Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Därtill k o m, att h o n icke nändes betala någon tjänarinna eller vågade släppa någon sådan in bland » Nej, nej, m i n goda, » svarade h o n en gång, då h o n var vid medelsamt h u m ö r, annars skakade h o n HOFJUVELERARE ^ 6 F r å n f l o c h e r m e d a t u s i d a g e Gamla mamsell Bruns tillhörigheter spriddes åt alla håll; onkel Tobias ' stora näsdukar, goda fem kvarter i fyrkant, blefvo till skjortor åt en nykomEnda åkta engelska b o r t s l u m p a s n s t y c k e n p r ö f v a c i o c l i efOcHtänd a f sundheteltollegrtuiri .. D e n n a b a l s a m ä r: 1) Ett oupprmimet verksamt botemedel mot alla sjukdomar 1 lungor och bröst, lindrar katarrh, stillar slem-afsöndring-, lindrar den smärtsammaste hosta och hotar t i l l och med gamla lidanden. m. 3) Fördrifver grundligt hvarje feber. 4) Helår öfverraskande alla sjukdomar i lefvern, m a g e n och tarmarne, i synnerhet magkramp, kolik och värk i underlifvet. 5) Borttager smärtorna och botar hämorrhoider. 6) Verkar lindrigt afförande och blodrenande, renar njuren, borttager hypokondri och melankoli och stärker aptiten och matsmältningen. 7) T j ä n a r förträffligt vid tandvärk, ihåliga tänder, skörbjugg i m u n - nen och vid alla tandoch m u n s j u k d o m a r och borttager uppstötningar och dålig lukt. 8) Ä r ett godt medel m o t m a s k, binnikemask och vid epilepsi.
Utskottet som trodde, at om en Innehafware af ett stogrikc Boställe ffuile med större förmän för sig wilja okohlad sälja den Skog, hwilken han kunde aga ar kvhlad afyttra, det ej borde honom förmenas, enär alla i Författningen utsatte formaliteter iakttagas, ansäg sig ej genom ett sädant tilstyrkande hwarken tilfvga det Allmänna eller Efterträdaren någon stada. Wid Sjette kunQen angäende Ekoch Bokffogarn. e, hafwa anmärkningar blifwit gjerde af Herr Ofwerste-Lieutenanten K.emer8köl6, Ofwerste ScliötLerLrantr. och Bruks-katron Lbersteiu, samt det Hederwärda Bonde-Standet. Utstottet anser det i z:dje >iome af Herr Ueutergkölä föreflagne answar ledande til twister och olägenheter; äfwensom Utstonet icke kan betrakta brukare af Kronans jord lika med jordägare, och at följagteligen deras rättigheter böra wara olika. I afseende pa Herr LcbutLercrsnt^s anmärkning, får Utstottet anföra, at det anser den länga omwäg 1805 Ars Skogs-Ordning förestrifwer wara bäDe obehaglig och ätföljd af kostnad. .Wid 664 Den 14 Mars. e. m» Wid 8:de kunäken har ival Herr Lruncionq warnat för en sä widsträckt lemnad rättighet kil Darubränning och Barktagande; men Utskottet anser all inskränkning deruti wara orättwis. Wid 9:de har Herr /Ulvocat-1^503° len ?Llk!N3n anmärkt, at Utskottet bordt foresta ert straff för äwerkan, och Herr Grosthandlareg ^slin yrkqt upgifwande afen Plan lil planteringar.
— Fröken kan inte tåla dig, hviskar en af kamraterna, som i detsamma går förbi. — Hon hatar mig, svarar Maja med öfvertygelse. Så befinnes det, att Maja glömt räkna ut ett tal hemma. — Det kan aldrig i lifvet bli något af dig, som är en sådan slarfva. Tänk på din stackars sjuka mamma, hvilken sorg du kommer att bereda henne! Fröken Berenius har funnit den ömma punkten, den, som smärtar värre än hundrade anmärkningar. Maja gråter igen. Under hela tiden sitter hon i en sorts gråtextas. Hon gråter för att hennes mamma är sjuk, för att ingen tror, att det kan bli något af henne, för att hon kommer att göra de sina skam. Så gråter hon för att hon är så ful, när hon gråter. Hon gråter för att hon inte kan försaka världen och för att hon inte duger att bli sjuksköterska. Så slår den tanken ner i henne, om hon inte verkligen bör försaka världen. Man kan bli stor också därigenom. När man lidit skeppsbrott på allt annat, när man ständigt blir missförstådd, ingenting har att lefva för, så kan man ju egna sig åt Gud. Så torka tårarna. Hon har plötsligt kommit att tänka på att flickorna ej allenast tycka om henne, därför att hon är en god kamrat, utan att de beundra henne för att hon är så ovanligt sanningsälskande. De vädja till henne i kvistiga fall — senast i dag hade en af flickorna sagt: »Hörde du inte Maja, att jag sa, att hon sa». De gjorde det därför, att de visste, att hon aldrig skulle kunna förmå sig att tala osanning. — När hon berättade sina sagor, diktade hon naturligtvis, det var ju klart som dagen, men annars aldrig. Hon var riktigt berömd i hela skolan som den omutligt sanningskäraste af alla flickorna. Och det var mycket roligare att bli berömd och ryktbar för detta, än för kolossal fulhet, mycket roligare. Tänk om hon så småningom skulle utmärka sig för en hel mängd dygder, så att hon blefve ett riktigt helgon. Inte något skolhelgon som Engel Bang, nej, det brydde hon sig inte om. Men ett världshistoriskt helgon, sådant som Sankta Birgitta eller den heliga Elisabet eller Simon pelarhelgonet. Helst som Simon pelarhelgonet!
Friherre Ceclerjtr6m} Jacob: Det var ej Utskottet bekant, att någon sådan handling fanns, som den nyssnämnde, oeh det är ånnn icke uppdagadt om den verkeligen finnes; men jag kan emedlertid vitsorda, att Riksdagsmannen frän Wdsby, Herr Ehinger skrifvit för att begära den. Jag hemställer således afven om det icke kunde vara nyttigt, att låta Betänkandet hvila på bordet till dess svar hinner ankommaj på det att, i händelse ett sådant con - Den 12 Maji e. m. tract finnes, det icke af Riksens Ständer måtte blifva brutit. Herr Grefven och Landt Mor skalken hemställde, att då flere Ledamöter begärt, att Oeconotnie Utskottets ifrågavarande Betänkande, måtte ytterligare hvila på bordet, detsamma ock kunde få derstädes tills vidare förblifva hvilande; hvilket bifölls. Företogs till pröfning Allmänna Besvårs och OeconomieUtskottets den 2g sistledne April under N;o 81 afgifne samt den 7 dennes eftermiddagen på bordet lagda Betänkande, rörande yrkadt uppliåfvande af de stadganden, hvarigenom böter föreskrifvas för dem, som förfallolöst uteblifva från KronoUppbördsStåmmor och de af RegementsSkrifvarne utsatte UppbördsMöten. Grefve Gyllenborgi Johan Henning , hade inlemnat ett Memorial , hvilket upplåstes, så lydande: (Se Bilagan N;o 4.) Grefve Mörner, Carl Stellan: För den Allmänna Ordningens bibehållande, åro visserligen vitén vid många^ tillfällen oumgånglige, men jag delar dock lika tanka med Grefve Gyllenborg, att i denna fråga åro de öfverflödig?. Vi känna huru Nationen i allmänhet gerna uppfyller sina skyldigheter, och den som har till - Den 12 Maji c. m. 245 fälle betala sina Kronoutskylder, infinner sig säkert vid UppbördSvStåmman; hvaremot de som uteblifva, åro egenteligen af den fattigaste classen.
VERA. kan han vara min fader, då jag aldrig sett honom, aldrig vetat af någon far? SALVATOR (drar henne afsides. Tärnorna hviska sinsemellan). Å, du kan inte tro hur mitt hjärta klappar. Hur stackars älskling. Du är ännu icke dig själf. Är det Gud vet hvad du har lidit och genomgått, min möjligt att du glömt hela ditt förflutna, att du ännu ej återfått medvetandet om din egen höga kallelse. Jag ber dig, nedslå ej din far med detta dunkla och förvirrade tal. Han behöfver tvärtom styrkas och varit nära att kosta honom hans tron. Du vet ju, uppmuntras i detta ögonblick. Ditt försvinnande har att det var för din skull, för den kallelse profetiorna anvisat åt dig, som han lyckades att efter så många blodiga krig förena alla Europas folk under sin spira. Du vet ju, att krigets ohyggliga, månghöfdade vidunder grinade vid din vagga, att alla Europas folk utarmade sig själfva för att rusta sig intill tänderna ANDRA AKTEN 27 - mot hvarandra. För din skull, då profetiorna utpekade dig som den blifvande modern till prins Felix, nedlade alla folk vapen och förenade sig villigt under din faders spira. Och sedan har allmän lycka härskat i Europa, folken ha blifvit rika, och bildningen har gått framåt på alla områden. Är det möjligt, min ditt namn? Och när du blifvit förenad med den älskling, att du glömt all den välsignelse, som omgaf prins som profetiorna angåfvo som din make och din son Felix blifvit född, då skulle äfven alla andra folk från alla jordens delar strömma till din faders jorden. Minns du inte allt detta, min egen, dyra Speranza? VERA. förvirradt. Vet du då icke, att den fullkomliga lyckan aldrig kan nås, att människorna äro dömda att evigt jaga efter den utan att någonsin finna den. SALVATOR. dag, som kommit för att bringa dig sin hyllning, så är i detsamma din faders rike störtadt. VERA. inbillningar.
Ett ytterligare motiv för afslag har StatsUtsk. velat hemta deraf, ”att ett nytt lagverk snart torde vara att ”förvänta.’’ I frågan om tiden för detta lagverks antagande, och i hvad mån förhoppningarna om skyndsamhet dermed kunna verkliggöras, hänvisar jag endast till allt hvad som blifvit yttradt i delta ämne under de vidlyftiga och tröttande discussionerna inom detta Hus. Hvar och en må sjelf deraf draga hvad slutsats han behagar. För min del fruktar jag med skäl, att tidepunkten för detta lagverks definitiva antagande ännu är ganska aflägse. Och då upprepar jag ock min förra fråga: bör ej machinen under väntningstiden oliämmadt fortgå? Dessutom, hvad blir följden af detta nya lagverks antagande, i afseende på Hofrätterna ? Jo, — alt Hofrätterne såsom jag förut anmärkt, måste organiseras med sju ledamöter på hvarje division, då man likväl under närvar, former kan hjelpa sig med sex. Jag kan icke undgå, att, i sammanhang härmed, förklara, det jag för min del tror, det mängden af rättegångar blir vida större, än nu, åtminstone under den första liden efter nya lagens utfärdande, eller så länge både domare och parter äro ovane vid tillämpningen deraf i det praktiska lifvet. Och komma lagmansrätterne att upphöra, såsom man nu allmänt synes önska, då blifva Hofrätterne ofelbart belastade med göromål till vida högre grad, än man nu föreställer sig. Slutligen har StatsUtsk. begagnat ett skäl, som mest af alla förvånat mig. Utsk. säger: ”att den förändrade organisationen af Statsrådet utan tvifvel kommer ”att leda till reorganisation af hela just. väse n’’det. ” Jag bekänner uppriktigt, att jag i min enfald icke förmått uppfatta rätta meningen af delta yttrande, än 7S Den 2 Maj e. m. mindre möjligheten af den totala reorganisations-åtgurd, som detsamma efter klara ordalydelsen synes antyda. Skulle det blifva den förväntade nya Styrelsens pligt, kan det möjligen vara dess rättighet att på en gång omstöpa hela just. väse tid e t? Fordras icke i detta fall, åtminstone hvad Hofrätterna beträffar, någonting mera, än ett blott maktspråk?
Maj:ts högsta onåd förfallen, samt att om Krigs-kollegiumförsummade att straxt påminna, derest något bref skulle utverkas på något, sorn kunde Indelnings-verket förändra, elier genom medhåll sådant hemligen understödde eller uppenbarligen tillät, skulle kollegiet för sådan frivillighet och understuckna handel samt förgätenhet af ed och plikt, som Konungens förbuds-brytare af fiskalen anklagas, och efter föregången dom afstrafläs samt aldrig hafva att vidare befordran vänta, äfvensom den tagna skadan skulle af kollegiet utsökas. Genom den sålunda å Indelnings-verket meddelade stadfästelse vill det synas, att åtminstone den, som meddelat i680 års löfte, att forderligst så laga och förordna, att officerarne och rustningshållarne skulle i stället för ordinarie och extraordinarie dagsverken, hvilka icke kunde umbäras ifrån gården Ulfsund, verkligen blifva med något annat soulagement ibogkomme och ansedde, funnit saken medelst den sedermera skedda indelningen ordnad i öfverensstämmelse med billighetens fordringar, och då landshöfdingens i Westmanland sednast afgifne femårs-berättelse upplyser, alt rustnings-stammens och dertill anslagna augments-hemmans grundräntor och afrad ärö icke allenast tillräckliga, utan öfverskjuta rustningskoslnaderne, så väl vid den inom länet förlagda del af Lif-regementcts Grenadier-korps, som ock vid de nummer af Arboga sqvadron, vid Lif-regementets Husar-korps, hvilka tillhörde länet, så torde man nödgas medgifva, att Konung Cail XI icke härvid misstagit sig. 12 Stats-Ulskoltels Utlåtande, N:o 273. Af den i 1687 ars Indelnings-verk, vid indelningen för Ulfsunds län förekommande, såsom orden lyda, cn gång för alla gjorda observation, af följande innehåll: ”alla skatteägare, som rusta för deras skattegårdar och bekommit augment i tilldelning, de skola alla hafva förlorat deras skatterättighet för så stor del de ej skatterättigheten äga, der de uppsäga munderingen eller ock den icke till nöje prajstera.
Ej må Sedel-Bank utgifva credit-Sedlar och invisningar å Rikets Ständers Bank till större sammantaget belopp, äu sorn motsvaras af: i;o be - Bancooch Log-XJtikottens Munorial Nso 6. 7 hållningen i dess egna Cassör af Rikets gångbara mynt i Silfver eller Sedlar, 2:0 af återstoden å deposition i Rikels Sländers Bank, och 3:o af sådane Bolagets odisponerade tillgångar i Guld och Silfver samt hypotliek, sorn i 6 §. omnämnas; Bankens egna Lånehandlingar sålunda härvid icke inberäknade. 9 §• Upplåning, vare sig i form af försträckning, deposition eller creditiv, må ej heller af Sedel-Bank ske till ett belopp, sorn öfverstiger hälften af hvad å tecknad grundfond blifvit i Banken insatt. Alla för dylik upplåning utgifvande fo)drings-bevis äfvensom depositions-bevis skola ställas lill viss person eller Verk, samt ultryckligen innehålla, alt öfverlåtelse deraf ej må ske, utan lill viss man och efter föregången anmälan i Banken. I händelse af roncurs, ege innehafvare af dylike fordnngs-bevis, äfvensom depositions-bevis, derföre pant icke blifvit slälld, ej rätt lill betalning förr, än sedan, under Bankens utredning, alla inom nedan stadgad pi aesciiptionstid anmälde credit-sedlar och invisningar å Rikets Ständers Bank blifvit inlöste; men lyftning, emot ställd säkerhet, kan af Rätten, efter omständighelerne, beviljas. .0 §. Derest Sedel-Bank ej med Rikels metalliska mynt eller med sådane sedlar, sorn lika med mynt i Riket gälla, vid anfordran inlöser dess cralitsedlar, eller för bristande betalning återkomne invisningar, eller öfrige förbindelser af hvad namn de vara må, kan Bolaget ej tillåtas alt Bank-rörelsen fortsätta; hvarom Konungens Befallningshafvande åligger att genast utfärda Kungörelse.
Domarens pröfning och denna bör bli mera öfverensstämmande med Lagens anda, j den reon, omdömet mindre förvillas genom speciella stadganden, som aldrig kunna omfatta alla möjliga casus. Der särskildt lidande ägt rum, bör också skadestånd äga rum, efter samma grund, som för kostnadsersättning blir gällande; men skadeståndet bör, efter min tanka, bestämmas af Domaren, antingen i sammanhang med sjelfva saken, eller efter särskildt utförande, och bestämmandet grundas på särskildt bevisning. Gode mans bestämmande må tjena till rättelse för Domstolens beslut, men icke i sig sjelft utgöra ett bindande beslut. I följd af det nu anförda, anser jag frå - Den ig Mfljif m, 17» gan bora till Höglofl, Lagutskottet återre-* (nitteras. Grefve Hård, Carl Gujlaf: Stadgandet om Revisionsskillings nedsättande af den, som vill draga HofRätts Dom eller Utslag under Konungens pröfning, synes mig stå i ett så nära sammanhang med föreskrifterne om vadepenningars erläggande vid Underdomstolarne och bestämmandet af en så kallad Summa appell a bi lis, hvilka alla omstän-. digheter, efter min tanka, åsyfta ett correctiv emot hågen att förlänga rättegångar, att någon partiel ändring af det ena stadgandet, utan vidrörande af de öfriga, icke kan vara fördelagtig j äfvensom jag anser bestämmandet af en förändrad tid för missnöjes anmälande emot HofRätts Dom eller utslag och för Frx’ standts fullgörande icke böra komma i fråga, utan i sammanhang med föreskrifterne derom, i allmänhet. Olägenheten af partiella lagförändringar i frågor, sorn med hvarandra äga gemenskap, är hufvudsakligast den, att den princip, som vid ett tillfälle tages till grund, möjligen vid ett annat lemnäs ur sigte, och således ett skadligt osammanhang i Lagstiftningen uppstår, hvaraf prof icke lära saknas uti hittills vidtagne Lagförändringar och förklaringar.
Jag ingick med honom i afhandlandet af åtskilliga frågor, som han med mycken beredvillighet besvarade, och jag tillstår, att svaren voro sådane, som jag väntat elem, emedan jag ej kunde förmoda, att en man, som utgifvit så utförliga oell grundliga skrifter i nämnde vetenskap, skulle anse ej mera behöfvas, än att hafva lärt sig de orden: Fullkomlig frihet i handel och näringarj ingen statens inblandning i den enskilta industrien. Jag har yttrat i anledning af Herr af Wingårdhs motion, att den anvisning på elen enskilta speculationen, som 18a3 års Ständer lemnade i ersättning för den afskaffade Magazinslnrättningen, icke af Herr Sajr ansågs tillräcklig, emedan icke en gång sjelfva Frankrike i hans tanka ägde nog enskilta capitaler för beredandet af tillräcklig spanmålstillgång i händelse of en misslyckad skörd. Han ansåg derföre Staten böra komma emellan med penningeförlag, och visade mig ett ställe uti en af dess sist utkom ne skrifter, deri han yrkar det, samt föreslår sättet dertill. Frankrike har utomdess, sade han, få hamnar, och Sverige kan äfven i detta afseende anses vara i samma förhållande, emedan våra hamnar en stor del af året äro tillfrusna. Hos oss saknas både capital och enskilt omtanka, för att försäkraNationen om tillräcklig spanmålstillgång vid missväxt-år, eller för att behörigen begagna en öfverflödig gröda, Yi hafva haft nog bedröfliga prof på den enskilta omtankan i dessa 27 H. 17 a 58 Den 9 Junii f. m. tegge afseenden år 1826 och sistlidet år. För öfrigt bör det vara klart för en hvar, utan att hafva läst eller tält med Say, att ingen Författning, rörande handel och näringar, kan bedömas isolerad såsom riktig, utan hör bedömmas i sammanhang med öfrige dermed gemenskap egande stadganden. En sådan kan vara i principen riktig, men, icke localiserad, skadlig. Sammanhang i författningar hör således äfven ega rum i afseende på inrikes och utrikes handeln.
Rikets Ständers härvid fattade beslut har Kongl. Majit under den 15 Juli 1845 Statskontoret till behörig efterrättelse i nåder meddelat, äfvensom Kongl. Majit, med bifall till Rikets Ständers i öfrigt gjorda hemsiällanden, derom låtit Statskontoret och öfrige vederbörande i nåder förständiga. angående åtskillige föreslagna förändringar i 1841 års Tulltaxa (190). 32 Bil. till R. StJustitie-ornbudsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. Efter inhämtande af Kommerskollegii och General-Tullstyrelsens underdåniga utlåtanden, har Kongl. Maj:t, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Rikets Ständers förslag, under den 5 November 18-45 i nåder låtit utfärda Taxa å tullafgifterna för inkommande och utgående varor, jemte tariff för kreditupplaget och transito-afgiften, att tjena till efterrättelse från och med den 1 Januari 1846. 193:o om ändring i vissa T ullförfattningar (197). [ anledning häraf och efter öfvervägande af hvad Kommerskollegium och General-Tullstyrelsen uti häröfver infordradt utlåtande i underdånighet anfört, har Kongl. Majit under den 22 Januari 1846 låtit utfärda nådig Kungörelse, angående ändringar i vissa delar af Kongl. Förordningen den 22 December 1841 till förekommande af oloflig införsel och utförsel af varor. 194:o angående förändrad tid för krono-uppbördsstämmorna (186). Se N:ris 185 och 186. 195:o om förändrad tid för krono-uppbördsstämmorna på Gottland (187). Se N:ris 185 och 186. 196:o angående lindring i Tiondegifvares skyldigheter (188). Se N:ris 185 och 186. 1935o angående förräntande af ekplanterings-kassans medel (181).
Denna summa understiger nästföregående årets tillverkningsvärde med 35,765 R:dr 40 öre, hvilket torde härröra hufvudsakligen af den under år 1860 i så betydlig mån minskade tillverkningen af den papperssort, sorn för Bruket är mest vinstgifvande, nemligen Charta Sigillata, hvaraf år 1859 tillverkades 8,491,700 men år 1860 endast 708,000 st. blanketter. § 83. Sedan, i anledning af 1860 års Revisorers uti 76 § af deras berättelse framställda anmärkning, bland annat, derom, att Brukets inventarier i räkenslcaperne funnos upptagne vid deras ursprungliga inköpseller tillverkningsvärde, Bruksförvaltaren föreslagit, att åtskilliga inventarie-persedlar måtte i värde nedsättas och andra endast styckevis och utan åsatt värde redovisas, samt Fullmägtige den 27 nästlidne Mars förständigat förvaltaren att i särskild förteckning afgifva förslag å alla sådana vid bruket befintliga inventarie-persedlar, som förvaltaren ansåge böra antingen kasseras eller styckevis utan åsatt värde redovisas eller ock i värde nedsättas, jemte de belopp, hvartill en dylik värde-nedsättning å hvarje särskild persedel borde ega rum; så och efter det förvaltaren med dylik förteckning inkommit, upptagande en nedsättning i inventarie-värdet från 51,102 R:dr 68 öre till 35,988 R:dr 2 öre eller med 15,114 R:dr 66 öre, hafva Fullmägtige den 25 derpåföljde Juli förklarat sig anse frågan om uppgörande af förändrade grunder för bestämmande af berörde inventariers värde vara af beskaffenhet att tillhöra Banko-Utskottets pröfning och afgörande samt att Fullmägtige fördenskuld, sedan de vid nästkommande års inventering af Bruket kommit i tillfälle att i ämnet inhemta vidare upplysningar, ville deri hos Banko-Utskottet göra framställning. § 84.
2:o) Såsom ersättning för den städja, hvilken kyrkorna i äldre tider uppburit vid förändring med åboer å nämnde hemman, äfvensom för de arrenden, hvilka i sednare tider blifvit i stället för städjandet anbefallde, komma kyrkorna att åtnjuta en förhöjd ränta under namn af stiidjeersätt ning. 5:o Denna förhöjda ränta bestämmes på det sätt, att a) Städjebrefven emellan år 1776 oell år 182 tagas till grund för densamma; b) såsom medium af tiden mellan åboförändrin arne antagas omkring 20 år; c) I följd häraf beräknas den under 50 år vanliga städjan, förvandlad i penningar, der någon andel varit på annat sätt be stämd, tredubbel. d) Sedan sålunda medeltalet af städjans kapitalbelopp blifvit för 50 år funnet, uträknas ränta derå eller 5 procent, och denna ränta blifver det årliga belopp, som under namn af städjeersättning skall i all framtid af hemmanet utgå. 4:o) Denna städje-ersättning skall, under detta namn, utöfver ordinarie räntan, uti hemmanens jordeboksränta intagas till ovilkorlig framtida efterrättelse. 5:o) På sådane vilkor anses de åboer och arrendatorer, som nu innehafva hemmanen, de förre från 1859 års början, de sednare vid nuvarande arrendekontrakts utgång, berättigade att fortfarande besitta hemmanen, de, deras hustrur och barn, led efter led, såsom för kronoåboer stadgadt är; dock att genom nu meddelade föreskrifter ej göres någon ändring i förhållandet med de hemman, hvarom laga domstols kraftvunna beslut mellankommit, eller beträffande eganderätten till hvilka donationsbref kunna åberopas. Skulle åbo eller arrendator önska att genom skatteköp, på samma sätt som kronoåbo, förvärfva eganderätt till det kyrkohemman, som han Sammansatta Statssamt Alita. Best'.- e. Elon.-Utslottels Bcttinlandc N.o 34. 11 nu innehafver, eller hans efterlevande hustru oell barn, skall sådant vara dem tillförsäkradt.