Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Titeln är uppför dt för publika basens underhåll i hnfvudstaden, anse R, St. det äfven va-, va lämpligt och ledande till enhet, så väl i må-, leus behandling som vid redovisningen för reparationsoch nybyggnads-anslagen, alt samina Antonie t jemväl lager befattning, med vården, af alla Kronan tillhöriga fastigheter, de till, landt-, och sjöförsvaret hörande byggnader likväl undantagne, lielst, efter hvad R. St. in-, hem ta t, E. K. Majlis och Rikets KammarCollegiuru, som lvu utöfvar en sadan, administration, livad Kronans hus i landsorterna angår, i allt fall , innan beslut fattas om föreslagna nybyggnader och reparationer, vanligen till ÖfverlntendentsEnibetets granskning öfveidemnar de från vederbörande inkomna förslag. Då i öfrigt den för ÖfverlnteudentsEmbetet fastställda Stat synes vara, åtminstone ined ringa tillökning, tillräcklig för öfvertagandet af förvaltningen äfven utaf anslaget för nybyggnader och reparationer å Kronans lins i landsorterna, få M. St. i underdånighet begära: 1:0 att aila Kronans hus och byggnader, så väl i hnfvudstaden sorn i landsorterne, Mi-. litaireStaterpes updantagne, må ställas under Öfver Inteuden.tsEmbetets inseende, och de Autoriteter, sojn dem å stället disponera, alltså hädanefter, vidinträffande behof af nybyggna-. der eller reparationer, vända sig till nämnde Embete, i stället för att derom hos Kammar-. Collegium göra anmälan; iÉxp. Utsi.
Utskotten varit i saknad af den ledning för sitt arbete, som kunnat hämtats från en Kongl, proposition rörande ifrågavarande ämne, om StatsSecreceraren för financerne inom Konungens Rådkammare gjort de åsigter gällande, dem. han här yttrat, och hvilka synas mig vara väl grundade. Jag beklagar, att de alltför sent blifvit uttalade, för att kunna inverka på Rikets Ständers beslut i ämnet. Herr Rappe, Carl, uppläste följande: Vid Utskottens både förra och nu meddelade Utlåtande angående Bränvins-bränningen och dermed gemenskap ägande ämnen, vågar jag göra . följande oförgripliga anmärkningar och erinringar. Man trodde, att i följd af Regeringens och hela Nationens så allmänt kända önskningar, åtgärder skulle af Utskotten föreslås, till hämmande af den så förfärligt högt uppdrifna bränvins-produclionen, så alt deraf följande mindre tillgång på varan skulle Den i4 September f. m. 23g blifva ett af medlen, vid försöken att äfven hämma den så allmänt öfverklagade tilltagande fylleri-lasten; men ty värr, Utskottens framställningar gynna på det högsta en ökad bränvins-production, och lättheten för dem, som supa, att åtkomma drycken, och ostraffad i fyllan begå hvad excesser sorn helst; hvilket visas så här: a~) Genom tillåtelse för städerne att inrätta sammanslagne Brännerier. De flesta småstäder i vårt Land, Södertelje, Skenninge, Wimmerby m. fl., äga så stora och oftast frugtbara jordrymder, att man vid hvarje af dem inom ett år skall finna io, 12 å i5 prägtiga Brännerier med en go kannors panna i hvardera. b) Genom föreslagen frihet för mindre Jordägare å Landet att förena sig om större Brännerier. Efter vanligt beskattningsvärde å Landtjord, skulle fordras ungefär 4 Mantal att förena sig om en sådan panna. Afgiften blef go R:dr, och tillverkningen ungefär 5ooo kannor.
Fordringslös och tacksksam f ör viiiilighet, som hon vmit i lifv., var hon in i döden; allt hos henne var endast uttir) &amp; af en obeskriflig, tålig blidhet och on~taiilce f ör oingifiiingeii. D ödens &amp; %-II&amp; anade hvkrlc en läkarlie, om* gifniiige~i eller hon själ %. Den kom plötsligt tisdags morgon, genom hjiirtats fö~lamning, till följ.$ af liiiigoruas augripim t i l l s t h d; de sista tiinmmne var meclvetmdet ' borta och döden, blef endast ett stilla slunirc~cle ' in i » det stora p k a a d a ~ livillcet som lämnade s i ofta .. var i hennes tailkar - ett ' insliiiiirx~~de: efter sig ett uttryck af sublim höghet och-frid öfver det blelr~iacle anletet. Det är en siniirtsmn iira för vårt land, &amp; t d&amp;t blef un-, -, ' ', ' ', ' Q der våra furor, som deiilia Wlg-sslands stora dotter fick siar sista hvila - den hvjlu, som alltid spnts henne härligare $n iifveii de härligaste af lifvets giif~or. De som sörja henne söka iiiiiiiias, att just så soin den kom - snabbt och på lifvets och kraftens middagshöjd - .hade hon alltid önskat att döden skulle i i i henne. De söka tifven miniias, att med hennes ökade lifsrikedoin hade oclcsii Bmnen till nyn] .conflikter frczmtradt. En shdm hade uppstitt ur vetenskapens och litteratureils olika kraf. ur svårigheten att raclm till för båda, och på samma gång fik den innerligt itfhålliia, uppväxande dottern. En aiiiiaii konflikt faiiiis i hennes mstallniiig i iitlandet, medan hennes f6rfilttarsknp kriifde vistelse j hemlanclet.
Att en sådan i förevarande fäll blefve mindre 27 betydlig, än det kanske i förstone vill synas, visar sig deraf, att då, enligt ofvan intagne beräkning, sammanlagda kostnaden för inrättande af entreprenadanstalter, för befordran både af resande och post, vid alla gäst gifverier i riket skulle uppgå till R:dr R:mt 852,289. och härifrån afdrages, hvad som på städerne, hvarom nu ej är fråga, belöper med 106,621. skulle af återstående R:dr R:mt 745,668, fördelade på all skjutsningsskyldig jord, utgörande, såsom förut är nämndt, 53,617 hela mantal, på hvarje sådant år belöpa icke fullt 14 R:dr Runt, hvilket belopp blefve än ytterligare minskadt i den mån Statsverket komme att i kostnaderne för befordringsväsendet deltaga. Vid dessa förhållanden, och under antagande, att skjutsentreprenad-anstalter, gemensamma för befordran af resande och post, blefvo öfver hela riket inrättade, samt att de kostnader härför, hvilka icke tilläfventyrs kunde komma att af Statsverket bestridas, skulle på de skjutsskyldige till utgörande fördelas, anser Komitén all jord, som enligt lag och författningar är skjutsskyldig, men af en eller iinnan anledning för närvarande icke utgör gästgifveri-, hålleller reservskjutsning, i hvilket slag af jord jemväl posthemman, derest postskjutsningsskyldigheten blefve dem frånskiljd, inbegripas, framdeles böra, lika med den till gästgifveri-, hålloch reservskjutsning indelade jord, i skjutsningsbesväret deltaga. Sedan Komitén sålunda redogjort för sina åsigter i nu omhandlade ämnen, återgår Komitén till de särskilda båda hufvudfrågorna, och har då att först yttra sig rörande: Befordringen af post och resande.
Den lånesumma af Ettbundrafemtiofyratusen niohundrafemtiosju R:dr 26 sk. 4 r:st, som Rikets Ständer vid 1840 och 1841 års riksdag beviljade för inlösandet af de med lands hofdinge-beställninga me i åtskilliga län då förenade ackorder, kommer, med iakttagande af den, på sätt här nedan förmäles, medgifna nedsättning uti landshöfdingens i Wermlands län ackordsrähta, att, jemlikt de för be - 32 Stats-Ulskoltets Memorial, N:o 308. sagde läns hittills lyftade belopp, 151,000 R:dr, af Kongl. Stats-kontoret utgifna obligationer å 1000 R:dr hvardera, fortfarande liqvideras på det sätt: att, sedan utaf den för hvarje landshöfdinge-beställning, dervid ackord varit fästadt, anslagna lön, sex procent årligen å det ersatta ackordsbeloppet, genom Kongl. Stats-kontorets försorg, innehållits, inbetalas den sålunda för hvarje år innehållna summan till Riksgälds-kontoret eller dess ordres inom den 1 Juli nästpåföljande år. Härigenom godtgöres den, för det lyftade oguldna lånekapitalet, till sistförflutna årets slut, upplupna ränta efter fyra procent årligen; och hvarefter så många af ofvanberördc obligationer, enligt deras nummerordning, infrias, som det efter ränteliqviden uppkomna öfverskottet medgifver. Det belopp, hvarmed detta öfverskott kan komma att öfverstiga de till fullo infriade obligationernas kapitalsumma samt den å dessa sednare till inlösningsdagen ytterligare upplupna ränta, hör å någon af de återstående obligationerna afskrifvas. A den till Tjugetusen R:dr fastställda ackordssumman för landshöfdinge-beställningen i Wermlands lein kommer dock, jemlikt Rikets Ständers vid sednaste riksdag meddelade serskilda beslut, den ärliga ränteoch kapital-inbetalningen, som för de dessförinnan förflutna åren bordt utgå med 1,200 R:dr, att efter denna tid icke utgöra mer än Niohundra Riksdaler.
Följande torde dock kunna anses s %soin någorlunda säkert, I livarje iilera valingeiide atheniensisk borgares hus fanns en sarskild afdelning för kvinnorna - gynai ?conitis - belagen i öfre våningen eller i husets bakre del, i båda fallen så, att inan för att komma dit eller darifrh ingste taga vagen genom den manliga afdelningen. Inom detta trånga 0111- råde förflöt den atlieniensiska borgarhiistrunii, ocli borgardotteins lif nästan helt och Iiållet. Äfven Iiiistriiii borde åtminstone icke ofta visa sig ute, ocli iiar hon det gjorde, borde hon vara ledsagad af tjänarin. nor; döttrarna Iiiillos, htiniiistone så liinge de voro unga, i detta afseende iiiinu striingare. Nastan de ända tillfallen, då de fingo se något af viirlden, voro de religiösa festerna, vid hvilkas processloner och öfriga liögtidliglieter de fingo vara, närvarande dels som deltagarinnor dels som iskådarinnor. Då någon kiirleksintrig omtalas hos en atheniensisk författare, är därföre bekantskapen alltid inledd vid ett sádant tillfälle. Det är också troligt ' att kvinnorna fiiigo från en sarskild plats pk teatern åse skådespelen darstiides; om de dock, såsoni några inena, vor0 uteslutna från liistspelen, liirer ingeii, som last de bevarade bland dessa, kunna undra daröfver. Ofver kvinnovåningens helgade graniser fick ingen framinande man träda, icke ens familjefaderns närmste vänner. Men dar innanför var husmodern härskarinna, Hon ledde och öfvervakade döttrarnas och t janarinnoriias arbeten, som huf viidsakligen bestodo i att spinna och vafva; ty kläderna för familjens både manliga och kviiiliga medlemmar förfärdigades ännu på denna tid jiitnviil i förmögna hus i allmänhet af husets eget folk. Sysslandet med vafstolen ansågs soii1 husmoderns alldeles särskilda liedersämbete, ocli har lade hon afveii sjalf hand vid arbetet.
Nen viil behiif \ - tl 1-i for en allsidig ntveckling zbf det litteriira samlifvet godt om stctrka, originella, d-ji~pt bildade kvinnor, som ha nog inre rikedom att knnn,? : vanta, tills ungdomen ledsnat vid rreaktionens Eva-:, - skaldeidealet med dess intetsagande leende, och sjalf tackar den, fiir ntt de icke af en tillfiilig. opinjonsvind ldtit sig forytligas. Dylika kvinnor hade ocksl sina motsvwrigheter fordomdags, bland dem just ofverstinnan S., srdr fru af do goda ogonen:), som Fr. Bremer kallat benne, och som af heme blifvit forevigad i ett synnerligen sjdfnllt portratt, en sannskyldig illustration till 3Iichel Angelos bek ' mta pHstHende, att sadla krinnor Bldras sent D. Samina h som Fredrika larde k h n a henne, 1837, blef hon afven bekant b e d dfivarmde professor Fahlcrantz, hvnrs ~bfromhet och sjiilsenkelbet)) genast intogo henne, under det hon ~innerligen roades rtf h a m ordlekar B. s Knder bans behagliga tyranni tillbragte familjen Bremer foljande iir en vecka i Uppsala, hvarom E ' redrika sedan skrifver: DSH muntert och fritt siillskapslif h w jag ingenstades varjt med om. Mycken godbet och vHlvilja fingo ~i njuta af pd alla hiill, doto duskap plutonvis ined sjutton grs flickor och sjuttio iirs gtullmor och kande oss dessntom helt dzc med professorer och studenter. ' Bror ' Tihnros, ' bror ' Atterbom, ' &amp; or ' Bergfalk, ' bror ' Fahlcrmtz ville springa af sig sjalf ofver Iappama.
1 Datum saknas. 442 Den 16 Mars 1815 Från Justitia Cantzlern upsändes jemlikt förteckning: 9:o Protocoll öfver Justitia Ärender hällne i Stats Rådet från och med den 1. Maji 1812. till och med den 22. Februarii innevarande år. 10 :o General Auditeurs Protocoll från och med d:1 1812. till och med 1 Hvarå quitto äfvenledes meddeldtes. Som Utskottet beslutit att verkställa Protocolls-granskningen å Fördelningar, öfverenskoms att: Å l:sta Fördelningen skutte sammanträda: Herr Baron och Ordföranden, » Professoren Munck af Rosenschöld, » Biskoppen Doctor Rosenstein, » Biskoppen Doctor Tingstadius, » Commerce-Rådet Wegelin, » Borgmästaren Egge, Vice Talmannen Ryckert, Riksd. Man. Erig Ericsson. Å 2:dra Fördelningen: Herr Öfversten Baron Cederström, » General-Majoren Gahn af Colquhoun, » Biskoppen Doctor Faxe, » Doctor Agrell, » Lagman Rönqvist, » Lagman Nensén, Riksd. Anders Nilsson Riksd. M. Hans Hansson. Å Tredje Fördelningen. Herr Kammarherren Sil ( / ) verstolpe, » Bergs-Rådet Rothoff, » ProfessorenDoctor Wijkman, » Doctor Falk, » Borgmästaren Kjellander, » Borgmästaren Ullberg, Riksd. M. Anders Danielsson, och Riksd. M. Anders Åberg. Utskottets Ledamöter åtskiljdes. In fidem 1 Datum saknas. G. A. Silverstolpe. Bilaga till protokollet den 16 Mars 1815 443 Hovkanslerns skrivelse vid avlämnande av statsrådsprotokollen. Stockholm d. 15. Högvälborne Herr Friherre, Vice Amiral, Commendeuren af Svärds Orden med Stora Korset, Riddai-e av Svärds Ordens Stora Kors Andra Classen!
Med de i andra §. omföl mälda föreskrifter förstås bestämmandet af skyldigheten för vederbörande Corporationer eller Embetsman, att, utan vidare påminnelse och utan annan anledning, än vid Lagtima Riksdag, sista RiksdagsBeslutet, och vid Urtima Riksdag, sjelfva kallelsen, besörja, det valen till Riksdagsmän, der sådana val ega rum, i laglig ordning och, vid ansvar, med all skynd - då Thronen ledig är, stadgat, huru Styrelsen förås må, intilldess densamma af den valde Konungen kan emottagas. §. 9. I de fall, dä Konungen eller StatsRådet sammankallar Riksens Ständer, fastställes tiden till Riksdagens begynnelse efter Tretionde och inom Femtionde dagen från den, då kallelsen blifvit i Hufvudstadens Kyrkor kungjord. -§. 10. Om, emot förmodan, i de fall föregående 4, G och 7 §§. utsätta, Riksens Ständer ej genast sammankallas, åligge det ovilkorligen Riddarhus-Direktionen, DomCapitlen i Riket, Magistraten i Hufvudstaden, samt Landshöfdingarne i Länen, att, genom offentliga kungöranden ifrån Predikstolarne, underrättelse härom låta meddela, på det Riksens Ständer må sammankomma, att deras samt Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Rjksdag öppnes å femtionde dagen efter den, då StatsRådet sist bort kallelse dertill i Hufvudstadens Kyrkor låta kungöra. §.11. i:o.
197 att alla till embetsoch tjenstemäns aflönande anslagne indelta räntor skola indragas till Statsverket samt förvandlas till kontanta anslag, utan att ställas i något samband med indelningsverket, således underkastade alla de vådor som kunna härflyta af de förändringar penningen kan undergå, samt utsatta för de för - 203 Den 9 September f. m. ändringar, som inom ett förstärkt Utsk. kunna beslutas. Vidare var det föreslaget att man skulle indraga alla de boställen, som nu disponeras af löningsdirektionerne, d. v. s. beröfva c!em den lilla förbättring eller utsigt till förbättring i deras ringa löner, som genom stigande arrenden kunna ifrågakomma. Det förslag, som nu är föremal för öfverläggning behäller deremot detta de indelta räntornes samband med indelningsverket och det förslag jag väckte gick ut på att företaga en undersökning, för att utröna huruvida vederbör:de skulle lida någon förlust genom optionsrättens upphörande och i sådant fall bestämma en skälig ersättning derföre. Kan väl delta sägas vara detsamma som det förra, kan man väl sätta 2:ne så olika förslag i paritet med hvarandra? Jag har sjelf med min röst inom Utsk. bidragit till antagandet af det föreliggande modifierade förslaget, hvilket är väsendtligen olika med det ursprungliga. Jag är öfvertygad att indelta arméens officerare, om de finge kännedom derom skulle dertill lemna sitt bifall. Vidare har Hr v. Hartmansdorff såsom exempel på den milda behandling räntegifvare skulle röna af löningsdirektionen, anfört att vid ett regemente lemnats anstånd med utgörande af 184ö års räntor till slutet af är 1847. Men det är just i anseende till de förluster, som härigenom kunna uppkomma, för löntagaren, som jag tror alt den af mig yrkade undersökning till utrönande af den ersättning, sorn bör ifrågakomma skall visa huru obetydlig denna verkligen är. Ar det väl billigt att en fattig officer, som redan väntat ett år, skall vänta ännu 12 månader? är det väl billigt att löntagaren skall blifva lidande derpå att denna af skonsamhetspligt varder iakttagen.
Dä en stor del af Riddcrskapct och Adeli, här-, wid än widare hördes yttra, att dessa handlingar icke hörde under Ständcts pröfning och säledcs ej borde Uppläsas, utlät sig Hans Exccllence Herr Grefwe rk E ha„ till mälets upplysande ej kunde underläta yrka uppläsning till en början af haus gemensamt med de öfrige General»Tull-Arrende-Socie» teleus Fullmäktige till Kongl. Maj:t, under den 6 Iu« lii sistledne, inlemnade skrift, angäende tryckning af Handlingarnc i mälet rörande äfwer Oirecteurcn llrevesmöstlens och dess anmärkuingar enrot Tullstyrelsen. Dä detta bewiljades anmodade Hans Epcellence Riddarhus - Fistalen , Kongl. Secretcrarcn Istre-, att uppläsa följande: Inkom d. 7 Zulii i80A. Afstrift. Stormägtigste Mernadigste Konung! E>fwer,Oireckcuren L. Lrerve^möstlun, af General-Tull-Arrcndc-Societctcns Fullmägtige för yppa» de Embetsfel frän tjenstgöring afstängd, har deröfwer mot flutet af är 1807 hos Kongl. Maj:t anfört un» derdäniga beswär, samt tillika gjort flere anmärkningar mot Fullmägtige och deras förwaltning af Tullwerket, wid prbfningen hwaraf Kongl. Majit, genom Utflag den 2s Januari!
Är jag icke lika väl klädd som fåglarna och planÄr jag icke klädd? Du sade ju att jag var skön. torna och alla dessa väsenden omkring mig som ej 12 SANNINGENS VÄGAR sjunga om annat än om kärlek. Hör du icke hvad de säga? Det första ljud, som mötte mig vid mitt omkring mig andas lycka, jubel. Å, om jag hade trädt ensam in bland alla dessa väsenden och ej inträde här var ju en kärlekshymn. Allt, allt i naturen funnit min like, så skulle mitt hjärta brustit af sorg. Men du stod där vid källans rand, du sade mig på ditt språk, detsamma som fåglarna och blommorna sade till hvarandra, du var min like, och mitt hjärta flög dig strax till mötes. Du sade att jag var skön och att du älskade mig. Jag svarade: tag mig, jag skjuter du mig ifrån dig, talar om att jag icke är klädd? Det är då icke sant att jag är skön? Det är då icke sant att du älskar mig? SALVATOR. lighetsfullt, obegripligt har föregått med dig, du är icke längre dig själf, icke den Speranza, jag kände och som visste att jordelifvet har plikter lika väl som Å, dyra, älskade flicka, tala icke så! Något hem är din. Hvarför mörknar då nu din uppsyn, hvarför fröjder och att den höga kallelse som är din, befaller dig att försaka ögonblickets njutning för ett högre lif. VERA. främmande det är ännu allt så dunkelt för mig. lys mig. Du gör mig ängslig. Min kallelse är mig ännu så Lämna mig inte ensam, hjälp mig, stöd mig, upp(Räcker bedjande händerna mot Salvator, som i stark sinnesrörelse springer af och an, tar sig om hufvudet och vrider 13 FÖRSTA AKTEN sina händer. Kommer därvid alt trampa på hunden, som far upp ur sömnen och börjar skälla ursinnigt på Vera.) SALVATOR (störtar efter hunden). Vill du tiga, fördömda kräk! Vindsnabb! Känner du ej längre din härskarinna! (Vera gömmer sig på nytt, förskrämd, bakom buskarna. Salvator slår hunden med sin vandringssiaf, så att denne nedfaller bedöfvad i gräset.) VERA. Å, hvarför gjorde du det? SALVATOR.
11 vid 1859 års ingång R:dr 1,518,988: 35. vid samma års slut 595,214: 4. vid 1860 års slut „ 3,088,014: 96. och vid 1861 års slut „ 1,978,288: 29. varande de betydliga behållningarne vid de 2 sistförflutna årens utgång till hufvudsaklig del föranledda genom de af Rikets Ständers Bank i slutet af samma år verkställda inbetalningar å den andel utaf 1860 års jeru vägslån, som Banken öfvertagit. Ofvanuppgifna fordringar och tillgångar innefatta jemväl de emot föreskrifven redovisningsskyldighet beviljade och från Riksgälds-kontoret utbetalda förskott, hvilka, intilldess desamma blifvit vederbörligen redovisade eller Rikets Ständer modgifvit, att de få afföras, fortfarande balanceras i Riksgälds-kontorets räkenskaper. Sammanräknade utgjorde dylika förskott: vid ingången af år 1859 R:dr 165,832: 12. vid samma års slut „ 86,528: 34. vid 1860 års slut „ 3,453: 16. och vid 1861 års slut „ 83,934: 24.
Lönegrad, i anledning af väckt motion om förändrade vilkor för lärares vid Elementar-läroverken uppflyltning i högre sådan, deras pensionering m. m.: B. I. 574; II. 5, 119, A. 120. — L — 133 Lönegrad, i anledning af vackt motion om ändring eller förklaring af Kongl. Cirkulär-Brefvet den 28 Mars 1858, i fråga om beräkning af tiden för lärares vid Elementar-läroverken rätt till uppflyttning i högre sådan: B. Löne-inkomster, i anledning af väckt motion angående ändring i 2:dra §:n lista momentet af Kongl. Förordningen den 11 Juli 1862, rörande reglering af presterskapets —: B. I. 393, 463, A. 464; E. II. 57. —, presterskapets, i anledning af väckt motion derom, att, vid blifvande reglering deraf, tionde icke måtte beräknas af tullmjöl-qvarnar, åtminstone ej i de förra Danska provinserna Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län: B. III. 271, 429, 443, A. 444. —, klockares, i anledning af väckt motion om reglering deraf: B. I. 574; II. 5, A. 5. Lösväskor, enskildes, i anledning af väckta motioner, angående dels skyldighet för Post-Verket att för dem ansvara, och dels förhöjning i afgiften till postförare för dylika väskors forsling, m. m.: B. II. 198, 207, 221, A. 225, E. 324. Lösören, om utfärdande af en förklaring utaf Kongl. Förordningen den 20 November 1845, angående handel af lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva; motion af Friherre Magnus Armfelt: se Motioner. M. Magdalena-hem, om anslag till understöd åt ett sådant i hufvudstaden; motion af Herr Henric Adolf Oscar Carlheim-Gyilenskjöld: se Motioner.
För städernes fabriker redogöres i 5 paragrafen. Den nålfabrik, som varit vid Skultuna messingsbruk anlagd, nedlades år 1852. Ibland binäringar förekomma följande: 1:0 Varors forslande intager ibland binäringarne i Länet första rummet i afseende på dess betydlighet och de pennmge-inkomsler, som allmogen sig deraf bereder. Förhållandet härmed har under de sista fem åren varit enahanda med det uti sista berättelsen omförmälda, utom det att forlönerne betydligt stigit, hvilket torde böra tillskrifvas dels den vissa år inträffade foderbristen och förökade pris både på foder och lifsförnödenheter, dels den omständigheten att denna slags biförtjenst icke är så mycket eftersökt som förr 2:0 Kolning. Äfven om denna binäring gäller hufvudsakligen hvad som anföres i sista berättelsen, med det tillägg att också kolprisen betydligt stigit. 3:o Ijärubränning till afsalu, hufvudsakligen endast idkad i skogs-socknarne inom Sahlbergs fögderi. 4:0 Plankoch brädsågning, takspånsberedning, tillverkning af laggkärl, stolar och möbler, likaledes hufvudsakligen inom Sahlbergs fögderi, der plankoch brädsåe;ningen tilltagit genom anläggningen af förut omförmälde ångsåg i Enåker; dock har sådan sågning för afsalu utom Länet äfven börjat vid tvänne skogsegendomar norr om Köping. 5:o Linneoch ylleväfnader samt tillverkning af nöthårsmattor och täcken. Denna sistnämnde tillverkning drifves hufvudsakligast inom Fläckebo och något äfven i VesterFernebo socken, med lätt afsättning å marknaderne i Sala och Westerås, och anses uppgå årligen till 4 a 5,000 alnar. Linneoch ylleväfnader tillverkas något af all mogen, dock ganska litet till afsalu. 6:o 25 6:0 Salpeter-tillverkningen.
Det har nemligen handt att, då läkaren måst vid barnförlossningar påkallas, denne, sedan han underrättat sig derom att den hjelpsökande icke varit hvad man kallar utfattig, fordrat och erhållit en oskälig ersättning för sin resa och sitt besvär, hvilket haft till följd att den mindre bemedlade, af fruktan för utgiften till läkaren och stadd i en sådan belägenhet, dröjt att påkalla läkaren så länge någon gnista af hopp om lycklig utgång, hans biträde förutan, varit förhanden, och att ändtligen, sedan detta hopp försvunnit och läkaren påkallas, denne kommer för sent eller måhända sedan lif blifvit spildt. Obilligt synes det äfven vara att en provincialläkare, som af distriktet har fri bostad och af Staten njuter lön, skall ega rätt att, då han Italias att besöka sjuka personer, som njuta uppehälle af fattigvården, debitera fattigvården för resan, beräknad efter tvänne hästar och traktamente för två reseoch en förrättningsdag, äfven om han på en dag hinner resa fram och åter.