Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skall nog veta att dö – så att jag inte vidare skall behöfva ligga dig och barnen till last. Fru Bark. Pontus! Bark. Har din stämma ännu ett så ömt tonfall för mig, Julie! Ack – mins du ännu den dag, då din far – som i parentes sagdt alltid var tämligen ogrannlaga mot mig – begärde att det skulle bli paktum oss emellan? – hur söt du var, när du då lade din hand i min och sa’: »jag begär inte bättre än att få lemna mitt öde i hans händer». Och när då din far – en brutal, hänsynslös despot, din far Fru Bark. Åh – Bark. Ja, ja, det vill säga, han var ju en högst utmärkt man, min käre svärfar, och jag har alltid vördat hans minne – när han då på ett ganska sårande sätt framkastade en antydan om, att jag skulle kunna göra af med altihop och bringa dig till tiggarstafven – åh, Julie, hvilken vacker blick du hade, när du sa’: »till och med tiggarstafven tar jag gärna emot ur hans händer». Fru Bark (blir rörd). Bark. Ja, ser du, Julie, då var du kvinna – en sann kvinna, sådan som männen tillbe – nu är du mycket, mycket förändrad. Fru Bark. Om det inte vore mina barn jag hade att tänka på, Pontus. Jag försäkrar dig – det är inte för min egen skull – ännu i går afton var jag besluten att inte göra det – men när så detta kom till med Lissi och barnen – då tänkte jag – för deras skull – Bark. Ja, det behöfs inga förklaringar, kära Julie. Jag vet nog hur det är – dina barn äro dina afgudar – du och barnen, ni ha alltid varit så mycket för hvarandra, att jag varit öfverflödig – och jag är öfvertygad om, att hvarken du eller barnen (blir rörd) ska’ fälla en tår på min graf – ni ska’ bara känna det som en lättnad, när jag är borta. Fru Bark. Pontus! Bark (patetiskt). Men kom då i alla fall ihåg – det är ni, som drifvit mig därtill! Farväl! Fru Bark. I guds namn, Pontus, hvart går du? Bark.
TJtsökningsBalken , som står väl tillsammans med denna §:s innehåll, är alldeles främmande för de fall, h vilka äro upptagne i den nya §:n, der den händelse afses, att emellan gäldenär och borgenär uppstår en tredje person, som yrkar eganderätt lill en viss vara, då qvarstad kan blifva nödig oell böter för falsk uppgift ega rum, men hvilket ej kunde sägas böra gälla, då två borgenärer yrka, ej att vara egare till en viss vara, utan att få framför hvarandra betalning af dess värde, dervid böter ej kunde vara lämplige eller qvarstad af nöden; hvarföre, och då ifrågavarande moment afsåge det fall, som förekommer i 38 §. 4 Cap. UtsökningsBalken af nya Lagförslaget, samma moment borde utgå der det nu står, och upptagas i en serskild §., jemte den händelse, till hvilken momentet vöre lämpligt. Till bemötande af dessa anmärkningar får Utskottet anföra: ilo. Då lös egendom, enligt allmanne-’ ligen gillad grundsats, antages tillhöra den, i hvars vård den finnes, intill dess motsatsen varder behörigen styrkt, samt borgenär , sorn sökt utmätning hos gäldenär , måste anses yrka, att allt i gäldenärens värjo befintligt gods mi, såsom dennes tillhörighet, i mon LagUtslotiets Utlåtande N;o ilo. 5 af behof, till gablens betalning användas, och ej någon del deraf, utan full bevisning om annor mans eganderätt, afsöndra?; sa och enär skyldigheten att kära och skyldigheten alf bevisa förutsätta hvarandra, tror Utskottet det vara så mycket olämpligare att. i strid mot en följd rigtig rättegångsordning, ålägga borgenären, hvilken har prassumtionen på sin sida , att genom stämning uppmana den föregifne godsegaren till bevisning, som deraf skulle uppstå den följd, att,om denne sistnämnde, då han kommer för rätta , förklarar gäldenärens uppgift ogrundad, borgenären ej kan undgå att gifva ersättning för den kostnad, han genom rättegångens anställande sin vederpart förorsakat.
Omdömet har således ej kunnat utfalla lika; likväl har det i de flesta granskningar skett under ett rättvist erkännande, att von Braun kunde med allt skäl betraktas såsom en skald af högre ordning. Synnerligen lyckliga i sin uppfattning af hans älskvärda och snillrika personlighet, hans obestridligt stora förtjenster som författare, hafva Blanche, Crusenstolpe och Talis Qvalis (Sturzen-Becker hade då ännu icke skrifvit sin lefnadsteckning öfver skalden) sökt att, hvardera i sin mån och på sitt egendomliga sätt, återgifva den helgjutna bilden af vår alltför tidigt oss beröfvade och bittert saknade vän. Det kan icke falla mig in att med något försök i denna väg vilja täfla med desse mästare i teckningskonst, eller ens för egen del göra något tillägg till hvad af dem blifvit lika rigtigt som sant och väl anfördt. Men jag hyser den öfvertygelsen, att för det fullständiga bedömandet af den karakter, hvarom här nu är fråga, ingenting mera tillförlitligt och träffande, betecknande och innehållsrikt, samt således vägledande för omdömet kan åberopas, än det han yttrat om sig sjelf. Jag menar härmed hans egna under förtroliga ögonblick till bepröfvade vänner afgifna redogörelser för sitt lifs verksamhet med ty åtföljande förhoppningar och missräkningar, aflösande alltjemt hvarandra; för det för allt godt och skönt, varmt och lifligt klappande sångarhjertats ljusa och mörka stunder; för den äregirighet som stundom utgör driffjedern hos sådana naturer, äfvensom för det misskännande af egna krafter, som förslappar hela organismen och gör menniskan handfallen, modstulen samt oförmögen till allt arbete – med ett ord: dessa en ädel andes bekännelser om sina fröjder och lidanden, och huru han måste kämpa sig fram till rättigheten att lefva och till rikedomen af ett ansedt namn, derunder likväl tvungen att ömsom le och fälla tårar öfver sig sjelf, att ömsom älska och hata den verld, till hvilken han af ödet var förvisad och dömd att mycket pröfvas, samt att alltjemt förblifva en – främling!»
Med anledning häraf får Utskottet föreslå, om icke samtlige RiksSlånden skulle behaga förena sig uti följande beslut, nemligen: 1:0 att de tryckta exemplar af Protocoll, hvartill upplagan af hvarje Stånd blifvit bestämd, hvilka, efter jnnehålining_af de fpt Ståndets enskilde behof erforderliga exemplar, " erblifva, aflemnas ifrån den person, hvilken ombesörjer tryckningen, tm deli Tjensteman inom Riksgälds-Contoret, som af Fullmägtige till deras emottagande varder förordnad; hvarefter den sistnämnde åligger att redovisa för alla af honom emottagne exemplar; dock kommer i afseende på aflevereringen lill RiksgäfdsContoret, att iakttagas, alt den sker i haflén, som innehålla minst 5 ark; 2:0 att hos samme Tjensteman inom Riksgälds-Cöntoiret, som.eniottager tryckta exemplaren, må prenumereras efter ett faslslälldt pris af Én Skilling Banco arket, dock icke för mindre, än Tjugo Fyra (^4) ark hvarje gång; varande det likväl hvarje Riks-Stånd obetaget, om det så åstuu-' das, att, genom en inom dess Cancellie utsedd person, emot vanlig Bolihan de 1 s - p r 0 v i s i 0 n, samt under Secréterarens ansvarsoch redovisningsskyldighet inför Riksgäldskontoret låta, till det bestämda priset, försälja exem-* plar af sine Protocoll; ' g:o ali» kostnader för tryckning och häftning bestridas af Riksgäldskontoret; ocli böra Boktryckarnes räkningar vara försedde med vederbörligt intyg derom, att de uti räkningame uppförde pris äro enlige med de afsiulade Contracten; eller ock, till undvikande af en sådan omgång, bestyrkte afskrift er af desse Contract lill Riksgälds-Contotet aflemnas, för att tjena tili grund och rättelse vid Räkningarnes granskning. Stockholm den a3 April i83|. STOCKHOLM, hos Ludv. Sials-Utskotttls Ullålande N-x> ~3. i N:o gZ.
Genom detta vilkor, som Utskottet ansett vara en gifven följd af Rikets Ständers vidtagna beslut, angående myntbestämning och en blifvande realisation, tillskyndas dessa Academier, Collegier och Inrättningar, hvilka till större delen, enligt deras Statuter, ej möjligen kunna umbära det till Jettoner och Belöningspenningar erforderliga Silfvermynt, en årlig förlust, soni för dem alla tillhopa utgör Rdr 5755 16 sk Banko; och då Utskottet har all anledning förmoda, att, åtminstone hvad de flesta af dem beträffar, en sådan årlig utgift icke skulle kunna af deras egna fonder och tillgångar bet" ekås, så har Utskottet ansett sig böra härå fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, med vördsam hemställan : om icke Rikets Ständer skulle finna lämpligt, att förenämnde summa af Rdr 5753 16 sk. Banco, må i anslagsväg tilläggas de ifrågavarande Academierne, Collegierne och Allmänna Inrättningarne, jemlikt hvad efter fördelning, i mon af medgifvet utvexlings - belopp, hvardera bör tillkomma. Bil t. BancoVtsh:s Memorial, N:o i 13. 3 Dock underställes detta, jemte åtföljande reservationer, Rikets Ständers eget upplysta bepröfvande. Stockholm den 9 Februarii 1830. Reservationer: Så väl emot den af Banco-Utskottet hysta åsigt om rätta förståndet af litte punkten i Statsoch Banco-Utskottens, af Rikets Högloilige Ständer bifallna, Betänkande ! N;o 14, hvilken åsigt af Banco-btskottet, i dess Memorial, N:o 111, med förslag till reglementariska föreskrifter för Banco-Styrelsen, blifvit antydd, sorn ock, i anledning af den, i Betänkandet, här ofvan gjorda hemställan, att generelt tillstyrka ersättning åt Acadetrjierne i ansiagsväg, är an* fördt; af Herr Cancellie-Rådet Hegardt:
Ett ibland de förnämsta vilkoren härför är naturligtvis att medlen må blifva spridda till alla delar af landet; och då detta bör kunna befordras derigenom att de på olika punkter inom Riket befintliga större penninge-associationer, som erbjuda fullkomlig säkerhet, beredas tillfälle att, sä vidt möjligt är, uppehålla penninge-rörelsen och i sådant afseende må kunna, vid inträffande behof, omedelbart undfå försträckning från Statslåne-fonden, för att sedermera i sin ordning inom orterne sprida de erhållna medlen, så har Utskottet ansett Fullmäktige desto hellre böra berättigas att, då de pröfva sådant "vara för ändamålet nyttigt eller nödigt, meddela dylika försträckningar åt penninge-förvaltande verk och inrättningar samt större bolag och föreningar af förenämnda beskaffenhet, som derigenom bör kunna på ett verksamt sätt förebyggas de rubbningar och omstörtningar i landets penningeoch kredit-förhållanden, hvilka eljest af den närvarande stora förlägenheten lätteligen kuuna framkallas. till oberäknelig skada för rörelsen i alla dess delar. Denna af Utskottet yttrade mening sammanhänger med det förslag, beträffande formen lör utlåningen, som i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition förekommer, eller att utlåningen af ifrågavarande medel, hvilka i den ordning, som af Fullmäktige närmare bestämmes, ovilkorligen skola dragas ur rörelsen inom den tid, då den utländska skulden skall återgäldas, mä, under Fullmäktiges tillsyn och kontroll samt enligt af dem meddelade föreskrifter, utan hinder af de bestämmelser, som äro gällande för andra delar af Bankens låne-rörelse, besörjas af vederbörande Diskontdirektioner, hvilka, i den mån Fullmäktige finna sådant erforderligt, böra förstärkas med personer, kända för redbarhet och kunskap om ortens rörelse och affärsförhållanden. I förevarande förslag om utlåningens besörjande genom vederbörande Diskontdirektioner torde tili en början någon jemkning blifva af nöden med afseende derå, att, enligt Utskottets ofvan yttrade åsigt, försträckningar till vissa penninge-associationer skulle kunna af Fullmäktige från Statslåne-fonden omedelbart meddelas.
Han får ej höra talas om föräldrar, maka, barn eller vänner ; det enda ansigte han ser, är med några få undanlag fångvaktarens. lian är i mer än ett hänseende öfverlemnad åt dennes godtfinnande, hvilket också icke sällan missbrukas, för att till den yttersta grad öka fångens elände. Ut,sträckes den ensliga fångenskapen öfver ett eller två år, så försvagas innan kolt hans helsa, utseendet blir blekt och sjukligt, oak'adt den rikliga näringen, och ansigtsdragen antaga etl så eget uttryck af det djupaste själslidande, att den, som en gång sett en cellfånge, igenkänner dem alla. Nervsystemets retlighet stegras till det högsta, han klagar öfver sina förvirrade tankar och förebuden till vansinnighet inställa sig. En utmärkt skriftställare, som i Amerika besökte Penitentiärinrättningarne,. fäller om dem följande, redan för allmänheten bekanta yttrande, hvilket jag icke kan neka mig att bär ånyo anföra , ehuru det icke är mig obekant, att man sökt jäfva dess vittnesbörd: "Jag är öfverlygad, att de, som uppfunnit detta system för fängelsedisciplinen och de välvilliga män, som sätta det i verket, icke veta, hvad det är, som de göra. Jag tror, att ganska få äro mäktiga att bed öm ma den oerhörda grad af tortyr och dödskamp, som delta förskräckliga straff, förlängdt under åratal, pålägger fångarue, ” Efter denne författares öfvertygelse, ligger uti systemet ett djup af det förfärligaste lidande, hvarom ingen annan än fången sjelf kan göra sig ett rätt begrepp. Han anser detta långsamma och dagliga medicinerande med hjernans mysterier vara omätligt svårare, än någon kroppslortyr, och emedan det frampressar endast få rop, som kunna nå menskligt öron, fördömmer han del såsom en hemlig bestraffning, hvilken den slumrande menskligbeten icke rest sig upp att hämma och förklarar slutligen högtidligt, att han för ingen belöning skulle kunna bära det medvetandet, alt en enda mensklig varelse, för hvilken tidrymd som helst, utstod e detta okända straff i sin tysta cell och att han vore oi saken till eller i den minsta man dertill samtyckt.
Jag fruktår at dennaprincip lätt kunde mihbrukas, och at frägan om en allmän refning och all jords jämnande derutaf snart skulle äterwäckas. Grefwe körner. Det kan icke warit min afsigt, at sätta i fräga et srbitrairc rubbande afnägons förmögenhet, endast at yrka, det ej sädane ArtiÄciell-r anstalter matte widtagas, som skulle perxetuera detz inssränkning i altför fä hander. Detta tror jag har intet at göra med et jämnande af rättigheter, som icke warit min afsigt, dä jag yrkat ägande-rättens helgd. Friherre 8tsel von Holstein. Sadan lärer utan twiswel Herr Grefwens mening wara, men sädan wore ril äfwenryrs icke andras. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde proposition til bifall pä Utffottels Utlåtande. Ropades Ja och Mej. Herr Landtmarskalken gjorde proposition lil afflag derä. Ropades Mej och Votering. Gref - Den 2z Mars. 995 Grefwe körner hemställde, VM ej Vnts. rinZ nu mera wore utan ändamål, sedan zme Srand redan afgjort detta mål, hwilker såsom innefattande en Lagfråga, wore af egenskap, at genom lre Ständ cleci^eras. Herr 6y!!k!N8Vklbn, ?reäric. RiksdagsOrdningen medgifwer Volerius rättighet, och dä kan densamma af ingen Ledamot förmenas. Grefwel^lörner. Den kan wisserligen icke förmenas, men man kan pi-oponer-, de Ledamöter, som densamma yrka, at derifrån afsta. Gansta mänga ropade ä nyo Votering. Derefter upsattes, uplastes och godkändes följande Votering-ki opodition: Den som bifaller Lag-Utstottets Betänkande, rörande inskränkning i rättigheten al göra kiäeieommisLsr, strifwer Ia. Den dtt ej wil, strifwer Winner Nej, sä ar Utstotters Betänkande afstaget.
Med alla dessa sålunda erhållna upplysningar och bevis har, enligt för Revisorerne företedda handlingar, den, i afseende på förevarande ärende, å Svenska Statens sida, anlitade Advokat förklarat sig mycket tillfredsställd; och syntes han hysa den förmodan, att vederbörande möjligen skulle, utan vidare rättegång, kunna förmås att godvilligt återställa de ifrågavarande obligationerna, jemte dertill hörande dokumenter. För öfrigt anse sig Revisorerne böra anmäla, att, på sätt de nu förevista handlingarne jemväl ådagalägga, särskildt yttrande från bemälte Advokat infordrats, huruvida de at Riksgälds-Kontoret infriade, men å liufvudförbindelserna icke afskrifna 1,108 st. partial-obligationer, som finnas deponerade i Rikets Ständers Bank, ovilkorligen måste, före hufvudförbindelsernas återlemnande, utsändas till Holland, eller om det icke vore tillfyllestgörande, att vederbörliga Notarialbevis derom, att aila dessa obligationer, efter deras inlösande, blifvit öfverkorsade och annullerade, anskaffades och hos dervarande Embetsmyndigheter eller Domstolar företeddes; kommande naturligtvis i sednare fallet de med partial-obligationernas utsändande förenade kostnader att för RiksgäldsKontoret besparas. Uti underdånig skrifvelse af den 22 Februari 1845, anmälde Rikets sednast församlade Ständer, att de ansågo lämpligt, att en viss — 29 — preskriptionstid fastställdes för liqviderandet af åtskilliga i RiksgäldsKontorets räkenskaper upptagna äldre skuldposterj nemligen: 8 st. till innehafvarne utfärdade och under åren 1802, 1807 och 1821 förfallna obligationer med 5 procents ränta å ett sammanlagdt kapitalbelopp af R:dr 3,250: jemte till förfallodagarne beräk nadt intresse 510: 38. 1. • 3,760: 38. 1. 4 st. till ersättning för Svenska medborgares fordringar bos Franska Regeringen utfärdade och år 1823 förfallna 5 procents obligationer å ett kapitalbelopp af
Kontant 59: 3 2 Siunmnkionoi' &gt;,284: 8 i. Förs~kringsfoiiden vid biirjnn af 1892 ... 3,626: ... 63: - Don~tioi~sfondeii Reservfonden . 30 4,711: 3 0 - 1,022: -. . Sqdo: Kapitalökning under h e t . - 573: .- G O. Summa kronor 5,284: sa. - Ofvmst$ende kapitalökning, kr. 573: 60, har uppkommit pR grund %f följande fikhilllancle mellan inkomst och utgift: Inkomst. 62: ~ntradesafgifter frkn 113 medlemmar . Arsafgifter f r h 208 medleinmar . 2,791: 6 6 Straffr5utor ' 7: - Riintor (influtna .. 238: 0 i CTA~VOT ... 1,205: ~umrnn kroG; 4,203: 6 s.. 2,177: eo Sjukhjiilp ... Kon torsutgifter 114: t O Hyra för 1891 ... 88: i G Löner ... - 50: 252: Be Saldo: Kapit-alökning . .. -. Inventarierna., hestAende af riikei~sknpsböckw och skrifmnterid, iiro ej upptagna i niigot varde. Fröknarna A. Koos och A. Fabricius hafva afveii under det fijrflutna fiset med uppofinilde nit och mycken skicklighet skött kassans registrering och ekonumiskn expedition. Stockholiii den 28 juiiimri 18 %. Carl .iiG~slro ?r~ Ofv,znstlieiide redovisning %r af oss granskid och riktig befunnen.
Maj i8o5, som uti Kongl. Majrts Nådiga Kungörelse angående flyttningstiden för tjenstehjon den 22 April 1819. XXXIX. B., 224, 278. XL. Å. 196. XLI. 25^. R. 323. LXI. E. 58. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, angående väckt fråga om utfärdande af de vid sistförflutne Riksdag af Rikets Ständer föreslagne Handelsoch HandtverksOrdningar. XXXIX. B. 284. XLI. i56. LXI. A. 20, 112. — i anledning af väckt fråga om förbättrade Police-Författningar för Städerne. XXXIX. B. 284. XL. A. 256. •— i anledning af väckte frågor, dels om inrättande af Arbetshus i Länen, och dels om nödvändigheten af åtskilliga uppgifna åtgärder och bestämmelser i allmänhet till förekommande af lösdrifveri. XXXIX. B. 284. XL. Å. 256. LIL U. 33o. LIV. A. 240. 4- — i anledning af väckta frågor rörande Fattigförsörjningsanstalterne. XXXIX. B. 285. XL. A. 256. LIV. U. 207. LVII. A. 3o. LX. E. 4. 33o Lagsamt Allmänna Besvärs-och Ekonomiutskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af föreslagna iakttagelser vid utfärdande af pass. XLIV. B., 201 XLVII. A. ip4. -— i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förra Betänkande, rörande förslag till ny PrestvalsFörordning. XLIV. B. 201. L. A. 272. LII. B. 33o. LIV. A. 23g. LXI.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående afsöndring af jord från Rönö kungsgård, för utvidgande af Rönö församlings kyrkogård, rn. m.: III. 239. — N:o 32, angående ifrågastäldt utfärdande af en Ordningsstadga för städerna i riket: III. 239. — N:o 33, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om antagande af ny Riksdags-Ordning och dermed sammanhängande ändringar i Regerings-Formen: 111. 517, 520; IY. 40; V. 549. (öfverlemnad till Hans Maj:t Konungen å RiksSalen vid Riksdagens slut; V. 708). — N:o 34, angående rättighet att i vissa brottmål svara genom fullmägtig: lil. 429. — N;o 35, angående förändradt sätt för doms eller utslags utgifvande i Rådstufvu-Rätt och hos Ofver-Ståthållare-Flmbetets Kansli: lil. 429. — N:o 30, angående upphörande af penninge-insamlingar vid bröllop och barndop: III. 429. — N:o 37, angående kurhus-afgiftens utgörande: lil. 517. — N:o 38, angående nedsättning i afgiften för sluten rekommendation: III. 517. — N:o 39, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om antagande af en författning angående arfsrätt för oäkta barn: III. 517. — N:o 40, angående ändring af nu gällande stadgande!) rörande väghållnings-besväret: 111. 517. — N:o 41, angående anvisande af medel till ett vägarbete i Jemtlands Län lör beredande af arbets-lörtjenst åt den i följd af missväxt nödställda befolkningen: IV. 192. — N:o 42, i anledning af Kongl.
Guds Ord, ådagalagt genom tal, vandel, andelig erfarenhet och det kristliga lifvets stadga, att han, i detta afs., är 180 Den 16 November e. m. till det vigtiga embetet skicklig; då må det honom ej förvägras, der lian, jemte kunskap i vanliga skolämnen, hvarvid dock ej må fästas någon hufvudsaklig vigt, motsvarar de fordringar, som innehållas i kyrkolagens 19 Kap. 2 g, med undantag af den del deraf, som börjar med de orden: »uti alla de stycken, som vid Gymnasier etc.», intill 3:dje morn.; samt orden: »både på lalin och svenska» uti 3:dje mom. Dessutom böra, i öfverensstämmelse härmed, 19 Kap. 6 g kyrkolagen uphäfvas, och K. Cirkulären af d. .21 Aug. 1786 och d. 24 Jan. 1811. samt K. Brefvet af d. 23 Juni 1813, jemte öfriga, emot ofvan föreslagna stadgande stridande författn:r förändras i likhet dermed. Antages detta, skall Kyrkan säkerligen icke behöfva klaga öfver brist på trogna och snidla tjenare, ty Herren sätter dem öfver Sitt husfolk, att de skola gifva dem mat i råttan tid. Det fordras blott å menniskans sida, att hon i ödmjukhet aktar på Herrans tuktan, följer Hans fingervisning, oaflåtligen beder, tror och lyder. Jemväl denna motion bordlädes. Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman, upläste följande motion : R. St:rs Bank har tvenne hufvudsakligen vigtiga kall att upfylia, det ena att uprätthålla myntet i ett jemnt och orubbligt värde, det andra att gifva stöd åt de inhemska näringarna och lif åt en nationel industri. Att RiksBanken aldrig fullkomligt upfyllt dessa högst vigtiga bestämmelser, har en motionär, Herr Lefrén, före mig fullt utredt. Orsakerna härtill har man sökt, dels uti en oklok lagstiftning, dels uti en felaktig förvaltning.
— Hvad beträffar sjelfva byggnadens uppförande, har Sekund-Chefs-Embetet ansett följande förändringar, framkallade så väl af behofvet af ökadt utrymme, som af nyttan att tillgodogöra byggnaden sednare tidens uppfinningar af ångkoknings-, uppvärmningsoch ventilations-apparater, äfvensom af gasoch vattenledning, böra vidtagas i den förut deröfver upprättade ritning, nemligen: att byggnadens dimensioner ökas 3 fot på längden och 3 fot på bredden, så att matsalens areal-innehåll blifver tillräckligt att, då regementet är samladt eller ö 7 O under exercistiden, kunna inrymma regementets halfva styrka, då derifrån afdrages antalet af de för dagen sjuke, kommenderade m. m., eller en styrka af minst 350 man; att ett så kalladt trapptorn uppföres framför byggnadens faQad, för att derigenom leda trappan och bereda ingång till matsalen, hvarmedelst denna sal helt och hållet afskiljdes från mattillredningen, samt olägenheten att ega samma förstuga till köken med dertill hörande lokaler som till matsalens uppgång, undvekes; att en ångapparat insättes i köket för matens kokning förmedelst ånga; att en rörledning, utgående från denna apparat, anbringas för uppvärmning af så väl matsalen och matutdelningsrummet, som den ölstuga, hvilken, i stället för de å ritningen föreslagna öfverflödiga skafferier, borde inrättas med tillhörande rum O O O 3 för föreståndaren, der manskapet kunde få åtnjuta en helsosam dryck och möjligen derigenom afvänjas från det försoffande kroglifvet; samt att gasoch vattenledningsrör införas under byggnadens uppförande, på det att onödig kostnad derför sedermera må undvikas. Enligt de af Sekund-Chefs-Embetet öfverlemnade ritningar och kostnadsförslag häröfver, skulle utgifterna för kokhuset blifva följande: för byggnadens uppförande R:dr 63,000: — » ångköket, jemte uppvärmningsoch ventilations-apparaten 7,955: — » gasledningen 775: 50. » vattenledningen . ' 518: 64. » sqval vattens ledning 131: 60. tillhopa R:dr 72,380: 74.