Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning deraf, att oförutsedda naturliga hinder motarbetat Schaktsänkningens full. bordan vid Ryd, hvilket utgjorde vilkoret för det af Ständerne vid sista Riksdag beviljade understöd af 75,000 R dr, hvaraf 51,000 R;dr blifvit lyftade och använde, samt för närvaran-; de utgör Bolagets skuld till Staten, äfvensom att Bolaget under tillgodonjutande af detta understöd varit i saknad, af de förut beviljade premier, för de från Höganäs försålde Stenkol, till ett belopp af 6 skilling per tunna, utgörande en sammanräknad summa för åren 1819 1822 af 28,794 R:dr j8 sk-, har Utskottet hemställt, att förenämnde summa måtte få godtgöras Bolaget, och afräknas den för Schaktsänkningen iråkade skuld, samt derjemte tillstyrkt, att ett fortfarande understöd, efter den vid r8i5 års Riksdag utstakade grund måtte beviljas, ifrån och med nästkommande år efter 6 sk. Banco för hvar tunna Stenkol, som från Höganäs Stenkolsverk försäljes till ineller utrikes ort; dock så, att desse premier äfven gå i betalning å den återstod, af det lyftade årsbidraget, som kan uppkomma efter nyssberörde afräkning, tills hela summan 51,000 R.dr blifvit liqviderad, men något understöd för borrnjngs försöken, har icke blifvit tillstyrkt.
uppgjorda, så ber jag er lämna detta hus genast! Annars... Annars? Får ni välja vapen! ANTONIO. DURAND. ANTONIO. Herr löjtnant, efter som våra affärer äro utom harvärjan! Jag undrar hvad ni skulle välja för vapen, DURAND. mitt gevär från sista kriget... Om jag inte föredrog käppen, skulle jag ta' THÉRÈSE. deserterat! Du har visst gjort något krig, du, som DURAND. mot lik, men jag kan slå lefvande till lik! (Han lyfter påken och går mot Antonio.) Det har också mor sagt! Jag kan inte slåss 17 THÉRÈSE OCH ANNETTE (kasta sig emellan). Tänk på hvad du gör! ANNETTE. THÉRÈSE. ANTONIO (drar sig ut). Du slutar på schavotten! mina tio francs! Farväl, herr Durand! Behåll mitt förakt och DURAND (tar upp ett guldmynt efter Antonio). ur västfickan och kastar Mina förbannelser följe ert guld, slyngel! Gå inte, gå inte! Far dödar oss! THÉRÈSE OCH ANNETTE (efter Antonio). DURAND (bryter sönder käppen). Den som inte kan döda, han dör! ANTONIO. sjunkande skeppet! (Går.) Farväl, och sakna mig, sista råttan från det Sjunde scenen. DE FÖRRA, utom Antonio. THÉRÈSE (till Durand). det underligt då att huset går omkull? DURAND. På sådant sätt behandlar du gästerna! Är Thérèse, mitt barn... (Han tar hennes hufvud På sådant sätt. Sådana gäster! Men säg 18 mellan sina händer.) Mitt älskade barn; säg mig om jag såg orätt nyss, eller om du talade osant. Hvad då? THÉRÈSE (vresigt). så mycket saken själf, hvilken kan vara tämligen oskyldig... det är frågan om jag icke kan lita på mina sinnen, som intresserar mig. THÉRÈSE. Du vet hvad jag menar! Och det är icke DURAND. hvad vi skola äta och dricka i denna dag! För öfrigt är det lögn att han kysste mig!
N:o 39, i anledn. af väckte motioner dels om uphäfvande eller ändring af K. M:s nåd. Stadga ang:de Fjerdingsmän af d. 1 Juni 1850, och dels om skyldighet för alla jordegare att i Fjerdingsmans-bestyret deltaga. Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh.: Vid pröfningen af detta Ekon.Ulsk:s utlåt, tror jag första frågan bör blifva om Krono-fjerdingsmans-befattningen har egenskap af att vara kronoeller menighets-bestyr. Den är visserligen genom R. St:s vid 1840 års riksdag fattade beslut ansedd såsom ett menighets-bestyr, men så väl namnet, som de serdeles i sednare tider dem ålagde göromäls beskaffenhet, samt slutligen intill 1830 aflöningssättet i åtskilliga orter angifva tydligen att fjerdingsmans-befattningen böra anses vara af krono natur. Om man således måste antaga att denna befattning eger denna egenskap, är ju äfven deraf en föjld, att Staten och icke menigheterna böra aflöna Fjerdingsmännen, men delta skulle för Staten medföra en så betydlig kostnad, att man icke velat belasta Statsverket med denna betydliga direkta utgift, hvarföre rnau heldre velat i sednare tider betrakta befattningen mera såsom ett meniglielsbeslyr, och ansett Fjerdingsmännens aflöning alltså tillkomma menigheterne. I afseende åter på frågan, huruvida den jord, som hittills Den 12 Mars f. m. 321 hitintills varit befriad frän deltagandet i fjerdingsmännens aflöning bör derå deltaga företer sig den omständigheten, alt vid 1830 års riksdag blefvo de hitintills från en slik skyldighet befriade frälsehemmans-egarne ålagde, att lika med kronooch kronoskalte-hemmauen deltaga i detta bestyr.
Uppläst hoS Ridd. och Adeln ben rZunii ^reste-Sländ>.t den l? - s' Borgatc-Stöndet d» 17 s Bonde-Ständet dkn t/ - s vördsamt Memsrial! ^li ett den 2§:de nästlidne Maji till Hederwärda Bonde-Ständet ingifwit och lill Riksens Högloflige Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomie-Utstötts handläggning remitterat Memorial, har Riksdags, Fullmägtigen frän Skaraborgs Län Lars Swensson till Riksens Högloft Ständers granskning hemställt, om icke nu sä wäl som tillförene det mä wara Allmogen, Torpare och Inhyseshjon tillåtit, att ä Kronans Allmänningar, Parker och sa kallade Gehäg uppbryta de i jorden stående Stubbar, och dem sä wäl som Tjärnar efter ruttnade windfälle» samt sä kallade Skakar eller Toppar till Tjäru, och Beck tillwerkning anwända: Och har Lars Swensson, säsom skäl till denna hemställan anfört, dels att en sadan rödjning och afhämtning befordrar Skogens äterwärt, dels alt behofwet af Beck och Tjära derigenom bör mera fyllas och priserne dera icke uppjagas till den höjd som sis nu wisar. Wid pröfning af detta mål tror Utskottet förnämstrr ögnamärket böra fästas pä Skogarnes besparing till andre nödwändigare bebos, ej mindre än vä ett nyttigt anwändande af de Skogslenmlngar, hwilka till Bränsle äro mindre tjenlige och derutom sällftnt gagnas. Med insigt af hwad Kongl. Skogs-Ordningen under den r Augi 182c uti z §. stadgar, att, till tvinnande af en nvdwändia Skogs-besparing, till * * Bräns - 692 Den i? Junit.
Enligt detsamma skulle vidare: a) Sockenmagasiner och alla allmänna af Kongl. Maj:t stadfastade cassor, penningeverk och inrättningar undfå samma fördel, som flera lika beskaffade inrättningar redan åtnjuta; //) Städer för fordran hos deras uppbördsmän erhålla betalningsrätt lika med och icke, på sätt i Kongl. Förordningen den 22 November 1791 stadgas, efter Kronan; <0 för egendom, som embetseller tjensteman i och för embete och tjenst af enskilde emottagit, dessa erhålla förmånsrätt till betalning äfven lika med kronan, kyrkor och allmänna inrättningar, icke blott hos egentliga uppbördsmän, hvartill Kongl. Förordningen den 18 December 1823 föranleder, utan hos embetsoch tjenstemän i allmänhet; d) den frälsemän tillagda förmonsrätt för fordringar hos deras uppbördsmän upphöra; omyndige njuta förmonsrätt för all hos föräldrar eller förmyndare egande fordran samt, om gäldenären innehar flere förmyndarskap, sins emellan erhålla lika rätt, antingen det ena förmyndarskapet är äldre än det andra; f) Kronan, städer, kyrkor och andra lika förmonsrättegande Verk och Inrättningar likaledes sins emellan hafva samma rätt; och g) förmonsrätten för inteckning i fastighet äfven sträcka sig till den afgäld, som deraf under concurstiden faller. Af dessa bestämmelser kunna emedlertid icke alla anses innebära uttrycklig förändring i nu gällande lagar och författningar. Dertill kunna åtminstone icke hänförås bestämmelserne: att företrädesrätt i fastighet äfven bör sträcka sig till den afgäld, som under concursen faller; att omyndiga skola njuta förmonsrätt för all deras fordran hos föräldrar och förmyndare, samt att, dm gäldenären innehar flera förmynderskap, de omyndige sins emellan böi a erhålla lika rätt, utan afseende på förmynderskapens ålder, enär lagskipmno-en i allmänhet härmed varit öfverensstämmande. För närvarande saknas dock bestämda stadganden i dessa delar; och behofvet deraf är desto större, som all villrådighet och osäkerhet måste undanrödjas för bedömandet af sa Bih. till It. St.
Alla både större och mindre Europeiska Stater utsända Officerare af olika grader, för att, på allmän bekostnad, bese främmande länder; och delta är ostri - 38o Deri 3o Januarii. digt det sale raste medlet att inhemta tillförlitlig kännedom om upplysningens stigande och de militaire vetenskapernes ståndpunkt hos Utlänningen, samt att derigenom bereda Fäderneslandet nytta och fördel. Om tillgångarne ej medgifva att, i hänseende till våra inrättningar, kunna mäta oss med rikare Stater, torde likväl omtankan fordra, att vi om desse Länders framsteg åtminstone ej äro okunnige; och dertill fordras äfven annan undersökning, än den kännedom, som genom böcker och journaler kan vinnas. Den summa, sorn Motionairen föreslagit, lärer väl för närvarande ej till sitt fulla belopp kunna bifallas; men jag anser mig likväl pligtig att enträget anhålla, det något anslag i denna del måtte beviljas, helst jag är säker, att följderne deraf hädanefter ej skola blifva mindre hugnande, än hvad de hittills befunnits vara de få gångor , då tillfälle till resor i berörde afseende kunnat åt Officerare beredas. Utskottet har tillstyrkt, att medel härtill borde tagas af 3:dje HufvudTitelns besparingar; men då det är osäkert, om besparingar, oaktadt bästa vilja samt bemödanden att dem åstadkomma, blifva å denna, till så många olikartade och oundviklige utgifter bestämde, Titel att tillgå, får jag, jemte anhållan om återremiss af Utlå - Den 3o J a n u a r i i. tandet, vördsamt hemställa, att detta enligt min öfvertygelse för Armeen äfvensom för upplysningens spridande vigtiga ämne måtte ytterligare tagas i betraktande, och utväg beredas till ernående af det äskade ändamålet, hvars resultater (jag är derpå säker) skola i en framtid tillfredsställande belöna all uppolfring, som af Rikets Ständer nu skulle kunna medgifvas. Herr Hjerta, Gustaf:
två, ensamma mot alla andra. Men hvad gör det? Jag har ihop, nu och för alltid. Det får inte finnas någon tvekan. Endast genom att blindt störta framåt har du möjlighet till räddning. För dig kan det inte bli tal om en återgång. Du riskerar ingenting... Men jag! Så tänker du, därför att du redan bränt dina skepp. DIREKTÖR BRUHN. Du vill inte? SAIMA (ärligt). Nej. Jag vill inte. DIREKTÖR BRUHN. man drömt sig alting stort och djärft! Din tillgifvenhet, att motgången blåste på den. Åh, att finna denna ljumma, lumpna halfhet, där (i vemod) så snart den kunde svalna! Det behöfdes blott SAIMA (raskt). se, hvad som skulle inträffa. Dig skulle man anhålla, och jag skulle stå ensam i främmande land, utan medel, och för altid utstött ur den värld, där jag är hemma. Brännmärkt och utskämd, skulle jag få gömma mig hvar jag Den har inte svalnat; men jag är för nykter att inte kunde. Man skulle minnas mig med ett medlidsamt löje och tala om mig med dygdesamt hån. Nej, Hugo jag har redan gått längre än som var klokt. DIREKTÖR BRUHN. med sina känslor i ena vågskålen och risken i den andra! Härliga lefnadsvishet! Att väga precist på grammet kvinnor. Det är inbegreppet af samfundsmoralen för oss DIREKTÖR BRUHN (hånfullt). Och den passar er! SAIMA. på tvären. Om alt gått dig i händerna, skulle du varit du som de andre. Håna inte! Det är endast din olycka, som satt dig som de andre. Hade jag felat, skulle du kastat bort mig Hvar och en söker hålla sig uppe. Den som inte kan det, får sjunka. Ingen kastar sig med öppna ögon i det inte. fördärfvet för en annan. Man kan säga så, men man gör DIREKTÖR BRUHN. moralitetens flikar omkring dig för att dölja din feghet. Men den sticker fram ändå. Hur väl du bäddar in dig i räsonnemanger och drar SAIMA. jag endast gör mig reda för mina motiv och förgyller dem inte.
Jag ber likväl, att ännu få yttra några meningar emot den värde Ledamot, som trodde sig finna skäl kullkasta Utskottets Betänkande derföre att arfsrätten, såsom han sagt, är en politisk inrättning, den hvarje Land bestämt efter sina förhållanden. Just ifrån detta förhållande uppslår nödvändigheten att göra sina olika åsigter gällande, oaktadt man från andra sidan får höra, att de vilja omstörta författningar, regeringssätt och lagar, som understödja civilisationens hilliga kraf af förändring i lagstiftningen. Det är öfverallt de liberala grundsattsernas öde, att få emottaga sådana beskyllningar, emot hvilka man icke äger annat vapen, än en sansad aktning för motsatta meningar, hvilka jag åtminstone aldrig skall tillåta mig att härleda ur mindre ädla motiver. Man har yrkat, att skyldigheter och rättigheter måtte vara motsvarande hos qvinnan; men i en fråga, der philosophien har en så djup andel, hemställer jag om någon !af oss kan ingå i någon afvägning af de åligganden, som tillhöra qvinna. ns bestämmelse, utan att inträda på ett område, som af Skaparen visligen blifvit stängdt för menskliga forskningar. Qvinnan och mannen utgöra efter min tanka endast tillsammans ett helt, och hvardera för sig 94 Den 21 Junii f. m. är endast en halfhet i skapelsen. Samhällets bestånd och förkofran består på deras gemensamma samverkan; och skulle man ingå i någon beräkning af gränsorna dem emellan, så tror jag, att qvinnan äger en betydligt vidsträcktare andel, än mannen, i detta samhällets bestånd. Tag horrt qvinnan, och allt samhälle skall upphöra. Man svarar mig genast härpå, tag horrt mannen, så skall detsamma inträffa; men jag åtminstone har aldrig hört ifrån qvinnan yrkas några inskränkningar i mannens rättigheter, då man nu deremot sätter i fråga att nyttja styrkans rätt emot henne. Tag horrt qvinnan — hvilken anledning återstår väl mannen till fäderneslandets försvar, då han icke mera äger något ändamål i sin husliga lycka. Om detta, mina Herrar, icke jäfvas af eder känsla, att qvinnan är anledningen, och mannen medlet, till försvaret, så frågar jag, hvar vill man väl bestämma skälet emellan medlet och anledningen.
Utskottens Utlåtande, N:o 86. eller ålagd tvångsarbete för bristaude laga sysselsättning, derest lian icke sjelf genom eget uppsåtligt förvållande dertill gjort sig förfallen eller egenvilligt underlåtit, att begagna sig af de förmåner, samhället åt honom beredt. Så väl fångantalet, som statens utgifter för fångvården, skulle komma att betydligen minskas. Allt tiggeri på gator och vägar komme att helt och hållet upphöra, då, för anskaffande af lifvets uppehälle, denna utväg ej mera behöfde alt anlitas. De många tvisterna emellan serskilda socknar om skyldigheten att bestrida kostnaden för de fattiges underhåll skulle upphöra, och denna kostnad, utan afseende på den tillfälliga omständigheten, huruvida flera eller färre fattiga personer tillhörde den ena eller andra socknen, komma att emellan hela samhällets alla skattdragande medlemmar fördelas uti ett lättvist förhållande; och slutligen skulle samhällets bättre lottade medlemmar i allmänhet kunna med större trefnad och belåtenhet utöfva sin verksamhet hvar inom sin bestämda krets, då deras sinne ej längre nedstämdes af en mängd kringvandrande tiggare, utan de egde visshet derom, att ingen af dessa deras olyckliga likar vidare skulle förgås af elände eller, för undvikande deraf, nödgas beträda brottets bana. Motionären har derjemte, under den med anledning af motionen föranledda discussion hos Ridderskapet och Adeln, föreslagit, att, derest hans yrkande om statens skyldighet att utgifva fattigvårdskostnaden, ej vunne bifall, det måtte bestämmas, att fattigvården skulle länsvis ombesörjas och att medlen dertill måtte af länets samtlige innevånare utgå. Detta, med hvad mera som under discussionen hos Ridderskapet och Adeln blifvit yttradt, hafva Utskotten tagit i noga öfvervägande och få härmed afgifva sitt yttrande i ämnet.
Till yttermera uppmuntran för de båda författarne ämnar jag, under förutsättande af deras bifall, föranstalta om skrifternas offentliggörande, på sådant sätt nemligen, att jag inskickar den förra till tidningen Svenska Biet, och den sednare till Freja 13. Visserligen hade jag hellre önskat, att se dem införda i de båda stora liberala Tidningarne, såsom mera lästa; men derpå lärer icke vara att tänka. Beträffande slutligen skriften N:o 7, med valspråket: ”Hvarför blandar jag mig i en familjs angelägenheter, den ni sjelf sköter så fullkomligt. Julius K* sid. 38”, har Akademien åt densamma tillerkänt det stora, egentliga priset; på grunder, som jag hoppas skola vinna de värda åhörarnes bifall, sedan de hört den sig föreläsas. Först öppnar jag namnsedeln och finner deruti, hvad jag förmodat, namnet Eleonora Mathilda Löwenstjerna. Shawlen skall icke gå dig ur händerna, min syster! Akademiens ordinarie Sekreterare torde nu uppläsa den, emedan den tillförordnade, såsom jag tror, icke är mycket öfvad i läsningen af vitterhetsstycken. Frans begynte: MÅNNE DET GÅR AN? Akademien, vidtog Ordföranden efter skriftens uppläsning, tackar Fröken Eleonora Mathilda Löwenstjerna, i synnerhet för den lyckliga tanken, att gifva sin vederläggning formen af en fortsättning af samma roman, för att på detta populära sätt åskådligen visa följderna af en så beskaffad förbindelse. En sådan kan slå ut på flerahanda sätt, men alltid olyckligt, åtminstone så länge vår religion, våra känslor, vårt samhälle, våra lagar, ja, jag vågar tillägga, sjelfva menniskonaturen icke undergått en fullkomlig förvandling. Det skulle hafva varit lätt, att af detta såkallade äktenskaps fortsättning hafva uppdragit en högst tragisk, en högst upprörande tafla. Till exempel: Sergeanten hade snart kunnat ledsna vid sin kalla, egoistiskt beräknande maka: deraf först gnabb och kif och sedermera hela bolagets upplösning.
Proposition N:c 76. bestrides af vikarie, och (lii något annat läkarebetyg, sorn i bestämdare ord än detna företedda, förklarar Adjunkten Rosells sinnes-sjukdom obotl g, icke någonsin lärer kunna utfärdas, — i underdånighet hemställt, om icke Kongl. Majit skulle finna för godt att till Rikets Ständer aflåta nådig proposition om Rosells uppförande på allmänna Indragnings-staten till åtnjutande af en pension af 750 Riksdaler Riksmynt ärligen, eller tre ijerdedelar af den lön, som efter sednast beviljade löneförhöjning yngste lärare vid elementar-iäroverk nu innehafva. Hvad sålunda förekommit har Kongl. Majit tagit i nådigt öfvervägande, och vill,'— med afseende å de äsigter Rikets Ständer i likartade fall förut uttalat, samt dä så väl billigheten fordrar, att den af sjukdom hemsökte må kunna äfven före uppnådd pensions-ålder erhålla afsked med bibehållande af någon del af sina löneinkomster. som ock för det allmänna är af vigt att icke tjenster under en alltför läng och obestämd tid endast af vikarier bestridas, — härmedelst föreslå Rikets Ständer, att Adjunkten Rosell mätte, sedan han på grund af vederbörande målsmans derom gjorda ansökan, från sin nu innehafvande befattning såsom lärare vid Skara högre elementar-iäroverk erhållit afsked, ä allmänna Indragnings-staten uppföras till erhållande under sin återstående lifstid af en årlig pension, motsvarande tre fjerdedelar af den lön, yngste lärare vid rikets elementar-iäroverk nu innehafva, eller 750 Riksdaler, att utgå frän och med månaden näst efter den. uti hvilken afsked varder Rosell meddeladt. De till ärendet hörande handlingar skola hållas Rikets Ständers vederbörande Utskott tillhanda; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med al! Kongl, nåd och ynnest jstädse välbevågen. Datum ut supra. (i A K L. Henning Hamilton. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 76.
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Statsoch Lag-Utskottens nedannämnde belänkanden: N:o 10G, i anledning af ej mindre Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående sättet för återbetalningen af lån, beviljade al allmänna medel till understöd för våttenaftappningar eller andra förberedande åtgärder för större odlingsförelag, än äfven serskildt väckt fråga 0111 viikoren för dylika låns erhållande; - N:o 107, i anledning af väckt motion om ersättning af allmänna medel lill vittnen i brottmål, då den tilltalade saknar tillgång eller ersättningsskyldighet icke kan honom åläggas; N:o 108, i anledning af väckt motion 0111 rättighet för den, som upptäcker och åtalar gröfre brott, att få derå använda kostnader af allmänna medel ersatta, då den brottslige till gäldande af sådana kostnader saknar tillgång; Prot.-Utdrag, den ig Jpril 1845. 845 N;o 109, i anledning af väckt fråga om inrättande af en Advocateorps på stat. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets följande betänkanden: N:o 94, i anledning af väckt motion om förändring af sältet för utmätt fastighets försäljning; N:o 96, i anledning af väckt motion om tillägg till Kongl. Förordningen den 9 November 1844, angående inteckning af ej mindre lifstids - städja och undantagsaftal, än ock all annan alhandling om nyttjanderätt till fast egendom å landet; N:o 97, i anledning af väckt motion, att mannen må tillerkännas en rätt i bo, motsvarade den, som med.elst morgongåfvan är förunnad hustru; N:o 99, i anledning af väckta motioner, angående stiftande af lag lör actie-bolag.
Strömsholms kanal så snart som möjligt blofve bragt i det förbättrade skick, som vid anslagets meddelande till ombyggnaden åsyftats, att Kongl. Majit, jemte beviljande af den ifrågasatta förlängningen af arbetstiden till 1850 års slut, måtte till Rikets Ständer aflåta nådig proposition om ett ytterligare anslag till fortskyndande af merberörde kanalarbptp. Med afseende å hvad Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader i underdånighet anfört, har Kongl. Majit funnit Sig icke kunna lemna nådigt bifall till någotdera alternativet af hvad Strömsholms nya kanalbolag beträffande utvägarne för ombyggnads-arbetets fullbordande i underdånighet hemställt*, men då det vore af synnerlig vigt för rörelsen inom en betydande del af landet, att Strömsholms kanal med det första varder satt i det förbättrade skick, som vid meddelandet af anslaget till ombyggnaden åsyftats, och handlingarne uppenbarligen utvisade, att byggnadsarbetena, i anseende till stegrade arbetslöner och i vissa delar förhöjda material-priser, omöjligen kunna fullbordas utan en väsentdlig tillökning iden kostnad, som enligt öfverste-löjinant Edströms år 1833 upprättade och nu mera otillförlitligt befunna förslag togs i beräkning. När Rikets Ständer år 1841 anvisade statsanslaget för kanalombyggnaden, samt dervid, bland andra vilkor, dels stadgade, att ombyggnads-arbetet borde inom femton är af bolaget uiföras, utan att ytterligare statsbidrag dertill finge påräknas, och att, efter arbetets fullbordan, 5,000 r:dr årligen skulle till reparationsfonden afsattas, dels ock bestämde 15,000 ridr årligen såsom maximum för den ränta och utdelning på aktierne, som bolaget egde af kanalinkomsten utbekomma, efter det kanaloch slusbyggnaderne blifvit fullbordade, har Kongl. Maj:t, med bifogande af de till målet hörande handlingar, uti till Statä-utskot tet den 18 sistlidne Mars aflåten nådig skrifvelse, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 2/3.
Genom de all”manna besvär, som dessa Hemman i se”nare tider måst vidkännas, kunna de, i ”vissa fall, äfven jemföras med skattskyldig jord; och om de för jord-afsöndring ”från andra Hemman, i ofvan omförmälda ”Nådiga Förordning, stadgade grunder äf”ven på dessa Heraman blifva tillämpade, ”endast med den utsträckning, att, under ”skäligt afseende å deras vanligen innehaf”vande större egorymd samt ringare utskyl”der och allmänna onera, ända till en fem”tedel af Hemmanens hela jordrymd finge ”derifrån skiljas , tror Kongl. Maj:t all ”skälig och nyttig frihet härutinnan vara ”beredd.” ”Med afseende å hvad sålunda nnfördt ”blifvit, vill Kongl. Maj:t föreslå Rikets ”Ständer de Stadganden, alt i Cap. i Kongl. ”Förordningen den ig December 1807 , angående grunderne och vilkoren för Hem”mans-klyfning samt afsöndring af jord elller andra lägenheter från Hemman, må £> Lags. Allm. Besv.- o. Oec.-Utsk. Uti.