Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer måtte komma i tillfälle att pröfva frågan om det begärda understödets beviljande, i händelse Statens tillgångar funnes för närvarande medgifva en så beskaffad ytterligare utgift för kommunikationernas förbättrande; hvarvid E. K. M:t Nådigst yttrat, att, i fall detta understöd beviljades, borde, jemte de för dylika statsbidrag i allmänhet stadgade vilkor, tillika föreskrifvas, att ett nytt bolag skulle inom detta års utgång hafva bildat sig, hvilket bolag borde inlösa den färdiga delen af jernvägen och ställa antaglig säkerhet för anläggningens fullbordande inom slutet af nästkommande år, i öfverensstämmelse med ofvan omförmälda, af Löjtnanten Adelsköld uppgjorda förslag, sådant det, efter slutlig kontroll-granskning, kunde varda af E. K. M:t i Nåder faststäldt; dock borde, i alla händelser, det nuvarande bolaget fortfarande vara förpligtadt att, enligt sitt åtagande och den derför aflemnade särskilda säkerhets-förbindelse, ansvara för återbetalningen af det från Handelsoch Sjöfarts-fonden utbekomna lån.
Att han dervid helst valde melodier af Kraus, bör ej kunna förekomma oväntadt. I allmänhet var detta ett Visornas – de egentliga Visornas – tidehvarf. Dess minnesvård i Sveriges vitterhet är den Åhlströmska samlingen af ”Skaldestycken satta i Musik”. För min del, kan jag aldrig utan en ljuf rörelse betrakta denna numera ålderstigna samling, med sina många i god och många i ond mening enfaldiga stycken, der man finner tillsammans, och med melodier försedda, de flesta af dåvarande skalders – visserligen ock af dåvarande versmakares – lyriska qväden. Det var en menlös (och derigenom lycklig) tid, när en ung skald trodde sin odödlighet gifven, om hans poem fick en hedersplats i Stockholms-Posten och derifrån infördes i en dylik samling; han var då viss, att det flög i afskrifter kring hela landet, intog genom vackra händers försorg sin plats i otaliga handskrifna visböcker, och sjöngs af alla vackra läppar (om än ofta med mera fritt än skönt förändrade läsarter). Äfven för de bästa – t. ex. alla Franzéns första vårmorgonsånger – syntes denna lott ärofull. Kellgren sjelf försmådde ej, att låta sin ”Nya Skapelse” gälla för en visa, och att anse den belönad just genom sådan behandling. De, som med mig kunna minnas denna Visornas tidsålder, hvilken ännu under 1790-talet (och något deröfver) fortfor, erinra sig, huru ett litet nytt sångstycke af någon förtjenst då väckte ett lifligare och framförallt varaktigare uppseende, än i våra dagar den yppersta epos-dikt, tragedi eller roman. Sveriges vitterhet var då ett träd, som bar endast sparsamma frukter; men några voro dock verkliga hesperiska; och det kom ej blott de andra, utan jemväl dessa till godo, att man då njöt, hvad man mottog, med oändligt eldigare deltagande, oändligt frikostigare tacksamhet, oändligt djuphaltigare hågkomst. Denna tid har längesedan i sällskapslifvet upphört. Måhända har den musikaliska bildningen vunnit derpå; – men den poetiska har omätligt förlorat.
Hos Rikets Ständer bär blifvit yrkadt, att en underdånig framställning måtte göras om åtgärders vidtagande till att minska olägenheterna och kostnaden för forsling af Pionniererne vid Carlsborgs fästning, då de, i följd af begångne förbrytelser, skola undergå bestraffning, äfvensom att en Polis-gevaldiger måtte vid fästningen anställas, för att biträda vid fångvården och ombesörja afstraffningarne; och då Rikets Ständer anse det skola leda till minskning uti Stals-verkets kostnader, om afstraffningar för brott, sorn af de ■vid Carlsborgs fästning varande Pionnierer begås, kunna derstädes ega rum, få Rikets Ständer bos E. K. M. underdånigst framställa den önskan, att E. K. M. täcktes för de fall, då omforma Ide bestraffningar kunna lagligen ega rum inom fästningen, Nådigst anbefalla sådana åtgärder, att den kostnad , sorn genom fångarnes öfverklagade forsling uppkomme, så vidt ske kan, må undvikas. 2:o Uti det, enligt förra staten, för underhållet af Kronans hus och byggnader i Landsorten uppförde anslag, 35,800 R:dr, hvars otillräcklighet flere års erfarenhet ådagalagt, har E. Ii. M. äskat en årlig tillökning af 5,000 R:dr; men då de kostnader, som till delta omförmälda förhållande gifvit anledning, synas hafva varit af tillfällig beskaffenhet och således ej böra medföra någon bestämd årlig tillökning i anslaget, hafva Rikets Ständer icke ansett sig böra bevilja den äskade förhöjningen. 3:o
7:o 0tulbebref af atta flag, gobfänba räfniitgar, gobfänba etter proteflerabe ©ertar octy enffilba 2löftgnationer, be må innetyafmaö af enffilbe perfbner etter publifa ©ert, böra, bå be för domare etter ©rfecntorer uppmifaé, förfeö meb ftämplabt papper i följanbe progreéfton, boet beräfnabt enbaft efter bet capital* belopp, i affeenbe tymärä uppmifanbet eger rum: Huber 25 9l:br * — 3 ff. från octy meb 25 titt octy meb 50 9i:br — 6. berutöfmer för tymarje fittta 25 9i:br — 3. ©fmananförba ^örffrifningar, löpanbe 0eblar m. m. böra bodt, när be i concurfer uppteö, ej befmäraö meb työgre ftämplabt papper, än för manliga bilagor. Slnbra räfningar, font ej äro accepterabe, tillita tneb enffilbe perfonerö bref i tyanbel octy manbel, fantt unbfångne goittencer å erlagb betalning, förfeé meb ctyarta, bå be titt (Srfectttorer octy £>omjiolar ingifmaö fåfont bilagor, efter tymab beröm ofman ffabgabt är. •ejiuug afgift. ©loenftt JBilllCO. 9. ©(jättering af £t)dnittgs 2:o 3)ett, font betalar bevillning efter 2:bra Slrt., anett är uppförb på alis nan perfond bebetfebel, flad, till grunb för Ipdningö-djartan, förete antingen ett ftyrft utbrag af nämnba bebetfebel, eller betyg från £ärabdfTrifvare
Senare på teatern såg jag en skymt af honom vid en pelare. Detta karaktäristiska hufvud är så lätt att känna igen, men ansigtet så svårt att återkalla i minnet, dess drag äro för rörliga. När jag gick ut från teatern hade Lundegård helsning till mig, han hade sökt mig med ögonen men icke kunnat se hvar jag satt. På mitt bord låg det Stuart Mills Qvinnornas underkufvande samt Aladdin. Åh, hvad jag fick en hjertklappning! Hade han varit och sökt mig? Var det möjligt?41 Jag måste se honom följande dag och tacka. Jag gick dit och lemnade mitt kort. Jo, han tog emot. Pigan sade mig besked, men innan jag hunnit in kom han sjelf ut i tamburen för att se om jag var der. Han förde mig in i sitt arbetsrum: enkelt, nästan tarfligt, men komfortabelt ändå, bra att arbeta i, ett hörnrum med fönster åt två håll och en fri utsigt. Jag var så rädd att jag skulle störa honom, att han skulle finna det inträngande att jag kommit; när jag suttit några minuter ville jag gå, men jag fick inte. Det pratades rätt ledigt, fast min nypresenterade fröken och jag voro så främmande för hvarandra. – ”Jag tycker så bra om er, fast jag inte träffat er mer än en gång,” sade han till mig. – Hvad skulle jag svara på det. Att en smula skälmaktigt skaka på hufvudet var det enda jag kunde göra för att uttrycka mitt tvifvel. – ”Om jag icke tyckte så, skulle jag icke säga det,” sade han och såg mig rätt i ögonen. Vi talade om Esmanns I Stiftelsen. – ”Om han bara inte haft det slutet,” sade jag. – ”Så säga nästan alla,” sade han hastigt, ”men det är icke min mening. Men han borde förberedt det lite bättre. Aj, aj, der var jag framfusig, och han förde mig tillrätta. Nu tyckte han säkert om mig som om Vollmar, att jag strax är färdig med förhastade domar. Så berättade han på sitt oöfverträffliga sätt om tre unge män, som en efter en kommit till honom under de sista dagarne, med det påståendet att de – hvar för sig – gjort ”en Opdagelse”. De två på kärlekens område, den tredje på astronomiens.
Bifölls; N:o 54, i anledning af väckt motion om upphörande af landshötdingarnes sjelfskrifvenhet Lill ordförande i Hushålls-sällskaperna. Bifölls. S. D. Föredrogs Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående vidtagna åtgärder i anledning af inträffade oordningar i hufvudstaden. Lacles till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-utskottets memorial N:o 3, angående en af Stats-utskottet framställd anmärknings-anledning, i följd af åtskilliga omständigheter vid inköpet af Owenska faktori-tomten på Kungsholmen i Stockholm till ny lokal för myntoch kontroll-verken. Lades lill handlingarna. S. D. Föredrogs ånyo Lag-utskottets betänkande N:o 26, i anledning af Kongl. Majrts nådiga proposition N:o 15, med förslag till förordning angående förlags-inteckning. Återremitterades. S. D. Föredrogos ånyo Banko-utskottets följande memorialer: N:o 38, med förslag till sammanjemkning af Rikets Ständers beslut i fråga om tiden för den behållna vinstens aflemnande från banken. Ståndet gillade den af Utskottet föreslagna voterings-propositionen. N:o 39, i fråga om det för registratorn vid banko-diskont-verket Adolf von EhrencloUj tills vidare uppförda personella arfvode. Bifölls; N:o 40, i fråga om löneförhöjning för vaktmästaren vid Malmö låne-kontor. Från Yällofl. Borgare-ståndet. S. B. Borgareståndet beslöt att med de öfriga Riks-stånden deltaga uti den underdåniga deputation, hvarom uti högloft.
— I sjelfva verket förmår ingen konstgjord damm i längden hämma den af friheten och ljuset osynligt ledda samhällsutvecklingens gifna rigtning och gång. Äfven för ifrågavarande ringare fall kan svårligen den återhållande kraften någorstädes finnas, om den icke blifvit funnen och är nedlagd i det pröfvande Utskottets sans, måtta och urskiljning. Men medan ofvan betecknade, nu sextonåriga, bruk uppväxt och åsigterna derefter alltmer lämpat sig, har, genom ett inre i sjelfva verket nödvändigt sammanhang, inträffat, att Konstitutions-utskottets yttre anseende alltmer aftagit, dess traditionella betydenhet i märkelig mån försvunnit, och man ansett dess bestäm - Konstitutions-utskottets Memorial, N:o 6. melse och hufvudsakliga funktion vara, att granskande uppsöka personliga anmärkningsanledningar, eller utreda andra likartade, som från Riksens Ständers plena blifvit remitterade. Till denna verksamhet, föga behaglig, än mindre afundsvärd, skulle riksdagers främsta Utskott vara för en längre tid och i första hand utaf Grundlagen i vrångt sinne förvisadt! I sanning vet jag icke, om ej härigenom en nog ovänlig dager är hardt nära att falla öfver vår statsförfattning, likasom hade der helt andra verkande krafter vunnit inrymme, än de, som utgöra själen i hvarje förening, och böra äfvenväl genomtränga hvarje organisation af samhälle: frihet och kärlek. Men det tycker jag mig med nog visshet finna, att berörde af mig icke delade åsigt slagit djupa rötter, enär i icke få uppställda och offentliggjorda representationsförslag jag ser Konstitutions-utskottets namn utplånadt, och i stället infördt antingen ett Gransknings-utskott, eller en Gransknings-nämnd, för att såmedelst än uttrycksfullare beteckna, att den verksamhet, sorn förelägges Riksens Ständers främsta afdelning, bör vara •— ett fiskaliskt arbete, och dess uppdrag, att dels uti svårare fall förordna om ett juridiskt aktorat, dels uti andra sjelf utföra en art, om jag så får säga, af moraliskt. Annorlunda har jag tänkt mig Konstitutions-utskottets bestämmelse: dess pligt och dess ära.
Första Bötel-föreställningen gick förl. fredag af stapeln. Det första intryck, den celebre gästen gjorde, var ej något så utomordentligt; men hvart efter det operan gick, stegrades intresset, o c h stämningen i salongen började visa betänkliga symptomer att vilja rusa upp öfver kokpunkten. Efter första akten följde många inropningar, efter den andra ännu flere, o c h vid slutet af den tredje kände det ursinniga jublet inga gränser. Med kraftig, metalliskt klingande bröströst utslungade hr Bötel det höga c, o c h då publikens hänförelse o c h jubel härvid ej ville taga något slut, sjöng han strettan ytterligare två gånger och detta tydligen ulan den minsta ansträngning. Kort sagdt — hr B. segrade fullständigt äfven här, o c h allt tyder på, att vi stå inför en intensiv Bötelfeber. Liksom den för ej länge sedan här hörda Mierzwinski förfogar hr B. öfver en fenomenal stämma; den senares stämma, en den präktigaste hjältetenor, är dock vida mera välklingande än den förres. Hvad hr B. förmår i dramatiskt hänseende, hade man föga tillfälle se i Trubadurens parti, då j u detta ej lemnar något tillfälle att visa prof härpå. Bättre är i sådant afseende Raouls parti i » Hugenotterna », hvilket utgjorde hr B:s andra roll härstädes. Den gamle » Trubaduren » gick för öfrigt nästan alltigenom väl. Särskildt förtjänar fru Östberg beröm för sitt ypperliga utförande af Leonoras maktpåliggande parti och fröken Wolf för sin Azucena, bra sjungen o c h i dramatiskt hänseende förträffligt hållen. Hr hornberg sjöng grefve Lunas parti med sin präktigt klingande röst, men var oförlåtligt stel och chablonmässig i alla sina rörelser. Salongen var i det närmaste fullsatt o c h bifallet, som sagdt, stormande. Andra Bötelföreställningen, då Hugenotterna uppfördes, egde rum i söndags inför ännu mera fullsatt hus än den första. I k. logen märktes konungen med talrik svit.
Lanells ansökning om återställande af försuten lid, samt understöd af RiksgäldsContoirels medel, dito. — om bifall till LagUtskottets Memorial örn en Lag angående vidtagande anstalter för att anhålla och tilltala sådane personer, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Riken Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra, 670. — om ändring uti Författningarnes stadgande, rörande beloppet af de belöningar, som böra erläggas till dem, hvilka upptäcka efterapare eller förfalskare af Bankens eller RiksgäldsContoirets Sedlar, samt utprånglare af så beskaffade Sedlar, dito. — om upphäfvande af förbudet mot Landsköp, dito. — rörande HusbehofsBränvinsbränningen, 671. — angående tillök t anslag i Spannemål till lönernes förbättrande vid de allmänna Skoleoch LäroVerken, dito. — rörande Academie-, Domkyrko-, Wisingsborgs Skolegods-, Prebende-, Annexeoch ad pios usus anslagne Hemmans, jemte Militiae-Bo - 254 ställens försäljning lill Skatte, 671. — om understöd af Statens medel för Elementarskolan i Askersund, dito. ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, angående en förnyad ChartaeSigillatae-förordning, 672. — angående Gottländska NationalBeväringens aflöning, dito. — om en mera allmän och utvidgad Näringsfrihet, dito. Junii II. om Remiss till Statsoch BancoUtskotten af Kongl.
Se Bill. 3:dje Sand., Mern. Borgare-Ståndets Prot. B. IV: pag. 301, 719. VI: 79. Bonde-Ståndets Prot. B. VII: pag. 157, 679. X: 16. ■ Ledamot af Stats-Rådet eller af Justitiae-Rådet må icke tillika annat civilt embete bekläda. 9. Förslag till förändrad redaction af förteckningen öfver afsättlige embetsman. Constitutions-Utskottets Memorialj N.-o 3. 7 Stats-Rådets Ledamöter —• Genera l-Ad jutan ter, Öfver-Adjutanter, Stabs-Adjutanter, Commeudanter i Fästningar ne, Capitaine-Lieutenanter och officerare vid Lif-Drabanterna, Öfverstar för Regementena, SecundChefer för Gardes-Regementena till häst och fot samt Öfverste-Lieutenanter vid Lif-Regements-Brigaden, Cheferna för Artilleriet, Fortifications-, Fältmätningsoch Sjömätnings väsendet, Ministrar —■- skäl äga. 35. Stats-Rådets Ledamöter —. -r—- General-Adjutanter, Officerare af General-Staben j Commendanter i Fästningarne, Chefer och Secund-Chefer för Regementer och Corpser} Ministrar — * skäl äga. Se Bib. 3 Sami. Mern. Ridd. och Adelns Prot. B, X: pag. 296. XI: 18, 97. Preste-Ståndets Prot. B. Y: pag. 675. Borgare-Ståndets Prot. B. IV: pag. 300. Bonde-Ståndets Prot. B. VII: pag. Regeringsformen. § 10. Förslag till ändrad redaction, i fråga om de fall då föredragande Stats-Råds-Ledamot är skyldig att å Konungens beslut vägra contrasignation.
De enskijta motiver, sorn föranledt mig i dessa ämnen, och som äfven leda mitt omdöme i deltagandet af denna pröfning, yrka inga enskiltas förlöljt-lser eller olyckor. Men då jag hyser den grundsatsen, att rättvisan gäller Jika för alla, vare sig hög eller låg. fattig eller rik, härvarande eller frånvarande, och då i de föredragandes händer den plikt är lagd, att i alla mål, till denna rättvisas befrämjande, upplysa sin Konung och Dess Rådgifvare, anser jag mig handla i enlighet med denna grundsats, då jag anmärker afvi-' kelser derifrån, äfnöjande mig vid detta till, fälle med den förhoppning, att den nu skedde offentliga pröfningen skall i framtiden vara af samma välgörande inflytelse för alla medborgare, som om dessa anmärkningar rönt den strängaste påföljd Åtskillig© yttrade härtill deras bifall. Friherre Ankarsvärd, Carl Henric, hade ini lemnat ett så lydande skriftligt Anförande; Sedan Nationen i mera än 6 månader väntar resultatet af Riksens Ständers sammanvaro, skulle det lätteligen kunna anses som en Otillbörlig tidspillan, att åt ConstitutionsUtskot, tets Betänkande, rörande decharge för StatsRådet, vilja gifva den noga behandling, som ämnets vigt och national - representationens värdighet kunde kräfva. Erfarenheten har dessutom visat, huru litet afseende af Constia Den 27 Maji, 457 tutions Utskottet vid detta Riksmöte blifvit lemnadt åt allmänna opinionens fordringar, eller åtmindstone åt detta Ståndets , då härifrån yrkad tryckning af Utskottets protocoller, i kända mål, blifvit afslagen, under det tryckfrihet likväl är ett af vår Statsförfattnings hufvudvilkor. Om Utskottets illiberalitet i denna del leder till misstroende, så mätte det förlåtas, som vanlig följd af mörker, och det får ej finnas underligt, om ifrån samma källa skull® uppkomma den tanka, att nu föieslagne decharge för StatsRådet vore inom Utskottet mera fotad på enskild aktning för personer, än ä afseen* de till Grundlagens fordringar och saker.
Wi torde härjämte icke bora förgäta, att jämte srämvarande Skänd?- Lrdamöters rätt, Nidderskapet och Ndcln tillhörer äfwen att bewakaderas, som icke hofwa nägon del i representationen, att kunna förswara de rättigheter som äro fästade wid deras Egendomar, och hmilkas antal, jämte ds sränrvarande Säteri - agares, är wida större än de nu närwarandcs. Z anledning af hwad anfördt är, fär jag derföre wördsammeligcn hemställa, om icke Ulskottets Betänkande borde i sä mäkto förändras, akt i stället för RoterinZsskMighetkU för Groker. d fort» samma skyldigheter borde utgä ifrän förmoA tthetcn «f bwad namn Len wara mä, sä framt «! Rust, och Rotehällare för deras Hemman, samt Bäts»nanshällrt i Skädcrne, såsom förut med Rustning och Rotering bcswärade, stäligen borde derifrän nu undantagas, äfwensom att det krigsfolk, soini grund af desse förbindelser skulle uppsättas, — borde äga att till godo njuta enahanda förmaner, som i Betänkandet, stro det sä kallade Förstärkningsmanftapet mcdgifne; hrvar» jämte och i anseende till den förestagne nya Notcrings flvl - Den iZ April.
Uti Rikets Ständers vid seduaste Riksdag afiåtna underdåniga skrifvelse, angående Statens medverkan för jernvägars anläggning, yttrades, i fråga om det af då för - 62 Sta/sUtskottets Utlåtande N:o 62. samlade Ständer beviljade anslag för påbörjande af en från Malmö i riktning åt Jönköping gående stambana: alt en jernväg från någon af Skånes hamnplatser till sistnämnde stad fordrades för fullbordande af bulvuddragen i Sveriges kommunikationssystem, hvilket, efter hvad naturen anvisat, borde åsyfta att förena de stora insjöarne inom medlersta delen af riket med hvarandra och med de hal, hvaraf detta land på 3:ne sidor är omgifvet; att härigenom skulle ock erhållas en det inre af landet genomgående kommunikationsled af stor vigt i strategiskt hänseende och med ett högst välgörande inflytande på landets induslriela och kommersiella förkofran: alt flera delar af riket genom en sådan jernväg komme i åtnjutande af en högst behöflig förbättring i deras kommuuikations-anstalter; ali Småland alltså skulle kunna inom Skånes sydliga delar afsätta sina skogs-, bergsoch ladugårds-produkler, samt vid inträffande missväxter få sitt spanmåls-behof fvldt; och all genom (jenna jernvägs-anläggning skulle åstadkommas en närmare förening melian rikets södra och medlersta landskaper jemte en liflig förbindelse mellan Sverige och de på Europas fasta land belägna stater.
Utskottet hemställer således 2:o att Rikets Ständer, med afslag å Herr Ehrenhoffs nvssberörda förslag, måtte besluta, att 99 § skall erhålla denna lydelse: Mom. 1. Så väl i Banken, som vid Låne-kontoren i Göteborg och Malmö, invexlas mot Bankens sedlar ej mindre Svenskt silfvermynt efter den i § (96) lör utvexlingen deraf fastställda grund, utan äfven utländska silfvermyntsorter, med undantag af skiljemynt, efter de pris, som Fullmägtige, med ledning af officiela upplysningar, hafva att bestämma, samt under iakttagande i öfrigt deraf Banku-UIskottets Uttalande M 26. 5 att minsta belopp af någon utländsk myntsort, som på en gång invexla*, utgör ett skålpund. Morn. 2. Åt Fullmägtige öfverlemnas att, uppå derom gjord anhållan och när de, efter särskild pröfning för hvarje fall, finna sådant, med afseende å förekommande omständigheter, lämpligt och för Banken fördelaktigt, kunna, i stället för Svenskt sillvermvnt, från Banken utgifva icke allenast utländska silfvermyntsorter emot det vid hvarje tillfälle af Fullmägtige fastställande utvexlingspris, utan äfven silfveroch guld-plantsar, de förre emot 57 R:dr Runt, motsvarande, efter en kurs af 4 R:dr R:mt, 27 Mark 12 skill. Hamb. Banko för hvarje mark finsilfver, Kölnisk vigt, som det omyntade sillret, enligt Hamburger-prof, innehåller, eller mot lägre pris, dock icke understigande det i Myntbestämnings-lagen för hvarje Riksdaler i silfver stadgade af 128 skill. Banko eller 4 R:dr R:mt, med tillägg af slagskatten, % procent, samt de sednare eller guldplantsar efter det vid utvexlingen gällande pris å dukater, likaledes med tillägg af slagskatten, 3/10 procent.
Utskottets beslut, troligen hos många verkande motiv, som hemtas ifrån Statens påräknade inkomst af NumerLotteriet, reserverar jag mig; emedan efter min åsigt, det varit bättre, att öppet och oförstäldt yttra sin mening och bättre, att tillstå, det Utskottet ej tilltrodde sig kunna inkomma med ett förslag till fyllande af den Statsbrist, som kunde uppstå genom NumerLotteriets indragning, än att anklaga Svenska Folket för en ohjelpelig begifvenhet på sedeförderfliga vågspel, samt yttra misstroende till en Landsfaderlig regerings omsorger och kraft, att afstyra de oordningar, som hämmade i en rigtning, kunde vilja utbryta i en annan. Ändteligen reserverar jag mig emot beslutet, att icke tillstyrka det underd. anmälandet af fleres nu yttrade önskan, det måtte, så vida NumerLotteriet varder bibehållet, Directionens rätt, att för tillfället förbjuda Spel på vissa numror, hädanefter upphöra. Om Staten skall fortfarande öfva hazardspel och dertill inbjuda landets barn, borde väl åtminstone spelsättet vara öppet, lika och jemnt. Det synes ock löna mödan, att på sådant sätt intill nästa Riksdag försöka, om ej, hvad många förmoda, NumerLotteriets vinst så skulle aftaga i betydlig mon och dermed det enda skälet för dess bibehållande försvinna.” Af Herr CommerceRådet Santesson: Jag har ej heller kunnat dela pluralitetens af Högiofl. Utskottet beslut, att hos R. H. St:r afstyrka bifall till K. M:ts Nådiga Proposition om NumerLotteriets indragning och upphörande.