Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer för dylika fall finna sig böra antaga Uti häröfver den IG sistlidne Oktober afgifvet underdånigt utlåtande, bar Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader i underdånighet anfört, att, hvad planen för arbetet beträffade, Styrelsen, med afseende å hvad Öfversten Ericson derom yttrat och upplyst, funne sig icke böra mot deri gjorda beräkningar framställa anmärkning; att Styrelsen dock ansåge det kunna ifrågasättas, huruvida det vore riktigt, att, vid byggandet af bibanor, för dessa och rörelse-materielen derå iakttaga samma dimensioner, som för Statens stambanor; att det syntes i allmänhet vara skäl, med hänsigt till den ringare så väl anläggningssom underhålls-kostnaden, att för bibanor använda smärre dimensioner än de flir hufvudbanor bestämda, ehuru särskilda förhållanden i vissa fall kunde föranleda undantag; alt likväl, äfven om, såsom för nu ifrågavarande jernvägs-anläggning blifvit föreslaget, dimensionerna blifva lika med stambanans, icke, enligt Styrelsens åsigt, deraf kunde blifva en följd, att bibanan borde betraktas lika med stambanan och byggnaden af den förra ske på Statens bekostnad, utan syntes denna bibana, på sätt vidkommande jernvägs-bibanor i allmänhet uti Kongl. Majits proposition till Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag omförmäles, böra bero på den enskilda företagsamheten, dock så, att låneunderstöd af statsmedel till visst belopp af anläggnings-kostnaden må dertill kunna meddelas, när tillgångarne sådant medgifva; samt att, derest Kongl. Majit, ehuru något bolag ej ännu hunnit bildas för utförandet af den ifrågasatta jernbanan från Mariestad, skulle finna skäl att till Rikets Ständer göra framställning om beviljande af understöd för densamma, Styrelsen funne sig böra hemställa, att ett lån mätte för ändamålet föreslås, i lika förhållande till beräknade anläggnings-kostnaden, som vid sista Riksdag beviljades för Gefle-Dala-jernvägen, eller motsvarande tvåtredjedelar af förslagssumman, med en jemnad summa af 435,000 Ridr banko. B) af Bestyrelsen för det till åstadkommande af en bi-jernbana från Borås till Statens vestra stambana bildade Bolag, hvilken uti en till Kongl.
Den vigtiga fråga om förenkling af eif beskattnings-system, som under litel af jordeboksränta, ehuru de flere benämningar och särskilda kronovärden, hvarunder likartade räntor upptagas, blifvit sammanförde, likväl omfattar icke mindre än 295 särskilda titlar; och hvarvid den s. k. mantals-räntan utgöres efter 155 särskilda beräkningsgrunder; förenklingen af ett beskattnings-system, som för ett helt län upptager elt. skattebelopp af 10 liela oxar jemte ett bråk af ^VsVsViV#*#Va5 förenklingen af ett skattesystem som ibland räntepersedlarne upptager tyskt öl samt benämningen ”teija,” hvarunder förstås eli får, en gås och ett höns; förenklingen af eli skattesystem hvaruti räntetiteln ”årligaoch kongshästar” beräknas på icke mindre än 65 särskilda sätt, och dels liquideras i kontant med en del olika förhöjningar i värden så att t. ex. 4jaleis sk. liquideras med 5 och ]. 3 sk. med 4 ä 12 och hvarvid ål förvandlas med strömming; förenklingen af ett så beskaffadt system, mäste således ådraga sig en särdeles uppmärksamhet ifrån de folkombud, hvilka anse systemet hafva betydligt öfverlefvat sin tid; och har det sålunda varit med tacksamhet och erkänsla man uti den K. proposm emottagit det comitée-arbete, som på ett, öfver allt beröm, så förtjenst fullt som grundligt sätt, äfven för den okunnigaste ådagalagt och gjort begripligt uti hvilket chaos af oformligheter vårt närvar, grundskal tesystem sig befinner. K. Majus nåd. propos., likasom comiterades betänk., undanrödjer för närvar, frågan om en allmän jemkning i grundskatterne, så väl i afseende å jordebokssom mantalsräntan. Jag delar icke denna åsigt, och tager mig friheten åberopa hvad jag i detta hänseende vid flerfaldiga tillfällen anfört, väl vetande att nu icke är Den 8 Januari.
Vore dessa förpligtade att äfven med sin öfriga förmögenhet ansvara för bolagets förbindelser, skulle de sannolikt vara alltför betänksamma att ingå i ett dylikt företag, öfver hvars ledning de ofta, på grund af bristande både tillfälle och förmåga, icke kunna utöfva någon verksam kontroll. Dessa angifna skäl, hvilka föranled t lagstiftaren att för dylika företag medgifva en in - 83 okränkt ansvarighet, synas dock ej gälla för rederibolagen med sä stor vigt, att ett undantag från en allmän och naturlig skyldighet vore derigenom berättigadt. Sjölag antyder äfven alt en ansvarighet utöfver redares ande! i fartyget kan honom åläggas (Red. B. 2: »Gör han det ändå intet, tage dom som vederbör, både å ränta och hufvudgäldeu och sök,e dem båda ut som han sjelf bäst vill antingen af skeppslotten efter sex gode mäns mätning eller ock annor den skyldiges egendom,»), hvilken åsigt äfven lärer gjort sig gällande i domstolarnes praxis och är jemväl i främmande länder allmänt erkänd (Ka It en born, Grundsätze des praktischen Europäischen Seerechts. Lees. The Laws of Shipping and Insurance. Lond. 1859, sid 37 och fF. holl. lag. art. 322 och 336. tvska lag. art. 151 och fT). På grund häraf har förslaget antagit att redare skolo vara personligen ansvarige för de förbindelser'de sjelf ve eller annan å deras vägnar ingå (§ 12): men ansett sig icke böra utsträcka denna grundsats längre än nödigt vore och derföre icke föreskrifvit solidarisk ansvarighet, utan endast ansvarighet pro rata. De undanlag från denna ansvarsskyldighet § 12 medgifver, äro föranledda, dels af den mindre verksamma kontroll redarne kunna öfver befälhafvarens företag utöfva, dels af den särskilda naturen hos den förbindelse, för hvilken undantaget är medgifvet. I motsats till 1847 års förslag, men i öfverensstämmelse med engelska praxis, norska, tyska och holländska lagarne, har förslaget icke gjort utväljandet af huvudredare obligatoriskt.
Öfver svårigheterna att conseqvent tillämpa den princip motionären önskat göra inom Utskrn gällande, behöfver jag så mycket mindre yttra mig, som Utsk. nogsamt insett dem och derföre icke heller försökt någon sådan tillämpning, hvarjemte detta ämne af åtskillige talare under föregående riksdag, då frågan äfvenledes förevar, utreddes, ehuru man då icke uti bristande conseqvens fann något skäl till förslagets förkastande. Man ansåg nemi. olägenheten deraf obetydlig, jemförd med dem, som åtfölja nuvar. bestämmelse för ordför.platsernas besättande. Det torde derföre vara nödvändigt att närmare betrakta dessa sednare. Såsom sådana har motionären uppgifvit, att, enligt hans egna uttryck, ”detta s. k. privilegium är både ett väsendtligt hinder för Utsktns behöriga sammansättning, samt län”der dessutom till skada för dem, hvilkas fördel blifvit der”med ursprungligen afsedd.” Bestämmandet huruvida ett Utsk. är väl eller illa sammansatt, beror naturligtvis af hvars och ens enskilda opinion. Säkert har vid föregtde riksdagar många ansett Utsk:n mycket, andre mindre väl sammansatta; och så är troligen äfven nu förhållandet. Erfarenheten är derföre svår att i detta hänseende åberopa. Emedlertid vet hvar och en, att ordform i Utsk:n äfven hittills i sjelfva verket blifvit valda, och, såsom jag tror, utan särdeles stor svårighet för electorerne. De considerationer, hvaröfver man klagar, hafva således först börjat vid valet till de öfriga ledamöterna. Att sådana gjort sig gällande kan jag icke bestrida, men tror, att hela vinsten af det nu gjorda förslagets antagande skulle blifva, att förhållandet omvändes, så alt de öfrige ledamöterne temmeligen lätt kunde väljas, hvaremot considerationer af belt annan art skulle försvåra valet af ordför.; och i ovisshet om stor - un Den i April leken af denna vinst har jag icke vägat tillstyrka ett utbyte.
Län påförde öfverrotering, förhållandet dermed: vöre sådant, att hemmanen i berörde Lärn år 18 r i roterades mera efter mantalen, än efter hemmanens beskaffenhet, äfvensom att, enär i gamla Bbterings-verken. en mängd hemmanfunnos upptagne i rotar för mindre: mantal, än Jordaboken utvisade, desse hemman påfördes serskild extra rotering för vissa oroterade anseddedelar; i anledning hvaraf och. då, både af gamla Roterings-verken, och af haline besigtningar på hemmanen, befunnits, att alta af ålder löte råde hemman, voro fullt roteradt, val icke alltid efter Jordebok. wnaatalen, dock efter beskaffenheten, 1826 års-Gomiterade uteslutit och från ytterligarerotering befriat sådane hemman, sorn, ehuru deltagande i gamla Knektehål let, år 18 it undergått serskild extra rotering; men sorn alla sådane dubbelt roterade hemman; icke kunde af nämnde befrielse komma i åtnjutande, af orsak att Kammar-Collegium under tiden, genom flere laga kraftvunne-beslut, ålagt en del af dera, alt, i stället för extra roteringen, öfvertaga ständig rotering från 43 Capellans-boställen, voro egar neaf berörde hemman: ännu: med; öfverrotering; netungade; vid hvilket förhållande Kongl'.. Majit, sorn funnit undersökning nödig, huruvida; dan, ifrågavarande hemman* påförda, tillökta. rotering-, ickekunde ö&» Slatssamt OcCon.- ZJlsl, fl etan namie N’. o 3a. verfl vitas på andra oroterade och närbelägne hemman, anse tt, om en sådan flyttning icke vore verkställbar, jordegare höra för öfverroteringen njuta enahanda vederlag af ofvannämnde vacanee-afgift, sorn för C apel laner föreslagits, dertill ett färre antal lägenheter i Kronobergs Län, sorn blifvit på lika sätt med dubbel rotering belastade, jemväl voro berättigade. N Vid den Kongl.
R:dr för det förra och 84,000 R:dr för det sednare, har uppgått Tiondejernet år 1847 lill , 9,266 Sk:pd. )) 1848 » 9,490 )) )) 1849 » 11,251 » )) 1850 » 12,695 )) » 1851 » 12,615 )) Hammarskattsjernet 0 ar 1847 )) 6,047 )) » 1848 )) 6,114 )) » 1849 » 6,072 » * » 1850 » 6,415 )) » 1851 » 6,885 )) 1 anledning af Rikets sednast församlade Ständers underdåniga anhållan, det Kongl. Maj:t, efter utredning af förhållandet i afseende å bergshandteringens ställning, samt efter pröfning, huruvida tionde-tackjerns-afgiften skulle kunna förhöjas till det belopp, hvarmed den före år 1844 utgått, måtte till Rikets Ständer härom aflåta Nådig proposition, har Kongl. Maj:t i ämnet hört Dess och Rikets Bergs-Kollegium, som, efter att från samtlige Bergmäslarne i Riket hafva infordrat yttranden om jernhandteringens verkliga tillstånd i olika orter under de tre sistförflutna åren, med underdånigt utlåtande rörande denna fråga till Kongl. Maj:t inkommit.
Uppbörd: Balans till år 1860: Credit. rit Utgifter: Aflöning och dagspenningar 15,812: 54. Förbrukningsartiklar . c q*' Ved och lysning 4,936: 80. Inventariers upphandling och underhåll 12,111: 82. Diverse utgifter ^ Underhåll af byggnader - 809: 81. 72,339: 3 Balans till år 1860: Antalet å sjukhuset under revisionsåret vårdade patienter har, enligt Direktionens underdåniga berättelse, utgjort: Qvarliggande vid 1858 års utgång 163. Inkomne under året.. 1,638. Döde .; 86. Qvarliggande vid årets slut 128. Sjuknummern i medeltal per dag har uppgått till 165,16. Underhållsdagarne, derunder de sjuke njutit vård och spisning, utgöra för året 60,282. § 2. Sjukhuskommissarien C. W. Lindström har den 31 December 1859 utqvitterat 408 R:dr R:mt, enligt uppgift utgörande rest å 1858 och 1859 årens anslag till Garnisons-sjukhu. sets bibliothekskassa, men någon redovisning öfver denna kassa finnes icke Garnisons-sjukhusets räkenskaper bilagd. Salpeter-fonden. Räkenskapen, som blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning, utvisar följande förhållande: Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Balans från år 1858: Utgifter: Pensionsoch gratialstaten 2,256: 16. Ersättning för personella kronoutskylder 93: 4. Inlösen af inländsk salpeter 145,997: 3. Balans till år 1860: Förskotter 770: — Laduoch pannelån 3,118: 97. Summa 989,559: 58. § i. Beträffande salpetertillverkningen inom riket lemnnr räkenskapen följande uppgifter: Debet. Uppbörd: Lisp. Skälp. Lod. Credit. Lisp. Skålp. Lod.
Meningen tyckes ovillkorligt vara, att dessa båda egendomar äga rättighet begagna sig alla möjliga fördelar af en go kanns panna, mot afgift af gO R;dr B;co. Men om jag tillhand-* lar mig båda egendomarna, och utfunderar ett sätt, hvarigenom vinnes bättre tillsyn, Pen 5 Maj. e. m. spares ved Och dagsverken, sorn skef då båda pannorna aro under ett tak, utan att med samma pannrymd kunna producera mera Brännvin, nödgas jag derföre betala 90 R:dr B-co, och min Egendom förlorar i sitt värde l500 K.'dr B:co. emedan jag vill spara ved, arbete, och vi ina bättre tillsyn; då, efter min tanka, aldrig en författning borde sådant förbjuda, utan snarare befordra. Jemför ‘ag 3:ne 60 kanns pannor i olika Brännerier med 3;ne under ett tak, upp. står 225 R:dr B:co årlig förlust; och dessa egendomar under en skicklig ägares hand förlora 3730 R:dr B:co i dess verkliga värde; ingen kan ntka, att en stor egendom bör hafva större förmåner af Brännvins-tillverkningen än en mindre; och om en egendom af 15,000 R:dr B:co förtjenar på denna näringen £00 R:dr B.co, bör en 4 gånger så stor egendom kunna förtjena 800 R:dr. Men efter nu varande författning bränna de min. dre pannorna nästan utan afgift, då de större betala orimligt; hvilket jag på en stor egendom likväl kan undvika, om jag bygger många Brännerier, hvarigenom uppkommer Nationalförlust genom skogarnas nedhuggning till byggnad; onödig vedspillning, förlust af dagsverken, och svårigheter vid tillsyn; med tusendetals olägenheter. Jag vågar derföre ödmjukast föreslå, att BevilIningen å Pannrymden förändras till 12 sk. B:co för all Pannrymd till och med Pen 5 Maj. e. m.- 20 kannor; 24 sk. B:co för all Pannrymd till och med 60; samt 36 sk. B:co lör all Pannrymd till och med ISO Remitterades till Bevillningsutskottet.
Josefinas blick hvilade på honom, utan att han märkte det. Hennes bemödande att qväfva sina egna känslor var ganska öfverflödigt, ty han såg henne knappt; han hade blott en tanke, men den var obegränsad: Gabriella fri! Genom Josefinas hjerta blåste liksom en nattvind; den kylde de nyss glödande kinderna, den kylde hela hennes varelse. Hon kände sig så ensam, hennes lif var så tomt på fröjd – men ingen suck gick öfver hennes läppar. Hon reste sig sakta och ställde sin vandring hemåt. Arve gick in i Pelle Turesons stuga och fick der höra nyheten sådan Petter Lindgren förtäljt den, och den var nu sålunda utstyrd: ”att en fremmande skeppare varit på Tistelön och hemfört helsningar från kapten Rosenberg, och att han dött i Amerika af pesten.” Drömmande kom Arve på sin kammare. Allt hvad han i flera år slutit inom sitt hjerta ville fram, ville hafva luft. Gabriellas hulda bild dansade på hvarje föremål. Det var ej mera någon synd att sträcka sina önskningar till henne; hon var fri – han var fri! Men i samma stund han tackade Gud för det han ej förhastat sig med giftermålsförslaget till Josefina, det han en gång haft i sinnet, erinrade han sig äfven det tillstånd, hvari han nyss funnit henne, och började ana att icke blott deltagande för Gabriella, utan äfven de möjliga följderna af hennes upplösta förbindelse kunnat inverka på Josefina. För första gången kände nu Arve en känsla af dubbel ånger i afseende på Josefina, först derföre att han förflyttat henne till hans mors hus, och sedan att han fört henne till Tistelön. Han önskade ock att han från början visat sig mindre varm. Och när han i tankarne genomgick alla hennes små trägna uppmärksamheter, hennes försakelser och hennes eviga ordningssinne i afseende på hans lilla kammare, kände han en leda åt alltsammans och ville att aldrig någon annans hand vidrört hans saker, än mors och gamla Annickas. Hädanefter skulle det blifva mer än olidligt att se eller rättare känna detta stökande, som beständigt erinrade honom om hans skuld. Men å andra sidan, kunde han väl låta Josefina förstå, hur obehaglig hennes omtanka föreföll honom?
Enär alltså de ski 1 jagtiga besluten i denna fråga medgifva anställandet af omröstning, serskildt angående in-och serskildt rörande utförseln, får Utskottet, för det fall, alt icke Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stån - Smällstycken, Bevillnings-Utsholtels Memorial, N\o 41, 77 elen vilja antaga Utskottets af Bonde-Ståndet gillade förslag,' föreslå följande voterings-propositioner: 150:o. a) Den, sora godkänner Utskottets af Ridderskapet oell Adeln samt Bonde-Ståndet antagna förslag, att Jern: smidt eller valsad t: Stång-, Platt-, l tuni tjockt och deröfver, under 12 tums bredd och öfver jj tunis fyrkant, skall åsättas 4 R:dr införselstull, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, anlages Presteoch Borgare-Ståndets beslut, att denna artikel bör vara till införsel förbjuden. 151:o. Den, som gillar Utskottets af Presteoch Bonde-Stånden godkända beslut, alt Jern: smidt eller valsadt: StängPlatt| tuni tjockt och deröfver, under 12 tums bredd och öfver l tums fyrkant, bör beläggas med 32 sk. utförselstull per Skfö Stapelst.-vigt, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages Ridderskapets och Adelns samt Borgare-Ståndets beslut, att den ifrågavarande artikeln bör vid utförsel draga endast 16 sk. tull per Sk© St. v. Trenne Riks-Stånd hafva godkänt hvad Utskottet rörande Smältstycken hemställt; men som Borgare-Ståndet ansett denna artikel böra helt och hållet ur Taxan utgå, lärer frågan härom, såvida sislberörde beslut vidhålles, icke kunna annorlunda än genom omröstning afgöras; i hvilket afseende Utskottet föreslår en så lydande voterings-proposition: 152:o.
Midt i fonden står ett lummigt löfträd, dyrkadt som heligt, i närheten af en källa. Sex stycken groft i träd skurna Afguda-bilder, föreställande Ukko, Pohjola och Tapio, hvar med sin maka, äro uppställde invid trädet, Gudarna på högra och Gudinnorna på den vänstra sidan. Hvarje Afgudabild är omgifven af en nisch, formerad af friskt granris och prydd med löf och blommor. Midt på Teatern står, med roten i marken, en bränd träd-stam. Turilas kula synes på ena sidan nära Avant-scenen. Den är beklädd ofverallt med tallbark, och försedd med en stark dörr, som tillstänges inifrån.8 FÖRSTA SCENEN. TURILAS, ensam. Skön denna morgon är, och festligt jag beskrudar Kring helga trädet Finlands Gudar, Dem jag ur kulan dragit fram. Ett härligt offer snart blir fast vid denna stam. Jag hämdens flammor såg; gny hördes; den är mogen Och hämnarena snart bordt hinna hit i skogen. Men Joukavainen syns. ANDRA SCENEN. TURILAS. JOUKAVAINEN. JOUKAVAINEN. Jag är i raseri, Och jag begär ditt råd emot förräderi. TURILAS. Hvem är förrädaren? JOUKAVAINEN. Det Wäinämöinen blifvit; Han, på sin dotters bön, åt Riddarn frihet gifvit. TURILAS. O! det är oerhördt! JOUKAVAINEN. Hör mera. Patern, han, I yra om sin son, ifrån mig rycka söker; Men jag fört Patern hit från Kyro by, som röker... TURILAS, med ilska. Att offras genast. JOUKAVAINEN. Ja, rätt talat, vise man. TREDJE SCENEN. TURILAS. JOUKAVAINEN. Folk inkommande under en vild marsch, förande PATER ANTON bunden emellan sig. CHOR och Marsch. Genom skogar, öfver vågor, Ila vi med svärd och lågor. Fram mot borgen taga vi. Hämd och död åt tyranni. Gudar, detta offer tagen!
Detta lugnvatten, som inom de Irenne sistnämnde socknarne vidgade sig lill smärre insjöar under benämning af Tefsjön, Örsjön och Arbrå kyrksjö, egde derjemte Bih. till R. St. Suppl. 7 50 ExpeditionsUtskottets Förslag till lindard. Skrifvelse N:n 188. samma vattenhöjd och stöde i förbindelse med sjöarne Kalfsjön och Bodasjön i Jerfsö samt Hybosjön i Ljusdals socken; hvarförutan, ofvan detsamma, i närheten af Ljusdals kyrka, tillstötte de uppigenom nordvestra Helsingland sig sträckande, sins emellan förenade vattendragen Voxnan, Letsjön, Storsjön och Hemian. Den floddal, af hvilken Ljusne-elfvens nyssbeskrilna lugnvatten omgåfves, utbredande sig genom förutnämnde äfvensom den intill Ljusdals angränsande Färila socken, innefattande de mest bebyggda och odlade trakterna af vestra Helsingland, hvilken landskapsdel, om 56 qvadratinils vidd, i anseende till folkmängd, odlingar och odlingslilllällen, m. m. intoge ett i förhållande till andra provinsens delar utmärkt rum. Ofvanom de val odlade och tält befolkade bygder, hvilka i Ljusne-elfvens och dermed förenade sjöars lugnvatlenytor egde en kommunikationsled sinsemellan af högt värde, funnes vidsträckta skogsmarker med riklig tillgång på vextlig skog samt mångfaldiga odlingstillfällen af betydande omfång; och de medel till skogseffekternas och andru tunga produkters nedforsling, som dels Ljusne-elfvens, dels Hennans långa vattendrag lemnade, gåfve åt denna landskapsdel ytterligare värderika tillhörigheter, för hvilkas tillgodogörande en lättare beröring, på ginare väg, med balskusten, utgjorde oeftergifligt vilkor.
I anledning af hvad sorn blifvit anmärkt emot StatsSecreteraren Herr Friherre Ehrenborgh utber jag mig vördsammeligen få anti föra, att lika som io:de och afrad utgå af Bergverks anläggningar har en viss afgift blifvit åsatt Mjölqvarnar, att qvarnräntor från de älsta liderne blifvit räknade bland Statens betydeliga inkomster, att på det, vid ett efter den natura T 90 Den i o Julii f. m. liga ordningen i mohn af tilltagande nyodlingar och tillökad Folkmängd, utvidgadt förmalningsbehof, Staten icke skulle komma att vidkännas förminskning uti en på detta sätt påräknad allt jemnt växande inkomst har det lika länge varit lagdt till grund vid beviljandet »f Husbehofsqvarnars anläggning, att de i mohn af deras husbehofs förmälning skulle till ränta skattläggas. I öfverensstämmelse härmed hafva da derom utkomne älste Lagar och Författningar blifvit afpassade. Uti Wexiö Stadga vid Räfsta Tinget år 1414 stadgas: att alla Fotqvarnar, som ej gamle qvarnställen äro, och ej upprefne eller skattade äro, efter Konungs och Riksens dom och samtycke skulle utkastas, och derefter ej byg-i gas vid 40 Mark. Alla sedan den tiden utkomne Författningar hafva haft till föremål, att de Statsbidrag, som under namn af Qvarnräntor varit påråka nade att på denne väg i Statens Cassör ingå, antingen af besparad Tullifgift genom Husbehofs förmälning eller af Tulltäckten vid Tullqvarnar utan förminskning, der skulle inflyta. Uti flere af de i Rikets Archiver befintlige äldste räkenskaper, upptagas och redovisas räntor af Sqvalte-qvarnar. Den 10 Julii f. nt: Enligt 1690 års Skattläggningsmethode för Westmanland belägges Spvalte-qvarnar, som brukas till husbehof med skatt i mohn af hushållets personal.
Uti åtskilliga af dessa prisbestämningar har dock Kammar-Kollegium hvardera året förordnat någon förändring. Jemföras medelpriserne för ofvannämnda 3:ne år med medium för nästförutgångne qvinqvennium, visar sig, att de förra varit lägre å alla slag spanmål, men något högre å smör och dagsverken. Ladugårdsskötsel, som utgör ett hufvudsakligt vilkor för jordbrukets förkofran, har, på sätt i föregående berättelser finnes anmärkt, varit betydligt försummad. Så kan väl ock anses att förhållandet i allmänhet ännu är, särdeles hos allmogen; men större omsorg har likväl, under den sednare tiden, blifvit mer och mer deråt egnad. Sålunda hafva, vid flere af de betydligare egendomarne, ordentliga mejerier blifvit uppförda eller inredda och äfven å flere andra egendomar berlrifves ganska betydlig tillverkning af ost och smör, utaf god beskaffenhet, och som vunnit förmånlig afsättning, icke blott inom provinsen, utan ock till andra orter. All anledning synes således vara för handen, att äfven ladugårdsskötsel!! uti Länet, inom kort, skall vinna förkofran. Uppfödande af kreatur till afsalu är ock en industri, som betydligen bedrifves och vid åtskillige marknader, särdeles den, som hösttiden hålles i Hofva, göras stora uppköp af kreatur till åtskillige orter inom riket. För nyssberörde ändamål är naturligtvis en god kreaturs-race af stor vigt. För befrämjandet deraf är, med statsanslag, ett stam-holländeri af 2 tjurar och 20 kor af Ayrshire-race inom Länet uppsatt och hvilket för närvä - 20 rande finnes förlagdt å Gammelstorps egendom i Åse härad, der det finnes med mycken omsorg vårdadt. Äfven enskilde personer hafva verkställt inköp af utländsk hornboskap af ädlare meer. Med Schäferierne åter är förhållandet likasom i sista berättelsen anmärktes, eller att intresset för dem aftagit, af de i nämnde berättelse antydda orsaker, eller svårigheten vid djurens vårdande och den mindre fördel, som deras underhållande, i följd af låga ullpriser, lemnat. Hästafveln är fortfarande god och i vissa trakter af