Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De mindre garfverierna och skinnberedningsanstalterna äro att räkna bland allmogens binäringar. Cementverk för beredande af murbruk lill arbete under vattnet. Sådant finnes endast vid Vargön i Wäne härad, hvartill bufvudsakliga rudi materierna bernias ifrån Kinnekulle. Pottaske-Calcineringsverk finnas, 1 inom Redvägs och 5 inom Kinds härad, hvilka årligen tillverka omkring 1,640 LU. pottaska. Vid Oljeslageriet å säteriet Strömsberg i Tossbo härad har årligen tillverkats omkring 1,000 kannor olja; varande jern väl ett annat oljeslageri anlagdt å Qvarnabo i Kullings härad. Om Mjölqvarnarnes antal och stenparen dervid upplyser statistiska tabellen, De invid Götha eif belägne och en del andra qvarnar, som hafva oafbruten vattentillgång alla årstider, äro i synnerhet indrägtiga; och mjölqvarnarnes afkastning i det bela måste så mycket heldre vara i stigande och ganska betydlig, som sädeskonsumtionen årligen ökats i bredd med en tilltagande befolkning; men att approximativ bestämma qvarnafkastningens totalbelopp låter sig ej göra med grund af tillgänglige upplysningar i ämnet. f) Binäringar. Jagt idkas vanligen mera till nöje och tidsfördrif, än såsom binäring; dock kan den någon gång, i synnerhet hvad beträffar rof djursjagten, lemna bidrag till idkarens försörjning. Fiske bedrifves till husbehof i alla delar af länet, hvarest sjöar och vattendrag lemna tillfälle dertill. Mera betydligt och äfven till afsalu idkas fisket i Wenern och Götha eif. der äfven lax fångas. Biskötseln idkas mer eller mindre i nästan alla delar af länet, förnämligast söderut, dock icke heller utan framgång på Dahlsland. Partier af vax kunna således årligen försäljas utom länet lill Stockholm och Götheborg. Tjäraoch Beckbränning bedrifves i smått på några ställen å Dahlsland och annorstädes, hvarest tjäruvirke efter nedfälld skog finnes; dock sådant endast till husbehof och afsalu åt grannar.
Eder, Mine Hrr, är det lämpligt att bibehålla en lag, som är så orimlig, att den aldrig tillämpas? Kan sådant bidraga att hos folket inskärpa aktning för lagens bud? Skall icke detta jemväl leda derhän, att domaren med likgiltighet tillämpar en lag, som han vet aldrig går i verkställighet? Bör man icke söka åstadkomma, att lagen blifver en sanning, att lagbudet lefver i verkligheten och ieke står i lagboken såsom en död bokstaf? Ar det slutligen lämpligt, att nåden måste anlitas hvarje gång detta brott förekommer? Jag för min del är af en motsatt tanke. Jag anser att nåden icke bör användas annat än i högst sällsynta fall, och meningen med en förnuftig lagstiftning måtte väl vara att småningom lämpa lagen efter förändrade åsigler och förhållanden, så att benådningsrälten icke måtte alltför ofta komma i fråga att utöfvas. Jag skulle kunna åberopa en mängd exempel å förbrytelser, hvilka onekligen måste hänföras till rån, men hvilka äro af den beskaffenhet, att den allmänna rättskänslan skulle upresa sig, ifall dödsstraff1 blefve ä dem tillämpad!, och det är detta förhållande, som föranleder K. M. att ouphörligen benåda rånare. Utsk. har i den efterföljande §:n skärpt straffet å rån, vid hvars begående kroppsskada tillfogas, i hvilket fall lifstidsfästning blifvit föreslagen. Jag för min del tror, att man icke kan eller bör gå längre. Om Utsk. hade tilltrott sig att kunna medgifva en så lång latitud, skulle Utsk. tilläfventyrs i nu förevande § utsträckt straffarbetet till lifstid, men, med kännedom af att R. St:r i allmänhet icke gilla latitudssystemet, i vidsträcktare mån begagnadl, ansåg Utsk. sig böra sätta en gräns för fängelsestraffet och bestämde den till 10 år. 10 års straffarbete, i förening med Den i & Augusti f m.
Hvarje ögonblick fara vagnar förbi, fashionabla ekipager, lätta med ponnies förspända korgvagnar och hyrda landauer, i hvilka demi-monde-damer halfligga, hållande fötterna stödda mot de motstående vagnssätena. Utanför Rumpelmayers eleganta kafé sitta grupper af folk på gatan och låta mängden vandra förbi, under det herrarne smutta på sin Curacao eller sin Vermouth, och damerna äta kaffeglass med långa rör af fint bakverk. På några bord stå absintflaskorna, men på ännu flera seidlar med öl, en dryck, som på senare tiden vunnit ett ofantligt insteg i Frankrike. Det berättas också à propos öl en iakttagelse, som något qvickhufvud gjort, och som ej oäfvet karakteriserar alla dessa olika nationaliteter, som mötas och sitta sida om sida på ett dylikt kafé vid Rivieran. Om en fransman nämligen får en »bock» med en fluga i, kastar han den i hufvudet på kyparen, en engelsman går sin väg utan att säga ett ord, en tysk fiskar upp flugan särdeles omsorgsfult och dricker ur ölet, en ryss häller i sig både öl och fluga och en kines äter flugan och låter ölet stå. Vid hafskajen stå samtalande hopar, lutade mot barriererna. Medan hafvet slår upp med sitt eviga, frihetssorlande mummel, gömmande hela sin obändiga kraft, all sin vilda passionerade lidenskap under en leende, silfverglänsande yta, går dagsobetydligheten obekymradt sin väg utefter dess bredd med sina fnaskiga små intriger, sina småförståndiga godtköpstankar och sina utvattnade, tama begärelser. En ung zuavlöjtnant står vårdslöst stödd mot balustraden och konverserar med en engelsk öfverstinna – en slank fin qvinna – i gult atlas, och hon hör på honom leende, lekande med tofsarne på sitt kinesiska parasoll.
N:o 80, 6:le punkten, tillstyrkte beviljandet af det begärdta beloppet, hvilket äfven bifölls af 2:ne RiksSt., deremot de 2:ne andra fattade motsatta beslut, hvarföre frågan hänsköts under förstärkt StatsUtsk. och der förlorades. K. Stats-cont. fann sig då nödsakadt genom und. skrifvelse den g Oct. 1834 göra anmälan hos K. M. om omöj - i36 Den 5 Maj f. m. ligheten för embetsverket att, med förra personalen, behörigen fullgöra de tillökade åligganden, som, sedan dess stat år 1824 reglerades, hade tillkommit genom de åren 1826 och 1828 skedda öfverflyttningarna tilKStats-cont. af förvaltningsåtgärder, hvilka förut tillhörde andra verk, bestående förnämligast i allmänna magazins-ärendena och krono-uppbördsverket, chartae-sigill.cont. och vågstaterna i Fahlun och Avestad jemte K. Krigs-collegii befattning med mötesoch tross-passevolancesamt krigsmanshus-medlens uppbörd och leverering; och hade K, M., i anledn. häraf, såsom Dess nu aflåtna nåd. propos. innehåller, funnit för ärendenas jemna och oafbrutna gång nödigt anvisa den erforderliga tillökningen, att utgå, dels af 2:dra hufvudtitelns besparingar, dels af extra-utgiftsmedlen, men, enär detta förhållande icke utan olägenhet längre kan fortfara, ånyo i nåder framställt behofvet af förenämnda tillökning, nemi : löner för en ledamot, en notarie, en cancellist och arne kammarskrifvare i Riksboksluts-cont., samt förhöjning i lönerna för ledamöterna till hvad civile ledamöterne i K. Krigs-colbm och Förvallningen af sjöärendena åtnjuta, och äfven till en del bestås K. Commerce-collegii ledamöter.
Ett utmärkt vänligt emottagande vid hofvet, konungens nåd och alla sköna damers välvilja, mötte den unge, älskelige sonen till honom, som varit det trognaste och mäktigaste stödet för konungens makt i hans fädernerike. Sigismund utnämnde genast unge herr Johan Fleming till sin kammarherre, och hoffolket täflade om att visa honom artighet. Då nu efter Flemings död endast fruntimmer funnos qvar i sorgehuset, och dertill förhållandena blefvo allt osäkrare och mera hotande för Finland, ville Peder Banérs föräldrar icke längre qvarlemna honom der, utan begagnade en lägenhet, som yppade sig, att återhemta honom hem. Peder öfverraskades af påbudet att komma hem. Far och mor och syskon voro kära, men att fara från Åbo, det hade dock sina bekymmer. Johan var nu väl borta, och det var allt ledsamt, men att lemna Hebla isynnerhet, var högst tråkigt. Då Peder knotade sade Hebla: "Veli, Veli", och utan att hon tillade mera, förstod Peder hennes mening, och bjöd till att lugna sig. Med outtröttlig ifver arbetade fru Ebba på fästningsverkens noggranna iordningställande och slottets provianterande, emedan ett anfall af hertigen fruktades. Hon anordnade allt på det noggrannaste, ställde försvarsanstalterna i det bästa möjliga skick. En stor förändring syntes hafva föregått hos henne. Den milda qvinnan, alla nödlidandes hjelperska, som så ofta försonande trädt emellan, då herr Klas varit nära att låta sin vrede drabba, hon stod nu som en djerf och kraftfull borghöfding i spetsen för krigarne, och ledde försvarsanstalterna. Det bästa manskapet inkallade hon till slottets försvar, och inbjöd sig till råd och biträde de pålitligaste höfdingarne. Och Flemings enka åtlyddes. Herr Erik hade, jemte andra krigsöfverstar, varit sysselsatt att vidmakthålla ordning bland knektarne, och tillhålla dem att ej betunga allmogen mera, än oundvikligt var, och att qväfva uppror och oordningar, som ännu här och der utbröto.
Propos:n visat, att frågan om jernvägars införande inom landet blifvit fullkomligt afgjord, en fråga, hvilken för några få år sedan så ringa intresserade Svenskarnc, att när jag år 1845 återkom till fäderneslandet, fanns väl inom landet utom den Kgl. familjen, som alltid omfattat jernvägssaken med värma, och föredraganden för Civil-ärenderne knapt någon menniska, som icke yttrade den öfvertygelsen om mig, att jag var litet vurmig, då jag kunde föreslå något sådant. Nu deremot har man kommit derhän, att Hr von Troil förklarat, att jernvägars införande i vårt land nära nog vore enda vilkoret för Sveriges bestånd. Förlåten mig, Bline Hrr, om det icke är utan en viss stolthet, hvarmed jag ser tillbaka på den förflutna tiden, då det är jag, som hufvudsakligen bragt frågan på den punkt, hvarest den nu står; och jag vågar hoppas, att Hrnne medgifva, det jag kraftigt stridt för saken. Den har numera vunnit häfd i Sverige, och det är då klart, att snart sagdt en hvar träder fram och vill Den 21 D ecember. 363 göra frågan till sin. Härpå har jag varit beredd, äfvensom pä att kanske icke få öfverlefva dess utveckling eller leda densamma, och får jag då underkasta mig, att likasom korallen dö, när en gång kontinenten, som han har skapat, på honom upväxt. Jag tackar emedlertid de Hrr, hvilka här framställt anmärkmr emot mitt förslag och såmedelst gifvit mig anledn. att deröfver förklara mig och meddela uplysning om de punkter, som kunna vara dunkla. Jag tror dock, att om desse Hrr hade haft godheten att genomläsa min motion med mera upmärksamhet och icke varit helt och hållet praeoccuperade af motskälen, skulle de hafva kommit till helt andra resultater. Jag finnér likväl en motsägelse emellan den K. Propos:n och Frih. Palmstjernas yttrande. Frihm har nemi. sagt, att det icke skulle vara en hvar betaget att hygga jernvägar i Sverige. Såvidt jag kunnat fatta den Nåd. propos:n, har K. M. föreslagit R.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1866. Stats-TJtshottets Utlåtande N:o 67. 1 \ 4 « N:o 61. t Ank. till Exp.-Utsk. den ly Al)ri, 1860> kl.J e. ra. Ank. till B * anledning af väckta motioner om åstadkomJnande och adande ‘ af Svensk jernväqsmalekiel. I Uti en inom Bonde-Stadet vWckt oell till Sta,ts-Ut.svottet remitterad motion (JVs 263) har Riksdagsfullmägtigen Jan Andersson från Stoft, Kopparbergs län fästat uppmärksamheten derpå, att, såväl för byggandet af våra jernvägar, sorn för bedrifvandet af rörelsen derå, årligen till utlandet utginge betydliga belopp för derifrån införskrifna materialier och redskaper. Om man sammanräknade dessa belopp för tiden från det Statens jernvägar började anläggas, uppginge summan deraf till 12 millioner Rdr. Då jern utgjorde en bland Sveriges huvudsakligaste exportartiklar, syntes det motionären, som skulle en så betydlig summa icke hafva bort behöfva utgifvas för materialier, hvilkas förnämligaste beståndsdel utgjordes af jern och detta dertill af så dålig beskaffenhet, att detsamma, efter dess första förbrukning icke vidare kunde tillgodogöras, utan saknade allt värde, då deremot det Svenska jernet alltid läte sig med fördel nedsmältas, för att derefter bearbetas till andra artiklar.
De voro således icke några okända Utgifter, hvarmed Rotehållarne betungades, som Herr Friherre Stael behagat yttra, och den af samme värde Ledamot anmärkte omständighet, att en del Rotar, genom det ständiga Knecktehållet såtagande, icke erhållit den derigenom uppkommande utlofvade förmedling, var en följd af Riksens Ständers vid ofvanberörde Riksdag gjorde anhållan om jemkning i Extra Roterings-skyldigheten, samt Den g Januarii. 469 således icke någon afvikelse från de i Propositionen förelagda vilkor. Hvarje ny Utgift eller Pålaga förefaller alltid i början betungande och kännbar, omän den tillförene utgjorde varit drygare. Det bör derföre icke väcka förundran, om Innevånarne i Skåne anse Roterings-skyldigheten, hvarifrån de under Århundraden varit befriade, mer tryckande än deras Medbroder i Rikets öfrige Provincer, som, genom vanan att den utgöra, finna sig deraf mindre besvärade; men då Organisationen af Skånska InfanterieRegementerne till ständigt Knecktehåll, grundar sig på Innevånarnes egen begäran och nästan allmänt lemnade begifvande, torde någon rubbning derutinnan nu mera icke kunna äga rum, helst de Rotehållare, som vid Roteriugens verkställande ansett sig förfördelade, ägt rättighet att i vederbörlig ordning deröfver anföra besvär. Herr Franc-Sparre, Bengt, hade inlemnat ett så lydande: Vördsamt Memorial! Herr Friherre Henning Wrangel hariett här uppläst Memorial yttrat, att FörsvarsVerket är stäldt på en kostsam och för Landet tryckande fot, saint att han anser våra tryckande Skatter härleda sig från ett öfverflödigt antal Tjenstemän, som i synnerhet från missräkning i behof vet af våra Stridskrafter, jernfördt med Landets nuvarande ställning.
Wetenskaps-Academien disponeras för insamling och afteckning efter naturen af Svenska vexter, i och för utgifvandet af Planche-verket ”Svensk Botanik.” Utlåtandets 6:te punkt har blifvit bifallen af Bonde-Stånclet, men återremitterad af Ridderikapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stunden, med anledning af flere ledamöters yrkande, dels att Professorn Cronstrand måtte få tillgodonjuta fulla beloppet af de förmoner, han förlorat, och således uppföras å Indragnings-stat till ett sammanlagdt belopp af 1,150 R:dr, dels att bemälde Professor måtte erhålla 1,500 R:dr, såsom närmare motsvarande hans förra inkomst samt andra Professors-löner, dels att Adjuncten Selander, som, vid sitt tillträde af tjensten, försäkrats om en lön af 1,000 R:dr, och innehaft densamma, jemte boställe, mätte bibehållas vid denna inkomst och icke, enligt Utskottets förslag, få sin lön nedsatt till 800 R:dr, eller det belopp, som Observatorn på Wetenskaps-Academiens stat innehafver. Hvad sålunda blifvit anförd t, har Utskottet tagit i öfvervägande; och sorn, ehuru, enligt allmänt gällande grunder för afskedade embetsoch tjenstemäns pensionering, pensionens belopp bestämmes endast efter lön på Stat, Utsköttet, med afseende å Professorn Cronstrands förtjenster, redan tillstyrkt, att han, utom de såsom lön innehafde 800 R:dr, måtte, såsom ersättning för andra med tjensten förenade förmoner, undfå 200 R:dr eller tillsammans 1,000 R:dr, att å Indragnings-stat uppföras, har Utskottet saknat skäl att den ytterligare ifrågasatta förhöjningen föreslå, hvadan Utskottet i afseende på Professorn Cronstrand vidbiifver* sitt förra yttrande. Stals-Utskottets Utlåtande, N.o 21 g.
Piro i3S. i anledning af Anders Anderssons från Skaraborgs Län motion, angående ersättning för eller befrielse från åtskilliga onera, hvilka å en del hemman, genom Götha canals anläggning, tillkommit. VII. B. 5i5. VIII. A. 1 1 1. —- N:o 139. i anledning af Hr Munck af Rosenschölds, N. B., motion om anslag lill pensioner åt enkor efter de sol dater, som tjenstgjort vid den s. k. Vestra Armeen år 1809. VII. B. 515. — X:o 140. i anledning af Hr von HartmansdorfFs, A., motion om mynthusets upplåtande till embetsrum åt de sex Begerings-departementen, 111. m. VII. 13. 5i5. VIII. A. 112. XII. U. 326. A. 463. N:o 141 - i anledning af väckt motion om national-belöning för Öfverste Klingstedt. VII. B. 5i5. VIII. A. 117. — j\:o 142. i anledning af Kongl. Majrts nådiga remiss å förre Häradsskrifvare!! S. F. Hagelins underdåniga ansökan om förhöjd pension VII. 13, 5i5. VIII. A. 117. XI. U. 129. XII. A. 138. XIII. E. 67. -— K:o i43. i anledning af Kongl. Maj-.ts nådiga remiss å Landträntmästarens i Malmö, Lagmannen Göran WnlfFs ansökning om rättighet att vid afskedstagande erhålla pension till fulla beloppet af innehafvande lön. VII. B. 515. VIII. A. 117. E. 335.
Motionären har grundat detta sitt förslag pa den kostnad, jemte annan olägenhet, som, efter hans förmenande, drabbade rustoch rotehållarne derigenom att, för nämnde tjenstgörings skull, dels arbetsstyrkan blefve dragen från jordbruket, ofta i en tid, då den vore mest behöflig, dels de af rustoch rotehållarne dyrt inköpte munderingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 41. 3 blefvo slitna och förderfvade och dels jordegaren måste bruka och beså soldatens torp på samma gång denne blefve ryckt från sin familj, sorn under kommenderingstiden nödgades kämpa med armod och försakelser. A andra sidan har motionären ansett Gardes-regementena kunna, jemte sin vakthållning i hufvudstaden, bestrida förenämnde garnisons-tjenstgöring på Långholmen, om blott de a till icke obetydlig vinst för befälet permitterade, för staten dyrhållne, 160 man eller hälften deraf» blefve i tjenstgöring indragne. Vice Talmannen Ad. Wilh. Svartling, Riksdagsmännen Anders Jonsson och Anders Andersson från Östergöthlands län samt Per Benctson från Kalmar län hafva i förestående motion instämt. Beträffande ifrågavarande garnisons-kommendering har Utskottet inhemtat: att densamma, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 16 December nästlidna år, består af en Kapiten, en Subaltern-officer, en Fanjunkare, två Under-officerare, tio Korporaler, 100 Soldater och en Trumslagare; att denna tjenstgöring i viss tur bestrides dels af trupper ur 2:dra Militär-distriktet, nemligen de i Östergöthland och Södermanland förlagda regementen, dels af samtlige inom 4:de Militär-distriktet förlagda indelta infanteri-corpser och dels af Helsinge regemente, tillhörande 5:te Militär-distriktet.
Qöåre odj <58åre SmbetSmänS bref, fulltnaFter, transporter od) conflitutorialer eller ge» neraborDteS, jottom tiliagDe löneförmåner och rättigheter, innan hatt fitllmaFten eller förorDnanDet på behörigen främplaDt papper uppmtjl. 3:o ©ontare eller anörc, fftPilfa, t od) för bcraö tjenftebcfattning, emot* taga fFrtfter od; fjanDlingar, bora, voiD bet i 14 §. ftabgaDe anfraar, tiilfe, att ingifnc fyanblingar äro rifttgt d;arteraDe od) ftämplarne atimtllerabe, på fatt 3 §.6 utom. förefprifnoer. 4:o ©e ©omflolar, till ^rotlPa äftengraptHörorb, morgongåfrooércf, för* orDnanDen om fxDci^commiger eller Di;li£t, tejiamenten odj boupptccfningar irtgif* raaé, anfnoare för Denna författning^ noga iafttaganDe i Dega Delar, od; in* forDre, när ftflndmnDc fyanbltogar förfeglaDe inlemna^, benoiö, unDertecfnaDt af förrättning^ od; roärDeringömtännen, att fattima fjanDlingar meD flämplaDt pap* per till behörigt belopp förfeDDa äro.
Reformatorerne sjelfva hade i sådana mål yrkat den verldsljga mag»tens behörighet.» (Se Melanchtons ord, anförda här ofvan.) — Vidare åberopar jag det inom vårt land sednast, eller år 1846, af Kommilterade afgifna Förslag lill Kyrkolag, och särskilda lagar rörande kyrkoväsende m. m„ hvars 7 kap. 69 §. lyder så: »Angifves hos Domkapitel, att prest, som under dess lydno står, »lärer något stridande mot den rena evangeliska läran eller är han annars der»före skäligen misstänkt: har han med den villomening ej förr varit funnen, då »skall Biskop eller Superintendent i Stiftstad, men Prost i prosteri, anmodas att »den prest öfver misstankan först höra. Finnes prests förklaring ej lilIfylletsgö»rande och rättar han sig ej genast; varde han då kallad att personligen sig hos »Domkapitlet inställa, på det utrönas må, om han sig der undervisa och rätta låter. »Blifver han ock inför Domkapitlet vid sin villomening; varde målet Öfverlemnadt »lill Konungens Ombudsman vid Hofrätten.» 1 motiverna till det sålunda föreslagna lagrum anföra Kommitterade, »att de afvikit från f. d. Lagkommittéens me»ning i den punkt, att Kyrkolagkommittéen antager, det Hofrätt bör omedelbart »upptaga och afdöma åtal emot prest för irrlärighel», tilläggande att »med naturen »och värdigheten af prestens embete att förkunna Guds ord syntes det Kyrko»lagkommiltéen öfverensstämma, att han ej för förment irrlärighet ställes lill Rätta »inför underrätten i den ort, der han det embete utöfvat, en underrätt, der i den »grannlaga frågans pröfning, åtminstone på landet, endast en domare skulle deltaga, »som dertill kan öfverröstas af en Nämnd, hvilken, huru stor aktning den i andra »hänseenden förtjenar, i detta slags frågor torde få anses allt för öppen för intryck af dagens inom orten herrskande meningar.»
Då Kongl. Maj:t utnämner någon till beställning af den beskaffenhet, att lön på stat dervid ej åtföljer eller först framdeles kommer att åtnjutas, hvarunder jemväl förstås tjenstegrader i arméen och flottan samt vid Stockholms borgerskaps militär-korpser, förses utnämningsbrelvet med stämpel till här ofvan för fullmagter i allmänhet bestämda belopp, dervid afgiftsprocenten beräknas å den lön, som åtföljer dylik eiler dermed jemförlig beställning, dock med afdrag för den lön, efter hvilken den utnämnde sednast erlagt stämpelafgift och under iakttagande alt beräkningen sker, för fullmagter i regemente, korps eller •| 60: 12: Expeditions-Utskotta/s Förs loij tilt under d. Skrifvelse, I\:o -15b. 17 eller arméen sami fiol tan, efter staten vid det regemente eller korps, hvarest den befordrade tjenar, oell för oplacerade, i arméen qvarstående, officerare, äfvensom officerare vid Stockholms borgerskaps mililär-korps efter Skånska infanteri-regementenas normalstat, samt för de särskilda generalsgraderna i arméen efter generalbefälhafvare-lönen, allt med beräkning af lägsta lönen inom graden, derest olika löner inom samma grad finnas. För den, hvilken erhållit dylik beställning och derå löst fullmagt, skall, då han sedermera erhåller lön å stat i samma eller högre grad, stämpeln beräknas efter enahanda grunder, som om han innehaft ett lönebelopp, motsvarande det, hvarför stämpelafgift redan utgått. Erhåller någon fullmagt å tjenst, hvilken han förut pä förordnande bestridt, aliäknas från stämpelbeloppel å fullmagten det stämpelbelopp, som för förordnandet blifvit erlagdl. Konstitutorial eller förordnande på behaqtiq tid förses med stämpel ä 0 R:dr. Om någon beställning med lön på stal tillsättes genom general-ordres, anses dessa lika med konstitutorial pä behaglig tid.
Med afseende på samtlige dessa skäl, får Utskottet vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att i den föreslagna underdåniga skrifvelsen till Kongl. Majrt äfven uttala sin önskan, att den ambulatoriska läsningen, eller ämnesläsning, hvad lärarne angår, hvilken redan på Gymnasium eger rum, vid det förenade Undervisningsverket, i Nåder måtte anbefallas; börande det dock få bero på närmare pröfning, huruvida detta lärosätt äfven i den första eller förberedande classen kan tillämpas. Den vigtiga frågan om ämnesläsning för lärjungarne och fri flyttning har Utskottet, med anledning af motionerna, tagit i noga öfvervägande, och inser så väl dess nära samband med föregående frågor, som de betydande fördelar, hvilka genom dess antagande skulle vinnas. Genom ämnestäsningen och den fria flyttningen, tvingas nemligen gossen redan tidigt till sjelfverksamhet under ledning af läraren, sorn rättar det felaktigt uppfattade; då han sjelf får göra sig reda för sitt ämne, inser och behåller han det 14 Allm. Besv.~ och Ekon.-UtsJcottets Betänkande, N:o 117. äfven bättre, än om han blott hörer det förklaras, och förhöres deri. Lärjungen väckes till flit, då lian ser sig genom sitt bemödande endast efter förtjenst fortgå på sin väg, han lärer känna sina anlag och uppfattar värdet af lärarens biträde, han täflar blott med sina likar i kunskaper, ej med ofverlägsna, och han vinner tid för nödig förströelse, då hemlexor icke upptaga densamma. Ämnesläsningen inplantar kärlek till studier, arbetsamhet, begär att ej vara den sämste, vana att med lust fullgöra sina skyldigheter, hjelpsamhet mot kamrater och aktning för förtjensten. Läraren kan derföre med lätthet handhafva disciplinen och genom monitörsystemets användning blifva tillräckligare för flere lärjungar.