Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. 1828 —i83o. to/de Sami. 3 B. t s:dra Häftet. 2 Exp.-Utsk. Förslag till tind. Skrifv. N-o 462. enkla bref, betydlig förlust för Post-Cassan på detta sätt kunde uppkomma, samt att moderationens bibehållande, icke vöre' af omständigheterna påkalladt, utom måhända i de fall, då penningar eller rättegångs* handlingar till större vigt med Posten af* sändas, för hvilka serskilda controller, till förebyggande af Postportos försnillning, lätteligen kunde föreskri Ivas. R. St. hafva väl, å ena sidan, ansett, att fortfarandet af nu varande föreskrift om modera tion i Brefporto icke allenast stundom, kunde föranleda till missbruk och ådraga Post-Verket förlust af inkomster, utan äfven med större Bref och Paketer så belasta allmänna Posterna, att Postföringen blefve alltför betungande och hinder på sådant sätt jemväl möta för Postens skyndsamma förtskaffande; men R. St. hafva äfven, å andra sidan, funnit, att, om ifrågavarande moderation alldeles upphäfdes, utan alt andra utvägar på samma gång bereddes, hvarigenom, utan öfverdrifven kostnad , kunna fort» skaffas tyngre Bref, för hvilka nu lindring åtnjutes , så skulle åtskilliga olägenheter uppkomma, hvilka för allmänna rörelsen och en liflig communication olika orter emellan vore ganska menliga; ‘och under sådana förhållarfden få R. St., lill svar å E. K. M:s i ämnet afgifna Nådiga Proposition, härmed i underdånighet anmäla, att R. St. finna den Exp.-Utsk. Förslag till und. Skri/v. N.-o 462, 3 nu varande moderationén å Bref, som väga öfver 8 Lod, böra upphöra; men att R. St., i sammanhang härmed, anse lämpligt, dels att, på sätt R. St. i serskild underdånig Skrifvelse föreslå, en Paketeller ForvagnsPost må inrättas (hvilken, om den framdeles erhåller en fullkomligt ändamålsenlig och mera omfattande organisation än den R.
Mars 1709 är stadgadt, att Härads-Rätten i hvarje landsort tillkommer att undersöka och bepröfva, huru mycket i qvarnlulItägt bör erläggas, samt vederbörande Landshöfding att, efter omständigheterna, samma tn 1 Itägt till ständig efterrättelse fastställa; äfven?- som uti 7 §. af Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär den 10 September 1743 och 27 § i Kongl. Resolutionen på Städernes besvär den 3> Februari 1 74$ blifvit påbudet, att ifrågavarande reglering af qvarnlullen, så för städerna, som för landet, borde af vederbörande ofördröjligen verkställas, funne motionären, enär desse författningar dels kommit i glömska, dels syntes icke för ändamålet vara lämplige, såsom ledande till en olika reglering af tulitäg.ten, hvilken borde vara för alla orter efter enahanda grunder lika bestämd, sig-böra föreslå, att en lika qvarntull öfver hela Riket måtte blifva stadgad för skattlagde tullmjölqvarnar, ehvad de äro belägne å kronoskatte eller frälsegrund, och att denna tull blefve beräknad i förhållande till hvarje sädesslag som förmäldes, emedan en del säd, såsom hvete, råg och stridt korn, vöre bättre och fordradq mindre tid att förmala, än annan sämre sort spanmål, utom det att dessa förstnämndesädesslag jemväl vore dyrare än andra. Hvad sålunda förekommit, har Utskottet i öfvervägande tagit; och sorn, i Utskottets tanka, inga 110g vigtiga skäl förefinnas lill underdånig; 8 Allm, 1leso.- och Ekon.-Utskottets Betänkande } Is:o 5o. framställning om utfärdande af ett stadgande, hvarigenom en allmänt gällande förraalningstull lika öfver hela riket skulle antagas, enär den hittills verkställda pröfningen efter locala förhållanden grundar sig på billighet och synes vara den enda användbara; alltså anser Utskottet det höra, enligt gällande författningar, bero af vederbörande
M. naturligtvis haft rättighet utan att höra R. St., vinnes icke ändamålet. Redan sedan flera år tillbaka hafva endast få personer eg nat sig åt Bergs-Staten och det år i sanning icke underligt, då den aflöning Staten bestått, icke varit sådan, att den frestat mången att gå den vägen. Den högsta lön, som Staten gifvit en tjensteman på Bergs-Staten, har varit den som har beståtts åt Bergshauptmannen i Fahlun, och denna lön har icke upgått lill högre belopp än 670 R:dr. Sedermera äro alla lönerna betydligt derunder så att tjenstemän finnas, som icke hafva högre kronolön än 28 R:dr 16 sk. De embetsman som hittills varit JVi 2 i ordningen i afseende på (lön, nemi. Geschwornerne, och som haft tillsyn öfver grufbrytniogen, hafva i medeltal haft en lön af endast omkring 240 R:dr; hvilket en hvar måste finna vara allt för obetydligt, och att då man vill fordra af embetsmannen att han skall göra sin tjenst, man bör äfven förse honom med en lön, tillräcklig för en tarflig bergning. Följden af dessa tjenstemäns låga lönevilkor har ock blifvit att Bergs-Statens tjenstemän i landsorten, baft sin hufvudsakliga aflöning af de näringsidkare som de skulle kontrollera. Det behöfves icke många ord för att visa både den obehagliga ställning hvaruti de derigenom kommit och det olämpliga med afseende på deras embelsverksamhet. Alla dessa olägenheter har K. M., utan att begära några betydligare anslag, afhjelpt dermed, att K. M. förminskat antalet af tjenstemän på denna Stat så högst betydligt, att de qvarvarande kunna tillförsäkras en tarflig bergning, utan tunga för näI ringsidkarne. Då synes väl som det ringa anslag K. M. nu begärt 1 lill 4 stipendiater icke bordt möta det oförklarliga motstånd förslaget rönt af StatsUtsk.
Direktion att, så snart årets räkenskap hunnit afslutas, hos Fuilmägtige i Riksgälds-kontoret behörigen ådagalägga, om hela anslaget eller huru stor del deraf varit för ändamålet behöfligt, samt att, i händelse det lyftade beloppet icke åtgått, öfverskottet återlemna; dels ock att de för åren 1861, 1862 och 1863 uppkomna brister, utgörande 20,925 R:dr 24 öre, äfvensom den mindre brist, som ytterligare kan uppkomma för år 1864 må af möjligen blifvande öfverskott under påföljande åren kassan ersättas. Vidkommande derefter det begärda kreditivet för fortfarande tillämpning af nu gällande pensionsstater af den 9 Februari 1858 och den 6 November 1860, hafva Rikets Ständer för år 1867 å Riksgälds-kontoret anvisat ett kreditiv å 180,000 R:dr, att, i mån af behof, användas till betäckande af den skilnad, som för arméens pensionskassa under detta år kan uppstå genom den ifrågavarande pensioneringens tillämpning, samt att utbetalas sålunda, att ena hälften deraf utgifves den 1 April, och den andra den 1 Oktober, med förbindelse för Direktionen att, vid reqvirerande af första halfårets belopp, med afslutade räkenskaper redovisa föregående årets utgift; hvarjemte det på Direktionen må ankomma att, derest för berörda år kreditivet skulle befinnas vara för det dermed afsedda ändamål otillräckligt, före påföljanda riksmöte till E. K. Maj:t afgifva den underdåniga framställning, som kan af omständigheterna påkallas. Vidare hafva Rikets Ständer, till betäckande af den brist, som för år 1866 kan uppstå i det vid förra Riksdagen för tillämpning af nya pensionsstaterna beviljade kreditiv å 150,000 R:dr, anvisat ett fyllnadskreditiv å 15,000 R:dr. Sedan det nästlidet år församlade Krigsbefäl för sin del medgifvit, hvad äfven af E.
S. D. Föredrogs åter StatsUtskottets Betänkande No 3x6, I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anslag till kostnaderne för Myntverkets i ståndsättande; hvarvid BorgareStåndet biföll utlåtandet i sjelfva saken, utan att anse densamma bö. ra till någon handläggning af BancoUtskottet öfverlemna s. Prut. Vidt' d. £9 Julli 182.3. 565 S. D. LagUtskottets Utlåtande N:o 117, i anledning af återremiss å Utskottets Betänkande N:o /±\, om yrkad skärpning af Lagarne röiande tjenstledighet för Domare, föredrogs å nyo och lades till handlingarne, enär förra Betänkandet redan blifvit af BorgareStåndet bifallet. S. D. Till ExpeditionsUtskottets, uti nu föredraget Memorial af den 17 i denna månad, gjorda hemställan om aflöning för tvänne Extra Ordinarie Cancellister, lemnade Borgareståndet sitt bifall ; men då ExpeditionsUtskottet kommer i tillfälle att af Cancellibetjeningen uti de öfrige Utskotten, i den mån deras göromål minskas, påräkna ökadt biträde, fann Ståndet Utskottets i sednare delen af Memorialet gjorde förbehåll, ej kunna godkännas. S. D. I anledning af gjorde anmärkningar återremitterades nedannämnde Betänkanden: StatsUtskottets N o 320, I fråga om söndring från BispMotala Kongsgård af erforderlig mark till Motala Köpings anläggande. 566 Fröt. XJtdr. d. 29 Julii 1823. LagUtskottets No 120, Angående föreslagen ändring i 9 Cap. Utsökningsbalken och 25 Cap. Rättegångsbalken. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets N:o 140, I fråga om förbud mot införsel af Danska hästar. S. D.
Palmstjerna, i motsatts af de ofvanbemälde ledamöterne, föreslagit något lindrigare vilkor än dem Utsk. förordat, vill jag icke i den syftningen motsätta mig en återremiss; erkänner tverlom att det vore rätt lyckligt om Frih. Palmstjernas förslag i detta hänseende vunne framgång. Dä nu Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall ä mom:t litt. g af 5:te punkten, ropades ja och nej, hvarefter Hr Landtm, hemställde orri R. o. Ad. ansåge de emot ifrågavar. mom. gjorde anmärkmr föraideda till återremiss, samt, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja blandade med många nej, förklarade det han trott sig finna att härvid ja vavit öfvervägande. Momenterne litt. A, i och k. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer, om icke propos. å dessa punkter kunde serskildt framställas, emedan jag har anmärkmr att göra mot de efterföljande. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. momme h, i och k af 5:te punkten. Momentet litt. I. Hr von Hartmansdorff: Jag ser af denna punkt, att man vill begagna dessa medel till fattigvård. Jag har ej heller något emot, att så sker under en tid, då så mycken fattigvård behöfves. Men det vore nödigt att veta, huruvida styrelsen öfver vägoch vattenbyggnader, vid sina kostnadsförslags upprättande beräknat, att dessa arbeten skola utföras af lösdrifvare. Om sådana arbeten ut föras af arbetsfolk, som icke är ständigt så blifva de dyrare. Då, 86 Den 14 Juni c. m. lära förmodligen arbetena ej kunna verkställas för de beräknade kostnaderne. Jag hemställer fördenskuld om dessa arbeten kunna utföras efter de redan upprättade kostnadsförslagen. Hr Wästfelt, Nils: I ndenna fråga anhåller jag, att få yttra några ord. Jag jemte Frih.
— Utaf anslaget för sänkning af Fräkensjön i Hanebo socken af samma Län, 750 R:dr, (dito) 650: — Hälften af anslaget för valtenaftappningsarbeten inom Rogsta socken oell Forssa Härad af samma Län, 2,946 R:dr, (dito) 1,473: — Utaf anslaget för utdikning af Bondebo-ängen och aftappning af Sjömyra-sjön i Delsbo socken af samma Län, 5,160 R:dr, (dito) 1,290: — Halfva anslaget för utdikning af Grenås myrer och kärr samt sänkning af Hästsjön och Låssjön i Hammardals socken af Jemtlands Län, 5,800 R:dr, (dito) 2,900: — Halfva anslaget för utdikning af Björnoch Tortängsmyrerna vid Östersund och Odensala by i Brunflo socken af samma Län, 4,000 R:dr, (dito) 2,000: — Halfva anslaget för utdikning af Långskjutsmyren i Sunne socken af samma Län, 500 R:dr, (dito) 250: — Utaf anslaget för utdikning af Jöns-, Håkansoch Fälla myrerna å Nybyns ägor i Nysätra socken af Westerbottens Län, 1,000 R:dr, (dito) 750: — Utaf anslaget för utdikning af Gålsmyren å Grimsmarks bys område i samma socken och Län, 675 R:dr, (dito) 506: 12. Utaf anslaget lor aftappning af Rösjön i samma socken och Län, 1,820 R:dr, (dito 1,320: — Utaf anslaget för aftappning af sjön Krokvattnet jemte åtskilliga närgränsande myrer i samma socken och Län, 2,620 R:dr, (dito) 1,746: 32. Utaf anslaget för aftappning af sjön Qummarsträsket i Skellefteå socken af samma Län, 4,300 R:dr, (dito) 2,866: 32.
Säg allt detta om kyrkorna, och du skall få än mer att invända mot restaurerandet af profana historiska byggnader. Gripsholm vaktas af sin lyckliga fattigdom. Kavaljersflygeln, hvilken dock kvarstår från kanske det mest intressanta hof som någonsin dragit in genom slottets port, skulle annars jämnas, därför att den ej stod där redan under Vasa-tiden. Och hvarför skulle ej äfven taket uppsprättas, om den ena yttermuren är nog litet dogmatisk, att vara lägre än den andra? Hvarför skulle ej det likgiltiga göras till något väsentligt och hela Gripsholm omändras till ett stilmuseum, som det tråkiga Fredriksborg? Karl XV befallde gång efter annan att Stålarms fängelse skulle inredas till serveringsrum, men ståthållaren låtsade glömma tillsägelsen och räddade därmed den historiska kammaren. Konungen tänkte på sina frukostfester, men arkitekterna tänka på sina hemförda skissböcker, och dessa äro långt farligare, ty de hota att måla upp hela borgen i bierkneipestil. Ett hvitkalkadt rum är och förblir på Gripsholm intressantare om det lämnas som det står, än om det dekoreras, ty det konstnärliga är här bisak. Till och med blotta ifyllandet af en delvis förstörd väggmålning blir störande, ty här söka vi minnena, och vi skulle helst vilja se det nya kringritadt med svarta streck, så att vi strax utan tvekan kunde särskilja det från det gamla. Just det, att vi i en restaurerad byggnad icke veta hvad som är gammalt och äkta och hvad som nyss är ditlimmadt, inger köld och misstänksamhet. Hvart nytt penseldrag är här ett misstag, en irriterande onödighet, ty vi ha icke kommit för att få en kurs i konsthistoria. Ett restaureradt Pompeji vore ett ödelagdt Pompeji, och detsamma skall sägas om ett stiliseradt Gripsholm, med nya vallar och karnaper. Hellre en ruin! Gustaf Vasas Gripsholm kan härmas, men det är icke en konstlärd efterbildning vi önska se, utan de äkta spillrorna, äfven om dessa stamma från en långt senare tid. Det fragmentariska i spillrorna vidgar endast inbillningens möjligheter att dubbelt lefvande ersätta det förlorade.
Jag tror, att om det lyckas oss alt få en Bancostyrelse med förmåga att fullgöra sitt värf, som ej blir skrämd, man ej behöfver befara några vådliga följder; men för att lugna dem, som alltid äga farhågor, skulle jag hemställa, om ej i det nya betänk, den ordning kunde insättas, som jag tagit mig friheten uppgifva och hvilken jag tror vara den rätta. Jag tror de två första medlen vara de naturligaste och att de två sista böra vara nödhjélpsmedel. Hr Dea 5 Maj c. m. ig5 Hr von Qvanten: Utsk. har föreslagit, alt då se delstocken bör förminskas i förhållande till silfverfonden, man i främsta rummet borde vidtaga försäljning af inteckningar. Det förundrar mig icke, att Banken tillgriper dessa först; ty onekligen är det dessa lån, som äro mins! lämpliga för en Bank och mest gravera dess rörelse. Man bör ock för en framtid ställa så, att de ej komma att ligga Banken till last. Jag vill för öfrigt just icke yttra mig Öfver deri saken, utan förbehåller mig att, då lånerörelsen förekommer, få taga denna fråga i öfvervägande, nemi. vid 19 punkten. Hr Lefre'n: Det är i anledning af en tillämpning, som Gr. Cronhjelm gjort utaf ett yttrande af mig på f. m., som jag begärt ordet. För det alt jag yttrade i en mindre fråga, den ang:de proportionen som 2 till 5, att man kanske borde reglementera något af den orsak, att man har en Bancostyrelse, så sammansatt, som Sveriges grundlagar föreskrifva, har han velat deraf göra tillämpning äfven på denna hufvudfråga. Jag kan likväl icke deraf hemta anledning att låta pruta med mig i de största grundsatserna. Utsk. har ansett sig böra uttala saken, sådan den är. Vi hafva nog länge vaggat hvarandra till sömn i våra penningeförhållanden. Det är nödvändigt att uttala den grundsats, att en Bank icke må betagas rättigheten att minska sin lånerörelse, om dess bestånd sådant nödvändigt fordrar.
Hvad trohet kan man vänta af den, sorn sviker det heligaste trohetslöfte en menniska kan afgifva? Vår nu gällande lagstiftning utgår från den höga och heliga grundtanke, att sanningen, den högsta åt oss menniskor gifna sanning, är blott en, samt att denna sanning ligger klarast och renast uttalad uti vår rena Evangeliska lära. Den får ej vidröras med oheliga händer, ej kränkas, ej öfvergifvas. Den som detta gör, den bryter icke blott alla samband med kyrkan, utan äfven med samhället. Den som affallen från sanningen, gör sig saker till allt. — Likasom han sedermera ieke kan tros, kan ingenting heller åt honom anförtros eller updragas. Samma lagstiftare har tänkt sig förhållandet emellan Konung och folk lika med förhållandet emellan en fader och talrika barn, samt att således, likasom en fader är skyldig att vaka deröfver, att barnen ej afvika från sanningen, till hvilken fadren genom deras upfostran leder dem, likaså är det Konungens pligt att tillse, det undersåtarne icke afvika från den rena tron. Och, mine Hrr, detta landsförvisnings-straff tillämpas ej, och får ej, enl. allmän lag och kyrkolag tillämpas, förr än andra medel att återföra den förvillade visat sig hafva varit förgäfves. En god fader söker i det längsta, att först genom varningar och förmaningar samt sedermera genom aga, återföra sitt fallna barn till dess faders hjerta; men om detta icke hjelper, är ju fadren ofta tvungen att skilja det vanartiga barnet från hemmet och låta det segla öfver hafvet till fjerran land, att der kämpa emot hårda öden och se sin trotsiga, egenmäktiga vilja böjas under Allmaktens hand, på det att slutligen barnets hjerta åter skall öpnas, och blifva tillgängligt för den faderskärlek, det förut ieke vetat upskatta. Samma heliga afsigt är äfven den nu gällande lagstiftningens innersta rot, och om detta är en sanning, då, mine Hrr, mätte jag väl hafva skäl till mitt yttrande, att vi böra betänka oss länge och allvarligt, innan vi till alla dess delar afskaffa en sådan lagstiftning!
S. D. Uppå förslag af Erik Ersson från Gefleborgs län, beslöt Ståndet, att, medelst en deputation, bestående af en ledamot från hvart län, under anförande af Olaus Eriksson från Göteborgs län, hos Chefen för Statens jernvägsbyggnader, öfversten m. tn., Herr Friherre Nils Ericson, framställa Slåndets önskan, det Herr Friherren ännu någon tid mätte chefsbefattningen för Statens jernvägsbyggnader bibehålla; och skulle om detta Bonde-Ståndets beslut de öfriga Kiks-Stånden underrättelse meddelas, S. D. Vid skedd föredragning remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet en af R. Fr. Gross från Calmar län, nu väckt motion derom, att biskopsemhetena i riket, utom i Upsala, Lunds och Hernösands stift måtte vid nuvarande innehafvares afgång indragas; och skulle vid remissen afgifna yttranden lill Utskottet medfölja. 142 Prot.-Utdrag dm 17 December 1862. S. D.
Kejsarprinsens öde smärtade i hög grad drottning Victoria, och den vänskap, som länge existerat mellan henne och den djupt pröfvade kejsarinnan Eugenie, blef härigenom ännu starkare. 1885 förmäldes den yngsta af drottningens döttrar, prinsessan Beatrice med prins Henrik af Battenberg. Äfven som gift har denna dotter varit sin moders ständiga sällskap, och sedan hon nu förlorat sin gemål — en förlust som drottningen äfven kände mycket djupt — äro både hon och hennes barn än mer oskiljaktiga från den IDUN vördade gamle. Barnbarnen äro 31 till antalet och den alltjämt tillväxande skaran af barnbarnsbarn utgör f. n. Allt mer och mer erkännes hvilken betydande politisk roll drottning Victoria spelat; hur genom hennes klokhet månget hotande krig blifvit afvändt; hur hon långt förr än hennes ministrar, insåg och påyrkade betydelsen af engelska kolonialväldet, hur hon som kvinna förmått att medla mellan stridande partier och motsatta åsikter mer än en man; samt framför allt hvilket oberäkneligt inflytande ett hof, där den fullkomligaste sedlighet är rådande, måste ägt på nationen under hennes regeringstid och på kommande generationer. Drottning Victoria, » every inch a Queen » — drottning till hvarje tumsbredd — som det så ofta sagts om henne, skall i historiens häfder alltid lysa med ett äradt namn, men störst blir hon dock alltid som kvinna: som dotter, maka och mor står hon för alla tider som ett det mest efterföljansvärda exempel. Väl må alla folk under hennes lyckliga spira, i ett rike där solen aldrig går ner — i minsta b y som i den största stad — nu fira hennes diam an t-jubileum, efter en regering, ej blott den längsta i Englands annaler, men utan jämförelse den, som inom alla områden sett större framsteg, maktutvidgning och folkökning, än världen förr varit vittne till. Anna Fletwood-Derby. * 195 Se, alfer komma i luftig rad, men under ett jättestort ormbunksblad står tomtefar och bligar. Öch tomtemor samlar ört och strå, ty kärleksdrycker hon koka må i natt, förr ' n solen rinner; båd ormetunga och spindelben och fjärilsvinge och tårpilsgren i hennes gryta brinner.
Skulle, sedan alla om röstningarne sålunda för sig gått, likväl ingen person hafva erhållit den här föreskrilna pluralitet, anställes ny omröstning öfver alla dem, som vid första voteringen" blifvit satte i fråga; skolande den, som erhållit de flesta rösterna, utan afseende på rösternas antal, anses behörigen vald. Enär någon af de, i denna ordning under omröstning ställde, blifvit af Elektorernas pluralitet antagen, upphöre valförrättningen och varde han af Riksens Ständer till Embetet förordnad. Den, åt hvilken detta Embete blifvit anfÖrtrodl, kan vid påföljande Riksdagar, i den nu föreskrifna ordning, dertill åter väljas. §. 98. Elektorerne böra, vid samma tillfälle, då de Justitie-Ombudsinannen utse, och på enahanda sätt, välja en man af de egenskaper, som hos denna Embetsman erfordras, alt honom efterträda, i fall han, innan den nästföljande Riksdagen, skulle med döden afgå. I händelse Justitie-Ombudsmannen vid samma Riksdag, under hvilken han blifvit vald, afsäger sig det erhållna förtroendet, eller med döden afgår, skola Riksens Ständer i Embetet genast insätta den man, som de till hans Efterträdare utsett. Skulle Justitie-Ombudsmannens utsedde efterträdare, under påslående Riksdag, afsäga sig det erhållna förtroendet, eller i Juslitie-Ombudsmans-Embetet insättas, eller med döden afgå, utväijes, på ofvan stadgade sätt, en annan behörig man i hans ställe. Inträffar något serskildt röstas bör, undfått lika röster, företages först votering om den ordning, hvaruti de till omröstning må framställas. Skulle, sedan alla omröslningarne sålunda för sig gått, likväl ingen person hafva erhållit den här föreskrifna pluralitet, anställes ny omröstning öfver alla dem, som vid första voteringen blifvit satte i fråga; skolande den, som erhållit de flesta rösterna, ulan afseende på rösternas antal, anses behörigen vald. Enär någon af de, i denna ordning under omröstning ställde, blifvit af Elektorernas pluralitet antagen, upphöre valförrättningen och varde han af Riksens Ständer till Embetet förordnad.
Ständer nu mera fattat deras dehnitiva Beslut, rörande Utrednin - Stats-1 och Banko-Utskottens Betänk anden. 1965 gen af Götha Canal-Bolags, Malmö och Götheborgs Discont-Verk; så hafva förenade Statsoch Banco-Utskotten, under förmodan, att detta Beslut vinner Kongl. Maj ts Nådiga Sanction, skolat, till tidens vinnande, vördsamligen till Rikets Höglofl. Ständers granskning och fastställelse öfverlämna närlagde af förenade Utskotten författade project till Reglemente för Fullmägtige i Riksgälds Contoiret i afseende på förenämnde Discont-Verks Utredning. Några Ledamöters serskildta meningar bifogas. Stockholm den 26 Junii 1818- Project till Reglemente för Riksens Ständers Fullmägtige i Riks%älds-Contoiret, i afseende pä utredningen af Götha Canal Bolags} Malmö och Götheborgs Discont-Verk. Sorn, med anledning af Kongl. Majtts till Riksens Ständer under den 10 December 1817» aflåtne Nådiga Proposition, angående Allmänna Fenninge-rörelsen och myntvärdets upprätthållande, Riksens Ständer godt funnit, att, under de af Kongl. Maj:t i Nåder sanctionerade vilkor och förbehåll, öfvertaga Götha Canal-Bolags, Malmö och Götheborgs Discont-Verk* Skulder och Tillgångar; samt uppdragit åt Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, att besörja alt hvad till liqviden och utredningen hörer; Så hafva Rik* sens Ständer härigenom till efterrättelse och iakttagande skolat stadga följande: ig66 Stats• neli Banko■ Utskottens Betänkanden. i sta Afdelningen angående Götha Canal-Bolags samt Malmö Discont-Verk. 1 §. För utrednirgen af Gotha Canal - Bolags samt Malmö Discont-Verk är faststäld en tid af fern år, att räkna ifrån den förste October innevarande år 1818, inom hvilken desse Di. sconters utestående fordringar för meddeldte