Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I hög grad menlig och tryckande för jernhandteringen vore denna skatt ock orättvis med afseende å de olika tillverkningsmethoderna. I sådant hänseende anföres af motionären, att, genom den äfven i vårt land införda Bessemersmethoden, malmen under en fortgående process direkte förvandlas till smidbar! jern eller stål. Den ene jerntillverkaren, som begagnade den äldre methoden af malmens förvandling först till tackjern, skulle, enligt den nu gällande beskattningsgrunden, nödgas betala en orimligt hög afgift, oberoende af vinsten utaf tillverkningen. Den andre åter, som direkte frambragt det smidbara jernet, skulle erlägga endast bevillning i mån af inkomst utaf handteringen. Fortfarandet af en sådau skatt som tiondejernet verkade i hög grad hämmande för jernhandteringens fria utveckling inom bergslagsorterna och skulle rent af fördrifva den derifrån samt tvinga dess idkare att, med uppoffring af byggnadskapital samt dryga transportkostnader för råämnena, flytta verkstäderna utom bergslag, för att åtminstone såmedelst kunna undgå en dryg och orättvis beskattning. Hvarje uppskof med skattens afskaffande innebure således bortslösadt kapital och förspilld arbetskraft samt minskad tillverkning och export, medförande, ur nationalekonomisk synpunkt betraktadt. en vida större förlust, än den ringa inkomst, som nu genom tiondejernsskatlen beredes statskassan. På dessa och flera skäl har motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte besluta det tiondejerns-afgiften från hyttor och masugnar, belägna inom bergslag, från och med 1867 års början skall upphöra, under förbehåll att frågan orri bergslagsjordens återstående privilegier och de förändringar, som deruti kunna finnas erforderliga, icke derigenom må anses afgjord, utan framdeles böra till pröfning och afgörande företagas. Innan Utskottet går att öfver denna framställning meddela yttrande, bör Utskottet i korthet redogöra för hvad i frågan på sednare liden förekommit.
Innefattande svar på Ridderskapets och Adelns Återremiss , angående Representations frågans närvarande skick ; deruti Utskottet, med tillkännagifvande att de öfrige trenne RiksStårjden redan gillat Utskottets första yttrande, tillika förklarat , att , sedan Utskottet under Riksdagens lopp emottagit åtskilliga Statistiska Handlingar, detsamma vunnit den erfarenhet , att det nu mera kan , utan införväntande af flera dylika, till Riksens Ständer med Utlåtande i ämnet inkomma. Ifrån Beeillnings Dislottet: Af den 16 i denna Månad: Angående de emot de föreslagna grunderna för den allmänna Bevillningen gjorda Anmärkningar ; och har Utskottet trott sig böra, till bibehållande, föreslå det BevillningsSysteme , sorn af Utskottet förut blifvit uppgifvit; dock sam, i afseende på grunderne för beskattningsoch beräknings-sätten af den föreslagna öfvers Den 17 M-irtii, e. m. 253 flödsoch fyllnads-afsiften, 2:ne Stånd stadnat emot två , har Utsko tet framställt såsom Alternativer: antingen att den föreslagna öfverflöd. -: afgihen må utgå genom taxering af vissa Öfverflöds-arliklar, och, derest den erforderliga Summan icke kan på sådant sätt erhållas, jemväl en fyllnads afgift utgöras till ersättning för LandtTullarne; eller ock, att den föreslagna Consumtions-afgiften för Ofverflödsvaror och fyllnads-afgiften för Laudttuilsersättningen må sammanlagda utgöras med vissa Fkillingar för hvarje Riksdaler , som efter 2. Art. för Rörelse m m. utgår ; vid hvilket Utlåtande åtskilliga Ledamöters serskilda meningar äfvenledes voro bifogade. Upplästes följande fiån de andra R Om Återrsmiss af Allmänna Besvärsoch Oeco* nomiaeUtskottets Utlåtande, i anledning af Prosten Doctor Stenhammars Memorial, angående saknad eller fördröjd verkställighet af åtskilliga Kongl. Maj ts och Rikets Ständers vidtagne Beslut. Af den 7 Mars:
att bränningarne vid pater-noster-skären slukat oss Haraldson. en gerning, hvartill vi i alla fall voro tvungna. Är du en sådan feg kruka, att du redan ångrar Hvad jag en gång gjort, ångrar jag aldrig; Käringar kunna pipa, men männer handla. Du borde blygas att tala, såsom du inte vore son till Hågården. kan Haraldson, den djerfvaste lurendrejare i skärBirger (hånande.) Och Mördaren, och Sjöröfvaren! Tig, pojke Och kom inte med sådana ord Birger (med dundrande röst). Haraldson (häftigt.) till far din. Du känner mig skulle jag tro. inte det tålamod, som jag, i egenskap af er son, Tig sjelf! isgråa syndare, och missbruka hittills visat er. Tänk på den räkenskap, vi båda, gar, och kom derjemte ihåg, att ert välde öfver en gång, ha att aflägga, för denna nattens gerninmig, från denna stund är slut! Jag tänker häett kreatur vid dess grimma. danefter, inte af er låta leda mig, såsom man leder, 33 Haraldson (afsides.) har gjort honom lättretlig. När han får sofva på saken, tänker han väl annorlunda; jag Krutet är likväl godt, märker jag, men ovanan måste derföre lemna honom. (högt.) Du talar ur hög ton i afton,... Men jag kan förstå, att du är gå till hvila. God natt! (Haraldson går under på en stol, försjunken i djupa tankar. Sedan Gubgenom sidodörren.) trött, och behöfver ro; låtom oss derföre bägge det han stumt betraktar Birger, hvilken dyster sitter ben utgått genom fonddörren, inkommer Erika hastigt, TRETTONDE SCEN. ERIKA, BIRGER. Erika. stackars Anton eller hvilka olyckor, J återigen i natt, ha'n föröfvat I himlens namn! säg, hvad som kommit åt den Och väntar att jag skall svara er Erika. Och det frågar ni mig, Erika (med hånlöje.) Birger (betraktar henne först med mörka blickar) hertighet, och visa mig förtroende! Birger. Var inte så förskräcklig, Birger. O, haf barm Är ni då beredd att höra, hvad jag nu kan ha
Lagerbjelke: Mig synes naturligaste föredragningssältet vara, att man forst afgår de grundsatser man vill antaga, med ett ord, att man vet hvad man vill, och att, sedan man derom kommit till beslut, man då afgör formen för den und. skrifvelsen. Deremot synes det mig mindre lämpligt, att man först beslutar en skrifvelse till K. M:t af den eller den formen och sedermera inpassar deruti det beslut i sak, som man kan komma alt falla. Det lärer väl vara temligen klart, att om man vet hvad man vill i sak, kan man sedan vid hvarje serskild punkt i Utskras förslag framställa hvad man i afseende på dem finner tjenligast, hvaremot ändlösa tvister kunna Upkomma, om man först säger, att under den eller den formen skall skrifvelsen till K. M:t expedieras, och sedan skall man tillse, att man kan få något innehåll i denna skt ifvelse. För någon tid sedan, då sammansatta Lagoch BankoUlsk:ns Betänk, om privatbankslagen förevar, upstod samma fråga. Man yrkade då, att först skulle afgöras den form, noder hvilken den und. skrifvelsen skulle afgå, men R. o. A. afgjorde, genom votering med betydlig pluralitet, alt man skulle försl veta hvad man ville och formen för .skrifvelsen således förekomma i det andra rummet. Jag anhåller, att Ståndet ville nu förfara på samma sätt, hvilket, enl. hvad man sagt mig, de öfrige Stånden redan lära gjort. Hr Ribbing, Arvid: Jag förenar mig ined den siste talaren, och tror, att antagande!, af hans förslag är enda möjligheten, hvarunder vi komma till rätta med frågan. Af Betänk, inhemtas de särskilda punkternas innehåll, för hvilket jag förmodar att vi något hvar sökt göra oss reda. Det skulle då leda till en ganska stor tidsbesparing, om dessa punkter finge föredragas i den ordning de i Betänk, förekomma, hvarigenom derförntan den förmån vinnes, att, på sätt siste talaren anmärkt, man då hade afgjörl, hvad som hos K.
Den så mycket öfverklagade långsamheten i hofrätter och kollegiala domstolar, hvilken ej kan varaktigt afhjelpas under deras nuvarande arbetssätt, skall af sig sjelf försvinna genom en bestämd föredragningstid, förenad med den ledighet, som efter fulländande af hvarje termins (sessions) arbete inom förloppet af dertill bestådd tid blir öfrig; och detta förhållande uppkommer genom en föreskrift, att vid hvarje session de anhängiga målen afslutas Jusi.-Ombudsmans E-mb.-Berdllelsc till 1850 års riksdag. 5 34 eller formligt beslut om uppskof på anförda skäl fattas; hvarefter det definitifva eller uppskofsbeslutet meddelas parterna å nästa härads-eller stadsting. En från arbetssättet oskiljaktig olägenhet, men dock mindre och ej större, än hvad förut varit, är att uppskof med ransakning öfver häktad person kan räcka från ena sessionens slut till den andras början, d. v. s. under sju veckors lid, så framt man icke vill låta målet öfvergå från den afdelning, sorn slutar, till den, som i stället då börjar sin sammankomst; men i allt fall är olägenheten mindre, än den af en ransakuings uppehållande, som nu från hofrätt återförvisas till underrätt, der blotta expeditions-, brefvexlingsoch fångforslingstiden lätt kan blifva lika lång. Det må ej vara en likgiltig anmärkning, att en vigtig del af det populära elementet i domstolsorganismen är bibehållet derigenom, att nämnden fortfar att utöfva sitt inflytande på den del af förhandlingarna, i hvilken någon egentlig fördel af dess lokalkännedom och personliga bekantskaper kan påräknas, d. v. s. på tvistemålens och de ringare brottmålens undersökande, på förmyndareärenden, lagfarter, inteckningar. En annan populär fördel ligger öppen uti det interesse, som en mera bildad publik kan finna i afförande af de brotlmåls-ransakningar, hvilka vid landstingsrätt omedelbarligen hållas.
Då jag fästat ett vilkor yid frånträdai)- det för närvar, af min begäran om votering, har man orätt förmenat, att jag helt och hållet från denna begäran afstått. Jag har endast förklarat, att jag ej bestrider, att den af Hr Gr. o. Landtm, sednast framställda propos. må anses som bifallen, så framt jag derefter får propos. på mitt tillägg, med öppen rätt att deröfver begära votering, i fall jag finner sådant nödigt. Frih. Cederström: Jag har redan visat, hvad 53 § Riksd.Ordn. i förevar, fall föreskrifver; och om Frih Boye således nu afstår från den begärda voteringen, går det icke an att sedermera begära propos. på något tillägg, hvarigenom det förra beslutet skulle i någon måtto förändras. Dt n a5 Juli c. ni. 255 Hr Lefren: Efter mitt förmenande kan det icke vägras Frill. Boye att efteråt få afgjordt, huruvida ett tillägg skall göras, som förut icke ingått i propostn; och jag skulle således tro, att R. o. Ad., gerna kan medgifva Frih. Boye att få propos. på sitt förslag såsom ett särskildt mom. Frih. Boye: Jag anser som en heder att helt och hållet förtro mig till R. o. Ad:s rättskänsla, och jag afstår således ovilkorligt från min begäran om votering; men sedan detta nu skett, anhåller jag vördsamt om Hr Gr. o. Landtnäs propos. till bifall å mitt förslag, såsom tillägg till det fattade beslutet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det H. Ex. hvarken ansåge sig berättigad eller pligtig att förnya den af H. Ex. sednast framställda propos., då H. Ex. funnit densamma vara af R. o. Ad. bifallen, men funne sig icke förhindrad att framställa propos. å Frih. Boyes tillägg, i fall Frih:n sådant åstundade. Frih. Palmstjerna: Innan jag kan yttra mig öfver Frih. Boyes förslag, anhåller jag, att det måtte behörigen redigeras och till justering uppläsas. Frih.
Hvilken mängd af uppstoppade fåglar! Du har bestämdt flera hundrade härinne? – Jag har närmare tusen större och mindre fåglar här och i de angränsande rummen. – Det är kopiöst! Fast dessa små kolibrier taga ej mycken plats. De äro charmanta, för resten. Sådana färger: röda, gula, blå och gröna, och så många nyanser! Hvad är detta för ett inventiöst skåp? – Det är ett herbarieskåp. – Det är förbåldt intressant. Och här har du dina samlingar af snäckor och koraller. Charmant, charmant! Och i det rummet? Jaså, uppstoppade fyrfota djur och ouppstoppade skinn. Nå, det förklarar saken! – Hvilken sak? – Odören, min käre vän. Dessa rum äro verkligen starkt parfymerade. – Det känner jag inte. Jag tycker, att här luktar godt. – Det är en stor lycka att ej vara alltför sensibel, denna lycka äger jag tyvärr icke. Och har du dina ormar i spiritus vini? Och fiskar Jag för min del föredrager oändligen kokta och stekta fiskar framför preparerade, men jag har heller ingen samlarevurm, jag kan blott beundra den, där den finnes. Det är en sällsynt intressant samling också den här, det må jag säga, fast icke så synnerligen välluktande den heller. Men dessa charmanta fjärilar äro lyckligtvis neutrala, hvad lukten beträffar, de äro för innerligt täcka, där de sitta liksom uppflugna på sina långa nålar. Och i detta rummet? Nå, här finnes ändtligen något, jag förstår mig på, byster, vaser och taflor! Var nu så aimabel och visa mig din myntsamling! John drog ut de platta med kläde försedda lådor, där mynten och medaljerna förvarades, och då baron Koskull verkligen var myntkännare, började John så småningom att tina upp. – Hvad säger farbror om det här syracusanska myntet? Och det här är också ett sällsynt stycke. Hva falls? – Högst remarkabelt. Hvilken möda och kostnad har du ej haft, innan du lyckats samla ihop allt detta! – Det har varit min största glädje, jag älskar mitt museum och mitt bibliothek, svarade John.
Krutprisen, som under år 1836 varit för handgevärskrut 42 per centner och för slyckeoch bergkrut 38 Ridr per dito, hafva blifvit nedsalta för åren 1837 och i838 sålunda, att priset å den förstnämnda sorten krut varit bestämdt år 1837 till 4° Utdr och år i838 till 38 Rtdr 22 Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 184°- per centner samt å bergskrut år 1837 till 38 R:<lr och år i838 till 36 R:dr; hvaremot priset å styckekrut under berörda åi\ varit oförändradt. Krutprisen för år 1839 hafva blifvit bestämde tilt 36 R:dr centnerit för handgevärsoch styckekrut och lill 34 R:dr för cent neru bergkrut. 28:0 -—af deu 7 November i834, angående för ändrade grunder för fördelningen af Båtsmanshållet städerna emellan. 1835 den 21 Mars föredragen; Och Förvaltningen af Sjö-Ärenderna samt Kammaroch Kommerse-Kollegierne anbefallde att, efter infordrade upplysningar och uppgifter från vederbörande Landshöfdingar, så fort sig göra låter, häröfver inkomma med underdånigt utlåtande, åtföljdt af ett, med ledning af de i Rikets Ständers skrifvelse lagda grunder, upprättad t fullständigt förslag till definitiv reglering af Städernas Båtsmanshåll; hvarjemte bemälda Embetsverk borde i underdånighet föreslå de åtgärder, som kunde finnas nödiga, för att med extra rotering belägga den Städernas jord, hvilken sådan rotering är underkastad. 1839 den 21 September sluteligen afgjord i afseende å Städernas ordinarie Båtsmanshåll, och Landshöfdingarne anbefallde att gå i författning 0111 förslags upprättande Lill beläggande med extra rotering af Städernas privilegierade jord.
Men ehuru stor vigt jag tillerkänner detta skäl, får det likväl så mycket mindre förändra min åsigt af hvad enligt ännu vigtigare grunder är rätt och billigt, som Staten utan tvifvel har både tillfälle och förpligtelse att utan dessas uppoffring bereda den fattiga lika tillgång med öfriga medborgare till åtnjutande af de i lag medgifna förmåner. Jag anser af dessa skäl motionen hafva bordt lemnäs utan afseende.» Af Herrar Domprosten Björling och Professoren Sundberg, bvilkat förenat sig med Herr Stats-Rådet Anjou. Herr Olivecrona, K., och Herr Domprosten Knös hafva ej i detta ärende deltagit. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1860. Ank. till Exp.Utsk. den 19 Jan. 1860, kl. 12 m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om antagande af ett stadgande derom, alt vid arfskifte mellan syskon afseende bör jästas å erhållen uppfostran och uppnådd ålder. Dessa motioner liro väckta inom Högv. Preste-Ståndet af Herr Komminister Svartengren samt inom Hederv. Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmägtigen Anders Jonsson från Skaraborgs län, med hvilken Riksdags-fullmägtigen Johannes Andersson från Elfsborgs län sig förenat. Enligt motionärens omdöme, låge det en orättvisa deruti, att då föräldrar dö och efterlemna flera barn, af hvilka några redan erhållit uppfostran och hunnit den ålder att de kunde försörja sig sjelfve, desse ändock hade lika rätt i föräldrarnes qvarlåtenskap, som de barn, hvilkas uppfostran ännu icke vore fullbordad och som sålunda måste med sina arfsmedel bekosta densamma.
Uppläst hos Ridd. och Adeln den z Iulir Prest - Ltändct den z Borgare-Ständet den Z Bondc-Standet den z WZrdsamr Memorial! ^amtelige Respective Riks-'Ständen hafwa äter» remitterat Lag-Utskottets, öfwer Rikssens Högloft. Ständers Justitie Ombudsmans Berättelse, afgifne yttrande, med de af flere Ledamöter inom RiksStanden derwid gjorde anmärkningar. Innan Lag, Utskottet beswarar Veste anmärkningar, anser Utstottet sig först böra namna, att det tvid granskningen af alla de ämnen, som blifwit remitterade, sorgfälligt sökt inskränka sine åtgärder inom - Den z Julli. noi om de gränser, hwilka 5 g och 87 §- 8- i Regeringsformen, samt ZZ tz. uti Rilödags-Ordningen bestämt utsätta för Lag - Utskottets befattning: Och dä Lagutskottet förmoda», alt Riksens Högloft. Ständer stola erkänna rigtigheten af denna grundjatts, hwars efterföljd af aila Uttstolt^är högst wigrig för ärendernes ordenttliga beredning ock afgörande, har Utskottet af denna, med grundlagarnc cgwerensstänimande orsak, icke tagit anledning af flere Ledamöters yttrade tankar, akt befatta sig ined beredning af frägor, som icke tillhöra Lag-Urstottets åtgärd. Af anmärkningarne har Lag , Utstottet funnit stridiga tankar om Utskottets, uti dest förra Memorial, yttrade föresats, att dä en Committä til! utarbetande af hela Lagwerket är nedsatt, icke utan högsta nödwändighet föreftä ändring eller förklaring af nu gällande Lagar.
Men pä de ffäl som ofwan äro anförde och af respect för Opinionen sinner Lag-Ulffottet betänkeligt föreflä annan ändring an at det wilker af Konungens Nådiga tillätelse, som förut warit förestrifwit wid Syffone barns äktenskap, hädanefter ma bindas wid giftermål emellan beswägrade i de leder 5 §., 2 Cap. Giftermäls-Balken omtalar. I sammanbang härmed, har ockLag-Utflottet ansett sig böra föreflä en lindring i straffet för Lägers Mäl i besia Swägerjkapsleder, sä at i allmänhet penninge - böter mä aga rum, utom i de fall, dä den lefwer, genom hwilken Swägerlaget kommer, samt wid dubbelt hor, sä at för Lägers-Mal emellan ogifte, i likhet med hwad förut är stadgadt för Syffonebarn mä hwardera böta 4o daler; för Lägers-mäl i fästom, den ofäsie 40 daler och den fäste 80 daler: För enfält hor, när den skyldeman, genom hwilken Swägerffapet kommer, är död, den ogifte böta 8o och den gifte mo daler: och böterne i detta fall endast förwandlas til Fängelse pa watten och bröd. Men om den genom hwilken Swägerlaget upkommer, lefwer, straffas den ogifte med 20 och den gifte med 24 dagars Fängelse wid watten och bröd. Dubbelt bor i besia leder lärer ej kunna blifwa swärare än emellan obeswägrade. Och som, i händelse Lag-Utskottets nn gifna tilstyrkande antages, desie brott ej kunna räknas til de gröfre; sä kan Under - Rätts-Utslag här - Den 34 Augustt. 1241. kärvm gä i fullbordan, utan underställning til Egwer-Ratt, äfwen som Kyrkopligten mä, såsom r andra Lägers mäls saker, blifwa enstild.
Palmsljernas yttrande jemväl till de öfriga Stånden blifvit framfördt, så hoppas jag att punkten måtte försvinna; men sker icke detta, så lärer Exped:sUtsk. icke kunna undgå att intaga densamma i den blifvande skrifvelsen. Efter först till bifall å denna punkt framställd propos., som besvarades med Nej, afslog R. o. Ad. Utsk:s deri gjorda tillstyrkande. 12:te punkten, innehållande anmälan, att Ulsk. framdeles komme alt afgifva yttrande, rör:de erforderliga förändringar i afseende ä Bankens sedelsystem. Lades till handlingarne. Gr. Lagerbjelke: Det är naturligtvis af icke ringa vigt, att de detaljbestämmelser, som inom de serskilda RiksSt. fattas, i afseende å decimal-systemet. öfverensstämma icke allenast sins emellan utan ock med bela systemet. Om jag icke bedrager mig, är redan genom tre Stånds beslut afgjordt, att decimal-systemet skall i myntet införas. Det återstår således endast, att få sjelfva detalj-bestämmelserna i systemet öfverensstämmande med hvarandra, och det är på denna grund, som jag anhåller, att de öfriga Stånden måtte inbjudas, att förena sig i de beslut R. o. Ad. fattat, ang:de liodelnings-systemels tillämpning på Rikets mynt. Uppå i anledn. häraf framställd propos. beslöts, att de öfrige RiksSt. genom utdrag af prof. sk lille vänligen inbjudas, att instämma i de beslut, som af R. o. Ad., i fråga om decimal-systemets tillämpning på Rikets mynt, blifvit faltade. Föredrogs K. M:s nyss ankomna Nåd. Propos., ang:de ändring i 39, 40 med flere §§ i Reg.-Form., och 4, 6 m. fl. §§ i Riksd.- Ordn., i afseende på sättet för Riks-Styrelsens förande i vissa fall; och updrog R. o. Ad. åt ConsksUtsk., att sitt Utlåt, om denna Nåd. Propos. till R. St. afgifva.
Satans verktyg; så var det naturligt dels att alla traditioner från hedendomens tid, hvilka kyrkan icke omgestaltat och gjort till sin egendom, skulle förvisas till djefvulstjenstens område, dels ock att hvarje handling, hvilken öfvernaturliga verkningar tillskrefvos, men som ej förrättats af kristen prest eller i Jesu namn, skulle hänföras till en svart magi, dels slutligen att möjligheten af en omedelbar samverkan, ett medvetet förbund mellan djefvulen och menniskor skulle upphöjas till en trossats. En mellan det goda och det onda, mellan Gud och djefvulen, mellan kyrkan och hedendomen uppstånden strid, som föres med underverkets vapen af tvenne omedelbart mot hvarandra stälda menskliga representanter för dessa principer, var ett ämne, som ovilkorligt måste egga den diktande inbillningskraften till verksamhet. Också finna vi redan i ett af den kristna litteraturens äldsta monumenter45 en saga af denna beskaffenhet. Det är Simon Petrus, klippan på hvilken kyrkan är byggd, som der kämpar med den i Apostla-Gerningar omnämnde Simon magiern från Samaria. Sedan Mindre Asiens städer bevittnat deras täflan i underverk, står hufvudslaget dem emellan i Rom. I det församlade folkets åsyn företager Simon magiern en himmelsfärd, men störtar ned och bryter benen, sedan Simon Petrus befallt de onda andar, som osynliga föra magiern mot skyarne, att släppa honom. Ytterligare utsmyckad uppdyker denna saga hos sednare kyrkliga skriftställare. Till henne sälla sig snart andra om en Cyprianus, en Theofilus, Militaris, Heliodorus m. fl., som af begär efter jordisk herrlighet afsvärja Kristus och ingå ordentliga förbund med djefvulen. I den helige Basilii, erkebiskops af Cæsarea och Kappadocien, lefnadsbeskrifning [han var samtida med kejsar Julianus ”affällingen”] omtalas en yngling, som af en hednisk trollkarl hade erhållit ett anbefallningsbref till Satan.
Barndomens framtindrande hopp, Ynglingaårens hastiga, mer än lefvande framsteg, den annalkande niannaåldrens fasthet i lynne och grundaatser, förenad med insigternas mognad, intet har undgått Riksens Ständers deltagande uppmärksamhet, aldrig ens afbruten af Riks* 25 Trot. Utdr. d. 10 Fehr. 1823. mötenas längre eller kortare mellanstånd. Under det sista af dessa inträffade en an* ledning till oro och fruktan, den första och enda, E. K. H. gifvit Svea Folk, då en svår och vådlig sjukdom tycktes på en gång hota Dess lif och Sveriges Sällhet i stundande tider. Snart aflägsnades likväl farorna, sinnena lugnades; men törhända alstrade minnet af så förfärande öden vissa alfvarJiga betraktelser. Törhända jemförde man det osäkra och hastigt öfvergående i menniskolefnaden med Staternas och Nationernas lif, som förlorar sig i framtidens oberäkneliga längd. Det skulle tyckas, som hade denna Försynens vink bidragit till den resa i fremmande Länder, hvilken E. K. H. följande året anträdde, med föremål att för Nationen söka en borgen emot ovissheten af tillkommande Skiften, så framt man ej kände, att Beslutet derom i all händelse blifvit af visheten förberedt. Under denna färd har E. K. H. röne ojäfagtiga bevis af den förtrolighet och högaktning, hvarmed flere af Europas störste Monarcher, deras Blodsförvandter och Undersåtare gjort rättvisa åt Konungens ärofulla ryktbarhet samt åt E. K. Hs. egen bildning, förtjenster och tänkesätt. Nationen, som uppmärksam följt resans händelser, kände sig »tolt öfver ett sådant sätt att emottaga Dess KonungaSon, emedan Hon deruti fann ett prof af aktning emot jlet folk, hvars Spira en gang af E. K. H« Fröt. Vidr. d. 10 Teir. i0®3* £9 stall föras.