Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Egaren deraf kan nemligen antingen sjelfmant nedlägga grufvan, såsom efter hans tanke ej vidare lönande, i hvilket fall grufvan under en längre eller kortare tid kan förblifva öfvergifven eller ödelagdj innan den af någon annan ånyo inmutas, eller ock kan egaren, utan någon lillkännagifven afsigt att sjelf afstå sin rätt, genom underlåtenhet att i stadgad ordning fortsätta grufarbetet, förverka ali rätt till grufvan, hvilken i sådant fall kallas sönad. I sistnämnde händelse fortfar dock förre innehafvaren, så länge han hvarken genom anmälan hos Bergmästaren eller på annan sätt tillkännagifvit sin afsigt att sjelfmant öfvergifva grufvan, att vara egare deraf, intilldess han, på anställd talan af en ny inmutare, varder dömd sin rätt förlustig, och något grufvans ödeläggande kommer således då icke i fråga, utan den öfvergår omedelbarligen från förre innehafvaren till den nya inmutaren, dervid dem emellan den frågan naturligtvis uppstår, huru mycket af grufvans tillhörigheter jemväl skall anses lill den sednare förverkadt. Alt med förlusten af sjelfva grufvan och dess utmål måste följa förlust af allt sådant grufvans tillbehör, hvarförutan den icke för framtiden kan ega bestånd, torde väl icke vara något tvifvel underkastadt, enär eljest genom 16 Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition, N:o 92. borttagande eller förstöring deraf grufvan skulle kunna göras för nya inmutaren onyttig. Men att derjemte förklara förre innehafvaren skyldig, att utan ersättning afstå alla öfriga vid grufvan befintliga oell för dess behof af honom begagnade inventarier och redskap, synes innefatta ett ingrepp i eganderätten, hvilket desto mindre kan försvaras, som det lätteligen skulle kunna missbrukas till inmutnings-rättens användande endast för att åtkomma och göra sig till godo denna den förre gruf-egarens egendom, utan någon allvarlig afsigt å nya inmutarens sida att grufarbetet fortsätta.
Motioner i Borgare-Ståndet 18G2. ,]\? 69. 135 M.) Bland de olika sätt, hvarpå Banken, efter upphörande af rättigheten till sedelemission utöfver den metalliska valutan, kan göra sitt egande kapital fruktbart, torde hufvudsakligen tre böra komma under öfvervägande: l:o att smånin gom realisera hela fordiingsbeloppet och förvandla det i silfver, och derefter antingen deponera en större del deraf i utländska fonder eller hos utländska bankirer mot ränta, eller ' ock för detsamma köpa inhemska fondpapper, elier till och med utlåna en del till andra bankinrättningar eller mot realsäkerheter. Ingendera af dessa åtgärder står i strid med Bankens ändamål, att. för andra tillhörande metallisk valuta vara en depositionsoch vexelbank; 2:o att begagna tillgångarne för stiftande af en annan Bank och i ett sådant, företag, med sig förena enskilda (Finans-kommittéens förslag;) 3:o att föranleda stiftandet af en sådan Bank och att deri ingå såsom kommandit-delcgare. (Herr Lallerstedts förslag.) N.) Om banken skulle realisera och indraga sina. fordringar måste dertill utgå en jemförelsevis lång tid, och möjligheten deraf beror i allt fall derpå, att annan eller andre Banker med tillräcklig styrka att lemna näringarne det understöd, Banken hittills deni tillhandahållit, kunde uppkomma.. För det närvarande synes sådant icke vara tänkbart, utan att Banken i dessa inrättningar deltager pä denna eller andra sättet och derföre torde ettdera af dessa böra väljas. O.) Obestridligt skulle styrelsen och förvaltningen af en sådan Bank kunna betydligt förenklas, om det lemnäs ät enskilde att helt och hållet stifta och sköta den och Banken deri ingär endast, såsom kommandit-delegare.
Beträffande sedermera de betänkeligheter Kongl. Maju för Riksens Ständer upgifwit, och öfwer hwilka Utstottek bör meddela närmare utredande, fä bestå de egenteligen uti följande; r;o» Huruwida den inkomst til et förmodadk belopp af 71,529 R:d. 21 H., som stola erhallas genom Sjö-Tullens förhöjande pä ätffillige waror, hwaribland aro inkommande Uuchmawrjer, stäligen ma kunna beräknas uti ersättningen för Landt-Aulsafgifrerne, eller om den icke snarare borde anses såsom en tilgänz at fylla de brister uti den påräknade - Den 22 Mars. 919 de Sjö-Tulls-inkomsten, hwilka kunde inträffa genom förändrade handels-förhallanden, eller genom någon wid et eller annar tilfälle nödig nedsättning af afgifrerne pa wisse högst belastade liiwerkningar. Men emedan en betydelig del af ofwanberörde LummL utgör och i sig innebegriper acci5er samt andre sädane medel, hwilka förur influric såsom Landt-Tull, och således nu endast aro anwiste hädanefter til upbörd wid Sjö-Tullen; ty och under betraktande af de dryga Bcwillningar, som Riksens Ständer i öfrigt wid denna Riksdag sig ataga, wägar ej Utfforrec ar, i ställer för den del af nämnde ^uinmL, som innefattar werkelig förhöjning a Sjö-Tullen, förestä särstild Bewillning, uran gör sig fast säkrare förwissadt, det en dylik förhöjning a Sjö-Tullen lärer uran all swarighet utgå, som dels den rättigheten nu mera til Kongl. Maj:t blifwit öfwerlaren, ar emellan denne och nästa Riksdag efter förändrade förhallanden fran en Ariels til en annan öfwerflytta Sjö-Tullen, i den mon Kongl.
St. afgifva utlåt, om dessa tvänne nåd. propositioner. Hr Påhlman, Carl Gustaf, hade inleinnat ett så lydande anförande: Som jag sista plenum var hindrad att öfvervara H. R. o. Ad:s discussion angtde folkskolorna, så utbeder jag mig vördsamt alt nu få yttra mina tankar om desamma. Redan under halftannat århundrade bar Slaten af den enskilda fordrat så mycken omsorg för barnens uppfostran, att föräldrar varit pligtige låta sina barn lära att läsa; och på det att ingen förevändning skulle kunna gifvas till ursägt för bristande tillfälle att lära, så har klockaren inom hvarje socken haft åliggande att dermed gå församlingens barn och ungdom tillhanda. Tiden nu fordrar mera, och derföre måste Staten ock draga försorg derom, att tillfälle härutöfver lemnäs hvar och en att inhemta de kunskapei-, som för honom äro de mest angelägna. Högskolor och lärdoms-skolor böra lemna tillfälle till inhemtande af de kunskaper, som bilda lölaren, statsmannen, embetsmannen och vettenskapsidkaren, äfvensom af dem, hvilka äro nödiga för hvar och en, som vill ingå uti en vidsträcktare verkningskrets och som vill föIja med sin lids upplysning. Tillämpnings-skolor höra lemna tillfälle till inhemtande af de särskilda kunskaper, som erfordras för näringsidkare och vissa vettenskapliga yrken. Folkskolor böra lemna tillfälle till inhemtande af de kunskaper, som man önskar måtte ägas af hvar och en förnuftig medlem uti samhället. Första frågan i afseende på folkskolorna bör derföre blifva: hvilka kunskaper önskar man måtte ägas af hvar och en förnuftig medlem uti samhället? Och dernäst följer frågan: huru skall detta ändamål genom folkskolor vinnas? Utsk:ns betänk, anser minimum af dessa kunskaper vara: lätthet alt läsa rent och väl innantill, skrifva språket rätt, räkna quatuor species, äga religions-kunskap och kännedom qf bibliska historien samt det allmännaste af fäder - Den a5 Juli f. m. a63 neslandets geograplii och historia, första grunderna i naturläran och kyrkosång.
Fattigförsörjningens inkomst af skeppsfarten utgör årligen 120 R:dr, och af stadens innevånare uttaxeras 1,700 Ridr, hvarförutan fattigförsörjningen äger en kapital-fond 16,666 Ridr 32 sk., delaf likväl räntan för 6,666 Ridr 32 sk. af framlidne handlanden Suells donation ännu icke kommit iniättuingen till godo. Jemnlikt Nådig Bref af den 28 November 1835 har blifvit af Kongl. Majit anslagen en summa af 400 R:dr Banko, till underhåll af garnisons-församlingens fattige. Sparbankens fond, som enligt sista Femårs-berältelsen utgjorde 17,900 R:dr Banko, uppgick vid 1842 års slut till 47,027 Ridr 43 sk. samma mynt, insatte på 833 kontraböcker. 3:o Lund. Folknuromern utgör 5,862 och har under sednare femårs-perioden ökats med 820 personer. Denna tillökning vill man tillskrifva dels inflyttning af flera familjer från landsbygden och dels af den omständighet, att Studerandernes autal tilltagit samt att 204 barn äro födde utöfver de dödas antal. Borgerskapet anses i allmänhet välmående, emedan de, ehuru bandtverkerier och näringar icke kunna anses vara i tilltagande, hemta biförljenster af Universitetets medlemmar och äfven någon vinning af staden tillhöriga ypperliga jordar. Två kardefabriker hafva tillkommit, hvaremot en snus-fabrik och en fabrik för beredande af hvitbets-socker, blifvit nedlagde. Handeln, som drifves för det mästa i minut, anses vara temligen lönande. Uppförandet af prydliga byggnader fortgår, och bland de publike må nämnas ett nytt Rådhus och ett fängelse, det sednare inrättadt efter cell-systemet, och af hvilka Rådhuset kostat 10,000 Rtdr och arrest-byggnaden 2,350 Ridr, allt Banko.
(R.G.S. A.) Uti den Nådiga Propositionen, som från Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden blifvit remitterad till Stats-Ulskottet, men från BondeStåndet lill Stalssamt Bevillnings-Utskotlen (införd under N:o i5 i usta Samlingen i Afd. 2 häftet png. 28), har Kongl. Maj:t, med anledning af invånarnes i staden Borås underdåniga ansökning, hvilken till sitt innehåll finnes fullständigt upptagen i Propositionen, i Nåder behagat öfverlemna till Rikets Ständers bepröfvande och till det afseende, som af de för staden förekommande serdeles bevekliga omständigheter påkallas, jemte Nådig framställning af de utaf sökanderne uppgifne medel, hvarigenom staden, efter deras förmenande, skulle kunna räddas från befarad upplösning, nemligen: 1:0 Eftergift och afskrifning af de 10,000 R:dr, hvilka utur RiksgäldsContoret blifvit staden lAngifne,' till fulländande af dess nya planläggning med gatu-reglering, hvars verkställighet sökanderne ansett leda icke allenast till stadens betryggande för olyckor af så förstörande egenskap, som de inträffade, utan ock till stadens fredande från äfventyret af de uppoffringar och förluster, som deraf vanligen följde; 2:0 Räntans nedsättning till 3 procent å det nya, eller 5 procents lånet, så väl för allmänna, sorn enskilda byggnader, allt, i likhet med hvad, i afseende på det äldre, eller 3 procents-lånet, är gällande; och 3:o Ytterligare förlängning af tiden för den lindring och befrielse, som, enligt nu gällande Bevillnings-Förordning, eger rum för Borås stad, eller ock stådens förflyttande i \ classen, intill dess stadens invånare hunnit inbetala sina allmänna lån. Inom Ridderskapet och Adeln har invånarnes i staden Borås ifrågavarande underdåniga ansökning blifvit understödd af Herr Friherre von Strokirch, Johan Herman, och af Herr af Dahlström, Gustaf Jacob. Bihang, till R. St. I 10:de Häftet.
Naturligtvis blefvo i synnerhet damerna trötta. Maria Iwanowna andades tungt; hon hängde fast vid min arm och kunde knappt stå på fötterna. Hon drog oss redan alla tillbaka. — Där äro de! ljöd plötsligen en bekant röst ... Hitåt, mina herrar! Detta glada tillrop förjagade genast vår trötthet och fördubblade våra krafter. Vi blefvo med ens starka. När vi arbetat oss ut ur busksnåren sågo vi Poklew-skijs strålande ansigte. — Där, där, där! — ropade han med stark stämma, hoppade omkring af förtjusning och pekade med handen. Alldeles framfor oss, dit han pekade, syntes en gestalt. Men vi kunde ännu icke riktigt urskilja den. — Jak Boga kocham! — utropade Poklewskij och slog sig för bröstet, då han märkte vårt tvifvel — Jak Boga kocham, det är han! Vi skyndade till. Framför oss gick verkligen någon vacklande och stapplande. Men han gick och sprang icke, ~ såsom man skulle trott. Den öfverhängande faran borde dock hafva ingjutit mod och krafter hos den tröttaste. Just detta af kylde vår ifver och hejdade oss. Hvad var då på farde? Hvem kunde det vara ?. Vi ropade » halt! » ... men vandraren vände sig ej ens om. — Nå, hvad sa ’ jag? frågade Proklewskij, då gestalten visade eig tydligare, sedan vi sprungit fram litet. Vi måste till hans oändliga glädje tillstå, att han hade rätt ... Framför oss rörde sig verkligen Prow ' s gestalt. Men hvarförgick han så makligt och lugnt och icke sprang Vi gjorde stora ögon af förvåning. Poklewskij var nära att störta ned ... Alldeles framfor våra fötter låg en afgrund. Ett omätligt djup, omkring två famnar bredt, skilde vår klippa från den, på hvilken den gamle skred fram. Hans gåtlika likgiltighet fann sin förklaring. Vår sak syntes förlorad. — Undsluppen! skrek isprawniken andfådd och nästan gråtande, i det han sprang fram till randen. — En skön dessert! — ropade sasiedatelen och slog sig i fortviflan på höfterna. Damerna voro olustiga.
Sedermera har, som du väl sett, ryktet om en dylik anordning dykt upp i åtskilliga tidningar; senast {Indépendance Beige. Det vore nu en god kupp, om man kunde förmå Napoleon att uppställa upprättandet af en nordisk union såsom vilkor för hans deltagande i utförandet af en sådan plan; då skulle genast alla danskar blifva skandinaver, till och med jatarne, ty skandinavismen skulle ej då för dem blifva liktydig med krig mot Tyskland, såsom hittills varit fallet. På samma grund skalle väl också största delen af antiskandinavismen i Sverige försvinna, om saken finge denna karaktär. En annan fråga är, om man komme att stärka Bismarcks motståndare i Berlin genom att i saken inblanda skandinavismen, ty naturligtvis utgör denna tank« en afsky för det ryssvänliga junkerpartiet. Men någon jordmån * Författaren till » Fra diplomatiens vorden » och &gt;Femten aar i odlandet », I. Hansen, ej att förvexla med den bekante folketingBmannen och bondeledaren J. A. Hansen.för diplomatiskt arbete i denna riktning förefinnes doek säkerligen både i Paris och Berlin. En deputation från Slesvig, som i slutet af september och böljan af oktober var i Paris, uppvaktade Drouyn de Lhuys, hvilken ä kejsarens vägnar försäkrade slesvigarne om hans deltagande för deras öde ooh lofvade dem, att i händelse nationalitetsfrågorna i Europa komme till ett allmänt afgörande, hvilket han väntade snart inträffa, detta också skulle komma de danska slesvigarne till godo. Detta öfverens-stämmer ju med underrättelsen om underhandlingarna mellan Bismarck och Napoleon. N: o 26. Från O. Rosenberg till E. v. Qvanten. Köpenhamn dm 23 januari 1865. Det är alldeles nödvändigt, att vi få frågan offentligt framlagd jemte aktstyckena, ty annars tjenar det ej till något. Många personer äro antiskandinaver af blind lojalitet, emedan de tro, att kungen absolut måste hata skandinavismen. Gör derför än en gång ett försök. Vi begära icke mer än hvad som kan ställa såväl kung Karls som kung Kristians hållning hvar för sig i dess rätta ljus.
Comiterade anse sig derföre ega full anledning att en så beskaffad förändring i underdånighet tillstyrka, så att utarrenderingen af alla sådana Kronans egendomar, hvaraf inkomsten bör Statsverket tillflyta, framdeles må komma att, under KammarCollegii öfverinseende, ombesörjas af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvar i sitt Län, med skyldighet lör öfrigt att, såsom hittills, vaka deröfver, att arrendatorerne sina åligganden vederbörligen uppfylla. Deremot tro Comiterade, att i de här förut omförmälde fall, då det arrende, som utgår af någon, hittills genom KammarCollegii försorg utarrenderad egendom måste framgent anvisas till utgörande in natura för serskild Inrättnings behof, lämpligast vore, att den Styrelse, till hvars disposition arrendet sålunda ställes, så framt redovisning för dess förvaltning till Staten afgifves, äfven erhåller befattningen med egendomens utarrendering m. m., hvilket synes vara så mycket ändamålsenligare, som denna Styrelse naturligtvis är mest intresserad för utarrenderingens verkställande emot fördelaktigaste vilkor och jemväl bör närmast tillse, att arrendatorn i alla delar sina skyldigheter behörigen fullgör. Vidkommande arrendeafgifternes bestämmande, så anse Comitera3,J J .?m arrfn" m m deateiiternes bc de, att, derest, på sätt i det föregående är vordet i underdånighet föreräknande, slaget, hemmansräntorna och tionden, äfven om de förra icke blifva i penningar utsatta, komma att utgöras i contant, samt således leverering af ränteoch tiondespanmål in natura icke vidare eger rum, jemväl de Statens inkomster, som bestå af arrenden, böra contant erläggas. Om derföre arrendena kunde i penningar bestämmas, vore sådant ledande till största enkelhet.
Kominilterade högst glädjande att i denna angelägenhet se det Svenska namnet på ett så hedrande sätt representeradt. Med stöd häraf, och då Magister Wiberg, redan förut i knappa omständigheter, genom de mångahanda kostnader, som utförandet af hans uppfinning ådragit honom, numera saknar alla tillgångar att utan bidrag förverkliga sin plan att förfärdiga en räkne-maskin af ännu mera förenklad konstruktion, samt då, äfven, oberoende af allt detta, Kommitterade funnit Magister Wiberg hafva visat sig besitta en mekanisk talent, sorn förtjenar att på allt sätt upprätthållas och uppmuntras, hafva de föreslagit, att Vetenskaps-akademien måtte ingå till Kongl Majit med den anhållan, jag redan för Eders Majit i underdånighet anmält. Hvad Vetenskaps-akademien och dess Kommitterade sålunda anfört, synes mig fullständigt ådagalägga, att Magister Wiberg gjort sig synnerligen förtjent af ett offentligt understöd, hvars belopp likväl lämpligen torde böra bestämmas så högt, att det icke blott utgör en ersättning för redan hafda eller, för utvecklingen af hans sinnrika uppfinning, ytterligare nödiga kostnader, utan jemväl sätter honom i tillfälle att, åtminstone under någon tid, ostördt egna sig åt detta för vetenskapen vigtiga arbete; och hemställer jag derföre underdånigst, att Eders Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om beviljande åt Magister Wiberg af ett anslag å 5,000 R:dr R:mt såsom honorarium för den af honom uppfunna räknemaskin. Derefter uppläste föredragande Herr Departements-chefen förslag til! omförmälda Proposition, sådant det finnes detta protokoll, bilagan N:o 1, vidfogadt, och hemställde Herr Föredraganden i underdånighet, det täcktes Kongl Majit tillåta att nådig Proposition, i enlighet dermed, må till Rikets Ständer expedieras; hvilken underdåniga hemställan af Stats-Rådets öfriga ledamöter biträddes. Hvad Siats-Rådet sålunda underdånigst yttrat och tillstyrkt, behagade Kongl. Majit i nåder gilla och bifalla. Ex protocollo A. J. Oldo. STOCKHOLM. G. E. Kongl.
Vid voterings-sedlarnes öppnande befunnos 77 ja och 41 nej, sedan en voterings-sedel blifvit kasserad; till följd hvaraf ja-propositionen blifvit antagen till kontra-proposition vid hufvud-voteringen, eller 21:sta voteringen. Den, som vill, att, jemte bibehållande af nuvarande anslag för Krigs-hofrätten, en summa af 2,500 Ridr R:mt årligen under nästa statsreglerings-period ställes till Kongl. Majlis disposition, att användas till löneförbättring för Hof-rättens civile embetsoch tjenstemän, jemte vaklbetjente, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, hafva Rikets Ständer, på enahanda sätt, för sagde ändamål beviljat ett årligt anslag af 5,000 Ridr Rimt. Som denna votering utfallit med 59 ja och 60 nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med nej-propositionen. 22:drn voteringen. Deli, som vill, att aflöningen för Ecklesiastik-departementets Chef bestämmes till 15,000 Ridr Rimt, röstar den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, kommer berörde aflöning att uppföras med 15,500 Ridr samma mynt. Som voteringen utfallit med 76 ja och 45 nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med ja-propositioncn. 23:dje Stals-Utsliollels Memorial M 216. 9 23:dje voteringen. Den, som vill, att aflöningen för Expeditions-sekreterarne i Ecklesiastik~de — parlementels expedition bestämmes till 4,000 R:dr R:mt, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, kommer berörde aflöning att uppföras med 4,500 R:dr samma mynt. * Enär denna votering visat ett resultat af 48 ja och 71 nej, hafva Rikets Ständer följaktligen beslutat i öfverensstämmelse med nej-propositionen. 24:de voteringen.
Åtlöje! *— man skulle hafva mycken liten uppmärksamhet på de vigliga saker, som passera i fäderneslandet, för atl låta löjet komma öfver sina 25 H. 3gi Den aG Maj; lappar vid läsningen af dylika handlingar, sorn dessa ifrågavarande. Löjet liar till granne sorgen och tårarna, oell man borde snarare gråta öfver sådana handlingar, än le öfver desamma. Vi känna ifrån de s. k. fria riksdagstiderna, — den tid, som stämplades att vara frihetens, men var våldets tid, — huruledes dåvarande Utsk. och det s. k. SecretaUlsk. isynnerhet, utgörande ett Utsk., som i sig förenade både Statsoch nuvarande Const.Utsk:s väsendtligaste functioner, försökte och lyckades lill en tid att växa Ständerna öfver hufvudet; vi känna de manga strider Ständerne hade alt utstå emot det maktägande Utsk.; vi kunna hvilka medel, som detta Utsk. begagnade, för att upprätthålla sig i sin myndighetssfer, och ibland dessa medel var äfven förhemligande af dess prot. och handlingar, samt nekande att meddela upplysningar, som icke för dessa allenarådande och styrande män voro lämplige alt lala till allmänhetens kunskap komma. Jag tror att Frih. Cederström, med sin bestämda och ganska goda kännedom oin våra former och grundlagens medgiflighel i detta fall, icke kan yrka någon annan åtgärd, än på sin höjd att en communication af förenämnda handlingar med de öfriga Stånden må äga rum, och under förklarande å R. o. Adrs sida, att Ståndet ansåg sig till detta communicerande för pl ig t ad t, ehuru någon annan åtgärd, med anledn. af handlingarna, ej kunde komma i håga. Jag tror, att R. o. Ad. på så sätt skulle komma alt behandla ärendet formenligast; ty ingen juridisk påföljd kan detta Hr Frihlns öfverlemnande af merberörda handlingar medföra; varande jag öfvertygad, att någon juridisk åtgärd icke heller varit af Frih.
Ystads med 430,000 R:dr; hvarföre skulle just nu stadgas, att hvarje solidarisk Bank såsom vilkor skall för sin uppkomst ega grundfond af i,5oo,ooo R:dr. Min önskan vore, att en solidarisk Banks grundfond blefve lill sitt minimibelopp bestämd till 5oo,ooo R:dr och hvarje Actie ställd på 5oo R:dr courant. Må det äfven blifva Rikets Ständer likgiltigt, om actie-egare blefve lill antalet 100 stycken eller mindre än femtio,” Herrar Jior lill Bancooch Lag-Vtsk. Betänk. N;0 2. 17 Herrar Strussenfeldt och Hessle: "Dä det Lagförslag för offentliga Bolags-Banker, Lagoch Banco-UlskoLlen uppgjort, tillkommit genom voteringar, och således icke alltid samma system kunnat göra sig gällande, samt dessutom, på säLt i Herr Biskopen Hedrens reservation är anmärkt, beslut kunnat, ehuru en gang fattade, efter annan pluralitet tanka, vid senare tillfälle ändras och rubbas, följer äfven, alt i förslaget ej kan råda den öfverensstämmelse, som erfordras för att utgöra ett sammanhängande helt. Tiden har för redactionen af förslaget måhända varit nog korrt, och likaså för justeringen. Brådskan med aflemuandet af Betänkandet från Utskottet har ock hindrat oss att så fullständigt som vi önskat affatta vår reservation. 1 Cap. 1 §. innehåller en definition på Bolags-Bank, men denna definition är efter vår tanke icke serdeles lyckad. Såsom felaktigt torde anses, att liktydiga ord gagnats både i definition och definiendum. Utan alt vidare sysselsätta oss med möjliga brister i redactionen, hafva vi ansett oss böra lemna en definition, som, efter vår tanka, närmare uttrycker det ifrågavarade begrepp. ”Med offentelig Bolags-Bank förstås en sådan, som, af flere personer i förening inrättad, förvaltas af serskild Direction, hvilken, vald bland delegarne och försedd med instruction af dem, är underkastad conlrol af Statens styrelse.