Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då således full och ovillkorlig frihet för landtmannen att till stad införa och försälja kött, bröd och dricka utgör villkoret för upphörandet af Salu-accis-afgiften i de släder, hvilka, icke uti Kongl. Kungörelsen d. 22 December i832, i afseende derpå, finnas uppräknade, samt Kongl. Maj:t, uti Nådig Kungörelse af den 21 November i835, till undanrödjande af allt missförstånd, huruvida, i följd af Kongl. Förordningen den 28 Augusti i834, bröd, kött och dricka finge från landet fritt införas till försäljning i alla städer, utan undantag, eller, om sådant vore i vissa fall iörbjudet, förklarat, alt den i sistnämnde Förordning landtman medgifna försaljningsfrihet i städerna af egna och grannars afvel och tillverkningar icke, så vidt fråga vore om bröd, kött och dricka, gällde för de städer, der Salu-accis ännu erlades och hvarest den inskränkning i försäljningen af berörde varor, som, enligt förut gifna stadganden, egde rum innan i834 års Förordning utfärdades, komrne att tills vidare fortfara, på sätt Kongl. Kungörelsen i ämnet af den 22 December j832 utBih. till RSt. Fröt. 184.0. S Sami. 1 A/d. 11 Haft. 1 3 Bevillnings-Utskottets Betänkande j N:o 20. visade; sä, enär någon förändring i berörde hänseende sedermera icke inträffat, eller annan föreskrift, Utskottet veterligen, derom blifvit meddelad, än att Kongl. Maj:t uti ett serskildt mål, genom Nådig skrifvelse till Kongl.
Stats-Verkets hos Norrska Stats-Cassan, enligt 1820 års Revisions-Berättelse, egande fordran af 123,119 R:dr 11 sk. finge mot erläggande af 6 proCents ränta å beloppet, på 8 Terminer med jj:del hvarje tredje månad liqvideras, samt att derå blifvit inbetaldt 12,869 R:dr 11 sk. så att endast 110,260 R:dr i Capital återstode, hafva de sist församlade Revisorer anmält huruledes, i afseende på Post-Verkets förvaltning befunnits att, sedan angelägenheten af Posthusets här i Staden snara reparation blifvit, ådagalagd och då anslaget för publike husens underhåll ej lemnade tillgång till den erforderliga betydliga kostnaden, Kongl. Maj:t, under den 28 Mars 1821, i Nåder förordnat, det nämnde utgift skulle utaf Postmedlen utom Stat utgå, eller genom afdrag af den inflytande Inkomsten, emot redovisning i vanlig ordning; och hafva Revisorerne, vid den sålunda inträffade brist, å allmänna Byggnads-anslaget, val funnit annan utväg icke hafva återstått, än att af andre befintlige och icke till någre bestämde behof anslagne tillgångar anvisa hvad till ifrågavarande nödvändiga arbete kunde åtgå, utgörande, enligt upprättadt Entreprenad-Contract, 70,000 R:dr, utom hvad pålningen för grunden till huset komme att kosta; likväl och enär Postmedlen utgjorde en Bevillning, som till Stats-Verket borde ingå och redovisas, samt hvad denne Intrad kunde öfverstiga dess i Riks - Stats-Utskottets Betänkanden. 243 Staten påräknade belopp skulle tilläggas öfverskotten , hvilke följaktligen genom berörde anvisning blifvit, i ett motsvarande förhållande, minskade, hafva Revisorerne funnit det mera skolat instämma med de för Statsförvaltningen stadgade grunder, om utgiften blifvit förskottsvis besörjd af öfverskottsmedlen, för att sedermera hos Riksens Ständer till afskrifning anmälas.
Gatorna voro i detta ögonblick nästan toma, blott en stackars utsvulten hund krafsade tjutande i rännstenen bland några utkastade potatesskal, och midt emot mig på andra trottoirn vandrade af och an en af dessa beklagansvärda varelser, som skymningen alltid i städerna framkallar; säkert förundrad öfver min likgiltighet, ämnade hon just gå tvärs öfver bron, för att låta mig på närmare håll frestas af hennes behag, då jag – besparande henne ett afslag, och mig sjelf en känsla af vämjelse – hastigt reste mig upp och med skyndsamma steg tog vägen åt skeppsbron, i det jag inom mig sökte afgöra hvilken af dessa varelser var olyckligast, qvinnan eller hunden. Mina tankar hade emellertid ovilkorligt återkommit till Lennartsons berättelse om den stackars Herberts hastiga död; den syntes mig nu i månskenets halfdunkel helt annorlunda än förut, då vi talade derom under solens sken, och mot min vilja kände jag min nyfikenhet och mitt intresse för det gamla huset betydligt uppblandade med denna outredda och instinktlika rysning, hvilken brukar skaka oss vid beröringen eller åsynen af ett lik. – Hvaraf kommer denna sällsamma förändring i vårt sinne, som under mörkret låter oss känna en hemlig bäfvan vid samma tanke, som, under dagens ljus, antingen kommer oss att le eller likgiltigt återstudsar ifrån vår känsla, om icke derifrån, att en outredd instinktlik aning låter oss känna grannskapet af okända väsen, som mörkret medfört, eller Under dessa och dylika orediga och temligen förnuftslösa tankar, hade jag hunnit min nya, så länge efterlängtade boning, och för att med ens tillstå min feghet, så erkänner jag, att jag ringde helt sagta och blygsamt, och skulle alldeles icke blifvit otröstlig, om ingen hört det svaga pinglandet och porten förblifvit stängd.
På denna artikel är värdet uppdrifvit till nära 2J gång öfver dess rätta värde och i tull tillika med öfriga omkostnader innan som varan lemnat packhuset öfver 40 procent, samt Engelska specen, Sunds-lull, frakt, assurance m. m. öfver 13 d:o. Tillsammans 53 procent. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolf: Jag anhåller att få förena mig med Hr Hjerta hvad hans förslag angår oin nedsättning i tullen på bomullsgarn, och anser denna nedsättning så mycket billigare och nödvändigare, som bomullsgarnet utgör råämnet för en husslöjd, sorn är snart sagdt endaste försörjningsmedlet för en talrik folkmängd uti vissa af våra minst bördiga landskap. Skulle en hög lull göra att denna husslöjd ej kunde hemta sill råämne utifrån, utan att dess tillverkningar så fördyrades, att de ej kunde hålla täflan med de utländska, då den inhemska tillverkningen af dylikt råämne ej är tillräcklig och ej heller kan lemnäs till det billiga pris att dess vidare förädlande skulle medföra någon arbetsvinst, så skulle denna husslöjd troligen upphöra och den mängd af folk, som deraf hittills haft sin näring, vara utan försörjningsmedel. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Då jag hvarken är spinnare eller tillverkare af svafvelsyra, torde jag ej vara i tillfälle att bedöma de uppsatser, som här blifvit framställde; men då här är fråga om grundsatser, och Hr Hjerta velat, att Bevilln.Utsk. skall hemta en grundsats för nedsättning af tullen för bomullsgarn från den grundsats, som är rådande inom Tyska tullföreningen; så får jag också anhålla, att Bevilln.Utsk. vill undersöka den grundsats, som gäller i afseende på svafvelsyra, emedan jag läste i gårdagens aftonblad, alt tullen på svafvelsyra är mycket lägre i Sverige än i Tyska tullföreningen. Hr Hjerta: Jag kan naturligtvis ej hafva något emot hvad 218 Den ^2 Januari.
Lagerbjelke föreslagna BränvinsUtsk., men skulle Höglofl, R. o. Ad. 10 Den 22 November. bifalla Hr Gr. Lagerbjelkes motion och elen komma att kommuniceras med MedSt:n, anhåller jag, att hvad jag nu yttrat måtte såsom min reservation. få åtfölja remissen. Hr Hjärne, Harald: Jag instämmer så mycket heldre i det af Gr. Lagerbjelke nu afgifna förslag, som jag under 2:ne föreg:de Riksdagar deltagit uti behandlingen af nu ifrågakomne ärende inom de sammansatta Bevillms-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Uts:kn, och derutaf hämtat tillräcklig erfarenhet om skadligheten och olämpligheten af allmänna frågors förberedande handläggning 'utaf ett så stort antal ledamöter, som de sammansatta Utsk:n utgöra. Härom torde meningarne vara föga delade, och åtminstone tror jag mig vara förvissad derom, att de fleste af B. o. Ad:ns ledamöter, som förut deltagit uti de förenade Utskms arbete, i berörde hänseende tänka lika med mig. När dertill kommer att man känner de stora förhoppningar, sorn fästas vid nu ifrågakomne, för hela samhället så vigtiga ärendes bringande till ett lyckligt slut vid innevarande Riksdag, måste man finna sig ännu mera upmanad att söka bidraga dertill, att ärendet blifver allt ifrån början på det mest ändamålsenliga sätt utredt och beliandladt. Hr von Hartmansdorff anser det vara oformligt att tillsätta ett särskildt Utsk. för behandling af frågor ronde bränvinstillverkningen, innan man med säkerhet kände, att någon sådan fråga komme att till Ständernas afgörande öfverlemnas. Så vidt jag vet, har ännu icke någon Riksdag under vårt närvarande statsskick försiggått, utan att motioner i detta ämne blifvit väckta, och man har snarare haft öfverflöd än brist på förslag rörande samma ämne. Vid denna Riksdag, mera än någonsin förut, haiman all anledning att tro, det genomgripande förändringar i bränvinslagstiftningen blifva föreslagna. Det är derföre jag, j motsats till Hr v.
N:0 iT Lagfart och Fasta å åboers besittnings-rätt till under bruk skatteköpta hemman, m. m. 7 2 25 — 16 Sept. b. 13 Sept. b. 16 Sept. b. 16 Sept. 140 57 Lagförändringar, ang. åtskilliga vid sistförllutna Riksdag föreslagna 24 1 1 a. a. 10 Dec. a. a. 10 Dec. a. a. 14 Dec. a. a. 14 Dec. » om Riksdagsbeslutets §§ i anledning af 2:ne utaf Kongl. Maj:t gillade förslag till — 10 2 19 — b. 3 Dec. b. 4 Dec. g. 4 Dec. g. 4 Dec. Lands fiskalstjenst er nas indragning — 8 — 30 — b. 8 Febr. b. 8 Febr. b. 8 Febr. b. 11 Febr. Landsskylden, om ändring i sättet för dess utgörande till Presterskapct i Robus Län — 8 — lil 36 b. 19 Juli b. 22 Juli a. a. 22 Juli b. 26 Juli Landtbruksmöten, anslag till premier vid, se Extra Stats-Reglering 6:te Hufvud-Titeln. Landt för svar s-Departement et, anslag till, se Stats-Reglering. Landt mar skalkens Riksdagskostnader, se Riksdagskostnader. Landtmätare, om förbud för dem att på en gång innehafva förordnande till mera än en förrättning, m. m — 7 2 31 — b. 8 Nov. b. 11 Nov. g. 11 Nov. g. 11 Nov. » om upphäfvande af förbudet för dem att inför rätta föra andras talan, se Förbud. » Afvittrings-, pensionsrätt för, se Pensionsrätt. Landtmäteristaten, anslag till, se Stats-Reglering, Sjette HufvudTiteln.
Vid företagandet af denna fråga, har Stals-Utskoltet ansett Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet jemväl böra i behandlingen deraf deltaga, hvarefter Utskotten gemensamt handlaggt densamma; och hvad beträffar motionärens förslag, att för ofvanberörde ändamål af Statsmedlen måtte anvisas 5oo R:dr, så erkänna Utskotten ej mindre det med motionen afr sedda ädla syfte, än vigten af det deri behandlade ämne, och anse derföre, att, då denna fråga hittills blifvit med synnerlig värma och framgång omfattad af enskilda persöner, Staten ej eller nu, då fråga derom väckts, bör undandraga sig alt medverka till ett för samhällets medlemmar så gagneligt ändamål; men tro dock, att ett anslag för en gång torde mera, än det föreslagna årliga, befrämja sakens framgång; hvadan UtskoLten tillstyrka: att Statssamt Allm, Besv.- och Ekon.-Utshottens Utlätandej N.-O 35, 25 alt elt anslag af 2,5oo Ridr malle från Riksgälds-Contoiret utgå och ställas liil Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, att användas för tryckning och spridning af skrifter, tjenliga till hämmande af fylleri-lasten. Vidkommande deremot'förslaget, alt Rikets Ständer mål le hos Kongl. Majit'i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes lemna fortfarande Nådig uppmärksamhet åt delta ämne, samt utfärda de Författningar och vidtaga de åtgärder, som för ändamålet kunna finnas lämpliga, så anse Utskotten, att, då Kongl. Majit redan behagat åt denna fråga egna synnerlig uppmärksamhet samt esomoftast derå lemnal vedermälen, en underdånig framställning härom, på sätt motionären föreslagit, är obehöflig. Och hemställa Utskotten således, alt berörde i motionen väckta förslag imåtte förfalla. Stockholm den ii September 1840. Emot Utskottens tillstyrkande, alt anslag måtte beviljas för ofvanberörde ändamål, anmäldes reservationer af Herrar Guslafsson och Levin samt af Riksdagsfullmägtigen Anders Nilsson från Östergöthlands
Samma tankeghng återfinnes i Hedvig Charlotta Sordeiiflyclits n Fruntimretn försvar P. Koiisseaus förklenliga iippfattning af kvinnokönets beghfning, l ~ k l iiitellektiiela e och iiioraliska, ii Hoii hade satt pennan i hand på den b e ~ ~ r n d skuldiman. kallar historien och fantasien till Iij alp oi !h (liktal * i m 4 poetisk kraft ocli djupt kand indignation för att 14sli. a t t BE % bindes könets drift af fostringsniitt och vann, Att kiixn.pas med hrarann pfi cliiinhets tr: lnga I) nna, Och som en prydnad dra oknunighetens ok, Ty det är kviuiians skymf att vasa liird och klok, Ack, gryiiiilia tyranni! 3Ihnn det vlir viirld förbiittrnr, Att hn1fv.a sliiktet stiings i dunihets triinga fjiittrar, X i r brist p i lijiiriior röjs i s,~sslor och i ~iirf ?n Under seklets sista årtioiide, vid öfiergingeii till en 11) - kultiirriLtning, utkoin. det mest geniala inliigget fös kl-iiiiiaiis sak af den inail, som med alla sina öfvei.cirifter o d i paradoxer clockvisade sig har, som i s&amp; mycbket annat, en siare för komniande tider. Det vm Thorild i hans aybete: nOni kvinnokiiiiets naturliga Iiögliet D iiied motto: D Triildom ar fijr1) iiden i Srerige r. De många taiikar, som har möta. ocli som \ - isa blick f ~ r det väsentliga i Icvinnans forilringar?
I öfrigt instämmande i det af LagUtsk. afgifna betänk, äfvensom i de ganska riktiga motiver, som LagUtsk. derföre anfört, önskade jag dock att få lill detta förslag göra följande tillägg: l:o att R. o. Ad. bibehåller för sig sin förut egda rättighet att utse bouppteckningsman, och 2:o att R. o. Ad:s barn ej må komma att lyda under Justitiaj-collegium och förrayndarekammaren. Dessa tillägg skulle kunna ske sålunda, att efter orden: ”att i vissa mål omedelbarligen af Hofrätt dömas,” må införas orden: ”dock med förbehåll att adeliga sterbhus såsom hittills må hafva rättighet att utse bouppteckningsman, äfvensom att R. o. Ad:s barn i staden Stockholm ej må komma att lyda under Juslitire-collegium eller förmyndarekammaren”; samt att sedermera tillägges det sednare mom. af Utsk:s förslag: ”så varda 8 och 9 momme af 2 § i 8:de kap. R. B.” etc. etc. Jag anhåller således om återremiss. 470 Den 7 Juni. Hr Rääf, Leonh. Fredr.: Delta mern. har redan länge varit uppfördt pä bordlistan, och jag är sålunda öfverlygad oin, att hvarje ledamot af R. o. Ad. tagit ett så vigtigt ärende uti tillräckligt begrundande. Jag vill derföre icke förlänga diskussionen genom att andraga de mänga skäl, som jag skulle kunna häremot andraga. Jag anhåller endast vördsamt att det H. Ståndet mätte i alla delar betänk, afslä. Hr von Rosen, Georg Ludv.: Jag förenar mig med den förste värde talaren uti bifall till LagUtsk:s betänk., med det undantag, att R. o. Ad. bibehåller sin rättighet att sjelfve utse utredningsman i sine ho; ty om detta undantag blifver gjort, så tror jag att R. o. Ad. bör vara helt belåtne med det betänk, som Utsk. nu afgifvit. Jag har väl hört omtalas detta såsom en rättighet för R. o.
Ombudsm. Emb.-Berättelse den 15 Nov. 1847. 21 missnöje emot beslutet om böternas förvandling eller åberopa någon enda omständighet, på grund hvaraf verkställigheten af fängelsestraffet borde uppskjutas, tvertom, sedan omförmälda promemoria hunnit utskrilvas, enligt hvad upplyst vore, godvilligt åtföljt vederbörande vaktbetjente till häktet; på hvilka grunder Kämnersrätten anhållit, att det väckta åtalet måtte ogillas och Kämnersrätten från allt ansvar befrias, helst någon skada genom Kämnersrättens ifrågavarande förvandlingsbeslut icke skulle hafva uppkommit; hvarjemte Kämnersrätten yrkat, att Engman för sin falska angifvelse, som påtagligen vore gjord af arghet, måtte fällas lill det uti 18 kap. 8 § Missgerningsbalken, sådant detta lagrum lyder i Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, stadgade ansvar. Varande slutligen af gesällen Engman, i likaledes inkommen förklaring, hans tillförne gjorda ansvarsoch ersättningspåslåenden förnyade, under anhållan om befrielse från de å honom yrkade böter. Häruppå bar i della mål Kongl. Hofrätten, genom utslag den 4 Mars innevarande år, sig utlåtit, det Kongl. Hofrätten väl funnit, att, om än Kämnersrätten icke saknat laglig anledning att, sedan Kongl. Maj:t medelst utslag den 19 December 1838 fastställt det beslut, hvarigenom Engman blifvit till ifrågavarande böter fälld, och förklarat
Dessutom hafva Ständerna beviljat 2,840,000 R:dr för en jernvägs-anläggning åt Fahlun, hvilken möjligen kan komma att gå lika väl genom Westmanland som Gestrikland. I sådant fall blifver det samma landskap, som, på sådant sätt, gynnas, hvilket tyckes vara nog mycket. Jag anhåller således, att R. o. Ad. icke måtte bifalla, utan återremittera detta Betänk., på det att någon hejd måtte visas vid anslags gifvande åt jernvägarne. Under Konung Ludvig Philips tid fanns i Frankrike en gång en kammare, som var så gifmild, att han kallades för "la chambre introuvableP Jag hemställer till R. o. Ad., om icke StatsUtsk. skulle, i fråga om jernvägarne, med skäl förtjena detta namn, och om ej R. St:r åtminstone borde söka alt icke ådraga sig samma benämning af samtid och efterverld? Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag är ledsen, att vid detta tillfälle vara af motsatt mening mot den siste värde talaren. Jag anser nemi., att ett understöd för Norbergs jernväg är i hög grad nyttigt och att således ett bifall till Utsk:s Betänk, i detta afseende af mig bör tillstyrkas. Det ar visserligen sannt, att i den rigtning, som denna jernväg kommer att gå, de trakter, genom hvilka den kommer att löpa, blifvit af R. St:r vid denna Riksdag hågkomne med ganska betydliga anslag och låne-understöd; men då man närmare betraktar saken, torde raan finna, att, hvad Norbergs-trakten angår, kunna de förut af Ständerna folden der påbörjade jernvägen beviljade medel icke hafva någon Den 4 Oktober f. ni. 15 inverkan mer än de, som vid Strömsholms kanal äro beviljade. Det anslag R. St:r gifvit till sammanbindning af sjöarne Barken och Wessman, äfvensom det lån, som blifvit beviljadt till en jernväg ifrån Fahlun ända ned till Westmanland, gynna i främsta rummet bergsbruket; men de gynna derföre icke Westmanland, till hvilken provins man således icke, såsom den siste värde talaren uttryckte sig, lemnat anslag utan hejd.
Maj:t begärt att, för fortsatt tillämpning af ifrågavarande förbättrade pensionering, Rikets Ständer måtte för åren 1861, 1862 och 1863 å Riksgälds-kontoret anvisa ett årligt kreditiv af 50,000 R:dr, eller för tre år 150,000 R:dr, att utbetalas och användas till betäckande af den skillnad, som för Arméens Pensionskassa under dessa år kunde uppstå genom den nya pensioneringens tillämpning, med förbehållen rättighet för Pensionskassan att, i den mån sådant behöfdes, lör berörda ändamål utbekomma besparingarne å 1858, 1859 och 1860 årens kreditiv, äfvensom E. K. Maj :t, i enlighet med Direktionens öfver Arméens Pensionskassa underdåniga hemställan, i nåder föreslagit, alt den nu gällande föreskriften derom, att medlen icke finge från Riksgälds-kontoret till Pensions-kassan utgifvas förr än den för året uppkomna skillnaden efter afslutade räkenskaper blifvit till sitt verkliga belopp bestämd, måtte, till undvikande af ränteförlust för Pensionskassan, hvilken måste förskottsvis utgifva fyllnadspensionerna på samma lider, som den hade sin egen pensionsutbetalning att bestrida, och följaktligen vore nödsakad att hafva i beredskap en större kassabehållning antingen genom upplåning eller innehållning af medel, som annars kunnat gö - ExpeditionsU'Iskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 146. 493 ras fruktbärande — sålunda förändras, att de lill fyllnadspensionerna anvisade medel finge, uppå förenämnde Direktions reqvisition, halfårsvis i Mars och September månader utbetalas, med förbindelse för Direktionen att, vid reqvirerande af det för första halfåret behöfliga beloppet, med alslutade räkenskaper redovisa föregående årets utgift.
Utskottet bär nedan angifva det beslut eller de förhållanden, till följd hvaraf ändringar uti eller tillägg till förut meddelade stadganden blifvit föreslagna: § 158, angående ersättning af uppkomna brister i Statsverkets inkomster samt öfverlemnande till Riksgälds-kontoret af öfverskottsmedel å samma inkomster, är lika lydande med § 173 i nu gällande reglemente. § 159, angående brister och besparingar å de i Riks-staten upptagna förslagsanslag, innehåller samma stadganden som nuvarande reglementes 174 §, med iakttagande af de förändringar, hvartill den under innevarande riksdag verkställda statsreglering föranledt. § 160, angående den innehafvare af indelta hemmansräntor och kronotionde tillerkända ersättning; § 161, angående Statskontorets godtgörande för utbetald begrafningshjelpsoch nådårsbesparing; och § 162, angående ersättandet af kostnaderna för båtsmansrotars sammanförande; hafva lika lydelse som §§ 175, 176 och 177 i 1863 års reglemente. §§ 163, 164 och 165, angående utbetalningen och anskaffandet af de i Regeringsformens 63 § föreskrifna krediti vsummor, grunda sig på Stats-Utskottets af Rikets Ständer gillade Memorial N:o 133. Bill. till R. St.
Då man föreslår borttagandet af något, som af lag är sank tioneradt, utan att kunna föreslå något bättre att sätta i stället — heter det ofta, att man drifves af nedrilnings-lust o. s. v. Premisser och konklusion stämma dock ej här rätt öfverens. Så kan man t. ex. se det förvända uti ett byggnadsföretag, utan att derföre sjelf ega förmåga att uppgifva en bättre plan. Då jag nu, liksom så mången annan, fördömer och utdömer prygelstraffet, sker det, emedan min rättskänsla ålägger mig denna handling, och emedan jag anser straffet hederskränkande för den som dömes och sårande för den som dömer. Jag erkänner gerna min oförmåga att kunna upgifva ett lämpligare straff, öfverlemnande det arbetet åt våra rättslärde. Det är här endast fråga om att få bort något, som vanpryder ett fritt folks rättskipning och strafflagstiftning, såsom man ofta tillförne borttagit dylika fläckar. Det var en tid, då man under gudeliga sånger tillstälde autodaféer, lät bränna hexor o. s. v., Herranom till behaglig lukt, och då man ansåg sträckbänk, kniptänger och tumskrufvar såsom lämpliga korrektionsmedel. Men bildningen gick segrande fram, utsläckte bålen och bröt sönder tortyrredskapen. Det var ej längesedan, som känslan af det rätta och passande beröfvade träsktorget de sista qvarlefvorna af en barbarisk tid, nemi. trähästen och den s. k. kopparmatte — utan att torget erhöll någon ersättning för de beröfvade antika prydnaderna; men man tröstade sig med att hafva blifvit qvitt en förnedring. Vid huru många Riksdagar har ej den frågan varit å bane, att ur våra strafflagar utesluta spöstraffet? Det lyckades menniskokärleken att, sent omsider, få detta straff utträngdt ur lagen, nb. då dess användande gällde öfverbevista tjufvar; men såsom korrektionsmedel för hederligt folk qvarstår det ännu i våra krigslagar, jag menar prygelstraffet. Emellan spöstraffet och prygelstraffet finns ingen väsendlig åtskilnad, om ej att operationsfältet för det sednare sitter litet längre ned.
För öfrigt tillåter sig departementet att anmärka, att i det underd. betänkande, som kommer att afgifvas angående afgift af varor och fartyg under tiden från den 4 Juli 4848 till den 50 Jan. 4854, kommer ait tagas i öfvervägande, om icke tullen af bränvin och andra flytande varor borde beräknas efter vigt, i stället för efter mått, såsom nu, hvilken förändring, i händelse den i nåder skulle bifallas, likväl ej i och för sig kommer att hafva något inflytande på importafgiften af vidkommande varuartiklar, emedan de komma i tulltariff-propositionen att uppföras till det belopp, sorn uppkommer när den tullsats, som nu är bestämd för mått, reduceras till ett motsvarande belopp för vigten. Dock kan det komma att inträffa, att omförmäldte förändring från förtullning för mål till förtullning för vigt, kunde göra det olämpligt, att tullen på bränvin obetingadt bestämmes till 44 sk. per pott, eftersom vid förändringen af denna tullsatts, till en efter vigt, den kanhända komme att utfalla med ett vid tillämpningen obeqvämt bråk, hvarföre departementet anser att tullsatsen på bränvin bör bestämmas till endast omkring 44 sk. per pott, och att närmare bestämmelse kommer att gifvas i sjelfva tulltariffen. Importtullen på »kulöra till bränvin, sorn för närvarande är lika hög med den på bränvinet sjelft, anser departementet likaledes böra nedsättas i ett förhållande, som motsvarar det som ofvan är föreslaget för bränvin.