Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oreda och svårighet för Konungens Befallningshafvande att utöfva den föreskrifna tillsynen i berörde hänseende orsakades ock deraf att skrifvelse i ämnet den ena gången komme eller borde förväntas direkte från Häradshöfdingen, den andra gången anlände från Kronofogden, hvadan Konungens Befallningshafvande ej kunde veta, till hvilkendera man hade att vända sig i händelse hvarken förteckning eller anmälan inom föreskrifven tid inkomme; Och föreslogs derföre en sålunda förändrad föreskrift, att älven anmälan derom att ingen blifvit sakfälld eller under framtiden ställd skulle af Häradshöfding göras till Kronofogden, som sådan anmälan till Konungens Befallningshafvande insände. llti Otte morn., som innehölle föreskrift om uppgift eller anmälan i berörde hänseende från Krigs-rätter och Regementenas Chefs-embeten, vore lemnadt oafgjordt, till hvilken Läns-styrelse sådan uppgift eller anmälan borde ingå från Regemente eller Korps, som tillhörde liera län och således äfven kunde hafva Krigsrätt än i det ena och än i det andra länet; och på det Konungens Befallningshafvande skulle kunna utöfva föreskrifven kontroll, vore nödigt bestämma att ifrågavarande uppgift eller anmälan skulle afgifvas till den Konungens Befallningshafvande, inom hvilkens styrelse-område Chefs-expeditionen funnes. Att, enligt 7 momentet, gifva presterskapet del af Kongl. Maj:ts eller Öfverdomstol* utslag i brottmål af ifrågavarande beskaffenhet läte sig svårligen för Konungens Befallningshafvande göra. När sådant utslag ankomme till Konungens Befallningshafvande, måste det delgifvas alla parterne i målet, hvilka vanligen funnes å annat ställe, än den prest, som skulle hafva underrättelsen, och om alla parterne vore nöjde, måste utslaget genast sätta* i verkställighet, hvarmed, om den tilltalade vore häktad, icke finge dröjas en enda dag; och kunde således, i de flesta fall, utslaget svårligen undvaras till delgifning åt presterskapet.
Museum förvarade konstalster, som blifvit granskad i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning, lemnar följande öfversigt af inkomster och utgifter: Debet. Balans från år 1861: Uppbörd; Statsanslag 1,500: — Summa 3,542: 77. Kredit. Utgifter: Till inköp af ta,flor och till diverse utgifter 1,590: 12. Balans till år 1863: Någon anledning tili anmärkning vid denna räkenskap har hos Revisorerne icke förekommit. — 163 — Kongl. Akademien för de fria konsterna. Vid denna, i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning granskade, räkenskap hafva Revisorerne icke heller haft något att erinra. Inkomster och utgifter redovisas på följande sätt: Tillgångar Statsanslag Debet. K redit. Utgifter: Aflöning och arfvoden Stipendier Belöningsmedaljer Lyshållning Bibliotlieket, samlingarne, skrifoch ritmateriei m. m. Betjeningens beklädnad m. m ... Balans till år 1863: Vid Akademiens undervisningsverk utgjorde år 1862 antalet elever med antagningsbevis: i tecknings-, modellering»- och målningsskolorna 65. i geometri-, ornamentsoch byggnadsskolorna 43. 108. samt i den lägre teckningsskelan, lärjungar med inträdesbiljetter 107. I afseende å de förstnämnde elevernes födelseort, visar Akademiens matrikel följande förhållande: frän Stockholms stad voro 58. » Stockholms län » 2. » Södermanlands » » 3. — 164 — Transport: 63. från Orebro län voro 3. » Göteborgs » » 2. » Kristianstads och Malmöhus » » 8. » Ostergötlands » » ■••• 7. » Hallands » » 2. » Kalmar » » 3. » Wermlands » » 3, » Kopparbergs » » — 3. » Elfsborgs. Jönköpings, Blekinge, Jemtlands och Westmanlands län, en fran hvarje, 5 » Finland voro 8. » Tyskland » ] Summa 108. Räkningen öfver Akademiens statsmedel visar följande förhållande emellan in - Denna räkenskap, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskad utan anmärkar ej heller föranledt någon erinran å Revisorernes sida.
Jordbruket, som behöfver armar, saknar deremot de många, som, utan förberedande kunskaper, inkasta sig i handtverken, för att der tillbringa ett hopplöst lif, i ständigt beroende af andra, äfven om de upphinna mästerskapet; ty utan förlag, utan förbindelser, utan kännedom om yrkets, så att säga, yttre ekonomi — konstförbättringar oell fördelaktiga uppköpsoch afsättnings* bruk, m. m. — äro och förblifva de ändock endast trälar åt dessa kapitalister, som de så enfaldigt äflas att afhålla från handtverks-lifvet, men hvilka likväl deri skulle kunna gagna, på det för allt folket lyckligaste sätt, genom de förbättringar i till verkningssätt, de kunde åstadkomma; de många händer de kunde sätta i rörelse; de billigare priser de kunde lemna, o. s. v. Inom handtverksklassen klagas öfver den fattigdom, som i allmänhet skall råda, och för hvilken man skyller de sednare författningarue. Men har då ej samma klagan förts i all tid, äfven under skråtvånget? De fleste mästare inom rikets städer, när hafva de väl haft större förlag än de vanligen afyttra vid första marknad, der de med en ringa förtjenst, ofta utan, afsätta sina tillverkningar. Få hafva derigenom så mycket förlag, som behöfves till dess de för nästa marknad fått något åter färdigt, ty lefnadskostnaden har fordrat sin del. Snart äro de åter i skuld — och vanligen på allt svårare vilkor. Slutligen stanna de redlösa ändock i kapitalistens händer; men detta sker då, icke i den tid då de ännu halva kraft och framtid, utan då de redan börjat digna under de bekymmer, som deras osäkra ställning ådragit dem. Huru många tusende familjer skulle icke varit lyckliga och burgna, om deras stöd såsom duglige verkmästare och ordentlige gesäller arbetat åt förläggare med kapitaler och kunskaper, i stället att under ett falskt sken af att vara egna mästare, saknat både förlagets kraft och kunskapernas biträde ? 14 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottels Utlåtande, Nto 106.
Lagerbjelke medgifvit att den må bifallas och jag instämmer deruti, ty det måste vara stor skillnad emellan att bevilja ett anslag med vilkor och att bevilja det ovillcorligt; det förra innesluter ej det sednare. Man må visserligen anse detta läll vara af mindre vigt, men då det gäller en principfråga kan man icke vara nog försigtig. Om man icke respekterar ett fristadt vilkor, så kan det i framtiden hända att högst vigtiga anslag helt och hållet afslås, ehuru man skulle velat bifalla dem med vissa vilkor; ifall man nemi. funne sig obetryggad i afs:de på dessa sistnämndas bestånd. Brill. Leyon hufvud, Bror Abraham: Då jag är ledamot af detta Utsk. så anhåller jag att få tillkännagifva, att ehuru jag icke låtit anteckna att jag var frånvide när detta beslut fattades, så är likväl detta förhållandet; ty annars hade jag reserverat mig mot Utsk:s beslut. Mig synas de af Gr. Lagerbjelke framstälda skäl vara fullkomligt tillfyllestgörande. Om 2:tie af de öfriga Stånden beviljat samma summa som R. o. Ad. så hade naturligtvis BondeSt:s beslut förfallit, och icke kati det få någon större vigt derigenom att BorgareSt. beviljar mera. På samma sätt hade Borga reSt:s beslut förfallit om BondeSt. beviljat samma summa som R, o. Ad. och PresteSt., och icke är det berättigadt till mera afs:de derföre att BondeSt. beviljat mindre. Jag anser det således vara bäst att R. o. Ad. instämmer i BorgareSt:s beslut. Gr. Lagerbjelke: Med anledu. af en värd talares yrkande på bifall till äfven de voter:s-propos:r som röra summorna får jag Den 55 Norember f. m. anmärka, att sådant numera är desto omöjligare som BorgareSt., hvilket först beviljade 3.000 Edr nu frångått detta sitt beslut och instiimt med R. o. Ad. och PresteSt.
Sedan öfverläggningen förklarats slutad, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till hvad Hr von Koch sålunda föreslagit, och, då dertill svarades flere ja och några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Slutligen anmältes och bordlädes nedannämnde från Utskm inkomne Utlåtrn och Betänkm, nemi. från Stats-Utsk:t: N:o 22, ang:de Riksg.-Kont:s förvaltning under den tid, sorn förflutit sedan början af sistförflutna riksdag; Lag-Utsk:t: N:o 14, i ani. af väckt motion om upphäfvande af 2 kap. 5 och 6 §§ Giftermåls-Balken; N:o 15, i aid. af väckt motion om förändring i föreskrifterna ang:de skyldighet för prest att pröfva vilkoren för lysning och vigsel; samt Riddarh.-Utsk:t: N:o 4, i ani. af Hr Anreps, Gabriel, motion, att den å Riddarhusets genealogier såsom lefvande upptagna Adeli - Den 7 Januari. 7 ga attén N:o 1 Lilliehöök af Fårdala må förklaras vara utslocknad. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ 12 f. ra. In fidem, 0. Brakel. Onsdagen den 7 Januari 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot.-utdrag för d. 3:dje dennes samt pleniprot:n för den 29 sisth November f. o. e. m. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 27 sisth December och 3 dennes bordlagde Betänk. N:o 18, i anledning af vackt motion (N:o 121) om Smålands husar-regementes afsittande. Gr. Taube, Henning Edvard, anförde skriftligen: Utsk:t grundar sitt Utlåt, på de, som Utsk:t behagar uppgifva, kända förhållanden, bristen på dugliga hästar inom provinsen och kostnaden för remonters anskaffande från andra håll.
Till följd af åtskillige mellankomne svårigheter, och enär K. M., med hänseende till den redan på Riksdagen framskridna tiden, i nåder funnit godt att lill ny handläggning hos Den 28 December e. m. 173 Styrelsen åter förvisa frågan, kunde densamma icke förekomma vid 1847 års Riksdag; hvartill kommo betänkligheter, ronde den genom kanalen möjligen minskade vattentillgången för ortens smiden, fruktan hos de norra Bergslagernes innevånare att få sina effekter infrusna m. m.; och emedlertid öpnades vid samma Riksdag utsigt till möjligheten af den stora jernvägsstamlinien från Köping till Hult. Sedan sistberörde linea nu blifvit beslutad och påbörjad, har naturl. hos Bergslagerne upstått en liflig önskan, att med den å stora banan närmast tillstötande punkten kunna förena södra ändan af sjön Rossvalen. Hvad som för framtiden ytterligare stegrar behofvet af en lätt och oafbruten kommunikation -mellan dessa båda punkter, är, att den redan nu ganska betydliga trafiken mellan Linde och nordligare trakter utan tvifvel komma att inom en ej aflägsen tid till en oberäknelig böjd förökas. Redan har till betydlig del på enskild bekostnad en jernväg för hästkraft blifvit byggd mellan GräDgesbergets grufvefält i Dalarne, och den på gränsen till Nya Kopparbergs Bergslag liggande sjön Södra Hörken, och likaledes en kanal med slussar mellan Södra och Norra Hörk-sjöarne. Då denna väg kommer alt norr ifrån uphemta bergsprodukter från Grangärdes
Ständer må för detta ändamål anvisa medel ej mindre till den för Jordebokskontoret hittills beräknade årliga kostnad, ut - görande, enligt Kongl, brefvet af den 22 Januari 1858, för en Chef 4,500: » tre Kamererare ä 3,500 R:dr 10,500: » sex Revisorer å 1,000 Rd:r 6,000: och, jemlikt Kongl, brefvet den 22 Oktober 1868, för en Notarie 2,200: ^3,200 R.dr än ock anslå till arfvoden åt extra biträden, efter 500 R:dr för hvarje af de tre afdelningar, hvaruti Jordebokskontoret är fördeladt, ett årligt belopp af 1,500 R:dr, eller tillsammans R:mt R:dr 24,700: för hvarje af de år, nästa statsregiings-period kommer att omfatta; 16 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition M 23. hvarjemte och enär, utom Jordebokskontorets aflöning, förestå utgifter till godtgörelse för nya jordeböckernas uppgörande och granskning m. m., behållningen vid 1860 års slut å de medel, som vid förra riksdagen anvisades för skatteförenklingen och det nya jordeboksverkets fortgång, lärer för samma ändamål få reserveras. De till detta ärende hörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, hvartill detsamma varder hänvisadt; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Konglig nåd och ynnest städse välbevågen. Ar och dag, som ofvan. CARL. J. A. Gripenstedt. Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 27 Oktober 1859. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer. Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, samt Statsråden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten.
Cederström har mycket klandrat att den K. propos. inskränker de föreslagne natura prestulionerne endast till säd och smör, och har åberopat det billiga och naturliga deruti, att hvarje hemmansskatt må utgå uti hvad af samma hemman produceras. Men detta är Den 8 Januari. (il dock icke nu förhållandet. En hvar, som haft befattning med deli s. k. markegångssättningen inom länen, lärer nogsamt kunna intyga att dervid ofta förekommer prissättning pä persedlar, som knappast finnas inom länet att tillgå. För ögonblicket kan jag icke uppgifva mer än ett exempel som rörer Wesicr-Norrlands län, der de deputerade äro skyldige att sätta pris på gäss; och dä händer del ofta att de fleste af de deputerade aldrig sett någon gås. Hvar och en torde hafva sig bekant att vid hvilket hemman som helst, om än aldrig sä litet eller svagt, alltid produceras spanmål och smör; således torde dessa persedlar vara de sorn naturligast böra ifrågakomma då man skall bestämma en skatt in natura af jorden. Hr Sandströmer: Jag har begärt ordet för att till besvarande upptaga några yttranden af Frih. Cederström J. Dervid förbigår jag likväl helt och hållet den värde Frilnns insinnationer emot mig personligen, emedan jag för min del önskar strida med blanka vapen, eller med skäl och med behörig aktning för andras olika öfvertygelse. Frilen har sagt att han icke kunnat fatta hvad jag menat med mitt yttrande, alt om man ansåge det lämpligt att hafva flere persedlar än de af comiterade föreslagne, så kunde bestämmelser i det afseendet lätteligen ske, utan att man derföre hehöfde rubba sjelfva principen, hvilken Frilen deremot förmenade i sådant fall vara uppliäfd. Detta bevisar blott, att den ädle Frilen icke tagit nog fullständig kännedom om comiterades förslag, för att kunna skilja emellan den deruti framställde princip samt. de olika sätt hvarpå den kan bringas i verkställighet.
Ett vackert litet sybord kan man själf förfärdiga på följande sätt. Man skaffar sig till bordsben 3 tunna björkgrenar, icke fullt så långa som höjden af ett vanligt bord. Dessa spikas tillsammans på midten och spikarne döljas af en rosett. Så har man de tre benen till bordet färdiga. I stället för skifva kan man köpa en ganska stor oval korg, som prydes i kanterna med fransar eller band och fästes på ställningen. Öfver dessa fästningar anbringas bandrosetter. Har man ej lock till korgen, kan man sy ett öfverkast af kläde, pikera ut det i kanten och sy ett monogram på midten. Dessa små sybord äro praktiska och kosta en bagatell. Vill man i slället för sybord ha en ordentlig skifva, kan man låta göra ett tunnt ohyfladt bräde, antingen rundt, trekantigt eller hjärtformigt. Till öfverklädning af skifvan broderar man på ett stycke kläde eller plysch något vackert mönster och monterar det i kanten med pomponer eller fransar. Dekokt på lingonris såsom botemedel mot reumatism. 75 gram ort) lingonris, hälst växt i barrskog, sönderskäres i små bitar och kokas i tre dricksglas vatten under högst femton minuter, hvarefter dekokten frånsilas och drickes ljum, tre glas om dagen under två månaders tid. Äunu bättre är att gjuta vattnet kokhett öfver lingonriset och därefter låta blandningen under två timmar stå och » draga » i öfvertäckt kärl. Det medför snarare gagn än skada att låta lingonrisets rötter medfölja vid dekoktens beredning. Svea. H e m m e t. Rumprydnad. En ny fyllnad för stora vaser i stället för de redan hälft gammalmodiga Makartbuketterna äro kvistar med imiterad rimfrost och is. Se I d u n n:r 4 9. Försäljes i alla välsorterade bosättningsmagasin och hos järnkramhandlare. Ordres till landsorten expedieras mot efterkraf eller postförskott. [3080] S t e n E. Goda vitsord. Svar till » A. T. H o n kan undervisa yngre barn i vanliga skolämnen, språk och musik. H. Engström, adr. Madesjö, Nybro. Stoekholm.
Mig synes omständigheterna kräfva någon åtgärd i den rigtning som Utsk. föreslagit, och jag ser ej för närvar, någon lämpligare utväg, än som i dess förslag innehålles. Hr Fåh ricus, Olof Immanuel: Lika med flereföreg:de talare, kan jag icke gilla hvad Utsk. i förevar, betänk, föreslagit. Jag Den8 Mars f. m. 93 lemnar i sitt falla värde det motiv som derföre legat till grund, eller att de missbruk, lumpsamlare föröfvat, allmänt blifvit föremål för klagan och påkalla rättelse. Jag vill icke bestrida att sådane ägt rum; men om man vill förebygga dem, bör man deremot söka andra korrektiver än dem Utsk. nu föreslagit. De inskränkningar, Utsk. påyrkat, skulle verka särdeles hämmande för papperstillverkningen här i landet. Det är nemi. klart, att råämnet för papperstillverkningen i sådant fall skulle blifva fördyradt, och i samma mån äfven fabrikatet. Derigenom äfventyrade man lätteligen, att i stället att man hittills kunnat exportera icke obetydliga qvantiteter papper, man kunde komma i behof att importera denna vara. Ett sådant förhållande tror jag icke vore att eftersträfva, och på dessa samt de flere skäl andre talare anfört, anhåller jag om afslag å Utsk:s betänk. Gr. Horn, Claes Fredr.: Det förefaller mig som om de, som varit med om förevar, betänk., deruti velat uttala en protest emot de nya näringsförfattningarne. Hvad tanke man än må hafva om dessa författningars lämplighet, så synes det mig som om man icke uti enstaka fall bör söka åstadkomma en förändring i de uti berörde författningar uttalade principer. För min del är jag ock öfvertygad, att man icke skulle lyckas att, på grund af Utsk:s ifrågavar. tillstyrkande, få af K.
5 Utskottet delar fullkomligt motionärens åsigt om vigten för vårt land af in rättningen utaf transitupplag af ifrågavarande beskaffenhet, hälst en dylik inrättning å de platser inom landet, hvilkas belägenhet är i sådant afseende gynnande och hvarest nödiga kontroller mot missbruk af denna upplagsrättighet med säkerhet kunna åstadkommas, bör icke allenast medföra väsendtliga fördelar för de handlande, genom den vinst, som utaf kommissionsbestyret härvid kan hemtas, utan äfven komma hela landet lill godo genom ökad liflighet i sjöfarten på Sverige och deraf beroende afsättning af landets produkter. För ett fullständigt vinnande af dess* fördelar tror dock Utskottet det vara nödigt, att begagnandet i vidsträcktaste mån af denna upplagsrätt på allt sålt och så vidt med iakttagande af nödiga kontroller ske kan, underlättas, hvartill i främsta rummet erfordras, att upplagsrätten icke betraktas såsom inkomstkälla för statsverket, utan befrias från hvarje afgift, utöfver hvad som kan anses oundgängligen nödigt för betäckande af de kostnader, som i och för sjelfva inrättningen och uppsigten derå äro erforderlige. Också har roan i andra länder, såsom England och Holland, der en vidsträckt och vinstgifvande transit-färt bedrifves, ansett fördelaktigt att i allmänhet frigöra densamma från det hämmande inflytande, som hvarje derpå lagd beskattning nödvändigt måste utöfva.
Men då Utskottet redan uppgifvit orsaken till detta Förslag, och visat, att detsamma icke kunde för Allmänheten medföra någon synnerlig tunga, då den både var undanröjd genom Allmogens rätt, alt nu som förr tillgodonjuta lindring, och till en del uppvägdes af den besparade Char t ;:c - S i g i 11 a t a> 1Ö rsiiljnings - provision , hvartill äfven lomme, att, på sätt arne varda Ledamöter inom Högv. 56 Bevillnings-Utskottets Preste-Ståndet upplyst, detta slags Charlot1 ganska sällan brukades , men nästan alltid genom kostnaden till Papper, Samt dess Stämpling och kringsändande, nära medtogo och måhända någon gång Öfverstego den deraf inflytande Summa, anser Utskottet sig ej kunna frånträda dess förr yttrade mening. 4 §• Den nu föreslagne förhöjningen å Stämplad t Papper, till Afskriftei* oell Bilagor, liar Herr Falkman inom Vullofl, Borgare-Ståndet fosklarat Vara nog dryg, och destomindre behöflig, som den af Chartas-Sigillatae-Inrättningen påräknade inkomst, merändels årligen utgått, och andra utvägar säkert kunde påräknas till försäljnings-provisionens betäckande, samt till följd deraf hemställt, att 3 sk. Charta må, för allt hvad under namn af Bilagor liänföres, såsom hittills bibehållas vid alla Domstolar och Ämbetsverk, med undantag af Kongl. Maj:ts Cancelli. I denna mening kail likväl Utskottet, som af denna förhöjning beräknadt ett bidrag till fyllnad af den genom Chartm-Sigillatas-fÖrsäljnings-provisions inberäkning uppkommande brist, icke instämma, utan tror härutinnan böra vid Utskottets Förslag förblifva.
För min del kan jag icke utfinna någon tillförlitlig, och jag anser denna punkt minst väl beräknad af hela Utsk:s förslag. Icke fruktar jag, att åtgärden någonsin skulle komma i fråga; ty Utsk. har pagg. i48 och följande så utförligen bevisat, att om creditiv begagnas, skola 17 millioner sedlar kunna ingå i Banken, utan att lånerörelsen behöfver minskas. Men jag hade önskat, att hela stadgandet varit borta, på det icke detsamma, kringspridt i landet af tidningspressen, må väcka farhåga för att IJtsk. velat närma sig ett strypsystem, och att realisationen således, med alla dess utlofvade fördelar, skulle gifva endast motsatsen. Om den olyckliga tid inträffade, att alla tillgångar vore så uttömda, att låneindragningar behöfde ifrågakomma, är jag viss, att K. M. sammankallade Ständerna och icke lemnade Nationen till sköflings åt ockrare, hvilkas tiri just då inträdde att slå under sig all egendom. Ganska riktigt står det i 8:de punkten, att lånindragning skall först i sista rummet vidtagas. Det är angeläget att häråt lemna bifall, likasom åt g:de punkten; ty ordningen, uti hvilken de öfriga åtgärderna skola vidtagas, bör bero af Bancostyrelsen. TJti io:de punkten lärer en redaolionsförändring, i öfverensstämmelse till R. o. Ad:s beslut vid 2:dra punkten, iakttagas. Samma anmärkning är att göra vid 1 i:te punkten. Jag slutar nu med att begära propos. å Gr. Cronhjelms förslag till 3:dje punkten. Frih. Ehrenborgh: Jag anhåller till en början att få förklara, det jäg vid 3:dje punkten icke kan dela mening med dem, som anse
Skulle vägen komma att gå direct från Lith till Stugun, vore egentligen Lith, som deraf hade väsentlig nytta, men åter om den kommer att gå der posten nu föres, d.v.s. från Österåsen till Greningen och derifrån till Stugun, så hade icke allenast Lith och Häggenås deraf nytta, utan ock Hammerdal, ty det blefve då ganska lätt uppbryta väg från Ollsta, öfver Fagerlands vallen till Långkälsvägen, utgörande vid pass en half mil, hälst hälften deraf, nemligen emellan Ollsta och Fagerlands vall redan är dålig körväg. Desse, tillika med många andra omständigheter lofvade sockenskrifvaren Jonas Jonsson hos respective landshöfdinge embetet anmäla, på det närmare undersökning om vägens rätta läge och sträckning må anställas, innan något visst beslut derom fattas. In fidem N. S. Edlund Förestående protocoll uppläst och till alla delar erkändt intyga på församlingens vägnar. Nathanael Ersson i Stafsgård Jonas Jonasson i Heggesta Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma med Häggenås socken, uti dess sockenstuga d. 27 oct.1850. § 1. Efter förut, i laga ordning, skedd pålysning sammanträdde nu socknemännen till öfverläggning angående föreslagna myrutdikningen inom socknen. § 2.
Afslogs, så vidt Ståndets här nedan antecknade beslut i afseende å §§ 41, 32 och 34 dertill föranledde. Återremitterades. samt af författningsförslaget: SS. Bibehöllos vid den lydelse dessa §§ ega i nu gällande förordning i ämnet. s.37 ■ Återremitterades. § 41. Fiirsta momentets förra del, som slutas med orden: »med 120 R:dr.y> Återremitterades. Första momentets sednare del. (Den som fjerde gången etc.) Bifölls med utbyte af ordet »straffarbete», mot ordet fängelse. Fjerde momentet. (»Landthandlare» etc.) Förra momentet. (»Böter — vatten och bröd förvandlas»). Af slogs. Sednare momentet. Godkändes, med uteslutande af ordet »eljest» på första raden, § 54. Förklarades böra utgå. Från Hederv. B onde-Ståndet. S. D. Föredrogs Bevillnings-Utskottets Utlåtande, JVs H, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet, JV2 7, angående stämpelpappers afgiften, dervid Bonde-Ståndet stadnade i följande beslut: