Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till de miinga hithorande pistienden, hvilka tinnu tarfqa bekraftelse, kan iifven rakna.s det, att lrvinnan har storre intresse for det personliga, det konkretn, det praktiska, an for abstrakt och teoretisk verksamhet, hvilken diirfor borde liimnai A t mannen ensam. Men om detta verkligen 3ir forhillandet, s i vore det Atniinstone helt naturligt; ty den, som fhtt rollen af passiv islcidare sig tilldelad, kanner sig i allmiinhet liknojdare for en salr, an den verksamme deltagaren. Icke iil. det underligt, om kvinnorna gaspa ofver afhandlingar, som de ddrig fktt liigga hand vid annat 8n i egenskap af renslu.ifvrw: e. Detto giiller till stor del iin i dag; bur ' mycket mera a i betriiff ' ande en tid, som mtestangde kvinnan fr %n rnyndighet och hogre bildning! ~ e b t o storre vordnad kiinner man ocks8. filr en sidan kvinna som Fr. Bremer, hvars brinnande intresse det vary som trots nlla svgrigheter dref h e m e ut pi % npptiiclctsfiird genom Loyolas nppbyggelseskrifter och Hegels filosofi, genom Minnesotas indinnterritorier och Jndeens oknar. Niist den rena viljan var just detta outtodiga intresse hennes origineilaste, lifskraftigaste egenskap, den som gjort henne till en af sitt lands mest frarnstilende personligheter. 1~1: en s i mycket storre skada ocks8, att denna brinnande vetgirighet, hvilken koln h e m e att som barn operera sina dockor for i t t se, om de hade blod, och som sesdiolring dref h e m e att stanga in sig i ett kloster for att ntransaka lcatolicismens makt ofver sinnena, icke ens fick tillfredsstallas genom en s i pass omsorgsfull uppfostran, som kommer en af viira dagars skolflickor till del.
St. sammanträdde i Okt. så slutade motionstiden i Dec. och arbetet inom Utsk:n hann då komma i full gäng före jul. Det är sannolikt att helgen då icke skulle förorsaka afbrott i arbetet. Det är äfven troligt, att härigenom en betydlig afkortning af Riksdagen skulle upkomma. Ser man nu på Riksdagsmännens beqvämlighet, och svårigheten för dem alt vara ifrån sitt hem, så är det tydligt, att resorne d. 15 Nov. äro vida besvärligare än d. 15 Okt. Då man far hemifrån d. 15 Okt. så kan man komma hem en månad tidigare på sommaren. Jag hemställer om det icke är bättre och förenadt med mindre svårighet att vara frånvande tiden emellan d. 15 Okt. och d. 15 Nov. än att vara hemifrån lika läng lid under sommaren. Månne icke den frånvaro från hemmet, som man underkastar sig pä hösten, mer än tillräckligt blir ersatt genom den tid, man får igen på sommaren genom en tidigare hemkomst. Man har slutligen sagt, att det icke borde fästas afseende derpå att BondeSt.- antagit denna dag, ty man borde vara sjelfständig och icke bry sig om hvad ett annat Stånd beslutit. Detta äten åsigt, som skulle sönderbryta våra Riksdagar. För min del tror jag det klokaste och lämpligaste vara, att såsom grundsats antaga, att Stånden böra, så vidt sig göra låter, gä hvarandra till mötes. 1 detta fall synes det icke vara någon olägenhet för R. o. Ad. att gå BondeStrs önskan till mötes; tvertoro, ly den dag nämnde Stånd antagit är vida tjenligare än den, som förut varit bestämd. På de nu af mig anförda skäl, får jag vördsamt anhålla om propos. på d. 15 Okt., såsom dag för nästa Riksdags sammanträde. Hr Adelborg: Då jag icke vill förlänga discussionen i af seende på sjelfva ämnet, som jag tror genom votering kommer alt afgöras, så tar jag mig blott friheten alt till besvarande nplaga de inkast, hvilka Gr. Lagerbjelke nyss framställt.
Kan ej öfverenskommelse träffas om ersättning, som, efter hvad ofvan sägs, utgå bör; då skall frågan härom pröfvas af särskild Nämnd, som vid Under-Rätt i den ort, der jorden eller lägenheten ligger, tillsättes på sätt här nedan stadgas. § 2. Göres hos den i § 1 nämnda Under-Rätt skriftlig ansökning om särskilda Nämndens tillsättande, och visar sökanden, att Konungen godkänt behofvet afjordens eller lägenhetens afstående eller begagnande, samt att tiden, då den skall afstås eller upplåtas, blifvit genom Konungens förordnande eller parternas öfverenskommelse bestämd; utfärde Rätten stämning på egare och andre, som uppgifvas i saken hafva del. Rätten föranstalte jemväl, att, till underrättelse för möjligen varande okände eller icke uppgifne rättsegare, tiden för ärendets företagande varder, såväl från predikstolen i den sockens kyrka, der fastigheten är belägen, som ock genom allmänna tidningarne, kungjord tre gånger, sista gången minst Ijorton Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 34. 3 dagar före den dag, hvilken till sakens företagande är utsatt. Jordens eller lägenhetens egare, då han höres, vare skyldig att hos Rätten, i ändamål af instämning, uppgifva den, som i anseende till nyttjanderätt med honom del i saken häfver, vid äfventyr som i § 25 stadgas. Hos Rätten skall jemväl företes bevis derom, huruvida jorden eller lägenheten är med inteckning besvärad; och egen pärterne, att, innan Nämnden sättes, i laga ordning sin talan i fråga om ersättningens belopp och sättet för dess utgörande utföra. Uppstår, vid fråga om jords eller lägenhets begagnande till utläggning af elektriska ledningstrådar, parterne emellan tvist, huruvida derigenom må förorsakas så betydlig skada, att jorden eller lägenheten lösas skall, eller om intrånget är af beskaffenhet, att ersättning derför, enligt hvad i § 1 mom. 2 stadgadt är, utgå bör, pröfve och afgörc Rätten sådant, innan Nämnden sättes.
St:r, då fråga om väsendtligare rubbningar uti Indelnings-verket varit å bane, blifvit erkända och framhållna, och stiftarne af vår gällande Grundlag hafva, uti Reg:sF:ns 80:de §, af vis omtanka för Indelningsverkets bestånd, omgjordat detsamma med ett skydd, som icke kommit de flesta andra stats-inrättningar till del.» Om Utsk. behagat taga del af de väckta förslagen, skulle Utsk. funnit, att t. ex. förslaget N:o 2 icke har något att göra med 80:de § Reg-.sFm. Denna har t. ex. intet stadgande om befälets aflöning med boställen. Att häri förändring kan ske, utan Den 26 Februari. 405 att grundlagen derföre utgör något hinder, derpå utgör 1853 års författning ang:de befälets löner ett stående bevis. Utsk. säger derpå: »Att indelnings-verket är behäftadt med åtskilliga brister och i flera fall betungande för den jord, hvarvid det till stor del är fristadt, kan visserligen icke förnekas; men det måste äfven medgifvas. att tid efter annan och sednast vid innevtde Riksdag mycket blifvit gjordt för att afhjelpa bristerna och lätta bördan; och säkerligen är det framtiden förbehållet att fortgå i samma ritning.» Det är svårt att fatta Utsk:s resonnemang i detta fall, då det nemi. afstyrker motioner, som just afsett de bristers afhjelpande, hvilka Utsk. här sjelft erkänner som befintliga. Utsk. fortfar: »För att undgå konskriptions-systemet, som mo»tionärerne vilja hafva Sterin förd t, åtogo sig för nära tvenne år»hundraden tillbaka den skattskyldige jordens innehafvare rustoch »roterings-besvaret.» Det är ganska riktigt, att rust och roterings-besväret åtogs i detta ändamål; men sedermera hafva ju de skattskyldige återtagit konskriptionen.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, framställt den sista proposjti och förklarat, att Hr Gr. o. Landtm, funnit den vara med nej besvarad, begärde Hr Cederschjöld votering, Jag anhåller derföre, att voteringen, af Hr Cederschjöld begärd, må i laglig ordning företagas. Frih. Palmstjerna: På sätt Gr. Cronhjelm framställt, lärer saken vara ganska enkel; ty sedan propos. till antagande af io;de punkten, sådan den af Utsk. är föreslagen, enligt Hr Gr, o. Landtnäs yttrade åsigt, blifvit med nej besvarad, lärer voteringen komma att anställas öfver den sist framställda propos. till ja-propos. och Ilr Le fröns förslag, såsom contrapropos:n, H, Ex, Hr Gr, o, Landtm, yttrade, det han förmodade, att ej fråga nu kunde uppstå om votering mellan flera meningar qo liiRosenblads och Hr Lefre'ns, hvaraf således den ena borde blifva ja-proposition och den andra contraproposition, Hr Dalman! Ehuru jag icke kan instämma uti Hr Gr. p, Landlmis yttrade åsigt, att, sedan votering blifvit begärd, fråga endast kunde vara om att votera emellan Frih. Kantzous förslag med Hr Rosenblads tillägg samt Ilr Lefrdns förslag, enär vi först kunde votera om hvilketdera förslag, det sistnämnda eller milt, skulle blifva contrapropos., så vill jag likväl icke'vara envis, då jag, sedan förevar, fråga Den 28 Juli f. m. 3o3 blifvit afgjord, vid i i:te punkten kommer i tillfälle att göra min åsigt gällande. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan nu Hr Dalman sjelf afstått från att fa sin mening gällande vid denna votering, propositionen så mycket mera torde böra uppställas på sätt II. Ex. nvss föreslagit. Bifölls. T anledn. häraf uppsattes och justerades följande voter:spropos:n: Den, som bifaller, att io:de punkten i BancoUtskts utlåt.
Banco-Utskottets Memoria/ N.-o go. 4 5 ]es dyra del af dess Sedel-rörelse kommer att upphöra, har dock dragit i betänkande, att tillstyrka utsättandet nu genast af en tid , hvarefter de ej mera finge utgifvas. Utskottet har trott, att man, ulan att åstadkomma farhågor, måhända vådliga att i detta ögonblick uppväcka, kan gå till samma mål genom vidtagande af sådana anstalter, som, utan absolut förbud emot deras utgifvande, dock skola efter hand förminska åtgången af Skillings-sediarne, och sålunda för nästkommande Ständer underlätta beslutet om deras fullkomliga afskaflande. Banco-Utskottet får, med stöd af hvad här ofvanföre blifvit anfördt, vördsamt föreslå: 1:0 att större Banco-sedlar böra hållas på förhand färdiga , för att kunna genast och utan omgång utvexlas till allmänheten; på lika sätt som nu sker med småsedlar, (under hvilken benämning för närvarande inbegripes Sedlarne från och med 3 R:dr till och med 8 Skillings valeur). I sammanhang hvarmed iakttages : Banco-Utskoltets Memorial N.o go. a) att Bankens Sedlar, af högre valeur än 3 R:dr, ställas endast på fulla Riksdalertal samt på följande bestämda summor, nemligen: io R:dr, 20 R:dr, ioo R:dr oell 5oo R:dr ; b~) att i stället för Sedlarne på 3 och 2 R:dr må utfärdas Sedlar af 3 R:drs och i R:drs valeur; c) att de så kallade Skillings-sedlarue, af hittills brukliga valeurer å 16, 12 och 8 skiilingar, väl må hädanefter, såsom hittills, Allmänheten tillhandahållas, alt emot uttrycklig anfordran ulvexlas, intilldess Rikets Ständer annorlunda förordna; dock att Banco-Styrelsen eger tillse, att de gamla tillgångarna, bland hvilka Banken ännu eger ett betydligt förråd utaf de för
Utan en sädan »äffrift kunde wäl en Författare till dc andra S^ä- den aflemna sitt Diktamen; men Herr LilvertwPs trodde ej att Den iz Januartt. ött dek samma detzförutan i nägot Ständ kunde Upptagas. (vrefwe vs is Os^ist Men jag sär frägä öm det behöfs att ctk Memorial skulle wara afgjordt för att kunna Commumceras (Grefwe Götner i ^äolpk Loran: Jag sär den äran erindra, att nyligen i dag p Hrrat ett Casus som kan upplysa detta amne. Jag har hast den äran upplära ett Memorial som wrsatta-r ten sjelf begärde , t anseende till saken - skulle sä ligga pä bordet, msn hmaraf han anhöll art sä lemna del till de öfrige Ständen. Uppå Herr Grefwen och Landtmarssalkens proposition bles denna begäran bifallen, ock ktllständ till communication iämnadt. Detta bewisar, att en proposition och ett bifall skulle föregå rerwtzeri, och att om någon Ledamot sä funmt för godt, hade han kunnat begära detta, fä wäl som andra ämnen pä bordet. Grefie vs la Lgrcljs j of det af Herr Grefwe Nornor nu anförda prejudikat hästar jag just bewis för min rättighet att kommunicera mitt ans förande, Herö Erefwett och) Eandkmarstslken / förklarade ä nyo att han ej öfwer denna fräatt gjorde nägon proposition/ hwar esie'' Herr Greswen och Londmarffalken befalldke Riddarhus F-F fcalen att uppläsa ett Betänkande frä" Skats-Mstottet. Riddarhus-Fiscalen började upp'äsmngerj/ Mn blef afbruten. Herr Lock; Jag begär att i Protocoljch mä Wdv. Hch Av. 778 Den iz Januari». antecknas, att jag yrkadt proposition, och att den blifwit förwägrad. Ätssillig rörelse och mänga rop uppkommo. Herr Grefwen och LandrMarstalken:
Möjligheten för utsträckningen af ett Uåne system, som endast kan upptaga sadane medel, hvilka finnas i Gassa-behåll, riingar, förnämligast inom Stockholm, der upplåningen sker, måste ock just derigenom alltid förblifva inskränkt; och mot ett öfverdrifvet bruk af Stats-credit innebär således upplåningen efter 3 procents ränta, med förbindelse till betalning vid anfordran, ett eget correctiv. Om sättet, hvarå dessa nu ifrågavarande Riksgälds Contoirets Obligationer skulle amorteras och slutligen blifva betaide, har också mycken fråga inom Riks-Stånden uppstått. Utskotten kunna i denna del endast hänvisa till hvad de i Utlåtandet derom yttrat fpag. XXXIV) Möjligheten, att med ordning och redighet verkställa den föreslagne upplånirigs-anstalten till visst belopp om året, har slutligen blifvit ifrågasatt; och flere svårigheter, sorn dervid skulle mota, vidlöftigt utförde. Att inför Rikets Ständer ådagalägga denna möjlighet, så klar, som den visat sig for Utskotten, skulle fordras icke mindre än uppgörandet och framläggandet af hela Reglementet för verkställigheten, hvilket vid detta tillfälle ingalunda kan vara tjenligt. Så mycket torde likväl, i anledning af en inom det Högvördiga Preste Ståndet gjord anmärkning, böra här anföras, att det Banco-Utshottets Betarikanden. Se) ingalunda varit Utskottens mening, det en obegränsad upplåning skulle anställas, utan blott för så stor summa, sorn erfordrades till fyllan* de af de behof, sum af Rikets Ständers beslut om anslagen bero; enligt hvad itsta puncten uti Utskottens Förslag tydligen innehåller. Sedan Utskotten nu sålunda genomgått de anmärkningar, sorn varit rigtade emot irsta Afdelningen af deras Betänkande, med de dertill hörande särskilde Utlåtanden, öfvergå nu Utskotten till riem, som beträffa den uti a:dra Afdelningen behandlade enskilda penningerörelsen, så vidt den af allmänna anstalter och. författningar är beroende.
St:s bifall (hvilket den destohellre förtjenar, som den dels öfverensstämmer med all sund lagstiftningsprincip, dels innefattas i sjelfva meningen af det amendement till lagen, som 1777 års ofvanåberopade bref stadgar), så vinnes derigenom det vigtiga ändamål, att icke medborgares välfärd äfventyras af blotta liendtligheten eller måhända de otillfredsställda anspråken hos en länsman eller en landsfiscal, utan att Konungens höga rätt att på förhand pröfva, om åtal bör äga rum, kan för hvarje fall fullständigt utöfvas, och Konungens rådgifvare blifva nationen ansvariga för allt det lidande, som genom liögmålsactioner tillfogas Svenska män; då deremot nu, genom ett på tillfälligheten lätteligen undanskyldt dröjsmål med Konungens svar om åtalets upptagande, en behändig omväg alltid finnes för en ansvarslös utöfning af hämnd och förföljelse, äfven emot sådana misshagliga medborga - 64 Den 12 Januari. re, mot hvilka man icke tilltror sig att kunna använda lagens hela stränghet. Jag anhåller med anledn. af 56 § RiksdOrdn, att denna min motion må varda till LagUtsk:s skyndsamma behandling remitterad; äfvensom att densamma må med de öfriga RiksStm comtnuniceras. Då jag denna dag väckt motion, angtde ett amendement till den beslutade förändringen i 5 cap. i § Missg.bm, hvilken motion synes mig stå i det mest omedelbara sammanhang med ifrågavar. förändring, så föreslår jag nu, att R. St:s underd. skrifvelse till K. M., angrde förändring af 5 cap. i § Missgb:n, icke må expedieras, förrän R. St. jemväl meddelat sitt beslut öfver min omförmälda motion. Jag anhåller, att denna min motion må comtnuniceras de öfriga resp. RiksSt:n och hänvisas till Exped.Utsk. Frih. Cederström, Jac.:
I själfva dansen, som mer än andra sällskapsnöjen närmar ungt folk af bägge könen till hvarandra, är det egentligen foten som agerar, medan munnen, själarnes språkrör, endast tyckes vara till för att flåsa ut efter den starka kroppsansträngningen utefter golftiljorna. » Lika starkt hatar han äfven kortlapparne och kortspelet. » Kortspelet » — säger han — » är sällskapslifvets död. » Nej, konversera, samtala med människorna! Dessa äro ju böcker, sök endast att läsa dem! Alltid finner du något blad, väl värdt att genomögna. » Har det funnits tårar i det öga, som nu blickar så likgiltigt, eller stormar i det bröst, som nu häfves så lugnt? — Mången gång kan man vid blotta ljudet af en röst uppfånga hela själsackord. ». Så högt skattar han konversationens konst och så lågt detta cirklade och korrekta sällskapslif, där man icke kan göra annat än dansa och spela kort. » Den, som vill studera människor » — säger han i ' Järnbäraren — » har snart fulländat sin kurs inom salongerna, där människorna sträfva att, så mycket sig göra låter, likna hvarandra. Man visar sig och talar med mask för ansiktet, och sällan eller aldrig tager man af sig masken, hvilken slutligen växer fast både vid ansiktet och själen. Den vetgirige forskaren ledsnar snart vid denna evinnerliga karneval. Han längtar efter fria och naturliga utsikter, och hindra dimmorna honom att från höjderna åskåda lifvet, söker han dalarnes djup, som bjuder på mera klara, om också på mindre storartade föremål. » Kort sagdt, han iakttager de lägre klassernas lif, hvilket är mera klart, tillgängligt och öppet och dit han för öfrigt drages af sina folkliga sympatier. Där lefde han själf såsom hofslagarens son. Ur den källan hämtar den lille gossen sina anteckningar. August Blanches afsmak för individernas. nivellering föder äfven en viss smak för originella människor. Likhetssträfvandet, säger han, dödar originakrna, söker att passa in alla människor i en viss form, tränga ihop jätten, utpina dvärgens lempiar, kväfva eller ombilda individens egenheter, göra karaktärerna till en hel mängd af gipsaftryck.
Ant. till Exp.-Uuk. d. i3 Maj, kl. C> e. m. Memorial, i anledning af Riks-Ständens skiljagliga beslut, i frug a om Lärare-Seminariers inrättande och anslag dertill m. m. Enligt från samtlige Riks-Stånden ankomne Protocolls-Utdrag, har Utskottens Utlåtande N:o 89, rörande väckt fråga om Lärare-Seminariers inrättande m. ra., blifvit af Högloft. Ridderskapel och Adeln den 19 nästlidne April bifallet, utan annan förändring, än att uti sista punkten deraf ordet läroprof i stället för ordet läroprofvet skulle införas, samt orden: och att det nu anbefallda läseprofvet vid Stiftetis Läroverk, i följd deraf, må upphöra, uteslutas; af Högv. Preste-Ständet den 16 afslagel; af Vällofl. Borgare-Ståndet den 9 bifallet, samt af Hederv. Bonde-Ståndet den 7 af slaget, med undantag af 3:dje punclen, deri Utskotten tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes i Nåder förordna, att indigenats-rätten, vid ansökningar till Läraresysslor vid Rikets Elementar-läroverk, måtte upphöra, hvilket tillstyrkande blef af Ståndet gilladt. Utskottens tillstyrkanden, i afseende å Lärare-Seminariers inrättande och det derför erforderliga anslag, äro sålunda gillade af tvänne Stånd, nemligen Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Yälloft.
Utskottet anser della sätt vara det me l folkets önskningar och behof mest öfverensstämmande, af dem, hvilka här kunnat komma r fråga.. Då föienmgen mellan Sverige och Norrige är bygd på fullkomlig jemlikhet nu lian Rikena, och di Constitutions-Utskotlets Memorial, N:o 58- Norriges Grund-Lag i § ii uttryckligen förmår, att Konungen uppehåller sig i Norrige någon tid hvarje år, der icke vigtiga hinder möta, men Svenska folket visserligen icke önskar, att dess Konung någon tid hvarje år skulle alldeles skilja Sig från Sveriges styrelse, så lar deraf vara en klar följd, att med Rikets styrelse, vid nämnde tillfällen, bort förhållas, på sätt Regerings-Formens 43 § stadgar för den händelse, att Konungen till aflägsnare inrikes orter reseiv Emedlertid har Utskottet icke kunnat anse lämpligt att i GrundLagen för sådant fall saknas bestämda föreskrifter. Utskottet har således trott sig böra föreslå att Regerings-Formens 3r> och 43 §§ må till öfverensstämmelse meni våra Unionella förhållanden ändras; hvarvid Utskottet likväl, med den öfvei t vgefsc, som Utskottet eger, alt Svenska folket icke skulle likgiltigt kunna se, alt Konungen under loppet af ett helt år uppeholle sig utom Sverige, icke vägat utstiäeka ändringen hvarken till sista pnncten i § 3q, i händelse Rikets Ständer icke skulle godkänna det förslag, Utskottet set skild l under denne dag gjort, om samma puncts uteslutande utur §:n, eller till Regerings-Formens 91 §.
hvarigenom afgifterna komma i någorlunda öfverensstämmelse med de i norska tulltarifen stadgade, nemligen å förra slaget 8 sk. 10 rst och å det senare 26 sk. 6 rst per lispund; för papp, derå tullen i Norrige utgör 5 rst, från 1 sk. till 6 rst skålpundet; för qvicksilfver från 7 till 4 sk. skålpundet; för salmiak från 3 till 2 sk. skålpundet, eller till nära likhet med den i Norrige gällande afgiften 1 sk. 10 rst; för salpetersyra och skedvatten, i Norrige åsatt 1 sk. 4 rst införselstull, från 3 sk. till 1 sk. 6 rst skålpundet; för silke, färgadt, från 2 till 1 r:dr skålpundet; för stearin från 6 till 3 sk. skålpundet; för stenkolstjära, från 36 till 32 sk. tunnan, eller lika med den i Norrige derå bestämda tull; för stål, som nu är specificeradt i gjutstål med 2 r:dr, i grafstål med 5 r:dr, och i andra slag med 5 r:dr tull per 100 skålpund stapelstadsvigt, men hvilka särskilta klasser lämpligen synas kunna inbegripas under den allmänna rubriken stål, alla slag, på sätt i norska tulltarifen äger rum, samt dervid åsätBih. till B. St. Fröt.
M. inlemnat ett förslag till representationsförändring, så vore det icke lämpligt om de straxt derefter skulle frambära en und. anhållan om nedsättandet af en comité' i ändamål att utarbeta ett nytt förslag. Allt hvad Ständerne i denna fråga skulle kunna göra, för att ådagalägga deras önskan att se densamma bragt lill ett stort, vore att Ständerne i underd. anhölle, att det förslag till grundlagsförändring, hvilket Ständerne vid denna riksdag afleinnal, måtte af K. M. till en så tidig pröfning upptagas, att K. l\l:s propos. i detta ämne mätte komma R. St. tillhanda genast vid början af nästa riksdag; men då Hr Ry - Den 24 Maj. 33i dins motion icke går derpå ut, finnér jag mig nödsakad alt biträda deras mening, livi Ika yrka bifall på Ekon.Utskis betänkande. Hr Munck af Rosenschöld: Hr Lagergren har anfört, all man på 2lne olika satt yttrat sin opinion i afseende på grundlagsvidrigheten af denna fråga, att nemi. somliga ansågo motionen grundlagsvidrig till följd af 81 §:n Reg F:n; att andia åter ansågo den grundlagsvidrig till följd deraf, att då R. St. redan hade bordlagt ett förslag till representationsförändring, så skulle den föreslagna und. anhållan hos K. M. innebära ett upphäfvande af detta beslut. Af denna premiss, att a:ne olika opinioner i detta fall finnas, drog Hr Lagergren den slutsatsen att endera af dem nödvändigt måste vara oriktig. Men förhållandet kan ju ganska väl vara att 2tne skäl åberopas för att bevisa en och samma sats, och långt ifrån alt ettdera af dem nödvändigt måste vara oriktigt, kunna båda vara riktiga. Hr Lagergren har ännu icke hevist, att dessa 2tne satser äro motsatta; då skulle han haft rätt. Nu finnes der blott en möjlighet för alt endera af dem vore oriktig; samma möjlighet finnes för bådas riktighet och äfven samma för motsatsen. Ja» tror att, långt ifrån att båda eller endera äro oriktiga, de°båda äro riktiga, och att det ena gifver ett ytterligare stöd för det andra.