Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men detta anlag kan genom vanvård och missriktning, m. m. förflygtigas eller Urarta till en begärelse, som fordrar standigt ombyte af föremal och silunda bekämpar det ändamål, som det naturliga anlaget var afsedt att främja: aktenskapet och familjen. Utveckladt i den förstnämnda riktningen blir anlaget härIc.4; uranmit och förvändt blir det osedI&amp;ht af finare eller råare art. Emellertid är det nu det erafiska anlagd, stäidt i strid mot en af nutidens starkaste lifsmakter, arbefet, som frtiken Roos lagt till gmud för sin berättelse. Ligger det da i dessa stormakters natur att sta shirdt mot hirdts till hvarmdra såsom i Cecilis historia? Eller, ännu varre, Yro de rent af oförenliga, särskildt inom qvinnans naturligaste lifssfer, sasom flera författare helt nyligen förmenat? 299 Det har till exempel pbtatts! att för qvinnan en uppgift utanför det htisliga lifvet, ett tillfredstallande arbete, som gör henne oberoende, skulle komma henne att föredraga det ogifta ståndet framför det gifta och förina henne, att af wjelfvisRa hänsyn hindra böjcfstn att uivcc~las till &amp; ärIed och Rarfeben alt ufvccRIas genom iifitenskaph. En annan förf. menar.
Någon lyftning af den för andra angelägna, oförutsedda utgifter bestämda delen utaf samma kreditiv har deremot, så vidt kändt är, efter sednaste riksdag icke ifrågakommit. Beträffande åter de under tiderna mellan föregångna riksdagar Ivftade belopp utaf då anvisade kreditiv-summor, anser sig Utskottet endast behöfva hänvisa tillden fullständiga upplysning derom, som finnes meddelad i sednaste riksdags StatsUtskotts, under JV2 329, angående samma kreditiv afgifna utlåtande, hvilket äfven upplyser om de särskilda förhållanden, som föranledde den vid sednaste riksdag beslutade ansenliga förhöjningen af den för utomordentliga försvarsanstalter afsedda kreditiv-summans belopp. Då några sådana förhållanden för närvarande icke förekomma, och då ej heller någon annan särskild anledning synes förefinnas för Rikets Ständer att uqder denna Stats-lJtskottets Memorial M 282. 3 riksdag höja det kreditiv, hvarom nu är fråga, utöfver dess vid 1847 och 1848 samt 1850 och 1851 års riksdagar fastställda belopp, får Utskottet alltså föreslå, att den i Regerings-formens 63 § först omförmälda kreditivsumma må under tiden intill Rikets Ständers nästa sammankomst bestämmas till enahanda belopp, som densamma före sednaste riksdag utgjorde, eller till En million femhundra tusen Riksdaler Riksmynt, hvaraf hälften, eller 750,000 R:dr, bör vara att tillgå för rikets försvar och hälften, eller en lika summa, för andra högst vigtiga och angelägna ändamål.
General-Poststyrelsen i underdånigt betänkande hemställt, har Kongl. Maj:t uti nådig Proposition till Rikets Ständer den 27 Oktober 1859 föreslagit det Rikets Ständer måtte medgifva, att från och med år 1863, då den nya vigtberäkningen blifvit lill allmänt begagnande anbefalld, den enkla brefvigten för inrikes bref må bestämmas till l’re ort och porto-moderation iakttagas för bref öfver 21 orts vigt, sålunda, att bref, vägande till och med 3 ort, underkastas enkelt porto, öfver 3 till och med 6 ort, dubbelt porto, » 6 » )) » 9 » 3 enkla » 9 » )) » 12 » 4 » » » 12 )) » » 15 » 5 » » » 15 » » 18 » 6 » » )) 18 » )> » 21 » 7 » )) )> 21 » )) » 25 » 8 » )) » 25 )) » » 30 » 9 » » » 30 » » » 40 » 10 )) )) )) 40 » )) » 50 » 11 » » )) 50 » » » 60 » 12 )) )) » 60 » )) » 70 » 13 » » » 70 » )) 80 » 14 » )) » 80 )) )) » 90 » 15 )) )) )) 90 )) )) » 1 16 )) )) » 1 » )) » n » 17 » )) » 1J » )) » » n » 18 )) )) vigt deröfver ett enkelt porto mer för hvarje 3 ort mer; att, beträffande utrikes bref, den enkla brefvigten, der den nu är bestämd till J lod, må förändras till 1| ort och, der den hittills varit 1 lod, till 3 ort; samt att högsta tillåtna vigten för lösbref, hvilka nu ej få öfverstiga 8 lod, blifver 25 ort, och för lokalbref, som nu få uppgå till och med 4 lod, 12 ort. Bih. till R. St.
Jag vågar derföre, vid remissen af denna motion, fästa Utsk:s uppmärksamhet på nödvändigheten af att ställa så lill, att vid bötesförvandJing icke den mindre brottslige straffas lika med den gröfre förbrytaren. Jag tror, att delta lättast skulle tillvägabringas, 0111 icke 4 dagars fängelse vid vatten och bröd utsattes såsom minsta strafFgraden, hvilket Just.ombudsmannen likväl icke iakttagit i det, så vidt jag förstår, eljest rättsenliga förslag till förändring af ifrågavar. lagrum, som han afgifvit till R. St. vid innevar. riksdag. Remitterades till Lagutskottet. Likaledes remitterades till LogUtsk. Hr Cederschjöld.?, Robert Theophron, den 26 dennes e. m. på bordet lagda motion, om stadgande af någon föreskrift huru förfaras bör med den egendom, som utrikes rest Svensk undersåte, hvilken på längre tid ej återkommer, härstädes qvarlernnat. Ånyo föredrogs Hr Cederschjölds, Robert Theophron, den 26 dennes e. m. på bordet lagda motion, om medel till påskyndande af rättegångars slut. Frih.^Cederström, Anders, uppläste följande: Delande i öfrigt de åsigter, som Hr Cederschjöld i den nyss föredragna motionen framställt, är det blott i ett fall 3 H. 6a 49° Den 29 Februari e. tu. ja" nödgas vara af olika tanka, och det är i afseende å det förslag, Hr Cederschjöld gör, alt dela Högsta Domstolen i 2:ne divisioner. 'Ehuru önskelig! än skulle vara, att det dermed åsyftade ändamålet vunnes, så skulle dock den obestämdhet i lagskipningen, som derigenom skulle blifva en nödvändig följd, i mångfalldig måtto öfverväga den nytta, som Hr Cederschjöld afsett. Vi finna, luiru skadlig redan den olikhet i lagtolkningen, sorn inom de olika divisionerna i Hofrällerne öfvas, är för de rättsökande; må vi derföre akta oss att framkalla något dylikt i högsta instansen, hvarifrån ingen appellation vidare finnes.
Att ingen statsförfattning, alltifrån Lykurgi och Solons intill närvar, tider egt någon absolut varaktighet, erkännes villigt — dertill behöfves ej historiens vittnesbörd, ty det ligger i tingens ändliga natur att ingenting förblifver bestående, ingenting oförändradt. Men då man med historien vill bevisa att den samfaldta valrätten föranleder samhällsomstörtningar, tillåter jag mig först erinra derom att samfaldta valprincipen är i Europas samhällen, med undantag af England, så ny, att vi ur historien ej kunna hämta tillförlitliga vittnesbörd. Det torde väl tåla en längre tids erfarenhet, än den vi ega, för att ur historiska exempel bevisa det ena eller andra. — Men, dä man åberopat historien, då man tillåtit sig alt draga slutsatser, upställa sannolikheter och förmodanden om orsakerna till hvad som skett, tillåter äfven jag mig att draga konklusioner ur historien af det skedda till hvad som kunnat uteblifva. Besynnerligt att, då man här anfört alla andra länders exempel, man ej vidrört Belgien. Detta land, som liggande vid den store Republikens gräns, bibehållit lugnet. Månne detta förbiseende varit iipsålligt? Man kan vara berättigad tro att det härrör från obenägenheten att vidröra ett land, som med samfälld valrätt förblifvit lugnt under stormarne. Men af Belgiens nyare historia se vi att det lyckats förekomma oroligheter dermed att man i tid gifvit efter för folkets billiga anspråk. — Belgien, som 1831 fick sin konstitution, grundad på samfälld valrätt, hade den dock genom census så inskränt att endast 1 af 8ö innevånare var valman. Anspråken växte der som annorstädes med civilisationen, och Belgierna fingo 1848, hvad de fordrade, en utsträckning i valrätt derhän att hvar 12:te innevånare blef valman — och se det förbi ef lugnt! Månne ej detta bevisar att en eftergift för folkets billiga anspråk är rätta medlet att förekomma revolutionerna? Den 18 December. 41 Men det ”eländiga Frankrike” är åberopadt till bevis för olyckan af det utsträckta valsystemet.
Hrr Elektorer att utse en ledamot i nämnde Utsk. under Friluns frånvaro. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Mein. och Ullåtin, nemi. från S t a t s - U t s k o 11 e t: JM 216, i ani. af Verkstälda omröstningar, angide Ttillbevillningen; JM 217, i ani. af erhåilne återremisser å Utlåt. JM 93, ängide K. M:s Nåd. Propos. om uphörande af den åtskilliga hemman åliggande skyldighet att utgöra dagsverken in natura till kungsgårdar och andra krono-lägenheter; JM 218, i ani. af erhållen återremiss å Utlåt. JM 123, ang:de förändradt användande af ilen till skolorne i städerne inom Lunds stift och Provinsen Hälland af Götheborgs stift utgående Helgonskyld; JM 219, i ani. af erhållen återremiss å Utlåt. JM 125, angide väckt motion om rättighet för åboerne ä åtskillige Wisingsö skolegodshemman att få desamma till skatte lösa; JM 220, i ani. af erhållen återremiss å Utlät. JM 126, ang:de väckt motion om förändring i liden för hållande af Upbördsstämma på Oland; JM 221, i ani. af erhållen återremiss å Utlåt. JM 129, angalo väckt motion olli förändring i K. Förord», d. 16 Oktober 1723, ronde Presterskapets i Skåne upbörd; JM 222, i ani. af erhållen återremiss å Utlåt. JM 130; JM 223, i ani. af K. Mits Nåd.
Malcolm — ia(ooo: „ , Fabriksidkarne S. O. Indebetou och K* A. Almgren 6,666:32. — summa 88,666: 32. — Uppå derom gjorda underdåniga ansökningar, hafva sedermera, genom särskilta Kongl. Bref, nedannämde personer förklarats berättigade att, i mån af tillgång, uppbära förlagslån Otur Manufaktur-Diskontfonden, nemligen: i:o Fabriksidkaren Benj. Fyhn, till fortsatt bedrifvande af en i Skellefteå änlagd fabrik, för beredning af terpentin, hartz och kimrök, enligt Kongl. Brefvet den 27 April i84p, - 3,000: 2:0 Fabriksidkaren A. F. von Rothstein, i och för den af honom å Löfholmen, nära hufvudstädeh, inrättade bensvärtefabrik, enligt Kongl. Brefvet den 26 Juni i84ö, - 6,000: 3:o Fabriksbolaget j. Öbergs Enka & Comp., såsom understöd för dess i Stockholm anlagda klädesfabrik, enligt Kongl. Brefvet den 3 Oktober 184°> - 5o,ooo: — —* tillsammans 69,000: Om härtill lägges Ofvanstående 88,166:32. —- visar sig', att, vid sistlidet års slut, å förlagslåne^-fonden Vörö anvisade lån till ett belopp af - t47»*66: 3a. —- för hvilkas utbetalande tillgångar å fonden saknadgs. Enligt de öfvér Gabtla Vll-Disköntforidéti upprättade, härjemte bilagdä KapitaUslut för åren i83g och t84ö, haf berörde fönd, hvars behållning Vid 1838 — 6 — års slut uppgick, till - 58,09g; 3o. 10. deruti dock inbegripna osäkra fordringar till belopp af 13,157 R:dr 10 sk 11 r'.st, halt uti inkomst; år i83g:
Sålunda stadgas i 2 § af Kongl. Resolutionen på städernas besvär de* 28 Augusti 1727, att allmogen icke kan förmenas, att sig till hjelp och understöd sälja så i städerne, som på landet', hvad de sjelfve arbeta och förfärdiga kunna; dock må den ene bonden ej köpa slike varor af den andre och dem åter till salu hålla; — i 4:de § uti Kongl. Försäkran och Stadfästelsen på Svenska och Finska allmogens frioch rättigheter den 4 April 1789, att allmogen tillätes derefter på enahanda sätt, som dittills dem beviljadt varit, inom riket föra och afsätta sin egen och sine grannars afvel och slöjder; men ej egde någon bonde vid ansvar, som lag stadgade, af andre köpa deras afvel och varor för att deraf upplag göra; de händelser dock undantagne, der sådant genom särskilda författningar är tillåtet; — samt uti 6 § i Kongl. Kungörelsen den 9 Januari 1822, att det i samma Kongl. Kungörelse stadgade förbud för glasoch porcellaines-förare samt smides-handlare att, i ändamål af sådane varors försäljning uti landsorterne kringresa, icke skulle i något fall utsträckas till all - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JYi 77. il mogen, utan den derefter som dittills ega rätt att med sina egna handaslöjder tili hvad ort som helst inom riket sig begifva och dem försälja.
Och har Direktionen öfver Låne-kontoret i Götheborg upplyst, att Brukspatronen C J. Ulfsparre hos nämnde Låne-kontor häftar för följande förbindelser, nemligen: 1:0 för ett från Handelsoch Närings-diskont-fonden, mot hypothek af Häradshöfding V. Ulfsparres revers upptaget och den 16 November 1857 förfallet lån å R:dr 7,500: — hvarå den 25 April 1861, genom utdelningar från låntagarens och hypotheks-utgifvarens konkursmassor, blifvit afbetaldte » 4,610: 44. 2,889: 56. 2:o för ett, mot borgen af Brukspatronen H. de Reverony S:t Cyr och Häradshöfdingen V. Ulfsparre upptaget och den 1 April 1858 förfallet kassa-kreditiv å R:dr 6,000: — hvarå blifvit afbetaldt den 21 Mars 1861, genom utdelning från S:t Cyrs konkursmassa 400 R:dr och den 25 April samma år genom utdelning från V, och C. J. Ulfsparres konkursmassor 3,770 R:dr, eller tillsammans » 4,170: — 1,830: 3:0 för ett från allmänna Diskont-fonden, mot borgen af Häradsnöfdingen Y. Ulfsparre upptaget och den 4 7 December 4 857 förfallet lån å R:dr 2,400: — hvarå den 25 April 4 861 blifvit genom utdelning från gäldenärernes konkursmassor afbetaldt . » 4,444: 78. 958: 22. och 4:o såsom löftesman för ett utaf Brukspatronen H. de Reverony S:t Cyr från sistnämnde fond upptaget och den 9 Mars 4 858 förfallet lån å , R:dr 900: — hvarå blifvit afbetaldt den 24 Mars 4861, genom utdelning från S:t Cyrs konkursmassa 57 R:dr 60 öre och den 25 April samma år, genom utdelning från C J.
Utskottet har häraf hemlal anledning lill den hemställan, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om vidtagande af sådana föreskrifter, hvarigenom må kunna förekommas, att anvisningar å ifrågavarande anslag ega rum, sedan detsamma för året lill hela sitt belopp utgått. § 188. (Rev. Ber. I anledning af Revisorernes anmälan om saknad liqvid för Utrednings - Afdelningens hos Kongl. Spanska Regeringen egande fordran, stor 9,909 R:dr för år 1814 ullemnade utredningspersedlar, har upplysning blifvit meddelad, alt, enligt hvad Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena lillkännagifvit, Kongl. Majris Charge d’Aff’aires i Madrid blifvit anmodad alt vidtaga alla de åtgärder, hvilka kunna bidraga att göra slut på denna angelägenhet, hvars uppgörande varit förenadt med ökade svårigheter, i anseende till de inom Spanien rådande inro oroligheler; och torde, vid sådant förhållande, något tillgörande å Rikets Ständers sida för närvarande icke böra i delta ärende ega rum. Bih. lill R. St. Enär frågan om godtgörelse af Utrednings-Afdelningens balancerade fordran, stor 434 R:dr 3 sk. 10 rst, utgörande förskjutne reseoch traclamentspenningar till Ledamöterne uti en i Hernösand hållen Krigs-Rätt, på sätt Kongl. Krigs-Collegii förklaring omförmäler, beror af Domstols pröf 11 ing, _ lärer någon åtgärd härutinnan nu icke vara att vidtaga. § I9°- (Pag. 99. Af Revisorerne är anmärkt, att Utrednings-Afdelningens anslag blifvit åren 1836 och 1837 öfverskrida, hvarvid den uppkomne bristen anvisats att utgå af påföljande års tillgångar.
Antingen skulle dä denna Revision blifwa den enda, och j sädant fall ofullständig, eller ocksä skulle bäde Riksens Ständers Revisorer och Konungens gransta samma räkenskaper, i hwilket fall en kollision oundwikkkgen uppstodr emellan de serskildtrevistonerne. Hur» skulle Kammar - Nät. ten Den 19 October. 4449 ten kunna anmärka nägot wid räkningar, som Riksens Ständer genom sina Rtvisorcr eller sit^-Stats-Utskott granskat och godkänt? eiler hwaitill kilade en sädandubbel revision tjena? Zöriuodli^en till allsimet. Men till mycken förlust för Kronan sunde den föran? leda; ty wid den delade auswarighelcn för cn delad granskning skulle det lätt kunna bända, att Kontin» gens Tjenstemän «öfwersägo fel, som Riksens Ständers Revisorer icke hunnit upptäcka." "Skulle äter Riksens SkändcrS Revisorer och SkatS. Utskott icke sträcka och inskränka sin granskning till ziffror och verificationcr, utan cgenteligen ä» ga att prbfwa behörigheten af Konungens spccicla an, ordningar, sä singö de genast ett insteg i Styrelsen, som Regerings - Formen dem icke ämnat. Oct stadgaS »visligen i 62 Z af nämnde Grundlag, att Riksens Ständer böra förordna -huru serskildt! summor af den Bcwillning de sig Staga, skola till serskilda ändamäl anwändas, och besia smninor under bestämda hufwudtiklar uti Riks > Staten ansta; uti 64 Z, att hwad Riksens Ständer lälunda anslä, skall wara under Aonunrsens disposition, att till de af Riksens Ständer pröfwade behof, och efter den upprättade Staten anordnaS; samt i H» att desse medel Icke mä annorlunda anwändaS, än fast» stäldt blifwit, warandcS Stats - RSdels Ledamöter an» swarige om de, utan anmärkning, läta afwikelse der, ifrän äga rum. Riksens
R:dr, eller oek, derest den Sverige förbehållna rättighet till betalning medelst annuiteter finnes böra begagnas, i enlighet med barbos bifogade uträkning öfver kapitalafbelalningarne och räntebeloppen anvisa l:o för innevarande år 1862: en summa af ... 3,699 Thr. 24 sgr, eller omkring 9,990 R:dr, 2,o för år 1863: en summa af 26,194 Thr. 24 sgr, eller omkring 70,730 R:dr, 3:o för instundande statsregleringsperiod : för år 1864 Thr. 20.300 eller 54,810 R:dr, » » 1865 » 19,600 . eller 52,920 R:dr, ” ” 1866 « 18,900 58.800 ... eller 51,030 R:dr, eller tillsammans en summa af 88,694 Thr. 16 sgr, motsvarande 239,480 R:dr; kommande i sistnämnda fall det till slutliqvid af kapital och ränta år 1867 erforderliga belopp, 18,200 Thaler eller 49,140 R:dr, att af Rikets härnäst sammanträdande Ständer äskas. Kongl. Majit har tillika velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att beslut härom utan någon större tidsutdrägt varder fattadt, pä det att förutnämnde provisoriska kautioneringsätgärder må, så snart som möjligt, upphöra att i afseende å Sverige ega tillämplighet, äfvensom Kongl. Majit velat för Rikets Ständer Kongl. Majis Nåd. Proposition N:o.. 38. 7 omförmäla, att den ränteliqvid, som, enligt traktatens lydelse den 1 sistlidne Juli, bort ega ruin, efter Kongl. Maj:ts den 29 sistlidne April fattade beslut, blifvit af den under Kongl. Utrikes-departementets förvaltning stående Konsule-fonden förskottsvis erlagd, emot ersättning från de medel, hvilka af Rikets
"eller i annat fall änwise den klagande att Konungens Insiitiä - Cantzler om laga rättelse ansöka "alldeles borrttages samt i dess ställe införes "att h-var man litt hos Iustitil - Ombudsmannen äga obehindrat tillträde för att muntcligcn eller skriftligen angifwa hwad hälst han förmenar lagstrivigt wara och af Embcts, män eller andre emot lag fbröfwadt, med b wis och cinlcdning till Stal derä, uppä hwilkcn anmälan an, glfw ircn bbr Utur Iustitiä - Ombudsmannens äiariam eller genom dess päskrift pä douplette af ingifwm skrift strött erhälla bcwis, och Justitiä - Ombudsmannen sedan med märets utförande, jämlikt dess Embels pligt, förfara." I den iz § fbrcfläs den förändring, att med Åtskilligt tillägg dess innehöll mä blifwa följande. "Fin"ner Iustitiä > Ombudsmannen att antingen nägon Lag"eller författnings otydelighet eller Domares skiljagtige "begrep om dess ändamäl föranleda till olika eller o"rigtiga tillämpningar deraf, och hwarom enskild ' inan äfwen äge honom upplysning meddela, "aligge honom att till nödig förklarings win« "nande i de delar lag eiler författning sadan "tarfwar, hos Konungen derom underdånig an« "mälan göra, samt i anledning deraf i sin berättelse till Riksens Ständer jämlikt 12 H uppgifva det försiag till förbättring och förän"dring i Lagar och författningar som nödigt "anses." 4770 Den zo Oetober.
Mot Utskottets beslut att bibehålla den indirecta beskattningen å Lånerörelsen 3 reserverar jag mig och får mot betäkandet i denna deb anföra följande: Sedan Utskottet medgifvit, att den directa beskattningen är vigtig i princip, synes mig, att, vid fråga om tillämpning af denna princip, man icke bordt betrakta saken så ensidigt, som skett. Utskottet har nemligen uteslu - 48 Bevillnings-Ulskotlets Betänkande, N-0 11. lande fäst sig vid alla länkbara svårigheter och olägenheter, som kunde uppkomma, i fall capitalisten beskattades directej men helt och hållet förbigått att yttra sig om alla de mångfaldiga anomalier och rälfsvidrigheter, sorn uppkomma af det närvarande indirecta beskaltnings-sältet å capitalen. Kunde man nu bevisa, att det directa är, icke allenast rigtigare i principj utan ock har stora fördelar framför det andra vid tillämpningen, så vore val detta beskallnings-sält värdt att försöka, om det ock får vidkännas en del af de lyten, Utskottet påbördat detsamma. Utan att vilja upprepa allt hvad, som i min motion, äfvensom inom Utskottet yttrats i sådan syftning, vili jag hufvudsakligen nu hålla mig vid ett argument, som jag icke funnit af någon bestridt. Detta är: att, ehuru man i öfver 30 år försökt på den indirecta vägen komma åt capitalen, och ehuiu bevillnings-förorduingen innehåller flera paragrapher om huru detta skall tillgå, så är likfullt ett erkändt factum, att, med 2:ne undanlag, bela lånerörelsen i landet icke inbringat Staten ett enda runstycke i skattebidrag. Undantagen äro dock besynnerligt nog inga andra, än för Trollhätte gamla slussverks-byggnad och Jern-Contoret, eller just de enda fall, för hvilka man använder den directa skaltemethoden.
Svensk eller Norsk man, som utan Konungens tillstånd låter bruka sig såsom sändebud från främmande Makt. i angelägenhet, som något af de förenade Rikena rörer, eller inlåter sig i underhandling derom med främmande Makt eller dess sändebud, dömes till fängelse. 25 § Värfvar man utan Konungens tillstånd folk i Riket till främmande krigstjenst: dömes till fängelse i högst sex månader eiler böter. 26 §. Den, som förleder eller hjelper krigsman till rymning, dömes, om det sker i krigstid, till fängelse i högst sex månader eller straffa bete i högst två år, och, om det sker i fredstid, till böter eller fängelse i högst sex månader 27 8. Förgriper sig någon, med våld eller annan misshandel, å främmande Stats Regent, medan han här i Riket vistas; dömes tili straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år. Sker slik förgripelse å främmande Makts sändebud här i Riket; då må, om för lika våld eller misshandel i allmänhet straffarbete ådömas bort, straffarbetet, der högsta strafftiden är bestämd till tio år, förhöjas till sådant arbete på lifstid, och eljest till två år utöfver .den för hvarje fall bestämda högsta strafftiden: är brottet i allmänhet med fängelse eller böter belagdt; må till straffarbete i högst två år dömas. Sker dråp, som i 14 Kap. 3 eller 4 § sägs, å någon af de personer nu nämnda öro; miste dråparen lifvet eller dömes till straffarbete på lifstid. 28 §. Talar eller skrifver man smädligen mot person, som i 27 § nämnd är, eller förgriper man sig mot honom med hotelse eller annan missfirmlig gerning; straffes högst med straffarbete i två år. 29 §. Ej må brott, som i 27 eller 28 § sägs, der ej dråp skett, åtalas af allmän åklagare utan att Konungen dertill lof gifver. 15 30 §. Lag samma vare, om någon till straffarbete efter 7 § förfallen ar.
Maj:t skulle ega bestämma, användas de för nordvestra och östra stambanornas fullbordande erforderliga medel. af Herr Danckwardt, C. G., som (uti motion N:o 134) hemställt, att, i den mån stambanor eller jernvägsanläggningar för Statens räkning af Statsmagterna beslutas, Riksgälds-kontoret för utgifternas bestridande må utgifva vid anfordran betalbara räntefria sedlar på 100, 50, 10 och 5 R:drs valör. inom Preste-Ståndet : af Herr Doktor Sandberg, som (uti motion N:o 103) föreslagit, att Rikets Ständer, under för handen varande konjunkturer, vid denna riksdag icke måtte be sluta upptagandet af några nya lån på utrikes ort; och Stats-Ulshottels Memorial N:o 157. 13 inom Bonde-Ståndet: af Riksdagsfullmäktige!! J. M. Lundahl från Skaraborgs län, som (uti motion N:o 87) hemställt, att Rikets Ständer för sin del ville besluta, att af den bland Statsverkets extraordinarie inkomster till 10,300,000 R:dr upptagna bränvinstillverknings-afgiften hälften, eller 3,230,000 R:dr, måtte användas» till bedrifvande af de påbörjade jernvägsarbetena. Beträffande härvid först Herr Danckwardts förslag, att Riksgälds-kontoret för utgifternas bestridande måtte bemyndigas utgifva vid anfordran betalbara räntefria sedlar, så och enär motionären, sä vidt Utskottet kunnat uppfatta hans i ämnet framlagda förslag, icke lyckats häfva de betänkligheter, som mäste uppstå mot utgifvande af dylika sedlar, för hvilkas inlösande vid anfordran tillgångar icke kunna finnes ständigt afsatta, hemställer Utskottet, att berörda motion må lemnäs utan afseende. * ' ■ (.{