Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Syftningen af några vid denna riksdag väckta motioner i läroverksfrågan leder lätt lill den åsigt, att man sorgfälligt borde undvika ett nästan efter hvarje riksmöte förnyadt reglementerande i denna vigliga fråga, äfvensom att Rikets Ständer kunde åtnöja sig att inför Konungen uttala sina af verkligt behof påkallade önskningar, hvarföre ock ett så i detalj gående betänkande, som det af Ekonomi-Utskottet nu afgifna, kunnat och bort, som mig synes, på ett vida enklare sätt uppställas. En och annan motion, hvars fall var alt förutse, har visserligen af Utskottet med skäl blifvit afstyrkt, och bland dessa den, som afsåg de 2:ne lägsta klassernas vid våra elementarläroverk förläggande till folkskolan; men Utskottet har dock genom andra fattade beslut visat sig icke hafva tagit en fullt tillräcklig kännedom om vår skollagstiftnings historia från äldre tider, ej heller om de officiela reseberättelser, erfarne skolmän till regeringen afgifvit, för att icke nämna, alt då Utskottet talar om ”en tidsenlig befordran af läroverkens utveckling”, det bort hafva fästat mera afseende på den uti England, Frankrike, Holland, Tyskland, Danmark och öfriga kulturländer vunna och allt mer befästade öfvertygelsen om de klassiska språkens och särskildt latinets vigt och betydelse såsom det säkraste stöd för allt grammalikaliskt språkstudium och såsom det bästa bildningsmedel för ungdomen, hvarföre ock i flera länder latinet till och med i många realskolor med allvar studeras. Man har väl påstått, att Tyskarne icke böra framställas såsom mönster för oss; en annan gång torde påståendet gälla England, Frankrike och Holland; men icke är väl någon af dessa nationer ett mindre lefnadsfriskt, kraftigt och praktiskt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 118.
Då deras försök att hindra det bela strandar emot ett sådant beslut, så mäste den ovillkorliga följden blifva, att Aspolands härad förenar sig om att fullfölja hela arbetsplanen, för ali äfven få sina ägor aflappade. Här är således icke i fråga något afvikande från den utstakade planen, och om arbetet kommer att stanna på halfva vägen, så kommer icke eller statsanslaget att fullt utgå, men de hemmansägare, som inse sitt sanna intresse blifva hjelpta. Jag anhåller, att delta tillägg måtte göras, emedan Aspolands häradsboer, som vid omröstningarne hafva majoriteten, eljest icke lära underlåta alt hädanefter såsom hittills sönderslita hela företaget. Frill. Sprengtporten, Jacob Willi.: R. o. Ad. liar i förmiddagens plenum beslutat, alt det anslag, som af förra riksdagens Ständer t egenskap af lån beviljades åtskilliga jordägare 622 Den 21 December e. m. omkring Emm ån, nu måtte utgå i form af statsanslag, med iakttagande föröfrigt af samma plan, som vid förra riksdagen fastställdes. Emedlertid synes Hr Nordenanckar motion innefatta förslag till någon slags förändring i sjelfva planen, hvarigenom tilläfventyrs någon del af arbetet kunde blifva ofullbordad. Väl bar en ledamot, som äger speciel kännedom om ämnet, förklarat, att detta icke vore sannolikt, och att i alla händelser ett allmänt gagn komna e att deraf uppstå, men saken synes mig icke vara sä fullkomligt klar, att Ståndet skulle kunna besluta att frångå den utstakade arbetsplanen. Det är af denna anledn. jag tager mig friheten hemställa, om icke, i händelse 2:dra punkten af Hr Nordenanckar motion skulle bifallas, det vöre klokt, att en hemställan gjordes lill K. M., alt K. M. täcktes i nåder pröfva, om någon förändring i arbetsplanen kommer i fråga, till följd hvaraf någon större eller mindre del af arbetet icke kan fullbordas, och att det i sådan händelse måtte bero på K. M. om någon större eller mindre del af anslaget må innehållas, så att detsamma icke får utgå, såvida icke det af Ständerna afsedda ändamål dermed, om ock i mindre del, vinnes.
Ar allt rätteligen fullgjordt &c.: — hvarefter det öfriga af §:n bibehålles oföråndradt, och kommer 17 §. att alldeles försvinna. Detta allt varder dock , tillika med någre Utskottets Ledamöters, enligt bifogade ProtocollsUtdrag, skiljagtiga mening till Riksens Högiofl. Stånders vidare granskning och bepröfvande vördsammeligen henaståJdt. Stockholm den 5 April 1823. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högiofl. Ständers Lagutskott den 5 April 1823. S. D. Föredrogs å nyo Herr Ernst von Vegesachs, jemte RiksdagsFuIlmägtigarnes af Hederv, BondeStåndet Ola Månssons, från Blekinge, Nils Håkansous, från lagutskottets Betänkande», 163 Kronobergs Län och C. F. Bergs till Lagutskottet remitterade Memorialer: angående föreslagne ändringar i gctde Cap. Rät* tegångsBalken; hvarvid Utskottet fattade det Beslut, som Betänkandet N:o 44 utvisar. Herr Borgmästaren Arvidsson och Herr Häradshöfdingen Ribbing upplåste häremot deras, skrifteligen författade, så lydande meningar: Herr Borgmästaren Arvidsson: ’’Den vise Stiftaren af 1734 års Lag har, utan tvifvel, stadgat RevisionsSkillingen dels för att motverka det en Part skulle uti ihärdig fortsättning af egennytta, hat eller elakhet, undanhålla sin vederdeloman den upprättelse, som merendels efter flerårig rättegång ändteligen blifvit denne sednare tillerkänd af HofRåtten , hvilken såsom sammansatt af flere och endast lagfarne Män, bör anses nästan ofelbar i Lagens rigtiga skipande; dels ock till förekommande deraf, att ej Kongl. Maj:t eiler Dess Högsta Domstol skulle öfverhopas med tvister, onödigtvis och utan befogenhet dragne under Dess åtgärd. Revisions-skillingens tillvaro synes mig också icke förfela desse, till upprinnelsen lika ädla, som i sine följder välgörande, syftemål; ty erfarenheten vittnar, att den nara nittioåriga tid ofvannämnde
) tager en af hennes yngre fränkor, sjutio två år efter den förra tilldragelsen, första steget på den väg som skall leda till svenska tronen! Försynens planer äro outransakliga. Det kan icke vara någon tillfällighet Mars 1809 — Mars 1881. Utan att vara någon matematisk mystiker, ännu mindre någon fanatisk kabbalist, kan man dock icke utan djup förvåning, finna, att qvadraten (9X9) härvid spelar en roll som ej kan bortresonneras. Den 13 Mars var också för den som skrifvér detta en vändpunkt, fastän den späde då icke förstod det. Men mina enskilda förhållanden må förblifva i dunkel. Det är blott om det som står i närmare samband med det offentliga jag här velat meddela något, dels efter hvad jag sjelf under unga år ofta hörde i min omgifning berättas, dels efter papper som jag genom arf eger. Det är ålderdomens före-•träde att lifligt erinra sig hvad som inträffat för länge sedan. Jag hoppas att detta skall komma minst läsare till godo. Eder ödmjuke tjenare Fredrik L * * * g. Karlsruhe, September 1881.Början af 1809 hade varit ganska orolig i politiskt af-seende. Sverige var hotadt från flera håll, och missnöjet med Gustaf Adolf tycktes vara i stigande, åtminstone bland adeln. Frondörerna begagnade sig af tillfället för att fiska i grumligt vatten. Det var fallet med f. d. gardesofficerarne. Inom Stockholms sällskapslif märktes dock icke mycket, ty der roade man sig som vanligt, åtminstone så mycket man varit van vid under de senare sjutton åren, hvilket visst icke var så mycket som under högstsalig kungens tid, men dock mer än den då varande kungens fiender funno passande. Men just i sällskapsnöjena, som Gustaf Adolf egentligen icke tålde, tycktes somliga vilja göra opposition. I den oppositionen funno de verksamma allierade i hufvud-stadens damer af den högre societeten. Det fans sådana som dansade hvar enda qväll och som spelade societetsspek-takler, fastän de viste eller kanske just för att de viste, att kungen icke fördroge teatraliska tillställningar, vare sig publika eller privata.
FiM 1862 drs Revision. Grefve Wachtmeister, Hans Possessionat, Grefve Posse, Knut, Premier-Löjtnant, Friherre von Schverin, Carl Johan Gustaf Adolf Julius. Ryttmästare, Herr Reutersvärd, Patrik Oscar, Kapten, Herr Törnebladh Carl Ottomar, viee-Häradshöfding, Herr af Wirsén, Carl Thure, Major. S. I). Företogs val af en Supleant till Fullmäglig i Rikets Ständers Bank, efter Friherre Alströmer, Cari Joraas Oscar, som nämnde befallning sig afsagt; och befanns dertill balva blifvit utsedd: Herr Carleson, Edvard Henrik, Expeditions-cbef. Frän Höge. Preste-Stdndel. S. I). Elter ånyo skedd föredragning bifölls Lag-Utskottets Betänkande N:o 51, i anledning af väckta motioner om föreskrifter lill betryggande af besittningsrätt till fast egendom och af inlecknings-säkerhet. S. D. Föredrogos ånyo Bevillnings-Utskollets ncdanomförmälda Utlåtande och Memorial: N:o ‘2 7, i anledning af erhållen åtcrremiss i vissa delar af Betänkandet N:o 25, angående Tullbevillningen. Den å sidan 5 tili Preste-Ståndet ställda inbjudning antogs, lill följd hvaraf Utskottets i Betänkandet N:o 25 afgifna förslag, angående Tull-bestämmelserna för artikeln ”polales-mjöl, eller n.alen 'potates,''' godkändes. Prot.-Uldrag dm 11 Juli. 1860. 515 Utskottets hemställan, å sidan 4, angående införande i Noten af en hänvisning, lill undvikande al all otydlighet om rälta sättet för tullbehandiing af ”Tidningar och Tidskrifter,” bifölls. Med alslag å ilen pä sidan 5 gjorda hemställan antog Ståndet, i fråga om tullsatser å art.
Jag kan icke bestrida, hvad Frih. Boye sist yttrade, att det är en fördel för den enskilde att kunna få anmäla sig för halfva bränningstiden; och sedt från den sidan är det måhända billigt, att han får vidkännas en motsvarande afgift, bestående uti förseglingskostnaden. Å andra sidan kan man likväl också säga, att staten har en större moralisk fördel deraf, att mindre brännvin kommer att tillverkas derigenom, att en eller annan person anmäler sig till bränning blott för halfva terminen; och jag tillstyrker derföre, att den föreslagna §:n måtte bibehållas. Frih. Boye: Frågan, huruvida det nu framställda ämnet hörer till 24 eller 26 §, är mig alldeles likgiltig; hvarföre jag äfven instämmer med Hr af Ekenstam under det af honom gjorda förbehåll, att vid 26 § propos. må blifva framställd på hans förslag. 24 § blef af B. o. Ad. godkänd. 25 § godkändes. 26 §. Hr af Ekenstam: Såsom jag nyss nämnde, anhåller jag, att det tillägg, som PresteSt. gjort, måtte af R. o. Ad. bifallas vid denna §. Hr af Billbergh: Som jag icke gillar premisserna, hvarpå Hr af Ekenstam och Frih. Boye grundat sitt yrkande, att den enskilde skall betala kostnaden för förseglingen, vågar jag icke heller instämma i resultatet. Det är icke till den .enskildes fördel, som förseglingen sker, utan derföre, att det allmänna vill trygga sig mot missbruk. I det fallet tror jag, att den enskilde icke bör vidkännas kostnaden, som åtgår för det allmännas controllerande åtgärder. För öfrigt skulle jag tro, att i all sådan lagstiftning bör enhet äga rum vid enahanda förhållanden. Vid Tullverket förekommer ofta försegling dels å fartyg och dels å gods, hvilken försegling alltid bestrides af allm. medel. Dä nu denna författning i många afseenden har gemenskap med tullförfattningen i afseende på straffbestämmelser, tror jag den sats böra följas att icke belasta den enskilde med utgifter, som tillkommit för statens säkerhets skull. Frih. Boye:
Hr von Hartmansdorff, Äng.: Då Serskildta Ulsk:s Betänk. 20 här förevar, anmärkte jag det fel i ärendets formella behandling, hvilket nu så hastigt bestraffat sig sjelft. Jag har således, för min del, intet alt i delta hänseende försvara. Men jag finnér Utsk. här blifva något för strängt hedömdt, emedan det, efter min lanke, haft sina goda skäl att, i hänseende till voler:s-propos:na, förfara på sätt som skeft, ehuru ett annat sätt att behandla de föreg:de frågorna varit, enl, min öfvertygelse, riktigare. Då man nu imedlertid är på vägen, att skapa ett prejudikat, som framdeles kan medföra ganska betänkliga följder, så torde det vara nödigt alt i möjligaste målto belysa saken, på del att vi målfe, ej mindre än MedSttn, gå tillväga med sådan försigtighet, att man med tiden icke faller i samma grop.' Enl. vår statsförfattn. finnas egentligen icke flera än 3:oe slag af allmänna afgifter. Det J:sta utgöres af grundskatter, till hvilkas åläggande, uphäfvande eller förminskning 3 Stånds beslut samt Konungens samtycke erfordras. Det 2:dra slaget består af bevillningar, hvaröfver R. St. allena besluta, och det 3:dje af komraunal-afgifter, hvilkas åtagande och användning i allmänhet höra till kommunerna sjelfva och med hvilka R. St. icke hafva något att skaffa. Men då R. St. behandlat frågor om sådana afgifter, så har det skett på samma sätt som vid bevillms-frågors behandling. Det år utan tvifvel derföre, som Serskildta Utsk. lillvägagått på det af Gr. Lagerbjelke nu så skarpt klandrade sättet. Men sådant har t. ex. förhållandet varit med kurhus-afgiften. Hon utgår från vissa menigheter och kommer dem till godo; men ålägges af R. St. Likaledes har man förfarit med frågan, att lill Folkskolorna anslå halfva skyddsafgiften.
Det är städernas äldste som anställer val. Bondeståndet utser en från varje domsaga. De föreslås från varje socken. Markegångstaxorna skall sättas den 12 december, då spannmålspriserna, som är de viktigaste, har vunnit stadga. Örebro slott den 1 oktober 1810. CARL. Fredsfördrag mellan Hans Maj: t Konungen av Sverige och Hans Maj: t Kejsaren av Ryssland. Undertecknat 3 oktober 1810 Vi Carl, konung av Sverige och Alexander I, kejsare och hela Rysslands självhärskare m m har beslutat att genom en fast, säker och varaktig fred, göra slut på det krig som varit oss emellan och för framtiden grundlägga ett lyckligt lugn, grannsämja och förtrolighet. Vi har utsett sändebud, nämligen friherre Curt Ludvig Bogislaus Christoffer von Stedingk och generalmajoren Anders Fredric Skjöldebrand. Ryssland representeras av greve Nicolas Romanzoff och David Alopeus. De har sammanträtt och överenskommit att fredsfördraget skall skrivas under i Fredricshamn. Den 17 september har de bekräftat fördraget, vilket innebär: Fred, vänskap och gott förstånd skall råda mellan Sverige och Ryssland. De skall i framtiden undvika allt som kan störa den lyckligen återställda föreningen. Då båda parter önskar fred, skall Hans Maj: t skyndsamt uppta fredsförhandlingar med Frankrike och Danmark. Han lovar också att biträda kontinentalsystemet, enligt de jämkningar, som utstakas i underhandling mellan Sverige, Frankrike och Danmark. Sveriges hamnar skall vara tillslutna för såväl krigssom handelsfartyg från Storbritannien. Nödvändiga kolonialvaror och salt är dock undantagna. Sverige avstår för all framtid Kymmenegårds län, Nyland, Tavasthus, Åbo, Björneborg, Åländska öarna, Savolax, Karelen, Vasa, Uleåborgs län, samt en del av Västerbottens län fram till Torneå älv. Ålandshav, Bottniska viken, Torneå och Muonio älvar utgör i fortsättningen gränsen till Ryssland. De öar som ligger närmast gränsen tillhör respektive land. Ingenjörer från båda länderna skall tillsammans utstaka gränsen vid Torneå.
Uti berörde Memorial, — hvars hufvudsakliga innehåll Utskottet, enär detsamma blifvit af samtlige nyssbemålde motionärer åberopadt, ansett sig böra meddela — hade Landtbruks-akademien anfört, att Akademiens Sekreterare Nathorst, som under helarin lefnad egnat sina bemödanden åt befrämjandet af Svenska jordbrukets utveckling samt ifrån år 1841 fullgjort de många och vigtiga åligganden, som med Sekreterare-befattningen i Akademien vore förenade, under sistlidet år uppnått den ålder af 65 år, vid hvilken Statens civile tjenstemän äro i allmänhet Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. 39 berättigade att, om försvagad helsa dertill föranleder, få ur tjenst afgå med tillgodonjutande under deras återstående lifstid af pension från Rikets allmänna Indragnings-stat. En sådan förmån voi-e emellertid ej Akademiens Sekreterare, tillerkänd, ehuru den ställning, han inom samhället intoge, den ansträngande verksamhet, som i alltmera vidgadt omfång af honom fordrades, angelägenheten för det allmänna att befattningen endast anförtroddes åt en person med öfverlägsen förmåga, och det billiga deruti, att denne, så framt han till samhällets gagn utförde sitt svåra uppdrag, hade att tillförse sig en från näringsomsorger och nöd fredad ålderdom, syntes grundlägga rättmätiga anspråk för honom, att i detta hänseende varda ställd på jemlik fot med Statens öfrige tjenare.
einer Seele », Mest föreläsningar öfver kvinnorörelsen » Schach kända äro » D a s Maschinenzeitalten der — vår och » Inventarium — framtidstid:, s ä r s k i l d t den i fjol ägnade utkomna Qual ». det bestämroman. Själf har Allt sedan liga lifserfarenheter. konferensen icke varande nionde i Kristiania, där parlamentsledamot, ej k u n d e deltaga aktivt, m e n d o c k största uppdrag behållsamt dam skildrade fredsförhandlingarna. göra. icke veta samveten hvad, som möjligen icke taga det — förmildrande strykningar ville Herr än h o n i sina egna förhållanden o c h i han göra, sina har v. Suttner förnekar att ro, än vid baron första. ytligt arbeten journal har verkat ofantskulle bildas för besinning g r i p a n d e, att ville började s o m andra på bokens fullständiga spridning öfver hela den l i g e n till allt känna vi kvinnor kunna människa m. hon Jag männen såsom de i politiken l i g t o c h k o m m e r ä u n u l ä n g e att v e r k a. först äktenskap hon att riktning. civiliserade världen. Spencer, Auguste långt sedan gick Mill, fl. kvinnor, o c h j a g har tio sina drift orsakerna bok än m. fälligtvis befinner sig p å fredsresor, sin m a k e s fredlig SUTTNER. läsning afskaffa. v. Snart skola vi nå BERTHA haft större b e t y d e l s e heller. d e n kallats nämligen intet tvifvel, något » Die den ljud framgång STOCKHOLM, IDUNS KUNGL. HOFBOKTRYCKERI. N O R D L I N G ALLM. De och tycks små länderna. Så följa med en m ä n g d af för freden. Björnsons den rört » Över Evne » o c h förde i dess makt. den, blef auktoriserad och denna orsaken som upptog d e n framåt, arbeta den denna så l å n g t det s t o d för den, långt innan af n å g o n framsynthet till, att tsar.
Jag kan således ej förena min öivertygelse med Herr Grefve Mörnerr, att penningebristen uppkommit af RörelseCapitalets ökande utöfver pi oduciionens behof, utan snarare af den orsak, att det blifvit draget från producenten till importeuren — Hvad åter angår den af Herr Gretve Mörner uppgifna tredje hufvudorsaken: att missväxtår verka penningebrist, så finner jag denna orsak till en betydlig del motsagd af Herr Grefvens eget yttrande, att producenten i mirs* växtår genom ett högre pris har ersättning för en ringare gröda; åtmindstone borde, på denna grund, producenten ej lida penningebrist, hvilket likväl just nu är det onda, hvaröfver Svenska Jordbrukaren klagarDå en tvungen handelsställning äfven åberopas, såsom en hufvudorsak, så tror jag ej, att vår handel i dessa sednare åren varit belagd med sådana band, att dess undervigt bordt bereda penningebrist, utan snarare, att ett origtigt och missbrukadt handelssystem vållat den; någon tid af dessa sednare åren har väl vår export af Jern och Trädvaror varit hindrad af politiska förhållanden ; men då dessa upphörde, visade sig äfven svårigheten för afsättning med den vinst, som Bruksoch Sågägare måste söka relatift till andra varupris stegring och deraf följande dyrhet vid rudimateriers förskaffande; jag kan således ej finna, att det politiska tvång, som de sednare åren oförmärkt visat sig i vår handel, vaiit till några huf - *94 Den 13 April. vudsakligen menliga följder för densamma, utan snarare, att om jemn vigtan emellan export och import varit bättre bevakad, så ha.’ lie Sverige, hvilket, i anseende till sitt lyckliga läge och vår Regerings visa politik, undgått de oredor, sorn skakat det öfriga fasta landet af Europa, kunnat begagna sig af dem, t il förmån för dess inre hushållsställning; då Sverige, i anseende till denna, äfvensom dess iinancer, är nära samma olyckliga belägenhet, sorn något annat land i Europa, så är j ig alldeles af Herr Grefve Mörners tanka, att hoga bör urskiljas, hvad i detta fall kanftillkomma Styrelsen, eller Riksens Ständer att verkställa, och hvad som af tiden och sakernas vanliga gång kan rättas.
Banko-diskontens nu återstående kapital-fordran nlgör Runt R:dr 1,543: 38; alt vid sedermera anställda utmätnings-försök så viii Stafverberg som Löfgren be funnits sakna all tillgång, och angående Stafverberg den upplysning tillika vunnits, att han åtnjuter underhåll al Handels-societeten i Sundsvall, samt hostad, vård och löda hos sin mflg, Landthandlande!! N. E. Forssberg, och slutligen, att Löfgren, o n n sorn år 1849 varit för skulden bysatt, i Augusti månad nasti idet år med döden algått. Enar hufvud-gäldenären J. Stafverberg, den ende lefvande af de för ifrågavarande lån ansvarige personer, befinnes i den utblottade belägenhet, att med visshet kan antagas, det någon vidare godlgörelse a lånet icke är af honom att förvänta, samt anledning icke eller förekommer, att Repslagaren Löfgrens eflerlemnade tillgångar skola lemna Diskont-verket så stor utdelning, som det belopp, hvilket nu är vordet Verket erbjudet, har Diskont-direktionen ansett sig böra ansökningen till bifall förorda; och får Utskottet, med instämmande deri, hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att, såvida, för liqviderande af kapital-återstoden å föfenämnde lån, till Bauko-diskont-verkel inbetalas 1,543 R:dr 38 öre Riksmynt inom en månad från den dag, Rikets Ständers härom fattade beslut blifvit Enkan Carolina Löfgren delgifvet. Verkets räntefordran å samma lån mätte få efterskänkas och utur räkenskaperna afskrifvas. Stockholm den 30 April 1860. Banko-Utskottet* Utlåtande M 20. JW 20 Ank. lill Kip.-Ut|k. Hen 8 Haj rsfio, kl. K f. m. Utlåtande öfver ett af Enkan A. W. Hohnberg framstdldt ackord s-art Intd. Hos Utskottet Itai Sladsrnäk lar en i Gelle C.
Prog. N:o 27. 11 anden, de der ingå bland dessa inkomster, äro af varu-värdenas möjliga omvexling beroende, hvadan Kongl. Maj.t anser ersättningen för denna del af berörde inkomster, på sätt från Arméens pensions-kassas sida jemväl blifvit, med hänsigt lill de nämnde pensions-kassa tillkommande frdelar af Krigsmanshus-kassans äldre inkomster, yrkadt, böra i likhet med hvad härofvan, i afseende å de Mililiae-Bostalls-kassan anslagna räntor och tionde är vordet framställdt, så bestämmas, att den kan, efter nämnde värden, lämpas; och vill Kongl. Maj:t alltså härmed föreslå, att ifrågavarande hemmansräntor må, lill den del de utgå efter markegångs-förvandling, utbytas emot spannmåls-anslag, samt, jemte tionden, Krigsmanshus-kassan ersättas efter enahanda grunder, som för godtgörande af Militiae-Boställs-kassans lika beskaffade inkomster här förut blifvit af Kongl. Maj:t uppgifne. Då, enligt hvad uti det föregående är vordet omförmäldt, hemmansräntorna äro beräknade i medeltal till 25,819 r:dr IG sk. 6 rst., och tionde-spanmålen till 7,007 r:dr 5 sk. 3 rsl., torde för denna del af ersättningen uppföras eli förslags-anslag af 32,800 r:dr.