Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är visserligen en underordnad fördel, men som dock, för fullständighetens skull , icke bort förbigås, emedan lättheten att öfverföra utgående balancer, som äro uttryckta i r:dr b:co, till ingående balancer i en räkenskap, som skall föras i den nya myntenheten, betydligen lättas, örn denna sednare utgör en jemn del af den enhet, i hvilken den utgående balanccn är uttryckt. Genom denna framställning torde få antagas såsom tillräckligen utredt och ådagalagdt, att ingen enhet vore för Svenska riksmyntet i alla hänseenden lämpligare, än den af Frill. Wrede föreslagna, hvarföre jag tager mig friheten å detta förslag fästa H. BancoUtskts särdeles uppmärksamhet, samt vördsamt anhålla, att H. Utsk. ville omfatta denna verkliga nationalangelagenhet med upplyst åsidosättande af alla mindre och jemförelsevis föga vigtiga betänkligheter, helst nyttiga reformer icke böra uppskjutas för små svå righeters skull, de der oftast i föreställningen göras större, än de i verkligheten äro, såvida man verkligen vill gå framåt med upplysningen, samt begagna densamma till praktisk nytta och icke ensamt såsom ett fåfängligt prål. Men skulle Utsk., mot all förmodan , icke finna dessa skäl vara tillfyllest talande för denna myntenhets antagande, utan fortfarande anse i r:dr riksg. dertill tjenligare; så får jag, för sådant fall, vördsamt anmärka, att denna enhet icke bör kallas riksdaler kurant, ty ordet kurant utmärker i alla länder, der det i myntstyl begagnas, ett löpande mynt, som är sämre än landets egentliga och verkliga mynt, såsom t. ex. i Hamburg, der Hamburger b:co är bättre än Hamburger kurant. Men då meningen icke är, att vi i Sverige skola hafva 2tne slags mynt, utan allas vår önskan tvertom är, alt vi må erhålla ett enda allmänt gällande; så måste väl erkännas, alt intet kan vara Den i; Maj e. m. vara olämpligare, än alt i enhetens nya namn inflicka ordet kurant, som uttrycker just det man har för afsigt ali icke uttrycka.
Under denna tid hörde jag ingen ledamot klaga öfver, att han icke hörde hvad som föregick härstädes, tvertom erfor jag, i motsats till hvad Hr Ribbing yttrat, att man på läktaren hörde bättre än de, som sutto här nere i salen och på något afstånd från talaren, och detta af det enkla skäl, att, såsom jag yttrade, då Frih. Raab väckte sin motion, ljudet går åt höjden, och att således den, som sitter på läktaren, måste höra bättre än den, som har sin plats i jemnhöjd med den talande ledamoten. Den 31 J ann ari. Det är i sanning ett högst eget förhållande, att de, som nu referera för tidningarna, höra sämre än R. o. Ad:s egna ledamöter, då de hade sina platser på läktaren. Den tiden gick jag någon gång upp på läktaren för att derifrån afhöra förhandlingarna, och min derunder samlade erfarenhet har öfvertygat mig, att ali förändring i de åt tidningsreferenterne nu anvisade platser är fullkomligt öfverflödig. På dessa grunder tillstyrker jag bifall till Utsk:s Betänk. Likväl skulle jag önska, att LTtsk:s sist anförda skäl icke af R. o. Ad. godkändes. Det är visserligen möjligt, att Riddarh.-salens inredning kommer att förändras, men ännu är vid denna Riksdag något beslut derom icke fattadt, och hvad beslutet vid förra Riksdagen beträffar, så, enär det icke satts i verkställighet, lärer väl en sådan nu äfven uteblifva. Skälen mot anskaffande af andra platser åt dessa tidningsreferenter äro af Utsk. och Frih. Cederström så öfvertygande framställda, att jag anser dem böra af R. o. Ad. godkännas. Jag förnyar min anhållan om bifall till Betänk. Hr von Kraemer, And. Rob.: Det är mig obekant, huru vida Riddarh -Utsk. f. n. är öfverhopadt af göromål, men det förefaller mig som om förhållandet vore sådant, ty de af Utsk. anförda skäl för sitt afstyrkande af bifall till motionen, synas mig nog hastigt tillkomna.
– Ni nämnde prins Karl af Hessen? – Ja. Prins Karl såg för djupt in i hennes svårmodiga ögon på den tiden, då han var en lättsinnig generalmajor och krigsminister på tjugutvå år, och det sägs, att hon icke förblifvit likgiltig för hans trägna uppvaktningar. – Men det fanns vissa, som hade fördel af att blåsa på hans ärelystnad. Han var kungens köttslige kusin och gunstling; genom honom skulle sedan allting kunna nås! Man föreslog honom ett giftermål med kungens älsklingssyster. – Den tanken föll i god jord, ambitionen började hetta i blodet – det var sommar, galanteri låg i luften, och prinsessan var blid under ögonen. De båda lyftes bekvämt och buros mjukt af osynliga händer, tills intrigen slutade med ett bröllop i Augusti. – Och fru Gabel simmade i tårar? – De, som känna henne närmare, säga, att saken gick henne djupt till sinnes, men hon visade ingenting. Hon stannade vid hofvet, där hon alltid hört till de mest bemärkta af damerna, deltog i intrigerna med ifvern hos en spelare, som en gång förlorat på ett kort allt hvad han ägde och sedan ideligen söker revanche med småsummor, lånade af andra; var afundad af många och beklagad af ingen. När kungen fick i sitt hufvud att uppföra Zaire, gaf han titelrolen åt henne och spelade själf Orosmane – då hviskades det i alla hörn af det gamla Kristiansborg, att H. M:t i nåder gjort henne till föremål för en galant nyck Det började med, att han ofta besökte henne, men han tycks ha gjort sin cour på ett mindre kavaljersmässigt sätt, ty det lär ha slutat med en mycket kännbar tillrättavisning åt envåldshärskaren, sedan han i hennes eget hem bemött henne, som om han befunnit sig i ett af jungfrukontoren på Gammel Mönt. – Efter den betan drog hon sig tillbaka från hofvet. Hennes hälsa blef vacklande, ty hon lär lida af mycket hjärta, och hon behöfde lång tid för att återhämta sina krafter. Hon lefde i en styrkande ro hos sin familj på Rosenlund i Jylland – och först nu i vinter har hon uppenbarat sig vid hofvet. – Kan jag stå till tjänst med några ytterligare upplysningar?
1. behållen vinst utgjort B:ko 1,442,000: 24. 1. eller i R:mt 2,163,000: 75. — samt att, sedan den andel af äldre behållen vinst, som vid slutet af hvartdera året 1857, 1858 och 1859 skall i och för Statens allmänna behof till Riksgälds-Kontoret aflemnas, blifvit från kapital-tillgången afräknad med tillsammans 1,000,000 R:dr Banko, behållningen utöfver grundfonden, 10,000,000 R:dr, vid 1857 års utgång, uppgick till 4,333,329 R:dr 1 sk. 10 rst. Banko eller 6,499,984 R:dr 55 öre R:mt. Förhållandet mellan metalliska kassan samt utelöpande sedeloch depositions-skulden den 18 nästlidne September var följande: D eposit iönsskuld: Behållning, tillhörande allmänna verk och inrättningar samt bolag och enskilde personer 5,814,536: 3. Sedeloch depositions-skuld 48,103,358: 49. Obegagnade andelar af Kreditivoch Låneförlag: tillhörande Depositions-Afdelningen 4,893,667: 16. Härifrån afgå, jemlikt stadgandet i 116 § i Banko Reglementet 5,753,725: — Summa Sedelstock 51,499,090: 88. Summa R-.mt R:dr 52,435,777: 24. Bankens Guldoch SilJ v er-tillgång: Dukater. R:dr Silfver i R:mt. Myntadt, gångbai-t, i kassa liggande . 18,900: — 4,757,328: — Utländskt mynt — 258,348: 82. Hos Kongl. Myntet till förmytning. Silfvertillgång alltså på det hela 22,435,777: 24.
Hr Kröningssvärd, Carl Gust., hade inlemnat 2:ne motioner, sälydande: 1. Ibland nu gällande lagbud, hvilka synas påkalla nödiga förändringar, räknar jag det i 1 § 30 cap. rälteg.-balken föreskrifna, att en i K. M:s och rikets hof-rätler tappande part skall, derest han Den 23 December e. m. 407 så vill, innan kl. 12 på 7:de dagen, den oräknad då utslaget föll, söka, att få detsamma Konungens höga pröfning underkastad!. Alt en sådan fatalietid är alldeles för inskränkt för en aflägse, t. ex. i Norrbotten eller på Gottland, boende parl, hvilken önskar att behofvet af Konungens sökande må få ankomma på hans eget bedömande och icke bero af den antagne fullmäktigens godtycke, är påtagligt. Flera skäl för en förändring i detta lagbud skulle nu kunna tilläggas; men, för att icke längre upptaga en för H. R. o. Ad. dyrbar tid, föreslår jag vördsammast, att denna sålunda stadgade fatalietid må af R. [1. St. till 1 månad ifrån doms eller utslags utfärdande förlängas, samt anhåller lika vördsamt att denna motion må remitteras till H. LagUlsk., hvarinom jag, såsom supplecrande ledamot, kan få tillfälle tillägga de flera yttcrterligare skål, hvilka tala för denna lagförändring. Remitterades till LagUlsk. 2. Det torde vara flera ledamöter bland de respektive RiksStm kändt, att jag för några få år sedan företog mig det icke så lätta arbetet, att utgifva ett Diplomatarium Dalekarlicum eller en samling af provinsen Dalarnes urkunder, allt ifrån de äldsta liderne, intill K. Gustaf l:s regering, grundad på authentiska handlingar, såsom originaler och tillförlitliga copior.
1823 den 22 Maji föredr.; och biföll Kongl. Maj:t Rikets Ständers underdåniga hemställan i ämnet. a. *— af den 12 Maji angående Landtoch Sjö-trouppers transporterande sjöledes. 1828 den 16 Oetober föredr.; och kunde Kongl. Maj:t, i anseende till de med Landtoch Sjö-trouppers transporterande sjöledes förenade ökade kostnader och olägenheter, icke bifalla, att med trouppers fortskaffande må förhållas på annat än hittills öfligt sätt. Bil. t. R. S. Just. Omb.ns Emb.-Bcr. d. 4 Nov. 1828. 7 3. — af den n Junii, angående General-Lieutenanten L. A. von Rosenheims underdåniga ansökning om utbekommande af innestående lön. 1823 den 16 Julii föredr.; men som Rikets Ständer icke beviljat något anslag för den begärda löne-ersättningen, kunde Kongl. Maj:t till den derpå syftande underdåniga ansökning icke lemna Nådigt bifall. 4.'—af den 11 Junii, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Kronofogden, Assessoren Hellbergs underdåniga ansökning om ersättning för liden förlust å en contraherad leverance af Artillerie-hästar. 1823 den 16 Julii föredr.; och som Rikets Ständer icke beviljat något medelanslag till Hellbergs sökte skadeslös - hållande, kunde Kongl. Maj:t icke lill bans derom gjorda underdåniga ansökning lemna Nådigt bifall. 5; — af den ii Junii, angående Magistrats-personers och Borgerskapets rättighet att, vid publika förrättningar utom Städernas område, åtnjuta skjuls och tractamente efter Rese-Reglementet. 1824 den Januarii föredr.; då Kongl. Maj:t, sorn fann Städernas Borgerskap, en - 8 Bil. t. B. St.
Om beställd extra post ej inom två timmar efter den utsatta tiden af resande begagnas, erläggas väntningspenningar med en fjerdedels mils lega, för hvarje häst beräknad, för hvar full timma, som uppehållet utöfver första timman efter tiden för beställningen fortfarit, intill och med 4 timmar, efter hvilken tids förlopp posthållare ej är skyldig att låta betingad extra post den resande invänta, eller att honom utan ny beställning fortskaffa; härifrån likväl undantagen sådan extra post, som af Postverket betingas, hvilken skall utan väntningspenningar, afbida den tid, då ankomsten sker. § 17. För befordran af ordinarie och extra poster, med undantag af dels snällposter, för hvilka körtiden antages i allmänhet till en timma på milen, och dels kurirer, hvilka böra, så fort ske kan, fortskaffa^, bestämmes öfver hufvud körtiden till lj timma på milen; egande dock Post-styrelsen att för ordinarie postens befordran utsträcka denna körtid, när vägarnes beskaffenhet eller andra omständigheter dertill föranleda. Bih. till R. St. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 21. § 18. Vid samtliga poststationerna skola posthållarne förse de resande med herberge och för öfrigt alla sådana förnödenheter, som, enligt för gästgifverierna hittills gällande föreskrifter, skola derstädes vara för resande att tillgå; och skall posthållaren vara försedd med de för hvartdera af dessa bestyr nödiga byggnader. § 19. Hufvud-postvagnar anskaffas genom Post-styrelsen, som jemväl bör besörja, att så många bivagnar, som för trafiken beräknas nödiga, må finnas att tillgå. Posthållaren bör tillhandahålla, ej mindre alla beböfliga bivagnar, som ej genom Post-styrelsens omedelbara försorg anskaffas, än ock åkdon, till erforderligt antal, af de slag, som, enligt hvad ofvan är nämndt, böra för extra poster vara tillgängliga, äfvensom alla för så väl ordinarie som extra postbefordringar nödiga hästar och seldon; hvarjemte posthållaren åligger att vara försedd med tillräckligt antal ltörkunnige postiljoner, samt för dessa erforderliga munderingspersedlar. § 20.
Till utrönande af den okända förmögenheten torde långifvare anmanas till redlig uppgift, och endast vid vägran eller uteblifvande af fullständigare uppgifter, en vidsträcktare rätt Taxeringsmännen tillerkännas, antingen att sig dem förskaffa, eller att efter egen kännedom och förmodan den skattskyldige behörig Bevillning påföra. Äfvensom de skattskyldige borde anses berättigade till hemlig uppgift af okänd förmögenhet Intecknade Capitaier behöfde icke beräknas tid Bevillning, då för hemmanet eller e - 394 Den 17 April. e. m. gendomen erlades afgift, utan afdrag för skuld, men föreskrift torde böra meddelas, i anseende till låntagares lätt att af långifvaren njuta ersättning. Af Actier kunde Bevillningsafgift vid utdelningen innehållas och redovisas. Närmare lärer man icke kunna komma att utröna och beskatta den okända förmögenheten, då man torde böra undvika att, i sådant ändamål, införa edgången. Med öfvertyga Ise att en noggrann rättvisa icke i något Bevillnings system kan väntas, har jag trott att en bestämd afgift, såsom personlig och inkomst-afgift, borde ej allenast en viss gifven inkomst summa åsättas, utan äfven att, efter vissa gradationer, desse afgifter skulle anses lika, innan tvänne gifna eller supponerade inkomst summor och classificationer få ankomma på Taxerir.gsmännens bepröfvande: ett misstag eller hänförande till origtig dass skulle hvarken för de skattskyldige medföra så kännbart lidande eller blifva så förolämpande, som rättigheten till ett obestämdt förhöjande af utskylcjerna, med ogillande af de skattskyldiges egna uppgifter, sorn nu är Taxeringsmännen medgifvet. Vidkommande den progressiva Bevillningen föreslås, att densamma må upphöra: en beskattnings-princip , som icke varit förmodad , åtmindstore att för en längre tid begagnas, då, gerom RegeringsLagarnes förändring, det icke mera blef ett särskildt RiksStånd förbehållet att vägra Bevillning, med större kraft än att densamma icke dessmindre genom Nämnd kan påtvingas; och då ett inskränktare antal
Det är på dessa skäl, jag vågar yttra min öfvertygelse, att Landtmannen endast med det villkor borde åläggas skyldigheten till barkens afta gande, att en ny utväg til! Bein. och EJion. Utsk. Bstänkanden 521 cles» försäljning tillika för honom öppnades genom tillåten export; men att, så länge nu varande export-förbud är gällande, ekbarkens aftagande bör blifva en ovilkorlig sjelfvillig följd af den utväg, han finner till dess förmonliga användande eller försäljning, utan sin förlust, emedan all slags industri och dess produktion otvifvelaktigt mindre säkert befrämjas genom befallningar, vitén eller tvångsmedel, än genom Producteurens eget intresse, samt en förmonlig afkastning a£ hans flit och mödor. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch EhonomiUtskotts Betänkande, i anledning af väckt motion^ om upphäfv ande af den författning, som päbjuder hvart 5ode Tunnlands plantering med Träd på slättbygden i Skäne. Sedan Höglofl. Ridderskapet och Ådeln under den 5te sistlidne Januari lill detta Utskotts åtgärd remitterat ett af Pierr Munck af Rosenschöld, Eberhard, ingifvet anförande, deruti han föreslår, att R. H. Ständer hos Plans Maj:t Konungen måtte i underdånighet anhålla, det den författning, som påbjuder hvart 50 tunnlands plantering med Träd på slättbygden i Skåne, måtte blifva upphäfven, eller åtmindstone betydligen inskränkt, har samma Stånd, genom remiss af den adra 522 Eesv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. Mars öfverlemnat ej mindre ett tillägg af nyssnämnde författare, innehållande uppgifna grunder för den redangjorda motionen, än hans. Friherre II, Wr angels, Herr Stussenfelclts och Herr Cederskölds anföranden, i anledning af förekomna discussioner rörande ämnet. Herr Rosenschöld har, såsom skäl för upphäfvande af berörde författning, åberopat, att en sådan plantering ar: 1:0
Utlåtande, i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition, angående understöd af allmänna medel för uppehållande af gästgifveri vid Malmdgens by i Jemtlands län. Sedan den under sednare tiden påbörjade väganläggning från Långå by i Hede tingslag af Herjeådalen till Riksgränsen mot Norrige, i sträckning åt staden Rörås, numera blifvit fulländad, har Konungens Befallningshafvande i Jemtlands län, under förmälan, hurusom nyttan af denna kommunikations-linie i väsentlig mån vöre beroende på vägens ständiga hållande i godt skick och på anordnandet af ändamålsenliga skjutsnings-anstalter derinvid, men att de åtgärder, hvarpå Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, för uppfyllande af dessa kraf, varit betänkt, hindrades af lokala förhållanden i förening med det mindre goda ekonomiska tillstånd, hvaruti ortens fåtaliga och i flera hänseenden vanlottade innevånare sig befunne, hos Kongl. Majit i underdånighet hemställt, att som underhållet af ifrågavarande väg, utgörande i längd 7f mil, hvaraf 3 mil från Funnesdalens gästgifvaregård till riksgränsen ginge öfver kala, obebodda fjelltrakter, vore särdeles tryckande för Hede tingslags-boer, hvilkas vidt kringspridda bostäder ej sällan saknade sådane utfarts-vägar att man derå kunde färdas med häst och åkdon andra tider af året än vintern, Kongl. Majit måtte, till lindrande af den tunga det utöfver gamla väghållnings-skyldigheten för 5f mil, tillökta vägunderhållet komme att dem förorsaka, i nåder tillåta bemälde tingslagsboer, att Sammanfatta Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Ut skottets Utlåtande Jtl 28.
Maj:t hade visserligen, i Dess Nådiga Bref af den 17 November 1837, stadgat, att, så snart nuvarande Öfver-Jägmästaren Wickenberg, hvilken åsin tjenst innehafver ful 1- magt, afginge, hela den öfriga skogs-hetjeningens tjenstgöring upphör och deras löner ovilkorligen lill skogspianterings-cassan ingå, men då genom detta stadgande bela Jägeri-Stalens inom Blekinge Län obehöflighet vore ådagalagd, gåfves ingen anledning, hvarföre icke nu genast Öfver-Jägmästaren Wickenbergs lön kunde förflyttas på Indragnings-Slnten och öfrige skogsbetjeningen genast afskedas; och borde Utskotten tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära hela Jägeri-Slatens i Blekinge Län indragning eller ock cn sådan öfverföring på Allmänna Indragnings-Stalen af Öfver-Jägmästaren Wickenbergs lön besluta. Anders Trysén från Östergötland har, på grund deraf, att allmänningarne vore Häradernes tillhörighet, yrkat, på sätt hans motion innehåller, för Häradsboerne fri disposition öfver allmänningarne, under förklarande. all han dermed icke åsyftade annat än, alt, då fleste delegarne i en allmänning uppgjort en hushållsplan om fördelning, försäljning eller förvaltning, den samma må, utan intrång af någon embetsmyndighet, kunna veikslällas. Fredrik von Zweigbergk har genom anförande af åtskilliga äldre Författningar och Skogs-Ordningar velat visa, alt Iläraderne hade eganderätlen till Märads-allmänningarne, i följd hvaraf han ansåg senare liders Författningar, rörande dessa skogar, onaturliga och eganderällen kränkande, samt den serskilda beskattning, som blifvit i Kongl. Brefvet den 16
«Det var också förbannad otur,» ropade en af de närvarande, en Martis son, i det han behändigt surrade upp sin täcka mustasch, «att bli blesserad just i den armen, som skulle föra försvarsvapnet och det straxt i början af bataljen;» «och derigenom bli hindrad, att föra värjan,» fortsatte en liten svärdsriddare, med tupé à la Brutus och en högst intagande min. «Men är ni verkligen lam, bästa baron! i den der armen; man säger, att ni nödgas göra en utrikes resa, för att få den riktigt lagad; n’est ce pas?» «Man säger då inte sant,» invände baronen hastigt afbrytande, anande det intryck, detta otidiga prat skulle göra på Arabella; och med den fintlighet, som är kärleken så egen, vred han sig på tröskeln, och med sin högra hand ordnade cheveluren, drog derefter upp sitt ur och, sedan han hastigt och lätt besvarat några frågor af de närmast stående, bugade han sig för sällskapet och aflägsnade sig. ÅTTONDE KAPITLET. «Ma fille va prier. Vois la nuit est venue! Victor Hugo. — «En qvarglömd fläck han såg på hennes panna. Han såg dess färg: knappt mer han upprätt stod. Det brottets tecken var Ja, denna fläck, som skuldens tecken var, Från hennes kind all skönhet jagat har!» Trenne dagar sednare stod baronen midt ibland kappsäckar och paketer, sysselsatt att sammanlägga några bref, då hans kammartjenare inträdde. «Nå, hur är det, Nicolai?» frågade hans herre skyndsamt. «Det var en bedröflig historia, herr baron, högst bedröflig – arresterad på bar gerning; anklagad för stöld på landsvägen, för inbrott, mord och flere andra rysligheter. Rättegången kommer att bli en af de intressantaste. En mängd de besynnerligaste omständigheter, det fördömda nästet utanför staden med sina stearinljus och underjordiska hålor skall undersökas. Värden sjelf är misstänkt för delaktighet uti den förmenta ädlingens brott. Dennes hustru »
Till knopparne tager man något uddigt utklippt skarlakansrödt papper, binder det på ståltråd och formar därATT FÖRFÄRDIGA PAPPERSBLOMMOR. om, så att blott litet rödt blir synligt, en knopp af vadd efter närstående form, som man först omlindar med tråd och sedan helt och hållet lindar öfver tätt med fint mossgrönt ullgarn. Bladen göras ungefar dubbelt så stora som till Ékervallmon och lindas fast vid blommorna och knoppstjälkarne på ungefär 8 till 10 cm:s mellanrum. Stjälken, till hvilken man tager dubbel ståltråd, omlindas med tämligen groft, grönt ullgarn. Vid sammansättningen af samtliga blommor lemnas ett vidt spelrum åt fantasien oeh om man blott har grundformen gifven, är naturen den bästa läromästaren. (Forts.) D r y c k e r. Recept till Punsch. 5 liter, 2 deciliter ( Socker och vatten kokas i förtennt kärl, när det kokar upp, islås arracken genast, hvarefter det blandas väl, hvilket sker genom att ösa med en silfversked. Slås sedan varmt på buteljerna, hvilka genast korkas. Blir 10 k 11 buteljer. Mera söt och simmig blir den, om man i stället tager denna satsi Till 5 liter arrack 6 deciliter 5,4 centiliter vatten och 3 kilo 401 gram socker — holländskt krossocker är bäst — men ingen citron. I öfrigt förfares som ofvan. Olga. UGNSTEKT POTATIS. Små vackra potates urplockas, tvättas väl och torkas, läggas därefter på ett gråpapper i ugnen, tills de bli mjuka — en timma åtgår vanligen — då de läggas i en serviett 498 1890 i en mindre karott. Ätas som kastanjer och äro särdeles goda pä smörgåsbordet Olga. Husg-erådet. Den oangenäma lukten, som fastnar på knifvar och gafflar vid ätning af sill, kan ej riktigt aflägsnas endast genom diskning eller skurning med sand.