Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kort därpå återkom denne med rapport, att Piccolomini stod icke i Lausigk, utan i Gaschwitz, en dagsmarsch från Leipzig. Intrycket af denna rapport kunde läsas i fältherrarnes min och åtbörder. Lilliehööks panna lade sig i än djupare veck. Lillie tummade sina mustascher, Wittenberg lade föraktligt benet öfver armstödet af den stol, där han slagit sig ned. Pfalzgrefven förde handen till värjfästet, Stålhandske stampade i golfvet, så att sporrarna klingade. Wrangel bet sig harmsen i läppen, Königsmark hviskade leende några ord åt Mortaigne, och denne såg triumferande på fältmarskalken, likasom ville han säga: vi få likväl slåss! Torstenson ensam behöll sitt ogenomträngliga lugn, utan att ändra en min. Kalla in budbäraren! En spenslig yngling, klädd som böhmisk trumpetare med de kejserliga färgerna, infördes. Han tilläts muntligen afgifva sin rapport inför fältmarskalken. Den kejserliga hären sade ynglingen, ännu andfådd efter en häftig ridt stod i går på morgonen i Lausigk, 19,000 man stark, 13,000 till häst och 6,000 till fots, under ärkehertigens och general Piccolominis befäl. Klockan sex satte sig förtruppen i marsch, och i går afton kom fotfolket till Kitschen, men kavalleriet till Eula. Efter fyra timmars rast blef åter uppbrott och ilmarsch genom natten. I dag klockan nio på förmiddagen rastades mellan Rötha och Magdeborn. Vid mörkningen för tre timmar sedan var förtruppen i Gaschwitz. Jag hörde dem säga, att ärkehertigens stjärntydare lofvat dem seger och att de i morgon före mörkrets inbrott skulle klappa på Leipzigs portar. Du har varit i deras läger? Jag har följt dem från Lausigk och bivuakerat två nätter med dem. Invänta vidare order! Ynglingen gick. Torstenson vände sig till Slange: Stenbock har ännu ej rapporterat fiendens marsch. Kan generalmajoren lita på denne pojke? Slange, numera generalmajor, svarade: Han har bestått profvet i Neunburg.
Men om det nu förhölle sig så, som dessa beräkningar utvisade, eller att kostnaden för 1860 års jernvägslån uppginge till det af Fullmägtige antagna belopp, eller 7 j procent af lånesumman, så syntes det gifvet att Fullmägtige icke bort, vid afslutandet af det inhemska lånet, härutöfver medgifva något ytterligare afdrag, vare sig under namn af rabatt eller provision. enär hvarje sådant afdrag ovilkorligen komme att öka det inhemska lånets kostnad utöfver hvad Fullmägtige sjelfva antagit utgöra kostnaden för 1860 års utländska lån. De skäl Fullmägtige anfört för sitt beslut att, sedan kapitalrabatten blifvit bestämd, derutöfver bevilja långifvarne en provision och sålunda öka kostnaden utöfver det belopp, hvartill Fullmägtige sjelfva beräknat kostnaden för 1860 års jernvägslån, vore ingalunda tillfyllestgörande. Ty, äfven om de nya obligationerna skulle hafva genom Riksgälds-kontorets omedelbara försorg föryttrats eller utom hufvudstaden tillhandahållits hugade långifvare, så hade kostnaden derför icke bort få föranleda dertill att lånet blefve dyrare, än 1860 års lån; och hvad beträffade förhoppningen att tillgång till provisionens utbetalande skulle kunna beredas genom den kapitalvinst, sorn för Riksgälds-kontoret kunde uppkomma genom obligationernas inköp under pari, så syntes ett sådant inköp rätteligen kunna betraktas såsom en särskild affär, hvilken med sjelfva upplåningsoperationen icke hade något att skaffa. Ehuru Revisorerne, efter genomläsning af de rörande förevarande ärende hos Fullmägtige förda vidlyftiga protokoller, icke hade förbisett de svårigheter, hvilka, med ofvanberörda, Fullmägtige lemnade vigtiga uppdrag varit förenade, ansågo likväl Revisorerne sig böra till Rikets Ständers egen pröfning öfverlemna, huruvida nu ifrågavarande upplåning blifvit utförd på ett sätt, som öfverensstämde med de af Rikets Ständer derom meddelade föreskrifter.
St., om inställd utbetalning af bevillningens största del, i händelse Konungen skulle anbefalla hemmantals-räntans utgående. Dock, jag behöfver ej vara mångordig härom inför Sveriges Riddersman, Det är nog alt erinra om de känslor, som hos oss skulle uppstå, ifall det vore möjligt och Den 5 Februari. a35 tänkbart, att Konungen skulle till sitt folk säga: bevilja mig dessa skatter, eller ock, ifall de vägras, skall domaremakten upphöra att skipa lag, trupperne upphöra att vårda inre säkerhet och afvärja yttre våld! Också jag gör en appell; men den är till äran, till tacksamheten, till Svenskars hjeltan. Åtskillige yttrade härtill sitt bifall. Hr von Hartmansdorff uppläste följande: Då både Frih. af Nordin och Gr. Anckarsvärd föreslagit hemman tals-räntans upphäfvande och efterskänkning åt hemmansägarne, och då motionerna höra till samma Utskotts behandling, så torde det tillåtas mig att gemensamt granska dem. I afseende på behandlingssättet, har Frih. af Nordin inskränkt sig till yttrandet af sin enskilda mening. Deri är ingenting formvidrigt; och jag har följaktligen intet att erinra mot remissen till StatsUtsk. Hr Gr. Anckarsvärd har velat göra en dylik mening till regel för R. St., och i anleda. deraf föreslagit dem åtgärder, som jag anser till en del strida mot gällande grundlagar. Likasom Hr Grefven sammanfört sina 5 särskilda motioner till ett gemensamt, helt; så vill äfven jag, ehuru åtskiljande saken och formen, betrakta ämnet i ett sammanhang. Till förekommande af alla misstag i det följande, torde genast böra erinras, att ett kronoskatte-hemm an är Kronans jord, upplåten för alltid till innehafvaren mot ett arrende, som icke får höjas. Arrendatorn är skattemannen, arrendet Ur den s. k. grundskatten, utsatt i räntepersedlar, hvilka i vissa landskap betalas efter markegång, och i vissa eröfrade, utan förvandling, efter ett för alltid bestämdt värde i penningar. Skatteköpeskillingen är den, en gång för alla, erlagda städjan. Med rena kronohemman
Utsk:s memor., i hvad det angar dess afslag å motionen, ronde förändringen af i5 § Riksd.Ordn., af det skäl, att jäg icke känner på hvad sätt Hr Gr. o. Landtm, ämnar föredraga detta memor., i hvilket afseende jag vördsamt vågar utbedja mig Hr Gr. o. Landtm:s förklaring, huruvida förslaget, som afsåg en vidsträcktare förändring i förenämnde i5 § af Riksd.Ordn. kommer att innefattas uti den generella principen, och följaktligen contrapropostn att i öfverensstämmelse dermed inrättas, eller om vi komma att bestämma contrapropostn till hvarje punkt särskildt, emedan det kommer att inverka på det beslut, hvar och en anser börafattas. Hr Stuart, Carl Gust.: En värd talare har yttrat högst bittra klagomål öfver 180g års män. Afven jag anser dess^ män tadelvärda; men icke för hvad de gjort, utan för hvad de underlåtit att göra. Historien om idog års riksdag utgöres af 2:ne mycket olika delar; den ena af dessa omtalar, hurusom de representanter, som då från alla landsorter församlades till riksmötet voro och under detsammas menlösa dagar fortfara att vara lifvade af den mest fosterländska anda och de varmaste önskningar alt, äfven med uppoffring af enskilda förmåner, kunna hjelpa det onda, som en olycklig Regering ådragit landet, och att såmedelst kunna läka dess djupa sår, samt tillvägabringa de då allmänt fordrade nyttiga och nödvändiga reformerna i vårt statsskick. Men en annan del af samma historia omtalar äfven andra män, hvilka, sedan den småaktiga skråandan, sedan de enskilda interessena allt mer och mer börjat, göra sig gällande, tycktes glömma de löften, de gifvit Nationen, och de förhoppningar, densamma fästat vid dem. Den representationsform, vi nu äga, är ett resultat af de förhandlingar, som i sednare afdelningen af 1809 års historia omförmälas; en representationsform, hvars ofullständighet 1809 års Ständer dock ansågo sig ej kunna undgå att högtidligen erkänna, då de förklarade, att den endast var provisorisk.
Förvaltaren utan anspråk på ersättning skulle så väl åtaga sig vård och ansvar i afseende å alla Sparbanken tillflytande medel, som ock utlåningen besörja, bar Utskottet icke kunnat oanmärkt lemna, att ifrågavarande Sparbanks räkenskaper, säkerhetshandlingar och kontanta medel, som varit under Professoren Bagges vård, af honom icke blifvit, hvarken vid hans afgång från förvaltaretjensten den 30 September 1852, eller vid den under påföijde November månad vid Bruket anställda inventering till vederbörande aflemnade, eller ens vid inventeringen omnämnde, samt att, sedan vid den inventering, som i September månad 1853 vid Bruket hållits, uppmärksamhet å förhållandet med Sparbanken blifvit fästad, och Fullmäktige, i anledning deraf, den 6 Oktober Banko-Ulskottets Berättelse. 17 Oktober samma år, vid föredragning af det vid sistberörde inventering hållna protokoll, förständigat Professoren Bagge, att till Fullmäktiges sammanträde den 13 i sistnämnde månad omförmälde handlingar och kontanta medel afleverera, han först, efter begärdt och erhållet anstånd, den 1 nästlidne November, eller 13 månader efter det han”lemnade förvaltaretjensten, detta åliggande fullgjort. Berörde räkenskaper, säkerhetshandlingar och kontanta medel äro sedermera tillställde nuvarande Förvaltaren Magister Samzelius, hvilken för desamma iklädt sig enahanda ansvar, som för Brukets kassa. Decharge. Sorn Banko-Fullmäktige, vid fullgörandet af det dem anförtrodda uppdrag, iakttagit de för Bankens styrelse och förvaltning gifna föreskrifter, tillstyrker Utskottet, att Fullmäktige måtte undfå decharge för de af dem, från den 15 November 1850 till och med samma dag år 1853 vidtagna beslut och åtgärder. Stockholm den 12 Januari 1854. Bih. till R. St. Ank. till Exp.-Utsk. d. 15 Jan. 1834, kl. 2 e. m. Memorial, angående i Banken qvarstående äldre déposita.
det är för tillfället viradt därom! » » Hvartill användes den i allmänhet? » — » Den måste stå på ett skrifbord. » — 24. » Ändamålet med den? » — Det vet hon ej! » Sitter den fast i lampan eller är den lätt att peta ner? »: — » Den sitter ej så hårdt! » » Kan Alma slå ner den? » — » Det går ej att få ner den! » — 27. » Se på den främmande; hurudan är han? » — » Ganska lång karl! » — 28. » Är han tjock och fet eller smärt? — » Han är en smärt, medelålders man. » 29. » Mörk eller ljus? » — » Han ser ut att vara ljus. » — 30. » Har han skägg? » — » Han har skägg, delvis rakad; mustascher; har polissonger; hakan endast delvis rakad! » 31. » Hvad är det för färg på hans ögon? » — » Blå! » — 32. » Hurudan näsa har han? » — » Stor, mera bred, än smal! » — 33. » Finnes något märke i ansiktet? » — » Det rycker till i bland vid högra tinningen. » » Fins något ovanligt på hans händer? » — » Ingenting! » 35. » — på klädseln? — » Mörka kläder! » — 36. » • — på urkedjan? — » Liksom en kula hänger som medaljong. » 37. » Hvad har han för yrke? » — » Han är bestämdt något slags lärare! » — 38. » Se på rummet! » — » Ser ut som ett arbetsrum. » » Är det doktorns; mottagningsrum? » — » Nej - — randigt möbeltyg — ett stort bord — en större uppslagen bok på skrif bordet — tryckt bok — inga taflor — kan ej se, hvad den handlar om — på väggarna flera små stycken eller taflor — 5, 6 st. — föreställa mest äldre personer. — Ett skåp med glasdörrar — - är visst böcker däri — ». Hon vet omöjligt, hvad det är som sitter i kronan. Hennes utsago som vaken: Hon tror att det var en papperssax eller — knif, som hängde i kronan; var visst fästad med en näsduk.
Efter öfvervägande af hvad härvid förekommit och då det synes vara billigt, att arméens pensionskassa af staten erhåller åtminstone det ytterligare understöd, som erfordras för att sätta kassan i tillfälle att fortfarande utgöra pensionerna efter nu gällande stat, vill Kongl. Maj:t härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att för nämnda ändamål anvisa nödiga medel, så att deraf, intill näst vidtagande statsreglering, ett belopp af högst Tjugutvåtusen riksdaler banko årligen må kunna, i mån af behof, användas till betäckande af den brist, som under tiden möjligen kan uppkomma derigenom, alt kassans årliga inkomster icke blifva tillräckliga till utgifternas bestridande.. Till närmare upplysning i ämnet varda de t II Kongl. M«j:t inkomna handlingar törande delta mål Rikets Sländeis S ats-utskott tillställde; och Kongl Maj is Nådiga Proposition, N:o 7 4- H Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. Gust. Peyron. Utdrag af protokollet öfver Landtförsvars-ärenden, hållet inför H. M. Konungen uti Stats rådet ä Stockholms Slott den sy Mars 1848. Närvarande: Hans Excellens Juslitie-Statsministern, Herr Grefve Posse3 Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre; Statsråden: Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe , Waern, Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus. Departementschefen, Statsrådet Friherre Peyron, uppläste till justering följande, i öfverensstämmelse med Kongl, Maj:ts förut fattade nådiga beslut, uppsatta förslag: l:o Kongl. Maj:ls nådiga proposition till Rikets Ständer, angående ett statsanslag till uppräthållande af den arméens pensionskassa åliggande pensionering. Och behagade Kongl. Maj:t, uppå Statsrådets underdåniga tillstyrkan, berörda förslag, sådana de finnas detta protokoll vidfogade, å nåder gilla, samt förordna, att nådiga propositioner och skrifvelse skulle, i enlighet härmed, expedieras. Ex protocollo F. L.
Fröken Kragballe hade ej någon särdeles lycklig afton som Susanna. Hon om ram kr. 5: —, ett pris som måste betrakvar ojämn och tycktes ej hafva rätta kornet på tas som synnerligen moderat, då hänsyn tages till rollen. Med sången redde sig fröken K. ganska vår upplagas ovanliga storlek och den jämna och bra, men så mycket sämre med den talade diautbredda spridning lillkännagifvandet därigenom logen, där den främmande brytningen alltför mycket framträdde. Hr Forsell återgaf för första erhåller. gången grefvens parti och redde sig på det hela Redaktionen af Idun. taget rätt godt med sången, men var för öfrigt en tråkig och intetsägande Ålmaviva. I Figaros parti var hr Lejdström likaledes ny, och om han än ej kunde sägas gå i land med framställningen af den smidige och sluge Figaro, så förtjä- nar dock hans utförande af rollen att framhållas Teater och musik. såsom ganska lofvande. Hr Brags torra och godmodiga komik lämpade sig bra för återgifFörsta Grieg-konserten. vandet af doktor Bartholo. Hr Henrikson var Till sista plats fylld salong, festklädd publik däremot ej vidare lyckad som don Bazil. Öfriga och denna väntansfulla stämning, som föregår rollinnehafvare fyllde tillfredsställande sina platnågot ovanligt — se där hvad som mötte en, då ser. Opran gick för öfrigt på det hela taget man kl. 8 i lördags afton inträdde på k. operan. bra under hr Hallens anförande. I hoflogen hade h. m:t konungen tagit plats — Tenoren Prévost har redan återvändt till sitt jämte hertiginnan af Dalarne, prinsarne Carl och Eugen samt talrika uppvaktande. Hofkapelland igen, och det var det bästa han kunde göra. let intog scenrummet och dess vanliga plats var Applåderen 1 upplåten åt åhörare. K. Dramatiska teatern gaf i onsdags åter ett Några minuter efter åtta inträdde Edvard Grieg nytt program, då för första gången uppfördes och mottogs ej blott af den lifligaste och varVictorien Sardor.s 5-aktskomedi » Eabagas ». Vi maste välkomsthälsning från publiken, utan ock återkomma till ett närmare omnämnande.
Museum äger för sin Tafle-samling, endast en Sallon, oti 11- räckelig att kunna inrymma de skatter som finnas. En del deraf, känd under namn af Martelliska Samlingen, äro af denna orsak otillgänglig; men kunde visserligen så väl för Konstälskaren som konstidkaren blifva gagnelig, om medel vors att tillgå för de omkostnader som erfordrades till densammas restaurerande och placerande; men sådana finnas icke på den Stat, der man borde vänta dem, — Musicalika Academien, som på Utrikes Orter vunnit det namn, att de största af tidens Artister, ansett sig hedrade att deraf kunna nämnas Ledamöter, är likväl till sitt bestånd på så svag grund, att af dess egentliga Fond, hvars Reyenue lärer uppgå till circa foo R;dr Den 17 Februarii. B:co, foga mera kunnat åstadkommas, till befrämjande af hennes föremål än hvad sorn erfordrats till Lön för en Academiens Secreterare, och till vidmagthållande af en Elementar SångSchola, efter en ganska inskränkt plan. - Endast sedan fyra år tillbaka, då Academien genom Hans Kongl, Majrts välgörenhet begåfvades med en Summa af 10,000 R:dr B:co, blef den satt i tillstånd att med mera framgång söka uppnå målet för sin bestämmelse. Hon äger nu , ett, efter vårt mindre behof, väl organiserat Läroverk, försedt med utmärkte och skickelige Lärare. Men de lyckligare följder, som denna ökade tillgång framgent kunde framallstra, skola åter försvinna, om ej en ersättning erbjudes vid den sammas upphörande. Och emedan af nämnde Summa 2000 R:dr årligen äro använde, sä återstår blott ännu ett år, då Academien, om icke Kongl. Maj.-ts Höga välgörenhet mellankommer, måste återfalla till sin förra inskräncktare verkningskrets: så vida ej Rikets Ständer, med en allmän blick på de sköna Konsternes område, finner nödigt att räcka henne en skyddande hand, — Academien har sedan sin tillvarelse icke ägt en egen Local för sina Sammankomster, eller till förvarande af sitt Bibliotheque och sina Handlingar.
Efter min erfarenhet och jag tycker icke det är farligt alt omnämna det, så har det tillgått på så sätt att A. sagt jag vill hafva den, och B. att han vill hafva en annan, och så öfverenskomma alla sinsemellan om hvar sin kandidat, men huruvida personen varit lämplig framför de andre medsökande, det har man kanske mindre satt i fråga. Denna lilla komedi i smitt torde allt spelas i stort när en sådan fråga som den hvilken nu föreslås komme före. Jag skulle icke hafva något mot förslaget, om derigenom lemnades ett hitintills saknadt tillfälle för en särdeles stor 672 Den 13 December e. m. förmåga atl göra sig gällande, men så är icke fallet, snarare tverlom. Ordf:den inom Utsk. har en mängd sysselsättningar som ingalunda drabba de öfriga ledamöterne, och en utmärkt ledamot har således iner tid att egna åt Utskis arbeten, om lian icke är Ordfide. Härtill kommer att de som leda öfverläggningarne säkerligen hafva den takten att mindre än öfriga medlemmar blanda sig i öfverläggningarne, och jag ser således icke något skäl att paralysera eller åtminstone hejda verksamheten hos en mera utmärkt ledamot genom att göra honom till Ordfide. Man har sagdt att det vore otvifvelaktig, ifall detta förslag vunne R. St:s bifall, att vid Ordfideplatsernas tillsättande de största förmågor skulle göra sig gällande. Jag är af motsatt tanke och jag tror icke att de Hrr som veta huru. det tillgår vid våra Riksdagar, på fullt allvar kunnat hysa en sådan öfvertygelse. Det kommer att tillgå på det sätt att de som tro sig ega makt eller verkligen hafva den, komma att göra upp en öfverenskommelse, huru Ordfiden uti de olika Utskin skola tagas (rån det ena eller andra Ståndet. Till att börja med kanske de hålla sig inom de 3 första Stånden. Men det är möjligt och till och med ganska troligt, och om det icke händer vid första så kan det hända vid den andra Riksdagen, att alla Stånden för rättvisans skull vilja hafva Ordfiden i Utskin, och jag är öfvertygad om att det skulle komma att möta sina svårigheter att finna lämpliga Ordfider inom alla RiksStin.
V i taga dem i närmare betraktande. Det är små ljusstaksmattor. På dessa bibringas barnen sin första idé om stoppning. V i få höra, att man på denna kurs gjort en liten afvikelse från den strängt progressiva grundsatsen af hänsyn till gossarne, som efter tredje klass öfvergå till träslöjden. Dessförinnan vill man emellertid gärna bibringa dem ett litet begrepp om stoppning, oeh så har stoppen i sin enklaste form upptagits på ett jämförelsevis tidigt stadium. Måhända kommer flertalet af gossarne aldrig att draga så stor fördel af sina lärospån i den kvinnliga slöjden; de ha dock förskaffat sig en viss händighet och bö- ra kunna reda sig själfva med både ett och annat. Låtom oss i alla händelser hoppas, att de fått aktning för och idé om vikten af det kvinnliga arbetet. Komma vi så in i en klass, där sömnad eller ömtåliga arbeten försiggå, tilltalas ögat helt angenämt af att se alla flickorna iklädda skära, välsittande sitsförkläden. Materialet till dessa skänkes, och barnen sy dem, innan de få öfvergå till linnesömnad. D e få dock endast begagna dem i skolan under handarbetstimmarne för att skydda ömtåligare arbeten från att nedsolkas. I en klass har man tillklippning. Genom teckningar och förklaringar åskådligoch tydliggör lärarinnan arbetet för eleverna. Därefter går det löst med saxen för alla dessa tolfå trettonåringar. Man blir helt häpen, öfver att dessa gröna ungdomar lössläppas på ett så ansvarsfullt arbete. D e gå emellertid på helt raskt och obesväradt, och efter en stund uppvisas inemot trettio oklanderligt tillklippta linnen. Därefter tillklippes en ny uppsättning, och man upplyser oss om, att barnen icke allenast klippa till för egen räkning, utan äfven för yngre kamrater, som ännu ej anses mogna för ett så pass maktpå- liggande värf. I öfversta klassen håller man på med en lektion i klädsömnad. Beklagligtvis hafva leden glesnat i de öfre klasserna, emedan mången måst afbryta sitt skolarbete för att redan gifva sig ut på egen hand i lifvet. En första pröfning af klädningslifvet pågår. Flicka efter flicka profvar sitt lif.
Inom slutet af hvarje månad skall Finans-ministern till Utskottets förfogande ställa de medel, som, under nästföregående månad, blifvit af de vid fmanserne anställde tjenstemän för Provinsens räkning uppburne. Provins-råden skola, när de antaga särskilde uppbördsman för Provinsens inkomster, bestämma den säkerhet, desse redovisnings-slcyldige hafva att ställa. Provinserna hafva samma förmånsrätt i desse uppbördsmäns egendom, som den, hvilken är stadgad för kommunerna i deras uppbördsmäns egendom. Hvarje år, vid öppnandet af Rådets ordinarie sammanträde, skall Utskottet afgifva en berättelse om Provinsens förvaltning, för så vidt Utskottet dermed haft befattning. Denna berättelse införes i kungörelse-trycket (mémorial administratif). Utskottet framlägger äfven räkenskaperna öfver inkomster och utgifter under det förflutna året, åtföljd af förslag till budget öfver det kommande årets utgifter samt sättet och, medlen att dem bestrida; hvarförutan Utskottet framlägger alla andra hemställanden som Utskottet anser nyttige. CXVI. I afseende på Utskottet äro tillämplige: LXIII artikeln; 2 mom. af artikeln LXXXII; artikeln LXXXVI i de uti artikeln CYII förutsedde fall, samt artiklarne LXXXIX och XCI af förevarande lag. Uti de i artikeln GV1I omnämnda fall skola Utskottets beslut och atgäxder genast offentliggöras i kungörelse-trycket. Rådets och Utskottets förordnanden och påbud skola kungöras i deras namn, men undertecknas af Ordföranden samt kontrasigneras af Provinsens Sekreterare. I Provinsens kungörelse-trycket sker sådant kungörande under denna form: »Provins-rådet (eller Provins-rådets Utskott) i Provinsen N.N. beslutar (eller befaller) (härefter följer förordnandet eller påbudet). CXVIII. Förordnanden och påbud, undertecknade af Ordföranden och kontrasignerade af Sekreteraren samt, när sådant kommer i fråga, försedde med Konungens godkännande, skola tillställas de myndigheter, de röra.