Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 18 Juni. vårt land såsom ofördragsamhetens, oell söka tvinga Regering och folk att tillintetgöra lagar som skydda vår lära, vårt lugn, och dem säkert mången klok styrelse utom oss afundas. Ar det väl något sjelfpröfvande förstånd, någon inre öfvertygelse om en bättre tro, som verkat dessa affall bland en menniskoklass, hvilken svårligen någon högre uplysning kan tillmätas? Nej! Visst icke. Man lärer tvärt om kunna antaga att denna öfvertygelse blifvit dem bibringad just af dessa Katholiker, som med barmhertighet, völgörenliet, böner och vakande öfver alla, der någon själsoro kan visa sig eller väckas, erbjuda tröst, och dymedelst mången gång i deras kyrkas sköte emottaga de villrådige, de själslidande. Hvad har man ej då att befara af desse nitiskes fria arbete bland en lättrogen hop, då ett affall ej mera medför någon påföljd. Vore ej katholicismen till i verlden med dess verksamhet, dess läror och medel af så samhällsvådlig beskaffenhet, skulle en religionsfrihet, äfven sådan man nu förstår den, ej vara af någon större fara. Men katholicismeu och despotismen verka som grund och följd. Uplysning har sällan varit befrämjad af den förra och aldrig rätt. älskad af den senare. Principen för samhällets utveckling kari omöjligt vara oberoende eller i strid med principen för menniskans andliga utveckling, till det mål Herran utlofvat. Om så är, blifva aldrig religionens form och beskaffenhet likgiltiga för ett samhälle. Äro vi protestanter, rätt öfvertygade derom att vi äga ett renare begrepp om Guds Ord, än t. ex. katbolicismen, böra vi väl ej så ställa att just denna lära, på samma gång den inleder menniskan i villfarelsen, genom sin makt undergräfver samhället. Detta blir dock händelsen, då man som regel nästan medgifver ett fritt utbredande af densamma, — och så verkar den föreslagna lagen, förr eller senare. Lemna blott oinskränkt religionsfrihet i ett land, och katbolicismen står der färdig med sina nät, hvilka aldrig förgäfves utläggas.
Riksdag asgifwande berättelse, rörande de ifrån Konungen, genom Högsta Domstol!, , sedan nast föregående Riksdag rugangne förklaringar af Lagens rätta mening, höra ock till Lag-Utjckollels befattning, dit denne berättelse sörwiseS. §- Z4.^ Allmänna Veswars och OeconomiaeUtffottet, sammansatt af Fyratio älia Medlemmar, fck.stl enligt Zg och 89 §.§-i Regerings Formen, anmacka brister i de allmänna hushallnings-anstalterne och fö-ändrmgar deruti förestå, samt uptaga alia hov Riksens Ständer upkomne frågor, om förändring, förklaring och uphäjwande af Lagar och Författningar, som Rikets allmänna hushållning röra, om sadan? nya Lagars stiftande och om grundcrne för allmänna inrättningar af alla stag, rhwad de röra upfostringg och underwisnings Werten, allmänna Fattigwårdens Landthushällningcn, BergWerken ni. m. Riksens Ständer äge dock önd.st magt, att i dctza ämnen bxstma föreställningar och Fjerde Bandet N:o 52. öuss - Lor Den iZ December. önskningar, att hos Konungen anmälas. Will Ko» nungcn nägot Oeconomijkt mål, gemensamt mev Riksens Ständer afgöra, sörfareS dermed pä sätt, som för Lag«frägor är stadgadt. §. Z6. Utom förenämnde i Regerings Formens §. omsörmäldte och förcjkrifne Utffott, äga NiksftnS Ständer att wäija och förordna ett Expeditions Ur» skott, bestående af Tolf Ledamöter, för art upsätta, ej mindre de expeditioner, som under Riksdagen af Ständen gemensamt utfärdas, än äswen Riksdags» Vestulet, och alla salunda författade Handlingar till Riksens Ständers justering öfwerlämna; och äge Host Cancclleren, eller den hans Embete företräder, rättighet att i Utskottet vfwerwara Riksdags-Beflutels ju» stering, i de delar deraf, som röra Konungens yman» den.
Länsmansdistrikterne fem, nemligen: a) Tunaläns härad, innehållande socknarne Tuna, Christdala och Misterhult; b) norra delen af Sefvedes härad, eller socknarne Rumskulla, Södra Wi, Djursdala och Frödinge; c) Sefvedes härads öfriga socknar, nemligen Wimmerby, Pelarne, Hvena, jemte Lönnberga af Aspelands härad; d) Mörlunda, Tveta och Målilla socknar af Aspelands härad; och é) öfriga delen af sistnämnde härad, nemligen Wirserums, Järeda och Gårdsveda socknar samt Karlstorps Skate; 3) Norra Möre, Stranda och Handbörds häraders fögderi. Arealen 22,883 qvadratmil. Länsmansdistrikterne voro vid periodens början fem, nemligen: a) Stranda härads, omfattande socknarne Döderhult, Mönsterås och Alem; b) Handbörds östra eller socknarne Högsby, Långemåla och Fliseryd; c) Handbörds vestra eller sock o liarne Fagerhult och Kråksmåla; d) Norra Möre härads norra distrikt eller socknarne Ryssby, Aby och Bäckebo; samt e) Norra Möre härads södra eller Christvalla, Förlösa, Dörby, Kläckeberga och Calmar socknar; men från år 1858 har, med Kongl. Maj:ts nådiga tillåtelse, förstnämnde eller Stranda härads länsmansdistrikt 4 Calmar län. Administrativ indelning. blifvit deladt i tvenne, innehållande det ena
Rätteligen afffrifwit, intygar I-. /i. LZ0 Den 8 Äng. lutt. L. Förtekning uppä Utgifttrne till Aflö. ning för den till ordningens bibrhäl. lande i HuMudftoden indragne För. stärknings Garnison, samt tillökning i unde» häller för den Ordinaira, lill Julli mänads stut, upprättad enligt inkommit Förslag. Banco Spec. Long!. Swea Lif-Garde. R:dr. 5 r Jun. män. Lif Gardet till Häst. Jun. män. Andra Gardes Regem. Jun. män. Ju, dito dito 4245:34.— 5,768 ZO 6 Long!. LiflRegem. Brigadens Cuiraflier (torps. Jul. män. Aflö ing 512:16. 8 I ! Tia häsi-anes foura. gerande i samma manad har ät. g.Ut 2219 Ra> tioner a 16 tz. 759'-52.— 15,265 1,262 46 6 8 Long!. Lif Regem. Brigadens Husar Corps. Jun. män. Jul. män. Brigadens Grenadier Corps. Jum män. Läger. halm a 8 tz — 25:18 — Jul. män. Jun män. Upplands Regemente. Jun. män. Aflöning 858:22. —- Zzc> - Bröd portion. 220 LE 12 E tori bröd a 40 fl. — §1 Nationer a 16 fl. 195 LE15 K Den 8 Aug. ! R:dr. flr. Transport R:dr. Lougk. Armäens Flotta. 55,638 4 Jun. män. Finsta LM-Batai!lon. Jul. män. För Junii mänad 1129:21.10. Committeens för Kustbewakningen Contoir den L Aug. 1310. 8öäsrbolm. Rätteligen afffrifwit, intpgar Ii., l-unoios.
Män kunde begagna för att få Nationens samtycke till en ny bevillning af menniskolif, armar och ben, efter det kort förut derpå lidna stora nederlag. Jag erkänner mig hafva varit en af de få, som då på detta rum fröjde min röst emot nämnde Bevillning, och Ridderskapets och Adelns Protocoll af den i3 April 1810 vitsordar mitt bestridande af hvad pluraliteten beslöt. Den 3o Juni! f. m. Jag anför icke detta för att efter nära 30 års förlopp göra afsägelse af raina då yttrade åsigter; — Nej! —■ långt derifrån; tvertom äro de djupt förvarade i mitt hjelta — oförändrade likasom 1809 års Mäns. De framfarna åren hafva för mig icke visat några nyttiga följder af det beslut jag då motsade; och jag upprepar, att jag ännu äger samma motvilja för det då införda conscriptions-systemet. Känslan för fäderneslandet synes nu vilja utsträckas ända derhän, att menniska och häst böra betyda ett och detsamma, och sättas i bredd med hvarandra. För menniskovännen , för tänkaren och för den rättsinnige är likväl föreställningen härom sorglig och motbjudande; och bifalles förslaget, så finner jag icke, att någon ting bör kunna hindra den fattige Extra Roterings-karlens suppleant hästen, att till sällskap i spillan få bredvid sig placera hans kamrat, som är menniska. 1823 års Ständer hafva likväl uttryckligen beslulit, att Extra Roteringsskyldigheten endast i manskap skall utgöras. Mig tyckes alltså, som både känslan för mensklighelen, och aktningen för Ständers beslut talade emot Utskottens Utlåtande. Dessutom, och om nu skulle bifallas, hvad Utskotten föreslagit, att nemligen häst kunde få lemnäs i stället för en extra roteringsskyldig. menniska, så finner jag par cousequence, att ett dylikt >52 Den 3o Junii f. m. förhållande borde få ii g a rum jemväl med Beväringen, så att den, sora ville skicka sin häst i stället för sio son, borde dertill äga rättighet.
Då Rikets Ständers Revisorer icke närmare uppgifvit med hvilka andra Embetsverk Kollegii verksamhet blifvit jemförd, såsom grund för ofvanberörde anmärkning, och Kollegium således icke är i tillfälle att från denna synpunkt till besvarande upplaga den gjorda anmärkningen, torde det tillåtas Kollegium att, till ledning vid dennas pröfning, i underdånighet åberopa bifogade uppgift dels å till Kollegium inkomna och der handlagda mål, dels på antalet af från Kollegium utgångna expeditioner under åren 1820 till och med 1847, deraf inhemtas: alt de förra efter hand stigit från 1,500, som de under förstnämnde år utgjorde, lill 3,817, hvartill de år 1847 uppgingo, äfvensom att antalet af utgående expeditioner från 1,050 ökats till 2,334, och skulle årliga antalet af dessa för de sist förflutna 15 åren, jemförelsevis, vara betydligt större, om under denna period, såsom förut var händelsen, de från Kollegium utgående cirkulärer och dylika expeditioner blifvit i regislraturet upptagna under särskildt nummer för hvarje sådan utgående expedition, men icke, såsom sedermera varit fallet, blifvit under en enda nummer upptagna. Då nu härtill äfven kommer, att, med högst få undantag, icke några expeditioner från Kollegium utgifvas på stämpladt papper, och att Kollegium, jemte underdåniga utlåtanden till Eders Kongl. Majit, har att afgifva yttranden till öfveroch under-domstolar uti medico legala frågor, såsom ock till andra embetsmyndigheter i mål, hvilka ofta påkalla en omständlig utredning; vågar Kollegium tro, att dess utgifter för skrifmaterialier, hvaröfver förut hvarken från Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-rätt eller Rikets Ständers Revisorer någon anmärkning försports, såväl relatift till de med hvarje år ökade göromålen, som i jemförelse med andra Embetsverks enahanda utgifter, icke torde befinnas anmärkningsvärda.
illiterat rådman och tillförordnad borgmästare i Näsvik. KATRINA, hans hustru. ANN' SOPHIE, deras dotter. EK, skrifvare hos Lundell. SANDBERG, läderhandlare. QVIDING, mjölhandlare. FRU QVIDING. FRU SUNDIN. GRANQVIST, postskrifvare. SUNDIN, diversehandlare. ULRIKA ELEONORA, deras dotter. ALMÉN, f. d. landsfiskal. FRU ALMÉN. ROSENQVIST, provisor. FRU BOBERG, enka. ZITTER, mamsell. KAJSA, piga hos Lundell. KALLE, springpojke hos Sandberg. _________ HÄNDELSEN TILLDRAGER SIG I EN AF SVERIGES MINDRE STÄDER, I BÖRJAN AF FYRTIOTALET. FÖRSTA AKTEN. Teatern föreställer ett temligen stort rum med stor rosiga tapeter och gammalmodiga, hvitmålade möbler. För fönstren hemväfda röda och hvita gardiner. Hackadt granris på golfvet. Trenne dörrar. Piphylla på ena väggen. Lundell, iklädd nattrock och virkad rökket liten tidning i handen. Ek står till höger. mössa, går fram och åter på golfvet, hållande en myc Första scenen. EK. LUNDELL. Nåväl, herr borgmästare, då anser jag saken LUNDELL. EK. nästan omöjlig. ligt, så är det också, ta mig tusan, så. Sällskapsspektakel ska' vi ha'. EK. Omöjlig! När jag säger att någonting är möj Men vi ha ju ingen teater. Skräp! LUNDELL. Ingen ridå, inga kulisser. Strunt! EK. LUNDELL. EK. gon som vet hvad ett sällskapsspektakel vill säga. Jag vet, och det är nog. LUNDELL. EK. Här fins ingen som kan ordna; knappt nå- Visserligen men motsäga mig! Jag ska' kanske låta de der Sandöboarne rida mig på näsan hva' sa'? Ingalunda men EK. Jag tror, hin regera mig, att herrn vågar LUNDELL.
Ty då hennes far, järnkramhandlaren Anders Lundström, hvilken tillika var löjtnant vid Borgerskapets infanteri, på sista åren ej kunde försörja sin familj, anlade och skötte modern med en otrolig energi två fabriker, en ljusoch en vaddfabrik, båda efter den tiden » förhållanden Gernandts Boktr.-Aktieb. TJtgifnlngstid: Annonspris: hvarje helgfri fredag 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Lösnummorspris i 5 öre. (vid kompletteringar). Lindström, ganska stora. Dessutom fanns en bod för försäljningen af fabrikernas alster. I denna gjorde nu Karolina sina första lärospån. Men efter några år blef henne stugan för trång. Hon måste ut att arbeta för sig själf, och så öppnade hon, efter den ofvannämnda lärotiden, sin lilla bod. Hon begynte utan kapital, utan medhjälparinnor, blott förlitande sig på sin egen arbetskraft. Men af sådan och af energi ägde hon mer än hvad som är många kvinnor beskärdt. Från klockan sju på morgnarne till tio på kvällarne arbetade hon i sin bod, ofta ej ens unnande sig ro till måltiderna. Och resultatet uteblef ei heller. Snart antog hon sitt första biträde, som kvarstannade hos henne i tretton år. År 1847 ingick hon äktenskap med kryddkramhandlanden Fr. Lindström. I sin affär verkade hon dock fortfarande oafbrutet, och efter närmare tjugufem års verksamhet ägde hon, utom en förmö- genhet af omkring 100,000 kronor, husen n:r 58 Norrlandsgatan och n:r 40 V e - sterlånggatan samt Eriksö bortom Vaxholm. Man bygger icke upp någon lycka genom att svika sina gamla plikter. ft .. Så kom 1867 med dess handelskris. Det blef för henne det svåraste året i hennes lif. Mannen sattes i cession, och fastän hon erhöll boskillnad, var det med knapp nöd hon undgick samma öde.
På grund häraf och då mcranämndc lärare mäste i afseende å kunskaper och praktisk duglighet vara fullt jemförlige med lärare vid uuiversiteterua ocn teknologiska institutet, hade direktionen i underdånighet föreslagit, att lönerna för ifrågavarande lärare måtte bestämmas, lör Professorerno till 4,UUU it:dr och lör adjunkten till 2,UDO Kidr årligen. Denna åsigt delades emellertid icke af Kongl. bund het s-kollegium, sorn väl funnit en löneförbättring vara af noden, men dä Veterinär-inrättningens Professorer, enligt Kollegii mennig, vore närmast jemiorlige med Professorerue vid Carolinska Mcdico-cliirurgiska institutet, hvilka i ärlig lön åtnjuta, de äldre 4,UDO Ilidr och de yngre 3,500 ilidr, hade i öfverensstämmelse härmed och i betraktande deraf, att lärår ne vid Veterinär-inrättningen vore försedda med boställen, Kollegium hemställt, att Professo reimes loner, sorn nu utgöra 2,400 ilidr, måtte förhöjas tili eudast 3,500 iiidr; hvarjemte Kollegium erinrat, att, då adjunkten numera vore befriad från honom förut åliggande skyldighet att föra protokollet vid direktionens sammanträden, haus aflöning icke kunde behöfva bestämmas högre än till 1,500 Ilidr, hvarigenom en skälig förhöjning af 300 Ilidr blefve honom förunnad. Och har Kongl. Majit — jemte tiilkänuagifvande att, då det icke kunnat förbises, att lärare oell betjening vid Veterinär-inrättningen jemförelsevis varit svagt atiönade, Kongl. Majlis täckts de tväune sednare åren bevilja dem en tillfällig lön-förbättring, nemligen för Professorerna af 800 ilidr hvardera och adjunkten med 300 Ilidr — ansett denna tillökning kunna tillsvidare och intilldess inrättningen erBih. till K. St.
Ridderssapct och Adeln, Herr General-Majoren m. m. Högwälborne Grefwe De la Gardie upplyst: att berörde dagswerken stola wara af twenr ne ffiljakcige stag, nemligen, dels sadane som grunda sig pa oedenteliga Contracter och äro för de dagswerkSstyldige en owillkorlig pligt, dels sadane» som egenteligen anwändas wid Hö - berg-ungen samt utgöras af 6 eller 7 Häraders Krono-Allmoge och hwilka sednare stola, efter berättelse 1 orten, tillkommit af desse Häraders undcrdaniga önstan, att wisa stn tillgifvenhet för dä warande Höge Jnnehafwa, »en af Kons§särdarne Hans Kon-lHöghet K-sg, k? " Pela I94V Den 2Z Julik. Prinsen ^6o!pk kre6ric; Hwarföre Herr Greswen och General, Majoren, som sunnit Stuteriets blbehällande af högsta wigt och angelägenhet, söresiagit det tillägg tvid beslutet, att hos Kong!. Mant i underdånighet borde anhallas/ det undersökning af LandS, höfdingen i orten kunde förrättas om sistnämnde dagswerkens werkeliga beskaffenhet, pa det Kongl. Maj:t, sedan benärtelic derom inkennnit, mätte blilwa i tillstånd att fran dagswerkens utgörande befria wederbörande, men denvid bibehålla dem, som dertill skyldige finnas; Ock har i anledning häraf, hwaruti Herr Giefrve Axel Hamilton instämt, ärendet blifwit till Stats - Utssottet ater remittcradt. Da Utssottet i solid häraf ater förehast ifra, gawarande ämne, har någon widare upplysning om naturen af de dagswerken, som till Flyinge och Dahlby hitintills blifwit utgjorde, här icke kunnat winnås, och ej eller ansetts wara att föiwänta fran Kongl. Kammar - Collegium, som öfwer desta Kongsgärdar icke agc att disponera.
Dels derigenom att arbetena för fångvårdens behof vid de större straffoch arbetsfängelserna under sednare åren erhållit en betydligare utsträckning, sorn fordrat större för - — 151 — lags-kapital, dels i den mån en mera ordnad bokföring hunnit vid dessa fängelser införas, hvarigenom icke, på sätt förut tillgått, värdet af under året upphandlade materialier och förråds-artiklar i räkenskaperna aflorts såsom en utgift i vidsträcktare mån, än för så vidt effekterna under samma år för Fångvården användts, dels ock genom den af Kongl. Maj:t, den 12 Juni .1849, nådigst föreskrifna förändring i afseende på, utgifterna för ransakningsfängelserna, nemligen: att till bestridande af dessa utgifter, som förut förskjutits från vederbörande Landtränterier, förskott skulle al Styrelsen Ränterierna meddelas, hvaraf blifvit en följd, att Styrelsen i hvarje Landtränteri ständigt måste hålla en större eller mindre kassa, hade ofvannämqde kapital-tillgång blifvit alltför otillräcklig, hvarigenom, då de under sednare åren uppkomna betydliga besparingar å fångvårds-anslaget till en väsendtlig del i verkligheten representerats genom fångvårdens förråder och kassor, dessa besparingar, som för hvarje år i Styrelsens hufvudbok godtgjorts Stats-kontoret, icke kunnat kontant öfverlemnas. Detta utgjorde anledningen till den betydliga fordran, nämnde embetsverk ägde hos Styrelsen; ett förhållande, som, i Styrelsens tanke, icke heller kunde i framtiden undvikas, så framt ej fångvårdens förlags-kapital blefve ökadt till ett behofvet motsvarande belopp.
Da faror, sonman förcspeglat skola af nämnde skatteförhöjning uppkomma, nemligen insmugling och lönbränning, ärö mera tillverkade än verkliga Detta bevisas bäst af Norrige* exempel, från hvilket Iand, hvars kuster äro mycket beqvämare för lurendréjeri än Sveriges, och der bränvinsskatlen är öfver 90 öre kannan, ingen klagan försports öfver insmugling af utländskt bränvin.» i denna reservation bar Doktor Säve instämt. Af Prosten Sondén: »Mot Utskottets förslag att icke höja tillverknings afgiften reserverar jag mig af följande skäl: Utskottets mening att såsom önskvärda frukter af den skärpta bränvinslagstiftningen anse icke blott en minskad tillgång och. till följd af dyrheten, minskad förtäring af den skadliga varan, utan äfven den betydligt ökade stats-inkomsten, kan jag visserligen icke dela. Stats kassans fyllande på bränvinskonsumenternas bekostnad synes mig vara af så tvetydigt gagn, att jag tvertom helst såge om Staten af bränvinshandteringens hämmande hade den största direkta fördel. Men nu har erfarenheten visat, att vid hvarje betydlig förhöjning af til!verkningsskolten bär bränneriernas antal aret derefter betydligt sjunkit, ehuru det, åtminstone hvad ue mindre brännerierna angår, återigen tillvext under de två följande år, då skatten varit oförändrad *). Klart är, att sådant måste förnyas under hvarje statsreglering» period, så länge en så felaktig grund för afgiftens bestämmande som pannervmden, begagnades; hvarigenom det berott af tillverkarens större eller mindre skicklighet alt undgå större elier mindre del af den skatt, som i författningen varit åsyftad. Genom det af Utskottet föreslagna enahanda beskattningssätt för all bränvinstiilverkning, har denna svårighet att utkräfva den åsätta tillverkningsafgiften blifvit till fullo undanröjd. Men genom samma åtgärd hafva ock till verkarne i stort blifvit befriade från medtäflare, hvilka genom deras mängd och faktiska skattelindring kunde blifva allt mer och mer farliga.
Just på det skäl, på hvilket den siste talaren afstyrker motionen, just derpå har jag grundat min föresats att göra den, det nemligen, att JKonungen icke ännu fattat sitt beslut i ämnet; dels ock derföre, att då Konungen remitterat denna sak till UppfostringsCommittéen, och expedierandet således beror på skyndsamheten af Coromitteens arbeten och resultaten deraf, samt detta beror på anslag af Ständerna, frågan helt och hållet är öfverlemnad åt en osäker framtid; ty det kan icke vara oss bekant, hvarken när Committeen slutar sina arbeten, eller örn Ständerna lemna några anslag. Af dessa skäl, och då jag icke deruti, att Universiteten ännu ej blifvit bättre Den 4 Mars f. m. 3i organiserade, tan se något hinder mot föreläsandet af något så enkelt som våra grundlagar, yrkar jag, att 11. St. måtte framhärda i deras förut gjorda begäran. Jag liemtar ett ytterligare skäl från olämpligheten deraf, att man vid första inträdet på embetsmannabanan fordrar den dyraste förbindelse, man kan lemna, d. v. s. eden och äran att efterlefva grundlagarna, utan att den i tjenst inträdande personen vet hvad dessa grundlagar, som han besvär, innehålla. Jag tror, att om man vill saken, bör man finna medel att icke fördröja den; ty, snart sagdt, hvilken lärare som helst kunde åläggas att föreläsa dem; det skulle ej för honom borttaga mycken tid. Det vore i högsta grad öfverensstämmande med det eonstitutionella samhällsskicket, att man skulle känna den statsförfattning, under hvilken man är danad och hvilken man skall upprätthålla. Jag anhåller om tillstyrkande af min motion, hvilken ej är min egen, utan tvenne gånger är af R. St. hos Konungen anmäld. Frih. Boye, Ludv.: Jag skall ej misskänna tendensen af motionen; men jag tror den äga just uti constitutionen en motsägelse, som blir svår att vederlägga. Våra grundlagar gifva oss den vackra rättigheten att omskapa dem vid hvarannan Riksdag, och jag förutser, att snart återstår ingenting af det gamla.
Af Hr Leffler: att, då vid sista Riksdag StatsUtskottet insåg; behofvet af löneförbättring förLandsSecreteraren i Götheborgs och Bohus Län, ehuru Utskottet då ej kunde enskildt för honom föreslå sådan, utan att dermed borde till denna Riksdag anstå, då en allmän lönereglering för LandsStaten förmodades inträffa, Utskottet nu måtte taga detta i övervägande och föreslå löneförbättring åt denne Tjensteman. Varandes inom H. BondeStåndct jemväl yrkadt, af flere Ledamöter dels att Kronofogdar och Häradsskrifvare i allmänhet borde påtänkas med högre löner, hälst der Boställen för dem icke finnas; dels att de af desse Tjenstemän, hvilkas löner icke uppgå till det belopp, hvilket Utskottet för de nya tjensterne föreslaget, måtte erhålla förhöjning. Då Utskottet redan anmält de hinder, i bristande tillgångar, sorn vid detta Riksmöte framställt sig, för vidtagandet af en så allmän förbättring i LandsStatsTjenstemäunens löner, som R. St:r åsyftat samt K. M:t i Nåder föreslagit; och af de discussioner inom RiksStånden, sorn, i anledning af Utskottets förslag till reglering af 2tdra IIufvudTiteln, förefallit, Utskottet icke funnit inotsagdt dess tillstyrkande, att med den generelle löneförhöjningen åt LandsStatsTjenstemannen bor uppskjutas, för att åt de Militaire Tjenstemännen, hvilkas löner mäst fordra påökning, måtte kunna verkställas en nödig förändring i detta afseen - Betänkandcn, N:o 237. 75 dc; så liar Ulskottel, vid det förhållande, att några nya tillgångar icke kunna af Utskottet uppgifvas för så vidsträckta utgifter som äfven de här ofvan tillstyrkta partielle löntillökningar erfordra, trott sigock kunna frågorne derom i ett sammanhang till besvarande upptaga.