Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Akademien uttalade därvid sitt erkännande af » den sällsynta förening af snillets och hjärtats egenskaper, af skönhet i framställning och renhet i tänkesätt, som genomandas de bilder, hvilka, började med » Teckningar ur hvardagslifvet », fortsatts i en följd af hänförande taflor öfver samfundslefnadens inre, ofta för mängdens blickar bortgömda förhållanden och på deras författarinna fäst ej blott Sveriges, men Europas uppmärksamhet. » I det tacksägelsebref, hvarmed Fredrika Bremer besvarade denna utmärkelse, heter det: » Min första kärlek var mitt fädernesland, mitt lifs starkaste längtan var att pä något sätt kunna tjäna det. Huru dyrbart måste då för mig vara ett vedermäle af detta fäderneslands vittra domstol, som säger mig: ' Din kärlek var icke fåfäng, din längtan icke utan all frukt. ' Detta är uppmuntran och belöning på en gång, långt öfver hvad jag någonsin vågat hoppas. » Med sin stora prismedalj har akademien sedermera blott en gång utmärkt en författarinna. Det var år 1862, då den tillföll fru Emelie Flygare-Garlén, vår stora romanförfattarinna. Akademien gör det då » med särskildt afseende å det natursanna och fosterländska i hennes taflor, icke minst där de skildra det svenska skärgårdslifvet med dess faror, lidanden och försakelser. » Den mindre utom Fredrika skådepenningen i guld hafva, Bremer, följande fruntimmer fått mottaga, nämligen 1829 fru Julia Kristina Nyberg, född Svärdström, känd under signaturen » Euphrosyne », 1833 fru Katharina Kristina Cramår, född Gardell, 1810 fru Ulrika Karolina Widström, född Forsberg-, och senast 1881 skådespelerskan vid vår kungl. scen fru Ebba Charlotta Elisa Htvasser, född Jacobsson, hvilken, ensam bland alla de kvinnor vi här nämnt, ej tillhör våra författarinnor, men hvars högtstående förmåga att på tiljan framställa den dramatiska diktens skapelser akademien ansåg sig jämväl böra ägna sitt erkännande. De tre förstnämnda, fruarna Nyberg, Cramér och Widström, som alla på sin tid idkat vitterhet och utgifvit diktsamlingar, äro numera döda.
BorgareShs beslut denna artikeln endast skulle hafva 2 r:dr 24 sk. införselstull. R. o. Ad. och PresteSt. hafva deremot för denna artikel påyrkat en tull af 10 r:dr. Det torde äfven tillåtas mig att erinrä huru föga vigtig sjelfva frågan är i praktiskt hänseende då nemi. införseln år 1846 af hampblår utgjordes endast af 19 Skff, men deremot icke ett enda Sk$ linblår under detta år införtullades. 7 H. 7 98 Den 15 Juli f. m. Hr Printzensköld: Om Hr Aminoff hade täckts lägga marke till mina ord, hade han funnit att jag icke talat om Utsk:s egenkärlek, ehuru visserligen äfven derom kunde vara åtskilligt att säga, utan jag har talat om dess förkärlek för egna förslag. Detta lärer väl vara tvenne olika saker. För öfrigt har Hr Aminoff förklarat att Utsk. med full kännedom om saken derutinnan fattat sitt beslut. Detta skall väl innebära, att R. o. Ad. och PresteSt. utan sakkännedom fattat sina beslut. Jag tror icke att man bör beskylla 2:ne RiksStånd för att så gå tillväga, åtminstone vill jag icke låta en sådan beskyllning komma mig till last. Uppå härefter framställd propos. fann R. o. Ad. för godt att med frånträdande af sitt förut fattade beslut antaga de af Utsk. föreslagna tullbestämmelser för artikeln blår, och ausågos voler:s-propos:n N:o 95, samt Usta alternativet af voter:s-propos:n N:o 96 hafva till följd deraf förfallit, hvaremot sistnämnde votenspropos. i öfrigt af R. o. Ad. godkändes. 37:0 Bokbindare-cloth. Utsk:s härom till Borgareoch BondeSt:n gjorda hemställan lades till handlingarne. 38:o Broderade arbeten. R. o. Ad. godkände den i fråga om broderade arbeten af guld och silfver föreslagna voter:s-propos.
Banken såsom en enskild näringsidkare skulle göra sina functioner, är det otvifvelaktig!, att den kunde börja vexlingen i morgon och oafbrutet fortsätta den, samt dock äga ett högst betydligt öfverskott, ty den kunde indraga sina fordringar; men då den måste anses och behandlas som en statsinrättning; då samhällets tillvaro och medborgarens credit bero på hvad derom beslutas, blir förhållandet annat; då blir det nödvändigt tillse, att en sådan inrättning, sedan rörelsen är dragen dit, ej våldsamt drager sig tillbaka och förorsakar våldsamma rubbningar. Hvad Frih. Ehrenborgh yttrat röride den ordning, som bort vara iakttagen i afseende på de medel, hvilka Bancostyrelsen skulle äga att begagna, är ganska riktigt, ty frågan om indragning af lånerörelsen bör komma i sista rummet; men mig synes, att denha sista punkt bör linnas, såsom Utsk. sagt, och den har alltid funnits. Jag vill dock ej, att Banken skall upphöra med eiler minska sin belåning, utan endast, att den skall upphöra med sådana lånefunctioner, som ej äro förenliga med en bankrörelse, d. v. s. lån på fastigheter och på längre tid. Jag skulle derföre tro, att, i fall af behof, Banken bör afyttra sina inteckningar, men i samma, ja, t. o; m. större mån öka sin belåning af effecter. Jag kan icke instämma med dem, som tro, att Banken derpå skulle göra betydliga förluster. Banken bör ej utgifva lån, som ej äro betalbara på högst sex månader. Då kommer Banken i functioner, som med hvarje bank äro förenbara; den behåller sitt rörelsecapital för alla tider disponibelt, utan att befara, att de sedlar, den utgifver, kunna inkomma så hastigt, att fonden ej skulle blifva tillräcklig. Det är denna enkla förändring af lånerörelsens beskaffenhet , som måste införas ; men det betänk. som i anledn. af återremissen inkommer, hoppas jag att BancoUtsk. ej lemnar oss förrän i förening med den generella banklag, som hädanefter skall blifva den enda gällande. Hr von Hartmansdorff:
Riket vilja lyckas erfara vi redan, och vi vinna deraf en aning om hypotlieksobligationernas begärlighet; och hvad utländsk upplåning angår, måste man misstaga sig, om man icke tror, att ett genom liypotheksföreningarnas concurrens till belopp af några hundra tusen r:dr för hvarje år ökadt vexelbehof, som af vexelsäljaren kan så säkert beräknas, icke skall verka till coursens stegring och en tryckning på Bankens metalliska fond. Jag hyser äfven den fruktan, att den förespeglade lättheten att få låna utländska capitaler till låg ränta kommer att slå annorlunda ut, än man väntat sig, och i sådant fall lära inga hypotheksföreningar uppstå. Denna frågas afgörande kunde dock anses likgiltigt, om icke i sjelfva beslutet läge en uppmuntran till egendomsspeculationer, och om icke hvarje financiel missräkning nedsatte statsmagternas anseende Och skadade statscrediten. Jag ogilla.r således hela ide'en, att staten skall träda / 84 Den 3 Februari f. m. emellan och till jordbruket lemna de capitaler, som man snarare borde gifva åt industriens allm. vårdare, handeln, och jag tillstyrker bifall till Utsk:s betänk. H. Ex. Hr Gr. Mörner, Adolph Göran: Jag känner lifligt vigten af det ämne , som nu är i fråga, och svårigheten att deri säga något mer öfvertygande och bättre, än hvad de a:ne värda talare, som här först yttrade sig, redan framställt. Men då händelsen gjort, att, när K. M:s nåd. propos. i detta ämne beslöts i Konungens Conseil, jag icke var närvar., anser jag för en pligt, att här offentligen yttra de åsigter, som skulle legat till grund för mitt und. tillstyrkande, om jag då varit närvar. Jag anser här vara fråga om intet mindre, än att utveckla följderna af realisationen och fullända den nytta, som genom densamma kan vinnas. I alla Europas samhällen, under närvar, civilisationstillstånd, utgör crediten ett hufvudsakligt element, ett nödvändigt vilkor för samhällets kraftigare utveckling.
S. D. Då nu å nyo föredrogs Banco-Ufskottets, den 27 sistlidne Mars, under N:o 3i afgifne, samt den t dennes e. m. på bordet lagda Betänkande, om ytterligare åtgärder för Silfveiköp, samt fortfarande Silfver-invexling ä 128 sk. per R:dr till och med den 30 September innevarande år, blef samma Betänkande, på grund af dervid gjorda anmärkningar , till Banco-Utskottet återremitterat. S. D. Vid förnyad föredragning af ConStitutionsUtskottets den 5i sistlidne Januarii, under N:o 5, aflåtne samt den 9 derpåföljde Februarii e. m. på bordet lagda Memorial, innefattande Utlåtande öfver de hos Ridderskapet och Adeln gjorda anmärkningar emot en af Kongl Maja föreslagen Redactionsändring i 24 §. Riksdagsordningen , fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, till den behandling 81 §• RegeringsFormen föreskrifver, den föreslagna Redactions-ändringen godkänna. ao Prot. Utdrag den 6 April 1829.' Från Högvördige Preste» Ståndet. S. D. Föredrogs och bifölls StatsUtskottets Utlåtande, N:o 100, öfver de bos BiksSiånden gjorda Motioner, att aflöningen till tjenstgörande vid RiksStånden och Utskotten måtte få utbetalas efter hvarje månads utgång. S. D. ConstitutionsUfskottets Memorial, N:o 16, rörande Grefve C. Fr• Horns anmärkningsanledning, i afseende på MötesPassevolancens fortsatta utgörande J N:o j 7, angående Herr von Qvctntens anledning till anmärkning yid behandlingen af frågan om jords afsörtdrande; N:o 18, angående den af DomProsfen Hidman anmälde anledning till anmärkning, j afseende på behandlingen af målet, rörande Kyrkoherdeval inom Torpa Församling ; och N:o ig, angående Fullmägtigens för BondeStåndet från Elfsborgs Län Anders
N;0 3t Grefve von Schwerin, Fredric Bogidaus; I afseende på Utskottens Betänkande el-» ler Förslag angående fättet att bestrida de penningeanslag för allmänna arbeten och företag, hvilka Riksens Ständer vid denna Riksdag torde besluta, utber jag mig att få yttra mina tankar. Af det fatt hvarpå Riksens Ständer besluta att kostnaden för allmänna arbeten och företag skola bestridas, beror efter min öfvertygelse, buruvida den till de flnanciella ore - 324 flen rf) fulii j. ni. dornas häfvande uppgjorda plan, skall lyckas eller misslyckas. Dessa allmänna arbeten och företag äro för närvarande Göthaoch HjäimareKanalsr. Det understöd sorn förr ät de samma blifvit beviljadt har bestått i nya Sedelutgifningar. Opinionen siliåtcr icke längre att begagna denna utväg. Första frågan blir således nu om Nationen skall fortfara att understödja dessa företag, då den förr nyttjade u,vägen är stängd, då Bancovinsten måste dertill användas, och då enär en gång Bankovinsten upphör och den upphör så snart som penningeväsendet blir regleradt, directa pålagor blifva enda medlet att åstadkomma dessa bidrag. Huru än enskilta Riksdagsmän komma att öfver denna fråga yttra sig, så är det dock icke svårt att förutse att desse ytterligare bidrag komma att af Rikscus Ständers pluralitet beviljas. Det kan förutses' att vid hvarje ny Riksdag, nya propositioner till ytterligare bidrag komma ttt göras, såsom t. ex, till Hamnbyggnader för de Städer, hvilka genom Kanalen komma i communication med hvarandra, och det kan förutses också att Ständerna komma att bevilja deni. Då detta sannolikt blir förhållandet tror jag att Riksens Ständer, som utöfva Folkets rätt, att sig allena beskatta, skuile handla väl Den rg Julii f m. 025 emot det skattdragande Folket, om de dirrcte underhandlade med de Bolag, som bedrifva dessa allmänt gagnande företag, om de pä ea gång förnöjde deras anspråk på biträde och satte dem i tillfälle att sedan kunna hjelpa sig sjelfve.
IS54, 10 Samt. 1 Afd. ' ~ ' ' 50 394 Fxpeditions-Llskoltets Förslag lill anderd. Skrifvelse, A::o 14 5. dess antagande icke borde uppstå genom den med 3,000 R:dr ökade' kostnaden, helst de utgifter, sorn utöfver kostnadsförslaget torde erfordras för afledande af vatten, för nödig snöskottning m. m. omkring ett hus på den först ifrågasatta platsen torde komma att i det närmaste motväga skillnaden emelian de beräknade byggnads-kostnaderne på de särskilda ställena. Som den under en följd af år tillväxande mängd af elever vid ifrågavarande Institut obestridligen fordrar ett ökadt utrymme i logementer och lärosalar m. m., så att Institutet må sättas i tillfälle att kunna icke allenast inhysa, utan ock på ett ändamålsenligt sätt vårda och undervisa dessa elever, hafva alltså Rikets Ständer funnit ifrågavarande nybyggnad vara af högsta hehof påkallad; och då upplyst är, att Inrättningen saknar egna tillgångar för uppförande af denna byggnad, hafva Rikets Ständer, som dela den af Öfver-Intendents-embetet yttrade åsigt angående läget för densamma, till uppförande af ifrågavarande byggnad å den af Öfver-Intendents-embetet förordade plats, beviljat den härtill erforderliga summa af 25,000 R:dr, hvarjemte, då ostridigt är, att Institutet genom dess utvidgning blifver i behof af ett ökadt antal inventarier, äfvensom att en del af nuvarande persedlar behöfva med nya ersättas, Rikets Ständer, till inköp af inventarier för Institutet, anvisat den föreslagna summan af 5,000 R:dr. liro. För utarbetande af en ordbok öfver Svenska språket, har E. K.
Dm SKebogörelfett 94. (därjemte följa 38, till benita Sörorbnittg böranbe, SBilagov famt görtetfning öfwer bern). Xariff ofn>cv tnärfcet å Remman, forn inneljaftoaé imber eganöe» ratt, {arnt be i 2 m. 20 §. af ^ennftnmc^©fat>gan omförmäföte Remman, ljunget tvärve fmarje år, intill näfta SKiNbag, t cfc får, för något Sätt, uppfatta* fagre än f)är utfättetf. Itp fa (a Sän ©tocfijolmé Otto ©öDcrmanlanDé Dito 0)lcrgötf)(anD» Dito ©ottlanDé Dito . Saimar Dito DlanDé Dito SölePitige Dito . 3önföpingé Dito .ffronobergS Dito Sl)i’iftianfraDé Dito Sftalmöfyut? Dito . ‘OallanDsS Dito . ®ötf)cborgt5 Dito Slféborgé Dito . ©favaborgé Dito ‘tfterifeö Dito QBcvmlauDö Dito ‘2Bcfln anlanDé Dito .^oppatbergö Dito ©eficborgé Dito . CJBeftcr^orrlanDé Dito '2Bcftcvbottcné Dito SemtlanDé Dito . Norrbottens SK:bv Stor 0tocf[)olm 7,500 transport 10,395 ©ödeborg 800 OSeftcnuiB Såtfta (Lianen. »ö jr 35 ©effe 110 Orebro iftorvföping 300 Sjevbe Claficn. 211 boga 60 £la(jen. Sbriftincfyamn 40 Saimar 110 Jpalmftaö 20 Sarléfrona 400 .f)ebemora • 'SJJalmö
Det är dock icke att hoppas, att detta sednare skall helt och hållet upphöra, så länge tull å varor kommer att erläggas, om ock samma tull bestämmes än så lågt. Emellertid torde det med all kraft böra stäfjas, för att så vidt möjligt är, förekommas. Det förmånliga förhållande som nu eger rum rörande tulluppbörden, har sin grund så väl i det förändrade tullsystemet, hvarigenom nedsättning af tullen å de flesta varor skett och förbudet för vissa varors införande alldeles upphört, som i tullbevakningens påpasslighet; men ehuru förhållandet, sålunda synes fördelaktigt, torde dock åtskilliga försigtighetsmått böra vidtagas, för att ej mindre upprätthålla detsamma, än äfven bringa det till ett ännu bättre. Till dessa försigtighetsmått hörer i främsta rummet en stark och omutlig bevakning, i synnerhet å de platser, der trafiken är betydligare. Den svenska tullbevakningen utgöres af yttre och inre bevakning. Den förra består af kust-vakter, under befäl af kust-sergeanter och kustchefer samt är ställd på militärisk fot. Häremot torde icke vara något att anmärka. Den sednare utgöres af vaktmästare samt vid de större tullkamrarne, en och annan uppsyningsman. Denna organisation synes mig olämplig. Den ena stunden skola vaktmä starne tjenstgöra såsom tullkammarföreståndarnes uppassare och den andra uppträda och hålla hand öfver tullförfattningarnes efterlefnad, utan att, åtminstone i de flesta fall, sjelfva känna till nämnde författningar. Att vaktmästar-korpsen vid tullverket är en Ilo Motioner i B or gare-Ståndet 1862. JW 59. förfelad tjenstémannagrad, torde vara utan allt tvifvel. För att erhålla sådati tjenst fordras ingenting annat, än att vara välfrejdad samt gynnad af någon tullkammarföreståndare, hvadan vaktmästare-korpsen vid tullverket består till stor del af personer utan ali bildning. Hvad anseende skall väl en så beskaffad tjenstemannakorps ega? I andra länder saknar man motstycke till en dylik tullbevakning.
Banco, skola erfordras, som äfven, enär, bland de till byggnads-kostnaderne birst anslagne medel, en summa af 10,094 R:dr 34 sk. 3 rst. utgjordes af arbetshus-fondens utestående fordringar, hvilka endast successive inflöte* och först, under loppet af år 1831, till fullo vore att påräkna, underdånigst hemställt, att antingen denna summa måtte af de tillgångar, hvarifrån det återstående kostnadsbeloppet komme att utgå, förskjutas, emot återgäldande medelst förenämnde sucsessivt inflytande fordringar, eller ock att Styrelsen tillätes, under enahanda ersättnings-skyldighet, få af fångunderhålls-medlen dertill använda en motsvarande summa; hvarjemte Eder Kongl. Maj:t dels fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten deraf, att förberörde R:dr 23 sk. 9 rst., så skyndsamt som hegardt blifvit, till Styrelsens öfver fängelserne och arbets-inrättningarne i Riket disposition, af Rikets Ständer anvisas* dels ock i Nåder föreslagit, att merbemälte Styrelse måtte berättigas att, emot ersättning, i den mon fordringarne in - Exp. Etsk. Försl, till und. Shifv. N:o 47. 107 flyta, få af fångunderhålls-medlen, till byggnads-kostnadens betäckande, använda de 10,594 R:dr 34 sk. 3 rst., som, på sätt anfördt är, ehuru bland tillgångarne upptagne, icke äro för närvarande disponible. Rikets Ständer hafva tagit allt detta i öfvervägande; och hvad först angår de io4«563 R:dr af öfverskotten på Stats-verkets inkomster, hvilka Eder Kongl. Majit, efter 1823 års Riksdag, utan någon Rikets Ständers anvisning, för ifrågavarande ändamål disponerat; så, alldenstund Rikets Ständer, sorn, både nyssnämnde år och vid föregående Riksmöten, delade Kongl. Maj:ts
Östgötha Gavallerie för . 1,000 d:o a d:o 7,500 — , Bolins Läns Dragoner för 4°° d:o å 5 T.*r 2,000 — „ Westgötlia d:o för r,ooo d:o å 7J d:o 7,500 — „ Smålands d:o för 5oo d:o 87 d:o 3,500 — Ständiga Rotevacance-afgifter vid Skänka Infanterie-Regementerne för 385 Numeri 6 Ttr Tillfälliga Rote-vacanceoch Mötes-afgifter, på förslag Kneckte-rotefrihets-rnedel, pä förslag Båtsmans-vacance-afgift S:r Penningar 32,000. Krutoch Saltpetter-fÖrsäljningsmedel, på förslag Control-stämpel-medel, dito IVtimer-Lotteri-medel, dito Stats-Vcrkets påräknade Netto-inkomst 60,000. Till Numer-Lotteriets Stat och Utgifter 50,000. Bakoch Lots-medel, på förslag ; . Kronovärde. 352,778 Markegång på Förslag. 1,390,295 1,390,2951-]- Spantnål. Indelt. Oindelt. Summa. Summa Banco Mitt. Markegång Förslag å R:dr Tunna på 5 n. Mått. Värde å 5 R:dr Tunnan. Mått. Värde å 5 R;dr Tunnan. Observa.iions-med.el Extra Medel och Uppbörder S:r 293,000 R:dr Transport Extr a-ordinarie Inkomster. S: r Enligt Regel ings-Formens 60 §. utgående såsom Bevillning. Sj ö-Tulls-medel:
Såsom följd af samhällets utveckling och derigenom framkallade nya förhållanden, hafva, under en lång tidrymd, författningar efter hand tillkommit, utan att deras nära anförvandter af äldre data, i mån af behofvet, blifvit upphäfna; både de äldre och nya qvarstå således och åberopas icke sällan i gemensamhet eller ock företrädesvis, allt efter omständigherna. En oerhörd massa af författningar med deras förklaringar, ändringar eller tillägg har härigenom uppstått, och hvilkas inrymmande uti minnet redan öfverstiger hvarje mensklig förmåga. Uti officiella acter förekommer icke en, men ofta flera hänvisningar på äldre författningar och rescripter, hvilka då måste framletas utur halftannat sekels samlingar; inträffar nu vid deras jemförande, att öfverensstämmelse dem emellan stundom är svår nog att upptäcka, så föijer häraf, att sedan mycken tid gått förlorad, är villrådighet allt hvad man inhemtat. Men upptagandet af detta ämne är, betraktadt från en annan sida, icke mindre vigtigt, ehuru det anmärkningsvärda, som jag går att framhålla, egentligen bör riktas emot sednare tiders författningar, dels med hänsigt till deras uppställning, dels hvad sjelfva redactionen beträffar. Man torde kunna antaga , att om det må vara nyttigt att motivera en allmän författning, blifver det likväl förvillande, och derföre orätt, att i motiven inblanda den egentliga föreskriften, hvilken bör framställas enkel och sjelfständig, fri från rhetoriska ornamenter; — de äldre kände sättet att uttrycka sig bestämdt och tydligt, och man bör icke misströsta alt dit återkomma. I afseende på uppsättandet af författningar må anmärkas, att ju mer man afvikit från det korta och bestämda , som karakteriserar vårt äldre lagspråk, och i dess ställe infört begagnandet af hvardagsspråket, med dess i oändlighet vexlande böjningar, i samma mån har ock obestämdheten öppnat ett vidsträckt fält för tydningarna. Jemte uppgiften af dessa brister, erkännes gerna svårigheten att dera afhjelpa, sä mycket mer, som ifrågavar. författarekall — erfordrande ett alldeles eget språkets användande — icke synnerligen ingått uti någon lärokurs.
Detta har jag trott kunna till väsentlig del tillvägabringas genom ett positivt stadgande för den Rätt, som förmyndaren förordnar, att tillse och vaka deröfver, att lian hvart 3:dje år ovillkorligt fullgör sin redovisningsskyldighet, och med detsamma visar, hvilka åtgärder han vidtagit till betryggande af den omyndiges rätt och säkerhet. Högloft. Utskottet har icke delat dessa mine åsigter, hufvudsakligen utur de skäl, alt det för Domaren skulle blifva nästan omöjligt att samla upplysning om alla de personer, som redan blifvit tili förmyndare förordnade och att det ifrågasatta nya åliggandet skulle medföra ett öfvermått af göromål för Domaren. Det har emedlertid icke varit min mening, att Lagen i detta fall mera, än i alla andra skulle ega retroactiv verkan, men om öck detta skulle för creditsystemets upphjelpande vara ovillkorligen nödvändigt, så kan jag för min del icke inse någon absolut omöjlighet i verkställigheten, ty förmyndare-protocollen äro vanligtvis icke vidlyftige. De kunde i Rikets Hof-Rätter, der de finna-s samlade, genomgås af dess egne Embetsman för 20 år, som, med.få undantag, vore tillräckligt. De sålunda upprättade och alla vederbörande tillslälde extracten i förening med den kännedom, som hvarje Domare eger eller är i tillfälle att förskaffa sig om de inom hans jurisdiction, före Lagens promulgering, existerande förmynderskap skulle, efter min öfvertygelse, möjliggöra Lagens retroactiva verkan, med hvars promulgerande borde dröja intill dess, att desse förberedande åtgärder voro vidtagne. Om nå-, got serskildt arfvode för detta nya bestyr af billigheten påkallades, hvilket Lag-TJtskottets Bet, N:o 70. 7 jag visserligen medgifver, skulle jag tro, att ett anslag af statsmedlen vore i detta fall ändamålsenligare och nyttigare, än i manga andra.
Ridderskapet och Adeln stiftade enskifta PensionsInrättning, är den enda som i detta afseende icke fått följa med tiden öch Baiicosedelns minskade valeur, jag vågar derföre vördsammast föreslå, att denna Inrättnings årliga Pensioner 33 R:dr 16 sk. måtte hädanefter ökas till 200 R:dr Bancosedlar, hvilket understöd syiles stå i någorlunda förhållande med värdigheten af håde Höglofl. Ridderskapet och Adeln såsom Stiftare, samt med Pensionairernes Ådeliga stånd och behof. Med detta understöd, sådant det för närvarande är* då det utgör ungefär 4 sk. \ rst. om dagen, befinner sig ett Adeligt Fruntimmer, som på en bräcklig ålderdom endast har det att påräkna, vida sämre lottad, än de af arbetande classen, som på ett Fattighus finna en fristad för sina återstående orklösa dagar. Till vinnande af medel för verkställigheten af denna tillökning, får jag vördsammast föreslå: 1:0 Att för hvarje delägare uti Inrättningen, som ej ännu erhållit pension, men åstundar komma i åtnjutande deraf, efter denna nu föreslagna tillökning, skall ytterligare inbetalas 216 R:dr 32 sk. Den 10 Der,ernber e. m. 4x5 B:co tillika med G procents ränta derpå, ifrån den tid då denna tillökning bordt inbetalas, samt till förekommande af Cassans förlust af det påräknade intresset, bör dessutom räntan hvarje år läggas till Capitalet, för att äfven på detta sätt förräntas; den det ej vill, får ej beräkna sig tillgodo den föreslagna pensions-påökningen; 2:0