Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den lyder nemligen uti 5 punkten sålunda: att hvad Lagen i 17 Cap. 2 §. Ärfda-Balken stadgar, det jemngod aflinge, eller, derest ej fast gods finnes, penningar eller lösören, eller ock fast egendom i staden skall sättas i stället för den arfvejord, som lagligen kommit i annor mans hand, har afseende å det värde, hvartill arfvejorden var skattad och beräknad, då nämnde jord blef af den, i hvars hand jorden var ärfd, öfverlåten till annan, emot lösen, eller genom köp, skifte eller förpantning, samt att omförmälde värde bör således rätteligen utgöra grunden, hvarefter beloppet skall bestämmas af vederlag, som, på sätt Lag förmår, får i säljarens bo utsökas af dess arfvinge. Häraf skulle således följa, att då en arfvinge skall utbekomma vederlag för den arfvejord, sorn för längre tid tillbaka blifvit försåld, han, ehuru densamma, genom den stora förändring i pris jord under tiden undergått, fått ett mångdubbelt högre värde, likväl, och fastän jemngod aflingejord funnes i säljarens bo, endast skulle erhålla deraf så mycket, som svarade emot det belopp, hvartill den försålda arfvejorden uppgått, och, på sådan grund, gå miste om största delen af sin i Lagen grundade rätt; men att åter, då arfvejorden vöre genom byte emot annan jord afliänd, och den tiilbytta jorden således måste utgöra vederlaget, den efterlefvande arfvingen, i sådan händelse, oberoende af det under tiden förändrade fastighetsvärdet, erhölle fullt ut hvad honom rätteligen borde tillkomma. Ett så olika förhållande instämde icke med rättvisa och billighet, så vida arfvingar, utan afseende på hvad sätt arfvejorden blifvit afhänd, borde njuta likarätt, och kunde ej heller, efter Motionairens tanka, förenas med Lagens ovilkorliga och bestämda stadgande, att jemngod aflingejord, der den funnes, skulle sättas i stället för den afhände arfvejorden. Motionairen yrkade alltså upphäfvande af 5 punkten i Kongl.
Häremot torde få erinras, att ifrågavarande § uttryckligen innehåller, att »äro ägorna af den olika beskaffenhet, eller hafva de ett så spridt och åtskiljdt läge, att sådant skifte, som nu sagdt är, utan skada eller lidande för en eller flera af delägarne icke verkställas kan; då må ägorne delas i så få skiften, belägenheten möjligen medgifver;» hvadan och enär häri innefattas tydlig anvisning för Ägodelningsrätten, rörande hvad som vid ärendets afgörande bör tagas i betraktande, det icke skäligen kan förutsättas, att Ägodelningsrättens beslut skall blifva sådant, att delägarne tillskyndas lidande och mehn. I öfrigt lärer det vara påtagligt, att ifrågavarande stadgande är ett af de vigtigaste för befrämjande af ändamålet med laga skiften, och att hvarje ytterligare utsträckning i undantagen från bestämmelsen om det högsta tillåtna antal ägoskiften skulle i mer eller mindre mån motverka berörda ändamål, samt leda till skada för skiftesdelägare, enär, om det medgåfves, att, vid laga skifte, finge tilldelas ägarena så många ägoskiften som helst, de skulle drabbas af den betydliga kostnaden för förrättningen, utan att tillskyndas de förmåner, som ägolotternas sammandragande för jordens skötsel medförer. Under förmodan, att det olämpliga i en sådan anordning lätteligen inses, hemställer Utskottet vördsamligen, att Lars Gustaf Anderssons sistberörde förslag icke må vinna afseende. 17 §: Under erinran om det förhållande, som ofvan är antydt, eller att skiftes lagen i Gefleborgs län mångenstädes äro ofantligt stora och stundom innefatta hela socknar, hvilken omständighet vore tillräcklig att förklara, hvarföre föga benägenhet derstädes funnes att företaga ett kostsamt laga skifte, hvars afslutande icke på en hel mansålder kunde emotses, helst det vore att förvänta, alt bland de talrika delägarne, uppgående någon gång ända till 150 ä 200, många skulle finnas, hvilka ioke blefve belåtna, innan alla tvisteämnen blifvit afgjorde genom en rättegång, hvars 24 Sammans.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde således, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta , att redactionen linge något jenmkas och förtydligas , i hvilket afseende Herr Landt Marskalken föreslog i oljande ordställning: ;'Men då det på Kongl. Majt ”ensam ankommer, att, vid til ämpningen här”af, så val i afseende på utländska makter , ”bereda en för Svenska handeln förmonlig reciprocitet, som ock vid alla andra här gemenskap ägande förhållanden , bereda lyckliga ”röij ier af det utaf Riksens Ständer antagne ”TullSysteme, borde Riksens Ständer hos ”Kongl. Majt i underdånighet anhålla, det ’’täckes Kongl. Maj t &c.” Grefve Spenn: Om det af Herr Grefven och LaodiMarskalken nu framstälde förslag »ntages, atstår jag från min begäran om votering. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus'. Genom ordet reciprocitet är allt det uttryckt , 60m Herr von Hohenhausen och Grefve Spens tänkt sig, ty det förutsätter, att alla, som föra varör hit, taga varor utaf o*s, Genom 0*ri ia 4 ugust i e. m. förbehåll uttryckes dea önskan , att det må äga runi , endast då det kan pröfva» nyttigt ; det är strängare uttryckt här, än genom Herr von Hohenhäusens tanke; Men jag tror, art dea redaction sorn Herr Grefven och LandtMarskaiken framställt, fullkomligen tillfredsställer allas åsigter. Herr Tham och Grefve Lagerbjelke, Axel 9 förklarade sig fullkomligt nöjde med den af Herr LandtMarskaiken iöreslagne redaction. Herr von Hohenhausen: Med mycken glad* je antager jag Herr Grefvens och LandtMar skalkens förslag, helst j«g finner det vara bättre , än det jag framställt. Herr Munck af Rosenskjöld:
Medium häraf föf ett år utgör 7,139 Rtd 37 sk. 2 rst., har den dock, såsom varande af en tillfällig beskaffenhet, icke kunnat högre -uptagas än till 6,000. •—* 17:0 Kronans Andel af Sakören samt Konungens Witesoch EnsaksBötcr. Konungens Sakören hafva af ålder varit ett Ilegale och blifvit understundom bortförlänte; den andel Kronan nu tillfaller af Sakören, kallas KronoSakören, deröfver Domaren vid Tingets slut bör uprätta och till HäradsFog. den aflemna en Förteckning eller Saköres-längd, enligt hvilken, Fogden åligger innom nästa Ting utsöka eller ock derföre ansvara, om den pligtfällde imedlertid blifVer oförmögen. Städer eller Magistrater böra äfven för hvarje år uprätta sådane Saköres-längder, Bihang till Riks-St. Fröt, 1817—1818, 4:<le Sami. N:r jj, 36. 8 74 StatsUtsiottets HetäiikandeTh samt, under enahanda ansvar, medlen indrifva. Om de Böters uttagande, som i HofRätterne ådöma* eller fastställas, böra Eandshöfdingarne föranstalta. Ensaksoch Wites-böter kallades af ålder sådane, som tillföllo Konungen enskildt, utan delning. Enligt Allmänna Eagen och serskildta Författningar, hafva desse sedermera tillhört Domare och Embetsman, såsom deras Ensak, med äro ntt stälde un. der Kongl. StatsContöirets disposition, såsom en StatsWerkets re•venudi Uti RiksStaten för år 1816, påräknades denne Titel, 17,000 R:d, men under de senare 4 åren, har denna. Medium häraf för ett år utgör således 33,533 B.d 26 sk. 7 rst.
Statsverket tillgodokommer, hvilket ofta icke inträffar förr än det följande året, och summan dessutom balanceras i RiksHufvudboken till godtgörande af det följande årets besparingar, hafva Revisorerne icke haft dervid någon erinran att göra. ( 23 ) Deremot hafva Besparingar å StatsVerkets Utgiffcs-anslag, utom de från år 1826 reserverade och sedermera i liqvid med Riksgälds - Verket godtgjorde å i:a Hufvud-Titeln 155: 24. — å 2:a Dito 295: 3. — å 5:e Summa 176,925: 46.11. 152,624: 46. 2. ( ^3 ) Anordningen på Öfverskotten d StatsVerkets inkomster har utgjort Utgifter vid DD. KK. HIL Hertigarnes af Skåne och Upland födelse • Reparation vid Strömsholms Kongl Lustslott : Carlbergs Hemmans onera Kungsgården Uranienborgs skötsel . Brukningskostnad för Bostället Wäsby vid f. d. AdelsfaneRegementet Ersättning för brukningskostnaden undet Arrende-ledigheten af Bostället Stora Lund Gamla RiksBokslutet efter Widegrenska methoden Tryckningskostnad för 1824 års CapitalRäkning till RiksHufvudBoken Dito för i8a5 års dito Utgifter vid 1827 års StatsRevision T vänne BataillonsLäkares lönetillökning MilitiasIndelningsRäntor, ställde till indragning Till CompagnieHingstars remontering Stockholms Stads Undervisningsverk d:o Elementarskola FångPredikanten i Landskrona Roterings-jemknings-kostnader Utmarksfördelningen på Öland Ersättning för Postförsel Skattläggn i ngs-kostnader i Jönköpings Län Indelningsbrist Af influtne Krigsfondsmedel Transport-kostnad för StatsVerkets Koppar och Jern .. Ersättning för ProsteTunnor till Prosten i Nora Contract 62: 36. l\. Dito till KneckteRotarne i Westmanland för bristande TiondeSpannmål åren 1827 och 1828 .
Den dagskygge salväktaren stod utanför fjälldörrarna, såg genom mörkret Oden komma och öppnade för honom. Där inne firades sedan en munter fäst. Brudgummen var gladlynt och ordrik, och aldrig hade gästerna hört en man, som lade sina ord så väl och hade att förtälja så mycket som var värdt att lyssna till. Men det gällde för Oden på samma gång att yttra sig med mycken varsamhet, ty ett oförsigtigt ord var farligt och hans hufvud stod på spel. Varsamhet var till en början icke så svår att iakttaga; men det blef svårare sedan. Under fästens fortgång vardt brudgummen till ära hans dryckeshorn iskänkt med den dyrbara saften ur Byrgers källa. Hornet räcktes honom af bruden, Gunnlöd, söm var en vacker och älsklig jättemö. Sedan skreds till vigseln, och på den heliga ringen svuro Oden och Gunnlöd hvarandra trohetens ed. Den glada fästen fortsattes, och hornen fylldes flitigt, isynnerhet brudgummens. Ivalde var känd ej allena som den ypperste spjutkämpen, utan ock som en dryckeskämpe, jämngod med Rungner och i den idrotten kommande närmast Tor. Däraf hade han ock fått till binamn »Stordrickaren» (Svigder, Svegder). För att i allo uppföra sig som Ivalde måste Oden fördenskull dricka mycket, mer än han ville. Besinningstjufvens häger, som stjäl förstånd och sans, sväfvade öfver hans dryck, och han vardt, efter hvad han själf omtalat, »drucken, mycket drucken hos Fjalars». Då var det icke godt att väga sina ord, och öfver Odens läppar kommo nu sådana, som de mindre druckne bland gästerna funno besynnerliga, för att vara yttrade af Ivalde, och som fram på natten, när de efter fästens slut öfvervägde dem, ingåfvo dem misstankar. Gillet afslutades ändtligen, och Oden och Gunnlöd begåfvo sig till brudgemaket. Därifrån gick en gång genom fjället till det dyrbara Byrgermjödets förvaringsrum.
Ständer öfvertalade dä Bolaget, att likväl fortfara, och föreslogo vid 1747 års Riksdag, att till ersättning för de 2 å 300,000 Daler Kopparmynt Verkets iordnings* sättande kostat, samt till styrka att det samma vidare bedrifva, Bolaget skulle, med bibehållande af de öfrige tillagde förmoner, få inrätta Jernverk inom districtet. Detta Ständernes anbud antogs af Bolaget, och Previlegier blefvo af Bergscollegium utfärdade, i anledning af Konungens derom afiåtne skrifvelse Vid 1766 års Riksdag gjorde Ständerne betydelige dels ändringar, dels inskränkningar uti de förmoner, som blifvit Verket tillagde. Bolaget anhöll vid Riksdagen år 17690m rättelse häruti, då Ständerne infordrade Bolagets yttrande, om det ej kunde åtnöjas med mindre 632 Den 29 Maji. än att återfå allt hvad år 1766 blifvit detsamma fråntagit; hvarpå Bolaget svarade: att det ville afstå omkring rt Hemman af dem 11>86 års Donationsbref tilläde Verket: att Bolaget ville åtaga sig Recögnitions-afgift för Skogens nyttjande till Jernverken , och att det samma ville erlägga Skattelösen flir de återstående Hemmanen; hvaremot Bolaget förbehöll sig, att ostördt få behålla Hellefors district med alla derå befinteliga lägenheter, skog och mark under fullkomlig Bergsfrälserätt. I anledning häraf anhöllo Ständerne hos Konungen, att, då Interressenterne nu till Kronans fördel afsagt sig ganska betydande rättigheter, hvilka utan Interessenternes frivilliga begifvande ej bordt eller lagligen kunnat dem fråntagas , Kongl. Maj:t täcktes utfärda dess kraftiga försäkran, att de hädanefter orubbade skulle blifva bibehållne vid det så kallade Hellefors districtet, med alla derå varande Hemman, Torp och läi genheter, på sätt Konung Carl XI:s Donationsbref, och 1733 års af Bergscollegium utfärda-* de Previlegier innehölio och förmådde.
Utdrag af Protokollet, hältet hos Hög. wördige Preste-Ständet wid Urtima Riksdagen i Örebro den 14 Oktober i6io. vD. 2ill Lag.UtffottetS yttrande öfwer Herr Häradshöfdingen MannerstamS Memorial om nöd. Lis Den 14 October. nödwändigheten af wära gästande Lagars öfwerseende, sammandrag och förenkling, kemnade Ständet sitt bifall. d)t rupi-a. Lx ?i-otc»collc>. ^s. I-I. Utdrag af Protokollet, hältet hos Högwördige Preste Ständet tvid Urtima Rikedagen i Arebro den 14 October i8io. S. D. Efter öfwerläggning om Lag.Utstöttes förnyade förslag till stadgande emot Upplopp i alla de Städer der Troupper äro eller blifwa förlagde, förenade sig Preste. Ständet uti Hög tost. Ridderffapets och Adelns igenom DepuM tion meddelte besiut, det all ätgärd wid föle nämde Project för denna Riksdag bör hwila och Riksens Ständer för det närwarande kuom ätnöjas med den underdäniga anhällan hok Konungen, att Hans Maj:t täcktes, wid inträf sande upplopps, tillfällen, efter föregängna erm ringar, genom wederbörande Embetsmän, gil wa werkställighet ät den i Lagarna stadgad grundsats, att wäld mä med wäld moras, det owillkorliga ändamäl, att Riks.Lagarne w< upprätthällas och allmän och enskildt säktthr blifwa tryggade. supra. Lx Urotocollo f. dl. Almgvist. Utdra! Den 14 October. Liz Utdrag af Protokollet, hället H06 HZg. wördige Preste-Ståndet wid Urrima Riksdagen uti Arebro den »4 Oktober 1810. S. D. -^wad LagUtffottet i anledning af Herr Borgmästaren Nensens Memorial, rörande ändring i Jorda-Balkens 4.
Iltgäende frän den alltid säsoin ridtig erdända grundsatts, att, "dvad 8taten äger, dör med omsorg värdas oed undeidällas, sä länge det "dan gagnas, oed iede lemnäs at förstörelsen, innan något dättre erdälles, "anser jag ak dögsts vigt, att de nuvarande fartygen, sa vidt de äro i det "tillstånd, att de förtjena underdall, repareras, deras Inventarier complet"teras oed deras armatur lämpas efter nutidens fordringar." "3:o. ^.f iede mindre vigt är, att personalen sä förödes, att den "motsvarar de mest angelägna dedokven för fartygen, oed att proportionen "emellan de olida detalsgraderna derefter älven lämpas, tor uppkallande ak "d vilda fordringar jag anser de ak täommitterade föreslagna förändringar oed "tillödningar i antalet vars ändamälsenliga, oed ak dvilda tillödningar jag ^'snser den, som dlikvit föreslagen i (äapitensgraden ocd den ak 2 lVlaedi - 9 ^nlst-Olilcerare vara äe vigtigaste, elen kori g, emeclan (laptensgraclen, säsom "ilva torst.» inom kekälsgrsclernL oell en ölvergängsgracl, är elev, som mest "kommer i träg» »dt snvSvclas oell, seäsv länge, visat si A vara otillräcklig, "saint lien seeinare, eller tillökningen al iVlaeliin ist-0 lii cera re, elier som elet "är af vigt, att Naeliinerne pä blottans ä^rlrsra ^ngkart^g varelas neli skörtas af kunniga personer, som för elem kunna ansvara?", "H:o.
Då dertill kommer, att det dispenssystem, som nu åter är i fråga att införa, under det treåriga lörsöket åren 1856—1859, hvarken bevisade sig nyttigt och, fruktbärande för ungdomen, ej heller utan största svårighet och rubbning af undervisningens ordentliga gång kunde meri de vid läroverken befintliga lärarekrafterne genomföras, och då ändtligen vederbörande målsmän nästan lika ofta äro urståndsatte att rätt bedöma och afgöra ynglingarnes anlag och fallenhet, som desse sjelfve att ännu under skolåren bestämma sitt framtida vitae genus, finner jag deruti fullt tillräckliga skäl, att i afseende pfi befrielse från grekiskans läsning vid elementarläroverken inskränka mig till hvad genom Kongl. Brefvet den 12 Maj 1865 är medgifvet.» Nu är att märka, att den sista skol-stadgan är utgifveri den 12 Maj 1865, och deri vill man redan nu ändra. Genom den stadgas, att för de lärjungar, som önska slippa läsningen af de klassiska språken, finnes en särskild real linie, men att nu skapa en 3:dje linie, anser jag vara både olämpligt och opraktiskt. Det är nu sista gången, som R. o. Ad. har att befatta sig med undervisningens ordnande vid läroverken, och det vore beklagligt, om R. o. Ad. skulle godkänna en princip, som icke kan anses ändamålsenlig. Jag får således vördsamt anhålla om afslag å Utsk:s hemställan i denna punkt. Hr Tornerhjelm, Johan Carl Abraham: Då jag har lör grundsats att aldrig onödigtvis förlänga en öfverläggning, och då de båda första talarne, med hvilka jag i hufvudsaken instämmer, så grundligt behandlat ämnet, inskränker jag mig till att förena mig med dem, och får således hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhålla om propos. på afslag å denna punkt. Hr Fåhraius, Edvard:
Riddarh.-Sekret. uplyst, att StatsUtsk. förevaride utlåt., enl. ankomne prot.utdr., blifvit bifallet af samtlige de öfrige RiksStin, yttrade Hr Hjärne: Då detta Betänk, således är af tre Stånd bifallet, och det beslut R. o. Ad. deröfver fattar icke kan hafva någon verkan, i fall det blefve af en motsatt syftning, så finnér jag att en discussion öfver frågan f. n. icke vore särdeles lämplig; ehuru jag mäste bekänna det jag tror alt ifrågavaride anslag är ett bland dem, som enhvar måste anse vara bland de mest vigtiga. Men, då jag icke anser det vara lämpligt alt ingå i någon discussion för att bevisa detta, och jag för öfrigt tar för afgjordt att en stor del af R. o. Adis ledamöter lära finna, att delta mitt påstående är rigtigt, sä inskränker äfven jag mig lill att ogilla den åsigt, som legat lill grund för de öfrige Ståndens »fslag å motionen, enär dessa Stånd icke kunna ega särdeles sakkännedom i en fråga som den förevaride. Jag ber derföre att få förena mig i den förste värde talarens yrkande, alt delta Betänk, icke måtte af R. o. Ad. bifallas, utan läggas till handlingarne, med eller utan ogillande. Jag hyser likväl den förhoppning att K. M. vid nästa Riksdag inkommer med förslag i nämnda syftning, hvilket då torde röna mera afseende än den nu afslagna motionen. Hr Virgin, Christian Adolfi Då jag deltagit i Utskis beslut, ulan att deremot reservera mig, så ber jag att få nämna anledningen dertill. Det kan icke komma i fråga att motsätta sig en sak, sorn jag erkänner vara af stor vigt för vår armées fullkomnande. Det är visserligen sannt att Algeriets, Frankrikes, Greklands och Spaniens historia bär vittne om närvaron af representanter från vår dugliga aimée. Men behofvet är större, än att det kan upfyllas endast genom enskilda upoffringar.
HofRätter ne underrätta. §• 14* 1:0 Hufvtidstaden Stockholm årliga utskylder. 2:0 De öfriga Rikets brukande Bergsmän. 3:0 Valen skola ske icke kallas. 4:0 Götheborg ege rätt eller Borgare är. 5:0 Ingen må för Städerne från annan Stad. §• 17- b 1:0 Uti Riksdagsmanna-valen sjelf föra Protocollet. 2:0 Vid alla Riksdagsmanna-val uppbäras och redovisas. Constitution'-Tjtskottets betunkanden. 95 f. 23. 1:0 Santina dag, då sina Talmän. 2:0 Landtmarskalk och Talman , tili lif och själ! 3:0 De i denna Ed Talmans ställen företräda. §. 24. 10 Uti hvart Stånd derom för ordne. 1 - • • r 2:0 BondeStåndets Secreterare • till lif och själ! 5- 27- 1:0 Propositionen, angående å Riks-Salen hållas. 2:0 Propositionen rörande * . till eller afstyrkande. §• 29. 1:0 Constitutions-Utskottet, som utgöres enligt Tryckfrihets Lagen ansvarar. 2:0 Constitutions-Utskottet åligge . * pröfning underställas. g4 Constitutions-Utshottets betnnkanden. 3:0 DS hos RiksStånden ... i deras ställe derom besluta. §■ 30. 1:0 StatsUtskottet, som skall bö ra fyllas. 2:0 Detta Utskott bör utgöras. 3:0 1 händelse kunna förrättas. §. 31. 1:0 Bevillningsutskottet Plena underställas. 2:o Yppar sig den ofvan föra skrifvit är. §• 33* x:o Lagutskottet - utom Krigs Staten. c:o Justitiae - Ombudsmannens , \ § denna Berättelse förvises. §■ 34- [1:0 Allmänna Besvärs ... är stadgadt. 2:0 Vilja Riksens Ständer böra afgöras. Utom förenämnda ; . i Konun gens yttranden. 2:0 Stånden kunna besvär och angelägenheter.
Då K. M:s förnyade Nådiga Militiae-Boställsordning af d. 23 Juni 1836 uti 35 § bjuder, att ”Boställs-Innehafvare bör med om Ben 28 December é. m. 181 sorg häfda åkerjorden samt genom ändamålsenlig behandling och skötsel deraf, hvartill hörer lag-gild dikning söka bereda densamma till högsta fruktbarhet och afkastning”, och då alla kunniga åkerbrukare nu äro öfverens om att så kallad grunddikning, eller åkerjordens genomskärande på lämpliga afstånd med täckta diken, är ett oeftergiflig! villkor för åkrens försättande i full bördighet, så borde rätteligen hvarje innehafera. af boställe, för att fullgöra hvad ofvan åberopade författning föreskrifver, s\5, fort ske kan tilljägabr, i,?g;r ändamåTseidig’gnmd-dikning. Men då erfarenheten visat, att kostnaden för ett åkerfällls förseende med tillräckligt antal Ctökir—' rördiken upgår till 50 å 75 R:dr R:gs för hvart T:land och då ingen förståndig boställsinnehafvare kan våga, att nedlägga en så betydlig kostnad på Kronans jord, enär han ieke kan beräkna, att under sin ofta korta, alltid obestämda besinningstid få det nedlagda kapitalet åter genom ökad afkastning, sä blir följden deraf ali Kronans lill Boställen uplåtna hemman komma att framdeles, då grumddikning blir mera allmän, stå efter alla andra hemman i bördighet ' och afkastning. Med anledn. af delta för boställena menliga förhållande och till afhjelpande deraf, får jag vördsamt föreslå, att R. H. St. ville hos K. M. anhålla om utfärdande af en förordning i öfverensstämmelse med K. M:s Nåd. kungörelse af d. 4:de
Utskottet icke kunnat med min röst medverka dertill, att såsom Lagförslaget nu synes mig göra, så väsendtligen rubba det hittills hos oss varande sambandet emellan otuktsbrotten och deras allmänt medgifna offentliga åtal till laga ansvar och bestraffning, äfvensom jag ansett Utskottet hafva bort, med afseende på lönskalägesbrott stadga ansvar så för man som qvinna, måhända dock med den inskränkning för qvinnan, att hon ej straffas förr, än hon, tredje resan sig förbrutit. Dessutom anser jag det straff, som sednare momentet i 18 Kap. 11 § stadgar för qvinna, som i skörlefnadsnästen låter bruka sig till otukt, böra utsträckas i allmänhet till qvinna, som håller sin kropp fal. Ty genom att lemna en mängd dylika sedlighetsbrott antingen helt och hållet eller ock ganska lätt sträft lösa, såsom man nu är på väg att göra, dermed befordras, i stället för att hindras och minskas, lösaktigheten till en betänklig grad ibland det Svenska folket. Jag hemställer derföre vördsamt, dels l:o att den 3:dje § i 17 Kap. af detta Lagförslag måtte af Rikets Höglofliga Ständer förklaras böra alldeles utgå, såsom ej blott för den sanna husliga friden menlig, utan ock olämplig att i kriminal-lagen upptagas, jemväl i det afseendet, att i denna § ej innehålles någon enda ansvarsoch straffbestämmelse för brott, — dels ock 2:o att sednare momentet af 9 § i 18 Kap. måtte beslutas att likaledes utgå, samt 3:o att lönskalägesbrotten måtte med särskilda straffpåföljder beläggas för brottslingar af hegge könen, pä sätt hittills hos oss varit förhållandet, äfvensom, Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 53 4:o att allmän åklagare oj måtte af lagen oskäligen inskränkas nu mot förr, i sin mot samhället egande tjenstepligt, att, på derom skedd angifvelse och med vunnen laga bevisning, otuktsbrotten åtala och beifra.