Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan således ej begripa, hvad intresse en Styrelse, som vill synas liberal, bar alt undandölja sådana saker. Jag säger upprik - 56 Den g Februarii f. m. tigt, att jag ej förstår det. Jag kan ej begripa, huru Grefve af Wetterstedt kunnat tro, att åsigterne skulle kunna förenas om ett förslag, hvilket så inskränker de rättigheter vi ägt, som det nu framstäldte. Jag hemställer, från hvilka grunder man kunnat hämta den tanka, att vi skulle vara i sämre tillstånd som representanter nu, än vid förra Riksdagen. Jag inser ingen grund för Konungens Rådgifvare att tillstyrka Konungen afgifvandet af ett förslag, ett sådant förslag, som jag med säkerhet anser för omöjligt att bifalla i någon af dess delarSåsom en besynnerlighet i det afgifne förslaget, anser jag mig, ehuru flere redan deruppå lagt vigt, ytterligare böra nämna, att 42 §. Riksdagsordningen ej ens deruti nämnes, att det ej deruti hän vises till denna §. Grefve af Wetterstedt har yttrat, att Konungen och Rikets Ständer äro gemensamme vårdare af Grundlagen, och deruti instämmer jag, men jag har trott, att Konungens Rådgifvare vid delta tillfälle visat föga böjelse för denna rård, då hela förslaget går ut på att eludera och ej vårda Grundlagen. Hvad beträffar de vådor eller betänkligheter, hvarföre granskningen af Protocoller, Bref och Handlingar ej skulle få sträcka sig till den tid, då Revisorerne sammankomma, har jag ej funnit mig öfvertygad af de skäl, som blifvit anfördeDet vore, säger man, ett intrång på efterkommande Revisorers rätt. Deraf skulle Den 9 Februarii f. m. 57 man tro, att det skulle vara en förmån att vara Revisor. Jag kan af egen erfarenhet säga, att det vore en förmån att slippa vara det, och att slippa göra anmärkningar. Således tror jag ej, att sådane Revisorer komma att väljas, som skulle anse sin rätt derigenom förnärmad. Detta är en omtanka för Revisorernes sysselsättning, som jag af egen erfarenhet förklarar obehöflig.
Men widkommande äter det mindre Creditivet; Sä om det innan nästa Riksdag stulle behöfwa att uttagas; Sä är Stats-Ukstotret af den tanka, att Banquen derföre bör njuta 2 procents ranka och 4 procents afbetalning pä Capitalet, och denne Ränkeoch Capitals afbetalning, utgörande 50,200 R:d. om äret, bör utgå af Tullmedlen, pä lika sätt, som warit förordnadt angående Banquens ersättning för det Creditiv pä En Million R:d., som Banquen är 1808 mbelalte. Skacs-Utstotkel inser wäl, att härigenom stulle blifwa en brist af 50,000 R:d. i Smis» Werkets inkomster; Men Stats-Utstomt hyser dock den förmodan, att denna minstning i Tullmedlen stall för Srats-Werket btifwa af mindre betydenhet, dä den, genom under tiden steende indragningar och besparingar i Stats-Utgifkerne, samt en förbättrad hushållning och inkomst af Krono-Godsen, lätteligen torde kunna ersatlas. Os - Den 5 Februarii. 213 Öfwer det blifwande ärliga Bewillningsbehofwet, har Stats-Utskottet nu länk upgöra en härhos bifogad förnyad Uträkning, i öfverensstämmelse med de förändringar, hwartill detta Stats-Utskottets förnyade Betänkande föranleder. Slutligen får Stats-Ulffottet hemställa wid den icke säker att påräkna, men likwäl möjeligen inträffande händelse, att den nu blifwande BewillningsSuinman eller andre Riksgälds - Werkets inkomster stulle wid upbörden öfwerstiga det belopp, hwartill de nu äro ansedde att upgä, alt för alle sädane ös werffotts medel mä Uti Riksens Ständers Banque en särskild räkning öpnas, uppä hwilken de af Rikgälds-Eoutoiret böra insättas dock med förbehåll:
Härvid får Utskottet upplysa, att, då frågan sista Riksdag förevar om granskning af Motes-Passevolance-Cassan, yttrade Stats-Utskottet, uti Memorial den 17 Junii Igi8> alt såsom denna Cassa bestode af en afgift, sorn Rustoch Rotehållare åtagit sig erlägga till Kongl. Majit och Kronan, emot befrielse från Hästars och Manskaps underhållande vid Måten, samt under Marscherne till och ifrån Motesplatserne, kunde densamma icke annorlunda anses, ån såsom en del af Statsverket på det hela, så vål i betraktande af dess tillkomst och intrader , som ock på grund af dess publika foremåK vid hvilket förhållande och enar den Revision af Passevolance-Cassans Räkenskaper, som uti Kongl. Kammar-Rätten hufvudsakligen till ziffran verkstålles, icke syntes bora utesluta den öfversigt af förvaltningen häraf, som Riksens Ständer, enligt 68 §* af Riksdagsordningen tillkommer, ofver Stats-Verkets alla tillgångar och öfrige Räkenskaper, hvilka likaledes af Kongl, Kammar-Rätten revideras, StatsUtskottet tillstyrkte, att Riksens Ständers och deras Revisorers åtgärd i nämnde hänseende äfven måtte utsträckas till berörde Gassa och blef detta Stats-Utskottets yttrande af Riksens Ständer bifallet, Stat s~Ut skottets Betänkanden• samt underdånig skrifvelse i anledning deraf till Kongl. Maj:t expedierad; åfvensom Riksens Stånder, i afseende på Lazarettsoch Hospitals-Fonderne, under den 15 Junii, samma år i underdånighet forklarade, det de funnit, att Hospitals-inråttningarne val ifrån början tillkommit genom forlåningar af framfarne Konungar, samt enskildes donationer, men att likväl fonderne hufvudsakligen utgjordes af Hemma ns-råntor och Krona-Tionde samt Afrads-Spannemål, jemte ett forråntadt Capital af 159,812 R:dr 18 sk. 2 rst., som genom besparing af någre Hospitals ofverskotts-medel uppkommit, samt dessutom någre mindre Capitaler, och som desse Hemmans-räntor, Krono-Tionde och Afrads-Spannemål, samt deraf samlade Capitaler vore att anse, såsom af Staten bestådde, ehuru desamma till ifrågavarande särskilde ändamål, blifvit af framfarne Regenter upplåtne; så och på de flera enahanda skål, som för beslutet om Passevolance-Cassans granskning hår ofvan finnas åberopade, anhollo Riksens Ständer i underdånighet om Kongl. Maj:ts Nådiga sanction deruppå, att Råkenskaperne och förvaltningen ofver så vål desse, som öfrige till Hospitals-Inråttningarne hörande medel, måtte öfverses och granskas af fj3o Stats-Utskotiets Betänkanderu Riksens Stånder eller deras Revisorer, vid samma tillfälle, som Stats-Verket på det hela Revision undergår; hvarjemte Riksens Stander i underdånighet hemstålde,
Jag får i detta hänseende fästa upmärksamheten på, att han ej eger rättighet begagna densamma för andra än sådane bref, som afsändas å embetets vägnar; och under denna rubrik kan man väl ej hänföra bref, som röra enskilta personers angelägenheter. Men äfven om sådant skulle stadgas, frågar jag hvartill det skulle tjena. Staten får ju i alla fall slutligen betala omkostnaderna i detta hänseende. Hr Printzensköld: I afs:de å Gr. Sparres sista invänd ning ber jag få anmärka, att det icke blott hr postportoafgiften för kallelsebref, utan äfven alla för den offentliga stämningen belöpande kostnader, som komma att drabba statsverket, i händelse tillgångar till desamma icke i boet förefinnas. — Jag vill fästa den värde Grins upmärksamhet på, huru förhållandet är vid domars utfärdande. Om t. ex. en dom utfärdas på charta sigillata, men parten saknar medel att utlösa densamma, så eger domaren rättighet att taga domen tillbaka och begära utbyte af kartorna. Jag hemställer om det icke kunde låta sig göra att på slikt sätt förfara i afs:de på den offentliga stämningen. Den 14 Juli e. m. 123 Gr. Sparre: Älven detta Hr Printzenskölds inkast grundar sig på ett fullkomligt missförstånd eller derpå, att Hr Printzensköld ej behagat genomläsa gin i sin helhet. Domaren eger nemi., enl. denna g, icke rättighet att erhålla lösen hvarken för kallelsebrefven eller stämningen, och den kostnad, för hvilken han skulle få ersättning, är för stämningens »kungörande» och kallelsebrefvens »afsändande». Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exo. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats, i afs:de å lista mom:t, bifall till detsamma med utbyte af ordet »afträdesansökningen» emot ordet »konkursansökningen», samt, beträffande 2:dra mom:t, dels bifall dertill och dels afslag derå; hvarefter och sedan propos. å bifall till lista momit med nyssnämnde förändring blifvit framställd och med ja besvarad, propos. gjordes å bifall till
Som jag vid gårdagens plenum föredragit de frågor, som med ani. af de tvenne, al Gr. Oxenstjerna först omnämnda, fullmakts-innehafvares till det samma dag samlade Riddarh.-Utsk:t gjorda hemställan, blifvit till R. o. Ad:s pröfning hänskjutna, tror jag icke, att någon försummelse fallit mig till last. Fortsattes föredragningen af Konst.-Utsk:ts Mern. N:o 2, ang. det hvilande förslaget till ny Riksdags-Ordning och dermed sammanhängande ändringar i Regerings-Formen. Frih. Raab, Adam Christian: En talare har förlidne gårdag förklarat, att han, som lutar mot grafvens brädd, kände sig af sitt samvete uppmanad att arbeta och rösta emot förslaget. Afven jag nalkas detta mål, der redovisningens timma slår, och hyser en lika varm känsla för ett älskadt fosterland som han. Jag följer, liksom den ädle ledamoten, mitt samvetes röst, min öfvertygelse, då jag icke blott går att sjelf, i öfverensstämmelse med de åsigter jag bekännt i mer än 30 år, rösta för det hvilande förslaget, utan skulle skatta mig lycklig, orri jag kunde, derest någon ännu är tveksam, i någon mån verka på hans öfvertygelse för samma mening. I denna syftning var det som jag i går begärde ordet för att i protokollet få nedlägga min mening, och derjemte för att med några ord belysa halten af de anmärkningar, som blifvit gjorda mot förslaget. En talare yttrade sig, visserligen mycket kort, men desto kraftfullare, då han förklarade sig uttala sitt nej, med önskan att det måtte höras af samtid och efterverld. Detta tal, ehuru kort, saknade icke sin betydelse på detta rum och vid detta tillfälle. Jag fattar och förstår, huru ledamöter af detta Stånd, som under en lång följd af år träget skött sitt representantkall, och derunder liksom tagit statens angelägenheter om hand, kunna tveka att skänka sitt förtroende åt andra former än dem, hvarunder de handlat och verkat såsom riksdagsmän.
Det är sannt, att de öfningar , våra trupper under fredstid företaga, icke gå så långt i afseende på denna iinmoraiiska inflytelse, — ja det måste medgifvas, att de tili en viss grad och under vissa förhållanden fördelaktigt kunna utveckla en sann cnthusiasm för fosterjorden och för ett politiskt sjelfbestånd; men om den anda, som man hittills mest inom armeen upparbetat, är af förra eller sednare beskaffenheten, det vill jag lemna osagdt, till armeens egen besinning, med full förtröstan till dess obestridligen redan gjorda framsteg i civilisationens alla riktningar, att dessa framsteg blifva ännu mer marquanta, ännu mer fosterländska! Gr. Mörner, Joli. Aug.t När jag förliden Thorsdag å detta rum hade äran yttra mig rörtde 3:dje hufvudtiteln, sade jag om beväringens organisation, att i detta afseende inga tillräckliga och bestämda stadganden funnos. Härvid bade jag likväl rättvisligen bort tillägga, att den år 18J7 tryckta omarbetningen af infanteri-exercis-regleraentets 3:dje afdelning innehåller åtskilliga föreskrifter härom. När jag sist talade, uteglömde jag detta, men tillägger det nu. Väl är det tydligt, att dessa reglementariska statuter ingalunda kunna bilda en fullständig organisation; men det förtjenstfulla deruti att vid ett nytt reglementes utarbetande hafva afsett dessa förhållanden, minskas icke derigenom. Härtill torde jag böra foga den anmärka., att uti Sverige finnas Iva hufvudomständigheter, som särdeles hindra en fullkomlig organisation af bevärln: 1:0 brist på materiella tillgångar; 2:0 åtskilliga särdeles hindrande och omilitäriska föreskrifter i sjelfva bevärts-stadgan. Förr än dessa hinder blifvit afhjelpta, kan svårligen bevärtn fullständigt organiseras. Om än jag lifligt ifrar folden öfvertygelse jag uttalat, de förbättringar jag önskat; så kan jag dock ej dåraktigt förbise de grofva hinder, som en hård verklighet sätter häremot.
Då jag icke är i tillfälle att oafbrutet linder Riksdagens fortgång vistas här i staden, får jag vördsamt afsäga mig förtroendet alt vara ledamot af Riddarh.Utsk. I anledn. häraf blefvo H:rr Elektorer af Hr Gr. o. Landtm, anmodade att sammanträda till val af en ledamot i Riddarh.Utsk. i st, f. Gr. Frölich. Uplästes ett af Hr Adelborg, And. Otto, inlemnadt sålydande mern.: Till följd af vigliga angelägenheter, hvilka nödga mig att på obestämd tid lemna lmfvudstaden, får jag, hos Högh R. o. Ad. ödmjukligen anhålla, att blifva befriad från den befattning af Suppleant i BankoUtsk. som mig blifvit tilldeladt; utbedjande jag mig, att det oaktadt, få fortfarande vid min Riksdagsmannarätt, såsom medlem af Ståndet varda bibehållen. R. D en 10 December. 161 K. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter H:rr Elektorer af Hr Gr. o. Landtm, anmodades att utse en Suppleant i BankoUtsk. efter Hr Adelborg. Uplästes och bifölls följ:de aT Hr Tersmeden, Nils, inlemnade mein.: Nödsakad att på någon tid lemna Riksdagen, anhåller jag ödmjukast att få lemna den befattning af Elektor, som H. R. o. Ad:s förtroende gifvit mig, dock med tillstånd alt få qvarblifva vid min rik sda gsm an n arätt. Äfvenledes uplästes och bifölls ett af Hr Stjerngranat, Claes, inlemnadt sålydande mern.: Som jag, i och för enskildla angelägenheters vårdande, måste, på någon tid, aflägsna mig ifrån Riksdagen, så får jag vördsamt anhålla att från min Elektorsbefattning blifva entledigad, dock med bibehållande af min riksdagsmannarätt. Vidare uplästes följande af Hr Westfelt, Ludv. Henr. Benjamin, inlemnade mern.:
S. D. Sedan Preste-Ståndet, vid behandling den 26 sistlidne Augusti af Stats-Utskottets Utlåtande, JVs 139, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens åttonde Hufvudtitel, afslagit Utskottets i 76:te punkten af samma Utlåtande, gjorda hemställan och antagit det förslag, som i en af Prosten Sondén vid denna punkt afgifven reservation blifvit framstäldt, så beslöt Ståndet nu vänligen inbjuda Hedervärda Bonde-Ståndet att förena sig uti det beslut, PresteStåndet, med afseende å 76:te punkten uti Stats-Utskottets förberörda utlåtande, fattat. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Memorial, JV2 126, med förslag till sammanjemkning af de inom RiksStånden fattade skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utskottets Memorial JVs 124 och Betänkandet JV2 55, rörande öfverlemnande at kommunalstyrelserna att öfver sockenoch distriktmagasiner förfoga, godkände Preste-Ståndet den af Utskottet föreslagna voteringspropositionen. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande, JV2 141, angående föreslagna statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag, m. fl. dylika föremål Härvid förekommo: Punkterna 1 till och med 11. Biföllos. Bifölls, med uteslutande så väl af ordet »dels» å raden 5 i Utskottets förslag, som af slutmeningen deri, eller orden: »dels att, innan någon del bestämma.» Punkterna 13 till och med 30 Biföllos. Bifölls, med de tillägg i afseende på vilkoret! för tillgodo Bih. lill 11. St.
Under iakttagande af dessa, jemte öfriga för lånets utbekommande stadgade, vilkor, komma utbetalnings-terminerna att lämpas efter arbets-årens antal, så att, efter hvarje arbets-års ingång, motsvarande andel af lånesumman får lyftas; dock bör, förrän något utöfver lånets halfva belopp utbetalas, på förut stadgadt sätt vara styrkt, att hela aktie-summan är tecknad samt aktie-egarnes förbindelser i afseende på denna summas utgörande vederbörligen deponerade. 6:o. Oftanämnde lån får, utan ränta och kapital-afbetalning, innehafvas under den för arbetets utförande afsedda tid; men efter dess förlopp skall å hela den utbekomna lånesumman, inom slutet af hvarje år, inbetalas tre procent, hvaraf för hvad af lånet dessförinnan icke godtgjorts beräknas två procents årlig ränta, och återstoden utgör kapital-afbetalning. Skulle det förfallna inbetalnings-beloppet icke varda i föreskrifven ordning erlagdt, bör derför af bolaget utgöras fem procents årlig ränta intilldess samma belopp vederbörligen inbetalas. 7:o. För den händelse, att den för jernvägs-anläggningen fastställda arbetsplan icke skulle följas och derifrån, utan sökt och erhållen nådig tillåtelse, skedd afvikelse icke varder på föreskrifvet sätt rättad, eller i fall jernvägs-arbetet icke skulle i stadgad ordning fortsättas samt inom den derför bestämda tid fullbordas, eger Kongl. Maj:t låta inställa all vidare utbetalning af det beviljade låne-understödet samt återfordra hvad deraf utbekommits, att, på en gång eller successivt, till Riksgälds-kontoret inbetalas inom den tid, K. M:t finner för godt i nåder bestämma. Skulle åter jernvägsanläggningen under arbetstiden öfvergifvas, eller jernvägen, elter dess fullbordande, icke så underhållas, att den framgent kan begagnas, eller om betalnings-skyldigheten för det erhållna lånet icke skulle kunna af bolaget fullgöras, kommer jernvägen att hemfalla till Slaten, utan rättighet för aktie-egarne att, till större eller mindre del, utaf det allmänna erhålla ersättning för de tillskott till detta företag, som dessförinnan blifvit af dem utgjorda. 8:o.
Slutligen vill jag anmärka, att Utskottet i sitt Betänkande alldeles icke vidrört den händelsen, alt genom en oblid conjunctur och förnämligast genom ett hårdt missvext-år, eller två på hvarandra följande, flere millioner af Bankens silfver skulle kunna uttagas, hvaremot naturligtvis sedlar ingå i Banken, och sedelstocken förminskas till lika belopp, och icke yttrat, huru då, i enlighet med Utskottets finansplan, förhållas bör, enär derigenom det sorn normalt betraktade och fixerade beloppet af Bankens sedelstock, 32 millioner, betydligen kommer att understigas. Enligt den af Utskottet omfattade principen borde dessa sålunda indragna millioner åter utgå i form af lån, för att bibehålla sedelstocken vid dess antagna belopp, hvarigenom låne-fonderne skulle erhålla ett alldeles opåräknadt tillskott. Skulle Ater principen om rörelse-capitalets fixering för detta fall, såsom jag förmodar vara Utskottets mening, icke böra tillämpas, utan rörelse-capitalet få förblifva förminskadt under det normala beloppet, så hemställes, om under en sådan conjunctur, som väl icke på Bankens eget bestånd, men på realisationens, hvilket är två olika saker, har ett så väsendtligt inflytande, Riks-Banken bör förhålla sig alldeles passiv. Enär värdet af en tunna spannmål då ofta uppdrifves till dubbla priset, och således för den enskilda spanmålshandel^ som under en sådan tid utgör den största omsättningen, och fordrar den största delen af rörelse-capitalet, behöfvas många millioner R:dr mera i rörelsen, än under ett vanligt år, bör väl då sedelstocken under samma tid få indragas, utan att något dervid göres till afhjelpande å Bankens sida af den allmänna nöden, som uppkommer och förökes just genom rörelse-capitalets otillräcklighet? Gerna förenar jag mig i den åsigt Herr Friherre Stjernstedt uti dess reservation antagit för den ifrågavarande calculens på ziffran uppgörande, Rättelser uti Banco Utskottets Betänkande, N\o 158. i5, r. ao, st. i; I. å 17, r. 6 uttagas orden: indragning af 2i , r. 7, st.
Hrr, jag befarar, att om man sönderplockar K. M:s af StatsUtsk. understödda förslag, äfventyrar man att intrassla frågan och sålunda förfela ändamålet. Hr Bildt, Knut: Sedan jag anmälte mig att erhålla ordet har denna fråga i sin allmänhet blifvit utförligt afhandlad och jag vill således endast tala om förhållandet i Gottlands Län. Vid Riksdagens början väckte jag en motion o.m löneförhöjning åt Gottlands militärstat. Den lyckades att tillvinna sig R. o. Ad:s bifall och grundade sig på upgifter från Landskontoret, der man noga kände tjenstemännens behof. Det är just samma summa som Hr af Dalström nu påyrkat och jag anhåller alt få förena mig med honom och yrka 1,000 Rdr i lön åt LänsNotarien och LänsBokhå 1 la ren. Dessa tjensters vigt vid många tillfällen beböfver ej omtalas, men fordrar skälig vedergällning. Hr Nordenfelt: Sedan jag sist yttrade mig, hafva åtskilliga talare yrkat andra förändringar i förslaget än dem jag förordrat. Jag inser tydligt, att det vid sådant förhållande blefve temligen svårt för R. o. Ad. att här fastställa bestämda lönebelopp, och då jag dessutom erhållit underrättelse derom, att PresteStåndet återremitteradt frågan, anser jag mig böra afstå från mitt förra 352 Den 23 September e. m. yrkande i afseende å LänsBokhållarnes löner och anhåller nu om punktens återremitterade. Hr Prytz: Då jag nu hör Hr Nordenfelt begära punktens återremitterande, så vill äfven jag afstå från mitt förra yrkande och förena mig med honom, under anhållan, att hvad jag i frågan yttrat måtte få åtfölja återremissen. Hr Printzensköld: Äfven jag afslår från min anhållan om fattandet af definitivt beslut i frågan och förenar mig med de ledamöter, som begärt återremiss. Men jag begär att till svar å Frih. Alströmers anmärkning få erinra, att om mitt minne icke alldeles felar, så, ehuru R.
Proposnne nu redan anländt, skulle jag anse mig fela mot Ståndet i grannlagenhet om jag fortsatte alla mina tillämnade anmärkmr, hvaraf jag nu endast vill anföra, de uppenbara felaktigheterna i sifferuppgifter, som Hr von Hartmansdorff begått vid uppställningen af sina kalkyler, hvarigenom skulle visas huru ofantligt ringa Sverige skattar i jemförelse med andra länder. Såsom exempel härpå är uppgifvet, att Frankrikes budget uppgår till 1400 millioner francs och Sveriges till 10 millioner r:dr. Båda delarna äro étt misstag, ty jag ber alt få fästa hans och öfrigas uppmärksamhet derpå, att 1400 millioner francs icke är det vanliga eller ordinarie beloppet Den 27 Noveni lier. 35 af Frankrikes statsreglering, utan att budgetens uppgående lill denna summa för en gång var föranledt af extra, utomordentliga utgifter, och alt den ordinarie deremot obetydligt öfverstiger 1 milliard. Annu mera oriktigt är summan af våra statsutgifter uppgifven till 10 millioner ndr. Afven om K. M:s propos. visade deuna siffra (hvilken inom parenthes likväl uppgår, extra anslagen inberäknade, till nära 16 millioner), så kan det icke vara Hr von Hartmansdorff oell andra obekant, att bär i landet existera en mängd utgifter för statsförvaltningen, som icke synas i vår statsreglering, men som deremot uti andra länder alltid förekomma i dessas budget. Jag nämner bär blott indelningsverket, utom så många andra betydliga afgifter som utgå direkt, hvarigenom den egentliga slatsregleringen i Sverige uppgår till mera än 20 millioner, och jag hänvisar i detta afseende till en auktoritet som lärer vara svår att jäfva, nemi. Forsells statistik Jag hade för öfrigt tänkt yttra något om den klandrade näringsfriheten, men detta torde aflägsna oss alltför långt från sjelfva ämnet och jag uppskjuter derföre dermed till ett lägligare tillfälle. Blott en enda puukt ber jag att fä tillägga, i aniedn. af Hr von Harlmansdorffs vågsamma sammanställning, hvarigenom skulle bevisas att den höga beskattningen i de anförda länderna vore en följd af den samfälta valprincipen i deras representationssätt.