Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konung och Storthing under den 18 September 1881 oktrojerade och med en grundfond af 2 millioner R:dr försedda Hypotheks-banken, utkom den äfven af båda Statsmagterna antagna »Loven angaaende Forrettigheder for Hypothekforeninger, hvis Planer af Kongen ere stadfcestede. Den nya stats-institutionen ansågs således här kunna cga bestånd i bredd med medtäflare från den enskilda företagsamheten. Statsmagterna böra, i min tanke, gå ganska varsamt till väga vid beviljande af privilegier; det har sig lätt att bevilja sådana, men att blifva dem qvitt, när man börjar inse deras skadliga inverkan, är ingen lika lätt sak. II. När stora kredit-inrättningar, sådana som de närvarande Hypotheks-föreningarne, i ett eller annat hänseende blifvit satta ur stånd att röra och utveckla sig i öfverensstämmesle med deras ursprungliga ändamål, bör man noga undersöka grunden till ett sålunda uppkommet ofördelaktigt förhållande och för en ny likartad inrättning söka undvika de klippor, hvarpå föregångarne gjort haveri. Granskar man de för Hypotheks-föreningarne utfärdade reglementen äfvensom föreningarnes förvaltning, så skall man lätt finna, alt hufvudgrunden till föreningarnes iråkade betryck får sökas i saknaden af ett stadgande, som förbjuder föreningarne att utlemna förbindelser, vare sig till ränta eller förfallotid, annorledes beskaffade än de föreningarne emottaga af sina delegare. Den solidaste affärsman, med tillgångar vida utöfver sina skulder, kan blifva satt ur verksamhet, så framt de förra först efter längre tid kunna indrifvas, men de sednare inom kort lid förfalla. Grunden till Hypotheks-föreningarnes iråkade betryck ligger just i ett sådant förhållande. De hafva utgifvit förbindelser, uppsägbara efter ett eller annat år eller ändå kortare tid, men deras fordringar inflyta först småningom under loppet af 40 år. Damoclessvärdet hänger öfver föreningarne, så länge de ej lyckats förvandla sina uppsägbara obligationer uti å Iångifvarens sida ouppsägbara. Ett positivt stadgande i nu antydda syftning anser jag vara af öfvervägande vigt för Hypotheks-bankens framtida solida bestånd.
Uti infordradt underdånigt utlåtande har derefter Justitie-kanslersembetet på grunder enahanda med dem, hvilka af samma embete blifvit anförda i fråga om gamla länshäktets i Umeå öfverlåtande till Westerbottens läns innevånare och finnas upptagne i den derom till Rikets Ständer under denna dag i nåder aflåtna Proposition, afstyrkt bifall till nu ifrågavarande hemställan och förslag; men med afseende derå att Ångermanlands innevånare bekostat uppförande af gamla länsfängelset vid Hernösand, hvilket nu vore för fångvården umbärligt, hemställt om icke Kongl. Majit skulle täckas göra frågan om öfverlåtande till Ångermanlands innevånare af byggnaderna och tomten, med den rätt Statsverket dertill egde, till föremål för nådig Proposition till Rikets Ständer. Vid underdånig föredragning af detta ärende den 17 Maj 1864 har Kongl. Majit, med afseende å hvad beträffande frågan om eganderätten till ifrågavarande fängelsebyggnad blifvit upplyst, väl förklarat den gjorda framställningen om afträ - 32 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 26. dandet af samma byggnad jemte uthus och plank samt den tomt, hvarå dessa byggnader äro uppförda, icke kunna i ärendets nuvarande skick bifallas; men på de af Justitie-kanslersembetet anförda skäl vill Kongl. Maj:t likväl härigenom föreslå Rikets Ständer, att nämnda byggnader och tomt, med den rätt Statsverket dertill eger, måtte få öfverlåtas till Wester-Norrlands läns* innevånare^ och har Kongl. Maj:t emellertid tillåtit lånets Landsting att byggnaderna för Ångermanlands innevånares räkning begagna tills vidare och intilldess Rikets Ständer i ämnet sig yttrat. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Är och dag som ofvan. CARL. Louis De Geer. Transsumt Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 26. 33 Transsumt af Protokollet öfver Justitie-departements-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Tisdagen den 31 Oktober 1865.
E n högre Aldersgrad fordras ock af ' en lärarinna för ~ q p f o s t ~ a af n andras barn och detta borde galla ännu mera, d&amp; friiga är om egna. Afven plivisades de missförhållanden, som kunna uppst&amp;, då en enka - flera år före myndighetsiildem erhaller full myndighet öfver person och egendom, såväl i f d g a om sig själf som om sina barn. Icke heller förbigicks under tystnad de faror för hvilka .den alltför unga, andligt och kroppsligt ouixecklade modern utsattes, samt att det mPctt af sorgfri iingdomsglädje som beskäres den helt unga husmodern blir a l l a s ringa, helst der ekonomiska omständigheter stalla stora fordringar p i hennes omtanke. Enhällig blef förkastelsedomen öfver den nuvarande lagen om 15 år och vid bestämmandet af en annan &amp; Idersgräns uttalade majoriteten sig för 21 år; minoriteten önskade 19. Då det p&amp; goda skäl kan antagas, att motionen ett följande Ar skall återkomma, enades man om den ilsigt, att om ock icke en lag om 21 %r d&amp; skulle blifva antagen, hvasje ändring i syfte af äktenskapsålderns höjande för kvinnan vore önskvärd. Det andra mötet, hvartill Föreningens medlemmar allmänt genom annonser i tidningarne blifvit kallade, hade uteslutande till disk~~ssionsamne civiZaktsnska~~eb. Ordf. inledde iörhandlingania med en historik öfker föregående reforuifös slag, visande huru dessa afsett dels obligatoriskt, dels fakultativt civiläktenskap, samt afslutade den sakrika framställningen med en önskan att grundlagens b ~ ~ ningens d: samvete skall tvingas ", blefve något mera än en död bokstaf. Den derpå följande diskussionen blef af synnerligt intresse, främst genom motionärens, hr Waldenströms deltagande deri. Han trodde att den allmänna meningen ännu ej vore mogen för införandet af obligatoriskt civiliiktenskap, och att detta ännu flerstiides betraktades, låt vara fördomsfullt, som nagot oheligt, något mindre ärbart.
Haeffner foPt erfåttning för innefjafb Ion; 7:0. angåenbe af jbftverfien C. Silfversköld ytterligare fåft erfåttning för accorb, m. m.; 8:0, ben ? ?0?arå, angåenbe arrenbatorerneå af ^ytbelar utaf ©orforf ^rono#?avfifFe unberbåniga anfofning om eftergift i Srajran för 3:110 år, m.m.; 9:0. angåenbe af Mjölnaren Eric Wissell foFt nebfått# ning i arrenbet för Carl ©ujlafå ©tabå ^rono#tullqroarn; 10:0. ben (5 Slpril, i onlebnmg af ^ongl.
Hvarje Chef, eller, om man så vill, Minister, uppstod då, och, tillika med sitt Coilegium, aliade Räkenskap för sin förvaltning, hvilken af Konungen alltid sjelf pröfvades. RiksEmbetena, med deras Collegier, voro således ursprungligen icke annat, än hvad man nu För tiden kallar Ministerial Departementer. Vid öfverläggningar i fullsutet Idad inför Konungen, voro Serskildta Utskottets Bctankanden. 661 alja Ministrarna (CollegialCheferne) på en gång tillstädes, och händelser nämnas, då alla fem Collegierne sammankallades att rådgöra. På detta sätt vanns den enhet och helhet i Styrelsen, sorn merändels är förenad med Ministerialförvaltning. Hvar och en Styrelsegren hade i Rådet sin man, som fullkomligen kände dess tillstånd och således kunde med en blick öfverskåda hela dess sammanhang med alla de öfriga grenarne, vid de otaliga frågor, i hvilka den ena oundvikeligen mäste hafva inflytande på den andra. Man behöfde då icke befara, att, genom Rescripter till det ena Collegium, gripa in i det andras verkningskrets. Detta Administrationssätt, ifrån hvilket man, under tidernas längd, allt mer och mer aflägsnat sig, med bibehållande af en skenbar likhet i benämning och form, är i grunden detsamma, som gäller inom de flesta vår tids val organiserade Stater, och låter ganska val förena sig äfven med de liberalaste Constitutioner, hvarpå England redan länge, och Frankrike efter dess regeneration, gifvit i ögonen fallande exempel. Att historiskt utveckla, huru i Sverige det nyssnämda aflägsnandet från den ursprungliga inrättningen bragt StyrelseVerken i deras nu allmänt öfverklagade skick, anser Utskottet för öfverflödigt.
Flottan och Kongl. Skärgårdsartilleriet; att en fördelning af båtsmanshållet skulle ega rum emellan flottan och skärgårdsartilleriet; så att en del af båtsmanskompanierna skulle anvisas till den förra och en del till det sednare, samt att vissa kompanier skulle, såvidt Rikets Ständer dertill gåfve sitt begifvande, på en tid af tjugofem år öfverflyttas till landtförsvaret, men att med bestämmandet af hvilka båtsmanskompanier borde tilldelas det ena eller det andra af dessa vapen skulle anstå intill dess frågan derom, efter föregången öfverläggning med Chefen för Landtförsvars-departementet, rörande det väckta förslaget om en del af båtsmanskompaniernas öfverlåtande till arméen, kunde, jemte denna, fullständigt beredd, Kongl. Majits nådiga pröfning underställas; att, enligt berörda föi’slag, till flottan borde anvisas, bland andra, tredje, fjerde, femte och sjette kompanierna i Blekinge samt första, andra och tredje kompanierna i Södra Möre härad samt första och andra kompanierna på Öland; att till skärgårdsartilleriet skulle indelas, jemte andra, första och andra kompanierna i Blekinge, samt att till landtförsvaret borde öfverflyttas, bland andra, första och andra Gotlands samt Norra och Södra Hallands kompanier. Ehuru Utskottet, hvad båtsmanshållet angår, fortfarande är af samma tanke, som vid sednaste riksdag, finner Utskottet dock, att en indragning eller förändring i båtsmansstyrkan nu skulle rubba grunderna till den nya organisation af sjöförsvaret, som Kongl. Majit, på sätt nämndt är, för Sin del gillat, men hvilken Rikets Ständer ännu icke varit i tillfälle att pröfva; och anser sig Utskottet derföre böra tillstyrka: Sammans.
Här kari ej fråga vara om något sådant, jag bör endast framställa några få, mera markanta uppgifter och anmärkn:r, härledda ur en af deras officiella höcker, som jag händelsevis kommit öfver, och från egen erfarenhet eller redan försporda tilldragelser; hemställande till H. R. o. Ad. att deraf draga behöriga slutföljder, och sträcka sina forskningar längre. Jag tror, att t. o. m. redan i Stockholm, det ej skall blifva svårt vinna högst besynnerliga upplysningar om hvad sig uti proselytmakeriväsende och t. o. m. förargelser inom familjer tilldragit; och 0111 hvad som i allmänhet än mera ifrigt och oupphörligt eftersträfvas. Månne uppmärksamheten ej äfven bör fästas på det sätt, hvarpå insamlingar bedrefvos och lockades lill sammanskott till byggnaden af metodist-kyrkan, i trots af beslående författningar. Jag bör först och främst anmärka, att det förekommer mig, som om 16 §:n Reg.Ftns uttryck: ”'skydda hvar och en "viden fri utöfning af sin religion," blifvit nog fritt tolkadt, och alt denna tolkning ingalunda kan öfverensstämma med den sanna meningen. Mig åtminstone förefaller det klart och ovedersägligt, att intet proselytmakeri derunder inbegripes. Ett sådant kan på intet vis sammanslå med hvad våra lagar stadga 0111 vår egen Lutherska kyrkas helgd, eller nied andra gällande kyrkodisciplins-författningar.
Stockholm den 30 Juni 1815- På Höglofl. Biddersk. På Högv. Prest-Ståndets och Ad. Bedamöters .Ledamöters vägnar vägnar Joh. Hen. Gyllenborg. E. A. Almqvist. På Vällofl. Borgare, På Hederv. BondeStåndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar Vägnar Glist. D. Wilcke. Olöf Bruhn. G, Heisingius. Uppläst hös Höglofl. Ridd. och Ad. den i. Juli. Högvörd. ■ Prest-Stånde: den a Vällofl. Borgare-Ståndet den 3 Hederv. Bonde . Ståndet den 1 Vördsamt Memorial! Samtelig' Kespéctive Stånden hafva gendrn Utdrag af Protocollet under den 50 och ?i i denna taåtiad till Banco-TJtskotfets skyftdesämmä. utlåtande Den a Juli. 1*3 utlåtande remitterat Riksens Höglofl. Ständers Siats-Utskotts Betänkande angående åtskilliga omständigheter som äga sammanhang med Regleringen af Rikets penninge-väsende. Ibland hufvudgrunderna för de af Höglofl. Stats-Utskottet föreslagna åtgärder, framställes. Att Banken bör betraktas egenteligen såsom ett Depositions-Verk, hvars föremål måste vara, att bringa sina Sedlar uti ett fullständigt förhållande till en réél Fond. Att Riksgälds-Contoiret deremot bör förvalta Inoch Utländska Riksgälden, hålla Credit-Myntet och allmänna Fonderna i värde, samt observera och befordra en förmånlig verkan deraf på näringarna. På dessa, jemte flera anförde grynder, har Höglofl. Stats-Utskottet föreslagit: 1:0
M:t lör islåndsättande af Flottans materiel äskade anslag af 1,000,000 R:dr, af ofvan omförmälda Statsräds-protokoll samt dervid fogade förteckningar och uppgifter, inhemta!, ali under loppet af åren 1852, 1853 och 1854 en betydlig del af Flottan blifvit och Olifver i fullt tjenstbart stånd försatt, samt att, genom beviljande af nu äskade anslag, kompletteringen af återstående delen utaf do Flottan tillhörande fartyg kan lillvägabringas så snart, att den befintliga materielen vid 1857 års utgång varder fullständigt iståndsatt. Detta ändamål, eller Flottans skyndsamma försättande i det skick, att den vid ett utbrytande krig kan ulan dröjsmål användas till fäderneslandets lörsvar, är af så maktpåliggande beskaffenhet, att, för dess ernående, äfven de största uppoffringar böra göras; Och som ostridigt är, att en dylik malerielens komplettering icke later verkställa sig i behofvets stund, samt alt ju fortare densamma kan ske, desto mindre blifva de dermed förenade kostnader, hafva Rikets Ständer, som redan anvisat dels till komplettering af linieskeppen Guslaf den Store och Dristigheten med 376 Expedilions-Vtskoitets Förslag till anderd. Skrifvelse, ,V.-o 443. inventarier m. m. 124,148 R:dr, dels ock till kostnader för extra arbetsbiträde vid dessa linieskepps kompletterande 12,000 R:dr, eller tillsammans 136,148 Hulr, nu för ofvanberörde ändamål, utöfver dessa 136,148 R:dr, beviljat, för innevarande år, ytterligare 113,852 R:dr och för hvartdera af nästkommande 3 år 250,000 R:dr årligen, att från Riksgälds-kontoret utbetalas.
Det föreslås derföre, att öfverläkaren vid Stockholms stads och läns curhus må å stat uppföras till en professorslön vid Carolinska institutet af 1000 r:dr b:co årligen, med skyldighet att meddela såväl klinisk undervisning i de syphilitiska sjukdomarnes igenkännande och behandling, såsom ock att derjemte öfver desamma hålla offentliga föreläsningar. Det reglementariska i och för en dylik kliniks inrättande öfverlcmnas åt K. M. att, efter hörande af K. Carolinska institutet och Stockholms stads och läns curhusdirection, närmare bestämma. Om remiss härå till H. StatsUtsk. anhålles vördsamt. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag har visserligen icke tänkt eller bort under denna riksdag understödja en motion om anslag, som icke är utgången ifrån Regeringen; men särskilda om ständigheter göra, att jag mäste, och det på goda skäl, i hänseende till denna, ändra min föresats. Det är sant hvad som uppgifves, att ifrågavar. curhus skötes utmärkt väl och kan till större delen uppfylla den bestämmelse, som motionären åsyftar. På denna grund vill jag understödja förslaget. Frih. Hamiltons nu uppläste motion jemte Gr. Horns i aulcdn. deraf afgifne yttrande remitterades till StatsUtsk. Upplästes och bifölls BevilIn.Utsk:s meni. N:o 1, om antagande af en cancellist utöfver den i Riksd.Ordu:s 24 § bestämde personal. II. R. o. Ad. åtskildes kl. f lill 11 e. m. Iii fidem protocolli, Albert Munck. Lör - Den 17 Augusti f • fn Lördalen den 17 Augusti 1844. Plenum kl 10 fm. Justerades 5 prot.utdr. för d. 14 dennes e. m. Upplästes till justering och godkändes pleniprot. för d. 10 dennes. H. Ex. II r Gr. Löfvenhjelm, Gustaf: Jag föreslår, att pä de af våra fästningar, der fångar förvaras, äfven malte tillsättas civila Fängelsedirecteurcr, och eommendanternes befattning med fängelsernes inre förhållanden alldeles upphöra.
M. vägrade dock sin sanction till nämnda beslut, såsom icke öfverensstämmande med de grunder, på hvilka åtskilliga andra delar af vår representation hvilar. Att förhållandet äfven är sådant, synes mig ostridigt, äfvensom olämpligheten, att, ulan tvingande behof, för ett särskildt fall rubba en eljest allmänt gällande princip. — R. 0. Ad. representerar på grund af en genom födseln dem förlänad rättighet. Föreskriften i Riksd.Ordn;s 3g §, som bjuder: ”1 alla R. Sirs Utsk. förer den af R. o. Adrs när”var. fullmäktige ordet, som, enligt Ridd.Ordn., dertill berättigad är,” hvilar äfven på principen af elt åt den ärftliga, eller åt adelsvärdigheten lemnadt prerogativ. Del synes mig då vara en alltför stor motsägelse, om R. o. Ad. vid riksdrs-förhandlingar gemensamt med de öfriga Stånden skulle endast i anseende till dem fordra ett på ärftlighet och börd grundadt företräde, under det R. 0. Ad. inom sig förnekade samma princip. Detta torde vara nog för att vi_ a36 Den ii April e. m. sa inconsecjvensen. Hvad åter nytlan beträffar, torde det tunna ifrågasättas, huruvida den föreslagna förändringen, som afser att mrd större lätthet kunna invälja de skickligaste i Utsk., lemnar någon tillfyllestgörande garanti för vinnande af detta ändamål. Det skulle nemi. kunna hända, att R. o. Ad:s electorer framdeles hlefvo besvärade af manga nya nu okända considerationer, och möjligtvis kunde en annan, mera obestämd rangordning vilja göra sig gällande, kanske lika besvärlig, men mindre än den nuvar. öfverensstämmande med principen för vår representation. Men antingen en sådan rangordning efterträdde den upphäfna, eller den förutsättningen inträffade, att man genom särskildta val skulle lyckas att alltid utse de mest passande ordförande!’; så uppstår i begge fallen den frågan, huruvida icke någon ledamot af de öfriga Stånden borde, i följd af förmenad större skicklighet eller anseende, företrädesvis erhålla förtroendet.
Det är eget nog, att, sedan Norrige på Sveriges bekostnad fått alla småsinnets fordringar till fullo uppfyllda, det motsätter sig en begäran ifrån Sverige att gemensamt med ombud från Norrige få de unionela angelägenheterna bättre ordnade i sådana punkter, uti hvilka dels oegeutligheter, dels oklara, dels inga bestämmelser förefinnas, och detta med tillägget af Storthingets uttryckta öfvertygelse: »Att ingen Norsk man, sorn aktar sitt fäderneslands rättigheter och sin egen ära, skall deltaga i revisionen på andra vilkor, än på den i Riks-akten framställda grundval, 172 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 64. nemligen rikenas lika berättigande och hvartdera rikets sjelfbestämningsrätt i alla ärenden, hvilka icke äro angifne såsom unionela.» Hans Excellens Justitie-Statsministern Herr Friherre De Geers redan åberopade yttrande uti sammansatt Svenskt och Norskt Stats-Råd af den 9 April 1861, har ända ifrån den tiden i allmänt tryck varit för allmänheten tillgängligt, och jag har åtminstone icke deruti kunnat spåra något, som antyder den ringaste hänsyftning till intrång uti »Norriges lika berättigande lill Sverige, eller uti hvartdera rikets sjelfbestämningsrätt i alla ärenden, hvilka icke äro angifne såsom unionela.» Svenska riksdagens underdåniga begäran af den 2 April 1860 om nådigt förfogande att genom en Kommitté, sammansatt af Svenske och Norske män, få Riksakten reviderad, likasom Hans Excellens Justitie-Statsministern Herr Friherre De Geers till sammansatta Stals-Råds-protokollet afgifna yttrande afser ju endast, att få tydligt bestämdt, hvad som förstås med unionela frågor, och att på så sätt få aflägsnade alla anledningar till missförstånd i sådant hänseende de båda rikena emellan.
Huru var det emellertid borta vid Svinesund, detta smala vattenband, inklämdt mellan sina skyhöga, skogiga fjäll, hvilket här skiljer Norge från Sverge? Ifrågavarande position, eljest under gränskrigen så vigtig, hade under nu pågående fejd icke haft någon särdeles betydelse, med undantag af åtskilliga skärmytslingar; och icke var det att förmoda att just denna dag skulle utmärka sig genom något djupare minne. Men så blef det dock. En parlamentering egde rum. Appellen var slagen å svenska sidan, men, såsom det påstås, ännu icke besvarad från norrmännens sida, då löjtnant Oxenstjerna trädde framåt vägen. Som han var jurhafvande officer, bar han för tillfället den vanliga lilla silfverbrickan på bröstet, och åt denna farliga fläck riktades från ett fönster midtöfver sundet en fältjägares gevärspipa. Det var en förvånande säker hand, men ett förrädiskt skott, och då det brann af – en fläck för norska vapnen – träffade det otaliga svenska hjertan, ehuru blott ett upphörde att slå. Detta enda var den ädle Oxenstjernas ... Den unge hjelten föll på stället. Nära stranden finnes ännu i ett klipphörn inhuggna initialerna till hans namn, A. O., jemte ett † samt dödsdagen, den 29 i sjette månaden 1808. Varmt älskad och begråten af förmän och kamrater, tillslöt ynglingen sina ögon, innan han sett slutet af den stora mörka dram, som då spelades emellan Sverges konung och dess undersåter .. Sent om aftonen, då min mor redan många gånger stuckit hufvudet utom fönstret, for det en gång häftigt tillbaka. Hvad var det hon såg? En bår, som, buren af soldater, nalkades huset ... Hvad var det hon hörde? Ett doft mummel af officerare och manskap ... Och nu stannade de vid förstugudörren. Hon flög ut. Hennes första blick föll på den blodfläckade kappan, som höljde den för alltid slumrande. Och här hörde hon allt. Genom den långa mörka gången tågade en hemsk procession, upplyst af några i hast utburna ljus, hvilkas lågor fladdrade hit och dit i luftdraget.
Im går att låta Kröna sig till Norriges Konung. Den enda belöning, Ed. Kongl. Maj:t äskat, och den enda.värdiga gärd vi kunna gifva, är vår orubbliga kärlek för E. K. M. och Dess Höga afkomlingar. Den är lika fast med de klippor, hvilka omge oss, och skall, som de, oförändrad gå till vå-' ra efterkommande. Denna kärlek, vi äro öfvertygade derom , skall fullkomligen delas af Brödra-folket; och Svenskar och Norrmän skola, ännu i aflägsna tidehvarf, med samma djupa och heliga vördnad minnas Stamfadren för deras nya Konunga-ätt, som hvarje Svensk Man med förtjusning erinrar sig den Odödlige Konung, hvilken genom kraft och visdom , i stormiga tider , gaf Sverige friheten och det anseende som det sedermera under flere omväxlingar i 3:ne århundraden bibehållit. Riksens Ständer utbedja sig att alltid i Eder Kongl. Maj:ts dyrbara Nåd få vara inneslutne och framhärda &Cc - N:r 206. Uppl, och gödkänd hos Ridd. och Ad. d. 20 Juni 1818, — Frs*t-Ståjadet d. 20 — —- Underduniga Skrifvelse!'. 483 ■— BorgaréStåudct cl. So 1— Bonde-Ståndet d. 22 — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse angående Tabell-Verket under sednaste Qinnqvenniuni samt föres/agne ändringar och förbättringar i 'Tabellernes inrättning. Jemte Nådig Skrifvelse den 7 nasti. April liar Ed. Kongl. Maj:t. till Bikseris Ständer öfyerlemnat Dess öfver Tabell-Verket i Riket förordnade Kommissions underdåniga Utlåtande af deri 23 förutgårigne Januari rörande detta Tabell-Verk för sednaste qvinqvennium eller ifrån och med åc 1811 till och med ar 181 5 , samt Tabellernes t i yckning och föreslagne ändringar och förbättringar uti deras framtida inrättning.