Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
IX. 451. — N:o 169. angående båtsmansroteringen för Fahlu stad. IX. 451. — N:o 170. angående en förändring i utgörandet af bevärings skyldigheten på Gottland. IX. 451. — N:o 171. angående ett tillägg till 9 Cap. 8 § Handelsbaden ( 56 ) samt Kongl. Förordningen den 28 Juni 1798, i fråga om varors utborgande. Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: — N:o 172. med öfverlemnande af förslag till ny författning om stämplade pappersafgiftens beräkning och utgörande. X. 355. — N:o 173. i anledning af Rikets Ständers Revisorers afgifna berättelse om verkställda granskningar af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1838 till och med 1841. X. 355. — N:o 174. angående tiden för nästa revision af SlatsBankooch Riksgäldsverkens räkenskaper och förvaltning. X. 355. — N:o 17 5. angående ett staden Sölvitsborg beviljadt låneunderstöd. X. 355. — N:o 176. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående sättet för återbetalning af lån, beviljade utaf allmänna medel, till understöd för vattenaftappningar eller andra förberedande åtgärder för större odlingsföretag. X. 355. — N:o 177. angående ersättning af allmänna medel till vittnen i brottmål, då den tilltalade saknar tillgång, eller ersättningsskyldighet icke kan honom åläggas. X. 355. ■— N:o 178. angående tillägg till Kongl. Förordningen den 9 November 1844, rörande inteckning af ej mindre lifslidsstädja och undantagsaftal, än ock all annan afhandling om nyttjanderätt till fast egendom å landet. X. 355.
Nådiga afsigter härutinnan till mötes, i underdånighet hemställde, om icke Tanto Bränneri, genom dess belägenhet nära KronoSpinnhuset, med mindre kostnad och mera fördel än Lägenheten Barnängen, till Corrections-hus kunde användas, i hvilket afseende Ständerne också ville förordna, att nämnde Bränneri för nästa Riksdag icke skulle föryttras, för att, om då blifvande Ständer så för godt funno, de måtte ega tillfälle, att det samma lill ifrågavarande ändamål öfverlemna. Sedan Rikets Ständer således, både vid i8a3 års Riksdag och vid de a;ne nästföregående Riksdagarne, instämt i de åsigter om angelägenheten af fångväsendets och CorrectionsAnstalternes förbättrande i landet, sora Eder Kongl. Majit för dem låtit framlägga; och, i afseende på sättet alt tillvägabringa denna förbättring, egentligen öf-> verlemnat frågan till Eder Kongl. Maj:ts eget höga bedöm mande samt derjemte i allmänhet antydt Deras önskningaromen båtled. II. Haft, /. 3 34 Biltill K. MNåd, Propos. N:o 23, tre sakernas ordning i denna vigtiga administrations-gren, beslöt Eder Kongl. Maj:t, år 1825, så väl med anledning häraf, som föranledd af det till synbar oreda och våda tillväxta och tillväxande antalet fångar och försvarslöse personer inom landet, att skrida till flera kraftiga och verkande åtgärder för det ondas snara afhjelpandeoch för ernåendet af de, utaf Konung och Ständer gemensamt, åsyftade förbättringar inom fångväsendet. För detta ändamål ansågs först en serskild Styrelse öfver Rikets Fängelser och Arbets-Inrättningar böra organiseras, och Stats-Rådet m. m., Herr Grefve Löwenhjelm utsågs och förordnades till Ordförande, samt Justitias-Rådet m. m. Mcmnerstcan och Stats-Commissarien Tunelius till Ledamöter i nämnde Styrelse.
Hr Dalman: Jag kan ej instämma med den siste värde talaren, att bär behöfves en vidlyftigare benämning än annars. Jag instämmer tvärtom med Hr v. Troil och Hr Stuart, att det endast må heta: en för Kyrkooch U ndervisnings-departementet; ty det är gifvet, att de öfriga af Hr v. Hartmansdorff uppräknade ärendeni allt fall komma hit, då de befinnas hvarken tillhöra näringarna eller drätseln. Hade man beslutat en särskild Inrikes Minister, så tror jag, att dessa ärender bort höra dit; men nu anser jag det så gifvet, att de komma att höra under detta departement, att jag ej finner det behöfva särskildt uttryckas. H. Ex;. Hr. Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade som sin gemensamma tanka, rör:de 5:te morn., förklara följande ordalydelse: "en för Kyrkooch Undervisnings-depar temeritet.” Bifölls. 6 mom. i 6 § Reg.F. Hr Dalman: Med anledning af R. o. Ad:s på f. m. fattade beslut hemställer jag, om icke redactionen af detta 6 mom. bör blifva följande: en för Armeens Departement. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer vördsamt, att redactionen må blifva följande: en för försvaret till lands, hvilken tillika vare Konungens rådgifvare i commandomål för Armeen. Hr Dalman: Jag skall gerna medgifra antagandet af Hr v. Hartmansdorffs förslag, såsom bättre än mitt; dock önskade jag, att frågan om commandomälens förening med Krigsministeren måtte uppskjutas, till dess vi komma till öfverläggning om i5 § Reg.F., hvilken jag tror fordrar någon omarbetning. Jag hemställer således, om ej denna fråga höruppskjutas, tilldess sättet för föredragningen af commandomål förekommer. Frih. Palmstjerna:
De öfrige anmärkningar, hwilka blifwit gjarde i särffildte andra ämnen, anses ej leda till någon förändring i förra Projectet. Detta allt öfwerlännäs dock wördsammeligen till Riksens Höglofliqe Ständers närmare pröfning och godtfinnandeörebro den 2 Augusti r8>2. Pä Högt. Ridd. och Adelns Pä Högw. Prcst-Ständets Ledam. wägnar, Ledam. magnar, k. Kuutb. Olok bjurbeck. Pä Wällöf!. Borgare-StänPä Hedcrw. Bonde-Ständets Ledam. wägnar, dets Ledam. wägnar, Larl kr. C-snllberA. json fonssor». ^ Nsttks W^ejllull. Memorial! Ärland de frågor hwilka rörande rätta förståndet wid tillämpningen af 1810 ars Allmänna Bewill, nings-Författning, blifwit genom Konungens Nådiga Skrifwelse den 18 fistledne April meddelade R-k - »zi6 Den 2 Augustt. Riksens Stander till den åtgärd sein deri ar be» stämd, har Bewillnings-Utskottet fastat sin uppmärksamhet a den i flere och äfwen inotn ett och samma Län wid haline Taxeringar och Compronus. sex gjorde stridiga tillämpning af Bcwiilnings-Författningens 2 Art. 2 Mein-, angående den deri stadgade Rotefrihets, afgiftcns erläggande med 8 Rwir af hwarje helt Hemman, som ej ware Roreringsstpldighet underkastadt, samt huruwlda detta förordnande borde rill Säterier, Naoch Rörs-Hemman i allmänhet hgnföraö.
Regeringsformens omisskänneliga afsigt, att lemna Konungen den ifrågavarande dispositionen öfver möjliga besparingar å hufvudtitlarne, fordrar ej vid detta tillfälle att rättfärdigas, men jag anser mig likväl kunna emot Hr JustitieOmbudsmannens inpå Statsklokhetens omi’åde utsväfvande argumenter framställa den anmärkning, att en Styrelse, hvilken ej skulle hafva makt att, inom gränsorna af vissa bestämda hufvudtitlar, använda till de derunder sammanförda behof hvad af de fastställda totala anslagssummorna kunde i en eller annan speciel utgift besparas, egde ej eller något intresse att söka bereda sådana besparingar, för att med dem afhjelpa hinder för nyttiga anstalter, eller för lagskipningens och administrationens verksamhet samt krigsmaktens erforderliga skick. En Regering, så fjättrad, som Hr Justitieombudsmannen önskar, utaf den anslagen beviljande Statsmaktens små beräkningar af speciela utgiftsposter, hade mindre egen verkningsförmåga, än en vanlig förvaltare af någon större landteller bruksegendom. Men en så fjättrad och så till obetydlighet nedsatt Konung ville 1809 års Ständer icke gifva Svenska Folket, i stället för en enväldig. Derom vittnar, i hela sitt sammanhang uppfattad och i sina serskilda bestämmelser rätteligen tolkad, den Regeringsform, som de stiftade. Hvad serskildt angår anmärkningen, att anvisning å de så kallade besparingarne egt rum till vida högre belopp än tillgångar dertill varit beredde, 344 så undfaller det ej någon, som ingår i lugn och oväldig granskning af hela sammanhanget härmed, alt flere alldeles egne förhållanden sig förete, hvilka samverkat oemotståndligen till det resultat, som slutligen skolat sig utveckla. Det är förut visadt, huru annorlunda ej kunnat ske, än att anordningar måst ega rum å besparingar, hvilka i sjelfva verket ej kunnat vara bestämdt kände förr än två år derefter. Rättesnöret dervid har varit en kalkylalion, grundad på iakttagelser under fortsatt mångårig erfarenhet.
Bägge deras lampor och fyra skrifbordsstakar tronade på matbordets bländande hvita duk. Där var redan dukadt till supé — en riktig skalde-supé, m e d skinande röd hummer, den delikataste fågelpastej, en dammig flaska portvin och en stor skål, rågad med drufvor. Han hade alltid haft en smula anlag för gourmandise, Fredrik, fastän de tyvärr i hvardagslag hitintills icke fått allt för stor näring. Men nu, nu låg j u ett helt annat, ett nytt, ett rikare lif framför dem. » Nej, men Elly, hvad är nu detta? Hvilka dårskaper! Det är alldeles för mycket. » För mycket! Hur han kunde prata! Honi 1893 skrattade och sjöng upp i hvartannat, där hon lade den sista ordnande handen v i d bordet. Den svarta, tråkiga fracken fick hon då prompt lof att dra af honom med detsamma; hans stackars hvita ansikte såg ju dubbelt så blekt ut m o t det svarta. Så där — den varma nattrocken på och de mjuka tofflorna — » svep nu o m dig riktigt och hvila och bli varm. » och hon sköt honom i länstolen tätt intill bordet. En sådan fest var då verkligen ett hälft lif värd att få fira tillsammans! Midt på bordet placerades den gyllene prispenningen i sitt uppslagna etui — hur den glänste och brann mot den purpurröda sammeten. Hon rågade de bästa bitarne på hans tallrik, och hennes öfverfulla gamla hjärta flödade i ett öfver hennes läppar i moderliga smeknamn och muntrande skämt, medan hon ideligen uppmanade honom att äta. Han rycktes själf alltmera med, hans genomskinliga ansikte fick en varm skiftning, hans mörka ögon glänste, hans fåordighet löstes. Till sist måste han dock lägga ned gaffeln, sträckte bägge sina händer öfver bordet och fattade hennes. Minuterna flögo. Länge hade de suttit och talat med hvarandra o m gångna dagar, om kära minnen, om framtiden, som i dag tycktes locka så ljus. De glömde, hur natten skred. Plötsligt slog väggklockan inifrån hans rum ett. Hon spratt u p p: nej, detta gick icke an! Han var j u trött och måste till hvila. Hur kunde hon ha varit så tanklös! Ja, han var verkligen trött.
Omyndiges fränder ege att hos gode män taga del af förmyndareräkning; och ege de i afseende derå samma rätt, som i 7:de § omförmäles. Ar omyndig till de år kommen, att han sjelf finna kan, det förmyndaren ej väl hans egendom förvaltar; stånde ock honom fritt att det hos Rätten eller domaren angifva. 9. Till gode män varde, såsom arfvode, af förmyndare inbetalt ett för hundra af den omyndiges räntor eller inkomster. Häraf åtnjuter ordföranden hälften och de öfrige den andra hälften. 10. Sker sådan anmälan, som i § 7 sagd är, pröfve Rätten af omständigheterne, huruvida annan förmyndare genast må förordnas. Tål saken uppskof och har förmyndare underlåtit att afgifva räkning, ullbälle honom Rätten, vid lämpligt vite. att fullgöra sin skyldighet Innefattar den skedda anmälan annan anmärkning mot förmyndareförvaltning, förelägge rätten förmyndaren, derest hans hörande finnes af nöden, vid vite eller att ärendet ändock pröfvas, viss rättegångsdag till förklarings afgifvande; och bifoge förmyndaren, derest säkerhet för innehafvande penningar fordras, vid sin förklaring styrkt afskrift af säkerhetshandlingar, vid äfventyr att han anses hafva vägrat att säkerhet ställa. 4 La g-Ut skot tets Betänkande M 32. §11- Protokoll, hvarigenom förklaring infordras, skall, genom exekutors försorg, förmyndare delgifvas minst alta dagar förut, der han bor inom staden eller häratlet, fjorton dagnr, der han bor aflägsnare, men inom länet, hvarvid Stockholms stad anses belägen inom Stockholms län, samt tre veckor, der han bor längre bort. Är förmyndare utom riket, håfve tre månaders tid. § 12.
Maj:t vill i nåder äska beviljande af en förhöjning i det nuvarande årliga anslaget till Chalmerska slöjdskolan i Göteborg med 18,500 R:dr, så att detsamma kommer att uppgå till 32,000 Rdr; kommande dock af berörda förhöjda belopp att under år 1867 erfordras allenast 8,000: — Sedan Rikets sednast församlade Ständer anvisat bidrag till uppförande af en ny byggnad till inrymmande bland annat af den utaf Svenska slöjdföreningen uti hufvudstaden inrättade söndagsoch aftonskola, har Styrelsen Transport Runt R:dr 8,000: — 242,2 Oi 38 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1866. Transport Runt Rulr 8,000: — 242,254: 99. för nämnda skola inkommit med underdånig framställning O o om tillökning i det för skolan nu utgående, men efter dess inflyttning i nya lokalen otillräckliga årsanslag. Som emellertid infordradt utlåtande öfver denna framställning C> ännu icke från vederbörande myndighet inkommit, vill Kongl. Maj:t, med tillkännagifvande att särskild nådig proposition i ämnet kommer att till Rikets Ständer aflåtas, föreslå, att för skolans behof måtte förslagsvis beräknas ett belopp af 32,000: — F) Undervisningsanstalter för handel och sjöfart: För beredande af aflöning åt en andre underlärare vid navigationsskolan i Göteborg äskar Kongl. Maj:t, att ett. årligt anslag för nämnda skola må på extra stat anvisas att utgå med 1,200: För skeppsbyggeriinstitutet i Carlskrona, hvartill vid sistlidne riksdag af Rikets Ständer anvisades å Riksgäldskontoret ett anslag af 7,000 Rdr, äskas för år 1867 enahanda anslag å extra stat med 7,000:
Angående Instruction för Rikets Ständers Revisorer öfver BankoVerket, N:o 445* I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition angående fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade vattencomtnunicationers befrämjande. N:o 488. Angående upptagandet för Statens räkning af ett lån, högst 2 millioner Riksdaler i Svenskt Silfverspecie, efter gamla myntfoten, för att af Rikets Ständers RiksgäldsContoir åter utlånas emot inteckning i jordegendom å landet och i släderne. Likaledes upplästes till justering och godkändes ExpeditionsUtskottets under N:o 449 afgifne förslag till förordnande för de till Tryckfrihetens vård utsedde Committerade, i afseende på Grundlagarnes och RiksdagsBeslutets felfria tryckning. Föredrogs ånyo och bifölls BankoUtskottets den 8 dennes under N:o 147 afgifne och den g derpåföljde e. m. på bordet lagde Memorial, med* förslag till det blifvande BankoReglementets 5:te Artikel. Föredrogs ånyo Grefve von Fersens, Hans, den 8 dennes e. m. på bordet lagde hemställan, att de öfrige RiksStånden mätte Den 12 Mars e. m. 3g3 inbjudas att instämma i Ridderskapets och Adelns samma dag fattade beslut, hvarigenom Ridderskapet och Adeln gillat EkonomiUtskotlets Utlåtande, N:o 178 angående väckt fråga om belåningsrättigbet uti publike fonder å Ritorr spannmål, samt anmodat BankoUtskotlet, att, i afseende på grunderne och vilkoren för Spannemåls belåning, jemte de för sådant ändamål nödiga reglementariska föreskrifter, med förslag till Rikets Ständer inkomma. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag kan icke annat än afstyrka den föreslagne inbjudningen till deltagande i elt beslut, som leder till intet resultat, och är i rak strid mot hvad redan förut är i denna fråga beslutadt. Ständerne hafva nemligen en gång under denria Riksdag afslagit all slags belåning af spannemål genom Banken.
IVluj:t sunn 8liuliAt i l^äcler Aillu » ll vuä ^öreclruAgn^en oell 8tut8- fiZ(1et8 lle8te I^eöuniöter i clettu ämne unileröäni^t ^ttrut oell till8tvrlit, nierl clen lorunrlrin^, utt Ivou^l. lVlujrt förlilurucle 8>A vilju, utun lillliunnur;ifvuncle ul nä^on 8urnn>u 8U80in lör cle iträi;u8tgllnu lreliofven erloi >ie> li-;, ät Iiili6t8 8tgncler ofverleninu utt, efter ^rötnin^ ^f föreliom nisncle lörliällunclen, lle8tunlmu lielop^et uf clet unvi8unile n^u un<l8gltnin^8-creilitivet, ieinte elen clel uf uNll8ullniii»8-3N8lu^et, 5oni till Zälvor eller län utun 8iilierllet fär unvuuilu8. Illx kiotooollo. »5. 6. Lc/z^öez-^. KTGCWMGLM. TVddrFtt /'roposrH/r ^Vlo 5l. i iV:o 31. ^lllom till Lxx.-llt5l(. (len 5 lllors, 1(1. 2 e. m. ^o/?Ki. /' o^os/ikro» Kiä-rt/e/', «nA«6/re/s Les^rmms/rtie^ «/ SlkKt//KvK7-K»t/6 T^/o^r/- ^e?- « 6<r/r)6-r K/oe/r^o/ms K/o^ik c/e/r 24 1840.
Jag kan således icke heller inse behofvet af att beskatta dessa nästan lika rörelser på olika sätt, utan jag tror fastheldre, att åtgärden otifvelaktigt skulle föranleda till ständiga och talrika lagbrott. Det är ju gifvet, att 92 Den 5 Oktober. om jag pä ett ställe får köpa |-dels kanna bränvin för endast 1 sk:s bättre pris, än å ett annat stalie, så går jag till del förra stället ocb förtär det kopia bränvinet, antingen derstädes eller i grannskapet, ty jj-dels kanna är icke ett så stort qvantum, att jag köpef det, för att förtäras i hemmet. Huru önskvärd! det än må vara, att nykterhetens sak skall befrämjas, bör man dock ej derför vidtaga sådana mått ocb steg, att lagbrott deraf blifva en ovilkorlig följd. Det är af sådan anledn. jag anhåller, att 11. o. Ad. mätte vidblifva sitt förra beslut. Frih. Raab: Den §, som nu är under öfverläggning, är, i min tanka, den vigtigaste af alla dem, som återstå. Utsk. har föreställt sig, att utminutering af bränvin ej skulle vara för sedligheten så förderflig, som krogrörelse; att det skulle vara mindre skadligt, att bränvins-förlärarne finge upköpa och hemföra bränvinet, än att detsamma å krogen förtärdes. Om detta föreställningssätt är riktigt, så mäste det äfven vara riktigt, alt vid beskattningen af den mera och af den mindre förderfligt rörelsen följa olika grunder. Detta bar äfven Utsk. gjort. För alt bevisa oriktigheten af ett sådant förfarande, hafva de, som klandra förslaget, utgått från den synpunkt, att hvarje kanna bränvin, som försäljes, bör bära samma afgift. Men hvarföre haiman då underlåtit att taga skatt för försäljning af bränvin i parti, 15 kannor och derutöfver? Detta är ju en uppenbar inkonseqvens.
Jag instämmer med Utskottet deri, alt en viss summa Bankosedler bör bestämmas till uppköp af silfver; men jag anser 333,333 R:dr 16 sk. vara allt för ringa, så framt af hela operationen något betydligt resultat skall vinnas; hvarföre jag i stället föreslagit en summa af lill och med 1 million R:dr. Hvad beträffar rättigheten att uppköpa vexlar, för att deremot tVhåila silfver, så har jag lika med Utskottets pluralitet väl ansett densamma böra BankoFullmäglige medgifvas; men jag har trott att sådane vilkor borde dervid fästas, att Banken derigenom ej bidrager till coursens höjande utöfver hvad sjelfva silfverköpet i alla fall måste föranleda; emedan, i min tanka, Banken aldrig bör medverka lill nedsättning af det värde 7o Den 29 December f. m. dess egne sedlar genom handelsconjuncturen vunnit i förhållande till utländskt mynt. Hvarefter Ridderskapet och Adeln, på derom framställd proposition, fann för godt att BankoUtskottets ofvannämnde Utlåtande bifalla. Föredrogs till remitterande Herr Stråles, Nils Wilhelm, den i5 dennes, f. m. på bordet lagde Motion, angående frihet till inrättande af stamgods för Svenska Introducerade Grefliga, Friherrliga och Adliga Ätter. Herr von Troil, Emil: Jag anhåller att först få fästa Husets uppmärksamhet uppå, af hvad natur denna fråga är. Hade Motionairen föreslagit, att rättigheten till fideicotnmissers stiftande skulle på vissa villkor tillkomma hvarje Svensk man, så vore det en Lagfråga, som skulle behandlas enligt §. 87 i Regeringsformen, men han har föreslagit, alt denna rättighet endast skulle tillkomma personer af Ridderskapet och Adeln; följaktligen innefattar motionen en Riksstånds privilegii-fråga, som måste behandlas enligt 114 §• Regeringsformen, d. v. s. att till förslagets antagande fordras Konungens och alla fyra RiksStåndens bifall. Sveriges
Kännedomen af rikets administrativa och ekonomiska lagstiftning är tvifvelsutan för en embetsman så oundgänglig, att han bör genom grundläggande studier hafva förvärfvat sig bekantskap med denna lagstiftning, innan han begynner uföfn ingeri af sin verksamhet. Kunskapen om nalional-ekonomiens grundsanningar, — om de läror, som sprida ljus öfver de stora frågorna om rälta grundvalarne för ett folks välstånd —, kan ock svårligen umbäras af den, som är kallad att utöfva inflytande på landets ekonomiska förhållanden och deras utveckling. En helt annan uppfattning af dessa förhållanden, en klarare insigt i lagarnes inbördes sammanhang, en större säkerhet vid deras tillämpning skulle ofelbart vinnas af den unge embetsmannen, om han i dessa ämnen egde erforderliga, förberedande studier. Också synas de författningar, hvilka ligga till grund för embetspröfningarnes inrättning i vårt land, utgå från den förutsättning, att den kännedom af lagstiftningen, utan hvilken en verklig embelsmannabildning icke kan finnas, är erforderlig icke mindre för dem, som egna sin tjenst åt den egentliga statsförvaltningen, än lör blifvande domare. [ Kongl. Förordningen den 10 Mars 1749 heter det, alt ”de af den studerande ungdomen, som tänka att framdeles varda befordrade till sysslor, hvarvid kunskap fordras om lag och rätt, skola förpliglas alt icke taga afsked från akademien utan erhållet vederbörligt vittnesbörd, att de ega tillräcklig insigt i lagfarenheten, särdeles i de delar deraf, som förnämligast höra till det ämne, hvaruti de sig föresatt att tjena det allmänna"; och i Kongl Förordningen den 9 Mars 1750 förklaras, att "den under den 10 Mars nästlidet år gifna författning om de studerande, som ärna sig in i rättegångsverken, bör icke allenast noga verkställas, hvad dessa särskildt beträffar, utan ock sträcka sig till dem, som lämpat sin håg att tjena vid de andra Regeringens civila grenar”.
Sekreterare S. U. Mern. IV: 3. Besl, IX: xo. 11. 12., Kanslister S. U. Mern. IV: 8. Besh IX: i5. t6. 18. — i Bev. U. Notarier, Bev, U. Mein, V: 4. Besl. IX: 41. 46. 47. — i L. U. Kanslist, L. U, Mein. VII: 23. Besl, IX: 16. 18. 19. 21. — i E. U. Kanslister, E. U. Mern. VIII: 3. Besl. IX: 13. 14. 20. — i Sersk. Utsk. Kanslist, Sersk, Utsk. Mern. VIII: 912. Besl. IX: 686. 689, 692. 698. — i Exp. Utsk, Kanslist, Exp. Utsk. Mern. X; 3, Besl. 4, 5. aflöning för elem, Remiss II: 5ig. 522. 525. S. U. Bet. IV; 338. Skrif. X: 199,^— Remiss IX: 623, S. U. Bet. IV: 2023. Besl. Skrif X: 702. — Exp. Utsk. Mern. X: 338. Besl. 340. S. U. Bet. IV; 2027. Skrif. X: 702, Kanslister, Ståndens och Utskottens, se Kanslier, Kassor, Pro vincial-Kredit-, inrättande deraf, Remiss IX: 612. S. o. B. U. Bet. VI: jo5. Kl arEl f ven, se Clara-Elf. Kommandomål, hvad dermed förstås, K. M. Prop. I: 267. Remiss derå II; 5-40, 541. C. U. Bet. III: 32. C. U. Bet. III: 127. Besl. IX: 617.
Ej i något annat, än att detta är så måladt, att dess själ, alltigenom, fattad i sin rena eller högsta egendomlighet, obehindradt genomskiner och förklarar det. – Så mycket för dem, som känna sjelfva urskrifterna, eller ämna genom eget studium förvärfva sig deras kännedom. Föröfrigt är troligt, att våra flesta läsare skola anse det hela för en sällsam blandning af oneklig sanning och besynnerligt svärmeri: men också, att några – kanske många – skola just i detta hela finna en förvånande divinatorisk anticipation af de högsta utvecklingar, till hvilka, i våra dagar, en ur lefvande Natur-uppfattning framgången Religions-philosophi hunnit; ja, till och med sätta i fråga, om ej Swedenborg ännu, i ett och annat, behåller sitt försprång. Från de Skriftlärde skall, nu liksom förr, hans lära framkalla mångahanda invändningar; de hafva skäl dertill. För egen räkning tillåta vi oss blott, att härvid begagna ett fordom åt andra Skriftlärda gifvet svar: ”Han är åldrig nog, spörjer honom till; tale sjelf för sig!”30 Vi vända oss nu till en annan högsinnad Svensk Vis; i de flesta afseenden honom olik: ty lika uteslutande, som Swedenborg var i presterlig mening Siare eller Hierophant, var denne sednare det i artistisk; hvari ock, med detsamma, är antydt, att denne var – i ordets ljusaste och vackraste bemärkelse – lika mycket Hedning, som den förre var Christen. Beröringspunkter saknas dock icke. Det följande skall visa, att dessa äro ännu flera, än de tvenne allmänna: att båda voro snillen af första ordningen, och att äfven den sednare var en man af ”stora tankar och rent hjerta”. – Denne andre är Karl August Ehrensvärd: den bekante, och nu ändtligen, om icke allmänt förstådde, åtminstone allmänt beprisade författaren af ”Resan till Italien” och ”De fria Konsternas Philosophi”. Så långt lysande borgerliga omständigheter lemna skydd mot snillets lidanden, var Ehrensvärds öde visserligen ett förmånligare, än t. ex. Thorilds.