Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
af på skönhet, ett poetiskt dräkt var icke mindre mjuk, bredbrättad, ljusgrå filthatt b e s k u g g a d e blå Jag talar till er ifrån detta ställe, T y nti Herrans hand står lif och död, Och döden, grafvens bleke eforus, Har skickat sina förbud till mitt hjärta. » af s v a r t h å r o c h u n d e r h a k a n s a m - manväxta pannan, en lång mörkslängkappa höljde ryggsidan i dekorat i v a v e c k, eller l å g k a p p a n s högra framflik kastad öfver vänstra axeln. När jag k o m Gråbergs till U p s a l a, s k a f f a d e af Hemsö italienska jag mig grammatika s a m t ett l e x i k o n, för att söka tillägna m i g Petrarcas kades upp språk, hvilket i föreläsningar tolaf Bottiger. mig, Jag att j a g arbetade så ansåg mig kunna nytta af föreläsningarna; första tillslutningen till men det pass draga redan ytterst vid glesa a u d i t o r i e t i B o t t i g e r s af k o n s t f ö r f a r n a k v i n n o - händer jag, med att broderier jag läsarens smyckade sal fann hvarken var m o g e n för föreutan tvifvel lärda textkritik, heller f a n n m i n a förväntningar afseende var å mående uppfyllda framställningssättet. Bland gymnasiiungdomen en hoppgifvaude onsdag och i Wexiö fanns fattig yngling, som hvarje lördag hade Ö s t r a b o. F r a m - för Tegnérs butelj, plats s t o d alltid en hvilken några gånger han set. fann sig föranlåten att bortflytta glaD å log Tegnér samt och hade något skämtinfall. Samma gymnasist hade förtroendet några eftermiddagstimmar efter biskopens i veckan diktamen. af smärre Handsekreteraren och behöfde af manuskriptpapper satt i ett y t t r e biskopens lågmälda diktamen. Tegnér häröfver råka i misshumör, hände en gång luft i följande dum, Gud obekant. gymuniversitetet. H a n var för tal.
*319 2:o Till Rikets Ständers Riksgälds-Contoir Till inlösen af utfärdade och af Riksgäldskontoret accepteraile Invisningar för Krigsskulder, som, år 1812, voro till betalning förfallne , har Contöiret, af de utaf Ranken härtill försträckta medel, detta år undfått 770,758 R:dr 44 sk, ; samt I afräkning på dess förskott till 1810 års Hamnstäugningsoch Urtima Riksdags-kostnader m. m. , 'år 1812 69,278: 27. 8. och år 1813 29,133: 27. 8- hvarförutan, på denna fordran, afgått de X 2 1,16 8 R:dr 32 sk. 4 rst., sorn, efter de af Rikets Ständer, vid 1812 års Riksdag, gjorda dispositioner, återstodo af de, vid 1811 års slut, i Contoiret outtagnä Stats-Brists medel. De till Riksgälds-Contoiret skeende afbetalningar på dess förskott utgå, enligt hvad här frammanföre underdånigst anförd,t är, af den besparing, som uppkommer å de, till Renta och Capital - afbetalning till Banken, anslagna 7so,ooo R:dlr, och hvilken besparing bestämmes genom de ifrån Banken meddelade Uträkningar och Iåqvidér. Stats-Verkets skuld tili Riksgälds-Contoiret på dess ofvannämnde förskott utgjorde vid 1812 Ers slut 158,315 R:dr 44 sk. 7 rst., samt vid I813 års dito, 128,711 R:dr 3 sk.
Skicklig och outtröttlig äfven i sädan egenskap, varmhjärtad och ömmande för andras lidanden, anlitades hon af många, och hon drog sig aldrig undan, var ständigt beredd att hjälpa utan uppskof och utan att taga hänsyn till, om den hjälpbehöfvande var hög eller läg, rik eller fattig. Hon började sitt arbete redan klockan 8 på morgonen, och arbetsdagen tog ej slut för henne förr än kl. 7 på aftonen, — den varade ej sällan längre, då någon lidande senare påkallade hennes smärtstillande behandling. Hon tvekade ej att försaka en välbehöflig hvila för att skynda till hjälp, visade ea glad min, när hon kom, hur trött af dagens släp Lon än var,. och kände sig glad och lycklig, när hon kunde förhjälpa den lidande till en plågfri natt. God och ömsinnad, som hon var, kunde hon dock stundom synas kärf och nästan omild för dem, som ej kände henne. Hos henne som hos många andra varmhjärtade och ädla människor fanns nämligen denna skygghet för att låta det inre väsendet framträda för enhvar, som gör, att hjärtligheten och det ömma deltagandet gärna döljas bakom en anlagd mask af kyligt lugn och likgiltighet för andras omdömen. Men ingen lät bedraga sig häraf. De sjuke och fattige visste, att de i henne egde en verklig vän, och hon var älskad af sina lärjungar. När någon af flickorna i skolan under fristundernas lek och ras fått en hårdare knuff än vanligt, en skråma, som smärtade eller tycktes betänklig, togs alltid tillflykten till henne, och detta skedde ej förgäfves. Hur högt hon var aktad och älskad af sina kamrater och lärjungar inom läroverket, därom vittnade — säger minnestecknaren i Karlskrona prakt T OPELIUS. upp, 3 tröga hjärtan alla, Veckoblad — oförtydbart den djupa rörelse och sorg, som gåfvo sig tillkänna, då läroverkets föreståndarinna omnämnde hennes död. Alla, både lärarinnor och lärjungar, fällde tårar, och undervisningen måste för dagen inställas, emedan det var att förutse, att knappast någon skulle kunnat med erforderligt lugn undervisa eller mottaga undervisning.
» Ni kan j u möblera den med edra besparingar, » sade han, » och sålunda har ni så godt som ett eget hem, och familj har ni ocksp, ty både jag och miss Faithful räkna er såsom en af oss. » » Men j a g har inga besparingar, » invände Gunnar. » Huru är det möjligt? » utbrast den gamle Finestone. » Ni tyckes lefva så indraget. » » Det är emellertid verkliga förhållandet, » sade Gunnar. » Det kan jag ej förstå, » förklarade mr Finestone. » Har ni haft några gamla skulder att betala? » » Nej. » » Men säg mig — » » Förlåt, sir, men jag tänkte, att min aflöning vore min egen tillhörighet, som jag kunde använda, huru jag ville, » sade Gunnar stolt. » Visserligen, visserligen, » medgaf mr Finestone, och samtalet afstannade. » Han måtte ändå föra ett utsväfvande lefnadssätt, den där unge nordbon, » sade mr Finestone efter middagen till sin niéce. » Han har under dessa år icke gjort några besparingar, och han bor så billigt och synes ej tillåta sig någon lyx. Men något måste det vara. Han sade mig rent ut, att han ej kunde möblera den lilla våningen, som jag erbjöd honom, på ditt tillstyrkande förstås — jag gör ingenting därvidlag utan ditt bifall. » » Åh, kära onkel, huru smickrande för mig! » sade miss Faithful leende. » Och ändå måste jag säga, att du gör mycket rätt i att öfverlåta åt mig bestämmanderätten, när det gäller den där unge svensken. Han för intet utsväfvande lif. Han underhåller sin familj i hemlandet. » » Huru vet du det? Har han sagt dig det? Mig afvisade .han helt kort och sade, att hans lön vore hans enskilda egendom. » » Så. Det var just ej artigt sagdt. Men han är mycket stolt. Mig har han ingenting sagt. Jag har funnit ut det. » » På hvad sätt? » » Jo, onkel, hör p å! Jag har spionerat på h o - nom. En dag mötte jag honom utanför en lifförsäkringsbyrå. — » Har ni varit inne och tagit en Iifförsäkring, sir? » frågade jag. — » Ja, » svarade han.
1 afseende å den förebråelse, som blifvit mig gjord, att straxt efter att hafva förklarat detta stadgande icke vara någon lex in casu, jag öfvergick till framställningen af de faror, som möjligen kunde för oss uppstå af föreningen med ett annat land, så veta vi ju alla, att en sådan förening icke nu är på allvar eller officiellt ifrågasatt, att således icke någon casus inträffat, för hvilken behöfver regleras; och då en lex in casu är en sådan, som af särskilda utomordentliga händelser för tillfället påkallas, så är här deremot fråga om ett stadgande i grundlagen, hvilket skall gälla för alla tider och har afseende på förhållanden, som möjligen kunna framdeles uppkomma. Sedan öfverläggningen förklarats härmed vara fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels förslagets antagande och dels dess förkastande, blefvo proposir å båda dessa yrkanden framställda samt med Diånga ja 358 Den 6 December f. m. och nej i blandning besvarade; hvarefter propos. på förslagets antagande ånyo framställdes, och då svaren nu utföllo med talrika och starka ja, blandade med många nej, förklarades ja haft öfvervigten. Gr. Sparre yrkade votering. Upplästes och godkändes följande förslag till voteringspropos. : »Den, som antager det i 2:dra punkten af Konst.-Utsk:ts Mern. N:o 2 framställda förslag om det tillägg till 12:te §:n Regerings-Formen, att Konungen icke må, utan R. Stms samtycke, blifva regerande furste af utländsk stat, röstar Vinner nej, förkastar R. o. Ad. ifrågavarande förslag.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 180.
S D. Vid ånyo skedd föredragning af Lag-Utskottets Memorial JM 43, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JM 28. öfver motion om inrättande af förlikningskomitéer, lät Ståndet bero vid Utskottets anmälan i samma Memorial. S. D Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JM 6, i anledning af motion om vissa ändringar vid de för prester föreskrifna examina och lärdomsprof. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial JM 84, med förslag till voteringsproposition i anledning af Riksståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande JM 39 och 272 Prot.-Btdrag den 2 Maj 1866. Utlåtande JVs 75, angående motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Stats-Utskottcts Memorial JVS 69, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor, rörande regleringen af utgifterna under Riks-stalens 2:dra, 4:dc, 5:te och 7:de Hufvudtitlar, stadnade Ståndet i följande beslut: Vid Utskottets anmälanden i lista och 2:dra punkterna lät Ståridet bero. De al Utskottets i 3:dje, 4:dc, 5:te, 7:de, 8:de, 9:de och 13:de punkterna af Memorialet uppställda förslag till votcringspropositioner bi föllos af Ståndet, som äfven godkände Utskottets hemställan å pag. 4, det Rikets Ständer torde förklara, att de under 4:dc punkten, litt. b, c och d, upptagna votcringspropositioncr komma att förfalla, i händelse de begärda anslagen för uppsättning och aflöning af ett tredje kompani ingeniörtruppcr icke. vid voteringen derom, blifva af Rikets Ständer beviljade.
Det är föröfrigt hvarken Roman eller Drama; men tyckes varit ett utkast, sedermera ofullbordadt, till ett dramatiskt verk. Handlingens utveckling framställes här, till större delen, medelst versificerade dialoger och monologer, sammanbundna till ett helt genom smärre mellanlänkar af en berättelse på prosa. Genom slik blandad egenskap påminner detta Tankespel om t. ex. Sannazaros Arcadia; men också endast genom den: ty det är, af alla Mörks diktningar, den svagaste – så framt det ej deri öfver träffas af poemet ”Enigheten”, till hvilket jag ej haft tillgång95. Sjelf säger han om sin Eugenia, att dess första utkast, författadt redan i de yngre åren, blifvit ”omstöpt och fullbordadt i de år, som göra hand och tankar tyngre”. Visst är, att den ej lyckades väcka synnerlig uppmärksamhet. Den liknar deri romanen Thekla, att den har några versbitar af poetisk förtjenst; men den lyriska låga och lyftning, som ofta utmärka Theklas sånger, skulle här fåfängt efterspanas. Också bär språket i Eugenias verser, och likaledes sjelfva versbehandlingen, långt flera spår, än i Theklas, af den för-Dalinska perioden. Öfverhufvud förekommer i Mörks prosa sådan gammalmodighet, och mindre vårdsamhet eller språkbeherrskning, mera sällan. Korteligen: Mörks verk intyga i allmänhet en eldig bildningsgåfva; en lika dristig som from andans uppflygt och höjning; en djup känslo-innerlighet, som är samfäldt en verklig skalds, en dygdig mans och en trofast christens; en alltid öfvervägande, ofta öfvermåttad benägenhet, att i framställningssättet måla och musicera. Mindre tänkare än målare, förleddes han härigenom till fel, från hvilka han aldrig fullkomligt gjorde sig fri: en viss rhetorisk behaglystnad (t. ex. ett nog ymnigt bruk af klimax o. s. v.), en böjelse för det svassande, en ouppmärksamhet på det i ordrika variationer sig omsägande, der ofta sker, att icke blott samma tanke, utan till och med (ungefär) samma bild, ideligt återvänder.
"Rör slls lremmsn pä lsnclet lrsr äet lrrttills, enligt 24 Lspitlet 4 oelr 5 §§. L^uingg-Lsl - /^.o '<7. Iren, varit eli tväng, ait inom viss» di8iriet, vanligen blärader eller 8oelrnar, erlägga brandaiod aä völ sör bua, som för 8äd, löder oell boalrap. Undantag bärikrän bakva endaat egt rum, dela i nömncle lagrum för krälseLäierier oell ladugärdar 83 mt preaigärdar, 8vm ej fä njuta brandstod, om de ej erlägga 8ärl3N, i bvillret fall bus derä ej uppslrattas bögre, Ln ä bondbemman, oelr clel8 lili3l6c!68 villrorligt, enligt Longi. Lörordningen den 15 duni 1818, för bemman, Irvars äb^ggnad blifvit försälri ad i Allmänna Li andlörsälrrings^erliet. 8er8lril<l3 förbällanden bakva numera inträdt genom de under de sednaste ören i liera orter lön8vi8 imättade, Lrandstods-bolag. Lil del af ds Lör dessa utfärdade, ak Longi. l>1aj:t fastställda keglementen innebälla, att Lrandstods-Lolagen ega, att för llemm3n, 8om deri ingått oell förut tillbör brandstods-körening, ilrläda sig de rättigbeter oell slr^ldigbeter, 8vm, enligt Dag, bemmanet, i afseende pä brandstod, tilllrommer, — eli stadgande, som, äfven der del. ej funne8 bestämdt utsatt, lilrvöl mäste iagttagas, sä länge Dagen om brandstod ^varstär.
Och aldenstund all uplysning om förhällan, det tyckes wara aflägsnad, genom den undflykt, arr sammandraget grundat sig pä defla provisionel?a förslag frän Lands-Contoiren, men här gifwes andra medel, som insändas directe säsom till exempel Bewillningen för ben del af Socker som stämplas wid Hall-Rätterne och hwilka medel frän General LanbtTulls Directionen insändas; Sä får jag anhålla det Riksgälds-Contoiret mätte äläggas afgifwa förklaring, af hwad orsak beloppet af dessa medel äro wida mindre uptagne i sammandraget, än man af erhällne upgifter frän General Landt-Tulls Directionen finner böra wara influm. Neversalerne, svin antingen böra finnas i Riksgälds - Concoiret, Kam, mar-Collegium eller Kammar-Rätten stulle ulwisa Summvrnes storlek, tiden dä de biifwir aflemnade och derigenom gansta lätt utrönas om seler finnes hos Riksgälds - Contoiret eller hos General Landt» Tulls Directionen. Fri - 6rs Den 14 Zebruarii Friherre 8tael von wolstein tilläde munteligcn, att hwad de medel anginge som ifrän Ränterierne lill Riksgälds^Conwiret inflyta, more förhållande sä, dant, att sammanhanget dermed swärligen kunde ut? redas. Deremot trodde han att för de wedel som inginge ifrän General Landt-Tulls Directionen en fullständig redogörelse kunde erhällas.
Till fullgörande af den skyldighet, som, jemlikt Rikets Ständers vid 1828 —1830 årens Riksdag fattade beslut, åligger Expeditions-Utskottet, att, efter derom skeende anmälan, afvakta Rikets Ständers föreskrift i afseende å upplagans storlek af det s. k. Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll, hvilket Bihangs tryckning det tillhör Utskottet att ombesörja, får Utskottet vördsamt föreslå, att, i likhet med hvad som var förhållandet vid nästlidne Riksdag, ifrågavarande upplaga måtte bestämmas till 1,350 exemplar. Stockholm den 3 November 1856. Eicpedilions-UlskoUcls Memorial !S:o 3. 3 juso Memorial till Rikets Ständer, i fråga om prenumeration å Bihanget till Riks-Standens Protokoll.
683 terier för 1808 och 1809, långt före detta blifvit upprättade och afgifne och Rånteriernes utredde ersåttnings-Summor med tillhopa 288,829 R:dr 5 sk. 6 rst. hos Kgl. Stats-Cootoiret, till afskrifning, anmälde, samt lika beskaffade erforderlige Ränterie-liqvider författade för 1812, i grund hvaraf 135,280 R:dr 12 sk. 1 rst. såsom Rånteriernes Summor likaledes hos bemåldte Verk blifvit uppgifne; och voro dessa liqvidationer äfven fulländade för åren 1813 °ch 1814, utom för Götheborgs Län, med hvilket Läns Ränteri liqvidationer, i anseende till det invecklade förhållandet, icke hunnit afslutas, men torde snart varda färdig; men för öfrige Länen funnes en Summa af 556,564 Rd. 1 sk. 2 rst. såsom deras verkeliga fordran utredd och i Kongl. Stats-Contoiret tili afskrifning uppgifven; och hade KrigsRevisionens åliggande, i följd af Kongl. Brefvet den 13 September 1822, att controllera Landt - Rånteriernes uppgifne ersättnings-anspråk, hos Kongl. KrigsCollegii Utrednings-Departement redan börjat, men torde fordra någon tids sysselsättning. Oagtadt fortsatte bemödanden till Revisions-Årendernes bringande till slut, åter - 684 Stats-Utskottets Betänkandtn. stöde likväl 240 diverse mål, deraf 51 som på sista dagarne af nåstl. år inkommit, voro beroende på Contoirens åtgärd och de öfrige 189 saknade förklaringar, hvarförutan flere årender för Krigs-Revisionen kunde uppkomma, ej mindre genom förefallande hemstållanden och förfrågningar, ansökningar, samt Kongl.
När profspänorna, hvilka samlades för ett qvartal eller för hvarje halft eller helt år, allt i förhållande till den större eller mindre tillverkning hvarje stad eller ort åstadkomme, blefve tillräckliga för tvänne proberingar, insändes desamma, vederbörligen påtecknade under namn af generalprof, (ill Kontrollverket i Stockholm och underkastades derstädes probering i behörig ordning. Godkändes det inkomna profvet, återställdes detsamma vederbörande, på samma gång ny arbetsbok och slämplingsprotokoll till landsorten afsändes. Befunnes åter generalprofvet knapphaltigt, finge guldsmeden betala dubbel afgift för hela tillverkningen under den tid, som profvet omfattade, hvaremot, om detsamma vore underhaltigt, Ofverdireklörs-embetet yrkade att tillverkaren måtte, uppå anmälan af vederbörande Magistrat, af allmän åklagare ställas under tilltal för berörde förbrytelse och 428 Expedilions-Ulskoltets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 436. straffas på sätt författningarna i thy fall stadgade; och borde utslag i så beskaffade mål meddelas Öfver-Direktörsembetet för att i den vid Kontrollverket befintliga straffbok antecknas, hvaremellertid atla generalprof, som befunnos underhaltiga, under tio års tid qvarstadnade vid Kontrollverket, såsom vedermälen. Att emellertid behofvel af förändrade föreskrifter för kontroll-stämplingen af guld-, silfveroch tennarbeten i allmänhet långt för delta varit insedt, visade sig, enligt Revisorernes tanke, deraf, att Kongl. Maj:t redan år 1832 anbefallt Bergs-Collogium, som den tiden och intill den 10 Augusti 1838 innehade öfverstyrelse!) för Kontrollverket, alt afgifva underdånigt utlåtande, rörande den, i anledning af Guldsmedsembetet i Gefle gjorda underdåniga anhållan om mildring i ansvaret för underhaltiga guldoch silfverarbeten, väckta frågan om nya föreskrifter i berörde hänseende; och sedan jemväl
Sist, då här verkligen varit delade tankar om ett gevärs varaktighet, så, för alt bevisa, att, 0111 förhållandet någorlunda är såsom i andra länder, alla gevär icke så rent af på tolf års fredsbruk förstöras, att man skulle kunna möta mitt förslag med påstående, att de tretusen gevär, sorn påstås årligen blifva förslitna, ej mer duga att begagna, tager jag mig friheten hänvisa de herrar äldre militärer, hvilka sökt försvara våra gevärs skröpliga beskaffenhet ända derhän, att de velat göra sannolikt, att af 35,000 gevär i fi edsbruk tretusen årligen skulle förstöras, eller att ett gevär öfverhufvud under fredstid ej skulle vara brukbart och duga för reparation öfver tolf år, till afhandling om Handgevären af Jacob Georg Sandberg, Capitaine vid K. Svea artilleri-regtte etc. etc., hvilken utkom, jag tror 1836. Uti denna afhandlings 2 capitels första § upplyses, att på grund af uti Frankrike verkställda undersökningar och försök har blifvit utrönt, att ett gevär, med några få reparationer af låset, i allmänhet kan uthärda 25,000 skott eller ungefär a5 verksamma krigsår, utan alt detsamma af sjelfva skjutningen förstöres. Skulle det således verkligen hålla streck, att ett gevär uti Sverige ej kan uthärda mer än tolf års fredsbruk förr än det ej duger till annat än slopning, så bevisar det antingen, att vår gevärsfabrikation är alldeles oduglig, eller också bevisar det en oriktig behandling af gevären och vårdslöshet vid deras begagnande, olägenheter, hvilka det icke lärer bero på R. St. att afhjelpa, omständigheter, hvilka icke genom ökade anslag lära kunna förändras. Af denna min motion anhåller jag om remiss till vederbörligt Utskott. Hr von Hartmansdorff, Äng.:
Men — de moriuis nihil nisi bene — man skall aldrig tala illa om de döda, och detta genom sina år vördnadsbjudande fjäderfä lyckades dessutom aldrig ett ögonblick dupera mig hvarken i fråga om sin ålder eller sin nationalitet. Je vous connais beau masque \ Linneskåpet och d e s s vård. Prisbelönadt svar på frågan X L V I af Frida N. lil. om det ligger ett icke ringa kapital uti ett välförsedt linneförråd, är det af stor vikt att praktiskt och ordentligt sköta detsamma; först i andra rummet kommer: » att ordna och montera linneskåpet ». Om vi därför börja från början, må vi först tala om inköp af linne, tillklippning, hur man bör sy och märka m. m. Har man tillfälle, bör man köpa hellinne till full uppsättning, men kan godt äfvenledes begagna kyper bomullsväf till lakan och örngott, icke gärna till handdukar likvisst; dessa få dock aldrig smutsas så mycket som sådana af hellinne. Vid inköp af väfnader skall man se till att få af bästa kvalité, helst i gult stötande, ty blå- hvita väfnader kunna alltid misstänkas vara blekta i klor, hvilket visst icke skadar väfven, om det gö- res med omsorg, men i motsatt fall alldeles kan förstöra, ett tygstycke, så att det inom kort faller i trasor. Sådant har ock händt köpare och blir ju en stor förlust. Den gulaktiga väfven blir fullkomligt vacker efter några lak. Norrköpings bomullsväfnader äro af gammalt välkända, och köper man ett stycke kypert, dubbel bredd, får man ' / 2 dussin lakan samt 1 dito örngott; priset är 96 öre metern f. n. med 10 ° / o rabatt vid extra kontant och om helt stycke tages. Sitt linneförråd bör man från början ordna så, att man har både gröfre och finare, olika för särskilda medlemmar i hushållet, särskilda lakan och örngott för gäster och framför allt tillräckligt med handdukar för köket både för tjänstfolket och disken. Örngott måste finnas minst 2 st. till hvarje par lakan, synnerligast till dem, som hvardagligen begagnas — därtill komma, om man så vill, små örngott, 30 cmtr. höga och 45 cmtr breda.
M:s dispos. för att på det mest ändamålsenligaste sätt användas, och icke öfverlemnas ät skolans direktion, hvilken, om den än f. n. består af personer, för hvilka man hyser förtroende, om några är kan utgöras af andra ledamöter, till hvilka roan icke har samma förtroende. Skolan står som jag förut nämndl under Commerce-Colbii tillsyn, men det är icke något fast organisationsband emellan skolan och nämnde embetsverk. K. M. har icke någon rättighet alt meddela föreskrifter i afseende å lärokursen och undervisningens gång m. m., och jag tror icke, att något annat af Slaten understödt undervisningsverk står på en så oberoende fot, som ifrågavande slöjdskola. Jag skulle derföre önska, att om R. o. Ad. beviljar återremiss, Ståndet jemväl lemnar StatsUtsk. någon ledning i afseende å syftemålet dermed, samt huru mycket Ståndet anser, alt skolan bör af statsmedel åtnjuta, ty att endast öka anslaget utan att veta, huru mycket skolan verkligen behöfver, det är ett sätt att handhafva Statens medel, sorn jag för min del icke kan gilla. Gr. von Platen har väl upgifvit åtskilliga siffror, dem han anser vara de rätta, men huruvida dessa siffror kunna tåla någon jemkning eller måhända 8ro för ändamålet otillräckliga, detta är en sak, som aldeles icke är pröfvad, och jag tror ej, att R.o. Ad. kan pålägga StatsUtsk. en sådan pröfning. Man har klandrat Ulsk. för det att Utsk. skall hafva brukat vackra ord, men kommit till ett lumpel resultat i sjelfva saken. Samma slag af klander torde måhända icke vara aldeles obefogadt emot de Hrr, som påyrka återremiss. De hafva visserligen afgifvit långa och vackra anföranden, men hvad de i sak önska, derom har jag åtminstone icke kunnat vinna någon bestämd uplysning, och jag får derföre ännu en gång upmana dessa Hrr, att lemna StatsUtsk. någon ledning för dess blifvande tillgörande i denna fråga. Frih. Alströmer: Jag ber att få på förhand tillkännagifva, att min mening icke är att utsträcka milt yttrande lill någon längd.