Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nehej, det gör jag inte. För han ska inte sofva ändå. Men skotta snö, me’n det yr ute, det behöfver han inte. Brita Stina. Det här ska du få igen, när jag lagar aftonvarden. Lars Anders. Rätt ska vara rätt! Jonas. Jag ska gå efter vatten, om I vill, mor. Brita Stina (tar oket på sig igen). Nehej. Jag ska gå till sjön själf. Det ska jag. Och om jag kommer i och blir liggande, så kan I få ställa till med begrafning i nästa vecka. Då kanske I allt får skotta längre väg i snön än till lad’gård’n. (Ut.) Andra scenen. DE FÖRRA. Utom BRITA STINA. (Paus först.) Lars Anders. Jag tror, hon blef arger. Lena. Ja, vet I, det hade ho också skäl till. Lars Anders. För jag inte vill låta skotta midt i yrvädret? Jonas. Ja, det säger jag med. Lena. Nej, men för I inte ställer om, så en kan hämta vatten på skapligt vis nere vid sjön. Lars Anders. Hämtar inte båd’ Petters och Träskålaboarna och Jönssons och änkan sitt vatten där nere? Lena. Jo, det är just, hvad de gör. Lars Anders. Och har de inte hållit på med det nu i så många herrans år? Och har det inte alltid gått, fast de hvarenda vinter skriker och jämrar sig, så det kan höras öfver hela skogen? Lena. Gå dit själf, får I se, hur det är. Där är så halt på brädden – I vet väl själf, att den är båd’ brant och hög – så en kan inte gå ner. Utan då får en rent sätta sig och åka. Och se’n får en krypa på knäna och skjuta ämbarna för sig för och komma opp. Lars Anders. Ja, hvad ska jag göra vid det? Jonas. En kan väl inte spränga bort hela åbrädden. Lena. Nej, men patron har ju kört dit ett helt lass med sand. Och det ligger, där det ligger. Och ingen människa kan ta’ undan snön och skotta på litet sand. Lars Anders. Hvarför ska jag göra det? Det kan väl nå’n annan göra. Lena.
Detta måtte vara ett utmärkt medel att återföra afdånade personer till sans, ty Werenius uppslog ögonen och hviskade: » drömmer jag? » I detsamma återkom Järnfält och hans hustru med förbandsartiklar samt funno då Bella sysslande vid ett bord och Werenius i halfsittande ställning ännu på golfvet, seende, trots sina brännskador, helt kry ut. » Fröken Bella », sade Werenius några dagar senare, » i morgon är jag så pass återställd, att jag måste resa, men det gifves en sak, som jag dessförinnan gärna skulle vilja hafva förklarad. Jag bade en dröm, då jag låg afdå- nad på golfvet; kan ni upplysa mig om, hvad den betydde, eller var det måhända ej en dröm, utan en verklighet? » » Man bör aldrig fästa sig vid drömmar?, förklarade Bella med bestämdhet, » och dessutom vet jag ju ej, hvad drömmen handlade om », tillade hon med ett sannt dödsförakt. » Jag tyckte, att någon andades en kyss på min kind. » » Kyssen betyder i allmänhet falska vänner », upplyste Bella och undvek hans blick. » Bella, plåga mig ej med denna förfärliga ovisshet, säg mig, jag bönfaller, jag ber er därom, var det dröm eller verklighet? » Högtärade läsarinnor, betäcken edra rodnande anleten och beklagen den stackars Beilas brist på kvinlighet, ty veten I hvad hon gjorde? » Bella! » » Arvid! » » Hör du Clara », sade Claes Järnfält en tid därefter, » det där partiet är ändå min förtjänst. » » Din? » inföll Clara skrattande. » När skolen I män upphöra att vara egenkära? Nej du, din förmåga räckte ej till, eftersom det behöfdes både blixt och dunder för att göra slag i saken 1 » I f o r n a dagar. Strödda blad ur af minnets album, samlade Mathilda Langlet. » SKÖNA HELÉNE. », on hade nog också ett annat namn — hon kallades » mamsell Nyberg », — men i dopet hade hon fått namnet Heléne, antagligen efter någon förnäm fröken, ty hennes far hade varit » hofmästare » hos en minister och konungagunstling.
Remitterades t i fl BevillnlngsUtskottet ett Anförande af Friherre Palmqvist, Magnus j innefattande anmärkningar vid Bevillnings-Utskottets den 29 dennes återremitterade Betänkande, angående Förslag till en blifvande BevillningsF'örovdning. Frän Hogvard. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos nedan» skrifne Utlåtanden, nemligen: BankoUtskottets N:o 51, rörande Lån-biträde af Banken till uppbyggande af Trivial Skolehuset i Landskrona. N:o 52, i anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet om inrättande af en ny fond för Sillfi skare; N:o 53, om Låne-understöd för Skepps-Varfs egare eller Skeppsbyggerier; N:o 54, om understöd af Banken till byggande af en Stenbro i Carlskrona. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 428, om förekommande af värfvade Krigsmäns permitteraride och kringvandrande i Landet, samt upphörande af Handtverks. Gesäters vandring från den ena Staden och Orten i Riket till den andra. Stats-Utskoitets N:o 264, om inrättande af ett Frösäds-Magasin uti Gefleborgs Län ; N:o 265, v.m anläggande af ett Spannmåls-Magasin uti Fahlköping ; Nm 266, om ett Spannmåls-Magasins inrättande i Staden Borås. Prof. Ut dr. d. 30 Maji 1818. 533 S. D. Vid ytterligare föredragning af Allmänna Besvärsoch Fkonomi-Utskottets förnyade Betänkande N:o 127, angående Stockholms Stads rättighet att uppbära ParmTorgock Bro-pengar m. m., förblef Prest-Ståndet vid dess den 7 nasti. April till Utskottets i målet först afgifne Betänkande lemnade bifall. S. D.
— Åh jo, jag röker stundom sjelf, men imellertid skäms jag nästan att så här taga din uppmärksamhet i anspråk, i de första ögonblicken vi råkas, med en historia, som ... — Som jag brinner af nyfikenhet att höra, är det möjligt, att du så kunnat glömma vår vänskap, att du ett ögonblick tviflar derpå. Det kommer sedan min tur att berätta dig de underbara saker, som händt Astley Cameron, och hvarom han skrifvit till mig, sedan jag kom hit. — Ah! Astley, den hederliga ståtliga pojken, hans höghet Cameron, som han så ofta fick heta. — Nåväl, detta narri var profetiskt. — Hvad menar du? — Jag skall sedan berätta dig det, och jag tviflar på, att din historia är mera sällsam än min. Se så, nu är min pipa stoppad, och jag längtar att höra dig med ännu mera ifver, än jag som pojke längtade att höra sagor om ”Blå fågel”, eller ”Den sköna Melusina”. — Du minns ju den der qvällen, den sista qvällen vi voro tillsammans, — började Malkolm med en viss tvekan efter några ögonblick, under det han gick fram och tillbaka på golfvet och med en nervös oro vred på sin urkedja. — Ja visst, jag minns den, som det varit i går, ditt goda lynne och din pojkaktighet täflade med min egen, hvilket icke vill säga så litet, — sade Alf, som satt sig i soffan och med välbehag blåste den doftande röken upp i fina spiraler. — Ah ja! fördömda qväll, den tog, det goda lynnet med sig. Imellertid, vet du hvad som faller mig in? Det är två år sedan jag såg dig, och under all denna tid ... Jag har nu träffat dig igen. Hvem vet om din ankomst icke är signalen till min plågoandes flykt. — Ja det är möjligt. I fall min närvaro kan ha en så helsosam verkan, så är det bäst, att du på fullt allvar antar mig till ditt ressällskap, — inföll Alf skrattande. — Skämta icke, jag ...
Th. , och Herr Grefve Löwenhjelm C.; hos Preste-Ståndeb: af Herr Prosten Hele’n, Herr Doctor Norström, Herr Prosten Odelberg, Ilerr Prosten Almqvist, Herr Prosten Ekstrand, Herr Doctor Björkman, Herr Prosten Österman, Herr Biskop Holmström, Herr Biskop Hallström och Herr Doctor Hallbäck; och hos Borgare-Ståndet: af Herrar Lagergren, Malmqvist, Thorn, Billström, Hörnstein, Petre' och de Mare. Omföruaälde anmärkningar sönderfalla i tvänne delar, af hvilka den ena rörer formen för Utskottets behandling af ärendet och den andra sjelfva saken. I förra hänseendet har Herr Dankwardt anmärkt, att Utskottet öfverskridit sin grundlagsenliga rättighet, då det, afstyrkande bifall till Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga Proposition, från densamma hemtat anledning att föreslå en ny lag i samma syftning, som den Kongl. Maj:t underställt Rikets Ständers bedömande. Utskottet hade nemligen, enligt talarens åsigt, ingen annan pligt, i fråga om Kongl. Maj:ts Propositioner, än den, att yttra sig öfver desammas antaglighet eller icke-antaglighet; hvaremot det, i afseende på de af enskilde väckta motioner, tillhörde Utskottet att, med ledning af angifna grunder, utarbeta de förslag, som voro ändamålsenliga; och skulle denna åsigt hafva gjort sig gällande inom Utskottet, vid de Riksmöten, då talaren, såsom ledamot, deltagit i Utskottets arbeten. Bih. till R. St. 1 Afd, 19 Haft. t 2 Lag-U tskotlets Utlåtande , JV.-o 65.
Riksgälds-kontoret aflemnade riksdagsprotokoller, 7:o att Fullmäktige må få sig uppdraget att låta, genom tillkännagifvanden i allmänna tidningarne, erinra dem, som äro berättigade utbekomma exemplar af dessa protokoller, att inom viss, al Fullmäktigen be - StatsUtskottets Memorial, N:o 325. 5 stämd, tid före nästa riksdag, sådana, förut icke erhållna, exemplar hos Riksgäldskontoret uttaga; 8:0 att, såvidt tillgången af de serskilda prolokollsamlingarne medgifver, desamma må ej allenast kostnadsfritt tilldelas de Kongl. Kollegier och andra allmänna embetsverk samt Kongl. Maj:t Befallningshafvande, hvilka om utbekommandet deraf sig hos Fullmäktige anmäla, utan ock, emot ett pris af en half skilling för hvarje tryckt ark försäljas; 9:o att Fullmäktige vid nästa Riksdags början böra tilt Rikets Ständers Stats-Utskott aflemna uppgift å alla' då i Riksgälds-kontoret ännu qvarvarande tryckta riksdagsprotokoller samt derjemte föreslå de beslut och stadganden, som Fullmäktige, i afseende på användandet eller framtida förvarandet af dessa återstående handlingar, anse lämpliga och ändamålsenliga.
A. 354. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut afgifne Betänkande, rörande förändring af hittills gällande Författningar om förytlraride af Bankens Fastighetspanter genom BankoAuction. XLII. B. 161. XLV. E. 362. XLVIII. A. 354- 8o Banko-och LagUtskoltens Betänkande», Memorialer och Utlåtanden i anledning af gjorde anmärkningar vid BankoUtskottets förut afgifne Memorial angående en bestämd förklaring, att Lagens föreskrifter om fordringars bevakande i coneurs och efter årsstämning icke må lämpas till sådane Bankens Lån, för hvilka gäldenärerne ej aflemna skuldförbindelse, utan deremot sjelfve erhålla bevis eller så kallad pantsedel. XLII. B. 161. XLY. E. 362. LIV. A. 112. — i anledning af väckt motion, innefattande Förslag lill ny Lag för privata Banker. XLII. B. 162. XLVIII. A. 355. — i anledning af gjorda anmärkningar vid BankoUtskottets Memorial i följd af 1827 års RevisionsBerättelse, rörande ändring uti 3 Art. 2 § 2 Morn. af det Reglemente för OdlingsLån, som, genom Kongl. Kungörelsen den 20 Januari 1824 blifvit till allmän efterrättelse utfärdadt. XLVIII. B. 121. LIV. A. 119. LIX. E. i54- Se vidare Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens med BankoUtskottets gemensamma Betäakanden. Banko - 8i BankoVerket, om 1827 verkställd revision af. I.42. R. 3g3. P.U. 465. XV. B. i55. XVI. LIV. A. m. A. 119. LIX. E. i54- — om af BankoUtskottet verkställd granskning af. XXVIII.
ForestAndarinueslrapet bijr nledfora slryldighet att ined valren blick folja forhbllandena inoln anstalten for att nar s i fordras hos vederl,orande soka ntverka forandringar till ett battre. Nen b a r och .en vet att foriindringar, de in&amp; vara aldrig sA vBl pblra.1- lade, viunas ej med ens. Man f&amp;r valja tid och tillfalle att foreslA dem och vacka forslagen g i n g pA gbng, lcanske i andrad form for att vinna hvad son1 synes erforderligt. Och liuru slrall en forestbndarinna, vald for ett Br vilja utsatta sjg for de obehag, som kunna folja lned vaclrandet af forilag. om andrillgar. Latt nog blir tankeglngen: ~ N o g g i r det under inin tid.~: ':) ' *) Att f6resthdarinneplatsen vid stoclihohns barnb6i.dshuo &amp; r ganska ansvarsfull frarngir bland annat diiraf: att i ' ngen l&amp;knre bor inom ansta.1ten. Att som elev vid en ansta.lt finna dess brister ar dessutom latt nog; att som forestdndarinna foreslg medel tili bristernas afhjiilpande ar en h d t annan sak och torde nog erfordra stijrre erfarenhet an hvad ett drs ofning ken gifva. Helt annorlwdil skulle forl~dllandena stalla sig om forestdndarinnan hade utsikt att, om - hen skotte sitt arbete viil, f i kvarstanna i sin verlrsamhet, och om hon hade att draga konselrvenserna bAde af ett .val skiitt och: af ett illn skiitt forestbndilrinneskap. Qnskligt vore att forestBndarinneskal~et, sdsom barnmorslrorna sjalfva foreslagit, d e l d e s p i tvti personer: en instruktionsbarnmorska och en hnsmoder, och att dessa bdda valdes ur den bildade klassen.
Genom den sällsynt sköua Väddökanal styrdes nu färden till Boda gård i Edebo socken, samma ställe som de föregående åren begagnats för kolonien, och hvilket visat sig hvad läge, frisk hafsluft, utrymme och öfriga bekvämligheter beträffar ypperligt motsvara alla anspråk. Skollärarinnan fru Fredrique Falk är äfven i år koloniens föreståndarinna, en garanti för den ömmaste och erfarnaste ledning. Som hennes niedhjälparicnor medfölja en hennes dotter och en tjänsteflicka. Kolonien består, som nämndt, af 20 barn, af hvilka 9 flickor och 11 gossar, utvalda från de flesta af hufvudstadeus församlingar. Man har vid valet tillsett, att de mest behöfvande och på samma gång förtjänte kommit i åtanke, och med tvänne ömmande undantag därvid oek utsett barn, hvilka ej under föregående somrar åtnjutit nå- gon sådan landtvistelse. Den framstående barnläkaren d:r Carl Flensburg inmönstrade äfven i år före afresan den lilla skaran, och kommer han att följa de sanitära resultaten af sommarvistelsen för att sedermera kunna framlägga dem för Iduns lä- sarinnor. Insamlingen till » Iduns skollofskoloni », som ännu ej i år lämnat lika vackert resultat som de föregående, fortgår allt fortfarande, och mottagas de minsta bidrag med varm tacksamhet. Det är nu de stora utgifterna taga sin början, vid hvilka naturligtvis de största kostnaderna betingas af en sund, kraftig och riklig kost, åt hvilken alltid vid Iduns skollofskoloni ägnats den utmärktaste omsorg, då på intet vis de välgörande verkningarna af landtluft och bad bättre kunna understödjas hos dessa svaga barn från knappa hem.
Redactionen synes således böra blifva följande: ”Hvar som med list eller våld i oloflig ”afsigt bemägtigar sig annans minderåriga ”barn, detsamma från dess föräldrar eller ”rätta vårdare hemligen bortförer eller undanhåller, straffes, om barnet ej fyllt 7 år, ”med G till 12 års arbete å fästning, samt ”0111 deft är äldre, dock under 12 år, med ”3 till 6 års fästnings-ai bete. Är barnet 1 2 ”år eller deröfver, straffes förbrytaren en”ligt allmän Lag. Gällde ock i alla dessa ”fall skadan till det belopp, Domaren skäligt ”pröfvar.” Go Bil. till K. M. Nådiga Propos. N:o r3. De här föreslagna straff synas dock strängare än hvad Lagen för brott af lika grof beskaffenhet i allmänhet bestämmer; och i afseende på skade-ersättningen torde det böra anmärkas, att det lidande, som genom barnets bortförande blifvit orsakadt, ofta är mera moraliskt än fysiskt, och att Domaren således svårligen kan finna någon pålitlig grund för ersättningens bestämmande. 2 §. Då det våld, som vid barnets bemägtigande kan vara användt, icke i allmänhet torde finnas serdeles stort, och Domaren dessutom, enligt i och 5 §§., eger bestämma straffet efter de olika förhållandena vid sjelfva brottets utöfvande, synes något ökadt ansvar för begången våldsamhet, då densamma icke medfört några svårare följder, ej böra ega rum. Det torde äfven vara stridande mot hitintills gällande grundsattser i Lagstiftningen, att pålägga förbrytaren ansvar för annan skada , som kan hända barnet, ån den, hvartill han i en eller annan måtto sjelf varit vållande. §:n kunde således erhålla följande lydelse: ”Är barnet af förbrytaren eller med dess ”vilja och vetskap misshandladt, eller till ”vanart öfvadt, ökes straffet med 8 års ar - Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.-o j3. 61 ”bete å fästning, samt om barnet finnes lamt ”eller lytt, utan att sådant kan visas hafva ”genom olyckshändelse inträffat, med fäst”nings-arbete för lifstiden.
Räntan anser jag böra Den 18 December e. m. 497 böra beräknas till 5 proc., 1 proc. eller kanske något mindre inträdesafgift för rättigheten att få creditivet. Creditivet erhålles på ett är från början af hvad qvartal som helst, och vid årets sint sker slntliqvid. Pä Bancofullm. hör bero, om nytt crediliv sedan erhålles eller icke. Sjelfva beloppet af den summa, som i creditiv-väg skulle fä beviljas, tror jag borde i Stockholm, Götheborg och Malmö, der conior finnas, bestämmas till 4 millioner, hvaraf icke mera än 2 millioner torde böra iuberäknas uli Bankens sedelstock, emedan erfarenheten visat, att vanligen ej mera än hälften af alla credilivers belopp är pä en gång lyfladt. Uti 38 punkten talar Ulsk. om beräkningen af sedelstocken. Det har från läng tid tillbaka utgjort ett problem för den oinvigde, huru man i Banken beräknar den utelöpande sedelstocken. Jag vill icke på något sätt criticera de grunder, som af Ulsk. blifvit i dessa afseenden följde, utan anser jag detta vara likgilltigt, blott det på ett eller annat sätt bestämmes huru dessa räkningar uppställas; ty eljest är siffran ett slags fantasmagori, som kan visa ett större eller mindre föremål, allt efter den hand, som dirigerar den. För redighetens skull anser jag dock, att sedelstockens belopp bör ställas under 3 rubriker, nemi. sedlar i omlopp, depositioner och crediliver; på det att hvar och en, som icke har bancoreglem. i hand, må kunna se huru med sedelstocken sig verkligen förhåller. Dernäst föreslår Utsk., att till Piiksg.cont. öfverlemna ett par millioner, hvaraf 924,486: 35: 11. skulle af redan år 1840 upplagd bancövinst gäldas detta contor. Om jag icke fatlat förhållandet oriktigt, så är emedlertid denna del af bancovinslen ingången i nuvar. lånerörelsen, och således inberäknad i de lånesummor, som i Utsk:s betänk, förut äro nämnde.
Renskrifvare Roddare och Rodderskor, då de betjena med andras farkoster Rostvändare, vid bruk och bergverk; lika med arbetsfolk Sjöfolk, af alla benämningar, som ickeanvändas på kronans varf och fartyg Den i Februari. Skogvaktare hos private Smidesförsäljare, som fara för bruksägares räkning Anmärkn.: hvarjemte iakttages föreskriften rör:de hästhandlare. Se anmärka, i i:sta mom. denna §. Spelmän, häradsoch sockneTrädgårdsmästare i lagstadd tjenst Uppsättare vid bruk och bergverk § 9— Mom. i. Directeurer för utländska t heat ertrupper, som erhålla tillstånd att uppföra skådespel, utgöra icke personel bevillning för sig eller medfölje , då de icke äro mantalsoch skattskrifne i Sverige; men skola, för hvarje dag de gifva representation, erlägga den representations-afgift, som för dem är utförd i tariffen på föregående § uti andra momentet. För resande u t lä n d n i nga r , som erhålla tillstånd att gifva representationer af mekaniska konster, lindansning, konstberidning, djur, m. m., galle hvad redan i denna § är sagdt rör:de directeurer för utländska theatertrupper. Mom. 3. I afseende på fullgörandet af ofvannämnde stadganden, åligge polismakten på stället, eiler, der poliskammare icke finnes, magistraten att icke tillåta representation, innan med bevis af kronans uppbördsman styrkes, att representations-afgiflen till honom är inbetald. Der så annorlunda sker, ansvare den, som tillåtelsen gifvit, för hvad som erläggas bort. Till säkerhet för den resande skall å passet, som för afresan från staden eller orten utfärdas eller åtecknas , intagas hvad som uti representations-afgift derstädes blifvit erlagdt.
— I afseende på sättet för ifrågavarande lag-gransknings verkställande, ansåge han grundlagsenligast, att Lag-Utskottet förstärktes till den numerair, att det upptoge hela det fåtaligaste Riks-Ståndet, på det att de sattser, som af Utskottet antogos , måtte så litet som möjligt rubbas i Ståndens Plena , och saken följaktligen kunna afgöras med erforderlig öfverensstämmelse och någorlunda i likhet med hvad som skedde fordom , då vår nuvarande Lagbok pröfvades af alla 4 Stånden gemensamt. — Dessutom borde de beslut, Rikets Ständer komme att fatta, blifva blott provisoriske och öfverlemnas till Lag-Comiténs skärskådande , emedan det vore för Rikets Ständeromöjligt att öfver ett vidlyftigt Lagverk fatta fullkomligt conseqventa beslut, helst pluraliteten inom Stånden ofta förändras; i-) LagUlsköttets Betänkande JV.-o 74. 17 h) Herr Arviel Ribbing: alt sora, för att döma efter hvad hos Ridderskapet och Adeln blifvit yttradt, allmänna opinionen vore den, att man hade gjort rättast, om man sammanfört och ordnat våra gamla lagbud , så borde man så godt först som sist låta saken komma till detta resultat. Att vid en Riksdag granska både Civiloch Criminal-lagen syntes möta alltför stora och oöfvervinneliga svårigheter; och hemställdes derföre, om icke Lag-Utskottet borde fästa uppmärksamhet vid möjligheten att komma till något slut i detta ärende. i) Herr Carl von Qvanten: att han, då nya Lagförslaget nu blifvit till Rikets Ständers pröfning öfverlemnadt, yrkade, att åtskilige af honom författade anmärkningar rörande Byggnings-, Utsökningsoch Rättegångs-Balkarne, måtte fa åtfölja Remissen till Lag-Utskottet; varande dessa anmärkningar, ställde mot 5, 6, 7, 8 och 10 Capitlen i Byggninga-Balfcen, 6 och 7 Capitlen i Utsöknings-Balken, den del af Rättegångs-Balken, som angår Domstolarnes organisation , samt 6 Capitlet i sistnämnde Balk.
Hvad slutligen vidkommer den anmärkningen vid räkenskapen för Elementar-Iäroverket i Fahlun, att, sedan till Konsistorium ankomne arfvoden åt de under året anställde extra lärare vid nämnde Läroverk blifvit till Fahlun öfversände och qvittenserna derå hit ingått, dessa belopp ej återfunnits i Konsistorii räkenskaper, så lärer väl redogöraren hafva gjort orätt deri, att han hit insändt qvittenserna i stället att vidfoga dem sin redogörelse. Att medlen riktigt kommit vederbörande tillhanda, inhemtas af närlagde afskrifter. ('Bil. C.) Westerås den 25 Januari 1861. J. W. Sjöqvist, Konsistorie-notarie. Bil. A. (Afskrift.) Djeknepenninge-ersättning till Hektor i Linde för år 1858 qvitteras med 28 K:dr 27 öre. Lindesberg den 24 Augusti 1858. E. J. Tågtström. (Afskrift.) Lindesberg den 24 Augusti 1858. Er. Joh. Tägtström. Likheten med originalen intygar, Ex officio: And. Arhusiander. — 403 — Bil. B. (Afskrift.) Räkning öfver de af aflidne Assessoren O. Ahllöf till Westerås Gymnasium donerade medel år 1858. Debet. Kapitäl. Ränta. Enligt Lanebanko-attest, hafva exekutorerne af frami. Assessoren O. Ahllöfs testamente den 19 Oktober 1748, bifogadt 1796 års räkenskaper, till understöd för studerande vid Westerås gymnasium, emot 4 procents ränta i Låne-banken insatt 2,500. Ett års ränta 100. Summa R:dr R:mt 2,500. 100. Credit. Kapital. Ränta. Af motstående ränta är utbetaldt, enligt verifikationerne 1 och 2, 100. Saldo: behållning 2,500. Summa R:dr R:mt 2,500. 100. (Afskrift.)
Efter framställning af de i denna fråga inför Konungen i StatsRådet hållna rådslag, har Hr Justitieombudsmannen funnit sig föranlåten dervid anmärka, att, i anseende till egenskapen af den så kallade handels och sjöfartsfonden och rättigheten att derom disponera, en å samma fonds vägnar af Regeringen ensam ingången förbindelse endast för tiden till näst infallande Riksdag kan vara ovilkorlig; att icke destomindre det under den 25 Augusti 1837 nya Trollhätte Kanalbolag gifna löfte om ett bidrag ifrån denna fond årligen under 25 års tid finnes så stäldt, att anspråk på dess uppfyllande, utan samband med eganderätten till kanalen, kunde öfverlåtas, och att dylika öfverlåtelser jemväl blifvit befordrade, genom de, å bolagets anvisningar uppå alla årens anslag, till meddelande af KonvojKommissariatet, tillstyrkta accepter, som ickeinneliöllo annat vilkor, än att bolaget skulle uppfylla sina förbindelser: hvartill kommer, enligt Hr JustitieOmbudsmannens förmenande, att Föredragandens och StatsRådets öfrige, den 25 Augusti 1837, närvarande Ledamöters inför Kongl. Maj:t gjorde uppgift, att Handelshusets Schön & C:s anbud icke väsendtligen afvek från de i Kongl. Kungörelsen den 9 December 1836 faststälda åligganden och utlofvade förmåner, varit mot verkliga förhållandet stridande åtminstone i så måtto, som i högstberörde Kungörelse, ibland förmånerne för ett bildande bolag till Trollhättekanalens ombyggnad, utlofvades ett bidrag ifrån Statens sida af 5o,ooo R:dr årligen i s5 års tidj men Schöns & C:s anbud deremot innefattade förbehåll om ett sådant årligt bidrag af 60,000 R:dr i lika lång tidj och således för hela tiden af 25 år 250,000