Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från Hedervärda Bonde-Ståndet, S. P. Bifölls, vid förnyad föredragning, Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens på bordet hvilande Utlåtande, N:o 35 , angående Vacarice-afgifts erläggande till Krigs-fonden af de Rustoch Rotehållare vid Båtsmanshållet, hvilkas Båtsmän under kiig afgå S. P, Vid förnyad föredragning återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar: Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande, N:oi3i, i anledning af väckt fråga om undarirödjande af hinder för enskilda Theatrars inrättande i Stockholm och Rikets öfrige Städer; Vrot. Utdrag den ig Junit 182.9, 85 LagUtskottet t Betänkanden, N:o 68, i anledning af RiksdagsFullmägtigen från Jönköpings Län Peter Peterssons Motion, att i arfsrätt ingen skillnad i Jeon må ega rum; N:o 69, öfver Herr Prosten G. Hvasser* Motion om den ändring af 7 §. i 8 Cap. ÅrfdaBalken, att oäkta barn ma berättigas att taga arf efter deras mödrar; och N:o 70, i anledning af Riksdags-Fullmägtigen Herr P. Lindqvists förslag till ändring af 16 Cap, Giftermåls-Balken, angående medgift och hemföljd. S. D. Kongl. Maj:ts i dag meddelade Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående vidtagne åtgärder, i följd af nuvarande utsigter för årsväxten, föredrogs och lades till Handlingarne, S. D. Remitterades till ConstitutionsUtskottet: En af Casper Vijkman från Upsala Län anmäld anledning till anmärkning mot Stuts-Rädet och Konungens Föredragande; Statssamt Allmanna Besvärs■ och Qeconomie Ut skotten: En af ^fon Larsson från Vester-Noi ilands Län väckt Motion om inrättande af ett Curhus i Staden Sundsvall. 86 Fröt, Utdrag den 1% Junii 1829. Från Höglofl.
Afskedstagandet med kamraterna försiggick nu som alltid lätt nog, ty alla hade blott en sträfvan: att fortast möjligt komma på hemvägen. Endast Tegnéhr och jag hade åtskilligt att öfverlägga om, innan vi skildes. Alldenstund vi skulle bo tillsammans nästa termin, måste vi något ordna för den sakens skull. Vi kommo således öfverens om, att jag skulle tillfråga madam Andersson, om hon ville upplåta rummet åt oss båda. I annat fall måste vi skaffa oss ett nytt lämpligt rum, ty det, som Tegnéhr innehaft det sista året, var litet och ruskigt, beläget som det var högt uppe på en vind. Nåja, det hade ju betydt mindre, så länge Tegnéhr ensam innehaft detsamma, ty han hade vistats mycket litet hemma; men nu, då vi båda skulle bo och arbeta tillsammans, så behöfde vi bättre utrymme och mera trefnad. Då jag vid hemkomsten framställde min fråga till madam Andersson, om hon hade något emot, att Tegnéhr inflyttade i mitt rum i stället för Pettersson, så sade hon, att hon derpå ej kunde gifva något svar, innan vi meddelat oss med »herr Pettersson» sjelf. Denne hade nemligen, såsom hon helt upprigtigt anförtrodde mig, erbjudit sig att betala lika stor hyra som vi båda hittills betalt, ifall han ensam fick disponera kammaren. Detta var således tacken för allt det understöd och alla de vänliga omsorger, jag offrat på honom: att han nu sökte uttränga mig ur den bostad, som jag till en början af ren barmhertighet delat med honom. Jag blef så upprörd af denna hans nedrighet, att jag straxt förklarade mig färdig att flytta, utan något som helst meddelande derom med »herr Pettersson», som madamen så älskvärdt uttryckte sig. Sedan han som bokhållareaspirant hos en pitpropsgrossör fått sig en liten lön och lyckats skaffa sig något finare kläder än jag, sedan hade han naturligtvis i den goda Göteborgsmadamens ögon vuxit mig högt öfver hufvudet.
En sådan Lagförändring vore ej eller hvarken rättvis eller nyttig för det allmänna, ty, efter min öfvertygelse, är det Församlingens Ledamöters oeftergifliga rätt att genom val uttrycka sin önskan alt få den själasörjare, för hvilken de hysa största förtroende, likasom det bör vara Konungens, att utnämna den, som pröfvas mest förtjent och skicklig; och det synes mig vara af största vigt, såsom ej sällan af bestämdt inflytande på utnämningen , att Församlingens önskan blifver så yttrad, att den med säkerhet kommer till Kongl. Maj:ts kännedom. På dessa skäl grundar sig min öfvertygelse att Prest-val kunna och böra bibehållas; men att dessa val icke böra vara afgörande, utan att utnämningen så väl till Consistoriela, som Regala Gäll, bör tillkomma Kgl. 46 Bil. t. Lag-s. Allm. Besv. o.Otc. Uisk.Bet. N.o 35. Maj:b, samt att, enär såsom vilkor för eftergift af en rättighet, den man eger, med skäl fordras att vinna motsvarande fördelar, och då denna regel till nu förevarande fall icke torde sakna tillämplighet, jag, för min del, anser Församlingens rättighet, att begära och erhålla Profpre dikant, böra vara lika, ehvad Pastoratet är Regalt eller Consistorielt, och att, med upphörande af rättigheten, att, utan afseende å Förslaget, utnämna Prest till Piegala Pastorat, en af de Prestmän, som på ofvanLerörde sätt kommit under val, ovilkorligen bör af Kongl. Maj:t, till det lediga Pastoratet utnämnas. Om detta Förslag antages, vågar jag förmoda, att ett jemförligt förhållande emellan eftergifna och vunna fördelar, å ömse sidor, skulle komma att inträffa; men, innan så kan ske, fordras att ändring göres i 3o § Regerings-Formen, hvilket beror af Constitutions - Utskottet att tillvägabringa. Herr Grefve Posse förenade sig härmed; äfvensom Herrar Landegren och Cron. lagsamt Allm. Besv.o. Oec. Utsk. Ankom till Exped.
Jag kan således ej tro att man borde göra den föreskriften, att Regerngen nödvändigt skall uppköpa Spann rnåle.n i öfve:flöds-är, emedan jag tror alt inan ej bör försöka det, när handeln går och pri. sen äro någorlunda jemna. Men när en total brist finnes på afsättning, så anser jag att man gör väl, om man lemnar åt Regeringen tillfälle Dtn *7 October /. m. att använda några hundradetusende Riksdaler till ■upphandling af säd för godt pris. Man liar talat om Magazinskostnader, men jag får påminna att det alltid skall vara Magasinet för Kronans Afrads-spannemål. När nu sådane finnas, så be-, tyder det ingen ting, om några tusende tunnor mera eller mindre der förvaras, och. man lemnar åt Styrelsen större ansvar i sam ma man man lemnar den en vidsträcktare verkningskrets. I öfrigt får jag anmärka, att de sädes-skämningar, sort» någon gång ägt rum, icke så mycket blifvit föranledde af otidiga uppköp, som ej mera deraf att öfverfiödiga undsättnings-reqvisitioner blifvit gjorda, och att man då ej hade hvad man nu har, nemligen en torkinrättning. Då man nu har en sådan, bör man ej befara att spannemålen skämmes, och man har ett gifvit varuvärde, som sedan kan transporteras hvart behofvet fordrar. Ett creditiv i varuvärde är vanligen fördelaktigare än i penningar, när det väl användes. Således anhåller jag om proposition, att creditiveÉ måtte ofverlemnas till Kongl. Majit* disposition, att användas åt behöfvande i missväxt-år, utan föreskrift när upphandlingen skall ske. Herr Munck af Rofenjkjold: Afven jag har ej trott eller yttrat att' jemnhet i sädespriserne skulle vara ändamålet rned användandet af creditivet. Hufvudsta dana ålet är att förvara ett års öfverskott till ett annat års brist , och om deraf blifver en följd , att ytterlighet i vanpris eller dyrhet förekommes, så är deruti ej något ond t.
Bland olägenheter af Riksgäldssedlarne får man räkna, att, som de voro hvarken förblandade med Bankens affairer eller inlöstes med Bancomynt, ett ständigt omvexlande osäkert agio uppkom och föranledde villervalla vid enskildas liqvider uti dessa begge inom Riket gångbara olika mynten: att som Statsverkets intrader ingingo i Riksgäldssedel-, men Staten, den tiden betungad med stor utländsk skuld, skulle derå göra ränte-och capital-liqvider i silfver eller vexlar efter curs, Statsinkomsterna blefvo härtill otillräcklige; samt att, som prisen på fastigheter, varor och arbetslöner uppjagades genom en större tillgång och osäkert värde å Riksgäldssedlarne, penningelöntagarne, som endast i delta mynt erhöllo deras qvartal, sågo sina rättmätiga inkomster minskas och försattes i oförtjent lidande; men, å 38 lior lill Banco-Utskottets Utlåtande N:o 16. andra sidan, verkade ofelbart Riksgäldssedlarne, derigenom, alt de successivt ökade rörelse-capitalet, en förut osedd liflighet och verksamhet bland närande och arbetande classerna; landet uppodlades oell jordbrukaren uppnådde ett förut saknadt välstånd. Ännu lefver denna blomstrande tid för inhemska idogheten i lifligt minne, och ett det mest talande bevis derå är, att ännu i denna stund allmogens och arbetande classernas afslut oell liqvidationer merendels ske i Riksgäldsberakning, äfven om Bancomynt dertill nyttjas, samt att derföre, när en mindre Bancosedel går i betalning, den icke benämnes då efter sin egande numeraire, utan efter sin proportion till Riksgäldssedeln, som t. ex. alt vanligen en 8 sk. B:co kallas för 12 sk., en å 12 sk. B:co för 18, och en å 16 sk.
Härigenom skulle, enligt motionärens förmenande, 2:ne fördelar på en gång kunna beredas, nemligen: för det första en fördubblad utsyning, destomera behöflig, som den nuvarande årliga utsyningen af 8 lass ved för hvarje hemman vore alldeles otillräcklig, och för det andra skogens besparande till framtida behof, i följd af en bättre hushållning dermed, än som nu egde rum, då skogsbeljeningen, hvars aflöning utgjordes af skogens producter, vore, i anseende härtill, nödsakad föröda densamma. Genom de upplysningar, Utskottet, för afgifvande af dess häröfver infordrade utlåtande, sig förskaffat, har Utskottet inhemtat, att, till följd af Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers beslut, angående en förändrad reglering af Kronoparkerne och Allmänningarne i Riket, flere förberedande undersökningar i senare tider blifvit anbefallda samt förslag framställda, i afseende på regleringen af den å Ölands norra udde belägna Böda skog, som dervid befunnits utgöra 10,243 tunnland, 28 kappland, oberäknadt en tvist underkastad skogstrakt om 300 tunnland, och ansetts årligen kunna lemna 2,696 famnar timmer och ved; samt att, efter det vederbörande embetsmyndigheter öfver dessa undersökningar och förslag sig i underdånighet yttrat, Kongl. Maj:t, under den 23 April 1836, bland annat, i Nåder förordnat, att nämnde skog, som vore af Kronopark, natur, borde, för Kongl. Maj:ts och Kronans räknings bibehållas; att de hemman i Böda, Högby, Källa, Persnäs, Föra, Löth, Alböke, Egby, Köping och Ramsättra socknar, hvilka förut derå åtnjutit utsyning och icke .hade egen skog, skulle, emot betalning af 8 sk.
Jag finner Herr von Hartmansdorffhafva ganska rigtigt anmärkt att det skulle hafva varit nyttigt, om man i denna fråga behandlat formen och materien hvar för sig; men då man här redan ingått i discussion om materien eller det reglementariska för publicitets införande vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar, så anhåller jag att till besvarande få upptaga en del af hvad härom blifvit yttradt. Hufvudsakligen är här ifrågasatt, huruvida LandtMarskalken må äga rättighet, att, på en Ledamots begäran, anbefalla Åhörarnes aflägsnande. Jag anhåller att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på skilnaden mellan en sådan magt och LandtMarskalkens rättighet, såsom Ordförande, att bibehålla ordning inom Riddarhussalen. I denna sednare egenskap äger lian i allt fall onekligen rätt att, om Ahörarne begå någon oordning, dem utvisa. Men helt annat är förhållandet, då fråga väckes att aflägsna dem för att ej få åhöra ett eller annat ämne. Då är det angeläget, att rättigheten dertill icke ligger hos LandtMarskalken, utan hos Ståndets Ledamöter; men blott en Ledamots yrkande i detta fall är ej nog. Man har sagt, att det vore tillräckligt, då LandtMarskalkens bifall dessutom fordrades, innan en sådan begäran 20 Den i April f. m. kunde medföra Åhörarnes aflägsnande, helst man ej kunde förmoda, att en LandtMarskalk skulle genom bifall till en sådan icke väl grundad hemställan vilja blottställa sig för tadel. Men skillnaden är, att då hvilar det odieusa af Åhörarnes ntvisande på den, som väckt fråga derom, och ej så directe på LandtMarskalken, som kan bevilja denne Ledamotens önskan, utan att ådraga sig betydlig del af detta odium, emedan han lätt kan dervid ställa sig helt passif. Jag tror således, att LandtMarskalken väl må äga att utvisa ÅhÖrarne om de begå oordningar, men icke att, genom bifall till en Ledamots önskan, aflägsna dem i annat fall, eller då fråga är att hindra dem åhöra discussion öfver något serskildt ämne.
Motion N:o 5. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 29. R. St. underdån. Skrifv. — Se vidare Jernvägsbvggnader. Stats-Koiltoret, angående förändrad organisation af, med afseende å förvaltande Verkens rättighet att för sina utgifter derå utfärda invisningar. Motion N:o 211. Sammans. Stalssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 20. B. St. underdån. Skrifv. Statslån, om upptagande för jernvägsbyggnaderna i landet af ett inhemskt. Motion N:o 34. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 89 samt Mern. R. St. underdån. Skrifv. Stats-reglering, extra, om dess Öfvert!)ttande på Stats-kontoret. Motion N:o 205. Stats-Utsk. Utlåt. Stenborg, angående pension åt Carolina Stenborg, dotter åt framlidne Hof sekreteraren Carl. Motion N;o 134. Stats-Utsk. Utlåt. Stenograf!, angående beredande af tillfälle att vid Elemenlar-läroverken erhålla undervisning i. Motion N:o 226. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Sterbhus, Embetsoch Tjenstemäns, angående återfående af de under namn af Begrafningshjelp gjorda löneinnehållningar. Se Begrafningshjelp. Stjernstedt, Friherre Johan Wilhelin, Motion N:o 2, angående särskild tryckning a( de inom Riks-Stånden väckta motioner. Exped.-Utsk. Utlåt. N:o 5. Motion N:o 14, angående förökning i det af Kongl. Majit äskade anslag för understödjande af myr-utdikningar och vatten-aftappningar. StatsUtsk. Utlåt. N:o 141 och Meni. N:is 168 och 207. R. St. underdån. Skrifv. N:o 175. Motion N:o 15 angående understöd från Statens sida till befrämjande al Skarpskjtte-föreningars verksamhet. Stats-Utsk. Utlåt.
Utsk. yttrar sig nemi.: ”En leverans, emot räntefritt förskott, erbjudes af exempelvis i5o,ooo r:dr silfver specie Emot antagandet af detta anbud finnes ej något hinder; och efter skedd leverans står proportionen 12,400,000 : 2g,4i2,5oo, sålunda något bättre än 2 : 4i> hvaraf genast inses, att, jemlikt BancoUtsk:s förslag, nära 4;dels million eller 25o,ooo r:dr då kunna, till följd af detta ej särdeles betydliga silfverköp, hållas näringarna i mån af behof tillhanda, oberäknadt de sedlar, sorn i och för köpet blifvit i allmänna rörelsen utgifna." Detta torde vara tillräckligt för att visa karakteren af 5:te och 6:te punkterna. K.ör:de y:de punkten har Hr Lefren yttrat, alt det vore en naturlig åtgärd att, mot i stället utgifvande obligationer, indraga af det löpande rörelsecapitalet, i fall det visade sig för stort, hvarigenom rörelsecapitalet i det hela ej skulle minskas; och talaren åberopade i detta afseende exemplet af Englands banker. Denna citation är ett misstag; ty Engelska bankens operationer grunda sig på statsobligationer och icke på obligationer,“utgifna af henne sjelf. Alla dessa frågor förefalla mig temligen enkla. De hänföra sig dertill: Önskar man sedelindragning, eller låneindragning? Man svarar dertill: Nej, men vi vilja uppehålla 1 o II. 20 Den a4 Juli c. m. veslingen! Och dä är ju den enkla oell enda utvägen att låta staten träda emellan. Hr Stråle liar erinrat derom, att Banken äger 4j400j00° r'dr i statsobligationer. Dessa hör man alltid talas örn såsom lättast tillgängliga; och man bör då fortgå på samma väg och låta nya statspapper ersätta dessa, då de äro upptagna. Jag upprepar för öfrigt den karakteristik, jag på förmiddagen gaf åt alla dessa stadganden, att de nemi. äro oroande för landet; och jag anser dem således böra kullkastas, samt att Gr.
Jack, Lieutenant, angående anmälan att hos honom funnes att bese åtskilliga modeller. V. 184- Jemtland, angående lindring uti den hemmansägarne derstädes åliggande roteringsoch rustningsskyIdighet. Se Roteringsskyldighet. — angående den åren i8j2 och 1833 åt innevånarne derstädes meddelade undsättningsspanmål. Se Undsättningsspanmål. Jennings, Gustaf, yttrande I. 285. Jern, om nedsättning i tolagen för, å Götheborgs våg. Se Tolag. — om nedsättning i lösen för vågattésler å, samt afskaffande af s. k. förnyelsebevis. Se Vågattester. Jerncontoret, om fortfarande af dess creditiv å Banken. lil. 317. IV. R. 4o5. XIII. B. 673. A. 7i3. ( >44 ) Jerncontorets creditivfond, angående. III. 343. IV. B.. 4o6. XIII. B. 673. A. 713. Jernförädlingen i Riket, angående. Se Stångjernssmidet. Jernhandel, om medel till dess befordrande i Södra Amerika. lil. 395. IV. R. 4l3. VI. B. 400. Indelta armeen, om dess hållande vacant till hälften under fredstid, emot en årlig afgift, som vissa år användes till fond för en, i förening med folkskolor, inrättad arbetsanstalt för fattiga och obemedlade barn inom hvarje församling. IV. B. 161. A. 43g. Indelta räntor, anordnade till statsverket, om indragning af, och deras utbetalande derifrån i contant till vederbörande. IV. R. 416. Indragning af vice Presidentsembetena i Hofrätterna, m. m. Se Vice Presidentsembeten. — af stående armeen, angående, samt förändrad organisation af beväringen. III. 284. IV. R. 87. V. B. 372, Se Hufvudtitlarne, den tredje. — af Landsfiscalstjensterne, angående.
Icke destomindre står det fast, att just der, framlidna Majestätet Agnes konungsliga lekamen fordomdags dinglade mellan himmel och jord, anlades i en sednare tid den nu varande svenska hufvudstaden. Ruset och repet! His auspiciis .. Nå väl. Förvandlingen af Agnefits dimmiga, af vild skog ruggiga skär till jarlen Birgers stolta Stockholm, med sitt klara azurhvalf öfver de leende parkernas gröna pelarrader, kan bäst öfverskådas från den heliga Catharinas torn. Sjelfva kyrkan är en minnesvård öfver konungadömets förskräckliga och afskyvärda utsväfningar, då allas lif och välfärd äro lemnade till spillo i en enda allenastyrandes händer. Det var nemligen just på denna plats, Hans Maj:t Christiern Tyrann lät uppbränna, tillika med den ädle Sturens och hans unge sons ur Riddarholmens grafvar röfvade qvarlefvor, de döda kropparna efter de offer, Christiern låtit slakta i Stockholmska blodbadet 1520. Just här förströdde således vindarna askan efter den förste Wasa-konungens fader. Utsigten från tornet är för vidsträckt att kunna inpassas på en enda tafla. Ögat irrar från föremål till föremål, känslan vädjar från intryck till intryck, tankan tvekar mellan nejdens särskilta och så olikartade beståndsdelar. Här, Stockholms oräkneliga byggnader: Södermalm, fordom den förnäma verldens boningsplats, hvarest, bland andra, i det nu så kallade Schönborgska huset, som prunkar med De la Gardies och Brahes dubbla vapensköld, uthuggen i sten öfver portgången, Gustaf II Adolfs bekanta älskarinna fann tröst i sin äkta mans armar:
Lanes, samt ankällit, att sä val sistnämnde delopp, som, elter afdrag krän de ärliga bekokven sk kvad Veademien redan pä 8tat eger, eller k:dr 1,346: 32. — äterstäende R:dr 4,886: 32. — mätte kenne i Läder beviljas. Ned afseende ä kvad ak IVitterkets-, Ristoriseoek Vntiyvitets-Voademien sälunda klikvit ankördt, tillstxrkte tillförordnade 8tats-86cr6t6rgren samt 8tats-Lädet i underdänigket köpande korslag till 8tst kör bemälde Veademie, nemligen: Lill löner k.dr 1,600. » gettoner oek prisutdelningar » 1,300. » inlösen ak kxnd » 1,000. » Handlingars utgikvande » 200. ^ZyO: oek att Longi.
Infanteri-regemente år i6g5 upprättade Indelningsbok utvisade, bland de förmoner, som skulle tillkomme Norrforss by, äfven upptagits godt laxfiske, hvaraf ville synas, att detta fiske bidragit till åsättande al högre skatt och tunga, än nämnde by eljest, med afseende å jordens beskaffenhet, fått vidkännas, har, på dessa skäl, motionären hemställt, att, enär, i anseende till det ågångna domslutet, fråga om egande-rätt för Norrforss byamän till omförmälde laxfiske numera icke kunde uppstå, Rikets Ständer mätte bifalla, att nämnde byamän finge bibehållas vid den af dem uti äldre tider innehafde och aldrig förverkade rättighet att emot den genom Kammar-Collegii Resolution af den 5 October i63i bestämda årliga afgift af 5 tunnor saltad lax och 20 rökta laxar, begagna det vid deras land och strand belägna laxfiske, eller ock, i händelse detta icke kunde beviljas, åtminstone tillgodonjuta ifrågavarande fiskerättighet emot den årliga skatt af 61/2 tunnor saltad lax och 10 rökta laxar, hvilken, till följd af Landshöfdinge-Embetets i Westerbottens Län den i3 Maji 1765 fattade beslut vid den så kallade Ödestaxans då verkställde fördelning emellan samtlige skattskyldige innehafvare af fiskelägenheter i Umeå socken, blifvit för Norrforss byamän fastställd. Till ytterligare stöd för denna hemställan har motionären åberopat Kongl. Resolutionerne på Allmogens besvär af den 21 Maj 1720, § 38, och den 17 September 1723, hvarigenom Klocke, Nylandsby och Hornö hemmansegare blifvit emot bestämd taxa Jbibehål 1- ne vid de vid deras land och strand varande fisken.
St. Just-Ombudsmans Embets-Berättelse till 1859 års Riksdag. 12 90 Jemtlands län den 10 Maj 1849 meddelade Utslag, hvarigenom Olof Heljesson i Hvattjom, såsom låntagare, samt Per Heljesson i Obbåsen och ( lof Olofsson i Hackåsen, såsom löftesmän, blifvit förpliktade att till Rikets Ständers Banko-Diskontverk betala 640 Riksdaler Banko jemte ränta och kostnadsersättning, utmätning den 2 Juli samma år skett hos bemälte Olof Heljesson, i närvaro af båda löftesmännen, samt dervid blifvit upptecknad och värderad ej mindre all Olof Heljessons lösegendom än ock, då denna fnnnits till skuldens gäldande otillräcklig, den fastighet, 1f tunneland, Hvattjom N:o 1, hvilken han under den 16 nästförutgångne April försålt till Olof Olofsson i Hackåsen och som denne erbjudit att till Olof Heljesson återställa; och hade utmätningsmannen härvid väl förklarat sig icke kunna upphäfva denna hemmanshandel, men likväl funnit skäligt att, alldenstund Olof Olofsson häftade såsom borgesman för den skuld, hvarför utmätning var i fråga, taga omförmälte hemman i mät, med åsatt värde 1,333 R:dr 16 sk. Banko, hvarefter och sedan vederbörande Kronofogde hos Konungens Befallningshafvande anmält, att Olof Heljessons i fråga varande skattehemman vore i mät taget, Konungens Befallningshafvande den 27 Juli 1849 genom utfärdad kungörelse utsatt exekutif auktion å hemmanet, under enahanda benämning af Olof Heljessons skattehemman.
Hvad i anseende till debetsedlars författande för landet stadgadt är, kominer äfven för slädernes uppbördsman att gälla; skolande Magistraterne på eget ansvar Bevillningsutskottets Betänkande, M 4. 63 tillse, att debetsedlarne af de skattskyldige i rätter tid kunna utlagas. I Stockholm och Götheborg kommer att härmed så förhållas, som serskildt förordnad! är, eller framdeles kan varda stadgadt. § 133. Efter erhåline uppbördsordres och minst fjorton dagar före den till kronouppbördsslärnmans företagande inom hvarje län bestämda tid, skola kronofogdarne till Konungens Befallningshafvande insända uppgift å dagarne till uppbördens förrättande; börande Häradsskrifvaren vid uppbördsstämman vara närvarande, för alt meddela behörig annotation å de skattskyldiges debetsedlar, enär derförutan uppbördsmannens qvittens, enligt uppbördsförfatlningarne, icke är gällande. § 134. 1 städerne skola uppbördsterminerne, efter förutgången anmälan hos Öfverståthållare» eller Konungens Befallningshafvande, vederbörligen kungöras, och uppbörden på vissa dagar, efter qvarter och nummer, eller hvad annan ordning inom hvarje stad kan vara vidtagen, af uppbördsmannen, i närvaro af en Magistratsperson, förrättas; kommande i Stockholm att dermed förfaras, som vanligt och redan faststäldt är. § 135. Sedan uppbördsstämman är hållen, kommer med restanliers indrifvande och hvad dertill hörer att förfaras, såsom författningarne bjuda, eller vidare kan vara stadgadt, så att alla utskylderne inom slutet af uppbördsåret, eller den 1 Maj, må vara å vederbörlig ort redoviste och i ränteriet nedsatte. % 136. l:o.