Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lena, en slug och förslagen qvinna, hade icke mycket hört på början af den gamle grefvens tal, men de sista orden slogo henne med en viss aningsfull förvåning. »Är det pojken min, som nådig grefven så gerna ville haft lif uti?» frågade hon oförskräckt men förundrad. »Ja visst, ja visst,» svarade den gamle. »Och hvad skulle det vara godt för?» frågade Lena ytterligare, och med stigande intresse. »Jo, ser du, genmälte grefven i en drömlik, både tankfull och tanklös fallande ton, om han nu lefvat, och du kunde hafva bevisat att han var min son, så skulle jag hafva låtit viga mig vid dig, och adopterat gossen, hurudan han hade varit.» »Herr grefve! Låt mig få tala vid eder, der vi kunna få vara ostörda och i ro,» sade Lena, ömsom bleknande, ömsom rodnande. Grefven lät af henne föra sig långt bort i en liten aflägsen skogsdunge, och dit ankomna, började Lena en lång berättelse, som vi icke redogöra för. Hvarken sorgen eller glädjen sofver länge. Intagen af en af dessa känslor, kan man nog inslumra, men man vaknar snart. Så ock Elfrida. Hon hade hört klockan i närmaste kyrktorn slå sju innan hon insomnade mot sin soffkudde, aftonen före den länge efterlängtade födelsedagen, och nu slog den åtta sedan hon redan var vaken, men ännu hördes ingen Adrian utaf. Än en gång genomgick Elfrida i sin inbillning den glada stunden, då hon den kommande morgonen skulle få införa sonen i det lilla, med blommor och kransar och dylikt, utsirade förmaket, der hon, äfven med en viss högtidlighet ämnade öfverlemna det enda arf hon egde åt honom, efter den ädle fadern. Ett litet kaffebord för moder och son stod äfven uppdukadt med allahanda, i detta torftiga hus ganska sällsynta, små läckerheter.
Ni tvingas alltså, med eller mot er vilja, att intressera mellan tummen och pekfingret. er för den mera ovanliga taktik jag följt, och följden häraf har blifvit, att jag gjort ett lifligare intryck på er än de andra kavaljererna mäktat. Och detta derför, att jag varit ärligare än de. Kan ni neka till detta? » Jag var verkligen en smula förbryllad af den konstiga bevisföringen, och i mitt bjertas oskuld svarade jag derför efter några undanflykter: » Nej! » » Nå väl, » fortfor min originelle doktor, » då bevisar ert svar också, att jag är den förste, som gjort ett dylikt intryck på er, ty det är endast i detta fall, som min taktik haft utsigt att lyckas. » » Hur vill ni förklara det? » frågade jag förvånad. ari). Till v å r a Flere » Derför att det endast är en gång qvinnorna verkligen känna sig underlägsna männen, och det är när de för första gången — älska eller äro på väg att göra det, » svarade han och fattade min hand. Jag spratt upp som ur en dröm, oförmögen att genast reda de tankar, som genomkorsade min hjerna efter denna underliga balkonversation. » Har ni förstått mig? » frågade min tillbedjare. » Nej, » svarade jag med återvunnen fattning, » och jag vill ej förstå. Jag intresserar mig verkligen ej för dylika djupsinniga reflexioner. Men sedan jag nu lyssnat till er, ber jag, att ni återför mig till de andra gästerna. » täpingsskrifter hafva redan inkommit, Stockholm i januari 1888. h u s m ö d r a r! Redaktionen. På det våra ärade läsarinnor emellertid måtte hafva största nyttan häraf, uppmana vi vänligen a l l a h u s m ö d r a r att hvar i sin stad uppteckna och till Redaktionen a f Idun, Stockh o l m, insända sina egna erfarenheter på dessa områden. Idun skulle sålunda kunna blifva ett föreningsband mellan husmödrarna och deras familjer, h i r a r i g e n o m de förra, ehuru okända för hvar andra, skulle kunna både gifva och mottaga många goda och nyttiga råd.
— Sådane detaillerade undersökningar har Utskottets, af andre mera maktpåliggande göromål upptagne tid väl hittills icke kunnat medgifva, men du, i förenämnde ändamål, förberedande åtgärder redan blifvit vidtagne, skall Utskottet icke underlåta, att, uti det serskilta Betänkande, sorn kommer att afgifvas öfver ett från Vällofl. BorgareStåndet till Utskottet remitteradt förslag till Disconternes skyndsamma utredande, framlägga resultaten af Utskottets forskningar. Slutligen och då Utskottet, under den förrättade granskningen af Hrr Fullmäktiges förvaltning, erfarit, att Ilrr Fullmäktige, under noggrannt iakttagande af Reglementen och föreskrifter, med redlighet, nit och sorgfällighet fört Öfverstyrelsen öfver de Inrättningar, hvilka dem till förvaltande varit anförtrodde; så har Utskottet ansett sig böra tillstyrka , att Hrr Fullmäktige frikallas från all ansvarighet nu och i framtiden, i afseende på alla af dem, inom 1828 års slut, vidtagne beslut och åtgärder, hvilka äro upptagne uti de till samma tid af Utskottet granskade Protocoll. Den 28 Mars 1829. Betänkanden, N:o g5. 3g Reser vatio ner. Hr Asessor Lagerhjelm har anfört: det han ansåg förhållandet med den sistlidet år verkställda disposition af Mindre Creditivet hafva bordt närmare utredas; i hans tanka, hade Fullmägtige i R:g:sContoiret, vid emottagandet af befallningen om Creditivmedlens utbetalande, jemväl bordt erhålla del af det i ämnet uti StatsRådet förda Protocoll in extenso och icke, såsom nu skedt, i transsumt, upptagande endast resultatet af StatsRådets tanka. Då denna åsigt rörande ifrågasatte dispositioner, vid senaste Riksdagen , jemväl varit rådande , på sätt R.
” Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o HG. 31 Uti ofvanberörde memorial har Konstitutions-Utskottet, rörande detta ämne, anfört: att uti protokollen för Justitie-departemenlsärenden förekommo en betydlig mängd ansökningar af utländske män om Svensk medborgarerätt, hvilka, uppå Rådgifvarnes tillstyrkande, blifvit i nåder bifallne, dels med, dels utan förbehåll af skyldighet för sökanderne, att, innan de i behörig ordning, såsom Svenske medborgare, kunde upptagas, ådagalägga, att de från sina förra nationalitetsoch undersåtligliets-förhållanden blifvit behörigen frikalla de. Ehuru det olika förfarandet härvid förklarades af de serskilda omständigheter, som bestämde beskaffenheten af hvarje enskildt fall, hade det dock fästat Konstitutions-Utskottets uppmärksamhet i anseende dertill, att närmare bestämmelser om vilkoren för naturalisation i lagarne saknades, så behöflige de än i ganska många afseenden voro. Rättigheten att utflytta vore väl numera af den nyare statsrätten i de flesta länder erkänd såsom en allmän medborgerlig rätt,- men den vore dock likaledes i de flesta bunden, dels vid vissa förbehåll, som förpligta utvandraren att dessförinnan ådagalägga sig hafva uppfyllt vissa serskilda skyldigheter mot moderlandet, dels vid vissa andra iakttagelser, som hade till ändamål att göra utflyttningen såsom ett factum bestyrkt. För det land, der utländsk man sökte medborgarerätt, vore det således redan på dessa grunder af vigt att, innan den beviljades, fordra bevis, att han från sitt förra undersåtlighets-förhållande vore ‘fri. Men för en sådan fordran gifvas derjemte flera andra skäl, utgående från landets egna interessen.
Blifvande härigenom anslaget till Jägeristaten från nuvarande beloppet, 2,712 R:dr 37 öre, nedsatt till 1,385 R:dr 44 öre. liro. Deremot har Kongl. Maj:t föreslagit, att det kontanta anslaget till Skogsplanteringskassan måtte ökas med en summa, motsvarande ej mindre nyssnämnda, på anslaget för Jägeristaten uppkomna behållning, 207 R:dr 93 öre, än äfven 4,431 R:dr 66 öre, hvarmed de omförmälda kassa tillkommande ersättningar för till Statsverket indragna hemmansräntor och arrenden vid 1863 års slut befunnits öfverstiga anslagets nuvarande belopp, tillsammans 4,639 R:dr 59 öre eller i jemnadt tal 4,640 R:dr; och hemställer Utskottet, att jemväl denna nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. Blifvande i enlighet härmed Skogsplanteringskassans kontanta anslag uppfördt till 22,940 R:dr. 12:o. Enär det för åren 1864, 1865 och 1866 i Riks-staten upptagna reservationsanslag af 75,000 R:dr för Skogsinstitutet, lägre skogsskolor samt öfriga till skogsstaten hörande tjenstemåns aflöning fortfarande vore behöfligt, har Kongl. Maj:t äskat, att detsamma måtte jemväl för nästa statsregleringsperiod varda uppfördt; och då, i afvaktan på ny Skogsordning, någon definitiv reglering af utgifterna för skogsväsendet ej heller nu torde böra ifrågakomma, samt den anordning, rörande Kronans skogar i de norra provinserna, som må följa af framställningarne i Kongl. Maj:ts den 21 December nästlidet år afgifna nådiga Proposition (N:o 54), angående förändrade bestämmelser i fråga om upplåtande åt enskilda af Kronans mark i Norrland och Stora Kopparbergs län, samt om disposition af stubböresmedlen, icke kan lemna tillgång för utgifterna under år 1867, tillstyrker Utskottet, att, med bifall till Kongl.
För 14 dagars exercis upptages denna ersättning till 2 sk. 2 r:st. för en kask, 6 sk. 10 nst. för en vapenrock, 8 r:st. för en mössa, 4 sk. 8 r:st för en kapott, 3 sk. 2 nst. för en blus, 1 sk. 4 r:st. för ett par tältduksbyxor, 2 sk. 6 r:st. för ett par buldansbyxor o. s. v., eller för hela monderingen, deruti äfven inberäknade skjortor, strumpor och skor, sammanlaggdt 41 sk. 10 r:st. banko.” ”Såsom jemförelse torde böra framhållas, att för närvarande betalas endast för skjortor, strumpor och skor 1 r:dr b:co till hvarje beväringsyngling.” Förslaget upptager visserligen slitningsersättning för hvarje persedel af beväringsmonderingens beklädnad, ehuru kostnadsberäkningen ingalunda härpå år grundad, men antager deremot på intet ställe såsom gifvet eller ens tänkbart, att alla dessa persedlar skulle af de beväringsskyldige komma att anskaffas; de persedlar hvilka man trott skulle blifva föremål för ersättning, till följd af deras allmännare anskaffning af beväringsynglingarne sjelfve, äro alla de under beklädnaden upptagne med undantag af kask, vapenrock, kappa och skärp, men torde det i alla fall ej vara oriktigt, att äfven för dessa ersättning finnes utsatt, då exempel ej saknas att åt - 252 Den 28 Juni f. m. minstone de, som för närvarande motsvara de tvenne förstnämnda af dessa persedlar, äfven blifvit af de beväringssyldige anskaffade. Hvad äter beloppet af denna ersättning angår, så torde derå så mycket mindre någon anmärkning kunna göras, då den i förslaget för hvarje persedel blifvit beräknad efter den å stammens persedlar bestämda kortare slitningstid, och tror jag derjemte, att det mindre är beloppet af slitningsersättningen än behaget att nyttja egna effekter, sorn förmår den beväringsskyldige alt förskaffa sig dem.
Sammandrag öfver Mantals-Längderne uti Elfsborgs Län för Åren 1828, 1829, i83o, i83i och i832, utvisande Folkmängden vid slutet af hvarje nästföregående år eller "Wenersborgs Stad - Rörås D:o - Alingsås D:o - Ulricaehamns D:o - Åmåls D:o ■ Wäne, Bjerke, Flundre, Ahle och Vädtle Härader Kullings, Gäseneds och Åhs Dito Marks, Bollebyggds och Wedens Dito Redvägs och Kinds Dito Sundalds, Nordahls och Wahlbo Dito Wedbo och Tossbo Dito År 1827. Mankön. Qvinkön. Summa Folkmängd. Mankön. Qvinkön. Summa Folkmängd. Mankön. Qvinkön. Summa Folkmängd. Mankön. Qvinkön. Summa Folkmängd. Mankön. Qvinkön. Rinman. ■ , " •*,. r ■■■ & 1 - t. ■vmj o, i!.' -. !■ 3I' ! / r *rti rK i ; ::vr •! v ’ ii.? ■: \ ■: ii; i , ..•'ujiiii, 10 ..1;. 1 - ‘ • T ., t. ... i *”■— ■ : »: ilai).' I • ~Jlf t . 'Ci ‘i * ,4 i. '■ V.it* . ■ : ■ *l' 'lh{ :.cö: i..i.I'. ' :n 1 . .. ; ■') -; j ' ■i h\> \-':i 0 s fi ' '£■«! 1 «:<:') ' >i ;v.; • -'. i:; i I *“ ~ |c>’: r' sv,! ' . -' f' .<r1' Kfru" P-w • ■ • <>.([ ; ■: < i . :it: •!■ . ii : i ■ c.\ ■ fefel t', dcä 1 ' *s'-.
Föredrogs BankoUtskrs d. 5 dennes bordlagda, under N:o 10 afgifna berättelse, ang:de R. St:s Banks styrelse och förvaltning. Denna berättelse företogs §:vis till pröfning och afgörande. §§ 1, 2, 3, 4 och 5. Lades till handlingarne. § 6. Bifölls. § Lades lill handlingarne. § 8. Hr von Hartmansdorff, Au g.: BankoUtsk. har i denna punkt ogillat BankoFullmägtiges förfarande. Det torde således tillåtas mig, att försvara vår åtgärd. Uplysningsvis bör jag först nämna, ali de revisorer, hvilka granska den s. k. allmänna Diskonten, eller Lånekont. i Stockholm, tillkommer den slutliga pröfningen af Direkt» åtgärder, utan att Fullmäktige hafva med deras gransknings-utlåt. Dågot att skaffa. Deremot skola de utlåtrn, som Revisorerne öfver Lånekontm i Götheborg och Malmö afgifva, enl. 5 punkten i deras instruktion öfverlemnas till BankoFullm:s godkännande. Hvarföre har man stadgat en sådan olikhet? Hvarföre skola Fullm. i Banken ega rättighet att godkänna den decharge, som Revisorerne gifva åt styrelserna af Lånekontm i Götheborg och Malmö, när Fullm. icke hafva en sådan rättighet ifråga om de utlåtrn, som Revisorerne öfver Allmänna Diskonten i Stockholm meddela? Skälet härtill är utan tvifvel,' att i styrelsen öfver Lånekont. i Stockholm sitta ledamöter af Fullm., hvaremot någon sådan icke deltager i Styrelserna af Lånekontm i Götheborg och Malmö. Nu förklara t. ex. Fullm. i Slockholm, alt vissa föreskrifter böra förslås på ett visst sätt, och hvilka derefter verkställas af Förvaltningen utaf Lånekont. i Stockholm, men Sty - 362 Den 8 Februari. relserne af Lånekont:n i Götheborg och Malmö, som intet derom veta, verkställa samma föreskrifter på ett helt annat sätt.
Det är alldeles öfver nu. Ni skrämde mig, jag väntade er inte, jag har varit nervös, alltsedan jag kom hem, och ni vet, när man är nervös, är man inte tillräknelig. Hon log sitt soligaste leende, medan tårarne ännu glänste i ögonen. — Ni frågade efter er brors tafla. Vill ni se den färdig, så har jag den med mig, likaledes Per Krons Thaïs. Präktig! Inte sant? — Åh, hvad det var roligt, jag har hela sommaren undrat, hur ni skulle tycka om den. Jag är så lycklig, som om jag fått stora guldmedaljen. Ser ni, att det kan ligga något också i det nya. Pelle var väl glad! — Det märkte jag inte. — Nej, det är ju sant. Jag glömmer alltid, att ni är en utomstående, den rike grosshandlaren, mecenaten. Om ni visste, hur många gånger jag tänkte på er i sommar, under det jag varit tillsammans med mina vänner, som ju alla äro förhärdade specialister, — medan ni intresserar er för allt — Det gör jag väl, därför att jag inte tillräckligt intresserar mig för mitt eget fack. För resten öfverskattar ni mig, fru Wanda. Hur länge kan det fortfara? Ni brukar inte vara mild. — Inte länge. Det är en öfvergående svaghetsparoxysm. Det kommer sig väl af att jag är så glad, att ni är hemma igen, och att jag kan börja måla. Kom, så sätta vi oss på balkongen, medan vi vänta på Wilhelm. Hvad här är vackert i afton. Se på de där tonerna på himlen — gult, violett och grönt — och hvad bergen därborta taga sig ypperligt ut som fond. Och hafvet, som man vet ligger där bakom — fast man inte ser det! — Jag är glad, att ni tycker om Göteborg. — Visst är här vackert, mycket vackert. Om höstarne och vårarne — och sådana aftnar som denna. Se på himlen, nu har den blifvit alldeles röd, och så ljust allt är! Sådana belysningar får man bara se på vestkusten. Hon stödde båda armarne mot balkongbalustraden med blicken riktad mot horisonten. Han stod bredvid henne, fullkomligt tyst. Så vände hon sig hastigt om mot honom. — Tänd nu er cigarr och berätta mig allt, hör ni, allt! — Först och främst, är världen inte skön?
Erkebiskopens lön sknlle blifva ganska obetydligt högre ån Departementschefernas, och Grundlagen talar aldrig ett ord om aflöning, hvilken naturligtvis måste vara beroende icke allenast af tjenstemännens rang, utan äfven dels af den möda, tjensten förorsakar, dels af de kostnader, som ovilkorligen äro med tjensten förbundne. I afs:de å Biskoparnes löner, hvars medeltal är 1 2,000 rdr, har den förre talaren anmärkt, att denna aflönings belopp är lika stort med de konsultativa StatsRådens löner. Detta är ganska sannt; De ii 7 Januari. men afven om jag antager, att de konsultativa StatsRåden åro fullt upp lika sysselsatta med Biskoparne eller mer, så bör man dock erinra sig, att med deras tjenster är ieke någon representationsskyldighet förenad, hvaremot biskoparne hafva en större representations-skyldighet, än kanske någon annan tjensteman i landet. Detta gäller icke blott om hvardagslifvet, då de svårligen kunna neka sin gästfrihet, utan kan sägas hufvudsakligast med afside på de högst betydliga utgifter, med hvilka de äro betungade vid prestmötena, då vanligtvis Biskoparne böra flera dagar underhålla ett stort antal gäster; och det vore beklagligt om, i följd af biskopslönernas knaphet, de sågo i sin ekonomiska ställning ett hinderatt upfylla den pligt, som härutinnan åligger dem. Man har, tyvärr, sett att lång tid mellan prestmötena förflyter. Jag hoppas detta förhållande skall kunna ändras; men man får då icke göra det äfven i ekonomiskt afseende afskräckandc för Biskoparne att arbeta derför. Biskoparne hafva äfven en annan kostnad i deras tjensteutöfning, en kostnad, som på sednare tider ganska betydligt ökats, nemi. för tjensteresor. Det har visserligen funnits en tid, då dessa resor voro mindre kostsamma, då Biskoparne reste från prestgård till prestgård och skjutsades af pastorerna; men denna sed har på sednare tid undergått en betydlig förändring. Uti de stift, der jag en längre tid varit bosatt, har jag icke sett förhållandet vara sådant.
Den hufyudsakliga anmärkningen mot »ya Scholordningen, i hvilken ock Motionärerne sammanstämt, rörer 1 Sectionen 5 Cap. 4 §• Utskottet har öppet sagt sin nia* ning så vidt vara Motionairernes, att inträde i Läroverk icke borde vägras den obemedlade gossen, om han i öfrigt fyllde fordricgarne, det vanliga antalet icke var öfverskridet, och rum i Scholan förefanns, samt medel kunde honom beredas, att utan tiggande uppehålla sig vid Läroverket. Meå eller utan föreskrift i Scholordningen komma dessa villkor att blifva gällande. Mai hända sträckte Utskottet sin välmening För långt, då dess förslag innehar, ait all dea omsorg hos Ephorus och Lärare, att bereda fattig ungdom tillgångar, hvilken är en verkan af sedekänslan och torde på da flesta ställen vara praxis, skulle blifva elfe åläggande, åtminstone ett tillstyrkande a£ lagen. De mer eller mindre lämpliga yttranden, som deremot blifvit afgifne, förringa icke Utskottets afsigt. Då likväl förslaget till ändring blifvit anseddt, än lika strängt som förbudet, ä'n föga lindrigare äa detta, och i Högv. Presteståndet betänkligheter yttrats, mot verkställigheten af hvad förändringen åsyftade, återstår för Utskottet intet annat än att, då det sjelft ogillar §:s nuvarande lydelse och misströstar att: Bihang till RihsSt, Fröt. )G23i 8'de Sami. $Iiq 74, äijo Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. kunna förlika de stridiga åsigterna, hemställa till Rikets Högloft. Ständer, om de icke täcktes hos Kongl. Maj:t anmäla sin underdåniga önskan, det genom Nådig allmän förklaring, eller Skrifvelse till Consistorierna, denna paragraph till sin kraft och verkan upphäfdes. Antnärkningarne mot obemedlad gosses befrielse från afgifter till läroverket, hafva icke ändrat Utskottets tanka.
Jag tror verkligen, alt församlingarne i allmänhet ej skulle vara dermed belåtne, och då de sålunda i alla fall skulle fa hålla en extra-kloekare, kunna de så gerna hafva en ordinarie; jag tror ej att den ekonomiska vinsten skulle blifva stor, och anser olägenheterna vara vida betydligare. Jag tillstyrker således att skollärareoch klockarebefattningarna ej må sammanslås, och tror derjemte att detta ej heller öfverallt kan låta sig göra; ty på sina ställen äro klockarelönerna anslagna till adjuncter, och på andra ställen äro klockarelönerna äfven stundom anslagna till olika ändamål. Jag tror alltså, att det ej låter sig göra. Utsk:n hafva väl förutsatt att undantag på sina ställen skulle blifva nödvändiga; men jag befarar, att dessa exceptioner blefve alltför många. Hr Coyet, Julius Carl Au g.: I motsats"mot den sista värda talaren, tager jag mig friheten fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att enligt nuvar. kyrkolag är klockaren skyldig att tillika vara skollärare, och om han ej fullgör denna skyldighet, kan han anmälas inför consistorium och skiljas ifrån sin befattning. Jag finner intet skäl derför att klockaren skulle genom denna författning befrias ifrån en sådan skyldighet; ty han uppbär i allmänhet ganska goda lönevillkor, och bör derför i min tanke göra någon annan nytta än sjunga. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller få uppläsa de a 5a ,D«d i3 F • b r u a r i e. m. §§ af kyrkolagen, hvilka handla om klockaren, pä det att ingen må vara i ovisshet derom. 3x §:n stadgar att ”Klockaren skall i lika måtto af kyrkoherden och församlingen väljas, men icke utan löftesmän antagas. flan skall vara ärlig, trogen och flitig, boklärd, och kunna sjunga och skrifva, så att han deruti kan undervisa församlingens ungdom.” Den 32 §:n säger vidare: "Han skall ock vara kyrkan trogen och kyrkoherden och församlingen lydig, sörja för ringningen och klämtningen, på behöriga tider ställa timklockorna, samt taga allt det i noga akt och förvar, som honom i händer nntvardas och förtros.
Vorgare-Ständ. Pä Hederm. Bonde-Ständ. Ledamöters magnar Ledamöters magnar /rbrsk. Tripel. ^näers >Iil8ton. dl. kröäelius. Afssrift. Öppet Bress för Herr kä! Kyrkieherde i vlfzbeck akt njura een Engh hwilken Klockaren der sammestädes will sigh tiilwälla lill desi Engen honom ifra opä häradsting Lagligen wuunen warder. Datum Jöneköpingh den sr Augusti 1612. Rätteligen wara afflrifwet ur det i Riks Arci, wet förwarade Registratur, betygar. Stockholm den L2 Jan. i8is. O8un6t.I, ^Lluarie. Begärdes pä Vorder. vplästes ett ifrån Stats, Utssortet ingifwit sä lydande: Wördsamt Memorial; Kongl. Ma:l har i Räder behagat genom Dest Hof.Cancellerö Embete till Staks-Utstotter öfwer em - io48 Den -i Zebruarii. na Borgmästarens i Westerås 6. k. sellmans samt Rävmanen derstädes kedr Uantstöns underdåniga ansö ning, alt sedan Kongl. Maj:r, i anledning af deras underdäniga anhållan, att af nåd njuta befrielse frän den dem genom Kongl. Kammar-Rattens Ålstäg den n Noevmber i8oi och 24 November i8og älagde answarighet förden i Westerås StasdIlpbörd 1799 och föregångne ären af Stads-Caseuren Loäell ansanirade Banllanee, medelst Utslag den 2 December 1807 af Nåd bewiljat eftergift af den del utaf Valiancen, som till Skavs-Casian bordt inga, Sökanderne äfwen af Nåd mätte frikännas frän den pä dem belöpande ersättning för den del af Ballanccn, som bestar af Riksgaldö-Contoirets medel.
Län bibehållas vid deras rättighet , ntt sjelfva uppgöra förslag till deras By-Ordningar, hvilka derefter borde vid H äradsBätterne företes, och med lämpliga vitén fastställas. H vad sålunda är anfördt och hemsläldt, har Utskottet i öfvervägande tagit ; och får Utskottet vördsamt yttra sin mening vara s att frågan om lagliga tillkomsten och framtida beståndet af en By-Ordning, till efterlefnad antagen af åtskilliga Socknar inom Upsala Län, och derefter fastställd af Konungens Befallningshafvande , icke är af beskaffenhet , att kunna hos Rikets Högloflige Stän: der till pröfning upptagas. Hvilket dock varder Rikets Högloflige Ständers eget närmare bedömmande vördsamligen undetstäldt. Stockholm den 28 Januarii 3829. STOCKHOLM, Elméns och Granbergs Tryckeri, 1829, N:o 4Ö* Otlåtande,- angående klagåri deröB* ver, att Bergsmännen inom Nerikes och Vestmanlands Bergslager bli!- vit ålagde vid MaS-Ugiiarne begagna Malm-vågar, i stället för skollär j samt att till deras hytt-arbetare ovilkorligen lemna kostpenningar im ffi< Från Hedervärda Bortde-Ståndet Ilar Bft* skottet emottagit Sine Memorial: t tö Äf Petter* Pettersson från Nerikes Län, söm i under anmärkning om det fler-a faltliga tvång Betgshandterings-yrket blifvit, genom Bergs-Embetsmännen i senare tider# ålagdt* hufvudsakligen klagat deröfver# dels att, Vid vite af 26 Ridr Banco, så kallade Malm-Vågär blifvit anbefalde att Vid Smält-Hytlörne anbringas i stället för för-* tit begagnade bandskoflär, hvarmed de edsvurne hytt-arbetarne ditintills uppmätt Mai" Bihang till R. St. Prot. 1828 och 1839. 8idV Sriifils t y. e H. t. i Besv. och Occon.