Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tiggare och arbetslöst folk äta bröd med lök eller frukt till. K o r f är äfven en älsklingsrätt bland folket, men det är synd om de utländingar, som måste äta af den spanska korfven. Konsten att göra sådan står ännu i sin linda, och en svensk matmoder skulle häpna öfver att se, huru vacker slakt där fördärfvas af idel okunnighet. Man har ingen aning om hvad det vill säga att hacka köttet fint, utan stora kött-, fläskoch lökbitar tvingas in i korfskinnen och bultas ihop, sedan de först blifvit färgade mörkgula med saffran och starkt kryddade med peppar. Korfven rökes och ätes merendels rå. Sedan den lättvindiga middagsmåltiden blifvit undanstökad, slår sig den spanska matmodern till ro, tills aftonmåltiden skall tillredas. Den serveras vid åttaeller nio-tiden, sedan familjen efter dagens hetta och mödor hunnit i aftonsvalkan promenera sig både hungrig och trött, och kan kallas för dagens hufvudmål. Icke som skulle det nu vankas mycket mat — spanjoren tror ej på det hälsosamma i att om aftonen stoppa magen full - — men nu har husmodern tillfälle att bjuda på litet omvexling och visa sin skicklighet i matlagning, om hon har nå- gon. I allmänhet är dock supén på sitt vis lika enkel som middagen. I hvardagslag vankas en rätt af stekt eller stufvad fisk, en kötträtt eller grönsaksrätt, eller, om råd och lägenhet tillåta, båda delarne. Sönoch helgdagar firas med efterrätter af enklaste slag — inkokt frukt, stekta äpplen, omeletter eller mycket söt risgrynsgröt utan mjölk. Bland spanska nationalrätter märkes » arroz I DU N a la Valenciana », som består af köttstycken stufvade med risgryn och bitar af en slags inhemsk röd peppar, som, då den ej är för stark, gifver en rätt god smak åt maten, men annars hotar att alldeles förbränna en ovan tunga och strupe. Köttet i Spanien är i allmänhet godt, utom den tid på året, då boskapen går ute och på alla ängar äter vissa för den ohälsosamma örter, hvilka göra köttet segt som sulläder.
Men derigenom beredes för Bewillnings - Utskottet möjlighc, t-n att ingä i pröfning af de anmärkningar, som emot sjclfwa tillämpningen kunna göras, och att pröfma deras mer eller mindre anwändbarhet. Jag kan sälcdcs ej annat än yrka att Bewillnings - Utskottets project mätte antagas pä det sätt och med de wilkor Herr Grefwe Is Lardis sä ganska wäl utredt. Tillika mä det tillätas mig att förklara min högaktning för den förening af upplysning, kunskaper och arbetsamhet hwaraf Bewillnings - Utskottets apbete sä fördelaktigt är utmärkt. Uti ett ögonblick dä Statens behof äro utomordcntelige, fordrades ett .utomordenkeligt bemödande, och jag tror det sä mycket mera hafwa kyckats, som det med skäl torde framdeles blifwa anscdt, som ett af de företag, som utmärka framstegen i allmänna Hushälls-läran. Mä det af samma anledning tillä, tas mig att nedlägga offret af min enskilda tacksamhet och högaktning för den nitiske och upplysta Borgersman som wäckte detta förslag, för den wärda Ledamot af wärk Ständ som i Utflvttet understddt den senares arbeten, som genom trycket meddelat o§ öfwcrsättningcn af en Utländsk Författares afhandling, hwarigenom brukbarheten af ekt sädant Bnkattni»,isfält blifwit ädagrlagd! Mätte mitt Fädernesland länge fä begagna sädanc Medborgares talanger, mä de! sältan behbfwa dem för sä utomordenteliga b,-of. 4092 Den 10 October. Derefter anmälde sig Friherre Ltssil von kko!^ stein, LoisitL ^usiviA: Dä Herr Grefwe»» och LandrMarstalken frägadc honom hurnwida bet som hon ärnade anföra rörde grunderna för Dewillningcn, och sedan Friherre Lti-el von kkollstein swarat, att det iros re i samma genre som allt det öfriga, tilläts honom att tala, hwarcftcr han uppläste följande:
Att allmänna satser kunna missbrukas medgifver Utskottet obetingadt. Så sker t. ex. då man ensidigt, ur blott rationel synpunkt betraktar föremålen; då man lemnar erfarenhetens lärdomar åsido; då man gifver satserne tillämpning, utan hän - Lag-Visliolhts Utlåtandet JU44. 11 sigt lill bestående förhållanden, eller med andra ord då man glömmer verkligheten, glömmer sammanhanget emellan det som varit, är och blifva skall, och således det, som lagstiftaren aldrig utan våda kan förgäta. Hans uppgift är visserligen ali i bredd med en fortgående civilisation utbilda lagstiftningen; men han måste städse ihågkomma att lagens förnämsta mål är att skydda medborgare till så väl person som egendom, och således att bevara deras rättigheter. Denna lagens bestämmelse uppfylles emedlertid icke, derest rättigheter, hvilka det åligger lagen att bevara, skulle kunna genom ny lag rubbas; och deraf härflyter den fråga: är den rätt, som 19 § i gällande inteckningslag tillerkänner den, som erhållit inteckning i fastighet, hvilken gemensamt med annan fastighet häftar för odelad fordran, att hänföra till berörde rättigheter? Man har förnekat detta, och för sådant ändamål talat om rättigheter, »sorn lagen gifvit viss person och för inskränktare tid, eller som grundas på af lagen tilllålna aftal, och de rättigheter, som, grundade på lagen, äro ämnade att gälla för längre tid och således hafva afseende mera på sakförhållanden än viss person,» under förmenande att grundsatsen kan tillämpas på de förra, men ej på de sednare. Skulle emedlertid uti denna framställning, uti den skillnad i rättigheter man således uppställt, verkligen ligga ett stöd för förnekandet? En undersökning af ämnet torde dock skingra villfarelsen. Då man, med afseende å rättigheters väsende och art, velat uppdraga en skillnad deraf, har man vanligen delat dem i naturliga och positiva, eller medfödde och sådana, som grundas på lag; och det är till denna sednare art af rättigheter, som de omtalade äro att hänföra; ty antingen de gifvits af lagen, eller härledas från aftal, i enlighet med lagen, eller omedelbarligen grundas på lagen, utgå de likväl alla från lagen.
Jag ber då att få upptaga sjelfva frågan. Jag anser detta stadgande vara ett korrektiv mot sådant ändringssökande, som sker endast för att uppehålla tiden. Det är ej nog att den part, som i Hofrätten vunnit, kan söka utmätning å domen, då sådant ej medför förmånsrätt, utan att godset sättes i gode mäns vård eller under utmätningsmans försegling; t. ex. med kreatur är det omöjligt, då det skulle bli alltför dyrt att föda dem. Om deremot vederparten har åliggande att sjelf fullgöra domen, kan man vara säker att han ej söker revision, blott för att vinna ett uppskof, och lian kan ej heller undanskaffa sina tillgångar under det saken är hos Konungen, hvilket eljest lätt kan ske. Genom att borttaga revisionsskillingen, som för den mindre bemedlade är ett stort hinder, gör man det lättare än hittills att hos Konungen söka ändring; men det är derför icke skäl att upphäfva ett stadgande, som är betryggande för den vinnande parten, och, såsom nyttigt, förtjena r att bibehållas. Hr von Gegerfelt: Ifrågavarande lagparagraf stadgar, att om den, som vill söka ändring, ej har penningar, guld eller silfver, skall han gifva upp annan egendom. Han behöfver således ej nedsätta, endast uppgifva denna egendom; och säkerheten för den vinnande parten blir således derigenom icke stor. Jag fortfar i mitt yrkande om återremiss. Gr. Sparre: Låtom oss tala om förhållandet sådant det är. Jag hemställer, om det icke nästan alltid så tillgår, att den, som vill söka revision, lemnar ett depositionsbevis, som förden vinnande parten medför säkerhet. Detta är ofta nog blott en borgensförbindelse, och gör ingen olägenhet. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förevarande hemställan, och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma, och då dervid svarades mångå ja, jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Den 7 Mars e. m. 183 Gr. Sparre:
De förändringar, som under sednare åren vidtagits i bränvinsbrännings-lagstiftningen, hafva blifvit gjorda i afsigt att minska produktionen och i följd deraf äfven konsumtionen af denna vara. Så har det åtminstone uppgifvits; men erfarenheten har visat egentliga målet vara att småningom, men säkert draga denna näringsgren från jordbrukaren lill kapitalisten. Sålunda har för större lirännerier lemnats först större valfrihet i afseende på tiden än för de smärre, och ändtligen sedan de sistnämnde helt och hållet måst vika, har tillverkningstiden blifvit utsträckt för de större. Della jemte stadgandet, att skatten skall i förskott erläggas, visar icke någon afsigt alt minska tillverkningen, utan temligen oförtydbart den, att föranstalta så, att endast de, som äro i tillfälle att disponera kapital för dess drifvande i största omfång, må kunna göra det med fördel. Bränvinstillverknings-rältigheten har sålunda, i stället för att vara ett privilegium för jorden, blifvit ett sådant för kapitalet. Om ett privilegium någonsin kunde vara berältigadt, så skulle det otvifvelaktig! vara då den af så otaliga och dryga onera betungade jorden hade företrädesrätt lill någon handling, som kunde bidraga till lättnad i utgörandet af dessa onera; men att lagstifta så, att en näringsgren skall uteslutande liligodokomma kapitalister, de der för sitt kapital till Bih. till R. St. N:o 38. statsutgifterna icke bidraga mera än med bevillning, som jorden jemväl, efter sitt värde, får vidkännas, det anser jag vara hvarken rättvist eller klokt. Jag önskar visst icke någon återgång lill vår gamla bränvinslagstiIlning, utan endast alt tiden för tillverkningen något inskränkes, emedan jag anser att den utsträckta tiden är till gagn endast för kapitalisten, som då kan drifva tillverkningen i största skala, men till skada för den mindre bemedlade jordbrukaren, som endast afser att dertill använda sina och närmaste grannars produkter, hvilka, förvandlade lill bränvin, — sage hvad man vill — blifva lättare både alt transportera och att afsätta.
Majas Nådiga uppmärksamhet vid nödvändigheten af ett biträde af allmänna medel, för att betäcka Stads-Cassans skuld, hvilken vid sistlidet års slut uppgått lill ett belopp af EtthundradeSjuttioenTusende SexhundradeTjugu Riksdaler Atta sk. Sex r-’st. (171,620. 8. 6.) och hvars å-' terbetalande genom utsökning hotade Staden med nödvändigheten att försälja de publika Byggnader, till hvilkas uppbyggande, inköp eller reparationer desse medel förnämligast blifvit använde; och anmäla Committerade i underdånighet, aftt Magistraten och Stadens Äldste, till räddning ifrån den upplösning, som såmedelst hotade Staden, i underdånighet anhållit, att af Allmänna Medel till låns undfå en Summa: Tvåhundrade Tusende R:d Banko Transport-Sedlar, emot In* teckning uti Stadens Fastigheter och Lägenheter, g%h*ng till Riki-St. Fröt. 1817—1818, iUta Sami. N-r 43> 44. 236 Konungens KadPropositioner. att de Fyra första åren räntefritt begagnas, men derefter einot Fyra procents Ränta och Två procents afbetalning på Capitalet. Kongl. Majit, som utaf Kommitterades underdåniga Berättelse blifvit förvissad om den bekymmersamma ställning, hvaruti Götheborgs Stad blifvit genom flere dertill bidragande omständigheter försatt ifrån det tillstånd af välmagt, sorn för några år tillbaka utmärkte denna Stad, och som är betänkt,' att, så vidt det på Kongl. Majit beror, vidtaga åtgärder, ledande till fördel för Staden och återställande af den allmänna rörelsen, har icke tvekat, att till Riksens nu församlade Ständer framställa nödvändigheten af det Fånebiträde, som Staden Götheborg sålunda påkallar; och, då Kongl. Majit känner, att frågan om detta Fånebitrade från vederbörligt Utskott blifvit till Rikstens Ständers pröfning öfverlemnad, tillförser Kongl. Majit Sig af Riksens Ständers rättvisa, att, enär Kongl.
St. önska, att flere sammanhängande grundlagsfrågors afgörande måtte till en an - Den ii Juni. nan riksdag beredas, oell milt yttersta skäl ligger i den öfvertygelse, att om emellan i834 års riksdag oell denna riksdagen en sådan anstalt blifvit vidtagen, som nu är i fråga, så hade detta vigtiga ärende till denna riksdag förefnnnits bättre bercdt, och sannolikt bade då denna riksdag öfverlemna! till den nästa ett förslag, som haft bättre utsigt alt blifva antaget. På dessa grunder tillstyrker jag bifall till Hr Rydins motion. Hr Munck af Rosenschöld: Så vidt som Hr von Ehrenhoffs oförmåga att förstå härrör från ett organiskt fel, kan jag icke vidgöra något, utan får han derom vända sig till en skicklig trepanör; men så mycket som det beror af mig, skall jag söka att hjelpa honom. Hr von Ehrenhoff har trott, att jag väckt en ny motion, samt har velat att den måtte hvila på bordet. Om Hr von Ehrenhoff hade genomläst 56 §:n Reg.F:n, så hade han kunnat finna, att när en fråga från Utsk. andra gången utkommit, så äger Ståndet makt att antaga densamma sådan den är eller med förändringar, eller ock densamma alldeles förkasta. Det är just förändringar i motionen, sorn jag föreslagit uti mitt upplästa anförande; men det förundrar mig icke, att Hr von Ehrenhoff visat någon okunnighet i grundlagen, ehuru sådant icke borde väntas af en representant. Hr Gripenstedt, Joli, Aug.: Att tillfället skulle begagnas af vissa ledamöter, för att visa sin afvoghet mot närvarande Const.Utsk. och yttra åtskilligt om det hvilande representationsförslagets tendens att vädja lill massorna, och att det skulle leda till samhällets upplösning, med mera dylikt, vai' lätt att förutse, och det har äfven inträffat; men då det icke hör till ämnet, torde det vara tillåtet att med tystnad förbigå dessa tydningar, och endast hålla sig till den sak, som är under öfverläggning, nemi. huruvida en underd. anhållan bör ske, att K. M. ville tillsätta en comité' för utarbetande af ett representationsförslag.
—- om upphäfvande af EmbetsVerks rättighet att döma i mål hvarmed de förut tagit befattning, Julii 284- •— om Enskiften och Storskiften, Julii 286. — om förbud emot tryckta eller graverade invisningar, Julii 287. — angående utgifvande af handskrifue invisningar eller assignationer till 337 till innehafvare!!, Julii 288.— rörande eu ny ConcursLag, Julii 289. Svar, Konungens Nådiga, i anledning af Riksens Ständers underdåniga Skrifvelser, angående RiddarhusOrdningen, Julii 290. — angående Styrelsen öfver Jlospitalen och Lazaretterne i Riket m. m., Julii 299. — om Revision af Wadstena Krigsmanshus-, Militiae Boställsoch Passevolance-Cassorne, Julii 3oo. —• angående en afgift till Veneriska Smittans hämmande, Julii 3oj. — i afseende på Bankens bidrag till understöd för Allmänna Magazinslnrättningen och ManufacturDiscontVerket, Julii 318. — rörande RiddarhusOrdningen, dito. — angående husbehofs Bränvinsbränningen, Julii 362. — rörande redovisningen af Tullverkets medel, Julii 363. —■ om StatsVerkets tillstånd och behof, Julii 365. — angående förändring uti indelta Armeens beklädnadssätt, Julii 36g. Svedenhjelm, Hans Leonard, yttranden, Dec. Svedenstjerna, Eric Thomas, yttranden, Jan, I. 449- Mars II. 228. Junii I. 5g3. Svedjande, om en förklaring i afseende på rättigheten till svedjande å Skattemannajord, Jan. I. 293, 567. Exp. Julii 3. Svedjeland, om tillåtelse att vid hvad tid af året bränna, Dec. 587. Jan. I. r36.
Ridder skåpet och Adeln. S D. Föredrogos'å nyo och gillades följande från Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet inkomne. samt den 7 och 11 dennes eftermi idagarne på bordet lagde Memorial och Utlåtanden: Af den 24 sistl. Martii. N:o 24, i anledning af väckt Motion, angående den äfventyrliga hastigheten vid sä kallade Kungsskjutsarne. Af den 26 sistl. Martii. N:o 23, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående behofvet af en Fond till understöd för Jordbrukare, som genom frost och hagelskada förlora växande gröda. N:o 25, i frågan om sättet till utgörande af den till Upsala Akademi anslagne, samt annan Krono TiondeSpannmål, som ännu icke genom Tiondesättningar blifvit bestämd. N:o 26, angående särskilde Markegångars bestämmande för Öfra och Nedra Dalarne. Af den 8 dennes I anledning af gjord Motion, om indragning af MinisterPlatser vid fremmande Hof, utom i Petersburg och London, samt Di - Tro t. Ötär. 3. 17 April 1823. 143 I < plomatiske Ärendernes besörjande i öfrigt af Chargés dkiffaires och Consuler. S. D. Upplästes de öfrige resp. Riksståndens ProtocollsUtdrag, af d. 4 de, 7: de och 1 i:te dennes, innefattande anmodan till samtli Utskotten , från Presteoph BorgareStåndt-n , att hedanefter till RiksStånden insända sina Betänkanden och Utlåtanden skriftligen, så ofta de icke åtminstone inom 8 dagar ifrån justeringen, kunna tryckta meddelas 5 samt från BondeStåndet, att ovilkorligen aflemna nämnde Handlingar i skrifna Exemplar; och emedan Ridderskapet och Adeln, på sätt dess ProtocollsUtdrag af d. 25 sistl.
I stället för att besvara denna fråga, visade facchinon på de tre brustna hvalfven af Ponte Rotto, hvilka dock icke kommo fransmannen att glömma Annunciadas kusin och hans bekantskap med vägvisaren. Efter att med helt och hållet splittradt intresse – ty Cecco ville ej tala om annat än det, som tillhörde hans befattning – hafva betraktat Ottavias portik, som fordom var ett af Roms praktfullaste monumenter och i hvars hvalf man nu säljer fisk, efter att ha snuddat öfver Chetto, judarnes tillflyktsort, och efter att ha passerat Isola Tiberina, kastade vikomten sig in i Trasteveres smutsiga och krokiga gränder. Här befann sig Cecco i sitt element – han var sjelf trasteverianare – han rätade på sig, upplyfte hufvudet och såg sig omkring med stolta ögonkast i det smickrande sjelfmedvetandet om att vara född på andra sidan Tibern. Trastevere är för Rom hvad Castilien är för Spanien. Trasteverianaren är väl icke såsom castilianaren född adelsman, men han smickrar sig dock med att i hans ådror flyter det renaste romerska blodet, han berömmer sig af att ingen af hans förfäder beblandat sig med barbarerna, han tror ej ens att dessa någonsin satt sin fot på andra sidan Tibern. Huru än härmed må vara, det säkra är att trasteverianaren bibehållit den vackraste och renaste romerska typen i kroppsbildningen, och hvad själsegenskaperna beträffar, har han från forntiden bevarat en okuflig stolthet och ett vildt mod. Han betraktar med ett visst förakt romarne från stadens 13 andra regioner och med misstänksamhet de få främlingar, som våga sig in på hans område, der det för öfrigt just ej finnes något särdeles anmärkningsvärdt för nyfikenheten eller konstsinnet. Vikomten hade valt denna väg för att genom gatan Longara komma till S:t Peterskyrkan, med hvilken han ville sluta dagens vandring. Ceccos tal liknade en liflig ström. Men vikomtens tankar följde ej den strömmen. – Nå, Cecco, du känner då den unge ädlingen, som talade med dig? – Ah, så ni talar! Jag känner många ädlingar.
Landtbruks-Akademiens sammankomst den 16 April 1866: IV. 211. —■, tio stycken till Kongl. Landtbruks-Akademiens sammankomst den 14'Maj 1866: V. 263. —, till Svenska Akademiens sammankomst den 29 Maj 1866: V. 461. —, tio stycken till Kongl. Landtbruks-Akademiens sammankomst den 11 Juni 1866: V. 593. Billmark, Carl Johan, Lithograf, om beviljande åt honom af ett anslag 3 800 Riksdaler årligen under nästa statsregleringsperiod, för fortsatt utgifvande af planche-verket: »Sverige, aqvarell-Iithografier och tontryck»; motion al Herr Lars Gabriel af Sillén: se Motioner. Björkman, Erik August, Kapiten i armén, angående pension åt honom; motion af Herr Erik Oskar von Knorring: se Motioner. Björnlunda socken, i anledning af väckt motion om ersättning till åtskilliga personer i Wähla by och nämnda socken för liden brandskada: B. V. 463, 536, A. 536. Björnstjerna, Roger Magnus, dess yttrande: I. 432. Blekinge läns Landsting, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående en af nämnde Landsting gjord ansökning om inköp af en Kronan tillhörig tomt i Karlskrona: B. I. Blomstedt, Garl Reinhold, dess yttranden: I. 439; II. 61. Blomstedt, Johan Otto, dess vttrande: I. 435. Bo, död mans, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Förordningen den 24 September 1861, angående vård deraf: B. I. 508, 511, A. 511. Bodarne och Skagerhults socknar i Orebro län, om anslag af proste-tunnor från dem till Prosten i Edsbergs Kontrakt af Strengnäs Stift: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde HufvudTitel. Bogeman, Carl Adolf, dess yttrande: I. 425.
Skrifvelse, N:o 830. 751 alt, pa sätt jemväl nu sker, utskrifva domar med rubrik, i en serskild expedition, och att derför påföra parten lösen med 42 sk. för första arket, 24 sk. för det andra oell 12 sk. för hvartdera af de öfriga arken, dem frångår, helst Häradsrätterna icke ega en sådan rättighet, utan tvärtom, enligt Expeditions-taxans bestämda föreskrift, alltid måste skrifva dom och utslag i sammanhang med det i målet förda protokoll, få Rikets Ständer, som, i följd af det nu anförda, anse äfven en dylik förändring böra vidtagas, i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes med ändring af hvad uti Kongl. Taxan för expeditionslösen den 15 Maj 1821 finnes stadgadt om lösen vid Rådstufvu-rätter för definitiv eller interlokutorie dom eller resolution, samt protokolls-utdrag, som innefattar ett eller flere beslut, i nåder stadga, dels att lösen vid nämnde domstolar för dylika resolutioner och protokolls-utdrag må utgå med 36 sk. för första arket, 18 sk. för det andra och 9 sk. för hvartdera af de öfriga arken; dels och att Rådstufvu-rätts dom ej må skrifvas med rubrik eller utfärdas annorledes, än i sammanhang med det i målet förda protokoll. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 3 September 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den 2 Sept. 1851. Preste-Ständet den 2 Borgare-Ståndet den 2 Bonde-Ståndet den 3 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående sältet, ordningen och vilkoret/, för utbetalning af anslag och lånebidrag till befrämjande af allmänna arbeten.
Utaf sådane Räkningar vunnes säker controll, ej allenast på Fögderiens Redogörare, utan äfven på Magazins - För val tärne, emedan sammanlagda summorna af uppoch ufFöringarne i Fögderiens Räkningar, mäste blifva enahanda med hvad Magazins-Kakenskaperne upptaga såsom utborgadt och influtet, samt Sammandraget öfver verificerade Ealancerna i Fögderien följaktligen öfverensstämmande med den af MagazinsUppbördsmannen balancerade Summa; hvarförutan den hitintills saknade redovisningen för Räntemedlen derigenom skulle åstadkommas. Börande dessa Räkningar jemte Restlängderne biläggas Summariska Räkniugarne för Krono-Magazinen, samt Circulairet den 27 April 1819 i allt öfrigt tjena till rättelse vid redovisningen af Spannmåls-Undsätlnings-medleu, Riksens Ständers Bilaga Räkning för den Undsättnings-Spannemål, som blifvit utborgad från N. N. Kronoefter för fa Ilo tiden icke influ - SpanBanco. Debet. Balance ifrån år 1820. Undsättnings*Medel: Ränte-Medel: R:d. sk r. T:r k. Krono-Magazins-Conf oir påförer, enligt behörigen bestyrkte förteckningar öfver utlcmnad UndsättningsSpannemål, nemligen: Råg ä 9 R:d. Tunnan . Räntan uträknas , K. — ar ® i förhållande till de 24^5.4. tider, hvarå afbetal"ningar på Capitalen skcdt, hvilka tider följaktligen höra ut— år 18202 gittas 3: 1.2. / 28 32 Transport 4t63 II 4 Revisorers Berättelse. 633 L i 11. C. till Invånarne uli irsta Fögderiet af N. N. Län Magazin och för hvilken betalningen tit till slutet af år 1821. Snan mål. TTrTT Credit.