Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stuf, forn antingen reDatt äga 450 0feppunDS fmiDe eller Deröfwer på bwarje l)ätD, ellet ocf, meD weDerbörlig unDerföfning, mi fa fig äga jfogSfångf, tillräcflig ej minDre för Det älDre ocb till» öfaDe finiDeS Sitt, inom od) utom bergslag, oinjfränft fntiDeSrätt måtte bemiljaS, få wäl Stäfsägare forn SergSntäti, b^ilfa antingen mcDgifwa barD»antaletS injfränfning i Den man, att gamla fmiDeS» rätten på bärDarne motfwarar ntinf 400 0feppunD på hvarje qwar» waranDe b^vD, eller ocf funna, genom fatnmaitflpttning af fåoana fntiDen inom fatnnta ort, för bmilfa folfångften till förre eller min» Dre Del är gemenfam, tillwägabringa ftft angifna proportion emellan fmiDet od) l)ärD»anta!et; b^arwiD wi tillifa i unDerDåitigbet ttllfänna» gifwit, att Då, å ena ftDan, någon minjfntng i kronans nuwaranDe intraDer på Det bela af jernbanDteringen icfe, genom
BorgareSt:s beslut är följande: ”Ståndet beviljade ett anslag af 10,000 r:dr till nödiga byggnaders och verkstäders uppförande för en arbetsinrättning i Eskilstuna fristad, med viilkor, att det anslagna beloppet skall i Riksg.cont. innestå, intilldess fullständig plan för ifrågavar. arbetsinrättnings anläggande och vidmakthållande blifvit upprättad och af K. M. i nåd. fastställd; hvarefter, och sedan Eskilstuna fristad iklädt sig förbindelsen att tillskjuta hvad som utöfver anslaget erfordras, och att inrättningen, på stadens bekostnad, framgent underhålla vid äfventyr af återbetalningsskyldighet, medlen skola, i mån af behof, tillstaden utbetalas;” och ingenting vidare. Frih. Cederström, Jacob: Då det första betänk, varit af två Stånd återremitterad!, så följer af sig sjelf, att, när Utsk. svarar på återremissen, det beror på samtliga Ståndens förnyade pröfning, hvilka först derigenom erhålla del af de anmärkn:r, hvilka i de andra Stånden blifvit gjorda, huruvida de vilja med ifrågavar. Stånd instämma uti det beslut, som på grund af de gjorda anniärknlna blifvit af dem tillstyrkt. Det blifver således nödvändigt att föredraga betänk. och jemföra punkterna med R. o. Ad:s förra beslut och dem som af Presteoch BorgareSt:n blifvit fattade, på det att R. o. Ad. måtte komma i tillfälle att pröfva, huruvida Ståndet vill vidblifva sitt beslut eller med nyssnämnda Stånd sig förena. Hr von Hartmansdorff: Den erinran, som Frih. Cederström gjort, är efter mitt förmenande grundlagsenlig. Således finnes intet hinder för R. o. Ad. att pröfva denna fråga. Hr Frih. o. Landtm, har, såsom jag tror, ej frågat R. o. Ad. om Ståndet vidblifver sitt beslut; och således lärer öfverläggningen ännu vara öppen. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att första frågan, vid föredragning af detta StatsUtskts utlåt.
har man trott sig lösa genom den odiösa frågan: hvad han har? Dervid har man kommit till en dubbel motsägelse. Utan tvifvel måste nemligen förslagets syftemål vara, att å ena sidan bereda representationsrätt åt de hittills orepresenterade i så vidsträckt mån, som med Statens säkerhet kan vara förenlig, och att å andra sidan komma ifrån både stånd och klasser. Och likväl har man med det första penndraget ej mindre öfverkorsat representationsrätten för ett mycket stort antal hitintills representerade besutne hemmansegare å landet samt jordoch fastighetsegare med flera i städerna, än ock åtskilt tvänne klasser, nemligen fastighetsegare och icke fastighetsegare, tilläggande den förra representationsrätt för ett kapital, som med allenast 200 R:dr R:mt öfverstiger den årliga inkomst, som af den sednare erfordras. Allt detta oaktadt har man likväl, synnerligen vid antagande af det omedelbara valsättet, gifvit så mycket på hand åt den demokrati, man velat utesluta, att man på de införda census-bestämmelserna vore frestad att tillämpa den bekanta Ehrensvärdska frågan: Kolonner! Hvad gören Men om sålunda penninge-strecket för det närvarande innebär sina motsägelser, så pekar det äfven på vådor för framtiden. Godtycklighetens princip är ett svagt värn för en representations bestånd; och 1,000 R:dr fastighetsvärde eller 800 R:dr årlig inkomst såsom vilkor för valrätt och valbarhet är ingenting annat än godtycke. Den saknar ail inre styrka, och skall derföre stå i grundlagen såsom en utmaning till de uteslutna demokratiska elementerna, att försöka dess utplånande. När stormen emot den på sådan grund uppförda byggnaden begynner — och den kan icke länge uteblifva — då faller den, ty den var byggd på sanden; och då är vårt land icke längre fritt, utan bundet, bundet antingen af magten uppifrån, sora för fäderneslandets räddning måste taga väldet i sin hand, eller af magten nedifrån, som af andra orsaker tager hand om fäderneslandets öden. Historien, äfven den närvarande tidens, har sina lärdomar att gifva i afseende på dessa farhågor, hvilka således icke torde vara att förakta!
Ja, ock halfva riket, det skall ske dig. Drottningen Esther svarade, och sade: Hafver jag funnit nåd för dig, o Konung, och om Konungenom så täckes, så gif mig mitt lif för mina böns skull, och mitt folk för mitt begärs skull. Ty vi äro sålde, jag och mitt folk, till att vi skole förgöras, slås ihjäl och förläggas; Gud gifve, att vi dock hade till trälar och trälinnor sålde varit, så ville jag hafva tegat; och hade då fienden icke gjort Konungenom skada. Konungen Ahasveros talade, och sade till Drottningen Esther: Hvilken är den? Eller ho är den som sådant tör sätta sig i sinnet att göra? Esther sade: Den fienden och hataren är denne onde Haman. Men Haman vardt förskräckt för Konungenom och Drottningene. Och Konungen stod upp ifrå måltidene, och ifrå vinet, i sine grymhet, och gick in uti trägården vid huset; och Haman stod upp, och bad Drottningena Esther om sitt lif; ty han såg, att honom var ondt beredt af Konungenom. Och då Konungen kom åter igen af trägårdenom vid huset, in uti salen, der man ätit hade, lutade Haman inpå bänken, der Esther på satt. Då sade Konungen: Vill han ock öfverfalla Drottningena här i husena när mig? Då det ordet gick utu Konungens mun, förskylde de Hamans ansigte. Och Harbona, en af kamererarena inför Konungenom, sade: Si, uti Hamans hus står en galge femtio alnar hög, som han till Mardechai gjort hafver, hvilken för Konungenom godt talat hafver. Konungen sade: Låt hänga honom deruti. Alltså hängde man Haman i galgan, som han till Mardechai gjort hade. Sedan saktade sig Konungens vrede. På den dagen gaf Konungen Ahasveros Drottningene Esther Hamans, Judarnas fiendas, hus; och Mardechai kom för Konungen; förty Esther lät förstå, huru han var henne åkommen. Och Konungen tog sin ring af, som han af Haman tagit hade, och fick Mardechai. Och Esther satte Mardechai öfver Hamans hus.
Regerings-Formen, efter deras ordalydelse i hvarje särskildt fall tillämpas, och ej linge på annat sätt, än i 81 iQ2 Con^titutionsUtskottets betänkande^. och 82 §. $. stadgadt är, förändras eller tolkas, icke heller funnit sig kunna meddela Proposition å Remiss till Constitutions-Utskottet: hvadan och som en slik Proposition dock blifvit af Ridderskapet och Adeln yrkad, öfverläggningen, i stöd af 55 Riksdags-Ordningen, förklarats hvilande, och frågan förvisats till Constitutions-Utskottet, med förelagd åtta dagars tid, hvarinom det egde att öfver densammas stridighet eller enlighet med Grundlagen sig utlåta. Utskottet, som tillika erhållit den underrättelse och upplysning, att Ridderskapet och Adeln, den ii i denna månad beslutit, det borde alla de, i Utskottets Memorial, angående Stats-Råds Protocollens fulländade granskning, enligt 107 Jf. Regerings-Formen, anmälde anmärkningspuncter förfalla, och Utskottets yttrande, rörande de i slutet af Memorialet upptagna särskilda omständigheter, läggas till handlingarna, samt att icke dess mindre förevarande, just samma dag, väckta motion varit omedelbarligen föranledd af sjelfva Betänkandets innehåll, får nu vördsamligen tillkännagifva sin mening i detta grannlaga och vigtiga ämne, med förklarande, att det, till en början, tror högst nödigt att Constitution$’Vtshottets Betänkanden. 193 att härvid anbringa en tydlig åtskilnad emellan princip och form. Under hänsigt till den förra, eller frågans väsendtliga föremål och inre egenskap, linner Utskottet, för sin del, klart och obestridligt, att Riksens Ständer, enligt 6o §. Riksdags - Ordningen, ega till Kongl. Majit i underdånighet framföra Deras allmänna önskan, i hvilket ärende som heldst; att det i hvarje Constitutionel
Blända fann Halfdan vacker då han steg upp på parnassen, och det lockiga hufvudet pryddes af kransen; då han bugade på sitt lediga och behagfulla sätt för den kungliga läktaren och sedan sände en strålvarm blick mot hennes plats! Ingen af alla de andra kunde då jemföras med honom! Och på aftonen sedan, då han förde henne i dansens hvirflar vid tusentals ljuslågors sken, och de ljusa lockarne böljade kring den hvita pannans hvalf, då ungdomsglädje strålade ur hans ögon, då ungdomslif och ungdomsfriskhet purprade hans kinder! Aldrig i hela sitt lif hade Blända haft så roligt! Ack, den kära, välsignade tante, som kommit på den ljusa idéen att hämta Blända från komministergårdens enformiga lugn och föra henne med sig till Upsala! Hur skulle hon nog kunna klappa, kyssa och tacka tante! Under de höga lindarna i den lummiga parken på Lindvik stod ett kaffebord festligt dukadt på den yppiga gräsmattan. Trenne personer sutto kring bordet. Det var den gamle, vördige generalen med sitt långa skägg och sin krans af silfverhvita lockar kring den svarta sammetskalotten, generalskan, hvars ännu vackra drag strålade af lycka och Halfdan med sitt ungdomliga ansigte lifvadt af glädje, lefnadsmod och friskhet. Den älskade dottersonen hade nu ändtligen kommit åter efter sin mångåriga frånvaro från hemmet. Han hade kommit hem med lagerkrans och doktorsdiplom samt utmärkta betyg i alla ämnen. Hvad morföräldrarna voro glada, stolta och lyckliga öfver hans framgång. Hur lång och vacker han blifvit! Hur ledigt och behagligt var ej hans väsende, hur angenäm och spirituel hans konversation, hur uppmärksamt och förekommande hans sätt mot morföräldrarna! Generalskan kunde ej på hela aftonen taga sina beundrande och kärleksstrålande ögon ifrån honom. Följande dag var man bjuden på stor middag till prosten i församlingen. “Jag följer ej med“, förklarade Halfdan, “jag går aldrig på större bjudningar.“ “Men, käre Halfdan, middagen är tillställd enkom för din skull och dig till ära, Prostens skulle blifva så bedröfvade på samma gång som djupt sårade, om du ej kommer.“
För min del tror jag, att gränsen emellan den ceconomiska och civila lagstiftningen ligger ganska tydlig, om man blott besinnar, alt den förra icke omfattar annat, än hvad jag ville kalla de organiska lagarna för näringarna, d. v. s. de skyldigheter, som utgöra vilkoren för deras bedrifvande, men icke sådana, som angå tvister om mitt och ditt medborgare emellan. Gr. Frölich: Jag har blott ett ord ännu i anledn. af Hr v. Troils påstående, att frågan om förbud i vissa afseenden att draga vexel är af oeconomisk beskaffenhet. Jag får då upprepa, att den ansågs icke för oeconomisk förrän 1816, och det måste bevisa något. Hade Ständerna verkligen afstått sin lagstiftanderätt i detta fall, så skulle jag nu icke hafva framställt dessa anmärknrr; men då Konungen utfärdade förbudet utan Ständernas hörande, och Ständerna låtit det stå qvar blott derföre, att något verkligt mynt hittills icke funnits, så kan jag icke finna annat, nu att Regeringens handlingssätt i denna fråga är ett misstag, som bör rättas. IJ. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid LagUtsk:s betänk. N:o 186 gjorda anmärknrr hindra dess antagande och betänk, således böra återremitteras. Ropades ja och nej. Hr Hjärne: Enligt min tanka kan en enkel återremiss nu icke beslutas. Utsk. har nemi. icke upptagit frågan, ulan förklarat sig dertill obehörigt. Således måste antingen Utsk. nu förständigas alt upptaga frågan, eller ock har R. o. Ad, ingen annan åtgärd alt vidtaga, än att låta bero vid Utskrs vägran och lägga betänk, till handhna; ty en vanlig återremiss skulle förutsätta rättigheten för Ståndet att, i prtledn, af ett nytt betänk, i frågan, med ändringar antaga Dea 13 Maj. 2l5 detsamma, oell i (let skick tror jag icke, att saken grundlagsenlig! kan komina, då Utsk. i det näst föregående betänk. Vägrat att behandla motionen.
Den, som genom minuthandel eller utskänkning föryttrar bränvin, utan att i stadgad ordning hafva dertill förvärfvat rättighet, bote första gången från och med 15 till och med 30 R:dr, andra gången från 30 till och med 60 R;dr och tredje gången från 60 till och med 120 R:dr. Den, som ljerde gången eller oftare med sådan förbrytelse beträdes, dömes till fängelse med arbete från och med två månader till och med ett år. Förbrytaren varde derjemte dömd att utgifva minuthandelseller utskänkningsafgift för det kannelal, som, efter hvad utredas kan, blifvit föryttradt, dock ej under det belopp, som svarar mot en fjerdedel af hvad, enligt de i §§ 17 och 18 stadgade grunder, för år minst utgå bör. Dessutom vare af det i försäljningsrummet befintliga bränvin till och med 60 kaunor, tillika med kärl, som för deras afhemtning tjenliga äro, underkastade beslag och förbrutna. Har förbrytelsen skett å sönelier helgedag, ökas straffet med böter från och med 15 till och med 30 R:dr, utom det ansvar, som, enligt allmän lag, bör för sabbatsbrott ådöroas. § 41. Om den, som till minuthandel med bränvin berättigad är, andra gången beträdes med oloflig utskänkning, vare han tillika sin handelsrättighet förlustig. Annan handlande, som andra gången beträdes med oloflig minuthandel med eller utskänkning af bränvin, vare likaledes sin handelsrättighet förlustig. § 42. Öfverträdes förbud, som i § 26 gifvet är, vare lag som f § 40 sägs. § 43. Underlåter den, som erhållit rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin, att afgift derför i föreskrifven tid erlägga, varde afgiflen genast utmätt. Vid sådan underlåtenhet andra gången vare minuthandelseller utskäukningsrältigheten förverkad, och varde försäljningen genast inställd, i stad af Magistraten och å landet af 348 Expeditions-f]tskatlels Förslag till underd. Skrifvelse N:o F26.
sjölifvet, som för vårt hafsomslutna land är af så stor betydelse, det h a r skapat en flottilj, bestående visserligen af fartyg af en liten cert, men dock bemannad af en mer än vanligt rask och intelligent besättning, det bereder dessutom sina medlemmar under sommarmånaderna tillfälle att samla och magasinera en sådan fond af hälsa och gladt humör, att den räcker ett godt stycke in på den långa vintern. Svenska Segelsällskapcts herrar ha klokt nog äfven vetat intressera sina damer för sin vackra lifsgärning. Vid dess högLider äro alltid damerna talrikt representerade, och dess matrikel är väl försedd med kvinnliga medlemmar, bland hvilka vi finna grefvinnan Douglas, friherrinnan Bonde, född Beck-Friis, grefvinnan af Petersens, friherrinnan von Höpken m. fl. Sällskapet, som under de sista fem åren i större och mindre eskadrar företagit seglingar till Finland, Danmark, Norge och Tyskland, h a r därunder hemfört ett stort antal priser, som gjort den svinska båtbyggarekonsten och sjömanskapet all heder. Kungl. Svenska Segelsällskapet räknar till sina hedersledamöter, förutom den kungliga familjen, kejsar Wilhelm, prinsen af Wales m. fl. Mången annan idrott än de nu omnämnda finnes naturligen, som vore lika värd sitt särskilda kapitel, men vår artikel h a r redan blifvit lång, och de nu afhändläde idrottsgrenarna visa i alla fall otvetydigt, såväl att idrotten inom societeten och ej minst bland dess damer funnit många och skickliga utöfvare, som ock att godt tillfälle linnes till val för livar och en, när han står i béråd att åt sig utse den idrott, som bäst passar hans naturel, hans förmögenhetsvillkor och den tid han h a r att offra på att hålla sin kropp vid vigör och kraft, och hvilken tid säkerligen är en af dagens bäst använda timmar. E D E R T Y L L E krymper icke och blir aldrig sträft, om Ni stöter plaggen i ett ljumt lödder al SUNLIGHT TVÅL sköljer i lika varma vatten, kramar ur, icke vrider plaggen, breder ut dem på en grof duk, lägger en annan öfver och rullar samman riktigt hårdt.
— Och hvad först angår Kamererare»» uteslutande från Aflönings-Förslaget, så får Utskottet tillkännagifva, att Kamererarens biträde hvarken är regelbundet eller fordrar oafbruten sysselsättning samt kan icke heller blifva behöfligt under hela Riksmötet, enär detta biträde inskränker sig dertill, att, under påstående granskning af RiksHufvudboken, den Kamereraren sjelf upprättat och afslutat, vara tillstädes i Utskottet, för att lämna de upplysningar, som Utskottet, i afseende på denna Räkenskap, kan finna nödigt äska; äfvensom, att bringa i Zifferform åtskilligt, som hörer till Stats-regleringen. Sådane upplysningar åter, hvilka angå sjelfva grunderne för Stats-regleringen, meddelas, icke af Kamereraren, utan af den StatsCommissarie, som af K. M:t blifvit i Nåder förordnad, att Utskottet härmed till handa gå. — Vid detta förhållande, synes en jämnförelse icke lämpligen kunna ega rum emellan Kamereraren, hvars biträde icke blir behöfligt, så snart RiksHufvudboken är granskad och RiksStalen reglerad, samt emellan Utskottets Betan ka ii den, N:o 88. 423 Canzli-Betjcning, som har en trägen och oafbruten sysselsättning under hela den tid Utskottet är i verksamhet. Det ar också i betraktande häraf, sorn Utskottet funnit tjenligast, att Kamereraren t i likhet med ofvanbemälde StatsCommissarie, tilldelas en efter dess möda och besvär lämpad Gratilication. Vidkommande åter Hr Biskopen Thyselii anmärkningar och deribland först den, sorn angar afiöningen vid Banco-Utskottet, så är uti Betänkandet erinran gjord derom, att den, i afseende på nämnde aflöning, väckta fråga berodde på R. H. Sttrs pröfning; och, genom hvilken erinran, Utskottet altså antydt, att, derest afiöningen skulle anslås utaf Stats-medlen, Utskottet med serskildt Utlåtande skulle inkomma.
De härvid förekomna omständigheter, jemte Utskottets yttrande, förekomma uti 73 §. 20 Stats-UtskoUets Utlåtande N.o 22. §• 28. (Pag. yr. Förkb y.) Vid Forlifications-Departementets räkenskaper Lafva Revisorerne anmärkt, att det under den 21 April 1828 Capitainen Meyer tili företagande af en utländsk resa, för att bese fästningarna vid Rhenströmmen och i Piemont, beviljade förskott på 1000 R:dr, blifvit först i 1829 års Statsproject till ersättning upptaget, samt derigenom synes Lafva antagit egenT skap af snticipation på ett kommande års anslag. Utskottet, som förmodar, att denna af Kongl. Maj:t anbefallda utgift varit i militäriskt hänseende af vigt och af den beskaffenhet att ej böra uppskjutas, har af Statsverkets räkenskaper derjemte inhemtat, att betydliga förskott till flerfalldiga behof alltid funnits och fortfarande finnas utbetalde samt på enahanda sätt balanceras, hvarjemte och då Kongl. Krigs-Collegii Departementers anslag för året lemnnt tillgång för ifrågavarande, för tredje Titelns föremål icke främmande förskotts utbetalande, samt något Statsanslag dymedelst icke blifvit öfverskridet, anser Utskottet sig ega skäl till den hemställan, att Revisorernes ifrågavarande anmälan må lemnäs utan åtgärd. §• 29. (Pag. 81.) Revisorerne hafva anmält att, oaktadt Författningarnas allmänna stadgande, att, icke utan auction. Statens egendom må förarrenderas, följande boställen likväl blifvit annorlunda bortarrenderade, nemligen: till följd af Kongl. Brefvet den 3 October rSay, Öfverstebostället Castellgården på obestämd tid, emot 52i tunnor spanmål, hälften Råg och hälften Korn, och i,6oo R:dr contant, samt, enligt Kongl. Brefvet den 17 September 1828, jemväl på obestämd tid, f. d.
Saknar Kamaren nödiga upplysningar, ege den infordra sådana och äfven, der så nödigt finnes, äska undersökning vid laga Domstol, der ock alla frågor om fällande till något i Val-lagen utsatt ansvar böra upptagas. Den, som Riksdagsmanna-fullmagt uppvisat, utöfve derpå grundadt uppdrag, oaktadt gjorda anmärkningar, till dess Kamaren om hans Riksdagsmanna-rätt i allt beslutat. §. 62. Nu äro fullmagter granskade, träde då livar Kamare för sig tillsamman. i Yngre Kamaren skall den Äldste Riksdagsmannen från Upsala Län och i Äldre Kamaren den till lefnadsåren äldste Ledamoten föra ordet, till dess Talmän utsedde blifvit. §. 63. Konungen namne vid Riksdagens början en Talman och en vice Talman för hvardera Kamaren. Blifve Riksdagsman i Yngre Kamaren till Talman nämnd, gifve Kamaren det tillkänna för Val-förrättare i den ort, der den Riksdagsman vald var, och varde i Talmans ställe nytt val så kung jord t. och förrätladt, som i Lagen om val lill Riksförsamlingens V ngre Kamare stadgadt finnes. §. 64. Inom 8:de dagen efter den, som är till Riksdagens början bestämd, kalle Konungen, eller, om Han icke Regeringen förer, Hans Förmyndare eller Interims-styrelse, soin i denna Grundlag omtalas, Riksförsamlingen, 20 Flor till Constilulions-Utskottett Memorial, N:o 26. alt, sedan den gudstjenst bevistat, å Rikssalen sammanträda. Der före Konungen, eller, då Ilan är Iränvarande eller omyndig eller Ilan så för godt finner, Justitiae-Slats-Miuistern ordet och late Riksförsamlingen afhöra berättelsen om hvad sedan sist hållna Riksdag uti Rikets styrelse sig tilldragit. §. 65. Yngre Kamaren skall vid Riksdags början bland sina Ledamöter utse ett Gransknings-Ulskott af Tjuguåtta Ledamöter t så oek Kamrarne välja Toll Riksdagsmän hvardera, att sammanträda såsom Riksförsamlingens Pröfn i ngsnäm nd.
— Men vid 1812 års Urtima Riksdag, blef omförmäldte förordnande ändradt, genom det i Reglementet för Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret då införde stadgande, i 3 Art. 3 , att hvad som öfverblefve på de genom Uppbörden af Stora Sjö-Tullen för utgående varor inflytande Vexlar, sedan Stats-Verkets behof af Utländskt mynt, till högst i5o,ooo R:dr Hamburger Banco, dei med blifvit fyllde, komme att aflemnas till Riksgälds-Contoiret, mot 5o8 Riksens Ständers ersättning efter enahanda Cours, hvartill desse Vexlar i Uppbörden blifvit emottagne; i följd hvaraf Kongl. Majrt i Nåder ansett samt genom Skrifvelse till Dess och Rikets StatsContoir den 29 No v. 1815 förklarat, det af Kongl. Maj:ts godtfinnande bero, att i Vexlar disponera ej mindre 90,000 Hamburger Banco för Minister-Statens aflöning m. m. än ock 60,000 R:dr samma myntsort för de utbetalningar å fremmande ort eller i Utländskt mynt, som kunna förekomma under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Tittel, till Resekostnader, Eqviperings-penningar, Courir-omkostnader och presenter för diplomatiska föremål, såsom ock på Tredje Hufvud-Titteln till upphandling, å Utrikes orter, af Hampa, Ekevirke och andra krigsförnödenheter, samt på Sjette Titteln till Resepensioner åt Konstnärer och så vidare; hvaremot likväl Riksens Ständer vid sista Riksdagen, genom deras underdåniga skrifvelse den 26 Junii 1818, angående Statsregleringen och den då förrättade Revision af 1816 års Räkenskaper erinrade, det högre belopp än 90,000 R:dr i Hamburger Banco icke bordt, utan tillägg af Coursförhöjning, afföras j Räkenskaperne.