Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Den var positivt ljusgredelin", återtog Fröken Clementine, "det såg jag allt för säkert." "Jaså, men Mamsell Sommer påstår den varit ljusröd", mente Fröken; "påstår den varit ljusröd? kors det kunde jag ej upptäcka, gredelin var den i mina ögon, men då Mamsell Sommer påstår, måtte jag väl sett galit." Nu var tid för mig att falla in. "Mamsell Sommer hvarken påstår eller säkert bestämmer ett eller annat, hon vill blott minnas den var ljusröd, men afgår gerna med undvikande af disput ifrån hvarje yttrande i nämnde ämne." "Nej, nej, nog var klädningen gredelin, mitt Herrskap, och det är säkert", beslutade Fröken Clementine, med likväl någorlunda nedstämd ton; och såleds blef tills vidare beramat att: pastejerna voro af färs, och Öfverste-Lieutenantskans klädning gredelin. Nu inträdde Fröknarna Q. Åter helsande, och välkommande. "Bästa flickor", började Fröken Doll, sedan Fröknarna väl hunnit sätta sig, "ni, som så mycket lierade med Öfverste-Lieutenantskan Dyrer, ja till och med till henne nära slägt, sägen hvilken färg hade hennes klädning på Grefve X s bal?" "Denne", svarade Fröken Albertina, framtagande ett ljusrödt gros de neaples stycke, hvaruppå hon ärnade arbeta, "vi handlade af samma stycke tillika, och som jag äfven vid hennes toilette var tillstädes, är så mycket säkrare att hennes klädning var röd." "Således har Mamsell Sommer ändå rätt", triumferade Fröken Doll, i glädje öfver att Fröken C. icke fick det; Denna åter, bet endast immerfort på sina rosenfärgade naglar utan att hvarken låtsa höra eller svara. Jag var under hela denna farce så full af skratt, så jag med möda kunde tillbakahålla dess utbrott. Jag väntade nu endast på en yttermera afhandling om pastejerna, för att se comedien completerad.
Hon hade haft den tron, att sedan den varit skådeplats för alla hennes olyckor, skulle hon ständigt finna den grånad och förvissnad och betäckt med tistlar och giftblomster. Hon for in i det fattiga Diamante med knäppta händer, som hade hon kommit till en helgedom. Och det förekom henne, som skulle denna stad kunna bjuda henne lika mycket af lycka som af skönhet. Don Ferrante. Ett par dagar senare stod Gaetano inne på sin verkstad och skar in vinlöf på radbandskulor. Det var söndag, men Gaetano gjorde sig ej samvete af att han arbetade, ty det var ett arbete till Guds ära. Det hade kommit en stor oro och ångest öfver honom. Det hade fallit honom in, att den tid han fått lefva i lugn hos donna Elisa nu måste vara nära sitt slut. Och han trodde, att han snart skulle drifvas ut i världen. Ty till Sicilien hade stor fattigdom kommit, och han såg nöden vandra från stad till stad och från hus till hus såsom en smitta, och den var också kommen till Diamante. Därför kom aldrig någon människa mer in i boden till donna Elisa för att köpa något. De små helgonbilder, som Gaetano tillverkade, stodo i täta rader på hyllorna, och radbanden hängde i stora klasar under disken. Och donna Elisa var i stor nöd och bekymmer, därför att hon ingenting kunde förtjäna. Detta var Gaetano ett tecken, att han måste lämna Diamante, draga ut i världen, utvandra om det ej blefve annan råd. Ty det kunde ej vara att arbeta till Guds ära att snida bilder, som aldrig blefvo tillbedda, och att svarfva radbandskulor, som aldrig gledo mellan en bedjandes fingrar. Det förekom honom, som skulle någonstädes i världen finnas en skön, nybyggd katedral, som hade sina väggar uppmurade, men som ännu i det inre stod och skälfde af nakenhet. Den bidade och väntade, att Gaetano skulle komma och snida den korstolar och altarskrank och predikstol och bokställ och helgonskåp. Och hans hjärta sved af längtan efter detta arbete, som bidade. Men denna katedral fanns ej på Sicilien, ty där tänkte man aldrig på att bygga en ny kyrka, utan den måste finnas långt borta i länder sådana som Florida eller Argentina, där jorden ännu ej är öfverfylld af heliga byggnader.
Skrifvelse, N:o 85. 7 e) idkar handel, fabriksröretse, handtverk eller annat yrke, derför bevillning till staten blifvit honom under nästföregående året påförd; eller ock d) är cmbetseller tjensteman med ordinarie syssla eller ständig aflöning, eller från sådan beställning med pensionsrält åtgått; eller ock e) såsom ledamot tillhörer någon af de i hufvudstaden inrättade Kongl, akademier, eller vid universitetsfakultet förvärfvat doktorseller magistergrad. S 9- Delegare i bolag, som är grundadt på aktier, ställda till innehafvaren, tiilerkännes i denna egenskap ingen valrätt. Andra bolagsdelegare må, i förhållande till hvarderas styrkta andel i bolagets fasta egendom eller uppskattade årliga inkomst, utöfva valrätt under de vilkor och i den ordning, som för annan fastighetsegare eller näringsidkare äro föreskrifna. § 10.
Utgifves från ett, på nu föreskrifna sätt icke behörigen anmäldt, Tryckeri någon brottslig Skrift, vare den olaglige Boktryckaren, jemte Författaren, underkastad lika straff och ansvar för Skriftens innehåll och skri fa 11, och håfve sitt Boktryckeri till åklagaren förverkat. Lag samma vare, dep Boktryckeri ombyter egare. I båda lallen åligge det Konungens Befallningshafvande, sedan behörig anmälan hos honom blifvit gjord, att genast, elter med först omgående post, derom underrätta Justiliae-Stats-Ministeru. 9:o Hvarje skrift vare Författarens eller hans rätts lagliga innehafva* res egendom. Men så framt Författarens arfvingar eller rätts-innehafvare icke inom Tjugu år från hans död utgifnings-rättigheten begagnat, äfvensom i händelse ett sådant begagnande icke af dem inom hvart tjugonde år förnyas, stånde hvar och en öppet all Författarens efterlemnade skrifter af trycket utgifva. Hvilken, som eljest skrift trycker eller eftertrycker, utan Författarens eller hans rätts-innehafvares skriftliga tillstånd, miste upplagan, eller bote dess fulla värde, egarens ensak. Lag samma vare, om någon trycker eller eftertrycker den öfversättning af utländsk skrift, som annan man utarbetat, eller låter sin; öfversättning Bilu Ull RSt. Skrifvelse, IV:o g. för annans anses; men ej må Öfversältarens eganderätt till sitt arbete förhindra någon att en annan öfversättning af samma skrift utgifva. Utgifvare af Dagblad och Periodiska skrifter häfver ej brutit emot Författares eganderätt, då han i dem insända anonyma skrifter utgifver. Hvilken, som å en skrift bedrägligt titelblad eller orätt Författareeller Utgifvare-namn utsätter, straffes enligt Missgernings-Balkens 8 Cap. Diktadt namn, hvarmed ingen verklig person utmärkes, vare ej förbudet att på titelbladet utsätta, då Auctors rätta namnsedel lemnad är.
Från denna bergsträcka utgrena sig vattendragen å ena sidan åt vester genom Wenern till Nordsjön och å andra sidan genom Hjelmaren och Mälaren till Östersjön. Några bergstoppar af mer än 1000 fots höjd öfver hafvet, af hvilka Saxeknut och en nordligare vid sjön örlingen äro de högsta, finnas väl, men i allmänhet hafva dessa berg mera utsträckning än höjd. De längre åt öster Landshöfdinge-Embelels uti Örebro län und. ber. för åren 1856—1860. 1 2 Örebro län. Naturbeskaffenhet. Oregelbundenheter i administrativa indelningen. belägna bergslagerna äro uppfyllda af en mängd bergsträckningar, gående dels i sydostlig, dels i sydlig rigtning. De egentliga Kilsbergen, sträckande sig i en båge åt sydvest, äro öfverhufvud 1 till 2 mil breda, vilda och oländiga samt sönderskurna af oregelbundna dalgångar. Tiveden, hvars högsta del kallas Getaryggen och dess östliga fortsättning på andra sidan Wettern Tylöskogen, utgör gränsen mot Westeroch Östergötland. De bilda Nerikesslättens södra omfattning, liksom Kilsbergen den nordvestliga och deras östliga, minst höga utskott, Käglan, den norra. Med detta läge, omgifven af berg och genomfluten af tvänne större vattendrag, som, upptagande en mängd mindre, långsamt framrinna i det flacka landet, är uppenbart, att Nerikesslätten skall vara rik på sanka marker och i hög grad besvärad af öfversvämningar. De åtgärder, som under de 5 år, hvilka denna berättelse omfattar, blifvit vidtagne till förekommande af dessa olägenheter, får Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillfälle att här nedan under tredje afdelningen redovisa. Till länet höra 40 hela Pastorater och delar af 4, allesammans bestående af 56 Kyrkosocknar och 4 sockendelar. Vidare är länet, som har 4 städer med egen jurisdiktion, men ingen köping, numera indeladt i 4 Domsagor med 16 Tingslag, 4 Fögderier, 16 Härader och 17 Länsmansdistrikter.
Förordningen angående Stängsel-skyldigheten; från Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet 1:0 rörande en fri Tackjerns-handel; 2:0 om befrielse för Skeppare och Forbönder att vid Tullkamrarna uttaga förpassningar å landets egna varor, sorn från Uppstäderna till Stapelstäderna försändas; från Särskildta Utskottet l:o angående förbud emot bruk af öfverflödigt silfver; 2:0 115» Den 14 Juli. 2:0 om utbetalande af den till Utskottets Secreterare, Carizlieoch Vakt-betjening anslagna aflöning. Ut supra. Ex Protoeoliö J. U. Almqvist» Utdrag af Vill loft. Borgare-Ståndets Protocoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm deli 14 Juls 1815* S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande, af den 6 Juli, hvilket deri 11 lades på bordet^ i anledning af väckt fråga otti Båtsmans-föidubblingens .återställande, blef detsärnmä af Borgare-Ståndet ogilladt; och Ståndet, som fann de om Båtsmanshållet i Städerna uti Betänkandet förekommande uppgifter, så vidt tillämpningen deraf på Stockholms Stad angår, med rätta förhållandet icke öfverensstämmande, enär denna Stad, hvilken är den enda som fördubblingen in. natura alltid utgjort, likväl under sista Kriget icke dermed varit besvärad , beslöt derjemte, att, lika med Hedervärda Bonde-Ståndet , göra gällande sitt förbehåll vid i Biss års Riksdag ? att, genom Beväringens utgörande, undgå skyldigheten att Båtsmans fördubblingen uppsätta; hvarom de öfriga Resp. Med-Stånden skulle vördsamt och vänligen underrättas. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm, Den 14 Juli. 11S x S. D.
E11 sådan rin,gakti~ing för de kraf, som kampen f ör tillvaron piitryckt manniskosläktet, hade mail allra minst vantat från det hall, som samtidigt satter astra,fvan för .lifsuppehälleta t. o. m. före karlekcp, såsom varande det f ör m&amp;iinislran Gest » centrala s. Beskylli~ingen f ör oförmaga, att fatta, Bviniiofrågans. saininanhang med de stora sociala, rörelserna, finna vi ej haller träffimde eller bevisad. Den tid då kvinnofrågan såsom sLda,ii upphör att stå under debatt och endast k a l betraktas som en ur kultursynpunkt beaktmsviird företeelse ar tyviiri * iiniin långt aflagsen. Men till dess sh skett iniste kvinnorna kollektivt, hvilket ju afveii af frk. Key erkiinnes, upptriida i lrampen för sina allrniinmansklig+ rattigheter. Det är visserligen, vill det syiias, intet stort och grofullt iatt tillhöra den D kompakta majoriteten D, att kunna riikna sig till den misstiinkta minoriteten D ar. otvif velaktigt, oilistrålaclt med en langt större glans, allra helst nar denna ' '. minoritet %r s&amp; ringa, att den X innesluter blott individen själf. s Den s ensam gående8 äger okr beiiiidran och afund, ty hvem skulle ej önska att såsom fröken Key kunna saga sig aldrig hafve kränkt de ideal, vsom genomglödgat ens medvetande, aldrig hafva anslutit sig till ideal, » som man djupt förnummit som varande lägre ?r Men den skompakta ma-joriteteils, den stora massan, som ej uppnitt de stora andliga vidderna, dar de höga idealerns vinka, skall den lämnas å t sitt öde?
Maj;ts Rådgifvare äga en annan öfvertygelse om Ständernas rättighet att tillåta personer utom Stånden att få åhöra deras öfverläggningar, än den Riksens Ständer sjelfve under loppet af denna Riksdag ådagalagt. I denna Nådiga Skrifvelse underrättas Riksens Ständer att Kongl. Majit funnit sig af Lagarnes kraf föranlåten, att ogilla det af Borgare-Ståndet fattade beslut om åhörares inlåtande vid dess öfverläggningar. Då Ridderskapet oph Adeln inom sig tillät väckandet af frågan om offentlighet vid öfverläggningarne; då den invändning, som inom Ståndet mot frågans upptagande gjordes, att nemligen den var af Grundlags natur, blef af Ståndet ogillad; då det Hedervärda BondeStåndet jemväl upptagit denna fråga, och deröfver beslutat, vittnar detta allt, att Riksens Ständer ansett sig berättigada att ensamme öfver densamma besluta. Den 23 Maji c. m. Den nu upplästa Nådiga Skrifvelsen påkallar enahanda känsla och yttrande som Kongl. Maj.ts .Nådiga Skrifvelse till beredande af ändring af 5 Capitlet usta §. MissgerningsBalken gjort. De i Grundlagarne föreskrifne former, synas mig icke hafva blifvit iakttagne. Kongl. Majit, berättigad genom Grundlagen att framställa förslag till Riksens Ständer, har i stället, i ofvannämnde båda Skrifvelser föreslagit Rikets Ständer att inkomma med förslag. Jag kan icke dölja den tanka, som jag i förmiddags yttrade, att en sådan afvikelse från formen ,J förvillar mig i mitt begrepp om Majestätet. Jag har trott, då Konung och Ständer äga att hvar för sig föreslå Lag-förändringar; då de äga att gemensamt stifta Lagar för Folket, att Folkets garanti för en mogen pröfning af dessa Lagar läge just deri, att den ena långsamt pröfvar livad den andra föreslår. Men denna frihet i pröfningen sjmes mig lida, om båda Lagstiftande parterna på vist sätt på förhand öfverenskomma om blifvande Lagar; eller orri den ena i stället för att sjelf föreslå, förklarar sig beredvillig att bifalla, om den andra skulle föreslå.
Innan han lämnade den glada skaran, tryckte han den ifrågavarande unge mannens hand, sägande: “Du äter väl middag hos mig i morgon, min kära Oskar, så får jag dricka din skål såsom doktor Stenberg, – något, som skall göra mig stort nöje. Välkommen! I morgon – hvem kan väl räkna på morgondagen? Sångarna begåfvo sig ned till Kungsträdgården för att där intaga sin plats. Friherre Sprengtporten hade hållit sitt tal; konungen hade, sedan han förklarat, “att hjältens bild stod lika klar i häfderna, som i svenska hjärtan“, gifvit tecken till bildens aftäckande, då någon i Oskar Stenbergs närhet yttrade: “Man påstår, att Blanche är död.“ Han, som tvenne timmar förut talat så varmt till Oskar och hans kamrater – omöjligt! Oskar antog ej, att det kunde vara sant; det måste vara någon annan med det namnet, hvarom man talade. Skeppsholmens kanoner dånade; fanfarer ljödo, och sångarna uppstämde den för tillfället författade sången på melodien: “Hjältar som bedjen!“ Oskar sjöng äfven; men hans ögon flögo oroliga från ansikte till ansikte för att ibland denna massa människor upptäcka sin välgörare, men han fanns där icke, och orden: “Blanche är död“, återljödo oupphörligt för hans öron. Ändtligen var det slut på festen. Några kamrater yttrade till Oskar: “Ryktet påstår, att August Blanche aflidit på vägen från Phœnix och hit; det kan väl icke vara möjligt?“ Oskar hörde icke mera. Han rusade bort från den plats, där Karl den tolftes minnesstod var upprest och där nu en orolig människomassa böljade, kastade sig i en droska och for bort till den välkända Malmgården, och där fick han bekräftelse på, att August Blanche icke mera var bland de lefvandes antal. Döden hade kommit, en objuden gäst, för att på Karl den tolftes dödsdag sända folkvännen till det land, dit den store konungen, ett och ett halft sekel förut gått att finna frid. Oskar Stenberg for till sitt hem, förkrossad af det slag som träffat honom; ty mera än far och mor hade han älskat den hädangångne, hvars plötsliga bortgång försatte hela hufvudstaden i bestörtning.
Månne det är siffertalet 5o, som innebär någon talismanna-kraft för Bolagets sammanhållning? Man synes tro detta, genom tillsatsen af 26 §. Jag hade trott att det var endast ett begrepp om ett större antal> som i Lagen borde uttryckas och hvilket begrepp, i anseende till dess relalivitet, behöfde en siffra för att bli åskådligt —. men alldeles icke en absolut qvantitet. 4:o ”Att, om flere Lottegare eller nya innehafvare på en gång skulle fordra inlösen, kunde Bolaget derpå komma till korta.” svar: Är antalet måttligt stort,'så kan jag ej se annat, än att genom ålerförsäijning, vid en Bolagsstämma och om inrättningen bär sig, Bolaget kan bibehålla sitt primitiva antal personer och fondbelopp. — ä4 fjor till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande N.-o 4- Är mängden större, så kunna hypothekerna försäljas och grundfonden jemte rörelsen minskas. Är åter mängden alltför stor, så är det väl, både för Bolaget och Allmänheten, att Banken upplöses i tid. De förra Bolags-männen stå emedlertid qvar i ansvar ett år — om Banken är solid vid den tiden — eljest fortfar ansvaret tills efter slutad utredning och liqvid. De, sorn med alla medel motsatt sig beslutet i dess primitiva skick , hafva slutligen för det 5:te påstått, att i Wermländska Bankens Bolagsreglor förbud vore stadgadt för afträde ur Bolaget. Till vederläggning häraf mäste jag anföra gtde §.:s ordagranna lydelse: ”Ingen Lottegare håfve rätt öfverlåta sin lott, utan serskildt tillstånd, det Central-Directionen, på sätt instructionen föreskrifver kan lemna. Anmälan göres derom lill Central-Directionen och eger Bolaget i hvarje fall förmonsrätt att till sig lösa den eller de lotter, någon Lottegare finner sig bugad aflåta.” §. 28. Genom den form och bestämdhet, som föreskriften rörande Sedelrörelsen borde få, och som jag tror mig hafva iakttagit i §§. 5, 6 & *7 af det alternativa Förslaget, blir hela denna §. öfverflödig (_se anmärkn. N:o g.)
Medborgares och Fosterlandts wäl; men dä alla Säterier, som nu äro i ofrälse mans hand ifrän oss äro köpte, och äro det med wilkor at ifrän de nu fordrade uposfringar wara frie, dä jag med wisshet wet at nägra, ehuru fä, Säterier, hwilka äga et större kintal Rävch Rörs-Hemman stg tilslagne, skulle kunna (Åtminstone til någon del> bidraga til desse skyldigheters utgörande, det för mängden är en absolut omöjlighet; dä jag känner at twänne Säterier, det ena af 12 och det andra af ,g hela Mantal, ej äga kuvar mer än 60 tunnors ärligt utsäde, är det wäl möjligt at desse ägendomar som således ärligen per hemman utssä det ena 5, det andra 4 tunnor, kunna til Kronokjuts lemnal et lika antal hästar, rom Kronohemman, hwilka, liggande nästintil, hafwa tanke 4 gänger sä mycken jord som de, och anser ftr en gränslös obillighet, om missledde af den Den 28 Iu"ik. 956 den eljest sä bcrömliga häg at qaqna det allmänna, at lindra bördan för deni, som nu tro sig den ensamt draga, wi i stallet kastade den pä stuldrorne af andra än c förmögnare, än olyckligare sin de, dem hrttils buritJag har wid upgrfmandet af hwad jag förestagit ej ensamt rädfrägat min öfmertygelse. mina ringa kunskaper, jag har i hwad jag önstade Ridderstapet och Adeln nu skulle göra j endast til betydclig del uprepat bwad sä mänge af mina härwarande MeLbröder före mig wida bättre prkat, hwad Skäne under det förflutna äret gjort, hwad det an i denna stund gor.
Med desse anledningar till tacksamhet för den sednast afledna Konungen, som stiftade KrigsAcademien, tror jag icke att Riksens Ständer hafva skäl, att i underdånighet i denna stiftelse önska någon rubbning, åtminstone icke förr än en fullkomlig och sammanhänga^ de öfversigt, af alla allmänna läroverk kan komma att företagas, för att bringa dem till fullkomlig öfverensstämmelse sins emellan, och för att uppfylla de luckor som tidens fortgående fordringar, i de gamla inrättningarne kunna upptäcka. Jag anhåller att detta mitt yttrande må i 620 Deri 7 Martti, remissen fa åtfölja Grefve Cronhjelms me-<! morial. Bilagor till PleniProtoCollet för den y Martiin N:0 i. Grefve Ridderstolpe , Carl-, Skyldigheten att icke för Ridderskapet och Adelö upptaga någon dyrbar stund , kas jag fägna mig att vid detta Riksmöte hafva obrottsligt uppfyldt; men det är äfven en pligt att yttra sig då man af så ömma åligganden, som kamraters tillstånd, dertill föranledesj och vågar jag derföre hoppas Ridderskapets och Adelns öfverseende då också jag meddelar mi - na tankar och mina känslor i ett ämne, där någre värdige medbroder på ett hedrande sätt beredt mig vägen, och en Statsutskottets egen forskande ledamot så mycket snarare kan anses hafva uppmuntrat mig, som det är troligt att han, utan hopp om tillgångar till förbättring af det mindre indelte befälets löner, aldrig hade gjort den framställning, hvarigenom han rätt^ visat rfdan erhållen järd af aktning och förtroende. bert 7 Martii.
Med afslag å Utskottets utlåtande, biföll Ståndet Kongl. Maj:ts i Dess aflåtna nådiga proposition framställda förslag, att till beredande af utväg för armeens pensions-kassa att fortfarande utgöra pensionerna efter nu gällande stat, ett belopp af högst 22,000 r:dr årligen måtte få, intill näst vidtagande stats-reglering, i mon af behof, användas till betäckande af den brist, som under tiden möjligen kunde uppkomma derigenom, att kassans årliga inkomster icke blefve tillräckliga till utgifternas bestridande. S. D. Föredrogos ånyo Stats-utskottets memorial och utlåtanden: ]\:o 234, med förslag till samman jemkning eller voteriugs-proposition, i anledning af riks-ståndens skiljaktiga beslut angående arrendet för kron osäteriet Boda. Ståndet vidblef sitt beslut och gillade den föreslagna voteringsproposition en. N:o 235, i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o 174, angående dels alla bevillnings-medels inlevererande till riksgälds-kontoret och dels allmänna bevillningens ingående till Stats-kontoret. Ståndet vidblef sitt beslut och lade utlåtandet till handlingarne N:o 236, i anledning af väckt motion om upphörande af afgiften till underhåll och reparation af Götha Hofrätts hus; Bifölls. N:o 237, i anledning af väckt fråga, angående förändrad disposition af inom Skåne anvisad kronotionde-spanmål för stora barnhuset i Stockholm. Bifölls. S. D. Föredrogs och lacles till handlingarna Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens memorial N:o 24, i anledning af erhåslen återremiss al betänkandet N:o 2, i fråga om afskaffande af husaga. Prot.-utdrag den 10 Juli 1848. 523 S. D. Föreclrogos ånyo och biföllos Stats-utskottets följande utlåtanden och memorialer:
Då denna Motion är vackt endast af enskild man, nemligen: Friherren Ankarsvärd. och hvarken Stats-Secreterarne sjelfve begärt någon Lönförhöjning ej eller Kongl, Maj:t proponerat, ej heller någon annan Auctoritet till Stats-Utskottet framställt detta Ärende, hvilket utan tvifvel varit 1 rätt väg och ordning: då äfvenväl i betraktande tages, att en helt ny organisation med denna och flera ÄmbetsmannaCorpser synes förestå, samt en ny reglering med Ämbets-Verkeii och Domare-Auctoiiteterna är under utarbetning, och när härtill komluer 1 öfvervägande, å ena sidan, Statens förlägenhet och Skattdragandes utblottade till - Stat^Utskottets Betänkahden, l3^3 stånd, å dell andra eli så stor mängd af Re* qvisitioner och Utgifter» att Stats-Utskottet dels måste nedsätta» dels afslå äfven eli del af Kongl. MajltsJ så kall jag» i stöd af alla dessa skäl och omständigheter, icke annat tili afstyrka deli Lönförhöjning» sorn lin för Stats-Secreterarne med så stor frikostighet projecterad ärJ\ Och skulle desse särskilde meningar, till följe af ofvanbemälde Herrars yttrade önskan» medfölja betänkandet» om förhöjning i Stats-Secreterarnes Löner» till Respectivö Hiks-Stånden» Stockholm soln ofvan. É* Piotocolla 'JV. Utlåtande i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition, om Stats-Verkets tillstånd och behof uti hvad som rorer RiksStatens Tredje Hufvud-Tit» tel. Uti deli Nådiga Propositionen, om Stats* Yerkets tillstånd och behof af dell sisth Jaliuarii» har Kongl. Majit, angående Riks* Statens 3:dje Hufvud-Tittel, som innefattar 1374 Stats-Utskottets Betärikanden.