Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men nu är förhållandet helt annorlunda; tv efter de underrätt dser, jag erhållit, finnas för närvar, i StatsUtsk. endast få mål återstående af den beskaffenhet, att Statscommissariens upplysningar erfordras för deras behandling, och jag skulle önska, att någon af StitsTJtskrs ledamöter, af hvilka jag nu ser åtskilliga tillstädes, måtte upplysa, om icke förhållandet är, att endast ganska få mål återstå utom de återremitterade, för hvilka, såsom redan en gång utredda, några ytterligare upplysningar af Slatscommissarien icke kunna erfordras. Om så är, synes det, som Utsk, skulle hafva tagit det föreslagna arfvodesbeloppet helt och hållet i vädret, enär Utsk. tyckes till grund för sin beräkning hafva tagit riksdagens längd, som ännu af ingen kan bedömas, då deremot jag, under förutsättning, alt biträdet icke vidare skulle behöfvas, föreslagit ett arfvode, som motsvarar omkring 120 r:dr i månaden under den tid, biträdet ägt rum. Hr Lefre'n: Hr Dalman har sagt, att jag ville låta påskina, att utsk:ssecret:s befattning vore mindre vigtig, äu som vederborde, och dock har han sjelf slutat med en vida skarpare anmärkning, då han sagt, att återremiss ej sällan ägt rum derföre, att secret. icke i betänk, riktigt uppfattat Utskts mening. Dessa satser stå således i rak strid med hvarandra. Jag skall likväl ej ingå i något svaromål, huruvida StatsUtskts secreterares göromål böra bättre eller sämre uppskattas; men jag kan ej frångå, att jag finner Statscommissariens biträde mycket magtpåliggande, och får derjemte i anledn. af den siste talarens yttrande erinra, att för StatsUtsk. ännu återstår, bland annat, sjelfva riksstatens uppgörande, dervid det ifrågavar. biträdet isynnerhet är nöd - Den ao Octo b er *. in. vändigt. För öfrigt får jag säga, att ehuru resultatet af Statcommissariens biträde möjligen
För öfrigt, ehuru en hvar känner Doktor Liebigs stora vetenskapliga ryckte, får man ej förbise, alt denne mans anseende grundar sig mera på hans vetenskapliga kunskap än på hans praktiska skicklighet uti ifrågavande näringsgren. Såsom motstycken till Hr Bildts på Doktor Liebias auotorilet stödda framställning af ämnet ber jag att få upläsa 2:ne yttranden i frågan, afgifna af personer från eli land ryktbart för den praktiska skicklighet, hvarmed alla näringsgrenar derstädes bedrifvas, nemi. England. Det ena är af Sir Hobert Kane, Direktör vid Museet för Irländsk industri. Det innehålles i slutet af en adress, som är 1852 afgafs till Engelska Regeringen. Det lyder sålunda: ”Slutligen beder jag fä fästa npmärksamhet vid, all de vid della Aluseum anställde undersökningar, öfver hvilka jag nu har äran afge berättelse, fullständigt ådagalägga de fördelar, hvilka skulle tillskyndas Irland genom införande af hvilbets-socker-fabrikationen, och den synes, mig vara af utomordentlig nylla, icke allenast såsom en ny och rik källa lill industriell 380 Den 24 April. verksamhet utan lika mycket derigenom, att den till förarbetning anväuda råvaran endast kan frambringas genom förbältradt åkerbruk; och då ett vigtigt element i och för afkastningen af fabrikationen utgöres af en noggrann hushållning med afseende å skumoch press-affall till användning som gödsel eller boskapsfoder, mäste hvitbels-industrien utöfva ett mäktigt inflytande på åkerbruket i de orter, hvarest den införes, i det den skulle föranleda en större omvexling i kulturen, en grundligare bearbetning af jorden och en sorgfälligare hushållning med afseende å gödningsämnen. På detta sätt skulle, äfven om i en framtid, antingen genom förbättringar i kolonial-socker-beredningeu, eller af annan orsak, denna industri komme att lemna ringare fördel än den nu synes utlofva, landet likväl deraf komme att skörda en stor och varaktig fördel genom förbättring i rolfruktsodlingen.”
Består efterbildningen i kopparstick, stentryck, träsnitt, afgjutning, fotografi eller någonting liknande, skola plåtar och annat, till efterbildningen uteslutande afsedt, material och samtliga här i riket påträffade till salu bestämda exemplar, konfiskeras till förmån för den förorättade. Samma straff och ersättningsskyldighet drabbe den, som här i riket till salu infört en annorstädes, enligt denna lag, olofligt förfärdigad efterbildning. § 10. Åtal för öfverträdelse af denna lag kan väckas endast af den derigenom förorättade, antingen det är konstnären sjelf, hans (eller hennes) arfvingar eller den, på hvilken han (eller hon) eller de öfverlåtit sin rätt. § 11. Denna lags stadganden kunna, under förutsättning af ömsesidighet, genom Kongl. Maj:ts förfogande, antingen i sin helhet eller delvis, göras tillämpliga på annorstädes utförda eller ut«ifna konstarbeten. Af dessa motioner har Herr von Qvanlens blifvit remitterad till Lag-Utskottet samt Herr Professoren Carlsons till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet; och hafva begge, med stöd af 43 § Riksdags-ordningen, blifvit af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlade. Lika med motionärerne anser äfven Utskottet en lag i det syfte motionärerne uppgifvit vara af rättvisa och billighet påkallad. Produkterna af tankens arbete äro otvif velaktigt - Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande Ml. 5 velaktigt lika mycket förtjente af skydd, som någon annan produktion. Författarens eganderätt till hans verk är ock i gällande tryckfrihetslag erkänd och skyddad; och genom särskild förordning af den 20 Juli 1855 är förbudet att, utan författarens eller hans rättsinnehafvares tillstånd, offentligen uppföra ett dramatiskt eller för skådeplatsen författadt musikaliskt arbete. På sätt Herr Professoren Carlson, enligt Utskottets åsigt, fullkomligt rigtigt antydt, har konstnären lika berättigade anspråk, att eganderätten till hans verk af lagen hägnas.
Det är lätt att finna skäl, som kunde dertill föranleda såsom lång kyrkväg, in. m. Dessutom, då en lagstiftande Församling medverkat att underlätta en sak, har den gjort hvad på den ankommer, men ej bör den söka att använda tvång. Jag tror att Styrelsen, och än mera lagstiftningen, bör undvika att för småaktigt inblanda sig i menighelernes angelägenheter, som de vanligtvis bäst sköta sjelfve. Hvad beträffar att BondeStåndet insett sin fördel, så lemnar jag det derhän. Hvad åter angår PresteStåndet, så kan dess fördel vara helt olika med de öfrige Ståndens, emedan sammanbyggnaden skulle ske der det varit två Prester och två kyrkor. Dessa Prester hafva således predikat hvar Söndag. Genom sammanbyggnaden behöfde de ej göra det mera än hvarannan. Fördelen för det Ståndet är således helt gifven. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Fråga om sammanbyggnad af kyrkor uppstår endast å slättland i starkt lie - 120 Den i Februarii c. ni. folkade provinser, förnämligast i Skåne och Westergöthland. Annexet är i allmänhet en utflyttning från Moderkyrka; äger rum endast i glest befolkade trakter; der uppstår aldrig fråga om kyrkors sammanslående. Tvärtom har Regeringen för princip att tillåta den unga församlingens fullkomliga skiljande från Moderkyrkan, så snart den kan beslå för sig sjelf. Annorlunda är förhållandet i de af ålder starkt befolkade provinser. I Catholska tiden Tille hvarje by hafva sitt capell, och Munkar vandrade omkring och läste mässan i dem. När detta förhållande upphörde och församlingarne försågos med ordinarie lärare, samt hvarje by gjorde anspråk att få behålla sitt bönehus, blefvo pastorater med 4 till 5 kyrkor, i hvilka Gudstjenst alternativt förrättas. Det är detta förhållande, som man anser böra upphöra, och der tror jag det ingalunda vara orättvist, efter nödvändigt den ena måste vika för den andra, att låta pluraliteten få ge utslaget. Församlingen har men deraf, att kyrkorna äro små och många och alt den derföre ej kan gemensamt samlas hvarje söndag. Då Presteoch BondeStånden gemensamt önska bifall åt Betänkandet, vill det synas mig bättre att rösta för hvad desse
Öfverståthållareembetet må i nåder förständigas inhemta Drätselkommissionens yttrande i fråga om utvägarna för staden, ej mindre att tillskjuta hvad som utöfver nvssberörde behållning å finska tolagsmedlen erfordrades till fyllande i det genom Kongl, brefvet den 3 December 1828 bestämda bidraget till Serafimerlazarettet för innevarande år, än äfven att för framtiden till lazarettets underhåll bidraga med en årlig summa af 5,S00 r:dr; hvarefter Öfverståthållareembetet skulle ega att med detta yttrande jemte eget utlåtande i ämnet till Kongl. Maj:t inkomma. Hvad Statsrådet sålunda i underdånighet yttrat och hemställt, fann Kongl. Maj:t i nåder godt till alla delar gilla och bifalla. Ex protocollo Carl von Schants. Utdrag af protokollet öfver Finansärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 12 November 1847. Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens, Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre, Statsråden: Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Waern, Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus. Chefen för Finans-Departementet, Statsrådet Munthe, uppläste i underdånighet ett, till följe af Kongl. Maj:ts nådiga befallning den 9 innevarande månad, uppsatt förslag till den proposition, angående statsverkets tillstånd och behof, som, i öfverensstämmelse med de uti dithörande frågor fattade beslut, komme att till Rikets nu sammanträdande Ständer aflåtas. Kongl. Maj:t behagade, enligt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes protokollet bilagdt, och befallde, att, i enlighet dermed, omförmälda nådiga proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex Protocollo Carl von Schantz * STOCKHOLM, tryckt hos l. j. hjerta, itttf. JV? 3.
Skrifvelse af den 29 Julii i8?.5 fortfarande af dem fått åtnjutas med 1000 R:dr årligen intill år 1828; då K. M:t under d. 16 Jan. täcktes tillägga dem för deras befattning med utgifvandet af en fullständig Samling af Fäderneslandets gamla Lagar, 3j>8 Stats-Utskottets ett årligt arfvode af iooo R:dr hvardera, hvilka Summor af Extra UtgiftsMedlen hittills blifvit anordnade Utskottet, som sålunda inhemta!: att de Collin och Schlyter tillagde Anslag, redan uppgå till ett betydligt belopp, har trott sig icke böra föreslå uppförande på denna Stat af ifrågavarande Anslag, utan lärer, i händelse K. M:t i Wäder finner att kostnaderne motsvara det afsedde ändamålet och således böra fortfara, denna utgift af Extra UtgiftsMedel under 8:de HufvudTiteln än vidare bestridas. 5:o En Bergmästaren Jacobsson tillagd ersättning. Denna ersättning, som medelst K. M:ts Wåd. Bref af den 2 Maji 1826 blifvit bemälte Bergmästare beviljad för dess, genom BergsTingets upphörande vid Ädelforss förlorade Inkomster, torde å nu förevarande Stat få upptagas till det belopp densamma af Besparingarne å BiksStatens Andra HufvudTitel hittills utgått, eller med 5o. 6:0 Ett HöfJägmästaren v. Greiff genom K. Br. den 15 Mars 1815 tillagdt Arfvode af 600 R.-dr. Som bemälte Hofjägmästare nyligen genom döden afgått, fordrar frågan om berörde Arfvode, såsom nu mera bespardt, icke någon åtgärd. 7:0 Löntillökning för Kammarskrifvaren Westman. Utskottet tillstyrker, att denna löntillökning må, uppå de af K. StatsContoiret i dess K. M:t Högstberörde Wåd. Proposition bifogade Berättelse pag.
Maj:t i Nåder tillaggt Fru Grefvinnan en årlig Summa af 666|- R:dr, hvaraf 250 R:dr, enligt Författningarna, blifvit uppförde på StatsVerkets ordinarie Pensions-Stat, men de öfriga 4i6|- R:dr har Kongl. Maj:t i Nåder anvist på Allmänna Magazins-Fonden, att utgå ifrån böljan af år 1813» Ingendera af dessa Pensioner svnes dock rätteligen böra gravera denna Fond, och StatsUtskottets Afdelning är således af den tanka, att Fonden bör derifrån befrias. Men Utskottets Afdelnings mening är derföre icke, att Enkorna till 2 ne af Statens förtjente Embetsman skola beröfvas frukten af den Kongl. Nåd, som dem vederfarits, utan Stats-Utskottets Afdelning får endast till Riksens Höglofl. Ständer vördsammeligen hemställa, om ej berörde bägge Pensioner miga på Rikets Allmänna Indragnings-Stat, under Titel: Reneficier och Eenådningar, varda öfverflyttade och ifrån nästa års början derpå utanordna?, hvarigenom en årlig Den a 7 Juli. 539 årlig besparing tillskyndas Magäzins-Inrattningen af 750 R:dr. Alla öfrige på Förteckningen uppförde Pensionärer, som tillsammans laggdt årligen uppbära 501 Enir, har Utskottets Afdelning funnit, i anseende till antingen egna innehafde sysslor, eller såsom i toiftighet qvarlemnide Enkor efter aflidne Tjenstemän vid Ma* gazins-Inrättningen , vara, till det, understöd de livar för sig innehafva, fullkomligen behörige. Men i sammanhang med detta ämne har Utskottets Afdelning trott sig böra till Riksens Höglofl. Ständers ompröfvande vördsammeligen öfverlemna om ej, i den händelse att StatsUtskottets Afdelnings tillstyrkande om Enkefruarna Georgii och Grefvinnan Lagerbjelkes Pensioners öfverflyttande på Allmänna Indragnings - Staten vinner Riksens Höglofl, Ständers bifall, Riksens Höglofl.
Detta är en princip, som jag hyllar och äfven hyllat inom StatsUtsk. I närvar, fall, och då jag redan förut erkänt mig hafva tillhört minoriteten inom Utsk., vill jag, i anledn. af de princip-frågor som här blifvit väckta, för min del, förklara, att jag tror mig ingalunda brustit i princip, då jag sagt mig hafva tillhört minoriteten, — icke heller, att minoriteten förfarit principlöst, då den ansett att ifrågavar. motion borde bifallas. Det är, som jag förmodar, af den anledn. Konungen ej från Hofrätten erhållit begäran om anslag å besparingarna åt de 4 adjungerade ledamöterna, att Hofrätten förut vetat, att besparingarna å 2tdra hufvudtiteln voro så hårdt tillgripna, att det högst onaturliga förhållande inträdt, att det finnes brister å dessa besparingar. Men det inträffar icke här hvad Hr Lefre'n trott vara händelsen, att Konungen ej skulle känna behofvet af Götha Hofrätts förstärkning med nya ledamöter, och litt, af sådan orsak, arfvoden ej blifvit de adjungerade perscmerne tillagda; emedan denna adjunction just tillkommit D e n 5 Maj e. ra. med Konungens nåd. bifall, och bifallet blifvit meddeladt derföre, att Hofrätten yttrat, hvad äfven blifvit inom Utsk. upplyst af sakkunnige, i orten boende män, hvilka känna förhållandet, att oftanämnda adjunction varit oundgängligen af behofvet påkallad.
St:r, så framt ej regeringen ville taga medlen ur sin egen ficka. För att visa hvilken enorm »förlust,» som genom den Franska traktaten skulle uppkomma för landet, har Frih. Klinckowström iifven företagit sig att uträkna huru mycket, efter hans uppskattning, den minskning i tullafgifter, som enligt den nya taxan blifvit medgifven, skulle utgöra under en tid af (såsom jag tror) tio år. Det förundrar mig blott, att den värde talaren, för att ytterligare förhöja effekten af sin framställning, icke äfven gjort sig besväret att utsträcka sin beräkning till en tidrymd af t. ex. 25 eller 100 år, och att jemväl lägga ränta på ränta. Den s. k. förlusten hade då blifvit ännu fruktansvärdare. Men huru man rimligtvis kan betrakta en förminskad beskattning, eller med andra ord, de medel, som tillfölje häraf ej utkräfvas af befolkningen, såsom en »förlust» för landet, detta öfverlernnar jag åt den värde Frihms egen statsmannavishet att förklara. Det säkra är, att om eftergifvandet af skatter, hvilka befinnas obilliga eller hinderliga, och som kunna undvaras, skall anses som en /örlusl, så bör det å andra sidan också anses såsom en vinst, att pålägga och uttaga dryga afgifter af de skattdragande, och detta borde väl då, för ett så nyttigt ändamål, också ske till den högsta möjliga utsträckning. Man kan åtminstone säga, att detta icke vore någon särdeles svår statskonst. Den ofta nämnde värde talaren har skarpt klandrat, att, genom den nu vide tulltaxans uppställning, afgifterna för varor af samma art, men af olika beskaffenhet, blifva ytterst ojemna, och han har lagt mig detta särskildt till last, då jag vid sisth riksdag yttrat, att sådant var en olägenhet, sorn borde afhjelpas. I detta afseende behölver jag endast hänvisa till den, efter min tanka, fullkomligt tillfredsställande förklaring, som komitterade härom afgifvit.
-På grund af de skäl, som här ofvan och särskildt af Ekonomi-Utskottet sistlidne riksdag anförts, samt, enär man icke bör med undanskaffande af ett ondt dröja endast derför, att man icke kan genast afskaffa allt ondt at enahanda art., får jag ödmjukligen föreslå: A) att Rikets Ständer för sin del besluta, att ur l:sta§ 3 Kap. HandelsBalken skola uteslutas orden: »och gjöre så vanlig borgare-ed.» B) att Lag-Utskottet genom remiss af denna motion, sättes i tillfälle »utarbeta», och Rikets Ständer för sin del besluta, i 17 Kap. RättegångsBalken och öfriga hithörande författningar sådana ändringar och tillägg, att ofvanberörda ändamål i afseende å vittnen vid domstolar vinnes; med anledning hvaraf jag, för att närmare beteckna detta ändamål, utan att nu genast kunna uppgifva bestämdt förslag till författningens lydelse, får hemställa, om ej den kunde, bland annat, innehålla: l:o att om den, som skall edligen vittna, anmäler sig vara af sam vetet hindrad aflägga eden, samt parterna icke, enligt 17 § nämnda kapitel, gifva »vitnes-eden up», Rätten skall höra vittnet utan ed, och ålägga det att vid vite af högst tio riksdaler, en eller två gånger hos prest, som Rätten nämner, sig infinna för att undervisas om edgångs loflighet; hvarom presten bör gifva vittnet bevis, innehållande äfven motiveradt utlåtande, huruvida prest anser, att vittnet endast af samvetet hindras eden aflägga; Bih. till R. St. Prut. IS(!2 & 1863.
Commissarie-beställningar vid RiksgäldsContoret, Sysslor vid Fullmäktiges Expedition, Kamererare-Syss]an vid PuksgäldsGontorets BoksIutsGontor, Referendarie-Sysslan vid Coinmissariernes Expedition samt Casseurs-Sysslor vid RiksgäldsContoret förklaras vara så beskaffade Tjenster, att vanlig befordringstour till dem icke äger rum; dock bör den redan antagne Betjeningen, såframt bristande skicklighet ej skulle i vägen ligga, befordras efter de grunder, hvilka hittills inom Contoret varit vanlige. §> i57- Hädanefter får ingen antagas vid Fullmäktiges eller Commissariernes Expeditioner, utan att hafva behörigen aflagt Canzlieller Juridisk Examen, eller vid Contoren, utan att hafva åtminstone undergått Kameral-Examen. Befordringsrätten blifver för dem, som hädanefter antagas, gemensam emellan Contoren samt Fullmäktiges och Commissariernes Canzlier; dock under förbehåll, att de sökande hafva behörigen aflagt de för Sysslornes erhållande erforderliga kunskapsprof. Angående Betjeningens skyldigheter i allmänhet och dess ansvar för tjenstefel s arnt om Besvärs anförande öfver Fullmäktiges åtgärder. s. 158. Samtlige Embetsmän och Betjente böra med flit, trohet och nit förrätta sina Sysslor; och skola de ( 84 ) Tjenstemän, hvilka äro ställde under Commissarierncs närmaste inseende, åtlyda och hörsamma hvad, såsom till tjensten hörande, dem af Commissarierne anbefalles. §• i59- Bokhållare vid CreditSedelVerket äfvensom samtlige Contorsskrifvare, utom ContorsSkiifvaren i CassaContoret för Inkomst och Utgift, måga af Commissarierne indelas till tjenstgöring, så att de, efter oraständigheterne, kunna flyttas ifrån ett till ett annat Departement. §. 160.
Stockholm den 6 Juli 1815. På Höglofl. Riddersk. På Högvörd. Prest och Ad. Redainöters Ståndets Eedamöters vägnar vägnar Carl de Geer. C■ p. Rosenstein. På Väliofl. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Eedamöters Ståndets Eedamöters vägnar vägnar Carl J?r. Landberg. Jon Jonsson. C. Tunelius. Stormägtigste Allernådigste Konung!
Yppas brist deri, eger den , från hvilken tiligreppet skett, sedan den brottslige straffet undergått, samma rätt till hans person, som Lagen i allmänhet tillägger fordrmgsegare i afseende till deras gäldenärer. De i Stats-Rådet och hos Högste Domstolen i detta amre förde Protocoller varda härjemte bifogade, äfvensom Kongl. Maj:t vill låta till vederbörligt Utskott öfverlemna Lag-Committéens underdåniga Betänkanden och Lagförslag. Kongl. Majrt förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum nt supra. CARL JOHAN. P. J. E. Junbeck. Bl hi t. Riks.St. Prat. 1, Sani, 18a;. 2 :a Bani, 82 Ang. upphäfvande af 8 §. i I Cap. Uts. B m. m. Utdrag af Protocollet öfver JustitiaAr ender, hållet uti Kongl. Mårds Högsta Domstol, Fredagen den 21 Martii 1823. Närvarande: Justitia-Råderne: Poppius Grefve Hamilton. Friherre Knyck. Noreus Peterson. Manner stam. X iliförordnade Föredraganden, ExpeditionsSecreteraren Thuring, föredrog i underdånighet: 1:0 Lag-Committéns underdåniga skrifvelse, af den x i denna månad, hvaruti föimäles, att vid tillämpningen af Lagens straff-bestämmelser å Uppbördsmäns förskingring af allmänna medel, flere olägenheter sig visat, som påkalla Lagstiftande magtens synnerliga uppmärksamhet, i thy att uti 45 Cap. 2 §.
I öfrigt får jag till Utsk. hemställa, om icke det vore lämpligt att låta frågorna om inrättande af förmyndarekamrar och andra åtgärder till betryggande af omyndigs säkerhet, i händelse förmånsrätten framför inteckning försvinner, vid afgörandet föregå granskningen af K. M:s ofvannämnda nåd. propos. Om man finner, att andra medel finnas att förekomma förluster för de omyndiga, torde det vara lättare att bifalla förmånsrättens upphörande. Remitterades till Lagutskottet. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att skyndsamligen sammanträda för att utse ledamöter i Bevilln. -Utsk. efter N:o 99 Frih. Hamilton, Hugo Adolph; i Oecon.-Utsk. efter N:o 11S0 Hr af Pontin, Magn. Martin, och i Ridd.-Utsk. efter N:o 1789 Hr Ridderhjerta, fullm. Gr. Gyldenstolpe, Garl Albert. Ånyo föredrogs Gr. Cronhjelms, Otto Aug., d. 17 dennes f. m. på bordet lagda motion, ang:de utfärdande af en författning lill förekommande af olyckor med ångfartyg. Hr Reutersvärd, Pehr Adam, hade inlemnat ett så lydande anförande: Med anledning af Ilr Gr.
Framför hvarje hydda voro mattor utbredda, på hvilka kastanjer i tjocka lager lågo till torkning. Säd och bomull torkades på samma, för oss europeer väl i smått gående sätt. På slättbygden stodo dessutom i stugornas granskap stora mortlar, uti hvilka säden stampades till gryn. I bergsbygden ersattes trampstamparne till en del af små, genom holländarne införda qvarnar af ett ytterst enkelt byggnadssätt. Den 2 oktober tillbragte vi i Kusatsu, Japans Aachen, liksom denna ort berömdt för sina heta, svafvelhaltiga Japanskt bergslandskap. källor. Otaliga sjuklingar söka här lindring för sina plågor. Staden lefver på dem och består derför hufvudsakligast af badhus, värdshus och salubodar för badgästerna. Värdshusen äro af det i Japan vanliga slaget, rymliga, luftiga, renliga, utan möbler, men med goda fyrfat, dockteserviser, rena mattor, skärmar prydda med poetiska, för oss äfven i öfversättning föga begripliga tänkespråk, vänligtVärdshus i Kusatsu. värdfolk och en talrik qvinlig tjenstepersonal. I fall man, såsom vi, medför egen kock, har man det, såsom jag förut nämnt, ganska godt i ett dylikt värdshus. De heta källor, som gifvit Kusatsu dess betydelse, utmynna vid foten af ett temligen högt berg af vulkaniskt ursprung. Bergarterna i den omgifvande trakten utgöras uteslutande af lava och vulkaniska tuffer; och ett stycke från staden finnes en slocknad vulkan, i hvars krater svafvellager förekomma128. Strax i granskapet af det ställe, der hufvudkällan framqväller, ser man en mäktig, af tuffer omgifven stelnad lavaström, som nära dagytan är sönderklyftad i en mängd stora hålfylda block. Härifrån ledes det heta vattnet i långa öppna trärännor till stadens badhus och till åtskilliga, dels längs vägen, dels midt i sjelfva staden belägna afdunstningspölar, afsedda för uppsamling af vattnets fasta beståndsdelar, hvilka sedan säljas i landet såsom läkemedel.