Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionen ånyo framställt behofvet för bolaget att erhålla understöd från Statens sida, ocb dervid hufvudsakligen anfört: att då till kommunikationsföretaget i dess helhet af allmänna medel endast beviljats ett lån å 150,000 R:dr Runt, hvilket måste amorteras genom årlig inbetalning af 6 procent, samt intressenterne sjelfva tillskjutit 150,000 Ridr nämnde mynt, men af dessa sammanlagde 300,000 Ridtett belopp af 208,302 R:dr 32 öre blifvit användt vid Forshaga och af 64,158 Ridr 77 öre lill förberedande arbeten vid Dejefors, hvadan blott en behållning af något öfver 27,000 Ridr förefunnes, vore det icke möjligt, att de återstående arbetena vid sistnämnde station, efter Majoren Lilliehööks sednaste beräkning uppgående till en kostnad af 309,378 Ridr, skulle af bolaget kunna utan ytterligare understöd utföras så, som den i nåder gillade planen föreskrefve; alt bolagsintressenterne derföre samt för att vid Dejefors bereda åtminstone någon lättnad i trafiken och på samma gång tillgodogöra så väl den exproprierade marken, som det derpå redan nedlagda arbetet, varit betänkte att vid nämnde station, i stället för kanal, anlägga en jernväg förbi vattenfallet derstädes, ehuruväl en sådan jernväg icke syntes komma alt motsvara den nytta, som med visshet vore att påräkna af en kanal, hvari genom all omlastning undvekes på mer än 6 mils oafbruten båtled å den lifligt trafikerade Klarelfven; samt att bolagsmännen befarade att deras ansträngningar varit fruktlösa och att de använda kostnaderna ej skulle fullt motsvara hvad som afsetls och påräknats, derest icke de svårigheter, bolaget genom förändrade förhållanden iråkat, blelve behjertade; anhållande, på grund häraf, Direktionen, enligt bolagsmännens uppdrag, att E. K.
Vidare står här: ”men i denna egenskap utgör ock bysättning efter Utsk:s lanke ett nödvändigt villkor för befästande af förtroende enskilda emellan, särdeles i penninge-afhandlingnr samt således äfven för befrämjande och bibehållande af allmänna crediten.’’ Allm. crediten är visserligen en god sak, del skall Gud veta, en välgerning för hvar och en; men icke bör man derföre hafva gnidstugan i perspecliv. Detta vore detsamma som att säga: att villkoret för bankens existens vore galgen, och för religionens, den onde. Mig synes det vara högst omoraliskt och i psychologiskt afseende oförsvarligt, att sedan jag genom utmätning tagit allt hvad gäldenären äger, skall jag hafva rätt att hålla mig till hans person. Detta vore ett fullkomligt återgående till slafveriet i Romarnes tid. Vidare säger Utsk., att, ”om detta tvångsmedel icke funnes, bedragares försök att undanhålla sin egendom från ett rättmätigt användande till gälds betalning ofta skulle lyckas.” Det är icke möjligt all sådant skulle lyckas, då utmätning är tillåten. Låt förpanlningsriitten upphöra, så kan man taga allt hvad sorn finnes, oell i 3 U. 65 Den 19 September e. m. då kan man låta personen få vara i fred och icke pina honom genom Instängning inom regel och lås. ”Ett allmänt misstroende skulle uppstå hos capitalisterna och minska utvägarna äfven för de redlige att erhålla penninge-förstruckningar. ” Delta är sannt; så länge gäldstugan qvarstår, är det svårt för den redlige att erhålla penninge-försträckningar. Men låt gäldstugan upphöra, låt räntan blifva fri, låt penningen, om jag så får säga, vara en handelsvara och gälla allt hvad den gälla kan, — tj då den handlande icke kan åläggas att endast taga vissa proc. vinst på sin vara, så finnes ej skäl att sålunda inskränka capitalisten, — och den redlige skall ganska säkert erhålla penningar, kanske för 3 eller 4 proc. ränta; men sådant är icke möjligt, så länge bysättningen qvarstår och penningehandeln är i ockrares händer.
Betänkanden, N:o 4o3. inbalancerade 457 Återstå Behållningar och Fordringar: hvaraf upptagne i coluranen för ChartseSig. 2,009,819: 25. 2. samt i d:o för Contante Medel i55,8io: i3. — 1826 Års UppbördOrdinarie stämpling 286,623: 16.— Extra stämpling 1,811:28. Influtit genom Ghartss försäljning 296,495:43. 6. Transport 586,332: 3i. 4- 3,165,629:38.4. 458 S t a t s - U t s k o 11 e t s Transport 586,332: 3t, 4* 2,t65,6ä9:38, 4, Tillkommer den från Räntekammaren utbetalte summa till upphandling af papper samt expenser vid ChartaeSigillataSGontoiret. . ti,554: 8. > Hvaraf upptages uti columnen för ChartaeSig. 287,382: 27. 5, D:o dio för Contante medel 3io,5o4: 11, n< &)7,886i 39. 4« R:dr 2,763,316:29. 8, 1826 Jrs Utgifters Afskrifningar. a) Maculeradt stämpladt papper,., 3,<44* 7‘ " b) Genom våda förlorade Chartor 600: to. - c) Om stämplade Två-skill. Chartor.. i,o4tt32. - d) Ghartae - Sigill. FörsäljTrpt 4)706: 1. - Betänkande nj N:o 4<>3. Hvaraf upptagas i coJuronén för ChartasSigill. 1 r,3411 i3. - samt för Contant. 7,427: 3. G. UtgifterDiverse Omkostnader i ; 1,287:20.10.
Desse voro ; på 1 Lod controlleradt Silfver 20 sk. \ j 1 Lod Medalj-Silfver 24 sk. j Raba(t Svenska och Holländska Specie Ducater, per stycke g3 sk. Controlleradt Ducat-Guld, äfvensom Guld af gröfre halter, efter reduetion till Ducater 92 sk. I den händelse, ztt Myntförliållanderne på det hela skulle komma att förblifva i deras närvarande skick, bör ock öfverväga* orn, °€a lut 1 u I 3 Pc t lör 1 års I Ränta. 48 Berättelse huruvida, Svenska Silfvermyntssorter ina anses såsom Pant antaglige. 2:0 Låne-rattigheten tyckes vara uti en Bank alltför mycket i smått utsträckt, då, såsom nu är förhållandet, beläning kan äskas och erhållas på så ringa pant, att en mängd bland Låne-Capitalen ej uppgå till 2 R:dr B:co, minsta delen till 50 R:dr och blott några få derutöfver. Hvarigenom arbetet med både Expedition , Uträkning och Bokföring naturligtvis blifver mångdubbelt, och öfver höfvan, försvåradt. 3:0 Den vid sista Riksdag medgifne förlängning till 6 månader efter förfallodagen af tiden för dylike Eåns utlösen och omsättning, motsvarar föga det dermed åsyftade ändamål, enär Allmänheten i följd deraf genast vid Dånens erhållande anser dem såsom meddelade pä 18 månader, och icke mindre än förut försummar, att inom bestämd tid liqviden verkställa. Kungörandet i Tidningarne tyckes innebära i lietta afseende ett högst ofullkomligt correctiv, sedan Allmänheten hunnit dervid vänjas; hvilket nogsamt bevises utaf den i jämn progression stigande summan af förfallne Dan på Guld och Silfver, enligt den uppgift derom, som i t Afd. 3:dje puncten af denna Berättelse finnes intagen. Härigenom vinna Bankens redbarheter en på det hela ganska obetydlig åryg tiilvext; inen på bekostnad just af den falti. gaste och enfaldigaste Folk-classen.
Vid förberörde undersökningar hafva dock de håtlskjuls-skyldige sjelfve ingalunda visat den ifver för den ifrågasatte befrielsen, sorn man kunnat vänta i anledning af kännedomen om tungan af detta besvär. Manga hafva helt och hållet stillatigande låtit utgången bero på andras utredning af förhållanderne och en del hafva till och med, i stället alt påstå befrielse, uttryckligen yrkat att den gällande Skjuts-regleringen måtte bibehållas. Jag kan dock föga föreställa mig att allmogen sjelf anser sig hafva någon fördel af detta Skjutsningsbestyr, utan bör jag snarare såsom orsak till den anmärkte företeelsen, antaga någon af missförstånd tillkommen farhåga att befrielsen skulle föranleda till påbördande af något annat besvär* sorn till äfventyrs kunde vara mera tryckande än det närvarande. Väghållnings-skykligbelen är icke allenast i allmänhet ganska kännbar, utan äfven högst olika tryckande på olika orter i mån af vägarnes 0- lika mängd, den olika tillgången å lagningsämnen och vägarnes, nied afseende å laget och jordmånen, olika svårighet att underhålla. Likväl mäste I *9 väglagningen alltid blifva ofullkomlig så länge den utgör ett vid Jordbrur ket fästadt besvär och af denna anledning mindre tjenliga tider för des» verkställande måste väljas, på det icke Jordbrukets vård må alltför mycket delaf hindras. Policen, handhafves af Krono-Betjeningen med biträde af de för hvarje Bygdelag valde Ordningsmän, hvarjemte inom flere Församlingar särskilte öfverenskom meker äro vid Socknestämmor träffade och egentligen han cilia f vas af Kyrko-Råden till förebyggande af mindre oordningar och osedlighet, särdeles bland ungdomen. För Barn-undervisningen finnas inom Wadsbo Härad 17 Folk-Scholor efter Lancasterska methoden, bland hvilka utmärka sig för Inrättningens fullständighet och vidsträckthet en i Undenäs Församling, på enskild bekostnad anlagd af Professor Norder, som jemväl skänkt fond till årlig
Om deijemte modificationer i stadgandena angående tiden för Fribrefs giltighet och sättet för deras erhållande, på sätt här nedan varder föreslaget, få ega rum, anser Utskottet all grundad anledning till klagan öfver kostnad eller tidsutdrägt för skeppsredare, i omförmälde afseende blifva undanröjd, hvadan Utskottet, uppå nu anförde skäl, Bih, till R• St. Prat. 1834, 8 Sami. 3 so',de Häftet. 18 1 Ålim. Besv.- och Econom.-Utskottets Betänkande N:o ilo. vördsamt afstyrker framställningen om afskaffande af Kongl. Commerce-Collegii Fribref, till bestyrkande af Svenska fartygs nationalitet. Vid pröfning dernäst af frågan om tiden för Fribrefs giltighet, för närvarande bestämd (ill ett år, så vida fartyg ej ständigt förblifver utrikes, i hvilken händelse berörde handling gäller 3 år, har Utskottet funnit, å ena sidan, såsom skäl för nämnde tidsbestämmelses bibehållande, kunna anföras, att underslef vid Fribrefvens begagnande härigenom anses hindras, och Commerce-Collegium derå kunna lemna en närmare controlernnde uppmärksamhet, samt i öfrigt ega oafbruten kännedom om Rikets handel och skeppsfart, hvartill kommer, att nämnde Embetsverk bibehålies vitt en oförminskad sportel-inkomst, som, utan lämplig bisättning, ej rättvisligen bor borttagas, hvaremot, å andra sidan, lill stöd för Herr Winbergs, i dess motion framställde yrkande, måste i betraktande tagus, livad af serskiide Talare inom resp. Riks-Stånden, i afseende härpå, är anfördt.
När nu egne tillgångar uti Örebro Magazin, från årets början till Junii månads slut, utgjorde 3o3 tunnor, 29 kappar Plågsamt 157 tunnor, 19 kappar Korn och Blandsäd , så vill deraf synas, som hade den ifrågaställa transporten, landvågen från Wadstena till Örebro, kunnat undvikas och Spannmål för de längre fram på sommaren erforderlige utlevercringar anskaffas från Stockholm, Westerås, eller andre vid Mälaren belägne Magazin, der tillgångar ej saknades, hvilken åtgärd varit så mycket mera möjelig att vidtaga, som utrönt blifvit, att en från Stockholm till Örebro samma år afsänd Råglast redan den 3 Julii derstädes inträffat. Utaf Kongl. Allmänna Magazins-Directionen, hvars Utlåtande häröfver blifvit infordradt, är anfördt, att Spannmål s-transporten från Wadstena till Örebro bifölls med vilkor, att densamma genast på vinterföret borde verkställas, derom Konungens befallningshafvande ensam egde att besörja, samt att, i afseende på det tidigare elier sednare beliofvet af undsättningen, sådant icke låg inom gränsen för Kongl. Direc tionens bedömande, utan måste Kongl. Dircctionen, i detta som alia dylika fall , taga Konungens Befallningsbafvandes uppgifter till rättesnöre för sine beslut. Revisorers Berättelse. Revisorerne hafva af Räkenskaperne inhemtat, att Herr Presidenten Friherre Fock, i egenskap af Landshöfding öfver Upsala Län, i slutet af år 1S16 och början af år 1817, från Kongl. Directionens Gassa till Spannmåls upphandling för Länets undsättning, emottagit en Summa af 3o,ooo R:dr Banco, för hvilka Herr Friherren och Presidenten anskaffat och aflemna!, enligt Kongl. Dire ctionens uppgifter: Riad Råg. Korn. Hafra. T:r k:p. T:r k:p. T:r k:p. Men att Räkning för denna Sädes-uppliandling ej förr än den 21 sistl. Junii blifvit till Kongl.
Län skett, förhvar je Mantalsskrifven person någon viss årlig afgift , lämpad efter behofvet och den inom hvarje Län erforderliga kostnaden, till Lazaretternas utvidgande eller särskildta Curhusinrättningar, så att alla med berörde smitta besvärade kunna der intagas, skötas och underhållas, de medellösa utan betalning, och hvilken afgift kunde, jemte Kronoutskylderna, uppbäras ; samt att Kongl. Maj:t jemväl täcktes förordna och med instru. elion förse en Direction i hvarje Län, bestående af Landshöfdingen, såsom Ordförande, med nödigt antal Ledamöter, hvilken Direction, under Kongl. Seraphimer-Ordens Gillets öfverstyrelse, kornme att emottaga, förvalta och disponera ej mindre de medel, som på nyssnämnde sätt sam. inanskjutas, än ock alla andra tillgångar för Lazarettseller Curhus.inrättningarnas underhåll, samt i öfrigt gå i författning om allt hvad dertill hörer. Emedlertid och som till de första och nödvändigaste kostnaderna härvid , ej mindre än till Curhusens vidmagthållande och nödiga anstalter deremot, att, intilldess Lazaretterna kunna sålunda blifva satte uti bättre skick, den veneriska smittan ej må vidare spridas, det nu synes vara oundvikligt, att på Stat något ytterligare anslag göres; så tillstyrker Utskottet, att det nuvarande af 8000 R:dr må med en li. ka summa förhöjas; börandes denna tillökning imellan Länen fördelas efter storlek och behof, för att läggas till den fond, som i hvarje Län sammanskjutes; men detta förökade anslag upp hötrei - Den 49 Maj. hörer vid nästa Riksdag, heldst, efter hvad Utskottet hoppas, genom den nu föreslagna utväg, Lazarettsoch Gurhus-inrättningarne skola komma i den ordning, att samina tillökning vidare må kunna umbäras. Beträffande åter Herr Prosten Wikblads förslag om ambulatoriska Curhus samt hvad Herr Prosten Hasselrot, i anledning deraf, anmärkt och tillagt, hvad Herr Prosten.
Förbudet betager val Stats-V erket en inkomst, som det genom sådana varors lofliga införskrifning skulle vinna; men då Kronan aldrig kan hafva ett intresse, som är stridigt med det allmännas, och en tillökning > dess inkomster, som tillika skulle me iföra tillökning i Rikets importer och vore landande inhemska Näringarna till men och förfång, visserligen ej kiinde förenäs med kloka och väl beräkna !e anstalter; så måste egentliga föremålet härvid va a det sorn närmast instämmer med Statens nytta, och det lärer då blifva utom all fråga, att Lurendrägeriet till den grad , det möjligen ej kan förekomxnas, är, oaktadt Kronans saknad af Töll inkomsterna dervid, likväl af mycken mindre skadlig verkan, än ett obehindradt tillfälle för Utlänningen, att påföra landet sina tillverkningar, hvilka omsider skulle helt och hållet uttränga de Svsnska och göra alla försök till de inhemska Slöjdernas befrämjande onyttiga. Med den kännedom Utskottet äger, att Kongl. Maj:t, som insett nödvändigheten af särskilta anstalter till vihnände af en mera eftertrycklig tillsyn emot Lurendrägeri och Tull-försnillningar, redan i Nåder uppdragit vissa Comiterade, att u i de härom nu gällande författningar föreslå de än iringar och rättelser, sorn omständigheterna fordra, tror Utskottet all anledning vara till den förhoppning, att det asyftade ändamålet skall för en framtid med mera säkerhet uppfyllas.
Dessemellan nystade hon på lingarn, hvarken fort eller långsamt, utan med en viss systematisk beräkning så att den ena tråden kom intill den andra och skinnlappen, som var virad om garnet och hölls mellan tummen och pekfingret, icke fick frihet att skena ett hårstrå i väg. Då någon af gästerna kom till soffan, hade hon alltid tillreds ett inbjudande småleende, men uppehöll dem aldrig, utom på sin höjd med frågan om de sofvit godt. Snedt öfver rummet på andra sidan spisen hade prosten ett eget bord, vid hvilket han satt och åt frukost till närmare middagen, i hvilken han aldrig deltog såsom sittande. I olikhet med sin hustru uppehöll han alla menniskor, som kommo förbi honom, ty han var mycket språksam, berättade gerna sjelf och hörde också gerna andra berätta. Men det var icke någon så riktigt behaglig sak att blifva fästad på stolen midt emot prostens, ty mellan honom och gästen stod en högrest gammal ost, dominerande alla småkarotterna, och denna ost hade den berömda egenskapen att lukta så förfärligt att det ville till en stor fond af artighet eller rättare heroism att sitta qvar hos värden, tills något tillfälle erbjöds för en hederlig reträtt. Då middagsbordet var serveradt och gästerna satt sig med prostinnan och fröken Ulla, en lång, smärt och blek dam, hushållets styrande ande, i spetsen, började prosten med händerna på ryggen gå upp och ned långs golfvet, under det hans ögon icke synnerligen mildt hvilade på den person, som vid tredje rätten för länge uppehöll ströskeden med det regnande sockret öfver tallriken. I en ogeneradt missnöjd ton yttrade han då liksom för sig sjelf: ”Socker köper jag!” Hos denne särdeles respekterade buse till värd stod jag i stor gunst, och som han var mycket sjuklig, skulle han velat alltjemt ha behållit mig qvar som gisslan för den alltid efterlängtade läkarens återkomst. Af denna orsak hände att jag stundom hela veckan och derutöfver stannade på Pjetteryd. En viss morgon – jag hade eftermiddagen förut anländt – innehade jag den nämde platsen vid gubbens frukostbord.
Bolag, som häremot bryter, erlägge dubbla böter. 3,9 §. Skulle den hemmansegare eller brukare, hvilken, jemlikt i Art. 5 §., är berättigad att på ett enda ställe utöfva bränvins-lillverkning för flera, nära hvarandra belägna, honom tillhörande hemman och lägenheter, beträdas att tillverka bränvin på annat ställe, än det af honom bestämdt uppgifna, bote han lika med den, som, utan lof pcb rättighet, bränvinsbränning idkar. 4o §. I alla de fall, då oloflig bränvins-tillverkning å Sön-och Helgedagar föröfvas, plikle den brottslige jemväl för sabbatsbrott. 4> §• Egare af Ätliks-Fabrik, som öfvertyga* att hafva med de pannor, hvilka för ältiksberedningen begagnas, tillverkat bränvin eller afyttrat förbränna eller så kallad lank, skall icke allenast vara underkastad här ofvan stadgadt ansvar för oloflig bränvins-bränning, hvarvid bötesbeloppet derutöfver tredubblas, utan ock förlora rättigheten alt, för lättnad vid ältiks-beredningen, nyttja större pannor. Apothekare, sorn nyttjar distillerings-pannor till större rymd eller antal, än tillåtet är, eller,för andra än pharmaceutiska behof, skall vara sitt privilegium förlustig, och för hvarje olofligen nyttjad panna böta såsom för olaglig br-änvinsbränning. 43 §■ Den innehafvare af bränvinsredskap, som öfverträder hvad i 19 §. är föreskrifvet, bote hvarje gång han dermed beträdes Sexton R:dr 3a sk. Lag samma vare för öfverträdelse af hvad i 24 §• stadgadt är; men sker sistnämnde förbrytelse under den tid af året, du bränvinsbränning förbjuden eller inställd är, bote dubbelt. Vare ock i alla ofvanberörde fall bränvinsredskapen förbruten. 30 Bev.-, Lagsamt Allm. Bcsv.- och Oecon.- Utsfos Betänkande JV:o 6. 43 §.
På deras erkännande hvilan redan Förordningen den 20 November 1845 och i öfverensstämmelse dermed hafva tid efter annan, sedan för hvart särskildt fall framställning blifvit hos Kongl. Maj:t i underdånighet gjord, beslut fattats om gemensamma tingsstäder för särskilda härader å närbelägna länseller krono-cellfängelsers för ransakning med häktade personer inredda domstolslokaler. Intygen om gagneligheten af desse förfoganden, der de hittills vidtagits, hafva ock varit allmänna och sammanstämmande. I samma mån som ransakningsfängelset är aflägset från den ort, der brottet är begånget, måste dock tillämpningen af ofvannämnda grundsats framkalla svårigheter, som ej kunna förbises, och då denna tillämpning till följd häraf synes böra ske på sätt hittills egt rum, efter pröfning af hvad för hvarje särskild ort finnes tjenligt, men likväl en något större utsträckning än hittills antagligen kan åt de i åberopade Förordning afsedda anordningar utan synnerliga olägenheter beredas, derest Domare och målsegare, hvilka billigtvis ej böra mera än nämnd, åklagare och vittnen betungas derför, att ransakningarna förläggas från deras rätta tingsstad, berättigas till ersättning för derigenom uppkommande kostnader, har Kongl. Maj:t härmed velat i nåder föreslå Rikets Ständer dels att i öfverensstämUih. till H. St. Maj:ts Nåd. Proposition M 35. melse med hvad redan är i Förordningen den 17 September 1851 stadgadt om ersättning till
Konungen kungöre dock såda.ne beslut i Stats-Rådet, hvars Ledamöter vare skyldige att deremot göra underdåniga föreställningar, om de finna sig dertill skäl äga. meningen: och alla and/ra personer, som utgöra eller höra till den så kallade Landt Regeringen; som skulle följa på ordet Landshöfdingar, blef af 2 Stånd antagen, och af 2 Stånd afslagen, hvarföre den såsom Alternativ hemställes.1 38 §. Många Ledamöter yrkade dess oförändrade bibehållande, sådan den i RegeringsFormen finnes. Herr Lagman Sandberg. N:o 6 b) införes2 Den af Konungen Nådigst föreslagne ändring uti denne § tillstyrker jag desto heldre, som enligt min öfvertygelse, det uti Formen för en Monarkisk Regering, är en uppenbar motsägelse, at en Föredragande Embetsman skall genom sin vägran at lyda, kunna hindra värkan eller värkställigheten af Konungens bud och befallning, enär efter hans förmenande, samma befallning vore stridande emot RegeringsFormen. Än om då Konungen finner annorlunda, hvem tillhör Decisions rätten ? Visserligen icke Föredraganden; han har fullgjort sin pligt när han gjort föreställning; men att vägra lydnad, höfves honom icke. — Man föreställe sig för ett ögnablick, at den händelse skulle inträffa, då en Föredragande 1 Orden fr. o. m. meningen: t. o. m. hemställes, äro tillskrivna i marginalen. 2 Sandbergs yttrande ingår i den förutnämnda bilagan (se ovan sid. 388). Framför den del av bilagan, som behandlar § 38, har skrivits bokstaven b. Ursprungligen har i texten stått ett referat av Sandbergs yttrande; det har överkorsats och ersatts med hänvisning till bilagan. Referatet löd på följande sätt: »För min del anser jag den sista Perioden af ifrågavarande § vara af den beskaffenhet, att, såsom Kongl. Maj:t föreslagit. böra uteslutas.
Beträffande texten och dekorationerna hänvisa vi till Iduns förra nummer, där en framstående medarbetarinna redogjort för dem i samband med teckningen af deras genialiska skaparinna. På utförandet har mycken omsorg å alla håll blifvit nedlagd, det måste rättvisligen erkännas. Såväl fru Linden som fru Lindberg äro förträffligt på sin plats som resp. Hervardur och Gullväg. Man skulle endast önskat litet mera manhaftighet och kraft hos den förra. Men man måste skänka henne sin beundran öfver att hon ända till slutet stod ut med det långa och hö- geligen ansträngande partiet. En särdeles framstående prestation, främst i vokalt hänseende, var hr Forsells Vidar. Den vackra, malmrika stämman gjorde sig alldeles ypperligt gällande, och i dramatiskt hänseende har hr F. tydligen gjort mycket goda framsteg. Bland öfrige rollinnehafvare böra särskildt nämnas hrr Elmblad (Angantyr), Sellergren (Gudmund) och Bergström (barden). För iscensättningen förtjänar hr Elmblad det amplaste erkännande. Salongen var fullsatt till sista plats af en högtidsklädd publik, bland hvilken märktes konungen, kronprinsen, prinsarne Carl och Eugen med talrik uppvaktning. Föreställningen slutade nära / 12. Ofvanpå Jane Hadings utsökta finsmakarkonst bjuder nu Svenska teatern på bastant husmanskost, ett danskt melodrama » Familjen Jensen », ej utan förutsättningar att med sina grella godtköpsfärger fånga en mindre fordringsfull publik, men absolut okonstnärligt i hela sin dilettantiska anläggning. Författaren, en hr Hoyer, lär ock vara utöfvare af det väl.ofliga apotekareyrket och mellan expedierandet af recepten befatta sig med dramatiskt skriftställeri. Lyckligtvis gjordes anrättningen åtminstone delvis njutbar äfven för en litterat publik genom det förträffliga utförandet af ett par, tre af rollerna. Med nöje såg man ändtligen hr Sillberg åter; af den afsigkomne, men ständigt lika själfsäkre f. d. löjtnant HusumJensen gjorde han en alldeles ypperlig typ. Bra lyckades ock fröken Borgström och hr Eliason i sina uppgifter. Däremot var hr de Wahl denna afton förskräckligare än någonsin i sitt anspråksfulla och stelnade maner.