Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
­ 48 ­ Nej, nu har jag aldrig hört på maken. J ONAS . L ENA . L ENA ( sätter sig ned, skrattar ) . Du vill ha änkan och därför vill du Tala om dig med Karl Johan, ja, och så vill du, att vi det vill jag. ska bli ett par. För då får jag änkan. Ja, ( Paus. ) L ENA . J ONAS . med mig? Har Karl Johan bedt dig tala om det här J ONAS . i förra veckan. Nej, det har han precis inte. Men jag mötte'n L ENA . Sa' han något om mig då? att Jan Anders tänkte sig hit en utaf dagarna. L ENA . Nej, det gjorde han precis inte. Men han sa', J ONAS . finns det getingar midt i vintern. J ONAS . Jo, då ska han allt få veta, att sommastans Ja, men han tänkte komma i alla fulla fall. Ska han vara böneman för Karl Johan? Nej det skulle han precis inte. J ONAS . Han ville L ENA ( upp ) . bara tala litet med farbror om den där gamla gärd'sgård'n. ­ 49 ­ Har han inte annat te' tala om? Se, jag tror, att han har hört visan. Tror du det? Har Lena hört den också? Ja, jag kan den. skulle bestämdt göra godt. Då skulle du sjunga den för gubben. Det L ENA . jag lofva dig, att får Jan Anders opp gärdsgård'n Ja, då skulle far min bli glad. Men det ska ihop med far min, då ska Karl Johan få mig, och då ska jag själf fria för dig hos Månssons Anna. Ja, då blir jag båd' full och mätt, som kärinJ ONAS ( slår henne i hand ) . gen sa', när hon doppa gröten i brännvin. Fjärde scenen. DE FÖRRA. BRITA STINA. Jag fick ut Lars Anders ändå, Jenas du! Hvad vill moster? Lars Anders. ­ 50 ­ Du ska ut och hjälpa Lars Anders med te' B RITA S TINA . hugga opp vaken. Skynda dig nu! Han glor, som en hade kört öfver'n med ett pannkakslass, och han inte hade fått en enda med. Ja, jag går ju. J ONAS . B RITA S TINA .
En sådan skiljaktighet uti lagskipningen borde emedlertid förebyggas, helst i ett ämne, som hvarje dag vid rättegångsverken förekommer; och har Motionairen, uppå dessa med flera anförda skäl, föreslagit, att en författning må blifva utfärdad, deri med bestämdhet utstakades, huruledes förmyndare borde för ränta å myndlings redbara capital vara ansvarig. Motionairens tanka vore den, att, på sätt af ålder öfligi varit, förmyndare borde, vid hvart 3:dje års slut, lägga be spar da räntan, räknad till 5 för 1 Uti detta anförande hafva Nils Månsson ifrån Malmöhus Län samt Anders Svensson ifrån Halland instämt; Och har Bengt Gudmundsson ifrån Lag-TJtskottets Bet. Nio 74. 27 Halland jemväl förenat sig härmed, på det sätt, att han trott förmyndaren icke böra vara skyldig ansvara för högre ränta än 4 i procent årligen. Johan Wiklund åter, enär han arisåge obilligt att ålägga förmyndare att ansvara för högre procent än denna må hända med bästa vilja kunnat myndlingen bereda, har hemställt, om icke myndlingen borde åtnöjas med den ränta, förmyndaren visade sig hafva, efter medlens utbjudning å sockenstämma, högst kunnat erhålla.
Skri/valsa, N:a 155 19 2:o i de öfriga Konsistorierna i riket skalle, utom Biskopen, Domprost, der så dan finnes, äfvensom Lektorn i Theologie vid det högre elementarläroverket i dea stad, som är biskopssäte, vara sjelfskrifne ledamöter af Domkapitlet, med särskildt tillägg, hvad Konsistorium i Götheborg angår, att de vid dervarande Christinae församling anställde pastorer äfven för framtiden bibehållas vid det ledamotskap i Domkapitlet, som blifvit dem uti nämnda församlings privilegier af Kongl Majit lillerkändt. 3:o beträffande öfrige ledamöter uti alla andra rikets Konsistorier än de i lista mom. nämnda, skulle dessa ledamöter af Kongl. Maj:t bland kyrkans eller skolans tjenstemän hädanefter utses och tillsättas, sedan vederbörande Konsistorium, första gängen genast efter Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse af den nya anordningen af Domkapitlen, och sedan vid hvarje inträffande ledighet, till Kongl. Majit inkommit med un derdånigt förslag pä den eller dem, som Konsistorium anser tjenliga lill ledamotskap i Domkapitlen; och borde dervid Lektorer vid stiftsstadens högre elementarläroverk vara, i kraft af sitt lärareembete, förpligta de alt åtaga sig Konsistorialkallet, när de af Kongl. Majit blefve dertill i nåder kallade. 4:o
St. måtte förklara det icke vara med deras värdighet förenligt alt skydda och draga vinst af en inrättning för idkande af hazardspel, hvilket för den enskilde medborgaren icke allenast är förbjudet, utan äfven ådrager dess idkare både ansvar och skymf, samt att R. St. till följd deraf besluta och hos K. M. i lind. anmäla, att de hvarken vilja ansvara för lotteri-inrättningens förluster, eller emottaga dess behållna vinster längre än lill innevar. års slut. Om det åter vid en närmare undersökning och utredning af förhållandet verkligen skulle blifva ådagalagdt, att ifrågavar. spelvinst är en af de uti 5g §:n Reg F:n omnämnda ordinarie statsinkomsterna, så måste R. St:s beslut om ifrågavar. inkomsts försvinnande ostridigt, för att blifva gällande, underställas K. M:s nådiga sanction. Ehvad nu den vinst Staten af lotteri-inrättningen erhållit är att anse såsom en ordinarie eller endast såsom en tillfällig statsinkomst, synes dock R. St;s beslutanderätt i af» Den 8 April f. m. seende på sjelfva lotteri-inrättningen, lili intet foll kunna siräcka sig längre, än att förklara, det lotteri-vinsten skall belt och hållet ifrån Statens inkomster försvinna, samt Nummer-lotteriet såmedelst upphöra att vara en statsinrättning. Men, för att vinna det af motionärerne åsyftade hufvudändamålet, eller lotteri-inrättningens fullkomliga upphörande och ej endast dess förvandling ifrån statstill enskild inrättning, erfordras det således nödvändigt, alt R. St. hos K. M. jemväl i lind. anhålla om nåd. bifall lill deras lind. önskan, att lotteri-inrättningen måtte he It och hållet upphöra; hvarjemte R. St. tolde böra i nild. gifva tillkänna, att det är under förutsättning af K. M:s nåd. bifall till nämnda önskan, som de beslutat, att lotteri-vinsten skall ifrån Statens inkomster försvinna. På det ifrågavar. ärende må erhålla en sådan behandling, får jag vördsamt anhålla, utt utlåt, måtte varda till SlatsUlsk. aterremitteradt, för att gemensamt nied Allm.
Fullmäktige i riksgäldskontoret det oaktadt må erhålla uppdrag att tilldela mig godtgörelse för ofvanskrifna i 1849 års resekostnadsräkning mig lill godo förda belopp 24 R:dr 6 sk. 4 rst. banco. Den andra frågan, rörande öfriga eller egentligen så kallade expensemedlen, bar yppat sig af den anledning, att sedan de till årligt förskott enligt Reglementet bestämda 300 R:dr banco blifvit för innevarande år lyftade, och, efter verkställd tryckning af sista årsberättelse, redovisade med en behållning mig till godo, hvilken behållning jag begärt att från Riksgäldskontoret utbekomma jemte nytt förskott till ytterligare under året förefallande utgifters bestridande; så hafva Herrar Fullmäktige i Riksgäldskontoret genom skrifvelse den 19 sistl. April underrättat mig, att då endast ett årligt belopp af 300 R:dr för det i fråga varande behofvet finge utaf Riksgäldskontorels medel förskottsvis utanordnas, och hela den sålunda för innevarande år anvisade summa redan blifvit utbetalt; Herrar Fullmäktige icke kunde bifalla den begärda utbetalningen af ett ytterligare förskott till omförmälte utgifter under detta års lopp; hvarförutan mig tilikännagafs, dels att vid min redogörelses granskning någon anmärkning icke förekommit, och dels att då, jemlikt Statsutskottets skrifvelse af den 30 April 1845, mig borde godtgöras de ökade tryckningsoch häftningskostnader, som komme att förorsakas af Rikets då församlade Ständers beslut, att Just.-Ombudsmannens derefter från trycket utgifna årliga embetsberättelse!’ jemväl borde hvarje ordinarie domare på landet och hvarje stadsdomstol tillsändas, godtgörelse för den genom detta beslut förorsakade ökning i tryckningsoch häftnings - 193 häftningskostnader för min senaste embetsberättelse kunde af Riksgäldskontorets medel erhållas.
Beträffande nu, det Rikets Ständer skulle försaka att välja en ny Ombudsman; så, otn den händelsen skulle inträffa, att både Justitieombudsmannen och Suppleanten afledo korrt efter hvaran, vet jag icke något stadgande, som förmår Fullmägtige att skrida till nytt val, om de icke fästa sig vid andan af Grund, lagen. Hvad skulle dessutom kommande Stan. der säga, om ett sådant prasjudicat, att det lyc* kats Fullmägtige att för denna godtyckliga åtgärd skydda sig med ordalydelsen. Följden af denna vår efterlåtenhet kunde till och med blifva den, att, om Fullmägtige mellan Riksdagarne valt Suppleant, och han inträdt i Justitie» OmbudsmansEmbetet, men korrt derefter med döden afginge, det folie Fullmägtige in att säga: Vi hafva redan en gång förrättat valet, samt fullgjort Riksens Ständers fordran , och Grundlagen säger icke , huru många gånger vi skola välja. Dm 27 September /. m - S 5 7 Jag tror således Motionen böra, i anseende till denna betänklighet, tagas under ompröfning, på det Ständerne icke vid något tillfälle komma i saknad af sin Justitieombudsman. Herr Tham, Wollrath: Då Herr Cederschjöld så väl nu > som i förra Plenum, yrkat, att Grefve von Rosens Motion icke må upp* tagas till pröfning, anhåller jag, att Herr Grefven och LandtMarskalken först behagade deröfver meddela Ridderskapet och Adeln sin öfvertygelse, på det tiden icke onödigt ma förspillas Herr Cederschjöld: Jag har begärt ordet, L anledning af det yttrande Herr Roos afgifvit, och får blott föra honom till minnes, att Fullmägtige icke anställt något nytt val, utan blott insatt den i Embetet, som Rikets Ständer dertill utkorat.
Af Herr von Hohenhausen: ”Emot pluralitetens inom Utskottet mening reserverar jag mig, emedan det åligger Bevillnings-Utskottet att utreda alla frågor, som röra tull och accis, och fördenskull äfven vid denna Riksdag handlagt ett mål, som rörde en speciel accis-afgift till förmon för Stockholms Stad, hvarföre jag anser Utskottet icke bort skjuta ifrån sig en fråga, som står uti ett så nära sammanhang med de förenämnde, helst då motionen om Tolagen blifvit remitterad så väl till Bevillnings-, som Oeconomie-Utskottet, hvilket senare med så många serskilda motioner är öfverhopadt, och hvars Ledamöter, genom Riksdagshandläggning, icke ega detail-kännedom uti detta ämne. Att den väckta frågan om Tolagen i hufvudsaken är ett önskningsmål, instämmer jag uti, men anser lika fullt, om tiden för återremissen medgifvit, att inför Bevillnings-Utskottets plenum uppläsa sjelfva motionen, öfvertygelse bort vinnas om angelägenheten af att gemensamt med Oeeonomie-Utskottet behandla frågan, helst Bevillnings-Utskottet äfven vid sistlidne Riksdag yttrat sig öfver de artiklar, det ansett böra ifrån Tolag befrias. STOCKHOLM, 1834; hos J. A. Walldé. Bevillnmgs-XJtskottcts Bet, N'.o to. 1 N:o io. Ani. till Exp.-Utsk. den 23 Maji kl. 5 e. m. Betänkandej i anledning af åtskillige till Utskottet remitterade motioner j angående tullen å från Finland inkommande varor. Rörande ofvannämnde ämne, liafva lill Bevillnings-Utskollet följande motioner Blifvit remitterade, nemligen: från Högloft. Ridderskapet och Adeln af Herr Hallenborg} som föreslagit, att Rikets Höglofi.
Lagerbjelkes tillägg till Frih. af Ugglas’s förslag afhjelper i någon mån den af mig nu påpekade olägenheten, och jag för min del tror, att det är så mycket mindre farligt, att beträda en sådan bana, som en hvar torde finna, att K:s Befh:de endast i högsta nödfall komma att tillåta ett näringsställes inrättande emot kyrkoherdes och socknemäns sammanstämmande afstyrkande. Då jag således i hufvudsaken skulle vilja förena mig i det amendement af Frih. af Ugglas’s förslag, som Gr. Lagerbjelke afgifvit, så tror jag likväl det vara mindre lämpligt, att här genast antaga ett bestämdt förslag till redaktion af §:n. Lämpligast torde derföre vara att återremittera §:n till Utsk., hvilket, till följd af erhållen återremiss från ett annat Stånd, i allt fall ånyo mäste taga frågan i öfvervägande och förenar jag mig således i den redan förut framställda begäran om §:ns återremitterande. Hr Printzensköld, Carl: I afseende å utskänkningsoch utminuterings-rättigheten, hvarom talas i denna §, har man följt den Norrska lagens stadganden. Vi veta likväl, att Norrige är snarare ett demokratiskt än ett monarkiskt samhälle; att Norriges grundlag är stiftad i demokratisk syftning samt att alla de speciella författn:r, som der utkomma, merändels bära samma Den 5 Augusti e. ni 67 demokratiska prägel. Deraf kan man sluta sig till, hvarföre man i Norrige åt den kommunala myndigheten lemnat en slags beslutande rätt i fråga om bränvins försäljning, utan att den högre administrativa myndigheten eger rätt att ett sådant beslut förhindra eller tillintetgöra.
Med 2000 r:drs pension kan en häradshöfding anses vara belåten efter 4o tjensteår och 65 års ålder för sina mödosamnia arbeten, och sannolikt afgår han då från embetet, som han i annat fåll måste behålla intill sin död och låta domare-embetet förrättas af tillförordnade, ofta ombytta, vicarier, hvilket tingshållningssätt för rättsökande ej är fördelaktigt, hvaremot, efter afskedstagande!, tillfälle beredes åt en skicklig efterträdare, som egnat sin tid åt domareyrket och kan således påräkna en snarare befordran, hvarom han, såsom förhållandet merendels nu visar sig, allenast får göra sig förhoppning till en sådan framskriden ålder, alt dess bästa arbetstid är förfluten. Med anledn. af de nu anförda skäl, anhålles vördsamt, det II. E. o. Ad. täcktes återremittera II. StatsUtsk:s betänk, angtde pensionsanslagen till civile tjensteoch embetsman ; och jag vågar göra mig den förhoppningen , att fl. Utsk. behagade, i sammanhang dermed, taga i öfvervägande hvad jag har tagit mig den friheten anföra om pensionsanslag åt åldriga och icke mera tjenbara häradshöfdingar. Hr Gyllenhaal, Lars Herman: Jag kan icke annat än på det varmaste understödja den motion, som nu af Hr von Röök blifvit väckt om pensionsrätt för ålderstigne häradshöfdingar. Vi känna något hvar , mine herrar! åtminstone alla som bott på landet, olägenheterna af att hafva underdomare, de der icke äro tjenslbare. Tjenstgöringen måste då skötas af vicarier, och olägenheterna deraf äro såtalande, att jag ej behöfver utveckla dem. Under nuvar. förhållande kan ingen häradshöfding taga afsked. De som blifvit tillförordnade, sedan nya pensionsinrättningen kom till stånd, äro pligtige alt deri ingå och betala sin afgift; men pensionsbeloppet är blott 5oo r:dr, och ingen domsaga är så klen, att icke inkomsterna äro större för den, som bibehåller sin tjenst.
Hr von Hartmansdorff begärde votering. Den 26 Oc tofter. 387 Upplästes lill justering och godkändes följande förslag till votens-propos.: Den som bifaller Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s betänk. N:o 42, i anledn. af vackt fråga om förändring tili lönevillkoren för eonrcelorn vid Orebro skola, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, Olifver förenämnde betänk, af R. o. Ad. afsfaget. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 21. Nej - 36. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: För tillfället plågad af en öronfluss, har jag icke kunnat höra det utlåt. Frih. Hamilton afgifvit, då han i form af erinran till mig yttrat, att Ulsk-.ns ledamöter icke böra kallas adjutanter. Jag har icke addresserat mig till något Ulsk. ulan lill Riddarhuset, och jag ser icke hvarföre man ej skulle kunna kalla de ledamöter, som söka genomdrifva Ulsk:s åsigter inom Ståndet, för Ulsk:s adjutanter. Elymologiskt tror jag mig halfva rätt, men är i alla fall ledsen, om jag derigenom sårat den äslheliska departemcnts-chefens harmoniska öra. Lades på hordet följande från Utskm inkomna utlåt., betänkm. och mern., nemi. från S tats-U tskot te t: N:o 39, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens G:te hufvudtitel; Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: N:o 47, i anledn. af väckt motion om indragning af den för högre skogsoch jägeri-betjeningen fastställde aflöningsstat; N:o 48, i anledn. af äterremiss utaf Utsk:s betänk. N:o 32; N:o 49, i anledn. af äterremiss utaf betänk.
Punkten upplästes derefter, så lydande: ”Riksförsamlingen utgöres af ombud för fem Stånd , nemi. för Ridderskapet och Adeln, PresteStåndet, BorgareStåndet och BondeStåndet, samt för ett femte Stånd, hvars sammansättning kommer, efter utredning i Const.Utsk., att närmare bestämmas. Ombuden för hvarje Stånd skola vara lika många.” Frih. Boye: Denna punkt, mine herrar! afgör ingenting mer eller mindre, än om R. o. Ad. samt PresleSt. skall äga någon förmåga inom riksförsamlingen eller icke. Den afgör, att ett 5:te Stånd skall finnas, och att tre Stånd utesluta kraften af de två, — det är väl en sanning, som icke behöfver bevisning. Det är nu den frågan, som skall afgöras, om R. o. Ad. och Presterne skola till denna grad nedsättas, eller icke, då en annan utväg gifves. Jag ber herrarne icke glömma bort det jag icke motsätter mig hittills orepresenterade medborgares inträde i representationen; tvertom, jag har ifrån början yrkat det, och deras rätt dertill är så gifven i rättvisa och alla moraliska grunder, att vi icke kunna bestrida den; men om man icke tillåter oss att utöfva denna rättvisa på annat sätt, än på bekostnad af jemnvigten, då säger jag nej, när det finnes en annan utväg dertill ulan uppoffrande af jemnvigten. Finge vi en öfre kammare af förmåga att vidmakthålla jemnvigten, så skulle jag icke motsätta mig antagande af ett femte Stånd; men då det icke är alt hoppas, gifves ingen annan utväg för jemnvigtens bibehållande, än att qvarblifva vid våra fyra Stånd och intaga inom dem de orepresenterade classerna. Om R. o. Ad. tager till sig 10 ledamöter af ofrälse militärer, (vi göra då ingenting annat än hvad i fordna dagar alltid existerade, ty krigsbefälet hörde till Riddarhuset) om PresteSt. 39S Don 3i Oct ober f. m. tog i o ledamöter af ci vile embetsmännen till sig, om BorgareSl.
Uti en af §§, jag minnes icke hvilken, är sagdt, att den mig i nåder år 18451emnade oktroj skall vara gällande eller ligga till grund i fråga om de rättigheter, entreprenörerne tillkomma, och i denna oktroj säges, ätt taxorna skola bestämmas af en komité; och då är det ju klart, att, om man befarar, att taxorna komma att blifva för höga, kan i kontraktet intagas det stadgande, att taxorna bestämmas hvart 10;de år af en kommité. Således förfalla de i detta afseende gjorda anmärkmr. Frih. Palmstjerna och Hr von Troil hafva yttrat de största 306 Den 21 Deoember. farhågor, att genom bifall till min motion Sverige skulle komma h. o. h. i händerne på Engelsmännen. Icke den aldra minsta fara synes mig här vara å förde, ty det är ganska gifvet, att Engelsmännen eller de Engelska entreprenörerne icke kunna anlägga eller bibehålla vägarne, med mindre alt de bilda bolag, och dessa slä under Svensk lag, hvaraf följer, att sådane bolag, de må nu bestå af Engelsmän, Ryssar, Fransmän eller Svenskar, måste betraktas såsom Svenska i fråga om rättsförhållanderne och delegarne ur denna synpunkt såsom samtligen Svenskar. Dessutom komma vi ännu mindre i utlänningens händer, om vi utbilda vår industri genom anläggande af jernvägar. Vi kunna ju t. ex. tänka oss, att fragtkostnaden på jernväg ifrån Götheborg till Stockholm vore mindre, än om varorna tagas genom Öresund och hit. De fleste, för att icke säga alla, skulle väl då begagna heldre jernvägen, hvarå -fragtkostnaden vore mindre, än passagen genom sundet, sorn vore dyrare. Detta synes mig alldeles tydligt. Hvad som här gäller vår närmaste granne Danmark, halsin tillämpning på hvilket fremmande land som helst. Men jag återkommer till frågan, huruvida jernvägsarbeten böra i allmänhet utföras på Statens bekostnad eller genom enskilda entreprenörer.
Jag erkänner, lika med Herr Prosten, nyttan och nödvändigheten af en slik praescriptionstid, såsom ledande till god ordnings och sedlighets bibehållande inom församlingarne. Jag finner ock, lika med hvad en annan ledamot, Herr Ho/nij under öfverläggningarne inom Utskottet yttrat, att ett lagstadgande, ulan straffbestämmelse för dess öfverträdande, icke uppfyller sitt ändamål. För att komma till resultat i båda dessa fall, i möjligaste conformite’ med den analugie allmänna Lagen synes mig antyda, liar jag granskat denna, och dervid funnit: 1:0 Beträffande tiden, inom hvilken, efter fulländad lysning, vigsel bör ske, stadgar Lagen i 7 Cap. 1 §. Giftermåls-Balken: ”Nuhafverman qvinno lägliga fäst j och vill äktenskap med vigsel fullkomna; tå skall futn säga giftoniannen till 6 veckor förut/’ Detta stadgande synes mig hafva afseende på den förberedelsetid giftoman bör tillgodonjula för både lysning och vigsel, så att, om ej bägge dessa laga actus, åtminstone den förra, elier lysningen, vanligen erfordrande 3:ne söndagar, må inom nämnde 6 3 Lag-Xhskotttts Bit. N:o %o. ▼eckor vara fullgjord!. Åberopade lagrum har äfven afsell ett annat ändamål, det nemligen, att fästman, i händelse af giftomans vägran, må kunna begära vederbörandes (Konungens Befallningshafvandes) handräckning, att vigsel utan uppehåll må ske.-: Nu synes mig likväl detta lagbud icke nog utsträckt eller tydligt för tillämpning på den händelse Motionairen framställt, nemligen supponerad motvilja bos endera af contrahenlerna, alt äktenskap med vigsel fullborda inom viss tid, utan att likväl den tredskande åsyftar trolofningens och den verkställda lysningens upphäfvande eller skillnad i trolofning.
Hr Lefréns bevisning emot mig slutade emot min förmodan med ett medgifvande, att jag hade rätt; ty han medgaf, att, för att målet skulle kunna företagas, det vore nödvändigt, att Hr Gr. o. Landtm, inhemtade, huruvida Ståndet beslöt att först upptaga det sista målet på föredragningslistan. Delta är fullkomligen riktigt, och jag har både enskildt och offentligt yttrat, att detta är enda sättet att hjelpa denna öfverläggning till form. Men om Hr Gr. o. Landtm, icke gör någon framställning i detta fall, utan det är Frih. Boye, som föredrager målet, så är öfverläggningen olaglig. Sedan Hr Frih. återgått till hvad han i sista plenum föreslog, har han rätt att få frågan afgjord i detta plenum, om Hr Gr. o. Landtm, gör propos. på dess företagande framför de andra målen, och Ståndet dertill bifaller. Jag vill ej sätta mig deremot; men på det behandlingssättet måtte blifva formenligt, anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes inhemta, huruvida Ståndet vill besluta, att ifrågavar. på föredragningslistan sist upptagna mål skall först företagas. Frih. Boye: Af den nya form, som här nu vill tillskapas, förutser jag ganska svåra följder, i fall prejudicatet i dag får äga rum. Jag skulle icke tro, att den erinran, jag i förra plenum vid ett då förevar, mål gjorde, förvandlades till ett mål af särskild nummer på föredragningslistan; och om så skett, har dock sådant icke af mig varit åsyftadt, och tror jag det ej vara fullkomligt formenligt, hvilket jag dock vill öfverlemna lill Hr Gr. o. Landtnäs afgörande; ty då i detta fall ett uppskof skulle innebära detsamma som afslag, emedan BondeSt. i sådan händelse nödgades afgöra frågan, innan BondeSt. erhållit del af B. o. Ad:s beslut, väntar jag såväl af Hr Gr. o. Landtnäs som H. Ståndets Joyaute', att denna fråga nu må få afgöras.