motionärs framställning, tillstyrka beviljande af ett så stort anslag, som det ifrågavarande; hvadan Utskottet, i betraktande jemväl deraf, att Rikets Ständer vid denna riksdag redan beviljat icke obetydliga anslag för medicinal-verket, hemställer, att förevarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Slockholm den 19 September 1854.
Och litet efter stego de fram, som der stodo, och sade till Petrum: Visserliga äst du ock en af dem; ty ditt tungomål röjer dig. Då begynte han förbanna sig, och svärja, att han kände icke mannen. Och straxt gol hanen. Då kom Petrus ihåg Jesu ord, som han hade sagt honom: Förr än hanen gal, skall du neka mig tre resor; och gick ut, och gret bitterliga. Men om morgonen höllo alle öfverste Presterna, och de äldste i folket, råd emot Jesum, att de måtte dräpa honom. Och ledde honom bundnan, och öfverantvardaden landshöfdinganom Pontio Pilato. När Judas, som honom förrådde, såg att han var dömder, ångrade det honom, och bar igen de tretio silfpenningar till de öfversta Presterna, och till de äldsta; Och sade: Jag hafver illa gjort, att jag hafver förrådt menlöst blod. Då sade de: Hvad kommer det oss vid? Der må du se dig om. Och han kastade silfpenningarna i templet, och gick sin väg; och gick bort, och hängde sig sjelf. Men de öfverste Presterna togo silfpenningarna, och sade: Man må icke kasta dem i offerkistona; ty det är blods värd. Och när de hade hållit råd, köpte de dermed en krukomakares åker, till främmandes begrafning; Af hvilko den platsen heter Blodplats, intill denna dag. Då vardt fullkomnadt det som sagdt var genom Jeremias Propheten, som sade: Och de hafva tagit tretio silfpenningar, der den sålde med betalad vardt, hvilken de köpte af Israels barn. Och de hafva dem gifvit för en krukomakares åker, som Herren mig befallt hade. Och Jesus stod för landshöfdinganom; och landshöfdingen frågade honom, och sade: Äst du Judarnas Konung? Då sade Jesus till honom: Du säger det. Och när han anklagades af de öfversta Presterna, och af de äldsta, svarade han intet. Då sade Pilatus till honom: Hörer du icke, huru mycket de betyga emot dig? Och han svarade honom icke till ett ord, så att landshöfdingen förundrade sig storliga.
Just af den nedslående erfarenheten, att sådan förebråelse någon gång med skäl kunnat göras Kyrkans Lärare, hemta Utskotten ett skäl för sitt tillstyrkande, att den ifrågasatta Eds-förhindelsen icke må borttagas. — För mången har den måhända hittills varit, och för mången skall den måhända härefter blifva, en yttre påminnelse — i frestelsens stund för den menskliga ofull - Lags. Allm. Bcsv. o. Oec. Vtsk. Uti. N:o 60. 67 kornligheten så val behöflig — att icke afvika från den stränga pligtens oeftergifliga fordringar. I anledning af anmärkningarne mot förslaget af tvänne års praescriptions-tid, hafva Utskotten ofvan vid 4,9 § sig yttrat, och, med åberopande af Högsta Domstolens, vid samma § anförda Utlåtande, torde äfven, hvad i afseende på sjelfva straff-bestämmelsens beskaffenhet i allmänhet blifvit anmärkt, kunna anses liufvudskaligeri besvaradt. Att någon skulle af denna anledning oskyldigt invecklas i rättegång, befara Utskotten ej af denna Lag kunna blifva någon följd, snarare, att en skyldig genom illsljug list undandrager sig Lagens rättvisa näpst. Skulden härtill må dock mindre sökas uti lagstiftningens, än tillämpningens menskiiga brist. Af straffbestämmelsen hafva Utskotten redan i förra Betänkandet förklarat sig icke vänta allt till förekommande af ett öfverklagadt ondt, men ansett sig skyldige att äfven på denna väg, så vidt ske kunde, detsamma motverka. — Den olikhet, som blifvit klandrad, i fråga om ansvar för en Prest och för en Församling, eller Församlings Ledamot, som med olagliga lÖne-accorder beträdes, anse Utskotten rättvis, i betraktande af det strängare anspråk, som eger rum, på en Religions - 68 La"- s. Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti.
Utom här ofvan uppräknade kommunikationer, hafva följande, i sednast afgifna revisionsberättelse omnämnda och, jemlikt Kongl, brefvet den 3 December 1858, anbefallda nya postförbindelser blifvit under år 1859 organiserade, nemligen: för postgång emellan städerna Stockholm och Strengnäs samt gästgifvaregården Malmby, städerna Eskilstuna, Thorshälla och Mariefred samt gästgifvaregården Läggsta; för post, ytterligare en gång i veckan, emellan Söderhamn och Bollnäs i Gefleborgs län; för post, två gånger i veckan fram och åter, emellan Jönköping och Boxholm; för post, en gång i veckan fram och åter, emellan Carlskrona och Wexiö, hvilken vid Broaryds gästgifvaregård blifvit satt i förbindelse med Ronneby—Wexiö-posten; för post, en gång i veckan fram och åter, emellan Skellefteå samt Norsjö och Jörns socknar i Westerbottens län; för post, en gång i veckan fram och åter, emellan Nordmaling och Bjurholms kyrkoby i Wester-norrlands län; för post, en gång i veckan fram och åter, emellan Lysekihl och hemmanet Håby i Götheborgs och Bohus län, att emellan sistnämnda hemman och Uddevalla befordras i förening med den emellan Helsingborg och Svinesund gående så kallade norska utrikes-posten; för post emellan Gefleborgs och Jemtlands län, att i samband med förutvarande Kårböle—Ytter Hogdahls-posten, hvar fjortonde dag fortskaffas från sistnämnda ort till Westeråsen och derifrån åter till Ytter Hogdahl och Kårböle; för post emellan Björnbyns gästgifvaregård och Munstads hemman i Wermlands län, hvilken post befordras emellan förstnämnde ort och Amål med förutvarande Arvika-posten; för dubbel postgång emellan Arvika och Sunne; samt för ny post en gång i veckan emellan Carlstad och Mariestad. Hvarjemte med den förutvarande postgången emellan Umeå och Lycksele vidtagits sådan förändring, att samma post, med en tillökning i väglängden af tre fjerdedels mil, fortskaffas öfver Wännäs. 4:o.
Den Kongl. Remissen varder härlios i underdånighet återställd, och Full magt ige framhärda med djupaste vördnad, nit och trohet, Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majtts underdånigste och tropllgtigste tjenare och undersåtare. Fr. Tersmeden. Frie Th. Swedenstierna. Joli. Jac. Hedren. Joli. Olof Wallin. L. P. Widing. J. Wegelin. Jon Ullberg. L. W. Hergel'. Hakan Persson. Sibbe Jonasson. Stockholm den 24 Februari 1813. Rätteligen afskrifvet, betygar C. Sylvan Kongl. J)én 17 April, 219 Uppläst lios Höglofl. Ridd. och Åd, d. 17 April. - Högvörd. Prest-Ståhdet d. 17 — .— Vällofl. Borgare-Såndet d. 13 Hederv. Bondé-Står.det cl. 13 — Afskrift. Vördsamt Memorial. Till Stats-Utskottet har ankommit följande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständers Stats-Utskott, angående eftergift och afskrifning af Aen, sedan är 1812, Särna Socknehocr älagde Bevillning, Gifven Stockholms Slott den 15 Mars 1815- ICongl.