Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfverensstämmelse med Rikets sednast församlade Ständers, i reglementets 224 § åberopade, föreskrift, har utaf Rikets Ständers Banks vid 1838 års slut upplupna disponibla vinst ett belopp af 800,000 R:dr före utgången af livart och ett af de 2:ne sistförflutna åren blifvit till Riksgälds-kontoret öfverlemnadt. På det sätt och under de tider, som i Rikets Ständers Revisorers berättelser om granskningen af Riksgälds-kontorets förvaltning och räkenskaper finnas uppgifna, har det kreditiv å 1,300,000 R:dr, som Riksgälds-kontoret från början af September hvarje år till slutet af Juni nästföljande år eger å Rikets Ständers Bank, tidtals blifvit begagnadt för bestridande af de Riksgälds-kontoret ålagda utbetalningar. Det af detta kreditiv lyflade beloppet utgjorde vid 1838 års slut . R:dr 1,030,000: — samt vid slutet af år 1837 » 1,330,000: — och är utaf sagde kreditiv, hvilket vid början af detta år var helt och hållet obegagnadt, för närvarande ett belopp af 700,000 R:dr uttaget. JFftrriiniiiiiigcn af Rikggäldti-bonlorrfH konlanla (Reglementets 228 och 331 §§.) Enligt den, i Fullmägtiges vid sednaste riksdags början afgifna berättelse, meddelade uppgift å de räntebärande papper, som af Riksgälds-kontoret blifvit uppköpta och då innehades, utgjordes dessa af 5,434 st. Hypotheks-förehings-oblicjationer, bärande dels 4i och dels 4 procents ränta samt lydande å ett sammanräknadt kapitalbelopp af 3,502,783 R:dr 16 sk.
Att här framdraga bevisen för detta mitt yttrande i afseende på de ofvannämnde missbruken, hvilka i tryckte officiella handlingar kunna återfinnas, skulle alltför länge uptaga fl. R. o. Ad:s lid, om också icke 90 § R.F. förbjöd mig till pröfning framdraga enskilde medborgares och korporationers förhållanden. Nog af, missbruken bedrifvas uppenbarligen inför hela nationens ögon, och de hvarken böra eller kunna hädanefter opåminte tillåtas eller under stillatigande medgifvas af R. St. Med all aktning för 114 § R.F. och oaktadt jag väl vet och känner alt Vällofl. BorgareSt. under loppet af 1834 års riksdag vägrade remiss åt Hr Wierns motion ronde undersökning och reglering af den lill sjö- och slapel-städerne ingående Tolag och ansåg denna fråga vara af privälegii-natur, vågar jag dock bestrida detta påstående. Att Regering, Ständer och Borgerskap icke ansett frågan vara af privilegii-natur bevisas bäst deraf, att uti Tull-taxan af d. 24 April 1816 tolagsfrihet blifvit stadgad för åtstillige varor, såsom för tågvirke, ur, verktyg, väfnader, ättika, öl m. fl. artiklar. Att Regeringen icke ansett frågan vara af privilegii-natur bevisas äfven väl deraf, att eli K. Bref af d. 14 Aug. 1830 fritager trädvaror och ull från tolag. Att R. II. St. icke ansett frågan vara af privilegii-natur bevisas deraf att tolags-frågor blifvit af R. Den 28 December, f. m. deras Utsk. vid liksdagarne utan afseende på BorgareSt:s mening handlagde. At Tolagen icke hörer lill Städernas privilegier bevisas slutligen deraf, att dess benämning bärleder sitt ursprung från Tyska ordet zulage, som betyder tillagg, nemi. till allmänna tullen och att den utgår med en viss procent-beräkning pä den sednare. Ar tull-upbörden allmän, så blifver Tolagen det äfvenledes, så mycket mer som den bestämmes till sitt belopp af den förra.
Den i December. då en sjöman icke bildas utan ständig öfning; så skulle härtill likväl årligen behöfva utrustas 3 skepp och en fregatt, eller mindre fartyg i samma proportion. Denna kostnad, med varfsoch attilleriepersedlar, med underhåll för befäl och omkring 2000 mans besättningar under 3:ne månader, skulle, efter nuvarande stater och prisförhålländen, uppgå till circa 100,000 R:dr; och ändå uppstår fråga, om icke den del, som första året exercerat, innan tourén återkommer, glömt hvad den under första året lärt. Afgången har. äfven under tiden, verkat mångå recruler.. Om, under 21 års fred, en så kostsam. exercis beständigt fortsattes, så blefve kostnaden för hela denna tid mer än 2 millioner R:dr, och verkan ett sjömanskap af gammalt folk, som på en tid af 21 år till det högsta haft 21 månaders exercis, nämligen om ingen afgång förutsättes, och, i den mån afgången varit betydlig, blifva besättningarne på det hela mer rå och okunniga, och således effecten af exerciskostnaden så mycket, mindre.. Om vi kunde uppbringa oss till en material af 20 skepp och 10 fregatter, med för en flotta nödiga mindre och transportfartyg (ett ringare antal torde aldrig, från åsigten af sjöförsvar, med någon rimlighet 120 Den i December. lunna sättas i fråga), så finna vi af det föregående, hvilken exercis kostnad skulle erfordras, och att denna kostnad ändamåls]öst säkerligen skulle öfverstiga de båda förenade rikenas krafter.
Dpltfa toägar äro reDan nära fullborbabc, nämligen emellan Sljrifiineljamn od) ©jöänbans la* ftageplats, 1 mil lång, ^martill ett lån af OvifetS ©tänDer betoiljats, famt emellan <£lara eif od) fjön grpfen, | mil lång, Ijroilfet företag äfroen blifroit unDerftöDt mcD lån af allmänna mebel; fjmarjemte en jernbana af } mils längD meb lifa bcjfaffabt unberflöD är unber ar* bete mellan fjöarne Sångban od) ‘pngcn. ©en förbel, Defa jernroä* gar erbjuba fringltgganbc orter, torbe fraftigt biDraga att uppmuntra till Dplifa företag å anDra traf ter, Ijroilfet äftoen roifar fig Deraf, att unDerföfning, titeb biDrag af flatSmeDel, reDan föranjlaltats i af feenbc på tiUämnab jernroägSanläggning mellan Orebro od) 9?ora, famt att unDer|öfning i fråga om en jermoäg mellan ©efie odj gal)* lutt blifroit påbörjaD på cnjfilDeS befofnaD. neutta^we3-1 3 bettaftanbe af De mäfentliga förDelar, forn genom inrättanDet greifér, af $ fallabc eleftro*magnetijfa telegrafer funna i fkrafyanDa affcenbeti tilljfpnDaS ett lanD, öar ötongl.
Memorial till Rikets Ständerangående acceptering, efter Riksdagens slut, af räkningar å tryckning och häftning af Bihanget till Riks-Ståndens protokoll. Jemlikt stadgandet i 59 § Riksdags-Ordningen, skall tryckningen af Bihanget till Riksståndens protokoll efter riksdagens slut försiggå under Tryckfrihets-Komitéens uppsigt; men då, under de första dagarne efter nämnda tidpunkt, svårighet möter att, uppå inkomna räkningar å tryckning och häftning af berörde Bihang, skilja det arbete, som blifvit verkställdt före och efter dagen för riksdagens afslu tande, får Expeditions-Utskottet vördsamt hemställa, att, i likhet med hvad vid båda nästföregående riksdagar egt rum, Kongl. Bibliothekarien Arwidsson, hvilken haft inseende öfver ifrågavarande tryckning och i sådan egenskap varit af Utskottet bemyndigad att acceptera dylika liih. till R. Sl. Prot. 1850 & 1851. 10 Sami, 2 Afd. 5 18 Expeditions-Utskottets Memorial, M 20. räkningar, måtte berättigas att pä samma sätt meddela accept å angifvande räkningar för den tryckning och häftning af meranämnde Bihang, hvilken verkställes under de första 14 dagarne efter riksdagens slut, äfvensom för häftningen af de 400 exemplar utaf Bihanget, som böra till Riksgäldskontoret aflemnas. Stockholm den 28 Åug. 1831. Memorial till Rikets Standeri anledning af aterremisser d Memorialet JM 12. Expeditions-Utskottets Memorial M 12, innefattande dels inbjudning till vällofl.
N:o 61, utan bör detsamma afslås och betänk. K:o 217 bifallas med den förändring att R. o. Ad. låter sednare mom. rörtde vinstens öfverlemnande till Riksg.cont. förfalla; ty endast i denna händelse blir beslutet fullständigt och riktigt. Hr Rosenblad: Då resultatet i det hela ungefärli gen blir lika, och då möjligtvis något af de Stånd, hvilka redan beslutat i ämnet, närmare följt sednare betänk.; så vill jag icke vara af skiljaktig mening med Frih. Cederström, utan instämmer med honpm uti anhållan om afslag å förra och bifall till sednare betänk, med den af honom tillstyrkta förändringen deruti. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i sednare delen af 8:de punkten, upptaget på 6:le och 7:de sidorna i utlåt. Ropades nej. 11 H. 5o 3q4 Den 12 Augusti f. m. • Uppå derefter framställd propus, blef samma förslag bifallet, med den förändring, att den under K. Commerce® collegii förvaltning ställda Manufactur-Iåne-fondens behållning i årliga vinstmedel icke skall till Riksg.cont. inlevereras. Hr Rosenblad: Då åtminstone ett men måhända tvänne Stånd ännu icke beslutat öfver denna del af betänk., sä hemställer jag, om icke R. o. Ad. skulle vilja inbjuda MedStånden att förena sig uti R. o. Ad:s beslut i denna punkt. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade besluta en sådan inbjudning, sorn Ilr Rosenblad nu föreslagit. Ropades starka nej, blandade med ja. 9: d e punkten. Befrämjande i allmänhet af slöjderna. Bifölls. io:de punkten. Befrämjande i allmänhet af handel och sjöfart. Frih. von Kraemer:
Summa 489,517: 86. att om det belopp, 53,138 R:dr 87 öre, som Öfverkontrollörerne uppburit, lika fördelas å de 13 personer, som under året varit tjenstgörande, medeltalet utgör endast 4,087 R:dr 60 öre, hvaraf, då omkostnaderna för resor, nattqvarter och uppehälle under tjenstgöringstiden afdragas, hvilka omkostnader icke torde kunna uppskattas lägre än till 1,800 R:dr, behållningen alltså föga torde öfverstiga 2,000 R:dr, som ingalunda skäligen bör anses såsom öfverdrifven ersättning för den maktpåliggande befattningen samt de ansträngande och mödosamma inspektionsresorna under den obiidaste tiden af året; att om likaledes det belopp, 320,646 R:dr 84 öre, som till Kontrollörerne utgått i aflöning samt reseoch traktamentsersättning, lika å dem fördelas, det visar sig, att, enär det tjenstgörande antalet utgjort under första terminen 155. » andra » 214. » tredje » 121. » fjerde » 377. » femte » 480. eller tillhopa 1,347, hvar och en uppburit i medeltal för termin 238 R:dr, hvilket icke heller synes öfverdrifvet i betraktande af de ansvarsfulla och maktpåliggande göromål, som tillhöra kontrollörsbefattningen, särdeles som en stor del af Kontrollörerne haft denna inkomst endast under en månad af året eller en termin; att jemförelsen mellan de ofvanuppgifna inkomsterna och utgifterna visar, att kontrollkostnaderna utgjort allenast 5,025 %, hvilket synes måttligt i jemförelse icke blott med kostnaderna för tulluppbörden, som för revisionsåret* enligt General-tullstyrelsens den 11 Maj 1864 afgifna berättelse rörande denna uppbörd, belöpa sig till 11,7 % af bruttoinkomsten, utan ock med de uppbördskostnader, sorn enskilda verk och bolag måste vidkännas och hvilka i allmänhet icke torde kunna uppskattas lägre, än till 8 % af nämnde inkomst; och slutligen att de af Eders Kongl. Majit den 21 förliden månad, i sammanhang med utfärdandet af resereglementet den 10 nästföregående November, vidtagna åtgärder i afseende å Öfverkontrollörernes förordnande, tjenstgöring och arvode, hvilket sednare från innevarande års början kommer att utgå allenast med tre R:dr om dagen för förordnad Öfverkontrollör, som icke är tjenstgörande, och med åtta R:dr om dagen, i stället för tio, för i tjenstgöring inkallad Öfverkontrollör, utan fråga skola medföra en icke obetydlig minskning i det åt Öfverkontrollörerne hittills utgångna arvodesbelopp och sålunda, — 289 — enligt Rikets Ständers Revisorers yrkande,
Biktfadern åhörde henne uppmärksamt. Han meddelade henne förlåtelse för hennes ofrivilliga synd samt gaf henne sin välsignelse. Men inom sig tänkte han: trolldom, djäfvulskonster — delta måste utransakas — och tillsammans med Valeria begaf han sig till villan under fö / evändning af, att han ytterligare ville lugna henne. Sparsamma Vid åsynen af munken blef Fabio orolig. Men den mångförfarne gubben hade redan gjort upp en plan, efter hvilken han skulle handla. Sedan han ändtligen blifvit ensam med Fabio, rådde han denne — utan att förråda något af biktens hemlighet — att så fort som möjligt aflägsna ur huset den inbjudne gästen, hvilken med sina berättelser, sånger samt hela sitt uppträdande gjort ett så starkt intryck på Valerias fantasi. Dessutom hade Muzio aldrig varit särdeles stark i sin kristliga tro, och efter att hafva tillbragt så lång tid i trakter, dit aldrig trängt en stråle af kristendomens ljus, kunde han mycket väl vara besmittad af falska läror, ja, kanske till och med vara invigd i svartkonstens alla hemligheter. Deras forna vänskap hade visserligen ock sina kraf, men härvidlag fordrade dock klokheten, att Muzio aflägsnades. Fabio delade fullt denna åsikt. Valeria till och med lyste af fröjd, då hennes man meddelade henne munkens råd, och följd af de båda makarnes tacksamhet, af deras välsignelser, samt försedd med rika gåfvor till klostret o c h de faltiga, återvände pater Lorenzo hem. Fabio hade för afsikt att omedelbart efter aftonmåltiden förklara sig för Muzio, men den sällsamme gästen var ännu sent på aftonen ej återkommen. Då beslöt Fabio att uppskjuta samtalet med Muzio till följande dag, och de båda makarne gingo till hvila. Valeria insomnade snart; me:; Fabio kunde icke sofva. Under nattens tystnad ställde sig allt lifligare för honom, hvad han sett och kännt, och med ännu större envishet förelade han sig de frågor, på hvilka han förut ej kunnat finna svar. Skulle Muzio verkligen ha blifvit en svartkonstnär, och skulle han hafva kunnat förhäxa Valeria?
Eders K. M:s och Rikets Svea Hofrätt, som städse Llifvit hugnad med dyrbara vedermälen af E. K. M:s nåd, och afven efter sista riksdagen, i öfverensstämmelse med E. K. M:s nåd. propos. till R. St., tillgodonjutit förbättrade lönevillkor, hvilka E. K. M:s nåd. omsorger Hofrätten med und. vördnad och tacksamhet erkänner, äger dock ännu att hos E. K. M. nedlägga önskningar, dera Hofrätten icke tvekar att framföra inför en Konung, som sjelf i nåd. förklarat, det bland statsförfattningens vigtigaste ändamål vore rättvisans säkra och skyndsamma handhafvande, och att till ett sådant ändamåls vinnande erfordrades, att domarena vore så tillräckligen lönade af Staten, att deras tjenstegöromål ej måtte försvåras af bekymmer för tarflig bergning, hvartill Hofrätten lägger vissheten, att E. K. M:s nåd. afsigter i detta fall icke äro uppfyllda, då Hofrättens personal är mindre lönad än embetsoch tjenstemän vid allmänna styrelseverken här i hufvudstaden, med hvilka Hofrätten, i anseende till vigten af dess i samhällsordningen innehafvande plats, otvifvelaktig! måste vara att jemföra. Med sådan visshet och öfvertygelse om E. K. M:s nåd. tänkesätt, anhåller Hofrätten underdånigst, att E. K. M. värdes lemna nåd. uppmärksamhet åt hvad Hofrätten i detta ämne vågar andraga, och hvilket är af så mycken vigt för Hofrättens personal, då det rörer möjligheten att, jemte ett odeladt uppoffrande af tid och krafter åt tjenlstegöromålen, hafva, uppfyllda sina lefnadsbehof, med hänsigt till sin ställning i samhället och de högre priserna här i hufvudstaden å husrum och de flesta förnödenheter. Härvid anser Hofrätten sig först böra i und. hemställa, huruvida icke, — sedan E. K.
Eller om han går till sitt embetsverk, der han är af lagen skyddad för qvinlig konkurrens, eller till en affar, der han spekulerar med sin hustrus pengar med samma lagliga rätt som vore de hans egna, nog kan han kosta på sig litet artighet för alla de fördelar, oberättigade fördelar han åtnjuter deraf, att qvinnan icke är hans jeinlike. Hvad rösträtten särskildt beträffar erkänner Strindberg sjelf, att qvinnan verkligen i detta afseende är sämre lottad än mannen, och han vill äfven vara med om att afskaffa denna .orättvisa. Men rörande tiden för denna reform synes han sväfva något i villrådighet. När böra qvinnorna fa rösträtt? Med det allra snaraste, sedan hon tvungits att taga kännedom om det nuvarande samhällsskicket, svarasdet i » Giftas », i nutidsprogrammet för qvinnorörelsen efter Strindbergs sinne. Detta är nu att ge med ena handen och taga tillbaka med den andra, ty nog lära vi få vänta, innan folkskoleflickorna få läsa statskunskap. I » Likställighet och tyranni » målar författaren sid. 19 upp en riktig skräckbild af reaktion, om qvinnorna skulle få rösträtt nu. När skola de få det då? ¿Jo, när vi få allmän rösträtt, kanske icke ens då genast » Nio sidor senare i samma uppsats är emellertid detta glömdt, och förf. » erkänner som ett misstag », att han i » Giftas » hyser farhågor för beviljandet af rösträtt nu genast. Skälet till denna omsadling är att » det är bättre * att ha fienden i ansigtet än bakom buskarne »! Som af dessa trenne olika uttalanden de två öfvérens-stämma deruti, att qvinnan gema kan vänta en tid, innan hon far rösträtt, så ser det ut som om denna uppfattning vore hos Strindberg förherskande. Om så är, har han härmed i en mycket vigtig punkt stält sig i afgjord strid mot det stora parti, hvars grundsatser han med ett prisvärdt mod sagt sig omfatta, jag menar socialisterna.
Billström, jemte det han anmärkt såsom en brist i vår lagstiftning, att den ej innehölle något tydligt och bestämdt stadgande om hvad utländsk man vid inflyttning och bosättning här i landet bör iakttaga, erinrat, att ehuru Kongl. Kungörelsen den 3 Oktober 1829 innehåller, att utländsk undersåte, som icke erhållit Svensk medborgarerätt, icke kan anses berättigad att i riket fast egendom förvärfva och besitta, utan att han dertill undfått Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd; i följd hvaraf uppbud och fasta derå för sådan utländsk man icke må beviljas; det likväl förefunnes den ofullständighet i hittills gifna föreskrifter, att ej enahanda allmänna skyldigheter, sorn Svenska medborgare måste vidkännas, jemväl åligga utländingar, hvilka här i Riket bygga och bo, samt ej mindre till person än egendom njuta med de förra lika skydd. De utländingar, hvilka, utan att vara Svenske medborgare, erhålla tillstånd att härstädes bosätta sig, att förvärfva, besitta eller bruka fastighet, kunde således undandraga sig att för sig eller medhafde tjenare deltaga uti några personliga prestationer, vare sig till Staten eller till den kommun, inom hvilken de vistas, och i vissa fall undgå att för sin egendom erlägga allmänna ptskylder, hvilka under andra förhållanden ovilkorligen skolat dem drabba. Från den anmärkta ofullständigheten i lagstiftningen ansåg motionären det jemväl hafva härledt sig, att, under det främmande gesäller eller andra personer, hvilka för utöfning af någon näring, om än så obetydlig, sökt Svensk medborgarerätt, merendels alltid vunnit en sådan, den deremot blifvit förvägrad utländnin Bih. till R. St. Prot. 1850 & 1851. 7 Sami., 2 Afd., 12 Haft. i 2 Lagsamt Allm Bcsv.- och Ekon.-Ulskoltcns Betänkande, M 37. gar, sora inköpt och sjelfve bruka eller på (lera års arrende innehafva fast egendom i landet.
Nå ja, vi ska göra det bästa af det, tant lilla, men så mycket ska jag då säga, att om själen och hjärtat är ett, som jag nästan misstänker, så har tant Lova den mest uppodlade själ jag känner.» »Skämtare!» Men nu nöjde han sig inte med mindre än han fick kyssa mina händer, tacka för sist, och så pratade han en hel mängd nonsens – men som ändå bevisade, att om någon har hjärtat på rätta stället, så är det han. Blir jag bara van vid hans besynnerliga sätt och trafningar och svordomar, så tror jag nog jag ska få mycket roligt af honom, fast jag fruktar, att så särdeles bildande är han inte! I morgon ska vi ut tillsammans. Gustaf får säga hvad han vill. En mann, som inte vaktar uppå sin hustrus önskningar, sin hustrus rättvisa önskningar, är sitt öde värd! Jag undrar, hvad jag ska få se i morgon? Gud ske lof, att det är slut på min botoch fastevecka i Stockholm! Glömd blir den alldrig! Nu ska jag lägga mig och hvila litet. Samtalet med Villy har riktigt stärkt mig! NIONDE KAPITLET. Hvad en hårfrisör kan! Rojalismen. Ack Ödman! Trött är jag, men rysligt roligt har det varit! Ja, det var något till skillnad mot hemma! Hvilka färger! Riktiga mästervärk – och hårfrisören sen! Jag nästan skäms att titta mig själf i spegeln, så nästan löjligt ung ser jag ut, sedan han vridit upp håret midt på hjässan och stuckit i en kam, som ser ut som en valknut. Jag har haft håret uppsatt på samma vis, sedan jag var sexton år. I en korg i nacken, fastsatt med 14 hårnålar, för hår har jag, alldeles som Kraka, som klädde sig i sitt hår och ändå var oklädd. Ja, ingen af flickorna kommer dit, hur söta de än är, men det är så godt jag börjar från början, eljest blir det ingen ordning af. Således: Presis klockan 10 knackade Villy efter öfverenskommelse på dörren och trädde in. Jag har hållit i mig med att ingenting nämna åt Gustaf, hur svårt det än har varit. Vill han öfverge mig, så nog kan jag vara öfvergifven alltid!
Ständers Justitiae - Ombudsman utfärdade och nu gällande Jnstruftion, hafva Ut. skotten inhämtat, Hurusom i 14 § deraf det blifvit denne Embetsman föreskrifva, att vid Hvarje Riksdag för Riksens Ständer upgifva, hvilka af deras vid sistförflutne Riksdag fattade Beslut och gjorde hemställningar blifvit af Konungen gillade, utfärdade och i verket ställde; Hv arföre, och enär Utskotten jemväl hafva sig bekant, att Riksens Ständers Justitieombudsman i sin vid närvarande Riksdag afgifne EmbetsRerättelse förberörde honom ålagde skyldighet iagttagit, Utskotten ansett sig, för besvarande af Herr Professor Munck af Rosenschölds Memorial, endast behöfva åberopa de uplysningar, som nämnde Berättelse uti det ifrågastäldte afseendet innehåller; Hvilket Utskottens yttrande likväl till närmare pröfning af Riksens Höglofl. Ständer vördsamligen öfverlemnas. Riksens Höglofl. Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskotts Utlåtande, angående af Riksdags Fullmäktige frän Carlstads Län, Anders Nilsson och Leonhard Roma n, nti till Hedervärda BondeStåndet den 27 sistlidne December ingifvit Memorial, väckt fråga, om undersökning pä Allmän bekost - . Statsoch Besvär s-Utskottens Betänkanden. 653 nåd, till utrönande af möjligheten, att genom sänkning förekomma öfversvämningar af Sjön Wenern. Af den anledning, att, sedan Landshöfdingen i Wärmland, såsom Ordförande i Länets Kungl. Hushållnings Sällskap, i slutet af Julii, eller början af Augusti Manad nästlidet år, hos Kongl. Maj:t gjort underdånig anmälan, angående begärd undersökning af möjligheten huruvida Sjön Wenern skulle kunna sänkas till en jemn medelhöjd, sådan som den blifvit påräknad vid GöthaCanals grundläggande, Kongl. Maj:t ännu icke skolat genom Kådig Resolusion detta ärende afgjort, hafva Anders Nilsson och Leonhard. Roman ansett sig böra till Riksens Höglofl.
»En man utan qvinna blir zerrissen», säger du; »dito en qvinna utan man.» Jag skrifver under, skrifver under! Vi äro de naturligaste bundsförvandter i verlden, vi två olika kön, menar jag. Gud nåde dem, som sätta split och skiljemurar; det är mer än nog som det är. — Jag har i dag börjat skrifva en tre rader på Den bergtagna. Jag känner, att det är den, jag behöfver skrifva mig från lifvet först. Tre rader om dagen – tillsvidare. Om jag bara hade två här, bara två barn här vid min chäslong hos mig en half timma hvar vårqvällsskymning, när himlen är hvitblå och skymningen kommer så sakta som om den inte visste om den ville komma, och blommorna stå så mörkgröna och fylda af saf i fönstret –! Då vore Hörby ett paradis. Så lugnt och med så långa arbetsdagar. Men jag svälter. Åh Axel, nu kan du fatta hur jag svälter. Tyst! Den som bara hade fått somna den natten Tyst! »Qvinnorna äro egoister.» Det är som om jag inte kunde sluta brefvet, fast jag inte har mer att säga, det är som om jag hölle dig fast och du skulle gå så fort pennan stannar. Om du visste hur jag tackar dig för din goda tanke om mig, att du inte misstänker mig för att bli reaktionär strax bara för akademiens pengar. Jag känner inga förpligtelser inga, inga, inga. Hörby d. 15 Apr. 1888. — Jag börjar trifvas mindre illa i Hörby, troligen är det, emedan krafterna tilltaga, och jag känner mig frisk. Det är underligt att komma tillbaka till ett ställe, der man lefvat så länge och arbetat så mycket – då kan man bäst mäta, hvilken förändring man undergått. Min syn har vidgats, och min erfarenhet är djupare. Mitt eget själslif är oförändradt, men min uppfattning af yttre företeelser har blifvit otroligt skärpt. Förr kände jag en helt annan osäkerhet, när jag tänkte på att skildra annat, än hvad jag alldeles direkt och i detalj genomlefvat, nu ser jag bättre driffjedrarne, nu sätter jag mig bättre in i situationerna: – analogvetande skulle jag vilja kalla det.