Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Först och främst må man nemligen besinna, att ofvannämnda summor, äfven när de, efter tjugo års ansträngande tjenstgöring och sedan krafterna derigenom blifvit mer eller mindre brutna eller försvagade, af en man med familj erhållas i lön, ändå ej lemna något öfverskott utöfver vilkoren för en anspråkslös subsistens. Man jemföre i detta hänseende skolläraren t. ex. med domaren och landtstatstjenstemannen, som, med betydligt mindre studiikurs, visserligen några år få tjenstgöra såsom cxtra-ordinarier, men sedermera kunna påräkna löneinkomster från 5 å 6 ända till 12 å 14,000 R:dr. Men härtill kommer, att de skollärare, enligt erfarenhetens vittnesbörd, äro högst få, som bibehålla krafter och verklig duglighet för sitt kall intill tjugo år af tjenstgöring och derutöfver, att alltså den femte lönegraden ganska lätt kan blifva en frestelse för läraren att, till skada för läroverket och förödmjukelse för sig sjelf, qvarstadna vid sin befattning långt sedan han förlorat förmåga att, såsom sig bör, sköta densamma, för att sålunda slutligen komma i åtnjutande af den högsta lönegraden. Till det nu anförda, och såsom ett ur erfarenheten hemtadt bevis derför, tillåter jag mig slutligen att erinra om det faktiska förhållande, att skoladjunkts - Motioner i Presle-Ståndet 4865. 123 platser i mängd, af brist på sökande, stått och stå lediga, och detta under det att flera filosofie kandidater och magistrar funnits och till en del vid universitet qvardröjt, sorn, utan afsigt att blifva docenter, dock funnit bättre uträkning i att privat eller i enskilda läroanstalter lemna undervisning, än att söka platser i Statens läroverk.
N:o 296. ilio 3f*G Anders 1 agust Anderson från Ostergötlands län, om utsträckning af den uti 50 Kap. 6 § Rättegångs-Balken medgifva befrielse. fran skyldighet att nedsätta, s. k. revisionsskilling, samt om upphäfvande af alla. i samma Balk förekommande stadgan de?), i fråga om borgen för kostnad och skada. Som ingentingkati vara orimligare af de ännu qvarstående paragraferna i vår lag, än att endast don rike skall få sitt mål pröfvadt hos Högsta Domstolen; ty ingen kan säga. att den fattige njuter lika rätt inför lagen, så länge det heter att, hvar och en, som eger 500 daler, bör erlägga 200 daler i revisionsskilling, närmaste följden häraf är och blir den, att om en person har aldrig så rättvis sak, den han förlorat i Hofrätt, måste han nöjas häråt, såvida han icke först vill göra sig husvill för att sedan söka rättvisan i högsta instansen. Det händer ju ofta att en tappande part eger en stuga värd 250 R:dr, som icke för gäld häftar, denna måste han sälja för att få medel till revissionsskilling eller ock måste han låta sig nöja med den dom han fått. Då det numera är allmänt kändt att 500 daler, på den tiden lagen skref», hade långt högre värde än 5,000 Riksdaler under närvarande tid. Då Ständerna gjort stor uppoffring för att sätta Högsta Domstolen i tillfälle att dela sig på tvänne divisioner; så frågas, om tiden icke redan kunde vara inne, att låta Konungens valspråk “Land skall med Lag hyggås11 gå i fullbordan ? I anledning häraf vågar jag föreslå: att 30 Kap. 6 § Rättegångs-Balken ändras sålunda: att den, som kan styrka sig icke ega mera än Feni tusen Riksdaler, må ega att, utan revissionsskilling, söka att Konungen må pröfva Hofrätts dom och utslag, som i hufvudsaken fallit; att alla de stadganden i Rättegångs-Balken, som handla om borgen lör kostnad och skada, måtte, såsom en tom formalitet, utur denna lag försvinna. Om remiss till vederbörligt
Deras glädje pinade mig outsägligt, och deras röster skorrade i mina öron, som när en febersjuk vrider sig i smärta för ljudet af endast ett blad, hvilket vändes i en bok. Men denna dag längtade jag efter att för åtminstone en stund kunna kasta all tyngd, all hårdhet bort, och jag kände mig så vek om hjärtat, att jag gång efter annan måste gå in till mig, för att ingen skulle se det. Men alltsedan det ögonblick, då jag låtit förleda mig till det utbrott, som för en dag skrämde bort julglädjen för min gosse, hade jag lagt band på mig. Jag ansträngde mig för att synas taga del i allt, och jag tror, att barnen läto öfverlista sig. Jag var rädd att bli ertappad. Ty jag kände, att min själfbehärskning i den grad var försvagad, att ett ingenting kunde bringa mig ur jämvikt, och jag vakade misstänksamt på hvarje min, hvarje ord för att se hvilket intryck jag gjorde. Detta själstillstånd var ohyggligt, och det innebar en öfvermänsklig ansträngning. Det var att göra sig hård, när man var vek, kall, när man grät efter värme, lugn, när hvarje nerv darrade af öfverretning. Men jag lyckades däri, och när julaftonen kom, blef den en glädjens dag för dem alla. Hela denna dag står för mig i den minnets förfärliga dager som eljes med sin fasa plägar falla endast öfver vissa hemska, men korta ögonblick i vår tillvaro. Jag kan se den ännu, följa den timme efter timme, och under de dagar, som förflutit sedan dess, har jag i fantasin återupplefvat den gång på gång. Gossarna stormade emot mig, när jag kom ut ur sängkammaren. De ropade icke, men deras ansikten lyste, och uttrycket i deras ögon sårade mig som med hvassa taggar. De kysste mig, och den minsta hängde sig om min hals. De lämnade mig för att samlas vid julgranen, som de klädde, och jag stod ensam bland deras glädje, urskuldande mig med, att jag var herre och icke kunde glädjas öfver småsaker som barn. Timmarna på hela denna dag gledo förbi en efter annan, alla lämnande spår, som gnagde och tärde mig, bärande inom sig liksom ämnen till leda och irritation.
Om deremot den värde talaren en gång efter litet närmare bepröfvande och tagen kännedom om mitt anförande vill gå i grunden med de anmärkmr som deruti blifvit gjorda, sä skall jag ingalunda undandraga mig svaromålet, utan är beredd att på skarpa allvaret undersöka på hvilkens sida sanningen ligger. Intill dess må saken hvila. Jag vill nu till hvad jag förut sagt om orikligheten af förslagets grundsatser endast ytterligare anmärka det stora felet, att såsom allmän utgångspunkt blifvit antaget, afl fattigdomen hufvudsakligen härleder sig från bristande tillfälle lill arbete och icke från bristande vilja dertill. Det bevis som den värde motionären för denna sats velat hemta deraf, att åtskilliga tiggande personer hos honom beklagat sig och begärt arbete, synes hvila på allt för lösliga grunder, då hvarje menniska matte veta att tiggeriet utvecklar äfven sin konstfärdighet, hvars 30 Den 4 Januari. problem det är, att göra bebofvet så bevekande som möjligt, och det första vilkoret är då att framställa sig såsom oskyldigt lidande och oförmögen att äfven med bästa vilja i verlden sig försörja. Detta allt bör väl af hvar och en redan a priori kunna inses, och erfarenheten bestyrker dessutom förhållandet till öfverflöd. Icke vill jag härmed hafva sagt att icke månget bittert, oförskyldt lidande finnes, att icke många tysta tårar rinna, dem ingen ser och ingen räknar utan Gud allena, men lika säkert är det också, enligt min tanka, alt flertalet af dem som jämrande anropa barmherligheten, af egen drift hellre idka detta näringsfång, än söka att ärligen med arbete sig försörja. Såsom sagdt är, detta visar erfarenheten, och jag vill nu såsom exempel derpå anföra den rapport, som nyligen afgifvits af löjtnant Westman såsom chef för sänkningsarbetet vid Mossarps mossar.
— Anser ni, att j a g på något vis ä löjlig, mina damer, så ska j a g visst inte fortsätta, för j a g har verkligen inte lust att vara driftkuku? » » Nej, nej, då, » mumlade lilla fru Ahnell och bet i serveten. » Säg ut bara, häradshöfdingen, säg ut. Det ä ' godt för dem att höra, » uppmuntrade den gamla frun med tindrande ögon och nästan andfådd af sinnesrörelsen och lyckan öfver att ha fått en bundsförvant, som så kraftigt tog sig an hennes sak. » Ja, kära Rulle, » vidtog Borgstedt » så simmar du gladt omkring, utan att veta, att bedröfvelsens och smärtans klippor och skär finnas till i lifvet. Och du ser den lilla brödkulan på kroken, men inte hökarns runda ögon, och du välsignar försynen, som inrättat det så vist, att maten kommer till en, just då man ä ' hungrig, och så sväljer du den lilla brödkulan. Hvart tog med ens den härliga världen vägen för dig, Rulle lilla? Hvarför rör du dig, utan att du själf vill d e t? Hvarför genomtränger någonting kärlek saken? » ohyggligt, stort, sönderslitande, hiskligt hela din kropp? Hvarför bränns du upp invärtes och utvärtes af en fasansfull torka? Hvarför rifvas dina inälfvor ur dig och du kastas undan att försmäkta i ångest, i ångest. Jo, för att hökarn med de runda ögonen ska ' ha nöjet att känna dig sprattla under sina tjocka, röda fingrar, medan han rycker dig af kroken och säger: fy tusan, en så ' n usel abborrpinne! Men alltid duger den åt katten. — Tycker du nu, Rudolf, att det finns någonting af gudomlig och mänsklig rättvisa Sjji den där » Ja, säg nu på heder och samvete, Rudolf, tycker du det, » frågade hans gamla moster. Rudolf hostade, för han höll på att få en klunk champagne i halsen. » Medelmåttigt, » sade han. » Försök nu och var ridderlig och ta den svagaste partens parti. Känn dig som en abborre, » uppmanade häradshöfdingen.
Jag har förut, ifrån detta rum yttrat mina tankar om Judarna, och förklhrat, att jag anser deras särskilda Nationalitet utgöra det lmfvudsakliga skäl, som bevisar deras skadlighet i ett fattigt Land. jag känner hvad man sedermera skrifvit och talat för Judania; men jag finnér min mening icke derigenom vederlagd, och förhlifver således vid den; samt kan då icke heller anse nyttigtatt Judarnes rättigheter nu ökas. Jag lemnar derhän am allmänna vilijan inom Riddarhuset instämmer med allmänna viljan hos nationen; men jag känner Ridderskapets och Adelns representativa rätt att bestämma allmänna viljan; och jag respecterar den, då jag till denna fråga; till propositionen om bifall, på detta Betänkande, svarar nej; men icke begär votering. Herr Grefven och LandtMarskalken. Bifaller Ridderskapet och Adeln Utskottets Betänkande med den förändring, att Juri arne ej må få nedsätta sig på Landet? Ropades Ja och Nej,. Friherre Hjerta, Axel: För min del anser jag att Judar, som äro inkotnne i Riket, må här förblifva, men att hvarken de«- *as rättigheter eller antal bör utvidgas,. 5 o4 Deu 7 Juli e. nt. Herr Adlerstam'. I händelse Ridder». skåpet och Adeln skulle finna för godt atu bi Falla Utskottets Betänkande med den förn ändring, att Judar ej få nedsätta sig på, Landet, så har jag för min del ej någoifc deremot att invända, Grefve Lillj ener antz, Johan Wilhelin\ Jag skulle o,okså kunna uppsöka anledning till anmarkningar deruti, att förslaget till. JudeIieglernet)te på några ställen synes af» vika från den liberalité, sorn i Höglo!!:.,. Utskottets Betänkande framlyser, och på ett så v rdigt sätt uttrycker de tänkesätt», hvilka i ijjide Sedet böra väntas af en fri och upplyst Nation. Men då, i min tanka, Betänkandet och Reglementet i det hela ä-. xo mästerligen författade, anhåller jag vörd». samligen om proposition till fullkomligt bifall.
Departementschefen delade Wiuroths och hela verkets blinda förtroende för Finer, som hade de svåra följder, hvilka sedermera inträffat, och hvartill äfven bidrog den, på grund af gammal häfd och långlig vana, allmänt antagna öfvertygelse, att berörde räkenskaper, i anseende lill Den 14 Augusti e. m. 221 tullafgiftens indrifvandc och dessa departementer åliggande många göromål, ej kunde på derföre bestämd tid ingifvas. Att Kammarrättsrådet Winroth för detta sitt fel, och sin på ålderdomen saknade kraft att strängt efter bokstafven uppfylla alla i och för utöfningen af den svåra och ansvarsfulla kamererarebefattningen meddelade controllföreskrifter, redan lidit mera än mycket, ej allenast genom att blifva tilltalad och dömd för uraktlåten tjenstepligt, som han under 53 ars tjenstetid i öfrigt så väl uppfyllt, och derunder redovist för många millioners uppbörd, som från Götheborg och öfrige sjötullskammare i riket gått genom hans händer, samt städse af alla de styrelser han haft, åtnjutit ett odeladt vitsord om nit, skicklighet och redbarhet, samt före Finérska baiancen aldrig varit tilltalad för något tjenstefel, utan deremot alltid skördat förmäns förtroende och underordnades tillgifvenhet och aktning; befinnande sig nu vid 79 års ålder dömd från dess tjenst och frånkänd allt underhåll från Staten, om återfåendet hvaraf Konungen i dess nåd. resol. vill framdeles dess nåd. beslut meddela, och således hufvudsakligt beroende på den eftergift för Winroth, hvarom jag nu vågat vördsammast anhålla; ägande han och dess åldriga maka nu ej annan^tväg till bergning än att ligga sina barn till last. Alt det ersättningsbelopp, som skulle kunna Staten tillgodokomma genom leverering å baiancen af hans innehållne halfva lön, och behållna auctionssumman af hans försålde lösa egendom, uppgående endast till ett belopp af circa 4000 r:dr l>:eo, som för honom skulle utgöra en stor hjelp alt betala de skulder till dess harn, hvaruti dess nödträngda belägenhet försatt honom, för
Huru kan man föreställa sig, , att Krono, Betjeningen, hwars egentliga göromäl böra upptaga bess hela tid, skulle medhinna att stöta och bewaka widsträckl„a Skogar, och är dek gifwit, att mera oegennytta j mera nit och skicklighet hos denna Betjening, än hos den andra, skulle upptäckas? Detta har Utskottet likwäl förmodat. Spär af förödelse kemnade Krono - Bristningens korrta befattning med KronvSkogarne under det förra kriget, och i Finland, min hemort, der Margar till myckenhet uppehålla sig, hafwa Skallgängar under Krono-BetjenteS och Skall-Fogdars inseende, med sä liten framgäng blifwit anställde, att o. agtadt 660 Den 19 September. agtadt den betydliga skada Jnnewänarne tedo genom Odjurens framfart, de likwäl funr.o tjcnligast att inställa en ätgärd, som medförde oordenklighcter och tidspillan, nian akt ändamälet mig wettcrligen nägonstN wannS.
S, D, Föredrogs ånyo Statsoch Bevillnings-Utskottens utlåtande, N-‘o 39, i anledning af väckt motion om personliga skydds-afgiflens användande till organiserande af arbets-inrätlningar: Återremitterades. S. D. Uti meddeladt protocolls-utdrag från Högloft. Ridderskapet oell Adeln af den 30 sistlidne Januari bade sagde Stånd med communicalion af en af Herr C IV. von Ehrenheim väckt motion om beviljande af ett låne-underslöd af allmänna medel åt egaren af Conradsforss, Brukspatron C. B. Eilinglioff, tillika tillkännagifva, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln berörde motion till Stats-Utskottet remitterat: Preste-Ståndet beslöt att förena sig med Ridderskapet och Adeln i den beslutade remissen af denna motion till Slats-Ulskottet; och skulle derjemte ett, i anledning af motionen, af Biskop Hedrén afgifvet anförande remissen åtfölja. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets memorial, N:o 130, angående minskning i Utskottets Canzli-personal och vaktbeljening: Lades till haiullingarne. S. D. Till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterades en, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, af Comminister Janzon väckt motion, angående anslag till fattigvården samt andra dermed gemenskap egande ämnen. S. D. Föredrogs ånyo Höglofl.
Hvad först beträffar påståendet, att staden skulle få köpa tomten för ingenting, måste jag bekänna, att jag icke kan fatta huru man kan komma till ett sådant resultat, ty vid expropriation skall inlösen ske efter mätismanna ordom, oell jag har uträknat, att om endast några smala remsor af tomten, nemi. 3 alnar i bredd utmed gatan och kanalen samt 7 alnar långs utmed den tillämnade kajen, skulle exproprieras efter 10 rdr pr qvadratfot, hvilket icke kan anses vara ett högt pris, skulle derför erhållas en summa af 31,000 rdr, d. v. s. mera än som skulle erfordras för utförandet af Utsk:ts förslag. Utsk:t har blifvit hårdt klandradt för sitt förslag att inreda det s. k. inre klubbrummet till vaktmästarebostad. Jag kan verkligen icke förstå, hvarifrån den stora förkärleken till det inre klubbrummet, eller, såsom det lika gerna kunde kallas, restaurationslokalen, kommit, ty ungvid det synas som om detta rum vore en ovärdig plats för Den 16 Juni. 673 för Hrr Landtmarskalkärs porträtter, hvilka med mycket mera skäl borde placeras i Riddarh.-Direkt:ns sessionssal i sällskap med Gustaf Wasas byst än i restaurationslokalen, der det ganska lätt kan hända, att restaurationsmamsellen med sin armbåge stöter hål på Gr. Hamiltons eller Frih. Gyllenhaals porträtter. Om Utsk:ts förslag bifölles, komme dörren emellan de båda klubbrummen att igenmuras, hvarigenom plats i det stora klubbrummet bereddes för ytterligare ett porträtt, nemi. Landtmarskalken Gr. Brahes, och på så sätt skulle porträtterna af alla Landtmarskalkarne före 1809 komma att inneslutas i klubbrummet och de efter 1809 i Direktionens sessionssal, hvilket, i min tanke, vore en särdeles lycklig fördelning. Den förste värde talaren antydde såsom en framtidsönskan, att hyran af den utaf Direktionen förordade stora byggnaden skulle, när Riddarhusets tillgångar det medgåfvo, anslås till stipendier åt fattiga adliga ynglingar.
N.o 46- '5 annat än finna Jetta beslut ratt ledande till det af Rikets Ständer åsyftade ändamål, en slutlig utredning af förra Allmänna Magazins-fonden; och det måste på det hela för regleringen af Bankens framtida förhållanden vara likgiltigt, om samma summa till Banken återgår såsom afbetalning på dess fordran antingen af nämnda fond eller af Creditivet till spannmåls-uppköp. Uti underdånig Skrifvelse af den 14 sistlidne November har Stats-Contoiret hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält, attén ny granskning af de från Länen i ofvanberörda måtto inkomna berättelserna och redogörelserna blifvit företagen uti det under Kammar-Rättens inseende ställda RevisionsContoirct för Magaziris-ärenden, i afsigt att utröna, dels huruvida emot sjelfva de activa åtgärderna vid undsättningen vore något att erinra, dels också hufvudsakligen, hvilka formela förändringar i dessa redogörelser voro nödiga , för att få det hela i ordentligt system; att denna granskning oafbrutet fortgått, och att, så snart densamma för något Län blifvit slutad, Länets Styrelse undfått del af de erinringar , som förekommit, äfvensom till orten blifvit nedsända formulair till sådana omarbetade redogörelser, som ansetts nödiga ; hvarförutan ett allmänt formulair till framtida re - i 6 Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N.o 46. dogörelser för ulborgnings-medel blifvit utarbetadt. Stats-Contoiret har tillika i underdånighet förmält, att emedlertid och intill dess de omarbetade redogörelserna hunnit ifrån Läneii inkomma, liqviden mellan Creditivet och Magazins-fonden icke kan upprättas, eller någon annan bestämd upplysning angående undsättnings-väsendet vinnas, än om beloppet af de redan återbetaldta Creditiv-medlen; och Kongl. Maj:t har af sådan anledning funnit godt i Nåder förordna, att ofvannämnda liqvid skall vara uppgjord sist till den 1 nästkommande Junii. Enligt Kongl. Maj:ts
Vid berörde förhållande hemställer Utskottet, huruvida icke Borgare-Ståndet skulle finna lämpligt frånträda nyssberörde tillägg, i hvilket fall Utskottets hemställan är af 3me Stånd i sin helhet godkänd. Anlages icke denna inbjudning, föreslår Utskottet, att, till afgörande af skiljaktigheten emellan Utskottets af Presteoch Bonde-Stånden godkände förslag, samt BorgareStåndels beslut, följande votering må anställas: Den, som vill, alt, i fråga om vattenledningen i Carlskrona, den beslutade underdåniga hemställan till Kongl. Maj:t expedieras, i enlighet med Stals-Utskottels förslag uti 6:te puncten af Bilagan Litt. B. till Utlåtandet N:o 435, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer den förändring uti berörde förslag att ega rum, att, i afseende å jernrörens försäljning, näst efter ordet ”öfvergifvas,” tillägges: ’’och sedan utrönt blifvit, att de till vattenledningen redan upp”köpte jernrören ej kunna till allmänna byggnader användas. Stats - Uts hotti Is Memorial, N:o 4 90. 7 Hvad Ulskoltet i öfrigt hemställt uti Bilagan, Litt. B., nemligen: 2:a puncten, angående äskadt anslag lill ett nytt ångfartyg al 3oo hästars kraft; 4:de dito om anslag lill fyroch båkväsendet oell underdånig hemställan till Kongl Maj:t, i afseende å sjömärken; samt 7:' 1e d:o om anslag till inventering af ekvirkes-förräden i Carlskrona, är dels af alla, dels af 3:ne Riks-Stånd bifallet.
28 des raisons valables que refusera den man som offereras henne apart till Julie nu genom mej . N I C L . Tack, söta h erre, som tal ar så vackert. L A S S E . Je fais mon possible, jag tala som det angå mej sjelf. N I C L . Hv ad jag är glad! gufar sj elf tar inte en gång så myck e mitt parti. Oui mademoiselle, det vore den största grymhet att neka till det que man begära genom min mun. apart till Julie. B esinna att er Stål arm dör af otålighet och v äntan på svar; högt , ja, jag assu rera, que han dö om han får refus. N I C L . Just de ord som jag tänker, dem talar han; kors hvad h errns tunga h ar mycke förstånd. L A S S E . Jag är ch armerad, que ni gilla hvad jag säga, ni que inte vara svår, min herr, att göra nöjd. Ah , mademoiselle, efter det fordras så lite pour que gö ra honom lycklig, så gör det nu! N I C L . Ja gör det nu ! L A S S E . hemligt till Julie. Ni gör Stål arm till den lyckligas te om ni bifaller, om ni nek ar, så är han död. J U L . apart. Hvad ska j ag göra? N I C L . på knä för Ju lie. Älska då den som älskar henne s å mycke! hör h ur vack ert den herrn ber. L A S S E . Till och med den herrn ber; c'est beaucoup, mademoisel le, c'est vraiment beau coup. också på knä. Samtyck, hela verld då vara nöj d. J U L . till Lasse. Betänk för hvad ni u tsätter mej. N I C L . För ingenting, cousine, bara rolighet. L A S S E . Comment? ett evigt nekande! apart till Julie och min stackars herre som tror att ni älskar honom! J U L . apart till Lasse. Ach, om jag inte älskade honom, skulle jag tvek a ett ögonblick? högt men ändå till Lasse.
När härtill kommer, att det icke berott af dessa olyckliga hemmansägares fria vilja att bibehålla eller frånskilja sig deras välfångna egendom, synes mig här mindre vara frågan att genom betalning blott ersätta ett förloradt värde, utan fast mera att tillfredsställa och förnöja Svenska Hemmansbrukare, som utan eget förvållande och utan sitt bifall och samtycke sett sin skattskyldiga jord från Hemmanen söndras, och som dertill fått vidkännas den olyckan att nu mera vara åboer å den fiendtli. ga gränsen, i fall af någon gång inträffande nya misshälligheter. Det torde för en och hvar vara kändt, huru boskapsskötseln uti Neder Torneå och Carl Gustafs Socknar är jordbrukarens hufvudsak! igaste näringsmedel. Den till Ryssland afträdde jordägorymden innefattar dessa Hemmansägares förnämsta och bästa ängar, och deri till i85 tunnland graderingsvärde uppskattade jorden, anses kunnat underhålla lika många eller i85 kor. Hvarje sådant tunnland ersättes nu medelst 85 R:dr 16 sk. Banco, som bör motsvara capital värdet af hvarje förr afträd! upp - Ilen II tigusi i f m. iel skatta dt tunnland. Den årliga räntan af 85 R dr i 6 sk. gör ungefärligen b Hulr sorn salunda skola motsvara afkastningen utaf en ko, och då man berättat mig, att den vanliga inkomsten af en ko uti dessa Socknar uppgår åtminstone till 4 Lisp. smör; så faller det i ögonen huru dessa våra beklagansvärda medborgare, vinna ersättning genom de uti 1821 års convention till detta ändamål fastställde 85 R.dr 16 sk. Banco, Jag kan icke neka mig att finna, det Utskottet ägt full anledning, att söka inhämta fullständigare kännedom om detta mål för att deråt lemna all den behjertande uppmärksamhet, som jag för min del finner sakens beskaffenhet bordt påkalla. Jag tager mig friheten utbedja mig Ridderskapets och Adelns lifligare deltagande uti dessa våra medborgares verkligen ömande belägenhet; och anser jag i33 R:dr 16 sk.