Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Krigs-artiklarne måtte lill sin fulla kraft och verkan åter nplifvas dock så att den, som enligt detta stadgande å annat till fästning förlagdt Reg:te eller kompanier förflyttats, skall vara berättigad att, så snart han under sex månader eller ett års tid oafbrutet ådagalagdt ett pålitligt förhållande, åter inträda i tjenstgöring vid det Reg:te eller den corps, karlen tillhör; dels ock att 2:dra mom. af samma § ändras så att deruti bestämmes, ej allenast hvilka förseelser må föranleda lill soldats utstrykande ur rullorne, ulan ock att sådan utstrykning ej må ske förr än vederbörande KrigsRätt undersökt och pröfvat att soldaten verkligen dertill gjort sig förfallen och bestämt hvarest han skall uttjena återstoden af sin kapitulationstid. Det torde ej undgå någons upmärksamhet att bifall till hvad jag nu föreslagit skulle hafva lill omedelbar följd följande vigtiga fördelar, nemligen dels en betydlig minskning i fångarnes antal och i Statens utgifter för deras underhåll; dels att de af K. M. såsom nödiga ansedde Sappör-kompanier skulle kunna organiseras ulan någon ökad utgift för Statsverket utöfver det, jemförelsevis mindre betydliga belopp, sorn kunde erfordras till bestridande af kostnaden för en något bättre beklädnad än den, som åt Kronoarbetskarlarne -bestås samt dels slutligen, hvad som är vigtigast af allt, att tusentals individer, som, till följd af det nu beskrifna förfaringssättet, hemfalla under fångvården ofta för hela lifstiden, deremot skulle kunna räddas derifrån, och bevaras såsom nyttige medlemmar för det fria samhället. Om remiss af denna min motion lill vederbörligt Utskott anhålles vördsammeligen. 2:o. Under åberopande af det förslag jag nyss afgifvit till åtgärders vidtagande för att förhindra ytterligare tillväxt uti fångarnes antal och i kostnaden för fångvården, får jag, enär en af dessa åtgärder bör hafva till föremål att afhjelpa brotlsmålslagskipningens Den 31 December e. m.
För öfrigt vore en med de hos Commissariatet förefallande göromål bekant och vid Verket, genom någorlunda tillräckliga aflönings-förmoner, fästad person högst behöflig, för att, vid inträffande förfall för någondera af Commissarierne, kunna förrätta dess tjenst, samt vid någon af desse tjenstemåns afgång, kunna intaga den lediga platsen. Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 503, 3 I afseende på den uti nya Aflötiingsstaten upptagna vaktbetjening år åter anmärkt, att densamma, serdeles i jemförelse med tjenstemånnens antal, vore alltför talrik, och att de föreslagne löneförmonerne för denna betjening vore för höga, helst som en och annan af densamma derjemte åtnjöte fria boningsrum, samt att det syntes olämpligt, att Vaktmästareoch Contorsskrifvare-lönerne fastställdes till lika belopp. Slutligen har, med anledning af Utskottets hemställan, angående den Fullmägtige, under namn af ljuspenningar, tillkommande ersättning, blifvit anmärkt, att, om än Rikets Ständers Fullmägtige i Banken förut uppburit en sådan dem icke uttryckligen tillerkänd inkomst, vore det i allt fall mindre passande, att jemväl Rikets Ständers Ombud i Riksgälds-Contoret läto tilldela sig denna serskilda tillökning i de för dem bestämda arfvoden. Till besvarande af nu anförda anmärkningar, så vidt de afse den föreslagna löneregleringen i sin helhet, får Utskottet åberopa det, i Utskottets återremitterade Betänkande, uppgifna förhållande, att Rikets Ständer, redan för mer än 10 år tillbaka, uttryckligen erkänt billigheten och behofvet af en löneförbättring för RiksgäldsContorets tjenstemän, lämpad efter de för deras vederlikar inom Banken bestämda lönevilkor; men hvilken löneförbättring, med tillämpning af den ytterligare godkända grundsatsen af likhet i löneförmonerne inom dessa begge Verk, då endast provisionelt beviljades, intilldess lönerne för Banco-Staten vid nästkommande Riksdag skulle hinna slutligen fastställas.
Lån fordra ovilkorligen trygghet för brandskada genom laglig försäkring; hvilken åter här, till betydlig del, blifvit efterskänkt. Vid Fastighets - Lån är den på räller tid uteblifna^betal ningen åt - 70 6 B-aneo-ZJttkoltet» Betänkanden. följd äf hela Lane-Summans uppsägning och infordrande; då vid ifrågavarande Lån detta villtor ansetts böra inskränkas endast till den för året förfallna Capital-afbetalningen. Fastighets-Lån får aldrig öfverstiga 6,000 R:dr; och detta går till 200,000 R:dr. Uti alla dessa så hufvudsakliga puncter hafva de anmärkande icke velat återföra Götheborgska Lånet under samma vilkor med vanlige Fastighets-leån, men endast i den puncten om 4 procents Ränta; och detta sannolikt af intet annat skäl, än att Utskottet gått så långt i eftergift, att tillstyrka Caj itjI - afbetalningens nedsättning till 2 procent. Om Utskottet i dess ställe yrkat en Capital - afbetalning af 3 eller 4 procent, hvilket visserligen icke kunnat anses för hardt , så synes det Utskottet, som någon tanka icke ens hade bordt uppstå till en jemförelse af detta Lån med IBanquens vanliga Fastighets*Lån, då dem ejmellan icke finnes I öfrigt den ringaste likhet. Banco Utskottet, som af förekommen an-' ledning, och emot uppgifne vilkor, redan ansett sig böra föreslå sådane grunder i afseende på Lane-Capitalets återbetalning, hvarigenom tiden för detta Låns begagnande skulle komma att utsträckas ända till 28 år, har deremot, hvad Ränte-beräkhingen angår, ej kunnat inse, att någre sådane förändrade omständigheter inträffat sedan Rikets Ständers Beslut derom i enlighet med Banco - Utskottets tillstyrkan vid sista Riksdag vidtogs, sorn borde till rubbning i samma Beslut föranleda. En Banco-Utskottets Betänianden cl yl ik nedsättning af ränte-beloppet för Banquens utgifne
Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. J Skeppare. * Sjöfolk. Skeppare. Sjöfolk. Dessutom finnas, här ofvan ej upptagne, Gårdfarihandlande: uti Kullings fögderi . 134, » Kinds dito . 296, 430. 40 Tabb. Elfsborgs län. Tab. Y:o 10. I städer n e. Hemman och Hemman. Antal Uppskattningsvärde sista året. R:dr R:mt. Tomter, jordar Tomter. Jordar. Uppskattniugsvärde lägenheter af alla slag, vid Mantal. a cr D5 B CL. '-i och lägenheter Antal f>o >: B Oq cr SC/7 B O s" m sista året. R:d r Rmt. periodens slut, med specificerad hemmansO pr o; B a> CL. Oj å fD SV B E. f D CKJ 0 <-) CL. 1 "O . o pr1 co C Ciq o pt crq cd B af alla slag, sista året i cr CD oVcrq gCD a-1 *< Crq P74 CD ►-S Ciq B 0 B ^ Ba & ps B B g Oag CD B B p a Af hus och Af jordar. Summa. R:dr Rmt. natur. CD CL. fO Cl, cd cd hvarje stad. p-. CD crq CL. CD Tunnland. '-i CL. SL tomter. Fastställda skiften. Arfvoden till landtmätare och Hela beAr. Sökta Skiftade mantal. Skiftade ägor i Qv.refvar. räknade utgiftsersättningen. antal. Antal. OförmedFörmedlade. Inrösningsjord. Afrösningsför laga lade. Aker. Äng. Odlingsmark. jord. R:dr R:mt. De antecknade hemmantalen äro förmedlade, utom då fråga varit om delning af skogsoch utmarker, der oförmedlade hemmantalet utgjort delningsgrund, i hvilket fall endast detta hemmantal funnits i handlingarne antecknadt.
Bonde-Stånden bifall - Bevillnings-Utskoltets Utlåtande N.o 65. 7 na förslag, att Införsel-tullen på rått, ofärgadt oell oberedt Silke, skall bestämmas till 6 sk. per 4fe, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej , kommer, jemlikt Vällofl. Borgare-Ståndets beslut, Tullen å dylikt Silke att förblifva b vad derom i 1826 års Tull-Taxa stadgas, eller 2 sk. per #:det. Socker: Prop. 37. Den, som vill att, jemlikt Bevillningsutskottets af Högloft. Ridderskapet och Adeln, Ilögv. Preste-Ståndet och Hederv. Bonde-Ståndet, godkända förslag, för införandet af rått Mascovad eller brunt Cassonad eller Terres och Tetes, samt hvitt Puder-socker, skall bestämmas en Medeltull af 1 sk. 6 r:st per #, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej j, kommer denna Tull att, i öfverenstämmelse med Vällofl. Borgare-Ståndets beslut, utsättas för rått Mascovad eller brunt till 10 r:st, samt för Cassonad eller Terres 8 Bevillnings-Utskottets Utlåtande N o 65. samt Tetes och hvitt Puder-socker lill 2 sk. per Prop. 38* Den, sorn bifaller, Bevillnings-Utskottels af Högloft. Ridderskapet och Adelil och Högv. Preste-Ståndet godkända förslag, att för införandet af beredt krossadt Lumpsocker, och Havana-Terres, skall bestämmas en Tull af 4 sk. per #, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej> kommer genom Votering att afgöraS, om denna Tull skall utsättas, antingen efter Hederv. Bonde-Ståndets, eller efter Vällofh Borgare-Ståndets beslut; Och får Utskottet, för den händelse att iVey-propositionen bifalles, hemställa. Prop. 3p. Den, som, jemlikt Hederv.
Bränvinstillverkare ställe sig derjemte till efterrättelse, hvad ofvannämnda ordningsstadga om hans åligganden inuehåller, samt de föreskrifter, kontrollören i enlighet med densamma meddelar. § 33. Någon annan afledning för sprit, bränvin eller lank från imkylaren, än genom det i § 32 omnämnda, till sprithållaren gående, afloppsrör, får ej finnas; och skall detta rör, hvarå dels ett eller två afledningsrör för luften och dels en så kallad lykta må vara tillåtna, så inrättas, att hemliga öppningar icke kunna derå anbringas. För öfrigt må hvarken de från pannan till imkylaren ledande rörgångar, eller lankrum och bäcken, der sådana finnas, vara försedde med någon öppning, hvarigenom sprit, bränvin eller lank kan urtappas, såvida öppningen ej sättes i omedelbar förbindelse med förstberörda afloppsrör eller med panna. De närmare föreskrifter, som äro nödiga, med hänseende till i denna § omförmälda delar af redskapen, fastställer ordningsstadgan. § 34. Allt bränvin skall på tillverkningsstället mätas och profvas, på sätt ordningsstadgan bestämmer. Den dervid behöfliga handräckning lemnäs af bränvinstillverkaren, som ock är skyldig tillhandahålla nödige, vederbörligen justerade och krönta målkärl samt annan för uppmätningen erforderlig redskap. § 35. Då bränvin uppmätes och profvas af den i bränneriet anställde kontrollör, skall, såsom vittne, närvara en i orten boende trovärdig och skrifkunnig person, som bränvinstillverkning icke utöfvar. Sådant vittne utses särskildt för hvarje termin, i stad af Sammans. BevillningT mgsamt Allm. Besv.- oeå Ekon.-Vtsk. Bet. .JV& 2. 35 Stadsfullmägtige eller, der sådane ej finnas, allmän Rådstufva och på landet af Kommunalnämnd. I fall antingen vittne icke väljes eller valdt vittne uteblifver, ege kontrollören att annan lämplig person till vittne kalla. Vittne bestyrke, ander edlig förpligtelse, rigtigheten af kontrollörens protokoll, i hvad det angår bränvinets uppmätta kannebelopp samt utrönta värmegrad och styrka.
Jag vet hvad man förebrår den, dess styckning i 4 delar, dessa delars sammansättning m. m. och jag vet också hvilka förbättringar man deruti föreslagit; men jag betragtar med tillgifvenhet och vördnad denna uråldriga byggnad; och icke är jag den, som någonsin skall vilja rubba dess grunder. Det förhåller sig för öfrigt med Constifutionen som med vin; (må denna liknelse förlåf tas Den 17 Martil. tas mig) det måste blifva gammalt, om det skall blifva godt. Den sorn dagligen rubbar det, förderfvar det slutligen. Med dessa betragtelser har jag velat uttrycka min önskan, att Riddarhus-Utskottets hemstållanden i detta åmne, måtte till alla delar afslås. Skulle emellertid Högloflige Ridderskapet och Adeln anse publiciteten vid våra öfverläggningar medföra en sann och verklig nytta för Fäderneslandet, så år jag dock öfvertygad, att förslaget bör såsom en högst vigtig constitutionsfråga behandlas och blifva ett föremål för alla fyra RiksStåndens beslut. I detta skick och på denna våg har jag ingen ting mot åmnets vidare behandling, och jag förklarar på förhand, att hvad alla fyra Rikets Stånd anse för Fäderneslandet nyttigt, skall äfven af mig vördas och bifallas. Många yttrade härtill deras bifall. Friherre MannerheimLars Auguji: Min afsigt år ej att vid RiddarhusUtskottets under öfverläggning förekomna betänkande göra »ådane anmärkningar som kunde föranleda till åter« remiss, och det så mycket mindre, som den utförligen omrörda qucestio an, ganska vål kan skiljas ifrån den högst obestämdt vidrörda quae-^ 8tio qvomodo. Ridd, e. Adr Pro*, a Band. 29. 45* Dall 17 Marttil. Anledningen till förevarande ämne är, om jag ej misstager mig: att befrämja allmångörandet af Ridderskapets och Adeina handlingssätt; och den värde Ledamot som först väckt frågan, hembär jag villigt min gärd af aktning för dess alltid visade liberala tänkesätt.
Med ens drog det genom hennes minne, H u r u många gånger hade ej fröken Ölänatt hon ägde 2 5 kronor på sparbanksboken, der med pennan i hand räknat ut den lilla just den summa, som skräddaren Göökh värsumma hon skulle erhålla som arvode för derat hennes arbete till. Med en snabb åtsommarens trälande arbeta. D e t var ju en börd, full af förakt, sköt hon sitt tillämnade hel liten förmögenhet hon knogat ihop på arvode öfver bordet fram emot herr Göökh. sina lektioner. N u skulle visserligen hyran » Var så god och behåll edra penningar. betalas, och räkningen på mjölk och grönH y r a n betalar j a g själf. » saker var inte så liten, den, men d ä r. s k u l l e » Har ni något vidare att tillägga, hvarför ändå alltid blifva en liten summa öfver, och g å r * n i inte, » sade de bruna ögonen mer än för den summan skulle hon köpa så mycket, tydligt. så &lt; m y c k e t ' D e t var alldeles märkvärdigt Herr skräddaren uppfattade situationen ute. Lager n. b., I o. 2 tr., Vesterlånggatan TVT r » 44 / • » » • » TV? IDUN 322 slutande ur ekonomisk synpunkt. H a n strök ner sedlarna i sin plånbok. Men det gick långsamt och likasom om han ej varit rätt säker på sin sak. Ett tag såg det ut, som om han verkligen ämnat afstå dem. Han lät till och med undfalla sig ett ödmjukt: » nej, men alldeles för intet ska väl inte — • » men då hade fröken redan vändt sig om, och han hörde dörren till det angränsande rummet häftigt slutas. Därinne satt Olof. A n n a ämnade tala om för den lille brodern, huru hennes förhoppningar gäckats, men nej, hon kunde det icke. Där måste tänkas ut något medel att få penningar. D e n lille skulle ingenting få veta om alltsammans. Och hon fann det. Och hon öfverraskade sig själf med att hålla en liten monolog. V ä n t a bara, sade hon, herr skräddare och riddare, visst hör det till, att skräddareräkningar förbli obetalta, men den här gången s å.
Sedan Landt - Tullarne nu ä'ro indragne i nära 70 Städer har Kongl. General-Tull-Directionen kommit i tillfälle förbättra Landt-Tullbetjeningens villkor, så att de hafva sin utkomst, och i följe deraf ät o angelägne, att få bibehålla sina Tjenster; och således är all anledning att förmoda, att dessa menniskor skola blifva förbättrade till sitt moraliska väsende, och den Statsoch Besvärs Utskottens Betankanden• 10S7 anledning försvinna, som varit ett skäl inom Ekonomi-Utskottet till Landt-Tuilarnes afskaffande, att deras väcktare voro usla varelser, hvilka, i brist af Utkomst, måste begagna olofliga medel, mutor, Séc., hvarföre ingen braf eller duglig Karl ville söka en sådan befattning. Slutligen har den anmärkning gjorts: hvad gagna Landt-Tullarne? det passerar sa mycket deras Uppmärksamhet förbi. Jag medgifver att så sker; men med deras ofullkomlighet göra de ändå den nyttan, att Lurendrägaren har några band på sig; oell har erfarenheten visat denna bevaknings nödvändighet, emedan högst betydliga beslag förledit Sr gjordes och vore det ett skäl, att upphäfva Lagar och Författningar, för det, att de kunna missbrukas, förtydas och ej alltid åstadkomma den påräknade verkan, hvad öde finge då hela verldens Lagböcker. Häruti förenade sig till alla delar Herr Ebel, med det tillägg, att Landt-Tullsbevakningen ansågs nödvändig till qvarblifvatrde såsom Förpassnings - Contoir, tjenligt till Controll för Sjö-Tul!sverket. Ytterligare inlemnade Herr von Kock ett anförande, så lydande: ”Då det ej nu mera kan blifva någon handels-speculation, att från Norrige köpa andra varor än dem Landet producerar, och hvilka äro tillåtné att här i Riket införas; får jag förklara mig vara af olika tanka med Höglofl. Utskotten, och för min del tillstyrka, att den nya organiserade Landt-Tullsbevakningen på gränsen emellan Sverige och Norrige med nästa år matte upphöra.
Riksdagar meddelade beslut i afseende på de lån, Riksgälds-kontoret egt upptaga, Utskottet ansåg sig icke böra föreslå Rikets nu församlade Ständer något annat förklarande i detta hänseende, än att rabatt å det kapital, derå obligationerna komma att lyda, icke finge medgifvas vid den upplåning, som under tiden intill nästa Riksdag komme att verkställas; och erinrade Utskottet härvid, hurusom frågan om kapital-rabatts beviljande vid den derefter skeende enahanda upplåning komme att utgöra föremål för Rikets dessförinnnan sammanträdande Ständers särskilda pröfning. De af Utskottet uppgifna förhållanden, hvilka förmådde Utskottet alt framställa det återremitterade förslaget, att under den första upplåningstiden kapital-rabatt icke måtte varda medgifven, hafva dock numera väsendtligen förändrat sig. I öfverensstämmelse med den inom Riks-Stånden allmänt uttalade åsigt, att erforderliga medel för större jernvägs-anläggningars företagande genom Statens försorg och på dess bekostnad måtte under innevarande Riksdag anvisas, bar Utskottet nemligen funnit sig föranlåtet att för detta ändamål, dertill något anslag förut icke var af Utskottet tillstyrkt, föreslå anvisandet af en summa af ej mindre än 9,000,000 R:dr R:ko, för hvars anskaffande det upplåningssätt, derom nu är fråga, således måste anlitas. Yidare har, under de hos Riks-Stånden, angående denna upplånings verkställande 8 Slals-Utskoltels Ullålande, M 340. förefallna diskussioner, visat sig, att den, i anseende till Rikets Ständers vid föregående Riksdagar meddelade beslut, af Utskottet förutsatta obenägenhet mot beviljandet af kapital-rabatt å Riksgälds-kontorets obligationer, för närvarande är vida mindre allmän, än Utskottet sig föreställt. Då nu, i händelse
Då motionären likväl uti en sådan såge den enda betryggande borgen för fosterlandets sjelfständighet och framtida bestånd, så vore han sinnad att föreslå det en sådan måtte införas. Vid betraktande af denna sak, yttrar sig motionären, företedde sig likväl alt våra nuvarande tillgångar eller öfrige förhållanden omöjligen medgåfve en sådan öfning i sluten trupp för hela vårt folk, att det kunde vara hvad man kallade exerceradt manskap. Vi borde således vara betänkte på eli system, som gjorde bristen på egentlig militärisk öfning så litet farlig som möjligt. Alt man härvid måste bryta med det system, som hittills varit följd t, vore tydligt. Enligt delta system saknades, efter 40 års fred och årliga utgifter af flera millioner Riksdaler till försvarsverket, nödige vapen och utrednings-persedlar för utrustningen af den lilla stående Arméen med de fern bevärings-klasserne; och oaktadt de årliga beväringsmölena kunde beväringsynglingarne icke anses annorlunda än sorn oöfvade rekryter. Sjelfva den indelta Arméen uppgåfs vara i sådant skick, all den skulle erfordra inrättandet af inslruklions-kompanier för att kunna anses erhålla tillräcklig bildning för kriget, oaktadt de ofantliga summor dess årliga möten dragit från national-förmögenheten. Svensken bosette i allmänhet, enligt de flestes medgifvande, en ovanlig fallenhet föi' krigareyrket, och han borde derföre utan tvifvel kunna hastigare än de flesta andra folk blif va soldatmessigt öfvad, iläll man icke ville fästa sig vid en mängd färdigheter, hvilka ej tillhörde det som egentligen karakteriserade krigsmannen, utan hufvudsakligen vore afsedda för paraden och lusllägret, och synnerligen ifall man i sjelfva uppfostran kunde inlägga ett element, som lättare gjorde honom mottaglig för undervisningen i taktisk sammanhållning och rörelse, samt i folklynnet återväcka den fordna aktningen för kärleken till vapenskicklighet. En viss magt öfver kroppen, vana att någorlunda hålla sig i led och rote, att lystra till kommando-ord och slutligen skicklighet i eldvapens begagnande innefattade ett betydlig hjelp för inhemtandet af egentlig soldatbildaing.
Sådant händer alla dagar och måste hända, att när Ståndet fattat beslut öfver en föreg:de fråga, så förfaller en eller annan efterföljande fråga på grund af det beslutet, och jag kan för min del icke finna annat än att den fråga, sora Hr Dalman framställt, besvarar sig sjelf och att Ståndets räll aldrig kan sältas i fråga, att tala och besluta om den första punkten, sora Utsk. framställt till öfverläggning. Jag skulle tro, alt om vi finge afgöra den sak, som nu verkligen utgör föremålet för diskussionen, så kunde mycket onödigt tal undvikas. Hr von Hartmansdorrff: Jag hade önskat att Ståndet vidblifvit den gamla tulltaxan med de undantag, som Frih. Palmstjerna upgifvil, men då detta icke skett, utan åtskilliga ledamöter önskat öfverläggning om vissa artiklar, så kan jag, såsom jag förut nämnt, icke upoffra den motion jag väckt, rör:de förhöjning af tullen på Ost. Då de öfriga här upnäranda artiklar komma att föredragas, vill jag äfven hafva den nyssnämnde uptagen. Emellertid hemställer jag till Hr Dalman, att han mätte likasom Hrr Rosenblad och Printzensköld gjort, upgifva hvilka de föremål äro, hvaröfver han önskar serskild öfverläggning. R. o. Ad. kan då undvika att genomgå de öfrige punkterna hvilkas särskilda pröfning ingen begärt. Frih. Palmstjerna: Då det skulle kunna sägas att del beslut, hvaruti jag anhållit om Hr Frih. o. Landtm» propos. skulle inskränka de ledamöters af R. o. Ad. rätt, att få en och annan af dem vigtig ansedd punkt af tulltaxan särskild pröfvad, så vill jag icke yrka något som kan på ett eller annat sätt inskränka yttranderätten i afseende på de punkter, som någon ledamot af R. o. Ad. önskar göra lill föremål för pröfning; men jag anhåller ali de frågor, som Hr Rosenblad ansett böra blifva föremål för serskild pröfning, måtte blifva uplästa, på det att jag må kunna se huru och i hvad mån jag finner mig befogad alt yrka något i detta afseende och att jag sedermera måtte återfå ordet. Sedan härefter
Då Hr Justitieombudsmannen i detta, likasom i åtskilliga andra af sina anföranden emot de anklagade, söker förringa den i deras rådslag åsyftade allmänna nyttan, har han åtminstone icke kunnat påträffa något, som mera motverkar hans afsigt, än hela denna resonnemang; ty svårt torde det blifva att finna, det KammarRättens nya organisation icke innebär en klar förenkling af arbetssättet; — att dess nya högre Aflöningsstat, än hvad den för en längre tidrymd sedan uppgick till, är annat än nära detsamma, som den var inom och utom gamla ordinarie Staten, då förslaget till denna nya Stat uppgjordes; — att den successivt ökade aflöningssumman liar annan anledning, än de med nära 100 procent ökade göromålen för detta Embetsverk under det sednare decennium; att Rikets Ständer 1834, ehuru afslående Staten, likväl icke, dels medgifvit löntillökningarnes fortgående så länge tjensternes innehafvare qvarstodo, dels icke anhållit, att, om ökade aflöningar ej kunde genom förändrad organisation undvikas, nästföljande Ständer måtte sättas i tillfälle att taga kännedom om den erforderliga tillökningen, — och slutligen att just dessa sednare Rikets Ständer icke antagit hela förslaget och uppfört det på ordinarie Stat, derföre att de funnit organisationen ändamålsenlig och lönstaten behörigen lämpad efter Tjenstemannapersonalens storlek och göromålens mängd. För öfrigt torde böra tilläggas, att vid hvarje af de omorganiserade Embetsverken antalet af Tjenstemännen blifvit förminskadt.