Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
LagUtsk. har tillstyrkt upphäfvandet af 1S35 års författning, och jag är derom helt och hållet med Ulsk. ense. Jag anser nemi., i likhet med Hr Stråle, att de grundsatser, som ligga lill grund för nyssnämnde författning, icke äro de rätta, utan att de grundsatser, på hvilka den förut gällande allmänna lagens stadganden i detta hänseende voro fotade, äro vida riktigare. Men Utsk:s förslag är dock i min tanka icke tillfredsställande, utan medför tvertom ganska betydliga olägenheter. Till en början synes det likasom detta förslag skulle upphäfva den hittills stadgade ordning, att utmätning skall inom 14 dagar öfverklagas, såvida ändring derutinnan skall äga rum. Utsk. säger nemi.: ”Söker någon vid utmätning alt få undantaga gods, som i gäldenärs bo finnes, och är sökandens rätt dertill icke ostridig, då må, utan hinder af nämnde anspråk, godset utmätas; dock slånde det i säkert förvar intilldess öfver anspråket dömdt varder, derest sökanden bjuder bevis för sin rätt; och vare han i ihy fall skyldig att, inom tre månader efter utmätningen, låta sin vederpart instämma till domstolen i den ort, der utmätningen skett, eller häfver sin talan förlorat. ” Sökanden äger således full frihet alt uppskjuta sin talan i 3 månader. Om dä nyss i orten ling häfver varit, äger han full talan till nästa ling, som möjligen kan blifva 3 å 4 månader derefter; äfvensom han sedermera äger alt uppehålla frågan i den ena instansen efter den andra. Den undersökning, som redan nu icke går särdeles fort, skulle skenbarligen genom Utsk:s förslag ännu mera komma att utdragas, hvarigenom olägenheter, förluster och oriktigheter skulle få ett fritt och öppet fält att låta känna sig; isynnerhet om de lösören, som utmätas, äro af beskaffenhet alt vara underkastade försämring eller förskingring. Till förekommande af förskingring, har Utsk. sagt, att godset skall Den 19 Februari. 317 sällas i säkert förvar; men om godset beslår af lefvande kreatur, såsom ofta nog är händelsen, är det ganska svårt att sälla detsamma i säkert förvar.
F ö r att verka till dess utveckling är emellertid i dessa dagar en ny åtgärd vidtagen af dess styrelse, s o m beslutit bilda en särskild f o n d, hvilkens afkastning skall användas hufvudsakligen så, att insättningar göras f ö r beredande af lifränta åt sådana tjänare, för hvilka insättningar förut gjorts, m e n sedan upphört till följd däraf att tjänaren af en eller annan anledning, särskildt s j u k d o m, blifvit urståndsatt att vidare tjäna, o c h att en första insättning göres för unga tjänare vid början af deras tjänstetid. F ö r erhållande af bidrag till denna fond h a teckningslistor utsändts bland allmänheten, och man har h o p p, att teckningen skall lämna godt resultat. Från intresseradt håll ha redan e j obetydliga bidrag utlofvats, så att man redan kan hoppas snart äga en vacker grundplåt. Stockholms allmänna kvinnoklubb gaf i söndags konsert i Vetenskapsakademiens hörsal efter ett rikhaltigt program, s o m upptog omväxlande sång, musik o c h deklamation. Dessutom höll fröken Ellen Key föredrag öfver ä m n e t: » bildning ». Talarinnan ville e j erkänna någon bildning, som icke vore en sammansmältning af hjärtats och förståndets. Ä f v e n hjärtats bildning utesluter d o c k tyvärr icke en hel del oförstående på olika områden. Man ser ju så ofta exempel på huru bildningen omfattat endast en eller några sidor af en personlighet. D e sakna t. e x. smakens eller fantasiens bildning. M e n först då bildningen yttrar sig i växelverkan mellan alla de olika sidorna, har den nått sitt slutresultat. Männen äro i allmänhet öfverlägsna på det skapande området, m e n på grund af sin större rörlighet har kvinnan större förmåga att kombinera de olika bildningsmomenten, o c h därför finna vi oftare verkligt bildade kvinnor än män. D e förmögenheter, s o m dana den formella bildningen, odlas i våra dagar allt för mycket, känslan o c h fantasien däremot för litet. G e n o m allt för ensidig förståndsutveckling hindras vi att bli verkligt förståndiga.
Något afseende å beggedera skulle då sannolikt varit att påräkna i en ny Kongl, proposition till nästkommande Ständer; och såmedelst hade man främjat möjligheten att, ulan för lång tidsutdrägt, erhålla en af behofvet högt påkallad, förbättrad brottmålslag.» Dessutom är mot ifrågavarande utlåtande reservation anmäld af Herr Prosten Tellbom. STOCKHOLM, TRYCKT HOS J O H. BECKMAN, 1848. Log-UUkotlels Utlåtande, N:o 105. Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Okt., kl. 2 o. m. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 92, öfver väckt motion om indragning af Bergstingsrätt erna. Berörde betänkande, hvilket Högv. Presteslåndet afslagit på denjgrund, att ifrågaställde ärende redan vore Kongl. Majrts nådiga pröfning undersläldt, men Vällofl. Borgare-ståndet och Hederv. Bonde-ståndet bifallit, har åter blifvit från Höglofl. Ridderskapet och Adeln till Lag-utskottet återremilteradt.
Det var liksom en illustration till min gamla dröm, ja, du minns, jag inbillade mig, att jag skulle bli en ädel och god människa så snart jag fått ikläda mig en nunnas vackra dräkt, jag tänkte att allt som är skönt också måste vara godt. Men apropos detta (jag märker först nu att satsen kan ha en dubbelmening), så har jag här i Paris träffat en verkligen originell gammal dam (empire-typen) som på allvar tyckes praktisera teorien om att »allt som är skönt också måste vara godt». Hon bor här i samma pension som jag, och vet du hon kan aldrig äta någonting som icke är vackert det är att hafva ett mycket starkt skönhetsbehof, eller hur? Jag tror att hon hellre skulle svälta än äta någonting som vore fult att skåda, men jag tycker mycket om henne, ty hon är själf både vacker och god och dessutom full af fransk esprit. Familjen, jag bor hos här i Paris, består för öfrigt af en änka på 44 år med en enda dotter, som är 25! Hennes (moderns förstås) man dog för en del år sedan efter att hafva förstört nästan hela deras förmögenhet. De äro förtjusande, både mor och dotter, intelligenta, fint bildade människor. Du som brukar »svärma» för folk, skulle bli alldeles förälskad i modern! Nej, nu måste jag sluta! Brefvet har ju nog blifvit långt, men jag tycker att jag ingenting sagt dig. Oh sådan musik man kan få höra här! Därom kan jag ingenting skrifva lika litet som angående mitt eget fusk på konservatoriet, men du vet att jag älskar, älskar (hör du?) min flygel och när jag egenhändigt dammar af honom hvarje morgon, förstår jag inte hur man kan vilja byta bort honom (som Amélie gjorde) med en s. k. »fäbsteman». Jag tycker att ingen tvekan skulle vara möjlig. Hälsa nu alla därhemma och skrif snart till din Maria. P. S. Min kusin Eric är här vid legationen och är mycket vänlig och snäll. Jag tycker också bra om honom. Jag har glömt att skrifva min adress, som är: Rue Richelieu 6. Paris den 9 januari 1874. Käraste min jättekvinna.
I öfrigt, beträffande det af Eders Kongl. Majit äskade särskildta anslag af 10,000 R.ulr till Expectance Stat för Lönlösa Officerares och andra Tjenstemäns underhåll, hafva Riksens Ständer funnit en sådan anstalt skälig, i afseende å dessa personers förtjenster under sednast förflutna krig, samt instämma med statens pligt, att gifva elern sin utkomst till dess de efterhand, vid yppande ledigbeter, kunna till tjenster på ordinarie Stat befordras; och hafva Riksens Sränder derföre å IndragningsStaten afsatt pmförmälte summa af 10,000 Ridr, att, på sätt Eders Kongl. Majit i Nåder äskat, till nästa Riksdag utgöra fond för en Eksgectanee-Stat af denna egenskap. Enär å Hufvud-Titlarna ej några medel finnas uppförde till bestridande af den obestämda - Den 2 3 Juli. 67 stämda skillnad, som å penninge-löntagande Civile Staternas Löner kan uppkomma, imellan Statsoch Markegångsprisen på omkring 32,000 tunnor spannmål, samt icke heller förutses kan hvad kostnader och behof, som under den förestående nya organisationen af Försvars-väsendet i det hela kan af Eders Kongl. Maj:t finnas nödiga; så och enär Riksens Ständer ej kunnat underlåta, att i förhand bereda tjenlig utväg till tillräckliga medel för ändamålen , hafva Riksens 'Stander beslutit, att tili Eders Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna, att derest EStsrs Kongl. Majit för dessa oförutsedda behof skulle finna sådant nödigt, af möjligen uppkommande öfverskott på Statsverkets inkomster från och med nästa år 1816 disponera ett belopp af 200,000 R:dr, hvarföre på lika sätt, sorn för de öfriga Statsmedlen, kommer att göras redo och räkning, den Riksens Ständer elier deras Revisorer sedermera äga att genomgå och granska, men i den mån denna extra tillgäng icke skulle behöfva af Eders Kongl.
Utdrag af Protocollet, hälli t uti Riksens Högloft ige Ständers Lag-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 3 Februarii 18 iS. D. Rät Utskottet sig föreläsas det från Hedervärda Bonde-Ståndet ankomne Protocolls-Ut. drag, för den 54 nästledne Januarii, enligt hvilket Hedervärda Ståndet beslutat, att, på grund af derom gjord hemställan, till Utskottet återremittera det af Utskottet den 16 föregående December afgifne Betänkande öfver Riksens Högloflige Ständers Jusiitise Ombudsmans, och Commendeurens af Kongl. Wasa-Orden med Sto - Lag-Utskottets Fetänkanden. 119 ia Korsset, Herr Friherre L. A. Mannerheims afgifne Embets-berättelser, i anseende dertill, att deruti är vordet föreslagit, det den af Kongl. Maj:t den 10 Maji 1815 i Nåder utfärdade Kungörelse, hvarigenom Konungens Befallningshafvande tillägges rättighet att uti alla Politiemål, hvilka enligt Författningarne af dem böra upptagas och afgöras, afhöra vittnen eller föranstalta, det sådant hos Häradshöfdingen i Orten, nied till kalladt biträde af tvänne Nämndemän, blefve verkstäldt , mitte såsom gällande Lag antagas ; hvilket förinents skola hindra pröfningen af den innom Ståndet väckta, samt till Utskottet remitterade motion, rörande upphäfvande af den Konungens Befallningshafvande, tillagde pröfningsrätt, uti sådane mål som röra fylleri brott och oloflig bränvins-afsalu. Vid öfvervägande af denna anmärkning , ansåg Utskottet, att det uti förberörde
Enär ingen Utsk:s-ledamot anmält sin reservation, och det således är alt antaga, alt punkten af Med-Stånden bifalles, vid hvilket förhållande en återremiss icke torde medföra åsvltad verkan, hemställer jag, med stöd af Hr Reuterskjölds sednaste anförande, att It. o. Ad., mod afslag å denna punkt, måtte bevilja elt årlig anslag af 10,000 rdr, att under nästa statsreglerinasperiod utgå, för att bereda understöd åt de sedan 1808—1809 års krig ännu qvarlefvande landtvärnsmän; och skall jag, om detta yrkande bifalles, sedermera anhålla, att Med-Stånden måtte inbjudas alt detta beslut biträda. Hr af Dalström: Då Hr von Francken framställt ett förslag, som måhända lättare leder till det åsyftade ändamålet, förenar jag mig med honom. Hr Reuterskjöld: Enär ett direkt beslut måhända har företräde, afstår jag från mitt yrkande på återremiss och förenar mig med Hr von Francken. Hr Stedt: På de af Hr von Francken anförda skäl, afstår jag från begäran om återremiss och förenar mig med honom. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. och Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till lltsk:ts hemställan i förev:de punkt, dels af Gr. Sparre återremiss deraf, och dels af Hr von Francken att R. o. Ad., med afslag derå, mätte på det sätt bifalla de i ämnet väckta motionerna, att till understöd åt de sedan 1808 och 1809 årens krig ännu qvarlefvande landtvärnsmän beviljades ett årligt anslag af 10,000 rdr under nästa statsregleringsperiod.
Deremot ansåg Utskottet sig icke, under för handen varande förhållanden, kunna tillstyrka statsbidrag till en jernbana emellan Westerås och Dalarne, synnerligast 28 som redan under föregående riksdag lån blifvit beviljadt för Gefle-Dala jernväg, till hvilket företags fullbordande nu ett ytterligare låneunderstöd af 600,000 Ridr jemväl blef af Utskottet föreslaget. Inom Riksstånden, hvilka ansågo ett allmänt system för statens jernvägsanläggningar icke böra antagas, fattades för öfrigt i flere delar skiljaktiga beslut , och sedan, i fråga om vestra stambanans ledande norr eller söder om Mälaren, 2 stånd stannat emot 2, blef genom omröstning i Förstärkt Statsutskott denna tvist afgjord och anslag anvisadt för samma banas dragande genom Södermanland i enlighet med Statsutskottets förslag. Vidare beviljades medel för södra stambanans fortsättning, hvaremot Utskottets tillstyrkande af anslag för norra och nordvestra stambanorna samt banan emellan Orebro och Askersund icke vann Rikets Ständers bifall. Anslag blef icke heller beviljadt till en gemensam bangård i hufvudstaden, utan endast 321,000 R:dr anvisades till anläggande af en banstation å Södermalm med reparationsverkstad; och jemte det slutligen till Kongl. Maj:ts disposition ställdes 150,000 R:dr att användas för bekostande af noggranna och fullständiga undersökningar, godkände Rikets Ständer det af Utskottet föreslagna sätt för upplåning af erforderliga medel, uppgående till en summa af 20,000,000 R:dr att användas intill 1860 års slut. — Lån för åtskilliga mindre jernvägsföretag, jemte det af Statsutskottet tillstyrkta ytterligare låneunderstöd af 600,000 R:dr till Gefle-Dala-banan, blefvo särskildt beviljade, hvaremot motionen om anslag för en jernvägsanläggning från Westerås till Dalarne icke vann Rikets Ständers bifall.
Med grundfondens ändamål att, på samma gång lemna medel till rörelsens drifvande och till en del utgöra en säker tillgång, hvilken får tagas i anspråk endast i händelse andra genom rörelsen uppkomna tillgångar icke förslå till fullgörande af bolagets förbindelser, öfverensstämmer hvad som väl äfven i de flesta fall af delegarne betraktas såsom en fördel, att nemligen endast en del af grundfonden får utgöras af kontanta penningar, men den öfriga delen skall bestå af säkra, för det särskilda ändamålet användbara, räntebärande fordringsbevis, i vården af hvilka ett å det allmännas vägnar utsedt ombud jemte bolaget deltager. Såväl gällande Kongl. Kungörelse, som de sedermera uppgjorda lagförslag, medgifva inbetalning af grundfonden på det sätt, att allenast en viss del kontant insättas och återstoden aflemnas af delegarne omedelbart i säkerheter af föreskrifven beskaffenhet, och har detta förfaringssätt i de flesta banker begagnats, under det några bolag kontant inbetalt hela grundfondsbeloppet och genom sin styrelse låtit förvandla i hypotheker den del, som af sådana skolat utgöras. Ehuru af det förstnämnda förfaringssättet någon olägenhet icke synts kunna befaras, har det likväl visat sig, att aktiebref, hvilkas ordalydelse varit affattad i öfverensstämmelse dermed, när de kommit i tredje mans hand, för denne föranledt tvister och oförskyIda förluster, dem han icke haft den aflägsnaste anledning alt befara. Till förekommande af dylika, både utom bolaget stående personer och dettas delegare drabbande olägenheter, anser Utskottet det vara af vigt att uttryckligen bestämma, det all inbetalning å bankbolags grundfond skall ske i kontanta penningar; ankommande det derefter på bolaget att genom dess Styrelse förvandla vederbörlig del deraf i föreskrifna säkerhetshandlingar.
Ridd.Secret. uppläste det yttrande af Ilr Crusenstolpe i förmiddagsplenum d. 27 dennes, då Hr Crusenstolpe af Landtm, blef afbruten. Frih. af Nordin: R. o. Ad. har nu hört uppläsas det yttrande, Hr Crusenstolpe sisth plenidag fällde. Jag skulle förmoda, att Hr Crusenstolpe, då han emot redactionen, sådan den af Hr Ridd.secret. är Uppfattad, icke gjort någon anmärkn., måste erkänna, att hans yttrande blifvit till prof. rätteligen uppfattadt. Om så är, kan jag, för min del, icke af det anförande, Hr Crusenstolpe nu uppläst, finna, att den förändring i ordställning af honom blifvit yrkad, som jag anser oundgänglig, såvida icke ett personligt anfall i hans yttrande skall anses framstäldt. Jag får derjemte erinra R. O. Ad., att jag i min framställning ej yrkat annat, än att ett 21 H. 4* 33o Dea 3o April f. m. Utsk. må tillsättas, för att taga saken under pröfning. Enligt 3o § Kidd.Orda. kan detta Utsk. afgifva 3:ne olika yttranden, nemi. antingen till befrielse eller att med saken skall förfaras enligt i Ista punkten af 110 § Preg.F., eller att den ifrågavar. personen skall uteslutas från säte oell stämma på Riddarhuset för innevar. riksdag. Jag tillbakahålier allt yttrande om hvilket af dessa 3 alternativer här bör komma i fråga, sedan Hr Crusenstolpe afgifvit ett skriftligt yttrande, hvarutinnan han, efter sitt sätt att tolka det ifrågavar. ordet, öfversatt det med fransyska uttrycket: de habilas habilitet. Jag tror, att saken efter denna förklaring ari samma skick som förut, oell att det tillhör Utsk., som har tillgång till handlingarna i detta ämne, att jemnföra uttrycken samt inkomma med sitt yttrande derom. Jag tror, att R. o.
För fullgörande af de enligt kontraktets 1 § långifvarne åliggande skyldigheter, utläste de ett vite af 500,000 R:dr R:mt, som skulle tillfalla Riksgälds-kontoret, om långifvarne underläte fullgöra sina deri gjorda åtaganden, dock med rättighet att, emot uppoffrande af denna summa, frikännas från vidare utbetalningar, än dem, som vid vitets förverkande voro verkställde; och förbundo sig Johns & Komp. att, inom fjorton dagar efter afslutandet, för vitesheloppet ställa sådan säkerhet, som af Fullmäktige godkändes och hvilken säkerhet skulle återbekommas då långifvarne fullgjort hvad i lista § föreskrels. 10:o Fullmäktige åtogo sig att ofördröjligen anhålla om Kongl. Maj:ts nådiga garanti å det sålunda afslutade lånet, hvars bestämmelser borde, med undantag af det årliga ränteoch amortissements-beloppet, hållas hemliga till medlet af Augusti 1858. I öfrigt innehöll kontraktet åtskilliga detaljbestämmelser angående obligationernas beskaffenhet, ränteliqviderne m. m. Sedan kontraktet den 11 November blifvit undertecknadt, beslöto Fullmäktige, att hos Kongl. Majit begära nådig garanti derå; och blef underdånig skrifvelse derom genast upp - före medlet af Maj 1858 R:mt R:dr 2,500,000: — » 2,500,000: — » » 7,000,000: — » » 6,000.000: — » 2,000,000: — a » » Juni s. å. under återstoden af år 1858 » år 1859 » första hälften af år 1860 salt och påföljande dag expedierad, hvarefter oell sedan Kongl. Majit, uti nådig skrifvelse af den 14:de i olVannäninde månad, meddelat den i underdånighet begärda garantien, Fullmäktige samma dag till Höglofliga Stats-utskottet alläto skrifvelse, innefattande begäran att ett anslag af R:dr J,lö6,666|
Med lemnadt afseende å det inom RiksStånden allmänt yttrade omdöme, att Utskottets förslag i denna del kunde tåla någon förhöjning, har Utskottet i den beräknade qvantiteten skolat tillstyrka en förhöjning af i5 Säl, äfvensom att, då Kronan för den tredjedel af hela Kopparräntan, som vanligen hvarje år utmyntas, kan beräkna omkring i4o R:dr B:co på Skeppundet såsom behållen inkomst, priset må förhöjas lill 125 R:dr per Skepprd. Den häraf uppkommande tillökning utgör 4875 R:dr. 10:0 Tiondeoch Hammar skatts-/ernet. Efter öfvervägande af hvad som blifvit anfördt mot Utskottets i denna punkt uppgjorda förs lagsberäkning och till grund för hvilka anmärkningar de under senare Betänkande, K:o 123. n åren och äfven för det närvarande gällande pris blifvit åberopade; har Utskottet trott sig böra tillstyrka att priset å tackjernet, som Utskottet uppgifvit till 5 lt:dr 16 sk. må, i öfverensstämmelse med hvad K. M:ts Kådiga Proposition upptager, bestämmas till 5 R:dr 24 st. B:co per Skepp:d. Utgörande den härigenom beredda tillökning 2666 R:dr 32 sk. Hvad åter Hammarskatts-jernet angår, anser Utskottet sig ej kunna frångå det för denna persedel, i öfverensstämmelse så väl med K. StatsContorets underd. förslag som K. M:ts Kådiga Proposition projecterade värde af 16 R.:dr 32 sk. per Skepptd, helst detta förslagspris, på sätt Protocollen utvisa, af åtskillige ansetts för lågt, men af andre åter dels lagom, dels ock för högt. I anledning af de inom Högh R. o. A. samt Hederv.
Jag kan i detta hänseende blott beklaga, att man icke gifvit akt på Utskottets Utlåtande, sidan i5, der det slår att läsa; Enligt de af Kongl. Maj.t uppgifna behof j med uteslutande af kostnaderne för G a rnizons-Sjukhusets och Den 2 November c. m. 87 2:dra LifGardets Casern-byggnaders fullbordande , erfordras för Försvarsverket till Lands 2,761,000. Försvarsverket till Sjöss 640 ,000. Derifrån börj efter Utskottets mening, af dragas följande poster: Minskning pä anslaget för Belägrings Artilleriet g6,ooo. D:o på anslaget för B ev ä ringsförråden 82,000. D:o pä anslaget för Ut redningsDepartementet 33i,ooo. D:o på anslaget för Forti ficationsDepartementet 100,000. Och bl ef ve dä Ecctra Anslaget B:co R:dr 2,570,000. Utskottet har således för hvarje punkt uppgifvit den minskning, man ansett kunna tillvägabringa, och Grefve Brahe har redan upplyst, att man dervid rättat sig efter tillgångarne, så att, sedan dessa voro gifne, man afdragit det, man efter samråd med vederbörande FörvaltningsChefer trott vara mindre oumbärligt. Men detta är icke nog säger man; Utskottet hade bort närmare på ziffran bestämma och uppgifva allt, 88 Dea 2 November e. m. livad i förråden för närvarande finnes. Jag frågar likväl, då vi alla veta, att förråden äro tomma, huru beklagligt det skulle hafva varit för Svenska folket och för oss sjelfve, att derigenom offentligen blotta vår fattigdom äfven för grannarne.
Till undanrödjande af Hr von Hartmansdorffs anmärkn., att det skulle vara i följd af någon plan inom Utsk., som statsregleringen förr än inkomst-betänk, till Stånden inkommit, och då det är i sin ordning, att R. o. Ad. känner förhållandet med inkomsterna och utgifterna fullständigt, innan de sednare bestämmas, anhåller jag att inkomst-betänk, måtte blifva anmäldt och uppläst, äfvensom det utlåt., hvilket utvisar statsbristsummans belopp. Hr af Donner, Gustaf Wilh-, uppläste följande: Då jag anser att StatsUtsk., vid regleringen af utgifterna under riksstatens andra hufvudtitel, alltför njuggt gått tillväga, enär Utsk., nästan utan undantag, afstyrkt alla de af K. M. begärdta tillök ta anslag för de civila erabetsver - Den i Maj f. m; *9 ken, torde det tillåtas mig få fasta uppmärksamheten vid det embetsverk, som isynnerhet synes mest vanlottadt. Under d. i4 Juli 1835 behagade K. M. i nåd. gilla och fastställa en interims-stat för K. Kammar-colkm, hvarigenom delta verks tjenstemän och vakthetjente väl fingo någon tillökning i deras förut nog knappa löner, ehuru denna tillökning betydligt understiger hvad deras vederlikar i andra organiserade verk åtnjuta, emedan reorganisationen af samma embetsverk måste verkställas med, och den upprättade interims-staten inskränka sig inom förra stats-anslaget; i följd hvaraf lönerna ej ännu äro så tillräckliga, att de trygga tjenstemannens bergning för framtiden, utan tvertom inge bekymmer, huru han skall kunna, utan åsidosättande af sina tjenste-åligganden, påräkna alt hafva lifvets nödvändigaste behof uppfyllda.