Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer arisågo det vara en enkel fordran af rättvisa, att de embetsoch tjenstemän, hvilka till följd af Strafflagens stadgande ginge i mistning af de inkomster, som varit beroende på beståndet af förut varande föreskrifter om böters fördelning, al Statsverket erhålla full ersättning för sålunda inträffad minskning i deras påräknade inkomster af Rensten och att det äfven syntes vara billigt, att de menigheter och allmänna inrättningar, hvilka, i följd af dåvarande förhållanden, med fullt skäl grundat sina inkomstoch utgiftsstater för den närmaste framtiden på beiäkningen, att dem fortfarande skulle tillflyta enahanda inkomster, sorn ditintills, blefve, åtminstone intilldess de hunnit att, med afseende på de nya förhållandena, vidtaga förändrade anordningar för sina penningebehofs reglerande, bibehållne vid förutvarande, af bötesandelar beroende, inkomster; att då dervid endast borde ifrågakomma bestämmande af ersättning för ditintills åtnjutna inkomster samt det vore af vigt, att, genom de för sådant ändamål vidtagna åtgärder, någon rubbning icke skedde i Rikets Ständers beslut angående ofvanberörde stadgande i Strafflagen, eller det dermed afsedda ändamål motverkades, det vore nödigt att ersättningsbeloppen uteslutande med. afseende å de förhållanden, som egt rum innan Strafflagen med dgs,s högre böter 14 Bil. N:o 1 b) till Kongl. Maj:ts Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. trädt i verksamhet och efter en viss medelinkomst för de sistförflutna åren, bestämmas till en fast summa att af dem, som för närvarande vore till sådan inkomst berättigade, fortfarande eller tills vidare åtnjutas; att, beträffande sättet att bestämma dessa ersättningsbelopp, Rikets Ständer föreställt sig, att det med tillräcklig omsorg om Statens och den enskildes rätt vore förenligt att åt vederbörande ersättningstagares egen omsorg öfverlemna att på laga sätt styrka, huru stor minskning för dem genom den ifrågavarande lagförändringen uppstått och att, hvad anginge frågan om tillgångar för
Hr Lefre'n: Jag anhåller vöidsarnt att få anmäla min reservation mot beslutet, på den grund att icke de skäl fått inflyta för afslaget , som Const.Ulsk:s betänk, innehåller. Hr Cederschjöld: För att lugna den sista värda talaren, skall jag blott erinra, all enl. 81 §:n Reg.Ftn skola skälen för afslag tillkännagifvas, och förmodligen kommer Dea a6 Augusti f. m. 335 Exped.Utsk. a!t taga skälen för afslaget å denna K. propos. just ur Coust.Utsk:s moliver. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, i anledn. af Hr Lefre'ns reservation, sin mening vara den, att R. o. Ad. vore oförhindradl att i den till Konungen afgående und. skrifvelsen införa de skäl, sorn föranledt R. o. Ad:s afslag; och då här under discussionen icke, Landtm, veterligen, andra skäl blif. vit anförda, hvilka afveke från deni, som i Const.TJtskts meni. innefattades, trodde Hr Landtm, ingalunda några hinder förefinnas att i den und. skrifvelsen nyttja de skäl, som i delta memorial vore anförda. Ånyo föredrogs StalsUlskts den i5 dennes på bordet lagda utlåt. AT:o i5y, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om pensioner för f. d. Statsråden Hr Fiih. Åkerhjelm och Hr Gr. Hård. Frih. Boye, Ludv.: Då ifrågavar.
Och då det måste för Kongl. Majit vara likgiltigt, vid hvilken Domstol de till Hans Kongl. Hof och Borg hörande personer dömas , kan Utskottet så mycket mindre finna i hvad måtto grannlagenheten emot Kongl. Maj:ts person må kunna anses genom ifrågavarande förslag sårad , som det i detta , likasom i alla öfriga fall, beror af Kongl. Majlis godtfinnande att förslaget antaga eller förkasta. Att de allmänna Domstolarne ej skulle kunna, lika väl som Slottsrätterne , handlägga och afdöma de mål , som nu till Slottsrätteme höra, är en mening för hvilken ingen grund blifvit anförd , och som derföre ej eller kräfver vederläggning, — Om Stadsrätt ej finnes i Fästningsort, så kunna målen upptagas af Häradsrätt , och vida min-: *8 LågUtsiotteis UHatande N:o »54. dre kostsamt och besvärligt blifver det att j vid förefallande behof, i Fästningsorteo anställa urtima Häradsting, än att ständigt underhålla eller vid hvarje tillfälle serskildt organisera en Slottsrätt, Hvad Bergstingsrätternas domsrätt angår, så inser Utskottet ej eller, hvarföre icke tvisteoch brottmål, som röra bruksoch bergshandteringen , må kunna behandlas och afdötnas lika väl af Häradsrätt, som af Bergstingsrätt. Någon serskild kännedom af bergsoch brukshandteringen är här för Häradshöfdingen lika litet oumbärlig, som serskild kännedom af andra yrken och handteringar, rörande hvilka tvisteeller brottmålsfrågor hos Häradsrätterne förekomma. Ridderskapets och Adelns privilegium, att i vissa mål hafva Hofrätt till förste Domstol, är icke af Utskottet förnärmadt. Utskottet har icke ens tillåtit sig att föreslå detta privilegii upphörande , utan endast framlagt förslag till den författning, som Utskottet ansett nödig fer den händelse , att ej allenast Ridderskapet och Adeln afsäger sig ifrågavarande rättighet , utan ock de öfrige Riks Stånden samt Kongl. Maj:t afsägelsen gilla.
Dec. 2 A. P. 171, 178, 200. innefattande förslag till förändrade åtgärder vid tryckningen af Bihanget till RiksStåndens Protocoll. Dec. 2 A. P. 254, 4o8, 411. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets förslag till underdånig Skrifvelse, an - 155 gående förbättringar i Rikets PolilieFörfattningar. Extra Domare, om föreskrifter i afseende på deras förordnande. Extra Judiciel bestraffning, angående rättighet för Konungens Befallningshafvande och Domare att begagna, vid vissa tillfällen. Extra Roteringen, om jemkning deruti. Mars P. 664. Sept. 2 A. P. 5ip. Dec. P. 791. Extra Rotering, om rättighet för de dertill indelte SoldatNummer alt anställa värfning inom Beväringsåldern. Julii P. 1243. Aug. P. 273, 334, Nov. P. 87. F. FabriksGesäller, angående deras ställande under TjenstehjonsStadgan. Sept. P. 807. Falkenberg, Friherre Carl Axel, yttranden. Febr. P. 277. B. 146. Julii P. 311. Fast egendom, om upphäfvande af stadgandet i 17 Cap. 8 §. HandelsBalken och dermed gemenskap ägande föreskrifter, rörande förmånsrätt uti, för barnaarf m. m. 156 Febr. P. 53o. B. 412. Sept. 2 A. P. 5(8. Oct. Dec. P. 361. Fast egendom, angående de föreskrifter, som nti Inslructionen för Bancoförvaltningen må lemnäs, angående utlåning dera. •— rörande utmätning och försäljning af m. m. Oct. P. 431. Fastigheter, om grunderne för beskattning af. Febr. P. 63g. Julii P. 1041. —. utmätte, angående deras försäljande endast i uppslag. Aug. Fastighetshandlingar, qvarliggande i Banken i brist på lånetillgång, huruvida lån åt dem må företrädesvis meddelas.
Och hade Utskottet, af anförde skäl, hemställt, att hvad motionärerne föreslagit icke måtte till vidare lagstiftnings-åtgärd föranleda, än att Rikets Ständer, för deras del, skulle besluta, det 4 kapitlet 2 § Bygguinga-balken borde erhålla en sådan förändrad lydelse, att derigenom löreskrefves, alt afloppsdike borde läggas tre alnar bredt, en och en half aln djupt och en aln på botten. Enligt Utskottet lillhandakommna protokolls-utdrag, har ifrågavarande Betänkande blifvit godkändi af Bonde-ståndet, men, på grund af deremot gjorda anmärkningar, älerremitteradt af de. tre öfriga Riks-stånden, som fäslat uppmärksamheten derpå, att Landlbruks-akademien ingått lill Kongl. Maj:l med underdånig begäran om ulaibetande af fullständig, på vetenskapliga grunder bygd lagstiftning i detta ämne, och atl Nådig Proposition, i följd deraf, torde kunna förväntas. Derlörutan har det blifvit anmärkt, alt det förslag Utskottet, på säll ofvan är omförmäldt, framställt, uppinge allt för små dimensioner för afloppsdike och icke heller loge i akl den proportion, som för eli dikes be stånd vore erforderlig; äfvensom en ledamot inom Ridderskapel och Adeln förordat antagandet af Lag-beredningens förslag i afseende ä rättegångs-orduing i fråga om dikning. 1 anledning häraf har Utskottet skaffat sig tillgång på de till Kongl. .Maj:t från Landtbruks-akademieu öfverlemnade handlingar i ämnet samt af dem inhemta!: alt sedan Landtbruks-akademieu i underdånig skrifvelse den 14 Juni 1856 dels fästat Kongl. 4 Sammansatta Lagsamt Allm, Besv.- och E/sun.-Vtsk.s Utlåtande N:o 40.
Herr Åsbrink förordar tillverknings-rätt för hvar och en, stora fabriker, inskränkt tillverknings-tid och kontrollör vid hvarje fabrik. Herr Öhrström yrkar visst tillverknings-belopp för riket, tillverknings-råttens upplåtande medelst auktion, fritt tillverknings-sätt, kontrollör vid hvarje bränneri. Herr Österberg hyser den åsigt, att hvar och en bör äga anmäla sig till bränvins-bränning, Särskilda Utskottets Betänkande N:o 8. 5 att viss tillverknings-tid bör bestämmas, att skatten, som bör vara 32 sk. för kanna tillverkad med konst-apparat och 24 sk. med enkel redskap, skall förskottsvis erläggas, och att kontrollör bör vaka öfver tillverknings-lieloppet. Herr Indebetou vill brännings-rättens skiljande frän jordbruket, fabriks-tillverkning med tillständ från vederbörlig myndighet, som pröfvar behofvet, samt skattens erläggande förskottsvis eller borgen derför. Herr Lund ogillar bränning för press-jästs beredning under tid, då bränvins-bränning i allmänhet är förbuden.
Hufvudsakligen på enahanda skäl sorn Anders Pålsson andragit, har Peter Persson yrkat den lagförändring: 1:0 att Lagmans-Rätterne måtte helt och laillet afskaffas_, liva 1 igenom rättegångarnes antal förmentes komma att minskas, och en betydlig besparing, i följd af indragning af Lagmännens löner, tillskyndas Staten, 2:0 att således alla de, som äro missnöjde med Härads Rätt emes Utslag i tvisteoch skuldf or drings mål, måtte erhålla besvär sanvisning till Hoj-Rätterne, och 3:o, i fall della icke skulle bifallas, att åtminstone alla skuldfordringsmål måtte skiljas ifrån Lagmans-Rätterne och vid Hof-Rätterne handläggas; och 5:o af Riksdagsfullmägtigen ifrån Stockholms Län Nils Insulin, som förmält sig hafva vid de tvänne sistförflutne Riksdagarne yrkat LagmansRätternes upphörande, och, då man icke borde tröttna i sina bemödanden för ett godt ändamål, nu åter ansåge sig föranlåten att samma yrkande förnya. Uti Rikets Ständers vid sistlidne Riksdag till Kongl Maj:t aflåtne underdåniga Skrifvelse i ämnet, hafva Ständerne yttrat sig på sätt bär nedan förmäles: ”1 anledning af derom väckta frågor har Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad å medlen att förekomma de mångfalldiga öfvei klagade olägenheter, hvilka för rättssökande parter härflyta af nödvändigheten att genomgå de flere instantier, nu gällande Rättegångs-ordning bestämmer. Vid granskning af det förhållande, som härutinnan tillförene ege tura, hafva Rikets Ständer funnit, att den äldre Domslols-inrättningen i Svei ige endast hade 3:ne instantier. Äfven 1734 års
Majit skulle ega att tilldela hvarje sådan församling högst 2 å 3,000 R:dr; — varande härjemte, för den händelse Statsverkets nuvarande ställning skulle finnas icke kunna medgifva en dylik uppoffring eller den besparing anslaget skulle medföra för Postverket, de understödstagande och sexmännen ej förtjena något afseende, alternativt framstäldt det förslag, att Rikets Ständer för sin del måtte besluta, att underdåniga ansökningar om kollekt och stambok icke vidare må tillåtas, utan församling, som ej mägtar sin kyrkobyggnad bekosta, hänvisas att anlita den allmänna välgörenheten genom den eller de tidnings-redaktioner, för hvilka den hade förtroende och som dertill kunde bevekas. Under den diskussion, hvartill, enligt Utskottet meddeladt Protokolls-utdrag, omförmälda motion hos det Högvördiga Ståndet gifvit anledning, har den gjorda framställningen blifvit förordad af åtskilliga Ståndets ledamöter, af hvilka Kyrkoherden Ternström, bland annat, förmält att, derest med det äskade anslaget endast afsåges att bereda en ersättning för kollektoch stamboks-medlen, detsamma kunde blifva tillräckligt, men att, i Kyrkoherdens tanke, ett verksammare understöd åt fattigare församlingar för deras kyrkobyggnads-företag vore af nöden; — och har derföre bemälde Kyrkoherde, såsom ett tillägg till ofvanberörda motion, föreslagit, att Rikets Ständer för sagde ändamål måtte, under namn af »Kyrkobyggnads-fond», bevilja ett årligt anslag å 200,000 R:dr.
Då ett mindre belopp likväl i någon mån kan påskynda tillämpning af ifrågavarande lönestater, och då ett sådant synes kunna åstadkommas utan att öfverskrida det för Hufvudtitelns behof beräknade anslagsbeloppet, om minskning sker, der sådan utan synnerlig olägenhet kan ega rum, hafva Rikets Ständer till Eders Kongl. Majits nådiga disposition, för påskyndande af genomförandet utaf de förändrade lönestaterna för sjöförsvarets officersoch underofficerspersonal, anvisat ett årligt belopp af 75,000 Ridr, att tilläggas anslaget för aflöningsstaterna vid flottans stationer, samt der qvarstå endast så långe och i den mån beloppet för berörda organisation erfordras. 3:o. På sått af punkten 17 hår nedan inhemtas, har Eders Kongl. Majit begärt Rikets Ständers medgifvande att för den förbättrade pensioneringen af flot - Fxpeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 68. tans embetsoch tjenstemän samt betjente må fortfarande få användas det å Femte Hufvudtiteln uppförda anslag till flottans reservstat i den mån detta redan år och framdeles, genom afgång bland derå öfverflyttade officerare, kan blifva disponibelt.
Bokens bada afdeliiiiigar Hro till omfånget iingeffir lika stora, l ?eriittelseriia f i h. iiordeil och södern 1.ikn i n h g a, ineii i deii karga jordiiiheii iiiider tallarna tyckes dock förf: s skörd blifva rikare iiii i pinieriias skugga. : I: liemes bondl&gt;eïiittelser iii. iihgot verkligt, nZi.got iipplefvsdt, som gör att man tror pk att detta iii: sant, iifveii oin 111aii sjalf icke sett cletta Iihrda lif p i iiiira. Flera af de tecl~iia~cle 11ei.soiieïiin frainsti fullt lefvaiide, sh t. ex. cleii kiiipslnge ICalle i w Affarer, Iivilkeii efter att skiftesvis lm lurat och blif vit lurad, sliitligeii liainiiar p2 riksdagsbanken, dar haii Bkiinde sig som fisken i vattnet. » - Eller den stitliga Maja pil HiiggviksgP~i ' den, soin efter lftiiga %i-s vliiitan ocltsa f f r p&amp; sitt siitt siriakrc lyckaii af a t t vara » en I ~ O F 2 %. - Niistaii odelaclt piiisain bl.ifver clocli redismeii. i B Kraf ». Hiir föreligger icke egeiitligeri iiP~~poii beriiitelse, blott en strininingsbit., soin borde i1liisti.er: i.t~ af nXillet, den rylttb: i.re fraiiske koiist.nar, livilkeii, Zskadligt sksom aldrig förr, liirde oss I&lt;#iiii; z jorda.ïbetets tryckaiide, iiedsltipaiicle tyngd. B %an vet Iciiappt Iivillta ii~aii mest beklagar, cljiireii eller iniiiiiiiskoriia.
Af öresmynt hade Banken i förråd den 30 Juni 1860 R:dr Från Kongl. Mynt-Verket har inkommit „ 67,050 16,350 83,400 Summa. 73,450 18,850 84,300 31,350 men utvexlats S:gr R:dr 115,650 36,450 92,300 hvadan behållningen den 30 Juni innevarande år be-! löpte sig till j 79,200 — och hela behållningen af kopparskiljemynt till .] 171,500 Bankens förlust på ommyntning af kopparskiljemynt utaf äldre prägeln (1, ], i-, -fa sk. samt Riksgälds-Kontorets pol letter) beräknad från och med år 1842, då denna ommyntning tog sin början, utgjorde vid 1859 års slut 20,576 R:dr 41 öre, och har under år 1860 ej undergått någon förändring. § 25. Åtgärder för Den i 25 § af 1860 års Revisions-berättelse upptagna fråga 7örtmildtsc-om anskaffande af ett förbättradt papper till Bankens sedlar har, deipapper. för vidare behandling och förslags angifvande, blifvit af Fullmägtige öfverlemnad till särskilde inom dem utsedde Kommitterade, uppå hvilkas framställning Fullmägtige sedermera begärt och fått 29 emottaga Teknologiska Institutets yttrande i ämnet; ock är af Fullmägtige i deras till Revisorerne afgifna berättelse anmäldt, att Fullmägtige, som åt frågan egnat fortsatt noggrann uppmärksamhet utan att ännu kunna vinna det önskade resultatet, snart torde komma i tillfälle att slutligen handlägga förevarande ärende. §26. För Bankens Tryckeri-Föreståndare har ny Instruktion den 14 instruktion Mars detta år blifvit af Fullmägtige till efterrättelse fastställd '/flr^'ti^darln hvarjemte och på det att arbetet inom Bankens Tryckeri må verkoch kontrakt ställas på det minst kostsamma sätt, äfvensom för att göra redovisningen för utgifterne oberoende af kontroller, Fullmägtige den 2 derpåföljde
Fullkomligt instämmande uti Utsk:s yttrande: ”att K. 31. äfven hädanefter skall, i den mån kassans ställning sådant raedgifver, bereda underhållstagarne den ytterligare tillökning i det nuvande ringa understödet, som af rältvisa och billighet påkallas”, kan jag dock icke med tystnad helt och hållet förbigå detta ämne, sorn bör ligga hvarje militär om hjertat. Jag tror att man i st. f. att samla en reservfond af omkring 50 å 00,000 Hulr, borde använda dessa penningar lill förökande af de pensioner, som nu ulleranas. Man säger visserligen att denna fond afsättes derföre, att om vi få krig, Olifver antalet af pensionstagare så förstoradt, alt kassan icke kan räcka lill. Detta torde visserligen vara sanni, men jag hemställer till Eder, 31ine llrr, om det icke är förnuftigare alt, inyan man reserverar medel ät de invalider, sorn kommande krig möjligen kunna förskaffa oss, först tillse, att de, som äro qvar sedan förflutna krig och som i tjensten blifvit krymplingar, icke mätte svälla ihjäl eller såsom uslingar stryka gatorna omkring samt slutligen falla fattigvården till last. Ett ytterligare skäl hvarföre man bordt hafva tagit ämnet i ett så noga öfvervägande, att man kommit lill en annan hemställan, än den Utsk. framställt, är det att motionen uti nu ifrågavande ämne blifvit väckt af en ledamot frän Hederv. BondeSt., hvilket som vi veta icke är serdeles hågadt att bevilja anslag åt militärer. I afseende på den af Frih. Palmstjerna uttalade grundsats, att det vore bättre att gemenskapen först vid en långt framskriden ålder komme i åtnjutande af pension, än att denna förmån bereddes dem vid en tidigare ålder, vågar jag hysa en motsatt åsigt, ty hvad följer derutaf?
På det alltså billighetens fordringar skulle kunna i möjligaste mån tillfredsställas, syntes det lämpligt att arfvodet närmare rättades efter de med tjensten förenade åligganden, följaktligen att, om ett visst lönebelopp bestämdes under förutsättning al ett antal af omkring 200 lärjungar, medel derutöfver funnes att tillgå för gymnastikundervisnings bekostande vid läroverk, der lärjungarnes antal i betydligare mån öfverstege det nyss nämnda, och hvarest således särskildt förfogande i afseende derå kunde erfordras. Om således, i följd af hvad ofvan blifvit anfördt, en förhöjning i Gymnasliklärarnes arfvoden kunde anses vara af behofvet påkallad, så syntes det afsedda ändamålet, att förekomma brist på kompetente sökande till dessa befattningar, säkrast uppnås derigenom, att redan första lönegraden bestämdes till ett belopp något öfverstigande den hittills varande andra, hvaremot, i stället för tre lönegrader, två sådana ansågos göra tillfyllest, och tjenstgöringstiden för uppflyttning i den sednare Bih. till B. St. — Kongl. Maj:t hade sålunda funnit mest ändamålsenligt, att arfvodet lör Gymnastiklärare vid högre fullständiga läroverk bestämdes till 800 R:dr, alt efter 10 års väl vitsordad tjenstgöring höjas till 1,200 R:dr, samt att ett lämpligt belopp blefve anvisadt till extra arfvoden för Gymnastiklärare vid de läroverk, der lärjungarnes antal i betydligare mån öfverstege 200; och utgjorde, under förutsättning att Nyköpings och Halmstads skolor blefve lill fullständiga elementarläroverk utvidgade, den genom berörda arfvodestillökning erforderliga förhöjningen i det belopp, som, enligt nu gällande stat, skulle till sådana arfvoden vid de fullständiga läroverken utgå, 6,266 R:dr 67 öre årligen; hvarjemte för extra Gymnastiklärare-arfvoden en summa af 7,000 R:dr beräknats vara behöflig.
Aldrig hade jag trott, att det skulle gå så lätt att samspråka m e d en abedissa, ty gumman var vänligheten själf o c h skrattade riktigt Redigeras af Sophie Linge. Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. I - flydda da ' r, när strid o c h kif Upptogo männens hela lif, När fienden stod utanför, Då gällde att ha friskt humör. I fästen o c h i slott man då Försökte skydd o c h värn att få. Men nu för tiden annat är, Ej fienden nu k o m m e r när. D o c k uti ro får ingen vara, Af fiender det finns en skara, Fast utaf annan sort, likväl Förakta d e m är alls ej skäl. Och s o m det nu är kvinnans tid, För henne gäller denna strid Mot fiender, så små o c h djärfva 2&gt; SS Att rakt de kunna en fördärfva. Att striden ej må bli för svår, På hennes sida stads jag står, • o Ett värn, ett skydd, en bundsför£r ° vandt. B Få se o m jag ej talat sannt. H v a d uti grafven blott man fann. En sak, som kan ditt hjärta få Att utaf sorg som glädje slå, Men o c k förargelse kan ge. H v a d uppå trädet man kan se. cd - 2 H v a d vilda djuren lefva af. Hvarpå gick skeppet väl i kvaf. 2 « ° 3. sr * g b g. Ett namn uppå en Sveriges kung, •so: För hvilken kronan n o g var tung. En ort uti Amerika, &lt;o s 9&gt;r Där kaffet s ä g e s: v ä x a bra. godt, när jag berättade henne mitt äfventyr i Klocktornet och novisernas munterhet. Snart k o m m o vi in på klostrets historia, o c h där visade h o n sig synnerligen hemmastadd. Kanske skall det intressera Iduns läsarinnoratt höra ett par af hennes berättelser.
BorgareStåndet är till LagUtskottets handläggning öfverlemnadt ett af Riks» , dagsFnllmägtigen Herr A. Landegren afgifvet Memorial, hvaruti är anfördt, att, ehuru så val i äldre inteckningslagar, som i de nu gällande, den grundsatts blifvit antagen, att, vid beviljande, förnyande eller dödande af inteckning i fast egendom, den handling, pä hvilken inteckningsrätten grundas, skall i hufvudskrift för Domaren uppvisas, i öfverensstämmelse hvarmed 94 §• i Kongl, FörordBihang till Rikt-St. ''Dd Gäldenär sitt skuldebref hos Rullen företer, , och således visar, att häri skulden till fullo betalt; varde inteckningen dödad samt Lagstiftaren ej tillåtit annat undantag från stadgandet om skuldebrefs företeende, inö nan inteckning må upphafvas, än det som inl nefattas i Kongl. Kungörelsen den 18 December 1823, rörande fastighet, hvilken an-] tingen å Utmäfnings-auction eller under Conciirs’, af Korgenärer, genom offentligt utrop såld är, och hvaruti inteckningar finnas, till hvilkas gäldande köpesumman icke förslår; så skola likväl åtskillige Domstolar företagit sig att, då Gäldenären företett qvitto, att han den intecknade skulden betalt och anmält, att original-skuldebrefvet förkommit, genom kungörelser i allmänna tidningarne fö«] relägga den eller dem, sorn emot inteckning gens dödande hade något att erinra , att så-i dant, inom förelagd tid, hos Domaren tillkän-* nagifva, hvarefter och så framt någon pro»* test i anledning deraf ej blifvit anmäld Domstolen upphäfvit inteckningens gällande kraft; och då ett dylikt förfarande kunde leda till den följd, att inteckpingar varda 4 utan rätter fordringsegares vetskap, dödade,’ helst
PROTOCOLL, HALLNA ✓ uos HÖGLOFLIGE lRSI!D©!3a«A®lt ®©ih Åffiait», TID jTnottmrt Utkairageit i ^tndiljolm ÅK 1859-1800 STOCKHOLM, TYPOGRAFISKA FÖREfllNGEiNS BOKTRYCKERI, 1861. Vi Den 1 September. Lördagen den 1 September 1860. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 13 prot.utdrag för den 29 sist). Augusti samt pleni-prot. för den 22 nästl. Maj. Anmäldes och bordlädes nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåt:n och Mern., nemi. från StatsUtskottet: N:o 165, i snl. af de under nuvarande riksdag framställda förslag ang. inrikes skeende uplåning emot Svenska fonderade statsobligationer; N:o 166, i ani. af gjorda framställningar om beredande af annan embetslokal för R. St:rs Justitieombudsman och hans Expedition ; N:o 167, ang. kostnaderne för tryckningen af RiksStrns prottr vid nuv:de riksdag, jemte dertill hörande bihang; N:o 171, i ani. af väckt fråga om ersättning af allm. medel till Häradsskrifvaren G. E. Ruckman för den förlust, han lidit derigenom, att hans innehafvande boställe blifvit för högt upskattadt; BankoUtskottet: N:o 37, ang. verkställd omröstning öfver åtskilliga föreskrifter i det nya BankoReglementet. Uplästes följande utaf Hr von Oelreich, Sten Alarik, ingifne mern.: Nödsakad att afresa till hemorten, får jag ödmjukast anhålla, att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, varda endtledigad från befattningen såsom ledamot i Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:t. Den 1 September.