Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Kammar - Junkaren Lagerheim yttrade : ”Jag anser mig icke kunna undgå att anmärka, det Prest-Ståndet alldeles icke, på sätt Herr Prosten Livin nu först uppgifvit, från första början förenat sig med Borgare Ståndet, som ej velat ingå i pröfning af förevarande ämne, emedan de förmentes angå Ståndets privilegier, utan har Prest-Ståndet deremot, i öfverläggning om förevarande frågor, ordentligen ingått, samt i voteringen om första punkten jemväl deltagit, utan att vid början af öfverläggningen hafva gjort mindsta förbehåll, och utan att - Den 14 Juli. att hafva undandragit sig att i ■ öfverläggning och beslut deltaga. Jag får till bestyrkande af denna omständighet åberopa Protocollets vitsord.5’ ”Att nu efteråt, sedan frågorna blifvit behörigen afgjoide, genom beslut, deruti man sjelf deltagit, framställa den mening, att då ett Stånd förklarar sig icke kunna ingå i öfverläggning om ämnet såsom stridande mot dess Privilegier, Utskottet borde anses desorganiseradt, så att ingen öfverläggning kunde företagas, och intet beslut fattas, förekommer mig högst oväntadt och besynnerligt, samt äfven stridande mot den öfvertygelse man forst ådagalaggt, genom det man ordentligen ingått i profning af ämnet. Jag tror således att Prest-Siåndet, genom dess eget handlingssätt, gifvit styrka f ehuru må hända mot sin vilja, åt det resultat, som inom Urskottet uppkommit/’ ’’Att för öfript af frenne Stånd tvänne ut O göra pluralitet emot ett, är hvarken någon oformlighet eller mot Riksdagsordningen stridande.” ”Då Prostarne Almqvists och Pevins yttranden åtfölja Betänkandet till Riks-Stånden, torde ofvannämnde af mig framställda vördsamma anmärkningar äfven få medfölja.” Och skulle Utdrag af Piotocollet, innefattande Prest-Ståndets J.edamöters särskilta mening, rörande ofvannämnde tv.änne omständigheter, Betänkandet till Riks-Stånden åtfölja. Ut supra. Ex Protocollo A. J. Wahlstjerna.
För min del kan jag ej finna annat, ån att det skulle åstadkomma förlust af tid och iöröka ar* betet betydligt. Jag år af den tanka, att återremiss sällan behöfdes, om målen rått uti Stånden behandlades, och inga svårare arbeten kunde uti Utskotten förekomma, ån om de skulle tvingas, att sedan frågor i den anda Utskotten handlagt dem, en gång blifvit afgjorde, framställa nya Utlåtanden , i följd af några anmärkningar inom ett enda Stånd. Herr von Hartmansdorff■. Jag vill icke gifva saken en så inskränkt tydning, som Hans Excellence Grefve Mörner och Herr Hjerta, utan tror, att, vid alla sådane tillfällen der nya omständigheter komma i fråga, bör vederbörande Uiskott inkomma med ett utredande af dem, Ridd. v. Ad. Pr. VII, B. 3,dra Afd, to. 146 Ben 27 Augusti f m, och då konna möjeligen tillägg ske till redan fattade beslut. Detta år icke blott grundsatsenligt, utan äfven öiligt, och har under Riksdagens lopp skedt uti en sak, som jag framställt; Jag anser således tillägget om nya omständigheters upptagande och besvarande når de förekomma, vara nödigt; men tror deremot ej med Herr Cederschjöld, att Utskotten böra afgifva förändrade utlåtanden öfver saker som redan blifvit besvarade. Hvartill skulle sådant tjena? Det vore blott, att göra varationer på samma thema, och ett dylikt konststycke, om ån behagligt för någon Ledamot, skulle dock för Stån. det vara utan gagn. Herr Lefrén: Jag anser frågan vigtig. Herr Cederschjöld har gifvit 4g §. Riksdagsordningen ert alltför vidsträckt tydning, andre deremot en alltför inskränkt.
Personer, enligt de billighets-grunder, sorn särskildt för dem torde finnas tiflämpelige: och i öfrigt att för beståndet utål den af Kongl. Majit i nåder gjorda PensionsReglering för Högstsalig Hennes Majit Enke-Drottningens Hof-Stat, förekomma åtskillige skäl, nemligen, dels att af Hennes Majus Hofhåilnings Summa 66,666 Rid. 32 sk. allenast ungefär 17,000 R:d. blifvit använde till Pensioner, samt att Stats Verket således uti besparingen af inemot .50,000 Rid. gjort en vida betydeligare vinst genom Hennes Majits frånfälle, dels ock, att den föreslagne nedsättning från 17,000 Rid till 13,000 Rich skulle medföra den obetydeliga mixulskri ing af 4000 R:d., hvilkas mistning deremot kunde göra de flesta af de individuer, som dervid förlorade, olyckliga, och att deribland funnos personer , för hvilka högst gällande skäl förekomma dertill, att de redan gifne pensioner mätte fä bibehållas. Vidare att någon Reglering af en framleden Kongl. Persons Hof-Stat allt sedan 1809 icke ägt ruin, och att de föreskrifter, StatsUtskottet anfört, hade tillkommit i afseende på Indragningss^mt 5,-fe Bandit-, 29. 30. Bent - Den 3 Juli.
N:o 539, jemte en detsamma bifogad af nämnde Stånd till Sammansatta Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk. remitterad och MedStånden kommunicerad motion af Paul Fritz Mengel, i fråga om aflåtande af en underd. skrifvelse med anhållan att, vid tullbehandling af utländskt bränvin, vissa föreskrifter måtte till iakttagande meddelas. Höglofl. R. o. Ad. åtskildes kl. ^ 8 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 20 Januari 1858. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot.-utdrag för den 18 dennes samt pleni-prot. för den 14 och 16 sistl. November. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskotten inkomne Utlåt, och Mern., nemi. från StatsUtskollet: N:o 224, i anledn. af väckt fråga om uplåtelse af vissa Calmar f. d. fästning tillhörande lägenheter dels åt Calmar Domkyrka med full eganderätt och dels åt Calmar stad för åstadkommande af ny begrafningsplats; Den 20 Jann ari. 87 N:o 225, i anledn. af K. M:s Nåd. Skrifvelse i fråga om eftergift af f. d. LandsKamerer. KammarEättsEådet S. Lindberg ådömd ersättnings-skyldighet; N:o 226, med förnvadt förslag till ett stadgande i afs:de på allöningen för de civile embetsoch tjenstemännen i allmänhet; N:o 227, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt. N:o 189; N:o 228, i anledn. af väckt fråga om förhöjning af inqvarterings-penningarne i garnisonsorter utom Stockholm; Sammansalla Slats-, Bevilln.- samt Allm. Besv:s och Ekon.Ulshollel: N:o 43, i anledn. af några ännu oafgjorda frågor rörande folkskole-väsendet.
I anledning häraf, och uppå Chefens för Ingeniör-Corpsen derom gjorda begäran, meddelade Fullmäktige till en början åtskilliga upplysningar, ej mindre om det utrymme, som i förenämnde afseende för Bankens räkning å Carlsborg erfordrades, än ock om beskaffenheten af den lokal, hvilken till uppvägniugsoch uppräkningsrum samt till embetsoch boningsrum för tjenstemän och vaktbetjörling ansåges af nöden; hvarefter och sedan Kongl. Majit i Nåder inhemtat FulLmäktiges utlåtande öfver bemälde Chefs hos Kongl. Maj:t i underdånighet framställda förslag, rörande verkställigheten af den för Banken ifrågasätta byggnad, hvarför kostnaden beräknades till 76,685 R:dr 34 sk. 7 rist. Banko; Fullmäktige, uti det i följd häråf till Kongl. Majit afgifna underdåniga utlåtande, anförde, bland annat, att, sorn den byggnad, hvilken, enligt omförmäldta förslag, komme att för Bankens räkning uppföras, utgjorde en del af södra Slutvärnets byggnadssträcka och följaktligen jemväl vore ämnad till Fästningens försvar, ansåge Fullmäktige sig böra till Kongl. Majits bepröfvande öfverlemna om och till huru stor del inom det uppgjorda kostnadsförslaget, hvilket Fullmäktige lemnade utan anmärkning, Banken må anses böra deltaga. Och har Kongl. Majit, medelst Nådigt Bref till Fullmäktige af den 9 Mars detta år, gifvit tillkänna, att, då Kongl. Majit ansett ifrågavarande af Rikets Ständer framställda begäran om beredande på Bankens bekostnad af lämpliga förvaringsrum å Carlsborgs Fästning för en del af Bankens redbarheter icke böra förvägras, men, enligt hvad Chefen för Ingeniör-Corpsen i underdånighet upplyst, dylika förvaringsrum icke, utan mehn för de med fästningsarbetena åsyftade militära ändamål, kunde åstadkommas genom inredande af någon utaf de byggnader, som, enligt den för fästnings-anläggningen fastställda plan, redan finnas uppförda eller äro under byggnad, Kongl.
Begagnar man sepia i stycke, bör den nog lämpligast rifvas på samma sätt som tusch. Föredrager man den förvarad i tub, klämmer man ut en klick af färgen på en porslinspalett, glasskifva eller i en färgkopp och bereder de olika lösningarna genom att lösa något af färgen i en större eller mindre vattenmängd. Utom dessa båda färger, tusch och sepia, kan maD vid lavering med fördel använda nästan hvilken färg som helst. Mycket lämpliga äro neutral tint och indigo. Om man så vill, kan man i stället för att under hela proceduren utspara de allra ljusaste partierna måla dessa med kinesiskt hvitt (ensamt eller i blandning med laveringsfärgen). Så ock kan man lavera i flere färger, t. ex. måla himmelen blå och det öfriga i tusch eller sepia. Mycket trefliga saker kan man åstadkomma, om man använder grått papper och målar därpå med indigo samt isätter dagrarne med hvitt. Då kan resultatet bli synnerligen vackert. På detta satt kan man på ett lyckadt sätt framställa framför allt månskensoch vinterstycken och för öfrigt stämningsbitar. Lavering är en ganska nyttig förberedelse och öfning, innan man börjar måla i akvarell. Tekniken är densamma i allmänhet, och dessutom förefinnes här den fördeien, att man kan roa sig med saken om kvällarne vid ljus (åtminstone vid enfärgad lavering), hvilket däremot ju ej gärna går för sig med akvarellmålniog. Såsom motiv för lavering äro gamla, fullfärdiga byggnader, pittoreska väderkvarnar, ruiner och dylikt synnerligen lämpliga. Mariner — helst sådana i blått på hvitt papper och med användande af kinesiskt hvitt — ta sig utmärkt ut. Numera kan man få tag i goda studier att kopiera efter i våra alla illustrerade tidningar. Ofta äro nämligen däri illustrationerna laverade, sedan fotograferade och därpå på ett eller annat sätt tryckta. Så finnas i Iduns förträffliga julnummer för förra året flere laverade teckningar af Jenny Nyström och Viktor Andrén. Hvilken färg de begagnat vid laveringarna kan jag ej med bestämdhet säga, men någon mörkare sådan torde det ha varit. Hvilken färg man i allmänhet skall begagna, beror naturligtvis på hvars och ens smak och därjämte i viss mån på motivet.
Och så fortgår detta vexelförhållande ända dit, der ändtligen mennisko-själen förnimmer sin känsla obegränsadt fylld af ett gudomligt Numen, i hvars omkrets alla de harmoniska kretsarne sammansluta sig, och hvars egenskap, att vara alla harmoniers harmoni, med detsamma innebär all mensklig dygds förebild. Dygd är nämligen hvarje menniskokraft, som duger till att skapa, vidmakthålla, förkofra, sprida Harmoni och Sällhet. Derför är ock Menniskan sann Menniska, endast genom Dygd; liksom Gud är sannt Maximum af Verklighet, endast genom att vara Optimum Maximum. Men då Gud, såsom ett sådant väsende, i djupet af vår känsla erfares af vårt sinne, erkännes af vårt förnuft, omfattas af vår kärlek, vördas af vår dyrkan: så följer, att hela det sedliga och samhälliga menniskolifvet äger i honom sitt mönster, och bör inrättas till hans sanna liknelse eller afbild. Att så kunna inrätta det, är en gudomsartad naturkonst: der den Vise, Lagstiftaren, Hjelten, Statsmannen har – i likhet med Gud sjelf – till syfte: allas Glädje och allas Väl. Ty endast deruti, och i befrämjande deraf, består det verkliga Guds beläte. Gud vill vetas: ty (såsom Pythagoras träffande sagt) ”hans själ är sanning, och hans kropp är ljus”. Men med detsamma vill han ock liknas. Redan i physisk hänsyn är Menniskan en mikrokosm: en verld i sammandrag, en Natur i smått. I psychisk och moralisk, är hon fördenskull antingen – en Gud i smått, eller är hon ej ännu i sjelfva verket Menniska. Gud naturaliserar och humaniserar sig, på det att Menniskan måtte kunna divinisera sig213; det vill säga: på det att Naturen måtte förherrligas till Himmel och Menniskan till Engel. — Är denna lära Pantheism? Ja, i sitt Tantum eller sitt eatenus ita: men också endast inom det. I annat afseende, eller utom detta Tantum, är hon lika litet pantheistisk, som atheistisk.
Förblandar man icke här personen, som aldrig synes, med saken, sanningen och det rätta, sorn ensamt bör åses? Eller huru känner man alla Innehafvare så väl af O* bligationer, som af Assignationer? Har man undersökt hvars och ens förmögenhet eller Cassa? Vet man dä bestämdt att Assignationerne innehafvas af sådane fattige, hvilka, såsom föremål för Barmhertighetsverk, förtjena medlidande, framför 3 Procents Obligationernes Innehafvare? Otvifvelaktigt finnas hvarken Assignationer eller Obligationer hos några egenteiigen fattige eller barmhertighetshjon. Det är kännbart, säger man , för en fattig Torpare eller Soldat, att förlora något på de Assignationer de förmenas äga. Det kan ej nekas, men är det mindre kännbart för en fattig Borgare , som hvarken äger Torp eller Rote att bebo och tillita, om han förlorar på några 3 Procents Obligationer, som han aflagt eller bekommit för att inköpa både förlag och föda för året, och hvilka han kanske för en ringa penning hypothicerat för att icke svälta ihjäl. Jag känner flera sådana fall, emedan Disconterne upp. hörde att betala just på den årstid , då Borgaren skulle inköpa sitt Årsbehof och Torparen eller Soldaten inbergat sin Årsgröda. Men huru kan man på blotta suppositioner bygga Ridd, 0. Ad, Fröt. IV. B. II. Afd. 7, 8. 50 Den 17 Martii, f. m. så vigtiga Resultater, vigtiga både i moraliskt* politiskt och oeconomiskt afseende, då det är fråga om ingenting mindre, än att upprätthålla Allmänna Crediten, samt inför en hel Nation ådagalägga oväldig rättvisa och en ädel Caracter? Hvad är ineonsequence, hvad är väld och orättvisa , om ej att bland Medborgare, med lika anspråk och rättigheter, göra den ena gracer och sanctionera den andras lidande? Men antagom till exempel, att 3 Procents Obligationsinnehafvarne vore förmögnare och bättre tålte en förlust, aldrig borde detta blifva ett antagligt skäl till deras uteslutande från lika fördelar, som
Lagutskottet utfinner och föreslår någon verksam åtgärd till afhjelpande af de brister inom AmbetsmannaCorpsen , hvilka ega rum genom en mängd ijenstledigheter och tillförordnade, som HofRätterne sjelfce ofta till en del bestå ef adjungerade Ledamöter, som Konungens Högste Ombudsman, hvilken skall tillse att Lagskipningen ordentligen handhafves, sjelf är tillförordnad, och sorn de, hvilka hos Kongl. Majit föredraga JustidaeÄrenden, eller Revi ionsSecreterarne, merändels äfven äro tillförordnade. 3:0 Af Herr E. G, Gyllenheim , som, med anförande af åiskillige erindringar e» mot Herr Ehrenborgs förslag, såsom den säkraste utvägen till de anmä kte olägenheternas afhjelpande i stället tillstyrkt, att irnderdånig hemställan ho3 Kongl. Majit kunde sk#, att, på satt i Wärmeland och flerestädes, med anledning af Kongl. Förordningen den to Bpril 18 ro, eger rum, IIofRätterne finge i hvarje Domsaga för året förordna en beständig så kallad BrottmålsDomare, hvilken sålunda binder sig närma» 6o5 Lagutskottets Betänkanåen, re vid Orten , förvärfvar sig den kännedom om local och folket, som kan erfordras, Samt vinner en jemn öfoiog i de egenskaper, som ugöra vilikoren för dess bestämmelse* och hvarigenom Hofrätten, då Ordinarie
Bevillnings-utskottets egen åtgärd, att, sedan utlåtandet N:o 26 passerat Riksstånden, företaga till diskussion och votering den frågan, om ärendet vöre af bevillningsnatur eller ej, nogsamt att Högloll. Utskottet sjelf då ännu ansåg Expedilions-Vtskcttcts Memorial, N:o ly. 17 ansåg denna fråga icke vara pröfvad. Ej eller synes Höglofl. Bevillnings-utskoltefs uppgift, att utlåtande N:o 26 blifvit af 3:ne Riksstånd godkändt, vara fullt riktigt, ty, enligt de till Expeditions-utskottet ankomne protokollsutdrag, är det blott Hederv. Bonde-ståndet, som godkänt detta utlåtande, ock hos de öfrige 3:ne Riksstånden, bar det blifvit lagdt till handlingarne, med uttryckligt förklarande af Borgare-ståndet, att det ogillade lista punkten i betänkandet N:o 19, ock såsom en följd deraf ansåg de öfriga punkterna i samma betänkande ej erfordra någon åtgärd. Vid sådant förhållande ock då det, efter min uppfattning af saken, är klart att ärendet, enligt utlåtandet N:o 26 blifvit inom llöglofl. Bevillningsutskottet behandladt, såsom varande af bevillnings-egenskap, samt det beslut i motsatt syftning, som Höglofl.
Han kunde fordra, att ett familjepaktum blefve upprättadt, h vil ket gåfve utsigt att den danska kronan öfverflyttades på Bernadotter-nes hufvud, kort sagdi, allt som med säkerhet kunde leda till enhetens förverkligande ». (Bil. Innehållet af dessa träget upprepade framställningar var af allt för allvarsam art för att jag kunnat tro, att det uttryckte endast Rosenbergs egna tankar och önskningar. Han var embetsman i ett af de danska regeringsdepartementen. Han stod, såsom jag visste, i förbindelse med det national-liberala och det nationelt bondevänliga patiets ledare. Hans ord måste der-for till en viss grad fattas som uppmaningar * och erbjudanden på fleres vägnar.För egen del var jag mycket lätt antändlig af idéa om upprättandet af ett skandinaviskt unionsparlament och en gemen sam förvaltning af gemensamma angelägenheter. Jag hade nämligen förut sjelf vid tvenne tillfallen förfaktat liknande eller samma idéer. När år 1860 den s. k. Norska frågan väcktes och debatterades på svenska riksdagen, yltrade jag på Riddarhuset följande i samband med en återblick på den svensk-norska unionens historia: » Unionen fick en gemensam konung, i vissa fall en gemensam regering, men icke någon institution, genom hvilken också folken kunnat föras samman, i hvilken de kunnat förena sig som ett lef-vande helt. Ty huru unionelt sinnad, huru upplyst och välsinnad en regering öfver två olika folk än månde vara, ligger det dock i sakens natur att, om de unionella angelägenheterna förekomma endast i och genom regeringen, folken som sådana ej kunna synnerligen närma sig hvarandra. I en unionsrepresentation deremot skulle de båda nationerna träffat samman; der hade fördomarne, misstroendet, rangsjukan, isoleringssjukan nödgats gifva vika för den beständiga beröringen, de oundvikliga förklaringarna, den lagliga rätten, den gemensamma nyttan ». Och: » Unionsrepresentation är sjelfva hjertpunkten i de förändringar, som äro nödiga att företaga i föreningsfördraget, emedan unionen först genom henne kan bli hvad den bör och längesedan bort vara ».
Lifregementets Dragon-korps D:o Husar-korps Smålands Husar-regemente Skånska dito dito * Skånska Dragon-regementet Jemtlands Hästjägare-korps dito dito Infanteri: Lifregementets Grenadier-korps Första Lifgrenadier-regeinentet Andra dito dito Westgötha Regemente Smålands Grenadier-bataljon Uplands Regemente Skaraborgs dito Södermanlands dito Kronobergs Jönköpings Dahl-regementet Helsinge Regemente ... Elfsborgs dito Westgötha-Dahls dito Bohus Läns dito Westmanlands dito Norrbottens Fältjägare-korps Westerbottens dito Kalmare Regemente Nerikes dito Wermlands dito Jemtlands Fältjägare-korps... Norra Skånska Regementet... Södra dito dito Diverse utgifter för indelta Arméen S:gr S:gr Ordinarie ansia Ä anslaget: Indelta Kavallerioch Infanteri-regementena. Artilleri-afdelningens an anslaget: Indel1 anslaf?et; * försvarsverket A reservationerna å förra ta Årméens möteskostnader. Intendents afdelningens andel i anslaget: Försvarsverket till lands i allmänhet. Å anslaget: Lifoch släpmunderingar för rothållsregementena. Extra utgifter. Å anslaget: 1857 års lönetillökningar. Å Tross-passevolans-fonden. Ii >’ ■! ■!• ' '• 480 I, TE 099 ..il 197,2 r • </■: • '• 7’:. .; . , ■'■■* . ■ . • - •.- •;:•;.,>.. /K i m-!Oi ■ •:m :i‘':'{ ; - • .v,5 '; i■1 ■;i' • •■: ; '.•■•' • :• '.*«• i ' •■•■ ; . ••' ■"' < •» • -■-oia.
SL Fröt. i856 $ 1857. 6 Sami. 1 Afd. 16 Haft. 4 Banko ^Utskottets Betänkande N:o 37. innehåll specificerades; alt Banken skulle såsom säkerhet, jemte den pantsatta kopparen, hvaröfver Krono-inspektoren i Avesta hade att hålla tillsyn och vård, undfå icke allenast första inteckningen i Avesta bruk och derunder lydande fastigheter, utan äfven förlags-inteckning i alla brukets inventarier, effekter och fordringar, samt dessutom, för den händelse att bergslaget på något sätt åsidosatte sina förbindelser och icke inom föreskrifven tid betalade förlags-Iånen med räntan, ega alt genast utsöka de utestående diskontlånen, då bergslaget jemväl förlorade all rättighet till vidare diskontering; att lånen skulle utgå mot fyra procent årlig ränta till 58 R:dr på skeppundet vid dåvarande pris på kopparen, hvilket belåningsvärde likväl, i händelse af kopparprisets fall, borde i samma proportion minskas, alltid till 4 å 5 R:dr under gångbara priset; att lånen icke finge lemnäs obetalde längre än 10 månader, dock emot halfva årsräntans betalande, när den tiden var inne, och resten vid lånets slutliqviderande; samt att större qvantum koppar än 1,500 skeppund ej finge på en och samma tid vara i Banken belånadt. Uti dessa bestämmelser har derefter den förändring egt rum, att räntan blifvit nedsatt till 3 procent och låne-rättigheten utsträckt till 3,000 skeppund råkoppar, hvarför belånings-värdet under en längre följd af år bibehållits vid sitt nuvarande belopp, 90 R.dr Banko per skeppund. Den Fahlu bergslag sålunda förunnade särskilda förmån tillkom på en tid, då kopparen stöd i lågt pris och bergslaget för kopparförädlingen sannolikt var i stort helmi af det biträde i låneväg, som ännu från Banken lemnäs detsamma. Förhållandena hafva likväl sedermera väsentligen förändrats.
Och hvilken procession! Akademie-vaktmästare och kursorer i granna, brokiga medeltids-kostymer. Marskalkar med långa, röda sidenskärp. Långa rader af »hospites», bara excellenser och statsråd och grosshandlare och serafimerriddare och presidenter och landshöfdingar och brukspatroner och erkebiskopar och furstar af det kungliga huset ... Brukspatronessan skulle hafva gifvit mycket för att få vara i sin mans kläder och deltaga i den ståtliga gåsmarschen. Patron Strömberg hade till sidokamrat eller öfverrotmästare, för att tala i korpral-stil, sin bror, Victors far, hvilken han ej träffat sedan dennes ankomst till staden. I glädjen öfver att nu vara förvissad om middagen, var brukspatronens hjerta öfverflödande af menniskokärlek och broderlig välvilja. – Hur mår du, gamle bror? frågade han. – Åhjo, så der temligen. Än du sjelf då? – Förträffligt. – Och din fru? – Nu tror jag att hon befinner sig väl. Men i morse hade hon nervattacker. – Då går hon väl ej i kyrkan? – Tvärtom, det var just derföre att hon fruktade att ej få plats i kyrkan som hon blef illamående. – Ja, hon har alltid varit mycket retlig, yttrade Victors far försmädligt. Han kunde aldrig riktigt harmoniera med sin svägerska. – Hm, svarade brukspatronen, som ej tyckte om sin brors ton, det borde åtminstone ej du säga. – Och hvarföre icke? – Först och främst emedan du sjelf icke har det jemnaste lynne. – Jaså, kanske för det att jag ej alltid lämpar mig efter din frus kapriser. – Nå, låt oss ej tala om det! För det andra lär det varit du som nära på beröfvade henne tillfället att åse högtidligheterna. – Huru – med fyra biljetter? Hon är ju så mager, att hon ej behöfver mer än hälften af en vanlig plats. – Men, min bror ... – Hon ärnade kanske behålla alla sju för att slippa sitta bredvid något fruntimmer af lägre rang. – Åtminstone borde din son gifvit henne plats på den förnämsta läktaren. – Jaså, det är der skon klämmer.