Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och widkommande Götheborgs Krono - Bränneri , sa ehuru icke alla oswan anförde stal äro dertil lämpelige, anser jag likwäl för min del bade rättwist och nyttigt wara, at förhållandet dermed blifwer enahanda som har i Stockholm, at nemligen Bränningen werkställes för Kronans räkning. Bränningens uplatande under arrende at en Person, wore ju, såsom ofwan anmärkt blifwit, oförenligt med den principen, at icke denne Stads Jnnewanare skola fa idka privat Bränwins-bränning: Och jag är detzutom af erfarenheten, huru menigheten funnit sig betjent under Bränneri-Arrendetiden, fullkomligen försäkrad derom, at, med et werksamt handhafwande af Bränneriets drift, för Kronans räkning Stadens Jnnewänare med de fieres, som Bränneriet tillita, stola finna sig dermed bättre belätne, än med en Arrende-Förwaltning. Hans kixcellsnce Herr Grefwe Uuutlr förklarade sig härwid hafwa ingen ting at påminna, allenast ett witzt tunne-tal för de bibehallna -Brännerierna bestämdes, och Landtboens rättighet at införa Bränwin icke instränktes. Herr Lclimitterlöiv erhindrade, at pä dessa Brännerier tilwerkningar matte tillacas endast af Swenst och icke af Utländsk Spanmal. Friherre k^Lmilton, Larl, wille allenast åberopa de skäl han i de förenade Utskotten anfört, at Jnnewanarne i Stockholm och Götheborg ej borde erhålla rätt at bränna; det kunde aldrig för - 744 Den 15 Mats. föxenas med deras winst, och de skulle förbindas ar berala en afgift, uran ar kunna begagna en deremot swaranye rättighet, När allt Bränwin ifrån Lander singe införas, woxe ingen brist ak befara. Herr ttrint2«cliöl6 förnyade sitt förbehåll, ak Krono-Brannerierne ej mätte fä utarrenderas. Herr Grefwen och Ordföranden gjorde derefter följande ?ropositiyner:
Sig ej längre böra uppskjuta att öppet meddela Rikets Ständer dessa förhållanden och redan vid innevarande riksdag äska en nödig förhöjning i de å Riks-statens första Hufvudtitel anvisade medel för Kongl. Maj:ts hofhållning. I sådant afseende och vid det, enligt hvad hosföljande utdrag af StatsRåds-protokollet innefattar, utredda förhållande, att. de brister, som för hof-förvaltningen uppkommit, icke blott efter Kongl. Maj:ts thronbestigning, utan äfven under det föregående, nära två-åriga regentskapet, kunna med säkerhet liqvideras, samt inkomster och utgifter åter bringas till jemnvigt.'genotti beredande af en särskild årstillgång af 250,000 R:dr från och med innevarande år till slutet af nästa statsreglefingsperiod, vill Kongl. Majk härmed i nåder föreslå Rikets Ständer, att, jemte de anslag under första Hufvudtifeln, hvilka i Kongl. Majks nådiga Proposition öm Statsverkets tillsänd och behof blifvit upptagne, ett särs k i 1 d t fy 11 - nadsanslag af Tvåhundrafemtio tusen R:dr Runt för hvarje af’ åren 1863-—1866 Pih. till R. St. Maj:ts hofhållning anvisas, att af Riksgälds-kontoret utbetalas vid slutet af hvartdera årets första qvartal. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. År och dag som ofvan. CAHL. J. A. Gripenstedt. Dt drag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den 6 Februari 1803. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Friherre De Geer; Hans Excellens, Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström; samt Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen. Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och lie uter skiöld.
(U Sedan Stats-Utskottet erhållit del af Riks-Ståndens beslut i anledning utaf Utskottets Utlåtanden N:ris 26, 51, 52 och 53, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 2:dra, 4:de, öde och 7:de Hufvudtitlar, får Utskottet härmedelst framställa de förslag till propositioner för votering i Förstärkt Stats-Utskott, äfvensom afgifva de yttranden i öfrigt, hvartill skiljaktigheterna i nämnda beslut funnits föranleda. Andra Hufvudtiteln. (Utlåtandet N:o 26). l:o. Detta Utlåtandes ll:te punkt, angående ifrågasatt uppskattning af de vissa fångvårdstjenstemän tillkommande förmåner af boställsrum och planteringsland, m. m., är af Bonde-Ståndet till Stats-Utskottet återremitterad; men, enär, enligt ankomna protokollsutdrag, de trenne öfriga Riks-Stånden godkänt detsamma och ärendet således är af Rikets Ständer afgjordt, återstår för Utskottet endast att, jemlikt 49 § 4 mom. Riksdags-ordningen, Bonde-Ståndet härom underrätta. Fjerde Hufvudtiteln. Utskottets i 7:de punkten mom. b) - gjorda framställning, innefattande afstyrkande af bifall å väckt motion om i viss mån förändradt aflöningssätt för inBih. till R. St. Prot. 1865 å 1866. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 4 Höft. 1 2 Stats-Utskottets Memorial N:o 69. delta arméen, har Bonde-Ståndet till Utskottet återremitterat; men som Utskottets yttrande blifvit godkändt af de tre öfriga Riks-Stånden, och frågan således är af Rikets Ständer afgjord, kan återremissen ej till någon vidare Utskottets åtgärd föranleda; hvilket Utskottet härmed skolat för Bonde-Ståndet tillkännagifva. 3:o.
Då den, I 8:de §. af 27 Cap. Rättegångs-j Balken och serskilda författningar gifna föreskrift , att klagande parter i Öfverrätterne skola, sedan de, sjelfve eller genom Ombad, inom förelagd tid, dit inlemnat sina besvär, vid talans förlust, besvärshandlingarne skyndsamligen åter uttaga, dem vederparten tillställa och bevis derom till Rätten, inom viss tid, ingifva, skall medföra obeskrifltga svårigheter och största äfventyr för klagandes rätt att få sin talan pröfvad, har Riksdagsfullmägtigen Herr A, P, Ståhle hos Väl^ lofl. Borgare-Ståndet föreslagit, att ofvanberörde föreskrift måtte till all kraft och verkan upphäfvas, samt öf v er rätt erne förstånd digas, att i alla mål, som till deras handläggning hora, låta, pä lika sätt, som hos Kongl. Majit med underdåniga besvär förfar es, genom Konungens Befallningshaf vant de, infordra svarande parters förklaringar, j£ag*Utskottet, till hvars pröfning och yttrande detta förslag blifvit hänvisadt, har detsamma förehaft; och som nu gällande stad - LagUiskottels Betänkande N.o 108’ 5 ganden om skyldighet för part, sorn i öf*j verrätt klagar, att sina dit ingifae besvär, örn de till vederpartens förklaring utställas ,' åter uttaga och vederparten tillställa mot bevis, som inom viss tid till Rätten inlemnas skall, stödja sig på den enkla grundsats, att det är den rättsökandes men icke Domarens åliggande att iakttaga och bevaka hvad till sakens utförande hörer ; så och enar öfverllyttandet af ifrågavarande åtgärd från parten (ill Domstolen skulle komma att bereda en icke ringa tillökning i Öfverrätternes och Konungens Befallningshafvandes i öfrigt nog trägna och mångartade förrättningar, utan att tillskynda den rättsökande någon motsvaran. de fördel, kan Utskottet för sin del icke till-’ styrka bifall till förslaget, utan hemställer, om icke Herr Ståhles omförmälde motion må utan afseende lemnäs.
Liefve i Enkoslånd försatt; angående nedsättning’ i Arrendet för Högsta och Lunda hernwall; 0111 ersättning till Öfversten Silfversköld, för det af honom vid Pomerns afträdande förlorade aecord m. ni. ; rörande Wadstena Klosler-kyr ka ; örn ersättning till innevånarne i Schlesvig och Hollstein för gjorde lefverancer m. ro,; angående söndring ifrån Bisp Motala Kungsgård af den ägorymd , sorn liliij anläggning af Motala Köping derifrån erfordras; angående sökt eftergift af bristande arrende för Lotten N:o 3 under Dahlby Kungsgård; om upphörande elier nedsättning*af den nya Koterings - afgiftcn inora Jonköpings och Elfsborgs Län ; angående ersättning för förlorade Ängar, ra. ra. vid gränslinien emot Ryssland; i fråga om ersättning för en brist i KonglHof-Staliets utfordring; rörande Lön-tillökning för Ejerdingsraän; angående Rusthålls - afgifternes vid Skånska Ca valleri Regementerne utgörande i spannemål; rörande den så kallade Eckertska Obligationen å 3,ooo R:dr Hamburger B:co; om Riksgälds-Verkets tillstånd? oan ersätt - lSS D n 19 N tiv ernber f. rn. ning för förlorade ägor genom Trollhätte Slussverks uppdämning; angående Lönfylhiad till Sloekliolms Schöl - Lärare; om jenmkning i Rustnings-skyldigheten ; angående föreslagen indragning af Biskoppsoch Domprost-lönerne; rörande Ädelfors Guld-Verk; om de för beklädnaden vid Nerikes Regemente anslagne Hemmaris-räntor ; angående anslag till reparalions-kostnader å Kongl. Svea Lif-Gardets Cassern , med antagande af det utaf Utskottet föresiagne sednare Alternatif; i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Utlåtande, angående granskningen af TullVerkets räkenskaper, jemte åtskilige dermed gemenskap ägande Motioner ; om andrin? i förvaltningen af Strömsholms och O 1 »• 1 Kungsöhrs Kungsgårdar; angående förlängning i Arrendetiden af Strömmingsfisken; i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Utlåtande rörande Numer-Lotteriet; angående förrättad revision af Post-Verkets räkenskaper ; om vårkstäild granskning af Chartae Sigillatas Medels redogörelsen; rörande Riksgälds Contoirets Vakl-beljenings ansökning, att få till godo njuta så kallade Skopenningar; i anledning af verkstäld granskning af Redogörelsen för de till Veneriska smittans hämmande anslagne medel; om Pension för Enkefru Grefvinnan Adlercreutz; angående sökt befrielse från betalning af bristande Arrende för Wendlholms Hof Den ig November f, m, 189 Stall-äng; om förrättad granskning afTullverkets kenskaper; rörande vackt motion|om ett årligt arfvode för Öfver-Directeuren Schvartz, nied a-ntägande af det utaf Utskottet föreslagne första Alternativ; i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Utiåianden,
I alla Embetsverk finnes i allmänhet de Styresoch Embetsman vara mest skicklige, som med Theoretiska kunskaper i Embetsvägen förena egen erfarenhet , den de inhämtat igenom handläggning vid göromålen i de lägre grader inom Verket. Samma rättsgrunder borde äfven vara användbara vid TullVeiket och synnerligen iakttagas, då en ny Organisation af Tullstyrelsen påtänkes, så att Embets-göromålen både af högre och lägre Embetsman hufvudsakligen genom egen åtgärd behandlades. En känd upplyst Statsman har, enligt en tryckt Tidning för år 18*3» visligen yttrat: ”Att Organisation af ÖfverSty ”relsen vid Tullverket ej litet verkar på rikt’’ningen af UnderBetjeningens bemödanden, ”och på Författningarnes efterlefnad , och latt , ”der detta ej iakttages , de första rummen uti ”Tullstyrelsen vore föga annat än Pensionai”rer, hvadan de, närmast intill deni varande ”Tjenstemän voro de enda verkande.” Om Sveriges Tullverk sättes på RiksStat och alla Styrelsens Oflicianter tillsättas samt befordras enligt förenämnde grunder, och således på lika sätt, som vid alla andra Statens Embetsverk, skulle hopp om befordran till betydande och val lönta Embeten åstadkomma säker tillgång på skickliga och förtjenstfull» Officianter vid Verket, deremot annan behandling medför både liknöjdhet och håglöshet. Att Tulloch LotsVerken måtte förenas och sättas på Militairisk fot, hafva jemväl Riksens Ständer i underdånighet före - Den 2 Januari!. lil slagit; derigenom kunde Lotsjagterne lättare och med mindre kostnad uppfylla det ända* mål, som med''Inrättningen af Tulljagterne år åsyftadt ; beqvämligen skulle äfven DykeriInrättningen , när Octroyen derom löper tili ända, samt TolagsTjenstemäns Löner och lagliga sportler kunna dermed förenas:
Vidkommande åter Herr Chargé d’affaires Cantzjli-Rådet Lagersvärds fordran, hvilken, såsom stalld på visn Förfallotid, är af lika egenskap, som deårrSr? liqvideräde obligationer uti Holländska och Brabantska Lånen, så får Stats-Utskottet, med åberopande af hvad här ofvan an. földt är, vördsammeligen föreslå och tillstyrka, att Lån-Capitalen, till en sammanräknad summa 75,61*7 Livrés, 3 Soldi, 10 ilen ari fuori di Banco - igo Den 17 April. co, tillda med de dera till den 3 Augusti 1814 upplupna inte ressen, på- lika sätt, sorn skettjmed ofta berörde obligationer uti Holländska och Brabantska Lånen, reduceras till Svenskt Bancomynt sålunda: att hela summan i Genöesiskt mynt först förvandlas till Hollafids Courant efter sju och en tredjedels (74) Styfver för en Lire fuori di Ban* co, och en Riksdaler Hollands Courant sedermera beräknas och anses i värde lika med fyratio sju (47) skillingar Svenskt Banco; då för beloppet i sistnämnde mynt, sorn härigenom uppkommer, utfärdas Riksgälds-Cotoirets obligationer under den 5 Augusti 18x2, ställde på ,5 år och med fem procents årlig renta, hvilka obligationer dock ej komma att från Riksgälds - Contoiret utgifva», förrän Herr Chargé d’affaires Canfzli - Rådet Lagersvärd låtit dit inlemna vederbörligt Betyg, att Lån Capital till en sammanräknad summa af 75,687 Lires, 3 Soldi, 10 Henari fuori di Banco, äro i behörig ordning dödade och afskrifnfe på de hufvud-document, hvilka före år 18x0 från Riksgälds Contoiret äro expedierade, och hvilket Betyg äfven bör innehålla, att någre Svenska Staten till last varande försindelser å dessa LånCapital icke äro utelöpande.
Till följd af RiksRältens beslut, vid förehafvande den 18 i denna månad af 13 punkten i Memorialet Lit. E., aflemnade Sekreteraren desse handlingar, nemligen: ej mindre Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 13 Oktober 1812, deruti Kongl. Maj:t, i anledning af väckt förslag om nedläggande af Kongl. Maj:ts och Kronans vid Söderhamns stad varande Gevärsfaktori och inrättande af ett sådant faktori vid det invid Eskilstuna Fristad belägna Carl Gustafs Stads bruk, som blifvit Kongl. Maj:t och Kronan till inköp erbjudet, förklarat, bland annat, att genom inköp af detta bruk skulle vinnas ej blott utväg för inrättningen af ett fullständigt Gevärsfaktori, utan ock det lika vigtiga och af Kongl. Maj:t afsedda Riksgagneliga ändamål att förse Eskilstuna fristad med flere för dess bestånd och utvidgande oundgänglige vattenverk; i sammanhang hvarmed Kongl. Maj:t i nåder förordnat, att nämnde bruksegendom skulle för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning inhandlas samt, af dervarande vattenverk och lägenheter, stångjernsoch ämneshammaren bibehållas, för alt deruti reparera eller nygöra gröfre redskap för de gående verken jemte andre arbeten; äfvensom tvänne af de sex vid bruket inrättade knipeller stålhamra!’ samt af öfrige byggnaderna de, som funnos nödige, borde för faktoriet och Fristaden bibehållas; hvarjemte blifvit föreskrifvel, alt underdånigt förslag af serskildt förordnade Kommitterade skulle afgifvas, huru de för desse vattenverk och faktoriets drifvande icke erforderlige vattenfall in. m. kunde emot skäliga villkor till Fristadens förmån användas; än äfven ett emellan dåvarande egaren till Carl Gustafs Stads Bruksegendom, BergsRådet B. F.
Med en sådan granskning, som tillhör Konst.Utsk., är icke meningen att göra en eller annan liten anm. eller prick mot en eller annan ledamot af Statsllådet; utan hufvudsalcen är väl att utröna huru StatsRådets ledamöter i allmänhet förvaltat sina embeten, och i detta afseende är det af lika mycken vigt att utröna, hvilken underlåtenhet, som kunnat ega rum, som att erfara de positiva misstag, som skett. Jag skulle derföre för min del tro, att, då 4 9 § icke utesluter Konst.Utsk. från skyldigheten att till förnyad handläggning från Stånden åter mottaga frågor, som det redan behandlat, skulle det icke vara orätt att återförvisa detta Mern. till Utsk., med upmaning till Utsk. att inkomma med förnyadt Utlåt, i ämnet. Då emellertid de föreg:de talarne icke framställt något sådant yrkande, anser jag det vara ändamålslöst att jag, så vida icke någon annan gör det, nu begär propos. derå, hvarföre jag afstår derifrån, under förbehåll likväl af min rätt i detta hänseende. För närvarande instämmer jag med den siste värde talaren. Hr Cederschiöld, Rob. Teofr.: Man har mot formen af ifrågav:de Mern. anmärkt, att Konst.Utsk., som det endast åligger att följa föreskrifterna i 106 eller 107 §§ RF, orätt förfarit, då det, utan att yrka tillämpning af någondera bland dessa §§, framställt anm:r mot Konungens rådgifvare. Detta grundar sig dock på ett misstag af de värda talarne. Inom Konst.Utsk. fanns visserligen en majoritet, som ansåg att ingen anmälan borde göras enl. 106 §, och man var i detta fall mycket ömtålig. För min del ansåg jag, att man antingen icke borde göra någon anmälan, eller också göra den efter 107 §, hvarvid jag gerna ville gå mina motståndare så till vida till mötes att man endast åberopade grundlagens föreskrift, helst det vore klart att, äfven om så skedde, anmrne i allt fall må»te anses vara framställda i enlighet med 107 §. Jag kan icke dela Frih.
Jag tager eder till vittne, sade han, huru denne hund sätter sig emot konungens befallningar, och huru han handterar hans utskickade! Kommen in, och sen, huru jag för konungens räkning lägger beslag på hans egendom. – Allt motstånd var onyttigt. Obetänksamme christne! utbrast han, då guldet låg i hans ficka och vakten drog sig tillbaka. Jag äger full makt att illa handtera dig för ditt öfvermod, ja om jag sloge dig ihjäl, så skulle jag icke mycket äfventyra; och var viss, jag skulle äfven göra det, om du sårat mig. Men nu är jag alldeles icke missnöjd med ditt oförstånd, ty nu tillhör mig både guldet och flickan. Det är sant, att du kan begifva dig till hofvet och der anklaga mig, ifall du menar att jag ej till den kongliga skattkammaren skulle framlemna dessa penningar. Men mina gynnare skola beskydda mig, ditt hufvud skulle falla och din dotter jemte dina pengar i alla fall vara förlorade. Mellertid, som jag ej är älskare af ytterligheter, så skonar jag all din öfriga egendom – ty du måste utan tvifvel vara mycket rik, då du kan bjuda så mycket för en flicka – så vida du vill svärja vid din Gud och dina helgon, att du genast lemnar landet, för att aldrig återkomma, i hvilket fall till din och min säkerhet en tropp af mina soldater skall följa dig. Jag bad min far öfverlemna mig åt mitt öde, som nu ej mera kunde undvikas, och blott sörja för sin egen trygghet. Då han sjelf alltför väl insåg att här ej var mycket att välja, och då hans samvete förbjöd honom att äfventyra sin väns ombetrodda gods; aflade han änteligen den begärda eden, hvaremot den andre åter vid Propheten lofvade honom säkerhet för sin öfriga egendom och pålitlig lejd genom hela afghaniska riket. Rustan! jag lemnar dig att dömma med hvilka känslor min far och jag nu störtade i hvarandras armar, båda anande, att vi aldrig mer skulle återse hvarannan. – Nog, nog, min sköna, inföll värfvarn, och fattade mig vid handen; aftorka dina tårar och följ mig!
25o. — rörande återremiss af Utskottets förslag till Skrifvelse angående tillåtelse i vissa lall 2l4 lill bropenningars uppbärande. XXXVII. A. 25o. ExpeditionsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden med hemställan om Traetamenten för Extra Ordinarie Canzlister, m. m. XLI. B. 170. A. 33a. XLVII. B, 509. L. A. 278. —■ i anledning af återremiss å Utskottets förslag till Rikets Ständers Underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående ändring af 10 Cap. 21 § 2 mom. RättegångsBalken, samt upphäfvande af dermed sammanhang ägande Kongl. Brefvet den 29 Juli 1812 och Kongl. Kungörelsen den 18 December 1823. XLI. B. 170. A. 331. — angående en af Rikets Ständer till åtskilliga personer beviljad belöning för införda förbättringar i väfnadskonsten. XLII. B. 23i. XLIX. E. 25. A. 32, — med hemställan, att RiksStåndens ProtocollsUtdrag hädanefter måtte i nummerföljd Utskottet meddelas. XLVI. B. 117, A. 233. —- angående erhållande af Original-exemplar utaf StatsUtskottets Utlåtanden och Betänkanden, m. m. XLVI. B. 368. LXVI. A. 212. — med förslag till jemnkning i RiksStåndens olika beslut, rörande anslag lill Utskottets renskrifningskostnader. XLVII, B. 509. L. A. 278. — angående ifrågaställd förändring i for - 2l5 men för Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser. XLVIII. B. 359. XLIX. A. 26.
jag (Del) jag sänöer Karins löfte (Dm att första paret tofflor, i} on bro&amp;erar, seöan mjufa, Sosiga små fingrar lärt sig fjälla säfert fast om nålen, Seöan fingerborgen änötligt Sitter fpar på fingerspetsen, Det sfall blifpa sänöt meö posten Cill öet tjem, från bnilfet sagan Kommer flyganöe om pintem Cifsom r&gt;acfra siöenscansen, Som om sommarn stannar tjemma, 2TTen om pintem örar fring bygöen. j a g Ijar £isas sfratt att sänöa, Det, som flingar som en flocfa, Det, som fyller tjela ljuset, Sfrattet, tjpilfet föll så fagert Som ett pärlregn öfr&gt;er rummet latin i ZHiöt i vaåva tLörnrossagan, j u s t öå alla sfulle sofpa. Jag Ijar pittnesmål att sänöa (Dm bjur stolta storöåösörömmar, (Dm tjur elöig tjemlanösfäi-Ief Spira upp ur Ijulöa sagor, bjjalmar lofpar, att tjans tunga 2ilörig af en lögn sfall fläcfas. Cor octj 2lnna, bela sfaran Sfola älsfa öe förtryefta, ^läröen sfall öem alörig fresta (Dcbj ej grannens astrafaner, Buru sfönt öe än må blänfa, t} uru milöt öe funna roöna. 2TTera last jag bar att bära lin en tiggare om julen, Som går Ijem meö rågaö påse. Custigt sfall jag räta nacfen, Seöan ryggen min jag lättat $tån en såöan massa gåfuor.
Att vara pessimist när man är ung och stark, och Jesuismen var ren pessimism då den trodde att verlden var usel alltigenom, det går icke så lätt. Lifsglädjen ligger der, och man ser många så kallade upprigtiga sjelfbedragare bland läsarne, som äro rätt muntra. Äro de gifta och sunda, måste de ovilkorligen ha många stunder, då de glömma Jesus helt och hållet och då han icke får vara med, just i de stunder då individen känner lifskraften så mångdubblad, att den räcker utom individen ut på slägtet. I skolan märktes nu på hans krior intrycken af pietistskrifterna, och två examensstilar, daterade 1862 och 63, hade detta utseende: En illa använd dag är för alltid förlorad. Tiden är den dyrbaraste af alla de gåfvor, som Gud har gifvit oss; derföre skola vi använda den på ett sätt, som visar, huru högt vi värdera denna gåfva. Vi skola använda hvarje dag, hvarje timma till något nyttigt ändamål, såväl för kroppen som själen, och icke förspilla den på ett onyttigt sätt. Om jag således använder en dag på ett, för mitt samvete icke tillfredsställande sätt, så kan den förlust, som jag lidit, aldrig ersättas; således är den förspilda dagen förlorad för alltid, i anseende till de nyttiga lärdomar, som jag då kunnat inhemta, ty den tid, hvilken har flytt, kommer aldrig tillbaka. Hvarje dag förer oss närmare grafven; och vi skola tänka på att en gång stå till svars för, huru vi användt vår tid. Vi skola derföre ifrån ungdomen vänja oss att rätt värdera och använda den dyrbara tiden, och hvarje dag söka inhemta nya kunskaper och för öfrigt använda den på ett sätt, som Gud och vårt samvete bjuda. Ty en illa använd dag är för alltid förlorad. Hvad solen är för jorden, är Religionen för menniskan. Solen är oumbärlig för all jordisk vegetation. Utan hennes lifgifvande ljus och värma, skulle inga vexter, inga djur och i följd deraf inga menniskor finnas, utan hela vår jord skulle vara en öken.
04 kilo stjelkar och 16 kilo socker, litet smör, på elden i en kastrull, som men, som jag redan sagt: — socker i genomskärning är ungefär 4 ä 5 Kryddsill. Till 80 stycken strömming efter behag. verktum. Då fio.tyren kokat en stund tages ' / z kanna ättika, uti hvilken och är alldeles klar, dryper man af sillen lägges 24 timmar. Upptages smeten med sked i en ej för vid tratt, derefter och nedlägges hvarftals med som derpå hastigt svänges i ringlar följande kryddor: 15 ort stött starkSmultronpunsch. En kanna arrack öfver flottyren. Då strufvan är brun peppar, 12 ort kryddpeppar, ' lz skalp, s-lås på 2 kannor mogna skogssmultron på undre sidan, vändes den med två socker, 1 handfull lagerbärsblad, för 8 att stå i en half vecka i en öfvertäckt gafflar, och är sedan snart färdig. Man öre spansk humle, 1 qvarter salt. Efter kruka. 5 | " ffi socker och 6 qvarter 3 veckor kan sillen ätas och håller sig upplägger den då på tjockt gråpapper vatten kokas upp; smultronen pressas eller på spisbröd, så att flottet får afåret om. lätt genom en handduk, men ej så rinna. Sedan drypes ny smet i panhårdt att fröna falla ned i den klara nan. A f satsen blir ungefär 18 strufsaften. Sockervattnet, som nu är i Matlagning ". por. Elden bör vara jemn men ej särkokning, slås tillsammans med saften, deles stark, ty då brännes flottyren lätt. som öses tills den blir kall, hvarefter Sillpudding. Ett halfstop mjölk och Ida. den buteljeras och hartsas. A — eli. en kopp risgryn kokas, tills det blifver lagom tjockt; deri röres tvenne fint Elinkakor. 1 ägg vispas väl tillsamhackade fetsillar, socker och peppar man med 35 ort fint socker, sedan H v a r j e h a n d a.