Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser väl icke Hr Lagerheims sena uppträdande på Riddarhuset såsom en politisk notabilitet vara af så stor vigt alt man myckel bör fästa sig vid ordalagen af haus muntliga föredrag ; men R. o. Ad. torde finna, att jag icke kan låta obesvarad qvarstå en sådan förklaring Hr Lagerheim tillåtit sig öfver mitt sista anförande, som skulle del vara min mening att önska brottens ti11— vext eller något dylikt. Jemte det jag med indignation till Hr Lagerheim tillbakavisar ett sådant försök att förklara min mening, anhåller jag hos Hr Frih. o. Landtm., att, om Hr Lagei heim anser sig berättigad att så förklara mina ord, klubban måtte blifva nyttjad mot honom. Hr Cederschjöld: Jag vill visserligen medgifva, alt, på sätt Gr. Horn yttrat, det någongång kunde blifva obehagligt för Konungen att bestämma, huruvida åtal borde äga rum eller ej; men man bör ihågkomma att Konungen är blottställd för samma obehag, då förbrytelsen skett genom tal eller skrift. För min del skulle jag tro, alt det obehaget vore vida mindre, än det för hvilket Konungen kan blottställas, om någon hemställan ang;de åtalets fullföljd icke mera komme att äga rum; emedan ett uttryck i tal eller sk 1 i (t af obetydlig beskaffenhet och som genast rönt mängdens ogillande kunde blifva åtaladl genom Just.ministerns åtgärd, emedan Just ministern icke äger att underlåta åtals anbefallande. Konungen skulle i sådant fall hellre önskat att förbrytelsen genast lemnats åt glömskan än att 3- tal agde rum ; emedan obehaget deraf kunde blifva af vida svårare beskaffenhet än obehaget att yttra sig huruvida åtal D c ii So Januari f. m. 477 skall fullföljas eller icke. Efter Tryck fr.lagens 4 § och 3 inom. är det Jusi.ministerns ovillkorliga skyldighet att låta åtala de der omnämnda förbrytelser, såvida de icke innefatta förnärmelse emot enskilda personer, i hvilket fall det beror på den enskilda att låta saken falla.
Den ifrågavule §:n är en bland de svåraste att tolka, ty den innehåller att man skall gå till väga på enahanda salt, när ntskänkningsrältigheten skall upphöra, som när den skall erhållas. När således K. M:s Beflude medgifvit en sådan rättighet, skall denna fortfara ad lihitum, ända till dess någon inkommer med ett annat yrkande. Detta kan väl icke vara meningen, och derför anser jag det vara särdeles välbetänkt, alt utesluta detta stadgande, på sätt Lftsk:t föreslagit. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels afslag derå samt bibehållande af 2:dra monnt i 14:de §:n af nu gällande förordning; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och, då dertill svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Utsk:ts tredje hemställan. Bifölls. 14:de §:ns text. Hr von Koch: Till följe af de beslut, K. o. Ad. förut fattat, torde äfven vid denna § böra insättas orden »högst ett år», i stället för »högst tre år». Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. godkändes texten, med förändring af tidsbestämmelsen högst tre år till högst ett år. § 15. Utsk:ts första hemställan. Bifölls. Utskits sednare hemställan. Hr von Koch: Jag är visserligen af samma tanke som Utsk:t, att författningen hör så tillämpas, att, när ett gästgifveri flyttas, ntskänkningsrältigheten upphör på samma gång; men å andra sidan fruktar jag, att det icke är så säkert, att den blir 320 Den i Juli f. ra. sä tillämpad. Hätill har man sä mycket mera anledning, som man sett, att en Landshöfding funnit sig befogad alt göra en motion i denna syftning.
Armfelt; Huruvida det var en glädjande öfverraskning eller icke att voteringen i törnus utföll så, som den gjorde, derom anser jag mig icke nu böra ingå i någon undersökning, men då det genom denna votering blef 11. o. Ad:s beslut, att den som vill idka bandel skall ega god frejd, är deraf en gifven följd, att den, som icke eger denna egenskap, får icke utöfva handelsrättighet, äfvensom att någon måste finnas, som skall pröfva huruvida denna egenskap förefinnes eller icke. Denne någon är här bestämd att vara Magistraten i städerna och K. M:s Beflude på landet. Erkänner man att en sådan pröfning är nödvändig samt att den i sådant fall bör nämnda myndighet tillkomma, så måste man också medgifva, att det är nödvändigt att Magistraten eller K. M:s Befhide meddela tillståndsbevis, hvilka utgöra allenast bevis derom att ifrågav:de pröfning blifvit behörigen verkställd, så att den, som befunnits berättigad, förklaras vara det. Annat innebär ju icke tillståndsbeviset. Jag anhåller således om bifall till Utskits förslag i denna del. Gr. Hamilton: Jag har här fått åtnjuta flera tillvitelser, såsom en ordningens förstörare m. m., men dertill tror jag icke att jag gjort mig skyldig. All ordning i samhället kan upprätthållas på 2 sätt, antingen så att samhället gör sin myndighet gällande på ett preventivt sätt, sålunda att samhället söker förekomma brott emot den allmänna ordningen, eller på ett repressiv! sätt, så att samhället bestraffar de personer, som begått något sådant brott. Det förra har hittills tillämpats i några fall, såsom t. ex. vid meddelande af rättighet att anlägga qvarnar, men detta kommer dock att ändras, såvida B. St:r gå in på hvad vederbörande Utsk. i frågan föreslagit. Det sednare tilllämpas vid tryckfrihetsfrågor och vid de flesta öfriga fall. Det är äfven, enligt min tanke, egentligen det enda rättvisa, ty en medborgare bör icke anses brottslig förr än han begått brott. 208 Den 13 Jnni e. m. Emot den af Hr Nordenfalk föreslagna ändringen af mitt förslag har jag ingenting att invända, utan får jag anhålla om bifall till den redaktion han framställt. Frih.
Hon satt så länge och fördjupade sig deri, att hon var nära att glömma sitt tema, men en klocka inne i salen, som slog sex med tydliga, klingande slag, kom henne att plötsligt spritta till — »An, auf, hinter, in» — hvad var det nu de styrde? — och så undantagen; det mesta var alltid undantag. Derute snöade det häftigare och häftigare. Det riktigt smattrade mot rutorna. »Nu står snön högt öfver taket på iskällaren der hemma», tänkte Sofi och såg upp. »Isen bär nog öfver Tallviken, och då kunna systrarna gå på skridsko till Ramsnäs!» Hon satt länge och såg mot fönstret. Nu visste hon, att det snart var tedags hemma. Far och mor och alla de sex systrarna voro samlade omkring det stora bordet i salongen. — Nu läste visst far högt i någon rolig bok, och mor satt och sydde julklappar, och de fyra små systrarna försökte också sätta ihop något, ja, lilla Maria hon sof nog bakom fars rygg, som hon brukade, för att sedan under jämmerrop bli dragen ut till qvällsvarden. — Emmy och Laura, de voro lyckliga! De voro nitton och tjugo år och för alltid fria från att läsa för guvernanter och gå i skolan. Hon suckade. Hon hade nu i två år måst fullända sin undervisning inne i staden. Guvernanten der hemma tyckte icke, att hon gjorde tillräckligt stora framsteg, och nu skulle hon fullborda sin utbildning i institutet. »Jag skulle just vilja veta, när man egentligen börjar bli bildad», tänkte Sofi och såg på sin penna. »Emmy och Laura äro naturligtvis bildade, de äro ju färdiga, — men när månne det kom? — Men de säga ju alla, att jag är så sen af mig.» Så kom hon att tänka på hvad systrarna kunde ha sytt till julen? Hon sjelf hade så litet tid till handarbeten, men så snart hon hade några ögonblick lediga, tog hon itu dermed af alla krafter. — Hon måste bort och öppna sin låda och se på den kudde hon krokade åt sin far. Den var bara halffärdig, men hade ett vackert mönster och var jemnt och bra gjord. Bara hon kunde få den färdig! Och så måste hon nödvändigt göra ett litet fottäcke till mors säng. Hon vecklade försigtigt upp ett ljusrödt silkespapper.
Nordstjerne-orden, Doktor Henrik Gustaf Hultman; och sedan Gudstjensten slutats samt R. o. Ad. uppgått till K. Slottet, deltog lt. o. Ad. i den K. processionen till Rikssalen, der riksdagen under vanliga ceremonier af H. M. Konungen afslutades samt R. St:r hemförlofvades. Sedan R. o. Ad. uti procession återvändt från Rikssalen upp till samlingsrummen å K. Slottet, åtskiljdes Ståndet derstädes, enligt före afgången från Riddarhuset fattadt beslut, kl. 2 e. m.; hvarefter Ståndets deputerade, anförde af Hr Gr. o. Landtm., fingo aflägga underd. afskedsuppvaktningar dels hos H. M. Konungen, der H. M. Drottningen, DD. KK. HH. Hertigen och Hertiginnan af Östergötland samt IL K. H. Prinsessan Lovisa voro närv:de, dels ock hos H. M. Enkedrottningen. In fidem, O. Brakel. 3% Den 8 December e. m. Tisdagen den 8 December 1863. Plenum kl. 6 e. m. Anmäldes och inbeledsagades en Deputation frän Hederv. Bonde-St., anförd af Riksdagsfulimäktigen Jonas Andersson från Ostergötlands län, som uppläste följande tal: Högvälborne Hr Grefve och Landtmarskalk! Högiofliga Ridderskap och Adel! Efter nu slutade förhandlingar vid detta riksmöte, är det icke ensamt af Grundlagens bud, utan fastmera af egen böjelse, som Bonde-St. manas att genom oss, dess deputerade, till Höglofl. R. o. Ad. frambära Ståndets tillgilna afskedshelsning och välönskan. Vid en återblick på det afslutade riksdags-arbetet, skall man visserligen finna mycket, som återstår att önska; men å andra sidan kan icke heller nekas, det flera vigtiga frågor i reformerande riktning vunnit, som vi hoppas, en för fäderneslandet lycklig lösning.
Mål, deri han förut varit fullmägtig, och han skulle blifva det i dubbelt afseende, om han på en gång uppträderatt verka både såsom Ombud och Ämbetsman, ett förhållande, som påtagligen inträffar, då han, i anledning af ett Promotorial, skall besörja Målets handläggning, Ansök - Lagutskottets Betänkande*. ningens communicerande och penningarnes indrifning. Lagutskottet har, med desse åsigter, funnit det vara lika oförenligt med Konungens Befallningshafvandes värdighet och bestämmelse , som stridande mot den ovald» hvilken i all Lagskipning högst noga böc iagttagas , att tillstyrka antagandet al en sådan Författning, som Motionairen föreslagit; hvilket docic Riksens Högloft. Ständers vidare pröfning vördsammeligen hem>tälles. Stockholm den 24 Maji 1823. Ankom d. Ii Junii 1823, Betänkande, i anledning af RiksdagsFullmägtigarne Nils Håkanssons, frän Kronobergs■ och Nils Håkanssons, jrån Christianstads Län, Memorialer , angående minskadt antal Nämnd vid sä val Lagtima som Urtima Ting. Från Hederv. RondeStåndet hafva till Lagutskottet blifvit remitterade aine Memorialer, det ena af RikdagsFullmägtigen Nils Håkansson, från Kronobergs Län, deruti yrkas, att, enär uti Rådstufvuoch Hof.
Min vördnad för själasörjarens pliilantropiska kall, öfvertygar mig om den tillfredsställelsen öfver uppfyllda pligter som gerna skallemotse^det authentiqua beviset, hvilket tillskyndas n Den i Martil, hvarje rättskaffens Kyrkoherde i kraft af den första af dessa punkter, då deremot den försumlige skall i andra punkten finna en behöflig Väckelse. Jag känner med visshet att Rikets ArkeBiskop gör mig den aran dela de åsigter sorn föranleda min motions första punkts anledning till de andra punkterne har jag hämtat under mina 24 tjensteär som Officer, ur erfarenheten af den nytta sorn åstadkommes igenom våra militainska Uorrections^ och Straff-Journaler* Jag har äran anhålla om communioatiofi med Högvördige PresteStåndet, och om remiss till behörigt Utskott af denna min vördsamma motion, N:0 5, Friherre Ridderstolpe, Fredrid Nödvändigheten af Rrbetsdotnars återinförande blir denna gång föremal för min bevisning. Säkerhet om valuta för gjorda försträckningar till den arbetande classen, åger den sorn ser arbetaren tvingad igenom Lagarne att med arbete, beråknadt till ett visst pris gälda det Lån han på tro och heder tillockat sig. I ett land, der arbetsdomar upphöra, der lockas den ill villige att blifva bedragare, och der berättigas den Den I Martil, 23 bedragne att blifva elöf för den fattige arbetarens bön om förlag. Med så vål årfd som förvårfd egendom måste man göIda de förbindelser, hvari man ingåtthvarföre skall då den sorn åger den ursprungliga grunden till all förkofran __ arbetskraften åtnjuta det jernbref, som saknad af arbets-domen, så oförskyllt tillerkänner honom? Min gåldenårs rock kan jag afkläda honom ; men jag kan ej tvinga honom att, utan sin skada, och till vår gemensamma nytta, förrätta ett för honom vanligt arbete, hvarigenom han snart skulle afbörda sin skuld.
PrästeStändet och V. BorgareStandet dels afsett högre anslag för denna Inrättning än Utskottet tillstyrkt, dels ock vissa vilkor för den redan föreslagne tillökningen, men hos II. BondeStåndet deremot åsyftat dels nedsättning i det tillökta anslaget med 5oo R:dr dels ock afslag derå helt och hållet. Inom R. o. A.j hvarest Hr Cederschöld P. G.j Hr Grefve Horrij C. F. Hr Friherre Palmstjernaj B. K. och Hrr Vegesachj Achilles, talat för Anslagets förhöjande, har blifvit anfördt: att, då erfarenheten om Gymnastikens nytta såsom det säkraste medel ej allenast att stärka svaga kroppar, utan äfven till botande af mångå krämpor och Chroniska Sjukdomar, vore så allman, att den af ingen kunde betviflas, denna inrättning ock borde på ett kraftigt sätt understödjas, så att man kunde draga nytta af den förtjenstfulle Stiftarens ännu återstående verksamhet, hvilken hans redan framskridna ålder nekade att kunna blifva serdeles långvarig: att Institutets behof aldeles icke skulle uppfyllas genom den af Utskottet föreslagne tillökningssumma, emedan ibland dem som nyttjade Inrättningen många obemedlade lingö begagna den gratis, och således mindre tillgångar voro af betalande personer att påräkna: att, om icke hela den af Hr von Vegesach föreslagne Summa 5,900 R:dr kunde beviljas, Utskottet åtminstone måtte föreslå Betänkande!), N:o 240. >79 åt Föreståndaren „ ÖfverLäraren . , 3 UnderLarare 1.500 It:dr B:co. 1,000 1.500 samt, i afseende på nödige tiilgångarne för andre utgifter, såsom discretioner samt utfodringskostnad för en Voltigeringshäst, Utskottet förena sig, att, såsom Friherre Palrnstjernas reservation innehölle, föreslå en underd. anhållan hos K. M:t, att, den i mohn besparingar på 4;de IIufvudTiteln det medgåfvo och K.
En dag i konungens huardagslif. Hans majestät stiger upp kl. 8 å 8,30 på morgonen. Med någon hjälp af en kammartjänare är toaletten mycket hastigt gjord. Kl. 9,30 intaga deras majestäter gemensam kaffefrukost, då de samtala om sina familjeangelä- genheter och uppgöra sina husliga planer, såsom om bjudningar o. d. Därvid läsas ock de ankomna morgontidningarna. Men denna ro varar ej länge för hans majestät. Det dagliga arbetet kallar honom. För att skildra konungens hvardagslif må vi, då den ena dagen med dess mångskiftande plikter I DU N 412 1 Deras majestäter vicl frnkostborclet, ej kan vara lik den andra, gå igenom veckans skilda dagar. På måndagen gifves efter kaffefrukosten företräde åt riksmarskalken, öfverkommendanten, kommendanten ock öfverståthållaren. På tisdagen ger hans majestät som bekant allmän audiens, hvilken ofta icke slutar förrän kl. 2 å 3. Onsdagsoch torsdagsförmiddagar ger konungen ej några offentliga företräden. Men dessa förmiddagar äro i alla händelser strängt upptagna. Besök af herrar statsråd, norskt statsråd, föredraganden i olika ärenden, privata audienser m. m. upptaga tiden. På dessa förmiddagar verkställer ock konungen inspektion af garnisonstrupperna, åser militära uppvisningar m. m. Fredagens förmiddag hålles svenskt statsråd. På lördagen ger hans majestät företräde åt chefen för hofförvaltningen. Kl. 1 3, 0 vid pass intaga deras majestäter tillsammans lunch. Denna måltid, som är konungens bästa mål på dagen, består af en kopp buljong, en varm och en kall rätt, ett glas öl och ett glas marsala. Efter lunchen företager konungen en utflykt till fots, om vädret det tillåter, eljes i ekipage. Vissa dagar i veckan rider han i ridhuset i k. hofstallet eller på Djurgården. Vid pass kl. 4 eller 4,30 återkommer han. Tiden intill middagen sysselsätter sig konungen i sitt arbetsrum. Middagen intaga deras majestäter jämte uppvaktningen kl. 6. Den består af soppa, fisk, kött, stek och dessert. Konungen äter vid densamma ej synnerligen mycket och förtär högst litet vin.
Då likväl olika begrepp 0111 rätta förståndet af högstberörda nådiga bref kunna till tvister härom föranleda, få Rikets Ständer, till förekommande deraf, hos E. K. M. i underd. anhålla om utfärdande af en sådan lagförklaring: att, der ej annorlunda finnes stadgadt, eller serskild öfverenskommelse är träffad, soldater och annat krigsfolk böra, då de icke i tjenstgöring stadde äro, lika med alla andra, som i socknen bo, efler matlag utgöra dagsverken vid kyrkobyggnad med hvad dertill hörer, på sätt 26 kap. 1 § Byggninga-balken innehåller. Rikets Ständer framhärda &e. Stockholm den 14 Oktober 1848. Expeditions-Utskotteti Förslag lill und. Skrifvelse, N.o sif. 557 N:o 221. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Okt. 1848. Preste-ståndet den 18 Borgare-ståndet den 18 — —• Bonde-ståndet den ig Rikets Ständers underdåniga skrifvelseangående förändring i föreskrifterna rörande utmätningsumgälder.
Som Vällofliga Borgare-ståndet, hvilket hade till Utskottets förnyade behandling återförvisat det af Utskottet framställda och af de öfriga Riks-stånden gillade förslaget, att de i § 9 stadgade minimi-afgifter måtte till deras dubbla belopp förhöjas, samt dervid förklarat, att Ståndet ansåge alla minimi-tabeller och all klass-indelning emellan städerna, hvad beskattning anginge, böra försvinna, numera fattat ett i så måtto från de öfriga Ståndens skiljaktigt beslut, att omförmälda minimi-afgifter förklarats böra oförändradt förblifva vid de belopp, som vid sednaste Riksdag antogos, får Utskottet inbjuda Borgare-ståndet, att, med frånträdande af sitt skiljaktiga beslut, instämma i de öfriga Ståndens. I annat fall torde följande omröstning böra ega rum: 2:o. Den, som bifaller att, i likhet med hvad Utskottet föreslagit och 3 Stånd godkänt, de i § 9 stadgade minimi-afgifter till dubbla beloppen förhöjas, röstar Ja; den det ej vill röstar Nej: vinner Nej, komma dessa afgifter att, på säll Borgare-ståndet beslutat, vid deras nuvarande belopp oförändrade bibehållas. § 25. Med afslag å Utskottets inbjudning har Ridderskapet och Adeln vidblifvit sitt från de öfriga Riks-ståndens skiljaktiga beslut, att det minimi-belopp af inkomst, hvarför bevillning af skeppsbyggerier skall utgå, bör bestämmas till 300 R:dr Riksmynt. I anledning häraf föreslås följande omröstning: 3:o. Den, sorn bifaller Utskottets, af 3:ne Riks-stånd gillade förslag, att det minimibelopp af inkomst, hvarför bevillning af skeppsbyggerier skall utgå, bestämmes till 400 R:dr Riksmynt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, BeviUnings-Utskotlets Memorial N:o 44-, 3 kommer berörde tninimi-belopp att, i enlighet med Ridderskapet och Adelns beslut, fastställas till 300 R:dr Riksmynt. §§ 33 och 34.
Sedan Fullmägtige, med anledning af föreskriften i Banko-Reglementets 154 §., innefattande dels att för hvarje gren af den lånerörelse, som genom Banken och Diskonterne bedrifves, ett maximum skall bestämmas och dels att om någon del af de fonder, hvilka blifvit anvisade för belåning af Adier och Publika papper eller af guld och silfver samt jern, koppar m. fl. vågförde effekter finnas obegagnade, Fullmägtige ega att, på sätt och i den ordning, åberopade §. innefattar, öfverlemna de icke använde medlen till den af dessa lånerörelsegrenar, som deraf kan vara i behof, — funnit det vara angeläget, det Fullmägtige erhöllo kännedom om de förändringar, ofvanberörde lånerörelse för hvarje vecka kunde undergå, för att derigenom städse vara i tillfälle hålla hand deröfver, att de till hvarje särskild låneoch cred i ti v-rörelsegren anvisade fonder icke öfverskridas; så ock enär svårighet mött, att öfver alla de särskilde lånerörelse-grenar, hvilka genom Banken bedrifvas, erhålla de för bedömmandet af omförmälde förhållanden nödige rapporter eller uppgifter, hafva Fullmägtige, med begagnande af den i 230 §. af Banko-Regiementet dem lemnade rättighet, under den 25 nästlidne September anvisat arfvode åt en person inom Banken, som uppå Banko-Sekreterarens hemställan blifvit förordnad, alt vid räkenskaps-göromålen inom Fullmägtiges Expedition honom biträda; hvarefter en tablå blifvit upprättad, utvisande, från och med den 1 Juli detta år, ej mindre utestående beloppet vid hvarje veckas ut - 27 gäng, i de särskilda laneoch creditiv-rörelse-grenarne jemte inbetalningar och ulgifningar under veckan samt den till utlåning disponible summan, utan äfven laneoch creditiv-rörelsens belopp på det hela.
En månad innan Provins-rådet sammanträder, insända de till Utskottet berättelse om de förbättringar som äro att vidtaga inom deras distrikt, om dess behof och om allt annat som är af egenskap att kunna blifva föremål för Rådets behandling. Dessutom åligger dem att hvarje år i Januari månad ingifva till Utskottet en allmän rapport öfver tillståndet inom deras distrikt under föregående året. Denna rapport åtföljes af en statistisk tablå upprättad i enlighet med det dem lemnade formulär. Föreskrifterna i artikeln CXXVJ1I äro gällande äfven för Distriktskommissarierne. Fö reskrifter gemensamma för Guvernören, Sekreteraren och Distriktskommissarierne. Provins-guvernörs-embete, Provins-sekreterareeller Distrikts-kommissarie-syssla kan icke förenas med någon af de under de åtta första momenten af artikeln XCVII uppräknade, konsulterande advokater deri jemväl inbegripne. Mom. 9 af artikeln XCVII är tillämpligt på slägtskapsoch svågerlagsförhållanden emellan Guvernören, Provins-sekreteraren och Distrikts-kommissarierne eller emellan en af de två förstnämnde och en medlem af Utskottet. Bih. lill B. St. Föreskrifter att gälla lills vidare. (Dispositions transitoires.) CXLI. Provins-ständernas ständiga Utskott och de myndigheter, hvilka i några Provinser äro i desse Utskotts ställe, skola fortfara med sina befattningar och rätta sig efter föreskrifterna i denna lag, till dess Provins-rådens Utskott blifvit i sina befattningar inställda. Ständernas Sekreterare fortfara med sina embeten till dess, i följd af denna lag, ny utnämning skett. CXLJII. Under afvaktan på lagen om kommunernas organisation, skola de i afseende å förhållandena emellan Provins-myndigheterna och Lokal-styrelserna nu gällande föreskrifter tjena till efterrättelse, der de icke stå i strid med förevarande lag. Under afbidan af Konungens sanktion, hvilken jemlikt artiklarne L och CIV af denna lag, stadganden angående den inre förvaltningen äro underkastade, skola dessa stadganden lills vidare efterlefvas, sådane de blifvit af Rådet beslutade eller bifallna.