Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I nästa rum, tidsenligt anordnadt med möbel i empirestil, framträder åter hr Gibson med fina studier i silkets och sidenets konstnärliga behandling. Med rätta försmår han ej nåldynor, o m ock hans komposition tar högre flykt i en synnerligt vacker fönsterjalousi af tunt siden, där den unga förnäma engelska konsten tycks ha tjänat som förebild. I sammanhang med detta återgifva vi fröken Giöbels uppgift, att silkets färghållbarhet redan var omhändertagen af framstående engelska firmor, af hvilka de IDUN 340 sitt arbete och för det obehag man alltid ikläder sig, då man söker tillfredsställa flere olika viljor och pretentioner. Att ersättningen för arbetet emellertid icke blir så stor, som man förmodar, skulle jag därför gärna vilja klargöra, emedan jag tror att just i den föreställningen ligger stötestenen. Det är ju naturligt att hvar och en vill hafva det man köper så billigt som möjligt, men naturligtvis blir varans godhet också i proportion därefter, ty » af intet eller för intet blir intet ». Detta besinnar icke alltid köparen. Det är å andra sidan så inånga, som behöfva sälja, och därför gå de säljande så lågt i sina pris, att de sedan icke kunna uppfylla hvad de åtagit sig. Detta glömmer stundom säljaren. Eller tydligare: för att få en inackordering, som prutar, begär säljaren (värdinnan) så litet, att Ett till samma rum hörande grönt skrif-. hon glömmer att det är 30 dagar i månaden att bord, komponeradt af ägaren, herr Wallantillfredsställa ännu okända pretentioner. Här må det tillåtas mig att äfven bifoga några der, verkade hemtrefligt och originelt. En synnerlig stor förtjänst vid arrangeord om s. k. oärlig konkurrens. Det är när familjer, som ej behöfva hafva inackorderingar, mentet af denna exposition var, att föreändock taga sådana mot lägre pris än hvad de målen öfver hufvud taget ej voro hopade verkligen kosta, blott för att de t. ex. hafva ett tätt invid hvarandra, utan fingo sin rätta rum mera än behöfligt i sin våning och hafva sina jungfrur ändå, så de icke nödgas beräkna relief genom att stå fria.
Ständer täckas härtill lemna bifall, så lära Riksens Högloft. Ständer finna nödigt att härom hos Kongl. Maj:t göra underdånig anmälan, påi det Kongl. Stats-Contoiret må för verkställigheten häraf undfå Kongl. Maj:ts Nådiga befallning. Beträffande åter de öfriga Städernes Källarefriheter; så är med dem ett annat och olika för: hållande. De hafva icke utaf ålder varit förlänte alla Städer; och ehuru de i deras första början lära varit ställde på vissa qvantiteter vin, så upphörde dock detta, efter hvad här frammanföre anfördt är, redan på 1680-talet, då de, i stöd af Kongl. Brefven den 23 Oetober 1686 och 26 Mars 1687, samt i proportion af 1686 års Contributions reparation, blefvo af Kongl. Stats-Contoiret under loppet af åren 1687, 1688 och 1689, bestämde till en viss Summa i penningar, den Städerne, intill år 1777, ägt atti Tull-Clareringen anlända. Då Städernes Tullfriheter 1687 fastställdes till viss Summa, beräknades 2 D:r S:mt på en Tulleller Specie Riksdaler, hvilken betaltes med 3* Carolin, som då gällde 20 öre S:mt Cajolinen; men enär Carolinen år 1716 förhöjdes ifrån 20 till 25 öre S:mt, så uppsteg Riksdalern till 2 D:r ag| öre S;mt, samt vidare till 3 D:v ■4 öre Sant ifrån år 1747, t a lage på Carolinerna fastställdes yll 20 procent. Genom Den 8 Junk 34.1 Genom Kongl. Förklaringen af denny Maj 1766 stadgades, att som Städernes Tullfriheter, voro ställde på D:r S:mt, så vöre både med billighet och rätta afsigten med {feras beviljande enligt, att de borde anses allt efter som deras räknevärde varit den tid de blifvit förlänte; och som 2 D:r
Visserligen kan sådant vara möjligt, men erfarenheten, sorn är den bästa läromästare, bevittnar likväl, att mången tjensteman, som blifvit ådömd delta straff, har låtit detsamma ilinda sig lill rättelse och varning. Nödvändigheten all låta suspensionsstraffet qvarstå, visar sig för öfrigt från en annan omständighet. En uppbördsman, t. ex., som beträdes med oordentlighet i sin befattning, måste understundom för det allmänna bästas skull suspenderas, intilldess hans fel blifvit utredt och han för detsamma varder dömd. Skulle nu suspensionsstraffet helt och hållet komma att upphöra, så får jag fråga den värde talaren, huru skulle en landshöfding eller en annan embetsmyndighet förhålla sig under sådana omständigheter? Skall han genast dämma uppbördsmaunen af med tjensten, eller skall han riskera, att denne fortfar att öka den åsamkade balancen? Här har blifvit mycket ordadt om nyttan af lalitudssyste-# niet, och man har sökt hemta skäl derför från andra länders lagstiftning. Det må vara andra länder förbehållet att stifta sådana lagar, som de för sig anse nyttiga och ändamålsenliga; men jag tror, att Svenska folket är bäst belåtet med all sådana lagar stiftas, som äro mest öfverensstämmande med dess begrepp och föreställningssätt. Man må fråga hvem som helst af den råa massan, huruvida han vill dömmas efter lagens klara bokstaf eller efter godtycke, så skall lian ovillkorligen välja det förra, emedan han duner att domaren dä, lika väl sorn han sjelf, är underkastad lagen. Det är också klart, att när straffgradens bestämmande ensamt får bero på domarens pröfning, sä skall denne, i fall han har mildt sinnelag, välja den mildare straffbestämmelsen, äfven om brottet del icke förtjenade, och likaså tvertom, i händelse domaren har ett strängt sinne. I häda fallen utgår lagens tillämpning från godtycket, och den, som blir strängare dömd, än en annan för samma brott, skall icke förmå inse rättvisan i domarens beslut.
Åt l:sta punkten har Ridderskapet och Adeln gifvit följande lydelse: »Fäller, syrer eller bläcker nian olofligen träd å annans skog eller mark, i uppsåt att det sig eller annan tillegna eller deraf göra bruk, eller olofligen tager der vexande gräs, torf, näfver, bark, löf, bast, ållon eller nötter, straffes, ehvad han det bortfört eller ej, med böter högst ett tusen riksdaler eller fängelse i högst sex månader.» l:sta punkten, sådan den blifvit af Borgare-Ståndet antagen, lyder sålunda: »Fäller, syrer eller bläcker man olofligen träd å annans skog eller mark, i uppsåt att sig eller annan gagn bereda eller olofligen tager ris eller gren af vexande träd eller der vexande gräs, torf, näfver, bark, löf, bast, ållon eller nötter; straffes, ebvad han det bortfört eller ej, med böter eller fängelse.» Bonde-Ståndet har antagit Utskottets förslag, med uteslutande allenast af orden »i uppsåt att det sig eller annan tillegna». 22 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 55. Alla dessa tre Ståndeu hafva, såsom det visar sig, åsyftat en utsträckning af åverkans-begreppet utöfver hvad Utskottets förslag innehåller. Hvad nu särskildt BondeStåndets beslut beträffar, synes afsigten dermed vara, att sådan handling, som §:n omförmäler, alltid skulle, äfven om den skett af okynne eller skadebegär, anses såsom åverkan. Då emellertid för detta fall ansvar redan finnes bestämdt i 19 Kap. 20 §, torde en utsträckning i denna syftning icke vara af behofvet påkallad.
Jag medger visst, på sätt den värde Frih:n antydt, att tiden genom långa diskussioner går förlorad, men lyckligtvis är Ständernas verksamhet under nuv:de tidpunkt tagen så litet i anspråk, att jag visst icke gör mig samvete af, att jag varit orsaken till att ett så vigtigt ämne, som detta, blifvit diskuteradt under några timmars tid längre, än påräknadt varit; ty icke kan man anse riksdagen derigenom hafva blifvit förlängd. Frih. Tersmeden bar grundat sitt bestridande derpå, att ett förslag till inrättande af en s. k. hypoteksbank redan skulle vara under Ständernas pröfning. Men huru kan Hr Frih:n ens ifrågasätta, att man skulle bygga sina beslut på stadganden eller institutioner, som ännu sväfva i fria rymden, hvilket man med skäl kan säga om Hypoteksbanken, då det ännu ej ens är bestämdt att, och långt mindre på hvilka vilkor den skall komma till stånd. Jag tror man först bör noga känna allt som kan inverka på stiftelsen af en sådan anstalt, innan önan omtalar den såsom hade den redan ^kommit till stånd, och hvar och en måste väl då er - t)en 20 Juni f. m. 236 känna, att det ligger en stor inkonseqvens i det argumentet, att man bör indraga fastiglietslånefonden blott derför, att förslag till hypoteksbank redan är Ständerna förelagdt. Jag uprepar än en gång, hvad jag förut yttrat, att vid förra riksdagen var en sådan indragning, som den nu ifrågavide, lätt verkställbar, enär penningeställningen i landet då befann sig i ett blomstrande tillstånd; men att under nuvarande förhållanden en sådan åtgärd, som Utsk:t tillstyrkt, både komme att förminska vinsten för banken och försämra jordbrukets ställning, det tror jag mig redan tillfyllest hafva bevisat. Att förminska vår riksbanks rörelse är dessutom en ganska farlig sak.
Slats-kontoret att om inköp af förenämnde å Kungsholmen belägna dine tomter, med derå varande åbyggnader och öfriga tillhörigheter, föranstalta, under vilkor, bland annat, att köpesumman blefve från 50,000 r:dr till 45,000 ndr nedsatt, samt derjemte i nåder förorduat, att till köpeskillingens liqviderande skulle användas försäljningssumman för den till Stockholms stad aflrädda mindre mynttomten, 25,000 r:dr, jemte ett belopp af 5,000 r:dr, att förskottsvis utgå af myntverkets egna, för ändamålet disponibla tillgångar, hvaremot återstoden, 15,000 r:dr, skulle liqvideras medelst öfvertagande af i egendomen befintliga premielån å tillsammans 2,275 r:dr samt andra i densamma intecknade skuldförbindelser till belopp af 12,725 r:dr, hvilka sednare borde, i den mån sådant erfordrades, af Stats-kontoret serskildt infrias genom dertill förskottsvis anordnade medel, emot ersättning på sätt och i den ordning framdeles binnie att bestämmas. Omförmäldte egendomsköp hade derefter, i öfverensstämmelse med de föreskrifna vilkoren, blifvit afslutadt och egendomen den 1 sistlidne Oktober af kronan tillträdd; hvarförutan Kongl. Majit, tid efter annan, förordnat om verkställighet redan under förlidet års sommar och höst af åtskilliga mindre reparationsoch byggnadsarbeten, hvarigenom myntoch kontroll verkens flyttning till den nya lokalen förberedts och hvilka för öfrigt påkallats af omsorgen för egendomens behöriga vård; varande kostnaderne för dessa arbeten anvisade att förskottsvis bestridas af myntverket. I sammanhang med nyssberörde köpeafhandling hade jemväl fråga uppstått om inköp lör kronans räkning af en staden tillhörig till f. d. Owenska faktoriegendomen gränsande och till dess innehafvare för längre tid utarrenderad strandtomt om 668 qvadratalnar, med derutanför belägen sjöplats, hvarigenom den fördel skulle vinnas, att egendomens område erhöile en mera regelbunden form och egen sjöstrand längs efter hela sin södra sida; och hade
Det genomskådade den , redan vid sitt första inträde derå , utan att öfverse, antingen ämnets inveckling och vigt , mängden af stridiga intressen , som borde sammanjeriikas, eller de mer och mindre grundade anspråk, söm skulle göras, och för hvilket allt én enda svag motvigt gafs, i den goda vilja, som förenade Utskottets samteliga ■Medlemtnary och , af Rikets Höglofl. Ständers förtroende uppmuntrad , under mörka bekymmer, företog ett nu fulländadt verk Utskottet tror sig ej behöfva föra Rikets Höglofl Ständer till sinnes, att, må hända, ingen befattning är mera brydsam och obehaglig, än deri af Starsbördornas fördelning Medborgare emellan, att äfven, då fråga i synnerhet är, att jemka denna/partiella tillökningar kunna vara af en bjudande nödvändighet ; Att i öfrigt icke alltid den, som hårdast tryckes, klagar högst öfver orättvis beskattning, ty då “medborgerlig anda qväfver mången klagan i ett ädelt bröst, och den goda Medborgaren för Samhällets förmoner, i det längsta, utan knot bär dess tyngder, gifvas andre, som anse alla öfriga Medborgareklasser böra , äfven med sin sista skärf, bidraga til’1 deras lindring, missunna sjelfva torftighéten ett medlidsamt afseende, och skulle föga tillfredsställas, så länge någon, ehuru lätt börda , vöre qvar, den de ännu ej mäktat afvälta på redan förut tryckta skuldror. Utskottet har derföre ålagt sig en noggran undersökning, för att kunna rätt tillämpa de läkemedel, sorn vöre inom 'Deri 2 Juli. inora gränsen af dess förmåga , till en välgörande lindring, der den oundgängligen fordras. Äf Kongl. Majrts Nådiga förklaring vid Riksdagens början, hade Utskottet anledning att hoppas, det utskylderne ej behöfde okas, hvilket i. närvarande ställning, efter dess tanka, leke . eller, i verkligheten skulle varit möjligt. En betydlig lindring deruti var snarare af den ovilkorliga nödvändighet, att, derförutan, det hela ej kunnat äga bestånd. Af sitt Särskildta Utskott hafva Rikets Höglofl.
Jon Jonsson, C. Tunelius. Riksens Höglofl. Stånders Stat s-Utskotts Betänkande, i anledning af Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition, om Statsverkets tillstånd och behof uti hvad sorn rorer Riks-Statens Åttonde Hufvud. Dei 1 a g Maj. 639 vudtitel, eller allmänna och Extra Ut gifts staterna. De uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition o na Statsverkets tillstånd och behof äskade och i Kongl. Stats Contoirets undérdåniga Berättelse närmare . ° uppgifna anslag, sorn under Piks-Statens Åttonde Hufvudtitel erfordras , äro , såsom nämnde berättelse upplyser, dels sådana Förslagsutgifter, grundade på bestämda varuqvantiteter, som måste betalas efter föränderliga gängse priser, eller ock anskaffas efter åtgång och behof, dels sådana, hvarutaf behållningen från det ena till andra året, ett ä två år reserveras, men derefter öfver förås på behörig Statstitel, i fall för de under tiden påkomna behofven så stor behållning ej finnes nödig; hvarförutan Kongl. Stats-Contoiret förmält, att som de sednare årens erfarenhet visat, att under jemt stegrade varupriser, materialier och arbetslöner, de flesta af dessa urgifter, hvilka varit af den egenskap, att de berott deraf, icke kunnat inskränkas inom detta anslag, som Staten för hvar och en bestämmer, utan fy! friad en måst tagas utaf besparingarna, när utgiften varit af den beskaffenhet, att den icke medgifvit uppskof till ett följande år: men, efter den vid 180g och 1810 årens Riksdag fastställda Statsregleringsrnethod, några Anticipationer af ett påföljande års Statsanslag nu mera icke äga rum ; så vore nödvändigt, att sådana anslag, derå större brister år efter annat sig visat, varda i någorlunda förhållande till behofvet i Staten ökade, om de skola blifva tillräckliga. JOe J C 40 Dm 29 Maj. De anslag, som finnas uppgifna att tarfva tillökning, äro : 1.0 Det till ved och ljus för Garnizonsortertia, sorn nu utgör 8000
Till och med på de allra billigaste kan man se, med hvilken öfverlägsen säkerhet en växt eller blomma äro utkastade, i de djärfvaste förkortningar, med en elegans i utförandet, som blott den kan inlägga, hvilken har studerat sin konst till botten. Kinesernas blomstermålningar på rispapper äro utförda med den mest samvetsgranna noggrannhet, som gränsar till pedanteri, men de sakna den lätthet och frihet, som beteckna de graciösa japanernas blomsterdekoration. A f japaneserna kan man lära sig den konsten att aldrig öfverlasta ett rum med dekoration. Det enklaste och noblaste behöfver icke komma massvis för att göra verkan, och man ser hellre på en målad gren än på stora brokiga blomsterdekorationer. I de flesta länders väfnader och broderier ingå blomstermotiv, men för det mesta upplösta i andra ornament. Att använda naturliga blommor i sådana stoffer, som skola tjäna till mattor att gå på, därtill ha både perser oeh araber haft för god smak. Det är blott en så fördärfvad smak som den vi européer presterade i början af och rätt långt in i detta århundrade, som kan tilllåta sig att väfva eller brodera golfmattor med kolossala rosor, penséer eller andra välskapade blommor, hvarpå herrar och damer sedan skola sätta sina skoklackar. Ja, det är till och med ganska stötande och meningslöst att pryda soffkudden, mot hvilken man skall luta sitt hufvud, med direkta kopior efter naturliga blommor. Vanligtvis äro också de damer, som förfärdigat liknande konstverk, alldeles icke nöjda med, att deras gäster använda sådana kuddar till sitt naturliga bruk. De sitta i en hemlig ångest, för att dessa blekröda rosor och jättestora penséer skola taga någon skada af mänsklig beröring, — jag vill nu icke tala om de längesedan omoderna, pärlbroderade soffkuddarne, som skaffade dem, hvilka hade den djärfheten att använda dem, ett vanstäldt, koppänigt utseende.
Herr Lagercrantz, Carl Gustaf, Öfverste, R. S. O.; Grefve Lewenhaupt, Carl Magnus Casimir, Kammarherre; samt Friherre Stjernstedt, August Wilhelm, Ceremonimästare, R. N. O. 206 Prot.-Utdrag den 4 Februari 1803. S. D. Företogs val af Suppleanter till Fullmäktige i Rikets Ständers Riks gälds—kontor; och beluntios vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedde: Herr Hjerta, Carl Guslaf, Kapiten; Grefve Wirsén, Axel Emil, Major, K. W. O,; samt Herr von Schantz, Malcolm Gustaf, Expeditions chef, K. N. O. S I). Företogs val af Direktörer och Suppleanter vid Lånekontoren i Göteborg, Malmö och Wisby; och befunnos hafva blifvit utsedde tili: Direktör vid Lönekontoret i Göteborg: Herr Mörner, Carl Otto Stellan, Major, R. S. O.; Suppleant derstädes: Herr Virgin, Johan Åugust Samuel, Kapiten. Direktör vid Lönekontoret i Malmö: Friherre Bennet, Wilhelm, Öfverste, R. S. O.; Suppleant derstädes: Grefve Piper, Alfred, Possessionat. Direktör vid Lönekontoret i Wisby: Friherre d’Albedyhl, Christer Henric, Öfverste. R. S. O.; Suppleant derstädes: Herr von Strussenfelt, Adolf Ludvig, Häradshöfding. S. D. Föredrogs och bifölls Stals-Utskottets Utlåtande, JVs 40, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens tredje Hufvud titel. S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Be tänkande, JVs 44, i anledning af väckta motioner om åtgärders vidtagande med afseende å grindars uppförande öfver allmänna vägar, bifölls Utskottets första hemställan, men dess sednare tillstyrkan afslogs. Från Hogv, Preste-Ståndet.
Men fiendskapen mellan Geraci och Corvaja är ej slut. I gamla tider var det ej endast de höga ätterna själfva, som täflade med hvarandra, det var ock deras grannar och underlydande. Hela Diamante är alltjämt deladt mellan Geraci och Corvaja. Det går ännu en hög krenelerad mur tvärs igenom staden och skiljer den delen af Diamante, som står på Geracis sida, från den, som förklarat sig för Corvaja. Ännu i våra dagar vill ingen, som är från Geraci, gifta sig med en flicka från Corvaja. Och en herde från Corvaja kan ej låta sina får dricka vid Geracis brunn. De hafva icke en gång samma helgon. San Pasquale tillbedes af Geraci, och den svarta madonnan är Corvajas skyddspatronessa. En man från Geraci kan aldrig tro annat, än att hela Corvaja är fullt af trollkarlar, häxor och varulfvar. En man från Corvaja vill våga sin salighet på att i Geraci finnes ingenting annat än skälmar och ficktjufvar. Donna Micaela bodde på Geracis område, och snart var hela den stadsdelen anhängare af hennes järnväg. Men då kunde Corvaja ej annat än göra henne motstånd. Corvajas invånare misstyckte i synnerhet två saker. De voro afundsjuka om den svarta madonnans anseende och tyckte därför ej om att ännu en undergörande bild kommit till Diamante. Det var det ena. Det andra var, att de fruktade, att Mongibello skulle begrafva hela Diamante i aska och eld, om man sökte omgifva det med en järnväg. Några dagar efter basaren började palazzo Corvaja visa sig fientligt. Donna Micaela fann en dag på takterrassen en citron, som var så tätt besatt med knappnålar, att den liknade en stålboll. Det var palazzo Corvaja, som sökte trolla så många smärtor in i hennes hufvud, som där voro nålar i citronen. Så väntade Corvaja ett par dagar för att se hvad citronen kunde åstadkomma. Men då donna Micaelas folk alltjämt gick ute på Etna och gjorde utstakningar, kom man en natt och ryckte upp dessa.
Capitaine von Sydows förslag kommer att fullbordas på 5 år, räknadt från arbetets början, under hvilken tid den behöfliga summan efter hand skulle komma att utgå och användas; och då jag tillika är öfvertygad, att denna hamn, en gång fullbordad, med afseende på dess belägenhet nära inloppet till Helsingör, der alla fartyg måste passera, skall blifva mycket besökt, i betydlig mån underlätta våra handelsrelationer, samt inbringa betydliga inkomster, och såmedelst till statsverket idkeligen återgälda de för densamma gjorda uppolfringar, vågar jag äfven hoppas, att anslaget för detta ändamål, såsom bidragande till landets verkliga fördel, skall anses väl användt, samt att StatsUtsk., såsom en följd häraf, utser, och R. St. benäget bifalla den för hamnbyggnaden erforderliga summan. Lades på bordet. Frih. Cederström, Thure Fredrik Theodor, uppläste följande tvänne motioner: 1. En hvar, som i brottmåls-lagskipningen har någon insigt, torde det icke vara obekant, alt den uppenbara kyrkoplikten, långt ifrån alt medföra nyttiga resultater, tvertom haft menligt inflytande och oftast medverkat till demoralisation hos dem, som blifvit dömde att undergå densamma; hvadan jag — då den uppenbara kyrkoplikten , hvars uppkomst helt och hullet är att härleda från den religiösa åsigt, att förbrytaren, sedan han utstått det straff den borgerliga lagen för det begångna brottet bestämde, borde aflösas,.innan han i församlingens gemenskap åter blef upptagen , hvilket ses af g Cap. Kyrkolagen af d. 3 Sept. 1686, destomindre motsvarar sitt åsyftade ändamål, som den numera långtifrån att ur dess religiösa synpunkt betraktas, snarare anses såsom Den 4 Mars c. m. 93 elt straff, hvarigenom den brottslige, satt på pliktpallen, blifver ett föremål för offentlig vanära — får vördsammast föreslå upplnifvande af den uppenbara kyrkoplikten, samt att för alla de brott, hvarför uppenbar kyrkoplikt hittills ådömts, enskild skrift och aflösning hädanefter må åläggas.
Jag tror föröfrigt at det owanliga lyn. ne, som hittils besutit Sweriges thron och gjort dest olycka, försatt ost i en sinnesställning, at frukta mer, an man med wanliga lyn - Z76 Den 2 Iunii. lynnen behöfwer frukta; at de säkerhetsmått, som äro widtagne i de högsta Ämbetsmäns answarighet, i bestämda Riksdagar och i en laglig utwidgad Tryckfrihet, torde bli werkfammare, än man nu genast finner, och at fluteligen det tilräckligaste af alt är Grund-Laaens förbehäll, at annu yttermera, när nöden sä fordrar, kunna genom dest förbättring omstansa ost med nyaförswarsmedel mot den sällsynta Regering, som wore fiende til sit Folk. Til Högloft. Utstottets pröfning hemställer jag i ödmjukhet dega anmärkningar. Om de ingen upmärksamhet förtjena, är jag gansta färdig at lata öfwertyga mig derom, och önstar blott i sadant fall, med afseende pä tiden och farorna, som omge ost, at om wi bittils haft et Rike utan con8tUution, wi hädanefter icke mä fä en (-!on8titutic)n utan Rike." Lika lydande med det af Herr Lagmannen I. k. Mom til con8tckution8-Utskottets MotOLOll afgifne Anförande, intygar HLN8 färta. "Utdrag af Riksens Högloft. Ständers LönLtitut:oi!8 . Utstötts krotocoll den 27 Majt 1809. S. D. Utskottet tog under öfwerwägande den nästlidne dag af Herr Riddarhus-8ecrLtei-Lren 6. 8iivel'8toipe wäckta fräga om en Riksens Hög lo fl. Ständers Lagoch LusHällnings-Beredning; och som Utskottets Ledamöter härom wörö af skiljaktiga meningar, ffredo Den 2 Iunik. Z7y ffredo de til omröstning med flutna sedlar öfwer följande proposition: