Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Iliksmöle logligen keieelelo förslog lill önelringor i Ilikels Orunellogor, 3 enkölligl goclkönl ele ikloncl omförmölelle förslog, livorigenoin fölzoncle Orunellogs-^orogroker skulle erköllo elen foröuelraele lvelelse, Ilerörele skrifvelse ujljlloger, nemligen: Oell leor 3og, eker Nill 8lols-Röels llöron6e ilörölver, fnnnil Foell oll jemvöl ctesso Lclro förslog i lklocler gillo oell onlogo. 3og förklitver Ileler, Oocle Ilerror oell 8venske Klon, meel oll XoiiFl. Mä oell Vnnesl völkevögen. L. i^nl. lill Lxja. Llsli. il. 21 Lluj, 1>. ls l. >,i. KOKLL. /Vi/d/Zvr A'-?/', r <r/r?Lv///MA a/ i/^/i,7//n>r ^5,// /lz/ne^ /ö/'ev/,/o »a /«Z-/6/vi!/?^/'r>?Aa/-,- d 11^§§cde„. de/r /<-.,/« Mi// Vällaorne, Xdle oell VällaöndiAe, XnevöndaAe, Vöndi^e vela Vällande, Xnelaonne, Kön8ländiAe vela Välalilade, Iledenvände oell Ledli"e, Lode Hennar oell 8ven8lie
Q Hr Akerman: Jemle del jag förklarar, ali jag icke liar något cmol deri redactionsförändring, sorn Frih. Palmstjerna föreslagit, enar jag anser, ali det nvltiga ändamålet med privatbankerna, som består deruti, att upptaga penningar af allmänheten för att sedermera åter utlåna dem, skulle i betydlig män förfelas, om man förstod stadgandet i denna § så, alt endast hälften af hvad sorn verkligen blifvit uti sedlar inbetalt, skulle fä upplånas, får jag fästa uppmärksamheten på en omständighet, som angar sednare morn. af denna §. Sedan man i första mom. omtalat den upplåning, som kan ske på crediliv eller genom försträckningar oell depositioner, innehåller 2 morn., att ”alla fordringsbevis, hvilka för dylik upplåning uppgifvas, äfvensom depositionsbevis skola ställas lill viss person eller visst verk och innehålla, all öfverlåtelse deraf må ske endast till viss man, oell efter föregången anmälan i banken”. Meningen med delta stadgande, uti hvars redaction jag icke har deltagit, är otvifvelaktig! all förhindra, att de bevis, som banken utställer öfver verkställda depositioner, må tillvinna sig egenskapen af sedlar och blifva gängse såsom sådane man oell man emellan; hvarföre det också i afseende pä dem är ganska räll alt stadga, det de skola sfäIlas lill viss man eller visst verk oell endast efter förcgänge n anmälan i banken kunna transporteras pä någon annan. Men helt olika är förhållandet otvifvelaktig! med sådan belåning, som i första delen af § benämnes upplåning genom försträckning. Man kan tänka sig hvad man äfven torde ha erfarit, nemi. alt privatbankerne understundom behöfva alt göra större lån. Eli sådant större lån skulle banken troligen icke kunna erhålla, om del vore förbjudet alt ställa dessa förskrifningar tilt ordres. Jag föreställer mig alt mängden af dem, sora hafva störe summor att utlåna, icke nöja sig med en förskrifning, sorn endast är ställd pä viss man och således icke kan utan särskild anmälan hos hanken, pä annor man förflyttas.
Brefvet af den 12 April 1834 7:0 Guldsmeden A. Lenholm, till drifvande af hans härstädes anlagda Pläterfabrik, enligt Kongl. Brefvet af den 19 April 1834 • • 8:0 Fabriksholaget Gibson & Keiller, i anseende till de betydliga kostnader Bolaget nedlagt å dess mechaniska Spinneri för lin, hampa och bomull samt å en Segelduksfabrik vid egendomen Jonsered nära Götheborg, enligt Kongl. Brefvet af den 14 Juni i834 Summa R:dr 100,000. och då härtill lägges återstoden af det Handlanderne Winberg §' Meijer beviljade lån med i5,2oo R:dr samt de likaledes vid i832 års slut icke utbetalda lånen till Fabriksidkaren J. R. Wallberg, till utvidgande af hans i Halmstad anlagda Klädesfabrik, å 6,666 R:dr 3a sk., och till hemmansägaren Peter Guslafsson för det af honom vid Hemmanet Quarnaberg i Jönköpings Län anlagda Tråddrageri för finare eller så kallade claver-strängar, å 2,000 R:dr eller tillsammans 23,866: 32. — så visar sig, alt vid slutet af sisth år å Förlagslånefonden voro anvisade lån lill ett belopp af ... 123,866: 3a. — utöfver fondens disponibla tillgångar, samt att således, äfven under förutsättning att capital-afbetalningarna å de äldre lånen i behörig ordning verkställas, en lid af omkring tre år kommer att förflyta, innan samtliga förenämnde förlagslån blifvit lill låntagarne utlemnade. I afseende på ofvan omförmälda, Fabriksidkaren Felling beviljade förlagslån hafva Revisorerne fästat särskild uppmärksamhet dervid, att 31.000 5.000 25,000. 3.000 6.000 ( i3 ) Kong!. Maj:t, uppå gjord underdånig framställning om angelägenheten deraf att
Dock iakttages, att frälseräntas kapital-värde alltid utsättes i fullt Riksdalerstal, så att möjligen öfverskjutande öresbelopp icke beräknas, derest icke detsamma öfverstiger 50 öre, i hvilket fall värdet ökas till fullt Riksdalertal. Förnyadl Förslag till Bevillnings-Stadga. B) Bevillning för inkomst af kapital diosarbete. § 6. För all inkomst vare sig af kapital eller arbete, erlägges bevillning nied En procent, beräknad å behållna inkomst-beloppet. Till inkomst a/ kapital räknas: ränta af utlånade eller i räntebärande obligationer nedlagda eller hos penninge-förvaltande verk eller enskilde insatte penningar, äfvensom ränta och sådan vinst å rörelse, som icke kan inbegripas under benämning inkomst af arbete. Till inkomst af arbete räknas: all den inkomst, som erhålles af rörelse, yrke eller tjenst, såsom vinst af bergsbruk jemte dertill hörande verk, inrättningar och näringar, af mjöloch sågqvarnar, fabriker, mekaniska verkstäder, bränvins-brännerier, samt andra för varors tillverkning eller förädling anlagda inrättningar, penningerörelse, handelsrörelse, skeppsrederi eller sjöfart, handtverk eller annan, jordbruket icke tillhörande näring, samt hvad utöfver dermed förenade kostnader förvärfvas genom utöfning af vetenskap, konst eller handaslöjd, äfvensom aflöning, arfvoden och traktamenten, sportler eller andra med allmän eller enskild tjenstebefattning förenade förmåner, samt pension, årligt understöd (gratifikation), lifränta eller undantagsförmån. Vid de förenade rikenas beskickningar hos utländska Magter anställda, jemte alla öfriga under Utrikes Departementet lydande embetsoch tjenstemän erlägga inkomst-bevillning för den del af deras aflöning, som motsvarar Svenska Statsverkets bidrag till samma aflöning.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det han redan haft äran tillkännagifva sin öfvertygelse, jemte grunderne derföre, och kunde Hans Excellence således icke, med afvikande derifrån, framställa den af Friherre Cederström begärdte proposition. Herr Stråle_, Nils Wilhelm: Då jag för min del anser Herr Grefvens och LandtMarskalkens afgifne förklaring fullkomligt rigtig, skulle jag tro det vara bäst, att återremittera Utskottens ifrågavarande jemkningsmemorial , på det Ridderskapet och Adeln sedermera, då målet återkommer i annat skick, må äga full frihet, att fatta .sitt beslut. Herr Ribbing: Genom återremiss skulle endast uttryckas, att man lemnade afseende Den 17 December e. m. g5 åt en åtgärd, den vi sjelfve ogilla, eller att man gillade saken till följd af PresteStåndets beslut. Det vore på en gång ett gillande och ogillande. Jag kan således ej annat än bestrida förslaget derom, såsom åsyftande att föranleda till ändring af vårt redan fattade beslut. För min del fortfar jag, styrkt af de grunder Herr Grefven och LandtMarskalken anfört, att begära proposition på förblifvande vid förra beslutet. Herr Cederschjöld: Under fullkomligt instämmande med Herr Grefven och LandtMarskalken, vill jag blott påminna, att ett RiksStånd icke någonsin äger rätt att ändra ett lagligen fattadt beslut, utan endast till följd af ett jemkningsförslag ifrån det Utskott, som med hiålet befattning haft. Hvilken osäkerhet, hvilka oredor, hvilken villervalla skulle icke uppkomma, om RiksStånden fingo, på egen hand och utan ledning af Utskott, ändra sina beslut? Under det att ett Stånd frånträdde sin mening för att antaga ett annat Stånds, skulle detta kunna göra på samma sätt, och någon förening aldrig kunna träffas, utan Stånden liksom leka blindbock med hvarandra. Vid sistlidne
då vid anställd kroppsvisitation beslag underkastadt gods ej upptäckes, från Tio till Etthundrade Riksdaler, och för underbetjent, då behörig undersökningsman finnér sig ej hafva skäl att å af den forre anhållen person undersökning anställa, från Feni till Tjugu Riksdaler. Stockholm den 24 Februari 1845. Beviltn,-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Vlskottcns Betänkande, N:o 8. 7 N:o 8. Ank. till Exp.-Utsk. d. 24 Febr. , kl. 8 e. n>„ Betänkande, t anledning af väckt motion om framställande af underdånig anhållan om Nådig Proposition vid nästa Riksdag, med förslag till nödige ändringar i afseende å så väl Tullbevakningen f som de i Tulltaxan stadgade förbud och lullafgifter. Ridderskapet och Adeln har till Bevillnings-Utskoltet remitterat en af Herr Grefve Lagerbjelke, Gustaf, i stöd af 56 §. Riksdags-Ordningen och med hemtad anledning af Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 3, angående Tullförfattningarne, gjord framställning, att Rikets Ständer måtte aflåta underdånig skrifvelse till Kongl. Majit enligt följande förslag: "Enär, efter hvad erfarenheten nogsamt visat, en högst betydlig oloflig varuinförsel till Riket eger rum, dels genom lurendrejning, dels genom tullförsnillning, hafva Rikets
Vi höra dock allmänt klagas deröfver, att alla penningar samlas till hufvudstaden, och det vore då besynnerligt, om man ej här skulle kunna upptaga sådana lån jag föreslagit till ett belopp af en million årligen, som är hvad Riksg.cont. ungefärligen behöfver. Jag medger, att Contts credit nu är skadad förnämligast i följd af sista riksdagens beslut. Emedlertid har Riksg.cont. emellan de 2tne sista riksdagarna kunnat fylla sina behof, och värsta beskrifningen på Contrs ställning har just kommit från dem, som velat genomdrifva statslånet; man hörde först talas derom, då PresteStts inbjudning i den frågan förevar. Jag har likväl ej velat minska latituden för fullmägtige i deras åtgärder, och Hr Rosenblad har i detta afseende missförstått mig; ty jag har bibehållit Utskts tillstyrkande oförändradt och dervid blott gjort det tillägg, att fullmägtige företrädesvis skulle söka att få lån på kort tid och låg ränta. Men i fall Riksg.cont. härvid skulle komma i något biy•deri, har jag för min del ej emot antagande af HrOxehufvuds reservation, så att fullmägtige derjemte må berättigas att för tillfälliga lånebehof begagna en blancocredit ända till en summa af 3oo,ooo r:dr Harn b. b: c o. Med detta tillägg vågar jag ytterligare anhålla om propos. på mitt förslag. Frih. af Nordin, Carl Joh.: Jag får till en början göra en vördsam förfrågan, huruvida prot.utdr. ankommit från PresteSt. rörtde dess beslut i denna fråga, och anhåller i sådan händelse, att beslutet måtte uppläsas. Upplästes ett prot.utdr. från PresteSt. af d. 5 dennes, af innehåll att, vid föredragning af SlalsUtskrs utlåt. N:o 417, Ståndet, som ansåg den af Utsk. sid. 10 till ränta och amortissement föreslagna summa af 200,000 r:dr årligen böra höjas till 3oo,ooo r:dr, beslutat: 1:0 att R.
Lagerbjelke nu vill hafva införda, icke voro införda uti R. Sl:s förra beslut, men att K. M. likväl fästade afseende derpå och utfärdade föreskrifter, uti ifrågavar:de syftning. Skulle nu R. St. i sitt förslag antaga dessa detaljbestämmelser, så vore det antingen ett erkännande deraf, alt R. St. vid sistförflulne riksdag hade förhastat sig, eller också skulle det antyda ett misstroende till K. M., att Han icke nu skulle vara lika försigtig, som K. M. var vid förra tillfället. Jag anser på dessa grunder att R. St. icke mera nu än då böra ingå i dessa detal - 942 Den 28 Augusti e. m. jer och, öfvertygad, att K. M. kommer att nu blifva lika försigtig som K. M. var efter föregående R. St:s beslut, med upgörande af kontrakt med bolaget, afstyrker jag Gr. Lagerbjelkes förslag i denna del. Hvad serskildt beträffar den föreslagna elektriska telegrafen, så tror jag icke alt den kan utföras utan en ganska betydlig utgift. Om nu denna utgift icke är inberäknad i det kostnadsförslag, som här är upgjordt för jernvägens fullbordande, så vore det ju att betunga bolagets fonder utöfver hvad för jernvägsbyggnadens utförande varit afsedt och i förhållande hvartill den garanterade inkomstsumman blifvit bestämd, hvilket vore att göra ett hugg i bältet på bolaget, hvarpå detsamma icke har varit beredi. Hr Printzensköld: Alt Hr Orakel skulle, för att nyttja hans egna ord, sakna oförmåga att vederlägga mina anmärkmr emot Gr. Lagerbjelkes första förslag, är en sak, som jag aldrig har bestridl och icke heller ämnar bestrida. Jag har blott velat anmärka, att när man saknar förmåga att vederlägga en gjord framställning, så begagnar man det talesätt, sorn Hr Brakel nyttjat. Hvad beträffar sjelfva saken och de tvenne sednare punkterna i Gr. Lagerbjelkes förslag, så får jag, på de af honom anförda skäl, tillstyrka den förra, men deremot med Frih. af Ugglas förena mig i afstyrkande af det sednare förslaget.
Han före tog under sin ungdom stora forskningsoch upptäcktsresor, som kröntes med glänsande framgång * man kan derför lätt tänka sig, hvilken mängd reseäfventyr han hade på lager och nu serverade oss. Dertill kom en ovanlig berättartalang och den lika s&amp; vackra som älskvärda fruns anmärkningar gaf ett ytterligare behag åt samtalet Jag hade intet skäl att ångra min » afstickare ». Efter den präktiga Mockan kom snart en äkta magyarisk qvällsvard: Paprikahöns med tillbehör; för öfrigt uppdukades också andra förträffliga rätter och läckerheter och jag kunde icke undgå att gifva uttryck åt min förvåning öfver att man i denna landdiga afkrok kunda erhålla sådana läckra saker.Att herr Vidore vin icke lemnade något öfrigt att önska be-höfver icke sägas. Det var ett verkligt vinum hungaricura, och då jag ståndigt fick röra på glaset, kände jag snart hur mitt blod eldades. Emellertid föll det mig i rätt tid in, att jag omsider måste tänka på uppbrott. Jag steg upp for att tacka mitt vänliga värdfolk och taga afsked — men då råkade jag ut Både herm och frun uppbjödo hela sin vältalighet for att förmå mig stanna qvar. Mina invändningar och bedyranden tjenade till ingenting. Fru Vidor hade en sådan öfvert&amp;lningsformåga i silt behagliga leende och sina lifliga ord, att jag slutligen måste gifva efter, under vilkor att jag skulle få fortsätta min väg redan i daggryningen. På qvälien kom det främmande. Frun presenterade dem for mig: » Herr Earl v. Kåtai, kyrkoherden i forsamlingen. » » Herr godsegaren Koloman v. Zsoltai från grannbyn. » » Min syster Klara, som just är kommen tillbaka från pastorns, der hon varit på besök hos sin väninna, herr v. Kåtais dotter. » Jag bugade mig tre gånger och försäkrade naturligtvis också tre gånger, att jag kände mig lycklig att hafva stiftat deras bekantskap. 8nart upphörde emellertid all tvungenhet och i följd af herr och fru Vidors älskvärdhet och förbindlighet utvecklade åg snart ett lifligt samtal.
Lik en nyss mognad persika rundade sig den fina kinden, och de stora mörka ögonen strålade som svarta diamanter. * Publik domstol, på stället afdömande trätor och processer mellan kabylerna Ack tänkte jag med min västerländska uppfattning af kvinnan, hvartill tjänar dig din skönhet, tjusande Kadoultscha 1 Endast till att bli strängare bevakad i någon härskares harem! Där skall du, lik puppan som aldrig får ut 1894 veckla sina fjärilsvingar, i drömlik sysslolöshet tillbringa ditt blomsterlif, lyssnande till springbrunnens enformiga kristalldropp i marmorbassängen, mot hvilken du lutar dina smidiga lemmar. Hälft döfvad af dofterna från de tropiska växterna, som fuktas af vattenstrålarne, bvad blir det af din själ? Lyckligtvis kunde ej dessa österländska värdinnor läsa mina tankar, o c h med min europeiska följeslagarinna lämnade j a g den bostad ur Tusen oob eu natt, där ingenting felades invånarinnorna — mer än frihet o c h erkändt människovärde. Vi hade 50 kilometers färd till Algier igen, än på hästrygg, än på vägar för diligens, där araber på laätade kameler mötte oss, alltid företrädda af de oundvikliga åsnorna, hvilka öppna arabtågen. De små djuren försvinna ofta så fullkomligt under all den packning de bära, att af dem ingenting annat sticker fram än tvä långa öron och fyra ben, smala som pinnar och trippande, utan att förtröttas. Anblicken af den m o t hafvet terrassformigt sluttande staden är och förblir det skönaste natursceneri jag någonsin såg. Hvarje år bestryker araben sin bostads väggar med ett bländhvitt kalköfverdrag, och i skarpa hörn och vinklar afsticka dessa ' låga hus, högt öfver den europeiska staden, mot den mörkblå himlen. Dess mäktiga ljusfloder strömma ner — vid middagstimmen glödande som smalt guld, under aftonens och nattens timmar försilfrande allt med månens dallrande strimma mellan blåaktiga skuggor. När vi nådde staden, stucko stjärnorna som små guldnaglar millioner hål i den lätta ethern öfver våra hufvuden, och en underbar balsamfläkt tillförde oss starka dofter från de blommande orangeskogarue rund omkring.
Orsaken till detta förhållande torde finnas deruti, att dessa sednare indragningar anses böra användas till lönefyllnad, och de förra lill bestridande af exercis-kostnader. Huru väl grundade de skäl äro, hvarpå K. M. stödjer sin i den K. proposrn gjorda framställning, är för mycket i ögonen fallande, för alt jag anser mig behöfva mer än hänvisa till ett begrundande öfver den behållning, som kan återstå, sedan ränta å accord, inbetalningar till arme'ens pensionssamt enkeoch pupill-cassor, afdrag för skatter och andra tjensten åtföljande kostnader, verkat minskning i de fastställda lönerna af 700 r:dr för en reg:ts-qvartermästare, 4 a 5oo r:dr för en andre capitaine, 35o r:dr för en förste och 3oo r:dr för en andre lieutenant, samt 200 r:dr för en undcr-lieutenant. 6 II. En blick på detta förhållande är i sig sjelf så nedslående, att jag undviker att göra en framställning af de resultaten, som visa sig vid en jemförelse med andra länder, der militären, oaktadt de i proportion ofantligt mycket högre lönerna och öfriga förmåner, åtnjuter prof af en allmän välvilja, den Utsk:s betänk, föga andas. Genom det sätt, hvarpå Utsk. föreslagit fyllandet af lönebristen, skulle en mängd af platser inom armeen försvinna, och fortkomsten betydligen försvåras för de med svaga löner försedda oflicerarne, hvilka, redan nu, måste se långsamt fullbordas hoppet att en gång ernå en plats, der de åtminstone kunna få hemta andan, efter de uppoffringar af egna medel, eller den skuldsättning, hvartill de, med bästa vilja och hushållning, oftast sett sig nödsakade redan från första inträdet i Statens tjenst. Är detta den del, man vill lemna armeen af den belåtenhet man så mycket omtalar, och som den en gång bör försvara?
När Westdahl dog, ville biskopen gerna att svärsonen skulle efterträda honom, men han var ännu för ung att få platsen. Sjögren var den som stod närmast till att få den, men han är förmögen och lat, brydde sig derför icke om att ha den. Man öfvertalade honom emellertid till att taga emot och behålla den tills Berggren om ett par år skulle ha åldern inne. Platsen inbringar visst 10,000 kr. årligen. Konsistoriiammanuensbefattningen lär gifva inemot en 5 à 6000. På den skall han gifta sig nu i sommar. Har hyrt en stor våning från den förste April. Fästmön lär vara omkring 23 år.319 Den 9–12te i denna månaden hade öfversten anordnat tre dagars recognosceringsöfningar härstädes för officerskorpsen. 20 man af musiken med. Middagskoncert på torget kl. 1–2. Middag kl. 6 hos öfversten den ena dagen, andra dagen liknande på jernvägshotellet, som fått extra tillstånd till utskänkning för dagen. Det hela syntes bra likt ett lustparti för officerarne, som gingo här och kråmade sig. Hos Uno bodde två ryttmästare. Den ene af dem (Löfvenhjelm) var sjuk af fylle båda nätterna. Hvad jag hatar dessa statens grannlåtsdjur, hvilka endast tyckas lefva för att göda sina lidelser och sin kropp! Gubben Ljungberg hade stått i butiken och sett dem gå och paradera på torget. Längs apoteksväggen sutto fullt med damer för att höra på musiken och beundra guldglittret. Doktorinnan Åkerman var der, Lisa Schröder, fröknarna Seth, Thedenierna och många fler. – ”Fruntimmerna skulle bara se hur de se ut, så ville de sakeren ta mig inte titta åt dem ens.320 Det är bara bomullsvadd och skräddarefason alltihop,” gnällde gubben i sin förargelse, ”jag har sett sådana der tuppar gå och ta luftbad, och då fick man se hur de sågo ut. Sakeren ta mig fans det inte mer än en enda som var helskinnad på sin kropp, annars voro de allihop spetälska på ett eller annat vis, smalbenta och eländiga.
Alfred af Wetterstedt. ft:o 146. Af Frih. Bonde., Knut; angående förökning i anslaget till Kongl. Musikaliska Akademien. Ibland läroverk, som under sednare åren gjort högst betydande framsteg, kan med skäl räknas Musikaliska Akademien. Af närlagde afskrift af Akademiens äldre och nyare stat inhemtas, att, efter det Rikets Ständer vid 1857 års riksmöte beviljade en tillökning i Akademiens årliga penniugeanslag med 9,000 R:dr, inrättades 5 nya läroklasser, hvarjemte de äldre klasserna betydligen utvidgades. Lärotimmarne, som efter 1856 års stat, då årsanslaget endast utgjorde 9,000 R:dr, voro bestämda till 63, förökades 1858 till 141, hvaraf synes att Akademien på ett ändamålsenligt sätt användt ofvannämnda anslag. Sedan organisation år 1858 blifvit verkställd, har emellertid flera förhållanden inträffat, som framkalla behofvet al ett ökadt antal lärotimmar i vissa klasser, äfvensom ökade löner m. m.; i brist hvaraf Akademien ser sig nödsakad att inskränka sin 374 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 146. verksamhet till endast det nödvändigaste, och hvarigenom undervisningen till stor del hämmas i sin utveckling. En af de klasser, som hafva allt för få lärotimmar i förhållande till det stora antalet elever, är Pianolclassen. Man måste betrakta pianot såsom grundinstrument för alla musikaliska studier; hvar och en som beträder den musikaliska banan, bör tillegna sig åtminstone någon grad af förmåga på detta instrument, så väl den, som egnar sig åt pianot, som ock de, hvilka egna sig åt andra brancher, såsom musiklärare vid rikets elementar-läroverk, eller de som ämna blifva organister, sångare, kompositörer m. fl.
Visserrättelsen, att i kronprinsessan Viktorias hälsoligen spåras ej m y c k e t af originalitet, men det tillstånd en tydlig förbättring inträdt o c h att begär man ju ej heller af ett par ungdomseller hon dagligen vistas ute i den milda soliga luften. debutarbeten. H o s bägge röjes d o c k en mindre vanlig formbehandling samt anslående motiv. Båda symfonierna voro populärt hållna — hr hennes Alfvéns moder, kanske något mera buren af fantasi o c h liar i förra veckan undergått en ögonoperation känsla — o c h väckte lifligt bifall hos den gan i följd af att högra ögats lins under senaste året ska talrika publiken. De unga tonsättarne framblifvit så ogenomskinlig att dess aflägsnande kallades hvar sitt par gånger. Samma uppmunansågs nödvändig. Operationen förlöpte gynnsamt, tran och nästan ännu lifligare bifall ägnades hr men storhertiginnan behöfver nu en tid vara i 8. Kjellström, hvilken utfyllde programmet m e d fullständig ro. H r K. har stora förutsättningar att blifva en verkligt god violinist: fyllig, varm ton, känsligt föredrag, kraftig stråkLagutskottet har i anledning af motion af hr Hazén föring samt förståelse af hvad han spelar. — föreslagit en framställning till k. m:t o m sådan Hofkapellets spel lämnade denna gång åtskilligt ändring eller tillägg till lagen angående tillsättöfrigt att önska, ehuru det anfördes af förste ning af prästerliga tjänster, att gift kvinna må hofkapellmästare 0. Nordqvist. i den utsträckning och under de villkor, s o m Konsert gifves i morgon lördag å k. operan, kunna finnas lämpliga o c h ändamålsenliga, vid hvarvid den framstående danska violinisten Frida prästval utöfva sin frånvarande mans rösträtt. Schytte uppträder.