Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De förbättringar, hvilka hittills egt rum, hafva likväl föga berört den del af brottmålslagen, som angår våld mot person, men äfven för denna del påkallas icke mindre än för den, som angår brott, riktade mot andras egendom, lagstiftningens särskilda behandling förr, än de väsentligaste hindren för en fullständig ny strafflag må anses undanröjda. I följd häraf och då den vigtigaste, i gällande lag tillika mest bristfälliga, delen af omfånget för lagstiftningen rörande brott mot person är den, som angår annans förnärmande till lif eller helsa, har Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med de grunder, som innefattas i det för Rikets Ständer tillförene vid särskilda riksmöten framlagda förslag till ny strafflag och vid sednare ändringar af brottmålslagen blifvit iakttagne, låtit utarbeta förslag till lag angående bestraffandet af mord, dråp och annan misshandel å person. Pör de i detta förslag förekommande afvikelser från omförmälda strafflags-förslag finnas anledningarne uppgifne i härvid bifogade Stats-Råds Protokoll. Efter att i ämnet hafva hört Högsta Domstolen, hvars protokoll jemväl bifogas, vill Kongl. Maj:t alltså, jemlikt 87 § Regeringsformen, till Rikets Ständers antagande framställa följande: Bih. till B. St. F ordlag1 till Förordning angående mord, dråp och annan misshandel. Om mord och dråp. § I Den som, i uppsåt att döda, med berådt mod beröfvar någon lifvet, miste, för mord, lif sitt. § 2. Har någon gjort försök till mord, och hlef endast genom omständigheter, som voro af gerningsmannens vilja oberoende, brottets fullbordan förhindrad; varde han dömd, om af gerningen kom svår kroppsskada, till straffarbete på lifstid, och i annat lall till sådant arbete från och med sex till och med tio år. Kom al gerningen ringa eller ingen skada, må tiden för straffarbetet till två år nedsättas. § 3. Hvar som, med uppsåt att döda, men af hastigt mod, beröfvar annan lifvet, dömes, för dråp, till straffarbete på lifstid.
Jag nämner blott den frommes och den för Religionen känslofulles sinnesskick, för attikorrthet tyda min mening i ett ämne, som kunde föranleda till vidlyftiga afhandlingar. Jag instämmer i öfrigt med Grefve Posse och Friherre Boije. Jag yrkar, att Mariaebebådelseoch ChristiHimmelsfärdsdag hädanefter firas på lika sätt som hittills, och jag skulle anse för nyttigt, om den värda Motionairen ville låta sin framställning förfalla. Många yttrade härtill deras bifall. Herr Den rg December f. in. Herr Tham, Wolrath: Af Grefvarne Posse, Fleming och De la Gardie är sälten så väl utredd, att det skulle vara oskickligt af mig att vilja dermed upptaga Höglofl. Ridderskapets och Adelns tid. Jag ber blott att få göra en anmärkning vid den värde Motionairens påstående, att endast ^ide dagen i veckan vore uti den Heliga Skrift bestämd till Helgedag, den nemligen alt detta stadgande har sitt ursprung från Judiska Lagen, skrifven af Moses, och att vi nu mera hafva en mildare Lag, nemligen Christi egen. De exempel från andra Länder, som blifvit åberopade anser jag olämpliga, dä frågan angår endast oss sjelfve och våra religieusa känslor; må vi i dylika frågor hämta rättesnöret för våra handlingar från det rena Gudfruktiga sinne, vi ärft af våra fäder och ej bry oss om huru andra Folkslag yttra sina religieusa begrepp! Jag delar ej de stränga yttranden om Motionen, som här blifvit fälde, men hade visserligen önskat och önskar ännu att den aldrig blifvit väckt. Jag är för mycket mån om yttrande-rätten, för att medgifva rigtigheten af att begagna hårda uttryck, hvilka endast skulle kunna ursäktas, om Religionen smädas eller Regeringens helgd, personlig säkerhet och medborgerlig frihet angripes. Om Ridderskapet obh Adeln, som visserligen icke händer, skulle bifalla Motionen, föranledde det troligvis lill den tanka att 6 11. 21 3aa Den 19 December f. m. kallsinnighet för Religionens heliga sanningar vunnit insteg hos de mera bildade, och skadligheten af en sådan villfarelse torde vara uppenbar.
IXti fern fläber har rättighet blifioit få toäl (aitbtntäit, font anbra perfener, förnitnab att t hwab qvantitet font helft berftäbeö ibfa förfälj Wc^ajccrt£n ^br 2)rätfelfatnrarne i 5 ftäber od) s ©jöafuiratiöföreitingar hafioa reglementen blifioit i ttåber utfärbabc, hvarjemte $oitgl. Slajit faft SOieb affeenbe å inträbba nt)a fbrl)å(lanbeit, forn tofmabe att bereba c mibfträcftare förbetar åt ©mettffa ffeppbfarten å främmanbc I)af, f) a r ^ ^«t Ig o cT Äongt. SJlajtt unber ben 2 SKarb 1854 i nåber förorbnat, att bet un t|Så bet unbexmibningeit må mib naoigationbffotoxna, ber etc»ernebS.ntr«be«Wa* antal årligen öfab, funna bättre begagnab, od) eteoerne tittifa görab mera tjeutige titt framtiba öfmertaganbe af befäl å fartyg, tjafma for Mbe^åtta unber tcn* bet frig, font åren 1854 od) 1855 förbeé metta it 9ii)fjtanö, å etta, od) flera af ©uropaö ftörre flater, å attbra ffbatt, gaf åt 0werigeö utrifeö tanber od) fjbfart en fiörre liflighet od) utffräcfniitg, än be någonftn förut egt. SBärbet af titod) utförfetn, font rebatt år 1853 nteb flera mitlio? ner öftoerfteg toärbet af be näfiföregåenbe årenö, tvamt år 1854 ett tp tertigare tittmert af omfring 50 procent, famt utgjorbe, meb inberäfntng af in
Sager, som angaae begge Riger, foredrages af Hofcantsleren og expederes til bvert Rige i dets Sprog og ved dets Secretair. Diplomatiske Sager foredrages ogsaa af Hofcantsleren, og indföres i en sserskilt Protocol. Sagerne decideres ved de fleste Stemmer, og naar Stemmerne ere lige, gives Udslaget af den, som bar Forssedet. Alle Resolutioner underskrives af samtlige Medlemmer. Det sammensatte Statsraad (Interims-Regjeringen) skal bave sit Saide i Stockholm. Den Norske Statsminister og den Svenske Justitiestatsminister skulle ved begge Statsraads förste Sammenkomst kaste Lod om, bvo der skal bave Forssedet (före Ordet). Efter den ved denne Lodkastning först bestemte Orden skulle de derefter bver ottende Dag omvexle i at bave Forssedet, saaledes, at bensevnte Statsministre, den ene efter den anden, og kun een Uge bver Gang, bave Forssedet. I alle de Tilfelde, da, elter Norges og Sverrigs Grundlove, Rigets Bestyrelse forestaaes af Statsraadet, skulle begge Rigers Statsraad, i lige Antal og under de foranförte Bestemmelser sammantrsede. § 8. Valget af Formyndere, som skulle bestyre Regjeringen for den umyndige Konge, skal foretages efter samme Regler, og paa samme Maade, som forben i § 3 er foreskrevet for Valget af Thronfölger. § 9- De, som i ovenanförte Tilfelde forestaae Regjeringen, skulle, de Norske for det Norske Stortbing affegge fölgende Eed: »Jeg lovér og svserger at ville forestaae Regje - 1044 Riksdagen 1815. ringen i Overcenstemmclse med Constitutionen og Lovene, saa sandt bjselpe mig Gud og hans hellige Ord».
Min erfarenhet wisar likwäl att det lärer sig lätt göra att efwen dä uppresa och ^ stödja en vmkullbläst gärdesgård, samt igenstänga H de led som för winterwagarne blifwit öppnade, till , desi man längre fram pä wären sär lägenhet att gära en waraktigare stängsel; Och hwad den omständigheten angär att snödriswor osia ligga bredewid och lika högt med gärdesgården, sä att swinkreatur deröfwer utan möda kunna inga" i garder sa finnes till »O68 Den z Julik till färkommande häraf dek säkra medel att stötta blott en half alns bred ränna emellan snodriswan och gärdesgården, da swinen ofelbart utest.mgas. Jag medgistvcr att detta kostar något arbete; men är det da mindre beswärligt akt walla boskapen än, da till ben r Junii, särdeles swinen, som icke alltid kunna innestängas? Huru stall Torparen och Dagakarlen kunna walla sin ko, sitt får och sin gris, da han sjelf mäste fullgöra sitt dagswerke i Herrgarden? Hustrun hemma har siria barn att stöta, och foderbrist nödgar dem att stäppa kreaturen pä utmarken akt söka sin lifsbergnina? Skulle de icke förr, an att l ta kreaturen innestängde smälta ihjäl, vfwerträda det strängaste förbud och derigenom ivanjas wid olydnad och söraxk för Lagen? Jag hemställer derföre i ödmjukhet om icke det förestagna botemedlet är långt wärre än det onda, man will undrvika, och tror att ingen förändring i Kongl. Stängsel, Förordningen är nödwändig, emedan det icke kan wara mera omöjligt för andra än för mig, hwars akergärden, omkring en Kyrka belägne, äro genomskurne af alla siags wägar, att pa ofwananförde sätt förekomma äwerkan och stada pa den waxande sadén; samt anhaller att denna min särskilda mening mätte sa åtfölja Betänkandet till Högloft. Riks - Standen.
Öpnades Ilrr Elektorers listor vid val af Utsk:s-ledamöter; och hade dertill blifvit utsedde i Constitutions-Utskottet: att inträda under de ordinarie ledamöterna JYi 245. Frih. Lagerfelt, Israel Carl Adam, och JYs 330. Frih. Silfversparre, Fullm. Frih. Stjernstedt, August Wilhelm, beviljade 14 dagars ledighet från och med d. 4 Sept.; JYi 655. Hr Gyllenadler, Fullm. Gr. Mörner, Axel Edvard Knul. JYi 1,877. A. Hr Carleson, Edvard Henrik. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: efter JYi 1,884. Hr Hummelhjelm, Fullm. Hr Ribbing, Arvid; JYs 2,187. Hr von Kosboth, Fullm. Hr Munck, Carl Jacob; samt att inträda under den ordinarie ledamoten JYi 1,582. Hr Steuch, Mathias, beviljade 3:ne veckors ledighet från och med d. 30 Aug.; JYs 137. Hr Eketrä, Fullm. Gr. von Rosen, Reinh. Öpnades jemväl Hrr Elektorers listor vid val af Suppleanter i Utsk:n; och befunnos dertill utsedde i Constitutions-Utskottet: att inträda under den ordinarie Suppleanten JYs 370. Frih. von Paykull, Johan Gustaf, beviljade 3:ne veckors ledighet från och med d. 30 Aug.; JYs 1,612. Hr Grundelstjerna, Axel Wilhelm. Banko-Utskottet: efter JYs 1,502. A. Hr von Utfall, Fullm. Hr af Sillén, Abraham Wilhelm; JM 1,594. Hr von Heijne, Fullm. Hr Wästfelt, Otto Wilh. Den 1 September. 191 Föredrogos ånyo Allm. Besv. o. Ekon.Ulsk:s d. 26 och 28 sisll. Aug. på bordet lagda Betänk.
Han var runomästare och skald. Kunskapen om runorna spreds af honom bland dvärgarne, likasom af Dain bland alferna, cch drapan liknas vid ett smycke, som »klingar fram mellan Dvalins fingrar. Han var en af de konstnärer, som smidde Brisingamen och det i hjältesagan ryktbara svärdet Tyrving. Dvalins döttrar äro människoälskande diser, som tillika med diser af asaoch alfbörd välja mödrar åt de barn, som skola födas till världen och främja deras födelse. Dvalin hade under sin ledning en flock af konstnärer, som prydde Breidablik, men som efter brytningen mällan gudarne och urtidssmederna deltogo med svearne i folktåget från Svarins hög till Aurvangalandet. Dvalin ställes af myten i nära förbindelse med Delling. Dennes son Dag kallas Dvalins lek-vän. Så kallas äfven Sol. Dvalins häst heter Modner. Dvalins namn angifver, att han är en af de sju Mimers söner, som blifvit stuckna med sömntorn och sofva i vapenoch smyckefyllda salar, tilldess Heimdalls lur väcker dem att deltaga i den sista striden. 17, 23, 147. Om den symboliska hjorten Dvalin, se Dain. E. Ebur (Wild-Ebur, Villifer, Ibor, Ebbo), i historierade mytsagor och hjältesagor, binamn till Ivaldesonen Egil. Edda, Aes maka, Träls moder. 20. Egil (Egill), den ypperste af alla bågskyttar, Ivaldes son, Valands och Slagfinns broder, Groas och därefter Sifs make, fader till Od-Svipdag och Ull, samt fosterfader till Tjalve. Han är en af gudasagans förnämsta personligheter. Egil förekommer i de mytologiska urkunderna, i hjältesagorna och de historierade mytberättelserna under flere namn. Hans vanligaste epitet är Örvandil (Örvandill, pilskötaren), i tyska sägner Orentel.
För undervisning af tvänne 13 och 14 års flickor i s a m m a lexlag s a m t en 8 års gosse önskas väl vitsordad seminarist, skicklig att tala engelska, det enda främmande språk hvari undervisning afses. Betygsafskrifter och referenser adresseras till Disponent N. Bosseus, Malmberget. (918) J O H. ALLM. KONTOR: SH Skeppsbron » ». ALLM. FÖRSÄLJNING: S Strandvägen 5. ALLM. RIKSTELEFON 2 » 12. en för sin prisbillighet, sitt höga näringsvärde och det b e k v ä m a tillagningssättet af alla husmödrar omtyckt konserv. Säljes hos hrr Konservoch Delikatesshandlande. Aktiebolaget SVERIGES FÖRENADE KONSERVFABRIKER, Göteborg '. KONTROLLANT: Stadskemisten D.r J. E. A l e n. B a n i ä n g - e n s B I L D A D F L I C K A med godt lynne, kunnig i matlagning, bakning och husliga göromål i allmänhet, erhåller från 1 Juli god plats såsom sällskap och hjälp hos en yngre familj, boende i fjälltrakt i Norrland. Fri resa l ä m n a s. Svar åtföljdt af rekommendationer, uppgift å ålder och löneanspråk, helst äfven af fotografi, sändas snarast möjligt till » Norrlänning », Iduns expedition, f. v. b. OM HAR MUNVATTNET E N F A M I L J, boende vid Vestkusten, önskar den 1 eller 15 juli att få en hjärtegod, enkel flicka, att ha tillsyn till barnen och att hjälpa till m e d inomhus förefallande göromål. Ett godt bemötande utlofvas. A u s t », Långedrag. (961) DENTOLIN UNDER EN LÄNGRE TID I TIDNINGARNA VARIT SYNLIG INNEHÅLLANDE EN AF DENTOLINENS EN ANNONS, HÖGST MÄRKLIG, EGEN UPPFINNARE, TANDLÄKNRON HERR G.
Efter intaget kaffe begåfvo vi oss genast ut på vandring kl. omkring 8, vandrade längs vår Rue de la Harpe öfver Mikaels bron in i la cité, der längs kajen till kyrkan Notre dame, besågo den utoch invändigt, bestego sedan tornet och hade här den fullkomligaste öfverblick öfver Paris' oändliga massa af hus och monumenter, hvilka tillsammans först sågo ut som ett chaos. Sedan gingo vi omkring på gallerierna och orgeln och några andra små kryphål, der vi slutligen alltid stannade vid någon låst dörr, som jag inbillade mig skulle leda in i någon slingrig gång. Gerna hade jag vandrat här omkring en hel veckas tid för att få reda på alla Qvasimodos snår och hvalf, men nu var jag här blott för att se och hade ej mera tid än några timmar. Allestädes spejade mina ögon efter Qvasimodo, men de kunde ej upptäcka annat än artiga och vackra Fransoser, som för en liten pour le garçon släppte oss in i tornet. Hvad som föll mig i ögonen var att under gudstjensten, som nu påstod, se målaren gå omkring och copiera basreliefer hvarmed väggarne voro fullsatta. Sedan gjorde vi en tour till palatset les Tuileries och dess trädgård, vandrade öfver Place de la Concorde, der det ryste i mig vid hågkomsten att Ludvig XVI med sin gemål här blifvit halshuggen, och der nu den ståtliga stora Egyptiska obelisken står. Sedermera, lockad mera af Almqvists Gabriele Mimanso än något annat, gick jag att se en representation af Kavaloraman, som verkligen är förunderlig, men dock snart blir tröttande. Mig lyckades ej att här få se någon obekant skönhet, hvars bekantskap kunnat vara värd att eftersträfva; hela auditorium (ty taflan förklarades äfven punkligt af en osedd person) bestod af mig och min följeslagare, tvenne andra män och en gammal Engelsman med sin lika gamla fru, hvilka sistnämnda dessutom hela spektaklet föga tycktes behaga.
Och som Rikets Ständer ansett en förbättring i Befälets vid Gottlands National-Beväring aflöning obestridligt erfordras, samt angeläget är, att sådana åtgärder vidtagas, hvarigenom försvarsanstalterne på denna vigtiga Ö blifva ändamålsenligt organiserade; hafva Rikets Ständer bifallit att, i öfverensstämmelse med det Förslag till Stat för nämnde Beväring, som blifvit Rikets Ständers Stats-TJtskott meddeladt, en tillökning i anslaget för samma Beväring må med en summa af 7,414 R^dr 32 sk. å Stat uppföras; och hafva Rikets Ständer derjemte till allmänna Indragnings-Stpten öfverflyttat ett å Gottlands National-Bevärings-Stat upptaget, till indragning ställdt Piqvener-Chefs-arfvode af 66 R:dr 3a sk., som af Capitainen G. C. Silfversparre innehafves. 10:0 E. K. M. har väl i Nåder fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att det å 3:dje Hufvud-Titeln uppförda anslag för transport och förbakning af spanmål borde lill 8:de Hufvud-Titeln öfverflyttas; men då dessa medel, 25,000 R:dr årligen, äro anvisade till spanmålsomkostnader m. m. i och för Garnisonerne i Rikets städer och fästningar, samt det är lämpligast, att alla utgifter i och för Arméens underhåll blifva i ett sammanhang synlige, hafva Rikets Ständer ansett förrberörde anslag böra å 3:dje Hufvud-Titeln qvarstå. 11:0 Såsom en utväg till beredande af förbättrad reglering af Lif-Bevärrngs-Regementets Stat, har E. K. M. föreslagit, att ett belopp af 4*56r R:dr 18 sk. med derunder begripne 34o tunnor spanmål, som af den ännu qvarstående personalen af f, d. Lif-Drabants-Corpsen åtnjutes, måtte från berörde Stat på allmänna Indragnings-Staten öfverflyttas; men då LifBevärings-Regeraentets
Nådiga begäran att få till deras pensionering använda högst 800 R:dr årligen af anslaget till bergsbrukets befrämjande; att sjelfva organisationsfrågan redan vore af Kongl. Maj:t afgjord samt nu endast ålerstode att besluta om dispositionen af ofvanberörde summor, hvilka Kongl. Maj:t ej kunde för nu ifrågakomne behof använda utan att derigenom förminska tillgångarne för de ändamål, hvartill medlen voro af Rikets Ständer anvisade; att Utskottet icke heller yttrat sig öfver Kongl. Maj:ls i Nåder framställda förslag att stipendiaterne skulle, efter 8 års tjenstgöring åtnjuta SO procent förhöjning å sina arfvode»; att en Öfverstyrelse för bergverken säkerligen ej stöde att erhålla med mindre kostnad än det Nådiga förslaget utvisar, samt att, äfven om förhöjning af anslaget till dessa stater ifrågakommit, det varit billigt att nu återgifva något af hvad derå vid sednaste Riksdag indrogs; att Stats-Utskottet, som kunnat och bordt begagna den af Konstitulions-Utskottet, till ledning för omdömet, verkställda utredning af ämnet, men sådant uraktlåtit och blott yttrat sig hysa betänkligheter vid organisationens ändamålsenlighet, bordt närmare uttrycka hvaruti dessa betänkligheter egentligen bestått och tillika yttra sitt omdöme om geschworner-tjensternas ersättande med stipendiater; samt slutligen alt, då organisationsfrågan alltsedan år 1825 varit å bane, det nu ej vore för tidigt, att bringa densamma till ett önskvärdt slut; hvarförutan jemväl yrkats, dids alt hvarken de till arfvode» begärda 1,600 R:dr eller de till löneersättning för afgående bergstjenstemän äskade 800 R:dr borde drabba anslaget till befrämjande af bergsbruket i allmänhet, enär deraf skulle framkallas likartade anspråk från alla nuvarande Bergsfogdar, alt äfven de Bergsfogdar, som blott innehade förordnanden, men af hvilka (lere varit en mängd år tjenstgörande, måtte, då de vid innevarande års utgång skulle frånträda sina befattningar, hållas skadeslöse för den inkomst dem sålunda frånginge.
Något penningebidrag från stadens sida har hamn-direktionen ansett sig hvarken kunna eller böra ifrågasätta, då direktionen allt för väl känner huru samhället under de sednare åren betungat sig med dryga skatter i och för allmänna företag och bland dem anläggningen af gasverk, som medtagit nära 100,000 Riksdaler och aktieteckningen i Ystad—Eslöfs-jernbanan, för hvilken sednare ensamt en skuldsättning af en half million Riksdaler Riksmynt blifvit staden ådragen, hvilka skulder årligen måste amorteras och förräntas. Sedan stadsfullmägtige i Ystad tagit kännedom om förenämnda förhållanden hafva de hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit om nådig Proposition till Rikets Ständer om statsbidrag, stort 125,000 Riksdaler Riksmynt, för hamnens utvidgning och lastbryggans ombyggnad, och liar Kongl. Majit, på sätt dess nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof jemväl innehåller, å Sjette hufvudtiteln äskat för ifrågavarande behof ett anslag, stort Sextiotre Tusende Riksdaler Riksmynt. Men då denna anslagssumma befiimes otillräcklig för ifrågavarande arbeten, hvilka icke tåla vidare uppskof, och hamnen redan, på sätt ofvan är upplyst, eger en Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 39. 91 betydlig skuld, hvarutöfver staden är skuldsatt för 600,000 Riksdaler samt under de närmaste 4 å 5 åren motseende hamninkomsten åtgå för hamnens underhåll och fullbordande af der redan påbörjade arbeten, tvingas jag anhålla, att, för utvidgning af Ystads hamn och dervarande lastbryggas ombyggnad, Rikets Ständer må bevilja hela den beräknade kostnadssumman 125,000 Riksdaler Riksmynt, hvaraf 63,000 Riksdaler såsom anslag, på sätt Kongl. Maj:t nådigst föreslagit, och återstoden eller 62,000 Riksdaler såsom lån, räntefritt under arbetstiden och i öfrigt mot de återbetalningsvilkor, som för lån i och för hamnbyggnader eller dermed jemförliga arbeten, i allmänhet kunna komma att bestämmas.
Detta var Susannas dagliga fundering, men som med hvar dag blef henne en mörkare gåta. Fru Astrid syntes likgiltig för allt omkring sig. Aldrig gaf hon befallning om någonting inom huset, utan lät Susanna der styra och ställa som hon ville. Susanna var ifrig att förse sin matmoders bord med allt hvad godt och läckert hon kunde hitta på; men till hennes förtviflan åt öfverstinnan oändeligen litet och tycktes aldrig märka om det var väl eller illa lagadt. Innan nu Susanna gick upp i huset, plockade hon några af de vackraste blommor höstfrosterna lemnat qvar, gjorde en bukett af dem, och, med den i handen, trädde hon sakta in i fru Astrids rum. Sorgbunden är ordet som uttrycker fru Astrids hela väsen och varelse. Den sjukliga blekheten af hennes ädla ansigte, de nedslagna, sällan höjda ögonlocken, det liflösa, långsamma i hennes rörelser, den dystra likgiltighet i hvilken hennes själ tyckes vara insvept, liksom hennes kropp i den svarta sorgdrägten, när hon timma efter timma satt nedsjunken i sin länstol, ofta utan all slags sysselsättning, med hufvudet nedböjdt mot bröstet, allt detta tillkännagaf en själ hårdt bunden af långt lidande. Lidandet i norden har sin egen art. I södern bränner man och förbrinner. I norden dör man långsamt, förfryser, stelnar småningom. Af urminnes tider har detta blifvit erkändt. När våra förfäder sökte bilder för hvad de i lifvet kännt mest fasansfullt, då föddes dikten om Hels underjordiska boning, om likkustens ohyggligheter, med ett ord, om nordens helvete, med dess oändliga, skoglösa ödemarker, köld, mörker, dimmor, sega floder, kallt, drypande gift, städer som likna regnfulla skyar, benlösa troll, o. s. v. I grekiska tartarens furiedans är lif och vild kraft, i dess raseri är en viss druckenhet, som döfvar känslan af djup olycksalighet. För dessa glödande fasor sjunker ej hjertat så tillbaka, som för de kalla, sega, drypande, som den kulna norden framföder – ack! ej blott i dikten.
Jag vet således icke hvaruti skillnaden består mellan Art.-komitéens oell SlatsUtsk:s förslag i de delar, Ståndet ännu icke afgjort. Mig synes dock öfverensstämmelsen i Ståndets handlingssätt fordra, att R. o. Ad. vidhåller Art.-komiténs förslag uti alla de delar, öfver hvilka Ståndet ännu icke beslutat. Skulle någon punkt finnas, der komitéen icke afgifvit något förslag, men hvarutinnan ett sådant blifvit af Utsk. framlagdt, så bör delta antagas. Hr af Dalström, Gust. Jakob: Då jag förenar mig med Hr Brakel i afseende på den propos., om hvars framställande han anhållit, så är jag likväl icke fullt viss att hafva rätt hört de sista orden af hans skriftliga anförande, men osäker derom, anhåller jag att få förena mig i allt hvad Hr von Hartmansdorff anfört. Frih. Toll, Gust.: Vid fråga om Artilleriets behof i enlighet med hvad komitéen upgifvit, anmärktes under diskussionen öfver Hr Edenhjelms förslag, alt, Tygskrifvare, vill jag minnas, några och 20 på samteliga 3 Art.-reg:tene, i kommiterades betänk, blifvit alldeles uteglömda. Derföre vågade jag göra ett tillägg derom under diskussionen. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer om icke något beslut skulle fattas, i anledn. af den framställning, som har blifvit gjord dels af Frih. Palmstjerna och dels af mig. H. Ex. Frih. o. Landtm, erinrade, ali R. o. Ad. redan medja besvarat den af honom framställda propos. till bifall å nu ifrågavar. af Utsk. i öfverensstämmelse med K. M:s nåd. propos. tillstyrkta löneförbättringar. Hr von Hartmansdorff: En sådan framställning har jag icke hört; men det är då mitt fel. Om den föranledt till annat beslut, än det, jag nu föreslagit, så. får jag mot det förra reservera mig. Sedan härefter upläsningen af prot.-utdnn blifvit fulländad, blefvo desamm af R. o. Ad. godkände.