Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men omen ledamot nu koinme blott ett ögonblick, sedan han blifvit uppropad vid andra uppropet, får han icke heller votera, och rättvisan skulle således lika väl tala för ett 3:dje eller 4:de upprop, ända ad infinitum. Frih. har äfven bestridt, alt andra uppropet vore alt anse såsom en beqvämlighetsanstalt. Jag vill i detta afseeende citera ett exempel från sista riksdagen. Här föreföll då en gång, omkring mattimman på Landtmrsklubben, en discussion om drawback, dervid Hr af Wingård och jag stridde emot hvarandra, och då striden slutades med begäran å hans sida om votering, ehuru Landtm, förklarade, att det mundtliga svaret varit nekande, gick han till Landtmrsklubben och återkom med omkring 20 röster, hvilka ej hört discussionen och hvarigenom lian vann voteringen. Frih. Cederström har vidare sagt, att ingen controll skulle finnas emot den oordning, att en ledamot möjligen kunde votera tvenne gånger. Mig synes deremot, att då i de andra RiksSt. blott ett upprop, såsom rättsenligare, nyttjas, bör faran icke vara större här, utan tvärtom andra uppropet snarare gifva anledning att befara den oordning, Frih. omnämnt. Men jag återkommer till det skäl, man hemtat derifrån, att enskilda ledamöter af andra angelägna göromål äro förhindrade att här öfvervara discussionerna, och det ytterligare skäl, Hr Rosenblad härvid tagit från hvarje ledamots obegränsade rätt att tala samt saknad rättighet hos Landtm, att åtskilja Ståndet.
Jag är skyldig instämma med den sista Talaren deruti, att Utskottens afsigt, då de förpslogo detta, var att en möjlighet skulle beredas för meJ talliska besparingars användande till en större qvantitet, då man hittills ej kunnat insätta och uttaga dem efter annan myntfot, än att man för En Riksdaler i silfver fått 48 Skillingar i sedlar, Olägenheten häraf var t. ex. tydlig, wär FIlénska arfvet skulle uttågas. Man hade ej förut T) en 15 Julii ». m. S35 kanske påtänkt saken ; men den är af stort inflytande. För att förekomma denna brist, fdresloao Utskotten den bestämningsgrund, att samma norm skulle gälla för insättning af silfver i Banken, sorn skulle blifva myntbestämnings-grunden, men frågan om denna senare är nu förfallen. Jag får yttra det jag tror, att som sakerna nu förhålla sig, bör man ej fästa afseende vid den framställ, da sattsen i detta Betänkande, utan blott fästa sig vid frågan, huruvida den i nästa Betänkande afslagna depositions-rörelsen i Banquen kan vara skadlig eller nyttig. Jäg tror, att man nu bör omfatta detta correctiv Friherre Lagerbjelke, Gustaf .• Jemte instäm-; mande uti hvad Herr Hjerta nu sednast yttrat,1 och hvarom jag vid öfverläggningen rörande nästa Betändande N:o 32 närmare får utveckla mi« na tankar, får jag, i afseende på förevarande ämne, blott nu nämna, att jag begärde ordet i anledning af några värda Ledamöters yttranden om ett maximi värde. Man trodde ett sådant nödvändigt, ehuru meningen vore, att, om möjligt, silfver-; inväxlingen ändå skulle ske för bättre pris än maximivärdet. Min öfvertygelse är deruti bestämd, att om ett maximivärde utsättes, uppjagas det verkliga priset genast till maximivärdets belopp. Hvad silfverinväxlingen i Banken beträffar, lärer den kunna indelas i tvenne slag, den som sker med silfver, införskrifvit utifrån, och som visserligen kostar något iner i anseende till fragt, Assurans ce, samt Importeurens billiga vinst, och den som 836
Erika, aktar och älskar jag, det vet Gud; men de äro inte mina förmyndare, och mitt öde, Låt detta minst oroa dig, Arvid! Birger och måste således, oberoende af dem, afgöras. Men du kan inte tro, min Arvid, huru mycket det gläder mig, att farbror Pehr, som du kallar honom, inte gamle vördnadsvärde man en förundransvärd har jag önskat, att få kallas hans dotter Arnman (förtjust). är emot vår förening. Ack, hvad jag älskar denne känsla drar mig till hans hjerta: och innerligen ger mig nya förhoppningar och med dem äfven lifvet! O hvilka hinder skulle jag, för äganle jag dermed än uppoffra hälften af mitt lif Gabriella. dörren; Gabriella förskräcks. Gud sähonom? Lofva inte så mycket, Arv. ... (det bultar på det af dig inte vilja trotsa och bekämpa skul Engel din kärlek och din ståndaktighet, åter kert Anton; försökte du inte att stilla och lugna Arnman. genast en bekant från Marstrand, som uppehöll mig med prat ända tills du kom att söka mig, hvarefter ... (det bultar ånyo) Låt dem komma in, hvem det än må vara. Olyckligtvis fann jag honom inte, ty jag råkade 81 Gabriella (ropande). Stig in (En Länsman och tvenne Stadstjenare inträda.) NIONDE SCEN. ARNMAN, GABRIELLA, LÄNSMANNEN, Två Stadstjenare. Länsmannen (till Gabriella helsande). Vi sågo just nyss, att gubben Haraldson, satte seglena till, som man säger, och begaf sig bort. Er tjenare min unga Mamsell, tjenare! Det var måhända ganska klokt gjort af honom, det der företaget Men kanske ni täcktes upplysa mig, huru snart han möjligen kan vara att återvänta? Gabriella. jag ingenting. Visst tycktes han ha mycket brådtom, när han lemnade oss, här, för några ögonblick sedan, ... men jag trodde att de der herrarna från Marstrand, ytterligare önskade hans biträde af... Min far seglade bort, säger ni Derom vet och om jag inte misstar mig, är ni, min herre, en Länsmannen (infallande).
Måhända kan statsregleringen äfven före denna tid vara uppgjord; åtminstone kan man hoppas, alt tidigare än vanligt erhålla betänk, derom. Jag vidblifver derföre milt påstående om bifall till förevar, betänkande. Frih. Åkerhjelm, Gustaf F r e d r.: Då associationerna för Forsshaga och Degeforss slussanläggning erhöllo bifall till bekommande af understöd från de för slikt ändamål anslagna statsmedlen, fastades dervid såsom villkor, icke blott att bolagen skulle till hälften deltaga uti det calculerade kostnadsbeloppet, utan äfven att vederbörligen pröfvad och godkänd garanti skulle ställas för företagens verkställighet; hvarförutan den föreskrift Jemnades, att arbetet skulle börjas åren 1837, i838 eller 183g, då bidraget linge lyftas; äfvensom K. M. tillkännagaf, det K. M. till R. St. ville göra propos. om fortfarande anslag för berörde ändamål från sistnämnda år. Nu är förhållandet sådant, att icke något dylikt arbete är börjadt, emedan de föreskrifna förberedande åtgärderna icke blifvit uppfyllda, eller någon anmälan från associationerna skett, förrän mot slutet af sisth år, då de begärde åtskilliga förberedande åtgärders vidtagande, utan att vidröra hufvudsaken. Denna anmälan remitterades till Storamirals-embetets 3:dje afdelning, och är der underhandläggning. StatsUtsk. har i sitt betänk, fullständigt utredt denna fråga, i hvad den kan inverka på frågan om ett anslag för detta år, i afseende på nämnda företag. Vi veta, att de 5 år, för hvilka R. St. vid sista riksdagen beviljade anslag till ifrågavar. ändamål, tiliändagingo med sisth år; då den nya statsregleringen icke kan börja, förrän med nästkommande år, så uppkommer ett år, nemi. det innevar., hvarunder ingen arbetsplan kan uppgöras och fastställas förde s. k. strömrensningarna, och inga större arbeten företagas, ehuru flera äro af mycken vigt och särdeles behöfliga.
Beskrifningar olver geometriska kartor samt protokoll eller andra handlingar, sorn al Landtmätare eller lian 1’rovins-Landlmäteri-Kontoren utgifvas; Besvärsskrifter; so Ansökningar; — Uppbördsnräns i mai, rörande Krono-räntor samt redogörelse för disponerade medel ; — och handlingar i hrottrnål och fiskaliska actioner; Betyg från Skolor och Elementar-Läroverk samt Nationsvid Universiteterne; Bevillning smål. handlingar rörande sökt ändring deri; Bevis af Domare och Embetsman, i brottmål samt ekonomi-, politioch mililär-ärenden ; se Ansökningar; Boställen; se Afoch Tiillrädes-husesyner samt Caraclers-hus; Bouppteckningar, då behållna summan icke går öfver 100 R:dr, äfvensom afskriften eller utdrag deraf; Brandvakter, i alla de fall, der befrielse eger rum för Kronans manskap; Broars underhåll, fråga derom; se Ansökningar; Brottmål, ransakningar, ansökningar, förklaringar och besvärsbandlingar deri; Byggnader, publika, frågor derom; se Ansökningar; Caracters-byggnader å militiae—boställ-cn, kontrakter derom; Certepartier eller frii k t sint till inrikes orter; Constitutorialer och förordnanden så väl vid Allmänna Verk, som enskilda stiftelser, då ion eller arfvode icke åtföljer; Oontracter om Krono-leveranser och karaktershus å boställen; Diarier i Embetsverken; Diplomer för Agenter, General-Consul er och Consuler, hvilka ej åtnjuta lön eller traktamente; Domar, inneliggande, och Domböcker; Donationer, resolutioner derom, när gåfvan i värde eller penningar icke går öfver 100 H.dr; Ekonomi-mål; se Ansökningar; ElementarLäroverk; Embetsman, klagomål öfver tillfogad! våld och oförrätter af dem; se Ansökningar ; Ernbets-skrifvelser och Embets-ärenden, hvad dem rörer; Expeditioner, som utfärdas af Domare och Embetsman i brottmål och fiskaliska actioner samt ekonomi-, politioch militär-ärenden; Lainga och obemedlade, alla kunbart och bevisligen, då Domaren eller Tjensten amien ä handlingen tecknat ordet gratis, eller derom inför vederbörande Hält eller Collegium gjord anmälan; fat t ig vårdsinrättningar; Bil. till Bevilln.-Ulskoltrls Betänkande JV? 8.
Beslöts att af fattig-cassan skulle tilldelas: åt Brita Jonsd:r i Kougsta 1 r.d:r 16 sk. Alexander Krus i Huse 1 16 Anna Larsd:r i Österåsen 1 16 S:ma 4 r.d:r b:co N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma med Häggenås socken, i dess sockenstuga, den 30 julii 1848. S.D. Till följe af 56 § uti Kongl. Maj:ts nådiga reglemente för ett brandstodsbolag i Jämtlands län, och directionens derom gjorda påminnelse af den 9 sistl. julii, voro nu församlingens \ledamöter/ vederbörligen till idag inlysta för att dels indela Häggenås district uti behöfligt antal rotar, dels ock att välja 2:ne brandrote mästare för hvarje sådan, då i betraktande deraf, att så få inom denna socken ingått uti nämnda allmänna bolag, beslöts \att/ Häggenås district skulle, tills vidare, utgöra blott en rote och till brandrote-mästare valdes, med enhällig röst, bönderna Olof Larsson i Kougsta och Olof Andersson i Munkflohögen. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma med Häggenås socken uti dess sockenstuga den 19:de november 1848. S.D. Efter derom skedd vederbörlig pålysning, voro socknemännen nu samlade för att bestämma huru ersättning för bref lopp skulle till herr löjtnant Stridsberg utgå, hvarvid och sedan upplyst blifvit att herr löjtnanten förklarat sig nöjd med hälften af hvad till expeditions kronofogden Holmberg under dess tjenstetid utgifvits, förklarade socknemännen, efter någon öfverläggning, sig dermed fullkomligen nöjde, samt förbundo sig således att till herr löjtnant L. M. Stridsberg, så länge han länsmans tjensten i Liths tingslag bestrider, årligen betala en kappe korn, samt ett lispund hö på hvarje rök. In fidem N. S.
Leijonhufvud, A. G, om pension lill framlidne Öfversten O. A. Bruncronas enka: II. 129, R. 241- (Besvarad i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). — Frih. Leuhusen, G. H., om berättigande för åtskilliga dele gare i Arméens Pensions Kassa att derifrån uppbära pension: I. 448. R. 448. (Besvarad i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152, angående regleringen af utgifterna under R ks-Statens Nionde Hufvud-Titel), — Gr. Liljencrants, G. F„ angående förändringar i och tillägg till den af Rikets Ständer vid sednaste Riksdag beslutade lag för Enskilda Banker: I. 392, R. 498. 164 — M — Motioner, väckta hos Ridderskapet, och Adeln: af' Gr.
Att på förhand med någon säkerhet till siffran beräkna de, hufvudsakligen för lånets eller kreditivets kontraherande samt medlens indragning och förvaltning uppkommande omkostnader, som med provisionen borde betäckas, låter sig ej göra, men om räntan och provisionen för försträckningar från slats-lånefonden ej finge sammanräknadt uppgå till mera än högst två procent, efter år räknadt, utöfver hvad som för det utländska lånet eller kreditivet kommer att erläggas i såväl årlig ränta som provision, denna sednare fördelad på alla åren intilldess skulden, enligt Rikets Ständers beslut, skall varda återbetald, så borde, å ena sidan, den enskildes fördel i förevarande fall, sä vidt den låter sig förena med Statens skyddande mot förlust, vara skäligen tillgodosedd, samt enär berörda två procent synas blifva tillräckliga att betäcka de ifrågakommande kostnaderrte, äfven å andra sidan det allmännas rätt att för dessa omkostnader undfå ersättning blifva fullt betryggad. Dä likväl nyssnämnda två procent utgjorde ett maximum, och utlåningsvilkoren böra betingas af den tillfälliga penningeställningen sarnt deraf beroende ökadt eller minskadt anlitande af fondens tillgångar, skulle räntans och provisionens belopp, med afseende å dessa omständigheter, inom det stadgade maximum jemnkas. Deremot synas de förluster, som på sjelfva utlåningen tilläfventyrs kunna uppslå, icke böra tagas i beräkning vid bestämmande af den ränta jemte provision, som skall till Ranken erläggas, enär staten skall hålla banken skadeslös för hvad denna på låne-operationen kan komma att förlora, samt det icke vore med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att räntan och provisionen fastställdes så högt, att derigenom den fullt säkre och vederhäftige låntagaren skulle komma att godtgöra hvad den osäkre ej mägtade alt betala. 196 Expeditions-Utskottels Förslag till underd. Skrifvelse N:o 203. E. K.
Nu har gäldenär blifvit för fordran lagsökl: fastställts fordringen genom dom eller utslag; varde tid att den sedan efter 1 § bevaka räknad från det domen eller utslaget gafs, der ej verkställighet derå kommer innan den lid ute är: har lagsökningen afsladnat och, sedan gäldenären sist hördes eller lill hörande kallades, dea i 1 % utsatta tid förflutit, och visas det ej, alt fordringen blifvit under den lid så bevakad, som i samma § stigs; då vare, till kr af rättens bibehållande, den lagsökning emot gäldenären utan verkan: samma lag vare, då dom eller utslag fallit, hvarom kungörelse skall gäldenären meddelas, der ej sådan kungörelse sker eller fordringen efter 1 § bevakas, inom tid, som der stadgas, räknad från del gäldenären sist. hördes eller lill hörande kallades. § 5. liep editionsU isko t le Is Förslug till underd. Aro flem gäldenärer, de der, en för alla och allo för en, betalningsskyldighet sig iklädt, och försummar borgenär att, sin fordran hos någondera bevaka efter 1 §; vare de andre ej skyldige att gälda hvar mer, än sin del efter hvfvudtalet: uppkommer brist hos någondera; varde den lika fördelad emellan de öfriga, sorn förbindelsen sig iklädt, och falle borgenär den del till last, sorn gäldas skolat af den, han låtit blifva ansvarigheten qvitt. Har borgenär rinder tionde året fått sin fordran hos någondera gäldenären ut; du ege denne, inom ett år sedan fordringen •'ulden bl ef, sin rätt bevaka hos de andra, af hvilka ersättning bör utgå, för hvad han öfver egen del betalt. § 6. Vill den, hos hvilken fordran blifvit genom kraf utom Hätta eller genom erinran bevakad efter 4 %, ej afbida borgenärs lagsökning; stånda honom fritt alt, genom sakens instämmande till domstol, äska fordring srättens pröfning. § 7.
Öfver detta domslut anfördes hos Kongl. Maj:t underdåniga besvär ej mindre af advokalfiskals-embe, tet, som fullföljde sitt ansvarspåstående, än äfven af landskamereraren, hvilken sedermera ingaf underdånig ansökning om nåd; I anledning hvaraf och då målet i Konungens Högsta Domstol den 21 Oktober sisllidne år, enligt hvad protokollet visar, föredrogs och afgjördes, Högsta Domstolens dervid närvarande Herrar Ledamöter enhälligt förklarade, det landskamererarens underdåniga besvär, enär han försummat att efterkomma hvad Kammarrätten till fullgörande rätteligen föreskrifvit, icke kunde till pröfning upptagas; men vidkommande åter advokatfiskals-embetels underdä R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berätlelse. 1847. ^ 10 It. St. Jusi. Ombudsm. Emb.-Berättelse den 15 Nov. 1847. niga besvär, så enär landskamererare» vore förvunnen alt hafva olofligen innehållit och vid påfordran icke kunnat framgifva, således tillgripit och förskingrat det i Kammarrällens utslag omförmälda belopp af 210 R:dr, som lian i och för tjenste» emotlagit, funno Heste Ledamöterne, Herrur Justitieråden Bredberg. Grefve Snoilsky, nu mera Presidenten Grefve G. A. Sparre och Schmidt, utan afseende derå, alt dessa medel sedermera blifvit erlagda, med ändring af utslaget, i hvad berörde 210 R:dr anginge, enligt 45 kap. 2 § Missgerningsbalkeu, sådan den lyder i Kongl.
I anstalter, där många barn äro samlade, t. ex. på barnhus, lägges stor vikt vid ett tidigt uppstigande. Man vill därigenom härda barnen. Genom att tvinga dem att stiga tidigt upp skola människans egenvilja och onda natur kufvas. Om detta mål uppnås, är mycket ovisst, men att barnens hälsa i många fall lider däraf, är däremot visst. Särskildt skadligt är barnens tidiga uppstigande o m vintern, då de måste uppehålla sig i kanske oeldade eller ej ännu fullkomligt uppvärmda rum; därvid förekomma många förkylningar. Den andliga utbildningen ställer stora fordringar på barnen i synnerhet i de högre skolorna, och en fara hotar därigenom den kroppsliga utvecklingen, hvarför det kroppsliga arbetet är nödvändigt som motvikt. Detta söker man äfven ombesörja genom ordnade kroppsöfningar och slöjd. Men ännu viktigare än dessa anordningar är anslaget af tillräcklig so / tid. Få barnen ej sofva tillräckligt, inställa sig omisskänneliga tecken till svaghet, slapphet, olust och mattighet. Från dessa tecken till uppkomsten af svårare sjukdomar är blott ett enda steg. Blodbrist, bleksot, skrofler, nervositet och en mängd andra sjukdomar hos barnen ha sällan sitt ursprung i en enda orsak, utan i en följd af skadliga inflytanden. Bland dessa är otillräcklig sömn ett af de mest fördärfliga. Ett barn borde därför aldrig störas i sin sömn. L. S — m. M o t aftonen. flfe^egnet hade upphört, oeh solen kastade sina sneda strålar ner från den klarnande kvällshimlen, där de lätta ljusgrå skyarna drefvo fram som jättestora rökmoln, stötte ihop och sletos isär, än bildande en stor, öppen fläck och än åter dragande sin slöja för solen, så att det nere på gräset och gångarna var ett ständigt skiftande spel af skuggor och dagrar. Ä n glänste regndropparna som gnistrande juveler på de ljusgröna, fina grässtråna, som klippmaskinen än ej stubbat, än var det som om en svart hand skymt för solen och allt såg kallt och vått ut.
I öfrigt anser Utskottet jemväl böra i underdånighet anhållas, att nu mera, efter den lyckliga föreningen med Norrige, Posten imellan Stockholm och Christiania, samt sis:nämnde Stad och de betydligaste i Vestra Provinserna belägne Orter måtte få expedieras mindst tvänne gånger i hvarje vecka. Hvilket alltsammans vördsammeligen underställes Riksens Höglofl. Ständers granskning. Stockholm den 24 Juli 1815. På Höglofl. Riddersk. På Högvördiga Prestoch Adelns Redarn. vägnar A. L antingshausen. På Vällofl. BorgareStåndets Uédam. vägnar Anders Fredin. Ståndets Uedam. vägnar Bryn. Hesselgren, På Hedervärda BondeStåndets Uedam. vägnar Nils Mänsson. M. M. Rosbeck. Dm 27 Juli. 399 Uppläst hos saiuteliga Rik-i-Stånden den 27 Juli. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskotts Betänkande } i anledning af Herr Contracts Prosten Doctor P. Ekelunds frän Hög. vördiga Prest-Ständet till Utskottet remitterade Memorial, innehållande hemställan, att c :te §. uti Kongl. Maj:ts Hadi ga Förordning angående Stäng se Skyldig heten af den 9: de Februari 18o2 mätte undergå förklaring eller ändring.
tänker väl inte att pappa någonsin skulle tillåta dig att gifta dig med honom? LOLO. alls är något vanligt i vårt förhållande. HILMA. Gifta mig! Jag har ju sagt dig att det inte hur har du haft tillfälle att gå så ofta på teatern? LOLO. Ja men jag kan inte heller begripa vurm, vet jag, och jag är hennes favorit, så hon vill jämt ha mig med Det är tant Mari hon är en riktig teater Men pappa HILMA. LOLO. är så instruktivt nå, går du med? Jag får inte stans i närheten. Jo, när det är Shakespeare, för det tycker pappa gå ut ensam, förstår du. Men du får vänta nånHILMA (eftersinnande). kunde jag låtit Efverling veta af det. LOLO. Om du hade sagt det där på förmiddagen, så ska väl förlofva er riktigt ni? Honom behöfver du väl inte möta i smyg. Ni HILMA. ännu inte talt vid honom. Ja, bara inte pappa gör svårigheter. Jag har LOLO. pappa och mamma tala om det i sängkammaren ibland höra genom dörren hvad de säger. Och Men pappa vet det i alla fall. Jag har hört om kvällarna när jag lyssnar riktigt, så kan jag pappa har sagt, att (härmar fadern) det är en duktig artist och en bra karl, efter allt hvad jag har kunnat få reda på. HILMA. LOLO. Ja, men han vet ändå inte allt. Hvad är det då mer? Å, ingenting som du begriper. Tror du! Där kommer Sally. Säg för all del LOLO. HILMA. ingenting till henne, hör du hon skulle inte alls förstå det. Jag går och tar på mig. (Går.) ensam. Hitta på någon förevändning för att gå ut ett litet slag i kväll. Jag har ett ärende ut. HILMA. Hör, Hilma jag ville just säga dig något SALLY (ser efter henne). sällskap för att gå ut? Du också jag menar, måste du också ha SALLY. vill gå ut ensam, sedan det blifvit mörkt. Och nu första kvällen du är hemma måste jag naturligtvis sitta inne för att riktigt njuta familjelycka. HILMA. Ja, det är alltid mycket svårigheter, om jag kvällen? Ja, hvad ska du också ute att göra första SALLY.
3. — angående förändring och tillägg i AnsvarighetsLagarne för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoret samt Directeurerne vid LåneContoren i Götheborg och Malmö. XVII. 3, 101. XVIII. LIV. A. 123. LVM. E. 57. — angående afskrifning af de från Banken och RiksgäldsContoret till Hjelmare Canaloch Slussverks-byggnad lemnade låneunderstöd. XVII. 3, 101. XVIII. R. 319. LVIII. B. 396. LX. A. 220. LXII. U. 218. LXIII. A. 102. E. 126. — rörande Bevillningsstadgans tillämpning för 1824 och påföljande år, i frågan om hemmansvärdets nedsättning i vissa Län. XVII. 3, 102. XVIII. R. 320. XXVIII. B. 4.27. XXX. A. 38. XLV. E. 36r. — angående förmånsrätt för Upsala Academi hos Dess Uppbördsmän, i afseende å medel, som af dem, för Academiens räkning, blifvit uppburue, eller förvaltade. 398 XXII. 3r, Gr. XXIII. R. 14. XLI. B. 169. A. 327. XLY. E. 36r. Propositioner och Skrivelser, Kongl. Majrts, till Rikets Sländer, angående lagförklaring, rörande rätta grunden för förvandling tili Fängelse vid Vatten och Bröd af Böter, sorn ådömas för sådane stölder, hvilka, enligt Allmän Lag, ligga i tväböte emot annan tjufnad. XXII. 3i, 61. XXIII. R. 3. XLI. B. 339. XLVI. A. 3o3. XLIX. E. i83. LI. U. 24G.