Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Någon egentlig sädesodling möter man för närvarande först vid Sykobatka, beläget vid 60° n. br., men i en framtid, när skogar och mossar minskats, skall här, liksom i Skandinavien, ett lönande åkerbruk kunna drifvas vida längre norr ut. Jemte ryssarnes bostäder träffar man ofta infödingarnes eller, såsom ryssarne kalla dem, »asiaternas» tält. Dessa hafva samma form som lappkåtan. Samojedtältet är vanligen täckt med renhudar, ostjaktältet med näfver. I tältens granskap finnes alltid en massa hundar, hvilka om vintern användas till allehanda körslor, om sommaren till uppbogsering af båtar mot strömmen – ett fortskaffningsmedel på vattnet, som högligen förvånade de norska sjömän, med hvilka jag år 1875 reste uppför floden. Att se folk färdas i en båt dragen af hundar var för dem märkligare än både Moskwas Kreml och Kiews klockor. För en dylik färd spännes ett tillräckligt antal hundar vid en lång lina, hvars ena ända är fäst vid båtens förstäf. Hundarne springa sedan fram på den jemna stranden, hvarest de upptrampa verkliga gångstigar. Den föga djupgående båten hålles flytande på tillräckligt afstånd från land dels medelst rodret, som skötes af en i båtens akter sittande person, och dels medelst stakande från fören. Smärre båtar äro ofta urhålkade ur en enda trädstam och kunna, tack vare den storlek en del barrträd nå i dessa trakter, det oaktadt göras ganska rymliga och af rätt vacker form. Hundarne hafva stort tycke med de äfvenledes som dragdjur använda eskimåhundarne på Grönland. Fiskarebåtar på Ob. Efter fotografi. Numera lära de fleste infödingar, som kommit i närmare beröring med ryssarne, bekänna sig till den kristna religionen. Att många hedniska vanor dock ännu vidlåda dem, bevisas bland annat af följande. Vid en simovie, der vi landstego för några timmar den 16 sept., träffades såsom vanligt en begrafningsplats i skogen nära bostäderna. Liken voro lagda i stora kistor ofvan jord, vid hvilka nästan alltid ett kors var upprest.
Att vederqvickelsens tid då kommer för Herrans ansigte, när han sändandes varder den eder nu tillförene predikad är, Jesum Christum; Hvilken himmelen intaga måste, till den tid att igen upprättadt varder allt det Gud sagt hafver, genom alla sina helga Propheters mun, af verldenes begynnelse. Ty Moses hafver sagt till fäderna: Herren, edar Gud, skall eder uppväcka en Prophet utaf edra bröder, såsom mig; honom skolen I höra i allt det han eder sägandes varder. Och det skall ske, att hvar och en själ, som icke hörer den Propheten, hon skall utkastas ifrå folket. Och alle Propheterna, ifrå Samuel, och sedan så månge som talat hafva, hafva bådat dessa dagarna. I ären Propheternas och förbundsens barn, det Gud hafver gjort med våra fäder, sägandes till Abraham: I dine säd skola all folk på jordene välsignad varda. Eder först och främst hafver Gud uppväckt sin Son, Jesum, och sändt honom till att välsigna eder, att hvar och en af eder skulle sig omvända ifrå sine ondsko. Då de nu talade till folket, kommo dertill Presterna, och föreståndaren i templet, och de Sadduceer; Och togo det illa vid sig, att de lärde folket, och förkunnade, i Jesu, uppståndelsen ifrå de döda; Och togo fatt på dem, och satte dem i häktelse, till annan dagen; ty det var redo aftonen. Men månge af dem, som orden hört hade, trodde; och vardt talet på männerna vid femtusend. Så begaf det sig dagen derefter, att deras öfverste och äldste, och Skriftlärde i Jerusalem; Och Hannas öfverste Prest, och Caiphas, och Johannes, och Alexander, och så månge som voro af öfversta Prestaslägtet, församlade sig; Och hade dem fram för sig, och frågade dem: Af hvad magt, eller i hvad namn, hafven I detta gjort? Petrus, full med den Helga Anda, sade till dem: I öfverste för folket, och äldste i Israel;
Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. Ojemn konkurrens. et finnes herrar, som påstå, att fruntimmer alltid läsa sista sidan af en tidning först. Jag vet ej, hur rätt de i allmänhet kunna ha i sitt påstående, men visst är, att jag har ganska mycket intresse för den sidan, och, om jag har tid, underlåter jag sällan att ögna igenom annonserna. Jag tycker den är som ett stycke kulturhistoria. Bl an läser deri ej blott om uppfinningar, som blifvit praktiskt användbara, och hvilka lyxartiklar, som kommit mest i modet, samt priser på alla möjliga ting, utan äfven hvad vår tids menniskor roa sig med och hvad de önska — samt till och med deras längtan och känslor. Man behöfver blott i de stora annonstidningarne samt numera också i Idun, som blifvit ett så lämpligt organ för det området, emedan hon så behändigt flyger direkt in i våra hem, man behöfver blott läsa alla de annonser om unga flickor, som vilja ut i verlden, för att få en tydlig bild af hvad som rör sig på djupet af ungdomens hjerta nu för tiden. Den unga flickan nöjes ej numera med att sitta beqvämt hemma hos pappa och mamma och brodera i båge, väntande på friare, utan hon vill ut för att se sig omkring och lära känna verlden. Ännu mera än denna önskan torde lusten för arbete och verksamhet samt kanske också för litet mera oberoende vara de krafter, som drifva henne att från det lugna hemmet gifva sig ut bland främmande för att förvärfva sitt bröd. Man kan blott glädjas öfver den yttring af energi och lifslust, som deri gifver sig tillkänna och som i mycket tillbakavisar de beskyllningar för beqvämlighet, för fåfänga ccb ytlighet, som ofta nog rigtas mot de unga flickorna. Ty de platser de få äro sällan några sinekurer. Men liksom allt vackeit här i verlden har också denna verksamhetsifver sin frånsida och en ganska behjertansvärd sådan. Antalet af de flickor, som » vilja ut » som det heter, är nämligen betydligt större än antalet af de lediga platserna, hvaraf följer, att de förra nedsätta sina pretentioner till det minsta möjliga — och ännu lägre.
S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets förliden Plenidag uppläste och på bordet lagde Utlåtanden, nemligen: N.o 198, angående Krigs-Academiens på C^rl; berg Uöningsoch Underhålls-Stat; N:o 199, öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Bemiss,' angående förhöjning i arlöningen för Vermlands Fält-Jägare-Regemente; Prot. N-o 200) öfver gjorde motioner om ytterligare Ijöne-förhöjning för Militär-Staterne; N:o 201, angående upptagande i Stat af 3500 R:dr Hamburger Banko Fyrnings-medel, såsom inkomst från Dannemark; och N:o 203, i anledning af Herr L. L. Edsbergs Memorial om Lån af Allmänna medel till Skolehus uppbyggande eller inköp i Landskrona; blefvo dossé Utlåtanden af Bonde* Ståndet gillade och antagneS. D. Föredrogs Bevillnings-Utskottets förleden Plenidag på bordet lagda Betänkande af den 1 i denne månad, angående Post-inrättningen och de deraf till Stats-Verket inflytande inkomster m. rn. Och blef detta Betänkande till aila delar af Bonde-Ståndet godkändt. S. D. Upplästes Lag-Utskottets ankomne under N:o 97 afgifne Utlåtande, i anledning af giorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande inskränkning af beloppet hvarunder enskilde personer icke må vara tillåtet att utfärda * löpande Invisningar, och sedan Bonde-Ståndet redan den 24 sistlidne Martii bifallit slstberörde Betänkande, fann Bonde-Ståndet någon annan åtgärd vid berörde Utlåtande ej äga rum, än att detsamma lägges till handlingarne. S. D, Sedan förstärkta Stats-Utskottet uti nu upplästa serskilta Memorial af den 5 iden-, na månad tillkännngifvit: 1.
Justi ti as Stats-Ministern II. E. Hr Grefve Rosenblad. Stnls-Ministern för Utrikes Ärendena II. E. Hr Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden : II. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Grefve af Ugglas, Justitiae-Råden: Friherre Kurck. Isberg. Justi tire-Can cell eren Bergenschöld. Hof-Cancelieren von Schulzenheim. Revisions Secreteraren Thuring anmälde i underdånighet: Att, efter det Kongl. Maj:t den 18 sisth Julii, vid förehafvande af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den 24 April innevarande år, med förslag till Lagstadgande, att ej någon hädanefter skulle få DomareEmbetet utöfva, innan han fyllt tjugufem år, behagat, med gillande af de grunder, hvarpå samma förslag sig stödjer, förklara Sig vilja i Nåder föreslå Rikets Ständer ett Kongl. Majds Nådiga Propos. N.o 83. 63 Stadgande, innehållande föreskrift för samtlige Hof-Rätterne, att hädanefter icke Lill Domare-Embetets utöfvande förordna någon, som icke fyllt tjugufem år, så framt han icke redan tillförene blifvit af Hof-Rätterne i Domare-värf nyttjad, samt Rikets Ständer den 8 i denna månad å Riks-Salen erhållit del af Kongl. Maj:ts berörde Beslut, med. skälen dertill; så vore nu ett förslag till Proposition derutinnan förfaltadt, hvilket förslag blef, uppå Stats-Rådets Ledamöters enhälliga tillstyrkande, af Kongl. Maj:t i Nåder godkändt, sådant det finnes detta Protocoll bilagdt. Ex protocollo A. Tduvon.
Ehuru Utskottet, lika med Revisorerne, anser, att Fullmäktige, sedan de vid ofvanberörde tillfälle, den 10 sistlidne Juni, beslutat att då genast inköpa obligationer till det uppgifna beloppet, äfven varit förbundne att vidtaga nödig åtgärd för verkställighet af berörde beslut, helst Fullmäktiges pligt att för omförmäldte ändamål använda dertill disponibla medel finnes i Bankoreglementet bestämdt uttryckt, har Utskottet likväl, enär i följd af kort derefter skedt anbud, försäljning af obligationer till Banken egt rum samt med afseende å hvad Fullmäktiges förklaring i öfrigt innefattar, trott sig böra hemställa, att ifrågavarande anmärkning icke må till någon påföljd föranleda. §. 20. Under den af Utskottet verkställda undersökning, huru Banko-verket, efter sednaste riksdag, blifvit förvaltadt, har inhemtats, att Banko-fullmäktige den 23 December 1846, vid pröfning af Fullmäktiges i Riksgälds-kontoret för - Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14. 21 slag om försäljning till Banken af en del Kontoret tillhöriga räntebärande obligationer, ansett sig icke böra detta anbud antaga, men deremot erbjudit Riksgälds-kontoret att, intilldess kontoiets blifvande inkomster kunde ersätta för hand varande behof, begagna ett låneunderstöd från Banken till belopp af omkring 500,000 r:dr banko, emot förbindelse att, efter förutgångne 6 månaders uppsägning, kapitalet, jemte 4 '/j, procent ränta derå, till Banken återbetala, samt att nämnde Kontor, till följd af detta erbjudande, emot afgifven och enligt faststäldt formulär upprättad förbindelse, den 7 Januari 1847, hos Banken upptagit ett lån å 300 000 rdr banko, hvilket den 1 påföljde Oktober blifvit tillika med ränta återbetaldt; i anledning hvaraf, och då rättighet för låns utlemnande till Riksgälds-kontoret icke finnes i Banko-reglementet medgifven, Utskottet anmodat Fullmäktige att inkomma med yttrande, på hvad grund omförmäldta låne-understöd blifvit af dem beviljadt.
Om Sindssyges öptagelse i Asyler, § 9- Naar Nogen som Sindssvg forlanges optagen i et Asyl, bör Asylets Laege undersöge, om hans Tilstand er saadan, at Optagelsen er hensigtsmaessig for harn selv eller nödvendig for den ofFentlige Ordens og Sikkerheds Overholdelse. I Tilfaelde af, at nogen Vedkommende maatte vaere utilfreds med Laegens Bestemmelse i saa Hensende, kan denne fordres undergiven Controlcommissionens Afgjörelse. Bih. till R. St. Med Forbehold af den naermere Afgjörelse, som omhandles i foregaaende §, kan enhver Sindssyg af Politiövrigheden indsaettes i et Sindssygeasyl, naar han forstyrrer den offentlige Sikkerhed, eller der enten ikke findes Nogen, der har at iagttage hans Tarv, eller de, hvem dette naermest paaligger, ikke paa en passende Maade sorge for hans Forpleining, og bliver i saa Fald den Syges Familie eller andre Vedkommende uopholdelig derom at underrette. S 11- I ethvert Tilfa3lde, hvor Nogen er optagen i et Sindssygeasyl, skal en Udskrift af hvad der i Overeensstemmelse med § 5 er Personalprotocollen tilfört, tilligemed en kort Beskrivelse över Patientens Tilstand inden 48 Timer tilstilles Controlcommissionen, der da strax, om til den er afgiven Klage, eller i andet Fald ved naeste Visitationsmöde anstiller de fornödne Undersögelser, om den Syge bör forblive i Asylet eller ei. Tredie Capitel. Om Sindssyges Udtreedelse af Asyler. § 12- Naar en Sindssyg er af Asylets Laege -erklaeret helbredet, og
Tre procent ränta först beräknas å lånets vid hvarje liqvid återstående kapitalbelopp och det öfriga utgör kapital-afbetalning. Stafs-Utsleottets Memorial J\/s 125. 31 Det nämnda stad, såsom ytterligare understöd för *amma hamnanläggning, under 1847 och 1848 års riksdag beviljade och år 1849 från Riksgälds-kontoret utbekomna lån å Tjugutvåtusen femhundra R;dr återbetalas medelst erläggande, före hvarje års slut, af Sex procent å denna summa, hvarvid beräknas Fyra procent årlig ränta å det återstående lånebeloppet samt öfverskottet utgör afbetalning å kapitalet; och skall dessutom, derest den föreskrifna betalningsskyldigheten icke inom derför bestämd tid fullgöres, å det till liqvid förfallna beloppet erläggas ränta efter Fem procent årligen intilldess sagda inbetalning verkställes. § 62. Enligt devid 1840 och 1841 samt 1844 och 1845 års riksdagar bestämda betalningsvilkor för då, i egenskap af lån, anvisade statsbidrag för hamnbyggnaden vid Cimbrishamn. skola å det vid förstnämnda riksdag beviljade och under är 1843 med Tretiosjutusen femhundra R:dr utbekomna lånet, Fem procent årligen inbetalas, dervid Tre procent ränta beräknas för återstående kapitalbeloppet, samt å det andra år 1845 med Sjutusen femhundra R:dr utbetalda lånet erläggas Åtta procent årligen under en tid af Fjorton och ett halft år, räknad från 1856 års slut; kommande detta lån att efter sagda tids förlopp anses härigenom betaldt till så väl kapital som Två procent årlig ränta. § 63. Det, för hamnanläggningen vid Alms. staden Christianstad, under riksdagen åren 1840 och 1841 beviljade samt år 1848 från Riksgälds-kontoret utbetalda låneunderstöd af Tretiotusen R:dr skall återbetalas med Fem procent årligen å ursprungliga lånesumman, hvarvid Tre procent ränta beräknas för det vid hvarje liqvid återstående kapitalbeloppet samt det öfriga utgör afbetalning å detta belopp.
Att den Konungens Rådgifvare, mot hvilken anmärknm blifvit riktad, varit och är af denna tanka, synes deraf, att han vid föredragning, rör:de tillförordnandet af en Landsh. tili ett annat län, ganska riktigt ihågkom, att den föreslagne personen upbar lön uti Utrikes Depart:tet. INägon ursägt kan således icke förebäras, och örn den antoges, kastades skulden pä Chefen för LandtförsvarsDepartitet, som äfven, såvidt jag kan erinra mig, var uti konseljen närvande, och som då hade hort påminna om hvad som kunde vara att anmärka. Hvad angår 8:de punkten ronde ackords ersättning till Landshin i Götheborgs och Röhus län, är det gifvet att då K. M., med begagnande af de till Landshir i allmänhet anslagna löneförmåner, är 1837 kunde upgöra reglering af Landsh.-lönerna, egde ju K. M. rättighet att disponera dessa medel till Landshines aflöning. Nu var genom denna reglering så bestämdt, alt Landshin i Götheborg skulle från sin lön afsätta en viss summa till andra Landslnrs aflöning. Emellertid visade det sig, att den del af Landhins i Götheborg löneinkomster, hvilken var afsedd att användas till förökning af andra Landshirs löner, i tidernas längd upsleg till ett högre belopp, än hvad som för nyssnämnde ändamål var bestämdt att afsättas. Efter nu K. M. hade under Sin disposition Landshines löner i allmänhet, mäste han väl kunna använda detta lilla öfverskott. Under sådana förhållanden kan raan väl icke klandra Konungens Rådgifvare, derföre att dessa medel icke blifvit använde till förökning af de andra Landshines löner, till hvilkas förbättring det icke varit afsedt, utan att de tillstyrkte, att bemäldte öfverskott måtte tilldelas Landshin i Götheborg. Uti llite punkten har man klandrat Chefen för Civil-Departitet, derföre att han skulle hafva genom sitt rådslag sökt undanhålla K.
Utskottet, om icke följande tillägg kunde göras i Betänkandet, nemi. att Utskottet hemställer hos Riksens HögloflStänder, Den 16 Juli. 1409 der, det hos Kongl. Majit den underdåniga Ön> skan anmältes, att Kongl. Majit, ju förr dess heldre, tacktes lata infordra Dagböckerna ifrån alla Kandshöfdingedömen för sisth år, för att aflemnas åt Åkerbruks Academien , jemte det åliggande för Academien, att den, såsom en följd deraf, inkomme med ett sådant förslag i ämnet, som hade en lika fördelning af skjutsnings besväret å all skjutsskyldig jord i Riket för ändamål. Hvad vi imellertid på förhand kunne upplysa är det, att t.refjerdedelar af skjutsningsbesväret bestrides för det närvarande af på sin höjd -del af de så kallade skjutsskyldiga som ligga nära vid stora stråkvägarna , till hvilken HedersClass vi hafva den äran räkna oss, och erfara icke vi en snar och hnfvudsakelig lindring uti detta odrägeliga onus, blifva vi nödsakade att helt och hållet undandraga oss allt slags utgörande af annan skjutsnings-skyldighet än Kongl. Majit, Kronoch Arf-Prinsarne, Kongl. Famillen, Hofvet, samt Kronans effecter, och detta af den orsak, att vi i ke hafva något annat val öfrigt, än det att i annat fall gå ifrån våra hemmansdelar, hvilket vi allt således, i kraft af de ifrån våra hemmavarande Medbroder erhållna uppdrag, härigenom velat reservera. Stockholm, den 29 Juni 1815. Nils Pehrsson från Christianstads Län. Jacob Ericsson ifrån Örebro Län, Fullmägtig för Fellingsbro, Örebro och Glanshammars Härader. Herr Handelsmannen Stabeck Ingaf ocK uppläste likaledes följande Dictamen: ”Jemte det jag instämmer med hvad Jaeol» Ericsson ifrån Orebro
Produktsplaktet från 1724 och förordningen från 1806 skall gälla, så att främmande fartyg ej inkommer med andra varor än de som frambringats i deras hemort. Vid export från svenska hamnar skall främmande fartyg njuta de förmåner som står i förordningen. Helfrihet för svenska klinkfartyg skall bestå. Örebro den 29 juli 1812. CARL Förordning om ändring i 7: de kapitlet jordabalken angående nabos rätt till lösen av försålt hus eller tomt i staden. Örebro den 29 juli 1812. Köpare av hus eller tomt i staden skall utan undantag innan uppbud tages, bjuda ut till nabo. Han skall fjorton dagar därefter lösa huset eller tomten. Då missbruk skett, ändras i jordabalken så, att nabo äger rätt att lösa sådan egendom om lagfarten blivit påbörjad. Däremot gäller andra regler om lagfarten inte varit påbörjad. Örebro den 29 juli 1812. CARL. Förklaring över 29 punkten av Kongl Förklaringen över allmänna lagens stadganden i åtskilliga rum av den 23 mars 1807. Örebro den 29 juli 1812. 1807 föreskrevs att om någon av hovrätten är ansedd saker till döden, får inte domen verkställas utan skall underställas Oss. Olika meningar om det endast är den som blivit dömd till dödsstraffet som skall underställas Oss eller också de som varit delaktiga i brottet och blivit dömda. Vi har funnit Ständernas yttrade mening vara att både den till dödsstraffet och de medbrottsliga skall underställas Oss. Örebro på rikssalen den 29 juli 1812. CARL. Förklaring över 1§ av 5 kapitlet i jordabalken angående bördsoch lösningsrätt till försålt hus och tomt i staden. Örebro den 29 juli 1812. Bördsman som vill lösa sin rätt till såld arvejord, blir förlustig sådan rätt om han inte till senaste ting instämt köpare och lagfarten är avslutad. Domare har uppfattat detta olika. Nu gäller att den bördsman eller nabo i staden som vill ha sin lösningsrätt bevarad skall i likhet med bördsmän på landet nedsätta bördsskilling i rätten och lagligen instämma köparen inom den tid från tredje uppbudet. Örebro på rikssalen den 29 juli 1812. CARL.
I afseende å den blifvande trafikinkomsten torde jag få erinra, att om Persbergs bergslag icke, såsom nu är händelsen, vore inskränkt till att kunna utföra malm endast under vissa månader af året, utan kunde göra det när som helst, skulle helt säkert grufbrytningen stiga med många hundratusen centner och sål. endast från dessa grufvor en högst betydlig trafikinkomst vara att förvänta. Under diskussionen har .visserligen flera gånger omnämnts möjligheten af en bibana till Olme, men häremot förekommer, att genom denna bibana icke den ut - Den 15 Man 341 fartsväg åt vester, som jag anser vara ovilkorligen nödvändig för bergsbrukets höjande inom Wermlands medlersta och vestliga delar, skulle beredas, och dessutom skulle denna bibana blifva så föga vinstgifvande i förhållande till kostnaderna för dess anläggning, att man icke kan våga hoppas att ett bolag för utförandet deraf skulle kunna komma till stånd. Mycket kunde vara att tillägga, men R. o. Ad. äro säkert trött af den långvariga diskussionen och jag vill derföre icke längre upptaga tiden. Jag måste dock ytterligare fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på den stora vigt, som denna fråga eger icke blott för provinsen Wermland, utan äfven för Statsverket och dess förmåga att utan allt för stora uppoffringar kunna verkställa nödiga afbetalningar på de för jernvägsanläggningarnes verkställande upptagna statslånen. Jag slutar alltså med att varmt förorda det förslag, som blifvit framstäldt i Frih. Reck-Friis’ och Hr Leijonanckers m. 11. reservation, och anser jag mig blott böra tillägga, att genom bifall till denna reservation uppkommer icke något behof af förhöjning af den anslagssumma, som vid denna riksdag skulle erfordras för det af Stats-Utsk:t förordade alternativet. Gerna skulle jag hafva sett, om större anslag kunnat beviljas, men för närvarande torde man måhända rättast inskränska sig till minsta möjliga belopp, hvilket man också kan göra desto hellre, som inom ett år härefter en ny riksdag sammanträder, hvilken kan anslå det belopp, som erfordras för jernvägsarbetenas kraftigare bedrifvande. Hr Dalman, Wilhelm Fredrik:
Borgare-Ståndet återremitteradt med anmärkningar, hufvudsakligen innehållande, att den föreslagna nya Ordningen ingalunda vore för Banken menlig, utan tvärtom syntes bereda densamma större lätthet, än förr, att åtkomma betalning för sina fordringar; men att en sådan förändring deremot säkerligen komme att medföra stora olägenheter för allmänheten, och, serdeles då Sterbhus äro till Banken gäldskyldige, hafva den påföljd, att omyndiges rätt och bästa snart kunde äfventyras, om inbetalning vid bestämd termin af Förmyndare eller Målsmän blefve underlåten, tilläfventyrs i förlitande på den 4 Banco-Utskoltcls Memorial N;o 7g. > Lagfartstid, som alltid föregått försäljningen af Bariktis panter. Och har ämnet utur denna synpunkt ansetts förtjena elt närmare öfvervägande. Utskotten, hvilkas framställda åsigter, om de ifrån Undantags-Lagar härrörande olägenheter samt nyttan och behofvet af likhet och öfverensstämmelse i ordningen vid alla slags fordringars utsökning, icke kunnat, utaf de hos Yällofl. Borgare-Ståndet gjorda erinringar‘rubbas, få derjemte vördsamt anmäla; att Betänkandet N:o 70 blifvit, den 17 och 19 förlidne Augusti, af de öfriga 3:ne Riks-Stånden bifallet. Stockholm den 9 September 182g. Ankom till Exped.Utsk. d. 17 Sept. 182g. Rikets Ständers Banco-Utskotts Memorial om -vilkoren och sättet för beredande af nöjaktig säkerhet vid belåning af Jern Panco-Utskotlets Memorial N o 79. 5 och Effecter på Götheborgs våg efter enahanda grunder, sorn gälla för beläning af de ä Stockholms Jernväg förvarade djlika Effecter > m. m. "Uti Banco-Utskottets Betänkande, N:o 49» angående Bankens utlåningar på korrt tid oell mot rörlig Pant intill nästa Riksdag, har Utskottet, med anledning af en inom Vällofl. Borgare-Ståndet vackt Motion af Herr J.