Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då mängden af Sveriges berg äro malmförande, mäste det anses såsom en egenhet för denna, måhända den mest bergiga af Rikets provinser, att man inom densamma hittills icke lyckats upptäcka något malmstreck, som med fördel kunnat bearbetas. Endast på en ö i hafvet utanför Nätra sockens kust, benämnd Ulfön, har i sednare åren en grufva upptäckts och arbete derå icke utan framgång blifvit nedlagdt. Inom Länet vildt växande trädslag förekomma, med afseende å myckenheten, i följande ordning: Gran, Tall, Björk, Al, Rönn och Sälg. Högst sällan förekommer Lönn, som dock planterad leifves väl, likasom Alm och Lind. På ett och annat ställe hafva äfven planterade likar gått till, men egna sig icke tili någon högre växt, utan visa böjelse all antaga buskform. 1 trädgårdar komma, derest sommaren icke är för ogynnsam, vanliga köksträdgårdsvexter, till och med Sparris, till mognad. Åplcn och Körsbär likaså under varmare somrar. Päron och Plommon hafva icke, mig veterligen, blifvit med framgång odlade. 5 Såsom mäktiga befordringsmedel för ett lands industri och välstånd, erkännes numera allmänt vara tillkomsten af nya eller förbättrandet af redan varande kommunikationer, och såsom ur denna synpunkt inverkande på Länets allmänna beskaffenhet, anser jag mig böra här i underdånighet anföra hvad i detta afseende blifvit under de sistförflulna åren tillgjordt. Ehuru jag icke annat kan än loforda Allmogens benägenhet att frångå den eljest hos denna samhällsklass nog allmänt inrotade fördom emot vägförbättringar, grundad på oförmåga att bedomina den långliga och säkra vinsten af häruppå nedlagdt arbete, hvars tillfälliga kraf på uppoffring och ansträngning vanligen ensamt uppskattas, torde likväl de i detta hänseende vunna resultater hufvudsakligast böra tiilskrifvas det tillfälle, som genom anslag vid sista Riksdagen bereddes Eders Kongl. Majrt att med Statsbidrag understödja enskildes företag.
KATRINE. Ett ord, fröken Katrine! Ni drifver saken till det? En enda förklaring mellan er och Hans en Inser ni det då icke själf? Eller vill ni icke inse förklaring, som han vid första tillfälle kommer att söka, ett enda möte mellan er och Emilie ett möte, som ingen af er kan undgå det behöfves icke mera, för att ert förhållande till Leonora, till oss alla skall vara brutet, i grund förvandladt. Inser ni det icke? Kan det fortfara på detta sätt MAX (efter en paus). ursäkt, för det jag går så rakt på saken att fröken Tror ni nu är det jag, som behöfver be om Emilie, ifall jag ifall jag jag menar, med tiden... KATRINE (hastigt afbrytande). er till att göra det hela klart för er att, då ni ju Jag kan blott visa er, hur landet ligger och råda ändå måste tala med henne tala öppet med min syster. 120 MAX (ironiskt). tala öppet med henne? Och er svägerska? Råder ni mig också till att KATRINE (i det hon öppnar dörren till matsalen). hon måste förstå er. Nej jag råder er till att handla så öppet, att Hon och alla »andra». Andra scenen. (Max går långsamt fram och tillbaka, hvisslar tankfullt, går fram till kaminen, tager på hyllan en solfjäder, som han slår upp och ihop. Leonora i middagsdräkt kommer obemärkt in från sitt kabinett.) LEONORA MAX. Strax därefter LEONORA. (står litet och ser på honom. Han bugar sig med solfjädern i handen, som han därpå lägger ifrån sig). Hvad tänker ni på, Max? MAX. hennes blick och går så plötsligt fram emot henne.) Men ni vet ju, hvad jag nästan alltid tänker på: på er, Leonora. LEONORA. Tänker? Å... (Söker efter en undanflykt, möter med »nästan», vill jag höra det mera. MAX. Å, tyst Max! Inte ens, när ni förbättrar det är allvar. Leonora ni vet, att det nu mer än någonsin 121 LEONORA. skall jag vara ärlig det är icke precis bara därför.
Måtte — Herranom. 25 Sond. e. Trin. Då komma. Men — orättfärdigheten. 26 Sond. e. Trin. Högm.: Jesus sade: Icke dömer Fadren uppståndelse. Aftons.: I Cor. 15: aa—38. Såsom alle — allom. 21 Sond. e. Trin. Högni.: Och Jesus gick rike. Och — evighet. 132 Expeditions-Utskottels Förslag lill underd. Kyn de Is m ess o dag en. Hö gm.: Af Jesu Christi fullhet kungjort. Marite Bebådelsedag. Högin.: Uti de dagar Hérrnnom. Adam kyskhet. Johannis Döp ar ens dag. Uti menniskorna. Aftons.: A. G. 17: 22—31. Då döda. Michaelis dag. Högm .: Och de hade barn till Jesum, att — dem. All HeIgona dag. J åren himmelen. Andra Årgången, 1 Sund. i Advent. Högmessa: Jesus gick om Sabbatsdagen hans mun. Si de dagar ihågkomma. 2 Sond. i Advent. Och då Jesus frågade uppenbaras. Så varer namn. 3 Sond. i Advent. Högin.: Luc. 3: l—is. Uti Christus. Aftons.: Men förr löftet. 4 Sond. i Advent. Högm.: Jesus sade till Judarne: Om jag om mig. Så skolén J fröjda uppenbarelse. Expeditions-[)iskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 69. 133 Juldagen. Högm.: Matth. t: 18—25. Jesu Chrisli Jesus. Aftons.: Tit. 2: il—14. Guds nåd bellitar. Annandag Jul. Högm.: Då uppenbarades — dem. Och jag stol. Söndagen efter Jul. Hö gm.: Men när Herodes Nazareus. Aftons.: 1 Petr. 2: i—9. Så lägger ljus. Ny år sdagen. Högm.: Sade Jesus ock bort. Aftons.: Och skrif — dig. Söndagen efter Nyår. Högm.:
Transport: 1,224,732: 1. 2. 5,026,407: 17. 1 c) beviljade, men före 1848 års slut icke lyftade, anslagssummors upptagande bland de i samma års hufvudbok utbalanserade skulder 1,543,517: 31. 10. eller med tillsammans R:dr 2,768,249: 33. — hvarifrån dock bör afdragas den minskning i ofvanberörde skuldsumma, som, genom verkställda liqvider, under dessa 2:ne år åstadkommits med 1,000,972: 14. 7. Således har den återstående verkliga skuldtillökningen utgjort 1,767,277: 18. 5. Följaktligen uppgingo Riksgälds-kontorets skulder vid sistlidet eller 1848 urs slut lill ett belopp af R:dr 6,793,68-4: 35. 6. deraf de runteburande skuldernas kapitalbelopp var 4,880,690: 7. 8. och utgjorde alltså de räntefria skulderna . 1,912,994: 27. 10. De inom linien i räkenskaperna upptagna, häruti icke inberäknade, skulderna, hvilka vid 1846 års slut utgjorde R:dr 4,278,787: 5. 5. hafva under åren 1847 och 1848 ökats med en af Riksgälds kontoret verkställd och sedermera återbekommen deposition för fullgörandet af Underrätternas domar i tvisten angående Raumanska kronofordran R:dr 197,366: 32. — vid hvilket belopps lyftning Riksgälds-kontoret förbundit sig till bär nedan omförmälde vilkorliga betalningsskyldighet. Derjemte hafva de bland sistnämnde skulder upptagna äldre depositionsmedel ökats med 10,000: eller den summa, hvilken Riksgälds-konloret, enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut, ytterligare fått emottaga.
Denna tidning har sedermera oafbrutet utgifvits af enskild person på grund af kontrakt med Svenska akademien och mot erläggande till akademien af ett arrendebelopp, utgörande intill år 1849 Fem Tusen Två Hundra R:dr Banko årligen och sedermera 5,000 Riksdaler Banko eller 7,500 Riksdaler Riksmynt, emot hvilken sistnämnda summa utgifningsrätten är upplåten för åren 1866—1868. Genom särskildt kontrakt med utgifvaren af Postoch Inrikes Tidningar, hvilket på nådig befallning blifvit den 19 April 1856 af dåvarande Kabinetts-sekreteraren upprättadt och sedermera förnyats, så att det med någon förändring gäller jemväl för innevarande år, har Kongl. Maj:t emot vissa tidningsutgifvaren beviljade förmåner och deribland den att äfven andra officiela tillkännagifvanden än de, som kunde hänföras till legala kungörelser, skulle i främsta rummet lemnäs till införande i Postoch Inrikes Tidningar, förbehållit Regeringen rättighet att få i Tidningen införa jemväl andra meddelanden, som finnas vara af beskaffenhet att böra komma till allmänhetens kännedom. Härförutan och på det ej mindre tidningen måtte komma att för dylika meddelanden erhålla erforderligt utrymme än ock desamma skulle hållas allmänheten för billigt pris tillhanda, har, på Kongl. Maj:ts befallning, den 16 December 1859 blifvit träffadt det aftal, att tidningens förutvarande format skulle ökas med minst sexton procent men prenumerationspriset för helt år ändock nedsättas från 16 till 12 Riksdaler, emot en ersättning till utgifvaren af 10,000 Riksdaler Riksmynt årligen, hvilket belopp för hvarje år blifvit fördeladt att utgå af de särskilda Hufvudtitlarnes extra utgiftsrnedel, och jemväl skall, enligt nådigt beslut, för innevarande år så utgå. Genom dessa anordningar kan emellertid behofvet af en officiel tidning icke anses på ett tillfredsställande sätt afhjelpt.
Maj:t ingifna underdåniga ansökningen åberopats tili stöd för framställningen om statsanslag för det påbörjade hamnoch kanal-byggnadsarbetets fortsättning och fullbordande, varit förorsakade af någon efter kontraktets afslutande inträffad tillfällighet, som dessförinnan icke kunnat förutses, eller beroende af någon sådan omständighet, som icke kunnat genom föregående undersökning utrönas, samt derjemte förekommer, att den förändring af arbetsplanen, som blifvit af Direktionen ifrågasatt, icke kunnat af Kongl. Majit bifallas under annat vilkor, än att den högre anläggningskostnad, som af denna förändring komme att föranledas, icke finge utgöra skäl för ytterligare statsbidrag till arbetets verkställande, har Utskottet funnit sig sakna giltiga skäl att tillstyrka beviljande af det stats-anslag, hvarå staden väckt anspråk; men som det ostridigt är af vigt, att företaget icke af brist på nödiga medel till arbetets fortsatta bedrifvande afstadnär, bar Utskottet, med afseende å förekommande omständigheter, ansett sig ega anledning föreslå, att lämpligt understöd må staden i egenskap af lån meddelas, i följd hvaraf Utskottet hemställer: 19:o. att Rikets Ständer, till fortsättning af hamnoch kanalanläggningen vid Carlstad, måtte anvisa en summa af Sjutio tusen Riksdaler Riksmynt, att utgå såsom lån mot återbe - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120. 29 talningsskyldighet, under samma vilkor, som blifvit stadgado för det vid sistlidne riksdag till företagets utförande redan beviljade lån af allmänna medel. Sedan Riksdags-fullmägtigcn J. O. Almqvist från Norrbottens län genom ett inom Bonde-Ståndet afgifvet memorial begärt att understöd måtte af Rikets nu församlade
Och då upplysning och rättvisa lika högt bjuda, att endast den, som är öfverbevist om ett brott, bör undergå det i lagen derå satta slraff, måste det vara uppenbart stridande deremot, att åt ett ovisst tärningskast öfverlemna afgörandet af den vigtiga och grannlaga frågan om den tilltalades skuld eller oskuld. Man synes längesedan hafva insett vådan af detta strafflotleri, hvarpå den verkliga brottslingen är den enda, som möjligen kan vinna, och stadgandet derom torde till det mesta hafva fallit i glömska; men som något uttryckligt upphäfvande deraf icke tillkommit, har jag trott mig böra vördsamt fästa Rikets Högloft. Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att berörde stadgande må i grundlagsenlig ordning undanrödjas. Uti 16 Kap. Jordabalken af nu gällande Lag finnas följande föreskrifter meddelade: 7 §. ”Rymmer landbo bort inom stämmolid och finner jordägaren honom på vägen, då lian afviker; bafve våld hemta honom åter, och allt det han med sig förer. Häfver landbo satt sig neder å annan ort, lite jordägare Befallningshafvanden derom till, och bote landbon, för olaga afflyttning tio daler, jordägarens ensak, eller dens, som jordägarens rätt bäfver; och alle de, som med voro att hjelpa landbon afflytta, bote hvardera fem daler.” 8 §. ”Ställer sig landbon till värn, och får lian skada, eller de honom värja ville; vare allt ogildt. Varder han, eller någon af dem dräpen; bote som i Missgerningsbalken skils. Får jordägaren, som efterkommer, eller de med honom äro, någon skada, sår, blånad, eller blodvite; ligge allt i tveböte. Kommer dråp deri; vare straffet, som om edsöre stadgadt är.” Sjelfva innehållet af dessa lagbud hänvisar alt . söka deras upphof i de senare seklerna af medeltiden. Något deremot svarande återfinnes hvarken i Landskapslagarna eller i Konung Magnus Ericssons lagbok.
En vid tjugu års ålder för delaktighet i rån till döden dömd person, hvilken af Kongl. Maj:t genom nådigt Utslag den 23 April 1836 blifvit 'på det sätt från dödsstralfet förskonad, att han skulle hållas till allmänt arbete å fästning, med åliggande för Kommendanten att, tio år efter det bemälte person dit ankommit, i underdånighet insända berättelse, huru han under tiden sig förhållit, hade derefter uppå sin underdåniga ansökning erhållit Kongl. Maj:ts nådiga Utslag den 1 September 1846, hvarigenom honom tilläts att blifva från fästningen frigifven samt antagas uti en honom erbuden årstjenst, dock att, om han framdeles beginge stöld eller annat brott, som störde allmänna säkerheten, han då, utom ansvar efter lag, komme att till fästningen återsändas, för att det honom förut ådömde fästningsarbete fortsätta; och hade han i tvenne år åtnjutit den honom sålunda i nåder förunnade frihet, när han åter om hösten år 1848 häktades, såsom tilltalad för ett förfalskningsbrott, bestående deruti, att han, enligt hvad sedermera genom utslag förklarades, vidtagit åtgärder för anskaffande af ett bevis, hvilket författadt i en prestmans namn upplysts vara falskt, samt af detta betyg betjent sig derigenom, att han, under föregifvande att vara den person, för hvilken det falska beviset blifvit utstäldt, företett detsamma å Göteborgs Sjömanshus, i ändamål att erhålla hyra till sjös, hvilket äfven så vida lyckats honom, att han blifvit med en skeppare påmönstrad. För detta brott blef han af Häradsrätt den 1 Nov. 1848 dömd att mista äran samt böta 13 R:dr 16 sk. eller, i brist af tillgång till böter, straffas med tolf dagars fängelse vid vatten och bröd; och sedan det ådömda straffet, af Hofrätt faststäldt, gått i fullbordan samt brottslingen derefter blifvit — 107 — försänd till sin hemort; så har Konungens Befallningshafvande derstädes förpassat honom till fästning, för fortsättning af det honom förut ådömda fästningsarbetet.
I grund af hvad jag nu anfört, förnyar jag således min förut gjorde anhållan om bifall å Utskottets Betänkande. Herr Strussenfelt, Michael: Jag menar det är 94 år sedan Product-Piacatet uppkom. Allt sedan har man varit betänkt, att endast uppmuntra Manufacturer och konstige handteringar, men deremot försummat Jordbrukarens fördel. Efter 1720 års RegeringsForms införande, ville man ju här äfven anlägga Silkesmaskar. Närvarande tida erfarenhet bör visa, att ett framfarande uti samma principer icke är lämpeligt. Jag hemställer till hvar och en, som besett Rikets provincer, och i synnerhet de södra, om icke de skogar äro bäst vårdade, hvilka ägas med Frälsemanna-rätt, hvaremot Kronooch Skatte-skogarne äro nästan utan allt värde. För att visa, huru våra FörfattniO' gar äro emot industrien, raå nämnas, att hos 640 Den 11 Juna e. m. oss är det förbjudet att utföra Ekstäfver, mea ej färdiggjorda tunnor. I Norrige åter är det ej tillåtet att införa runnor, utan blott stäfver. För afsättningeri af Ekstäfvsr på Norrige, mågte således köpmannen provisionelt göra tunnor, och sedermera på sjön slå sönder dem till stäf. I min tanka kan det vara hög tid att göra sig fri från köpmans-tyranniet samt tilläta afsättning der jag får mäst betalt för min vara, såsom det bästa sätt att uppmuntra industrien; och i den moa Utskottets Betänkande dertill bidrager, är jag Utskottet på dat högsta förbunden. Herr Munch af Rosenskjöld, Eberhard: Om jag behöfde ytterligare stärkas i min öfvertygelse om nyttan af Utskottets Betänkande, så skulle de anmärkningar, hvilka blifvit anförda emot detsamma, dertill hafva bidragit. Om ProductPlacatet, då det först infördes, haft skäl för sig, så försvinna de nu, då man ej får utföra, hvad sorn får införas. I min tanka bör exporten vara ej mindre fri, än importen.
Till tecken på mitt erkännande af hans fullkomliga gagnlöshet som vägvisare, skänkte jag honom båda styckena af mitt förolyckade paraply, sedan han emottagit den egenliga betalningen för sina ärliga bemödanden, att ömsom få vårt skodon väl fyldt af dy och ömsom af klart rinnande vatten. Förrädiskt lemnade i ödemarken af detta falska ynglings-ämne, gälde det att hålla oss i fäspåren, om vi skulle hoppas att här, på en stig, som ej var upptagen på kartan, finna Lidsätrarne. Kompassen visade oss, hvilken rigtning vi skulle gå, och under tillrop: »Säterväg! Otydligt spår! God säterväg!» delgåfvo vi hvarandra våra upptäckter och kommo ändtligen efter mycket letande samt under tilltagande regn fram till målet. Det var sent på aftonen, den närmaste sätern var stängd, och icke ens en gris, dessa eljes så förekommande varelser, mötte oss här vid grinden. Under rop: »Budeja! budeja!» gjorde vi anstalter till att storma stugan. Vår energi väckte lif der inne, dörren gled upp, en lång karl visade sitt hufvud och tillkännagaf, att här ej var någon budeja; han förestod sjelf sin säter. Det var alltså om honom en gumma talat, då vi på förmiddagen rastade i hennes säter och drucko mjölk. Han stälde sig nemligen till att granska hvar och en af oss, pekade så på Heggen och sade: »Du skall ha sätergutten du, för du är den minsta». Denna dag var det vårt öde att råka ut för medlemmar af ett kön, som vi beslutat att undvika så länge vi voro på vandring. Det fans dock ej nu något val, utom från han sida, ty han kunde för tillfället ej hysa mer än två af oss, då han hade två »småjenter» till hjelp. Vi tre fösade in vår förtrupp och gingo till nästa säter. Äfven här var stängdt, och en fähund skälde rent radikalt på oss, utan taga skäl och reson. Hertha och kandidaten skyggade; de voro ovana de, men den förra sade till mig: »Du bryr dig ju aldrig om fähundsgläfs, gå före och väck folket!»
Majit i nåder bestämmes, till utgående från Riksgälds-konloret, i egenskap af lån, anvisa en summa, motsvarande tvåtredjedelar af den verkliga anläggningskostnaden men ej öfverstigande ett belopp af 1,700,000 R:dr R:mt, under förutsättning att detta belopp kan genom Riksgälds-kontoret upplånas inom landet mot fonderade obligationer å Svenskt mynt, (ill ett pris, som ej ölversliger kostnaden för det under innevarande år utom riket upptagna lån till fortsättning af Statens jernvägsbyggnader; hvarjemte, i afseende på lånemedlens utbekommande och användande samt dermed förenade vilkor och åligganden, Rikets Ständer meddelat nedanstående beslut och stadganden: l:n. Jernvägsanläggningen bör, emot erhållande af det härtill beviljade statsbidraget, utföras genom ett, för detta ändamål bildadt, särskildt bolag och på dess bekostnad; börande detta bolag åtaga och förbinda sig alt, ej allenast i öfverensstämmelse med fastställd arbetsplan och under iakttagande af de för arbetets utförande för öfrigt meddelade föreskrifter, fullborda, utan ock derefter för allmänna trafiken öppna och underhålla jernvägeu i hela dess längd. 2:o. Bolagsmännen böra, genom skeende aktieteckning, förbinda sig all af egna medel tillskjuta hvad, utöfver det,s af Staten erhållna lånet, erfordras för jernvägens och dertill hörande anläggningars fullbordande samt all erforderlig transport-materiels anskaffning; och skall aktie-leckningssumman motsvara två tredjedelar af den beräknade kostnadssumman.
Hr G ii ii t h er: Jag instämmer sä mycket mera i Hr von Harlmansdorlfs begäran om återremiss af denna punkt, som jag inom Utsk. var emot det ifrågavar. tillägget, ehuru jag ej kommit att blifva upptagen bland reservanterne. Hr Lagerhjelm: Jag instämmer äfven med Hr von Hartmansdorff deruti, att återremiss af denna puukt mätte ske och förslaget förfalla. Hr Ce d e rschj ö I d , Pehr Gustaf: Ehuru alla de fö rcg:de talarne hafva tillstyrkt borttagandet af delta tillägg, nödgas jag likväl för min del yrka dess bibehållande. Jag kail 20 Den 2 November f. m. nemi. tänka mig del fall, att Konungens rådgifvare skulle tillstyrka Konungen att förstöra boktryckerier, eller att hindra utgifvandet af tidningar o. s. v. oell jag hemställer, om, med undantag af blodsutgjutelse, något större brott kan begås, samt huruvida det icke bör näpsas medelst det uti ifrågavar. tillägg fastställda straff? Möjligheten är visserligen endast tänkbar, men just derföre kunde den äfven i tidernas längd verkställas. Hr Lagerhjelm: Om man kan tänka sig missbruk af makten, så måste man äfven kunna länka sig missbruk af tryckfriheten, äfvensom möjliga misstag vid tillämpningen af dess Jagstadganden, hvarför äfven jag, vid betraktande af icke allenast dessa lagstadganden, utan äfven af det sätt hvarpå de tillämpas, samt svårigheten alt dervid alltid iakttaga rättvisa, anser vara bäst, att delta tillägg ej i lagen inflyter. Vid föredragning af 5 § uppstod följande diseussion: Gr. Lagerbjelke, Gustaf: I 34 § Reg.F. är underin nevar. riksdag af R. St. den förändring beslutad, att Statsrådsledamot äfven skall kunna innehafva annat civilt embete, och om K. M. skulle med sin nåd. sanclion göra detta förslag till lag, tror jag någon otydlighet skulle uppkomma i detta stadgande.
Crédit fonder om ett understöd af 10 millioner francs, och i det sednare har statskassan till grundfond för hypotheksbanken beviljat en summa af 1,000,000 speciedaler, hvilken fond utgör en ytterligare säkerhet för bankens förbindelser och icke kan af staten återfordras förr, än bankens verksamhet upphör och hans förbindelser lill tredje man äro uppfyllda. Den ränta, procent, som banken för berörda summa 40 bör erlägga, utgår af hans rena behållning först, sedan räntorna till bankens gäldenärer och förvaltningskostnaderna blifvit betäckta. För att bereda den af Komiterade föreslagna hypoteksbanken erforderlig grundfond, behöfver svenska staten hvarken upptaga något lån 4 eller afhända sig några medel. Det skulle i Komiterades tanke vara tillräckligt, om staten utfärdade och till banken såsom en yttersta säkerhet för föreningarnes förbindelser öfverlemnade ouppsägbara , räntebärande obligationer till ett visst belopp, som lämpligen torde kunna bestämmas lill 2 millioner i silfver eller samma belopp, hvartill den vid 1828—1830 årens riksdag för hypotheks-föreningarne beviljade garanti, hvarom Komiterade redan talat, var fastställd. Vid öfverlemnande! af berörda obligationer, som böra löpa med den ränta, som i andra af staten utgifna inhemska obligationer högst förskrifves, eller, om andra sådana obligationer ej komma att utfärdas, med 5 procent ränta, kunna sådana vilkor och förbehåll fästas, att någon förlust för staten i intet fall kan befaras; och Komiterade föreslå i underdånighet, att ifrågavarande obligationer aldrig må af banken få användas till anskaffande af medel för utlåningen, utan endast tillgripas i den snart sagdt otänkbara händelse, att vid hypotheksbankens utredning tillgångarne icke skulle förslå lill skuldernas betäckande eller i den föga troliga händelse, att banken vid något tillfälle skulle sakna egna disponibla tillgångar till fullgörande af sina förbindelser mot långifvare. I förra fallet kan något användande af obligationerna icke komma i fråga, såvida den offentliga kontroll öfver banken, som Komiterade här nedan i underdånighet föreslå, kommer att iakttagas.