Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna skrifvelse anser jag innebära ett misstroende-votum, hvarföre jag icke heller kan linna lämpligt, att, såvida andia skäl, än de här upgifna, icke förefinnas, R. St. ingå till K. SI. med en skrifvelse af det innehåll Utsk. tillstyrkt, hvadan jag afstyrker bifall å denna punkt. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Såsom skäl lill afslag å ifrågavar. punkt i betänk, hafva 2:ne talare härstädes yttrat, att frågan redan vore föremål för Const.Utskts pröfning och att, i händelse R. St. nu fatta beslut i ämnet, de såmedelst skulle gå detta Utsk. i förväg. Jag kan likväl icke finna annat, än att den till Const.- Utskts åtgärd hänvisade fråga är en hell annan, äu den nu under öfverläggning varande. Hvad StatsUtsk. till Const.Utsk. hänskjutit utgör blott en hemställan, huruvida Statsrådets ledamöter på något olagligt eller oriktigt sätt sig förhållit, hvaremot den fråga, hvarom vi nu öfverlägga, är helt och hållet af ekonomisk natur, nemi. huruvida R. St. anse, alt Lotsoch Fyrings-medlen i främsta rummet skola användas till upförandet af sådana fyrar, hvilka äro Svenska sjöfarten till nytta. Återstår således att tillse, huruvida en sådan princip är riktig och om några omständigheter förefinnas, hvilka göra behof af en underd. erinran. Visserligen tror 302 Den 1 Februari c. m. jag, att man å ena sidan icke kan förneka, att ett land bör bekosta npförandet och underhållet af alla fyrar å dess kuster; men deremot bör val detta land äga rätt att i första rummet företaga upbyggandet af de fyrar, utaf hvilka det sjelft kan hafva någon nytta. Att emedlertid denna princip hittills icke varit följd, anser jag vara ådagalagdt just genom upförandet af de. ifrågavar. fyrarna å ön Koster. Deraf synes, att man icke ansett sig höra eller kunna upskjuta byggandet af dessa fyrar, af hvilka Sverige icke har någon nytta, intilldess alla andra, af hvilka Sverige kan hafva någon direkt fördel, blifvit upförde.
om tillsättande af arbetsinspektorer, valda af arbetarne sjelfva, men aflönade af staten, samt andra förslag, hvilka likaledes upptagits på det sociala arbetarepartiets program. Denna kongress sammanträdde och arbetade i all yttre stillhet; men i Tyskland såg det i början verkligen hotande ut, då den stora vest-faliska grufarbetarestrejken utbröt ungefär samtidigt med parisutställningens öppnande. Till all lycka slöts dock denna stora rörelse, i hvilken mer än 100,000 arbetare deltogo, i det hela fredligt, utan annan blodsutgjutelse än den, som militären i öfvermod eller obetänksamhet tillstälde, och som kostade en mängd fredliga resande lifvet. Den unge kejsaren synes här hafva ingripit i det hela både allvarligt och förståndigt, om än hans något brutala tilltal till arbetare-deputationen klandrades och väckte ond blod. I slutet af maj återupptogos grufarbetena och strejken var slutad, sedan den för arbetarne medfört någon förbättring, om än ej allt hvad man väntat. Af ännu större omfattning blef den stora dockarbetarestrejken i London, hvilken fullständigt utbröt i slutet af augusti och åt de strejkande beredde rätt vigtiga medgifvanden. Vid båda dessa rörelser förnekades allt yttre samband med socialisternas planer och sträfvanden; en viss inre solidaritet röjer sig dock omisskänligt och socialismen har äfven velat räkna de vunna framgångarne sig till godo. Tyska regeringen förde emellertid på sedvanligt sätt sitt poliskrig mot socialisterna både inom eget land och kring dess gränser. Isynnerhet hade man nu till operations-fält utsett Schweiz, där förhatade socialisttidningar utkommo. Men den tyske agentens numera ej så alldeles ovanliga tilltag, att under falsk flagg af uppviglare göra sina spaningar, ledde denna gång till hans utvisning. Bismarck sökte genast begagna denna händelse på ett sätt, hvilket tog sig ut som ett tillämnadt attentat mot den schweiziska republikens sjelfständigliet som neutral makt.
Inseende angelägenheten deraf, att, så framt ifrågavarande, för gräns-försvaret vigtiga, befästnings-arbeten skola kunna fortgå med oförminskad drift samt inom beräknad tid, till undgående af ytterligare förhöjda kostnader, medhinnas, enahanda anslag till dem än vidare beviljas, hemställer Utskottet, under åberopande af samma skäl för detta anslags utsträckning jemväl till år 1857, som blifvit anfördt i fråga om anslagen till nya gevärs anskaffande, samt till Carlsborgs fästningsbyggnad, att, utöfver det till ifrågavarande fästnings-byggnads-arbeten för år 1854 förut beviljade belopp af 105,000 r:dr, Rikets Ständer må för hvartdera af följande tre år dertill ytterligare anslå enahanda summa, med tillsammans 315,000 r:dr, att af Kongl. Maj:t efter omständigheterne fördelas. e) till anskaffning af en fältbrygge-utredning, afräkningsvis, 50,000 r:<h\ Såsom i Statsråds-protokollet omförmäles, erfordras för arméen 10 st. s. k. brö-ekipager, beräknade att tillsammans kosta 138,000 r:dr. Af dessa skulle till en början blott halfva antalet tillverkas, hvartill, efter afräkning af förut 6 iftäts-Uftkoliete l'Halande, jS:ö tät. för pöHton-förrådds behof afsatte ordinarie stats-medel oell med uppskjutande af -di-sa till utredningen hörande persedlars anskaffande, en Summa af 50.0CH) r:dr ansåges behöflig.
Om skifte och gåfva vare lag samma.» Ehuru, i följd af Kongl. Förordningen den 21 December 1857 angående upphäfvande af bördsrätt i stad, lagfart af fast egendom derstädes förlorat en stor del af den betydelse den förut egt samt en omarbetning af dithörande stadganden således må anses vara af behofvet påkallad, synes dock den nu föreslagna förändringen hvarken vara tillräckligt omfattande för att undanrödja de i berörda hänseende uppkomna oegentligheter eller ens i och för sig fullt lämplig, i hvilket hänseende blifvit anmärkt: att ehuru förslaget måste . omfatta och ega tillämpning på alla fång, som i likhet med köp böra lagfaras, deribland äfven testamente, det likväl endast omtalade köp, skifte och gåfva; att den från viderboendes och nabos i 7 kap. 1 § Jorda-Balken stadgade lösningsrätt hemtade grund för bestämmelsen om fjorton dagar från tredje uppbudet, såsom den tid, vid hvars utgång, då ej klander mellankommit, lagfarten skulle anses slutad och fastebref finge utfärdas, icke inträffade, när fånget vore gåfva eller testamente, i hvilka fall sådan lösningsrätt ej egde rum; att, genom förslagets antagande, den tid, hvarunder säljare af fast egendom i stad nu, enligt 11 kap. 2 § Jorda-Balken, för obetald köpeskilling, ändå att den ej blifvit intecknad, egde säkerhet i det sålda framför andra köparens borgenärer skulle komma att till hälften förkortas; och Bilt. till R. St. Skrifvelse N:o '23. att då all föreskrift i förslaget saknades angående tiden och ordningen för förändringens trädande i kraft samt tvifvelsmål således kunde uppstå, huruvida köp, som före författningens utfärdande blifvit afslutade, borde anses lagståndna vidden tid, sorn i den nya eller äldre lagen bestämdes, förvecklingar angående säljarnes rätt i ofvanberörda hänseende i dessa fall vore att befara. Kongl. Maj:t har derföre, efter inhemtande af Stats-Rådets och Högsta Domstolens yttrande, funnit sig icke heller till detta förslag böra lemna nådigt bifall.
Då hade man aldrig någon visshet om, att ett beslut verkligen vore fattadt, med mindre man derom voterat. Jag anser således frågan icke nu kunna åter upptagas, utan att man ginge baklänges. Hr Lagerhjelm: Om man skulle, på sätt Hr Hjerta föreslagit, kunna upptaga till contra-propos. i en votering en propos., som Ståndet redan'har afslagit, så skulle ej någon säkerhet kunna vinnas emot upprifvande af hvilket beslut som helst, som Ståndet fattat, hvarföre jag för mia del anser, att en sådan propos., som af Hr Hjerta blifvit begärd, ej kan bifallas. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han icke rätt fattat om Hr Hjerta begärt votering eller om det varit blott villkorligt, som lian begärt den föreslagna propostns framställande. Hr Hjerta: Då pluraliteten af R. o. Ad., här tyckes vara ense med Hr Frih. o. Landtm., att Hr Landtm:s för klaring är riktig, och då ingen deremot gjort någon demonstration, så vore det visserligen ändamålslöst af mig att begära votering, emedan jag ganska väl vet, alt ett beslut, som redan är stadfästadt, ej får åter upprifvas. Det återstår således för mig endast att anmäla min reservation, emedan jag trott, att R. o. Ad:s beslut ännu ej vore stadfästadt, utan alt bifall till Utsk:s förslag skulle få ingå såsom alternativ titi den blifvande voteringen. Frih. Tersmeden: Jag får anmäla min reservation emot det beslut, som R. o. Ad. nyss fattat, äfvensom emot de föregående beslut, hvarigenom R. o. Ad. med anslag understöd! vattenaftappningar och odlingsföretag, enär jag anser att sådana företag ej böra understödjas på annat sätt, än genom lån. Hr Tersmeden: Jag instämmer helt och hållet i den reservation, som af Frih. Tersmeden blifvit afgifven. Gr. Anckarsvärd, Garl Henr.: Jag ber äfven att Den 29 Mars f. m. 5oy blifva antecknad såsom reservant, och förenar mig i delta afseende med Frill.
Efter anförandet af de upplysningar, Utskottet uti ifrågavarande hänseende kunnat inhemta, får Utskottet, såsom eget yttrande, förklara, att, enligt Utskottets åsigt, fullmäktige hvarken af reglementets föreskrift, att de borde »ofördröjligen gå i för»fattning om afslutandet af köpet om det hus, som, till följd af Rikets Ständers »fattade beslut, skulle af Riksgäldskontoret inköpas», eller af den i afseende på verkställigheten häraf serskildt meddelade authorisation, hafva egt anledning att, före köpeafhandlingens upprättande och husets afträdande till Kongl, Öfverintendentsembetet, föranstalta om någon besigtning, till utrönandet af det inköpta husets verkliga beskaffenhet. Och då den »noggranna undersökning», som, i anledning af de först nyligen anmärkte bristfälligheterne i husets murar, blifvit i underdånighet föreslagen af den embetsmyndighet, i nder hvars tillsyn detta, likasom kronans öfrige hus, är stäldt, naturligtvis kommer att tillförlitligen ådagalägga hvad som i anseende till dessa bristfälligbeter måste tillgöras, anser Utskottet något beslut härom icke behöfva af Rikets Ständer vidtagas. Genom Utskottets nu meddelade utredning af de i fråga om f. d. Ridderstolpeska husets inköpande anmärkta omständigheter, anser Utskottet sig jemväl halva atgifvit sitt yttrande i anledning af riksdagsfullmäktige!! Johan Johanssons Irån Orebro län till Utskottet remitterade anförande, jemte den deraf inom Bonde-ståndet föranledde diskussion. 26:o. Angående bristernc i de så kallade förslagsanslagen. (1847 års revisions-berättelse, sid. 77—80.) Då den Riksgäldskontoret åliggande skyldighet att ersätta bristerne i de utgiftssummor, som, i egenskap af förslagsanslag, finnas å riksstaten uppförda, sedan sistförtlutna riksdag behof t för 3:ne efter hvarandra följande år anlitas, och Stals-Utslottets Utlåtande, N:o 78.
Hela Triel håller emellertid på att bli i ordets egentliga mening undergräfdt, men om skatten nå- gonsin skall hittas, det får framtiden utvisa. Vi ha kommit att tänka på denna förlorade konungaskatt, dels därför att de franska tidningarna mycket sysselsatt sig med historien under senaste tiden, och dels emedan en liknande tradition en tid förefunnits om en annan dyrbar kungaskatt, hvilken skulle hamnat i Sverige. Hundra år efter den egelska revolutionen, hvilken fördref Stuartarne, utbröt den franska, som fördref Bourbonerna, och just i denna månad för ett sekel sedan var det som Ludvig XVI och hans drottning, deras bägge barn samt prinsessan Elisabeth fördes såsom fångar till Tempel-tornet efter att förut hafva passerat dystra dagar såsom till hälften fångar i sitt eget kungliga palats. Marie Antoinette ägde, utom dispositionsrätten till krondiamanterna, en enskild samling af smycken och juveler, hvilken på sin tid uppskattades såsom den dyrbaraste i världen, möjligen med ett enda undantag, kejsarinnan Catarina II:s af Byssland. Vid den förstörelse och plundring, som Tuilerierna undergingo den 10 augusti 1792, efter1892 söktes drottningens juveler fåfängt, och vid upprättandet af den inventarieförteckning, som gjordes kort efter denna dag, funnos endast några få och föga värdefulla smycken. Resten hade blifvit satt i säkra händer. Men i hvems? Det har man aldrig fått veta. Och icke heller hafva dessa smycken, hvilka voro väl bekanta och beskrifna samt sålunda med lätthet skulle ha igenkänts, någonsin sedan åter blifvit synliga. I Frankrike har ofta den gissningen framställts, att den man, åt hvilken den olyckliga drottningen anförtrodde sitt juvelskrin, var ingen annan än hennes ridderlige och svärmiske svenske tillbedjare, grefve Axel von Fersen. Det är bekant, att Fersen till följd af sin delaktighet i konungafamiljens misslyckade flykt, som upptäcktes och hejdades i Varennes, förvisades från Frankrike, men det är ej mindre bekant, att han sedan i hemlighet och under olika förklädnader uppehöll sig i Marie Antoinettes närhet ända till det sista.
5gi Och som Ridd. och Adeln ensamt beslutat det tillägg härvid, att ”Obligationerne för hvarje låne-andel blifva ränte-bärande från och med den dag, då det derföre erhållne Silfver till RiksgäldsContoiret eller dess Ombud aflemnas;” men icke något af de öfrige RiksStånden sig om berörde tillägg förenat; så anser Utskottet detsamma böra förfalla. 6.-te, Funden, Af Ridd. och Adeln samt BondcStändet arita Momentet af denna Punct förändrad till följande innehåll: ”Fullmägtige äga, att utsätta och kungöra lämpelig tid, inom hvilken till R:gsContoiret inlemnas förseglade anbud å lånets försträckande;” hvarjemte BorgareSländet hufvudsakligen häruti instämt, endast med den förändring, att, i stället för orden: ”kungöra, lämpelig tid” blifvit begagnadt uttrycket: ”tillkännagifva den tid” samt att, på sätt Utskottets förslag innehåller, Momentet skall sluta med orden: ”pä de af R. St.-r bestämda grunder." — Och är detta Moment af PrästeStåndet antaget oförändradt så, sorn Utskottet detsamma föreslagit. 3 RiksStånd, nemi. Ridd. och Adeln, BorgareStändet och BondeStändet hafva härigenom beslutat, att stadgandet, om de af Utskottet föreslagne Kungörelser i Svenska, Hamburgska, Londonska och Parisiska Tidningar, skall utur Puncten utgå; hvadan ett R. St:rs beslut derom uppkommit. Beträffande den nya redaction af Momentet, sorn i stället blifvit af närande RiksStånd beslutad; får Ut - 5q2 Stats-Utskottets stöttet, enär Ridd. och yl deln samt BondeStåndet äro ense om uttrycket: "kungöra låmpelig tid," inbjuda BorgareStåndet, att med dessa RiksStånd sig derom förena, så att äfven i denna del innehållet af Momentet varder af 3 RiksStånd bestämdt.
Det är så lätt att inplugga allmänna regler, så bekvämt att endast explicera en dogmatisk lärosats, men det är så svårt att lara lärjungen konsten att se verkligheten med egna ögon. Men få svårigheterna afskräcka oss från sträfvan åt det rätta hållet? Om framför allt — när man allt mera börjar genomföra denna riktiga undervisningsmetod inom de öfriga läroämnena, skall någon blind nyhetsrädsla hindra oss att tillämpa den på det viktigaste ämnet af alla, på kristendomsundervisningen? Där, om någonstädes, borde det ligga i öppen dag, att det ej går an att nära lärjungens vetgirighet med abstrakta formler och allmänna termer, i stället för med lefvande lif. Om vår ungdom får en torr, schematiserande uppfattning af naturen, så är det onekligen ett missförhållande. Än mera, om den lär sig att betrakta mänsklighetens och folkens historia blott såsom én intetsägande rad af herrskarenamn och årtal, af slagfält och fredslut. Men hvad betyder allt detta mot formalismens faror pä det religiösa området? Sannerligen — särskildt vår tid behöfver en kristendomsundervisning af det rätta, det lefvande slaget. Förr tedde sig för ungdomen den fäderneärfda religiösa tron såsom något helt naturligt, hvars berättigande ej sattes under debatt. Och själfva de kyrkliga dogmerna omgåfvos för det stora flertalet kristna af en auktoritetens nimbus, som fritog dem från kritik. Man kunde under sådana förhållanden med ganska klen kristendomsinsikt gå sitt lif lugnt igenom. Naiviteten var då okunnighetens skyddsvärn. Men för visso — den tidén är för länge sedan förbi. Den kristendom, som i våra dagar skall kunna bestå, måste vara en både vaken och mogen kristendom, — en sådan, som ej inläres vare sig genom katekeslexor eller abstrakt dogmatik, utan som endast kan byggas på en åskådlig, innehållsvarm undervisning. Flertalet bland oss kan helt visst ur sina egna skolminnen afgifva nedslående vittnesmål om kristendomsundervisningens halt i de dåtida skolorna. Och tillståndet torde i allmänhet blifvit föga bättre på de senare åren. Antalet dugliga och samvetsgranna lärare har visserligen stigit. Men metoden har nog i det stora hela förblifvit oförändrad.
Hvarjemte Riksens Ständer borde bos Kcngl, Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t läcktes å Stenkolsverket fästa Dess Nådiga uppmärksamhet, samt låta Riksens Ständers förenämnde beslut komma till verkställighet på ett sätt, att icke allenast det dermed åsyftade ändamål utan ock Statens samt Bolagets fördel må, i möjligaste måtto befordras; Uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden skulle inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. S. D. Sedan Herr Lagmannen, Borgmästaren och Häradshöfdingen N. Callerholm, uti en till Herr Grefven och Landtmarskalken ankommen Skrifvelse, afsagt sig den honom af Riksens Ständer uppdragne befattning, att Ämbetet biträda Riksens Ständers Justitia Ombudsman, i fall bemälde Ombudsman, innan nästa Riksdag skulle med döden afgå; så fann Ridderskapet och Adeln nu för godt besluta, att å nästa Thorsdag den 6 dennes utse Tolf Electorer, hvilka jemte de öfriga RiksStåndens Electorer skulle ega, att jemnlikt 98 §. Regeringsformen, efter Herr Lagmannen Callerholm utvälja en annan Biksens Ständers Justitia? Ombudsmans ef - Fröt IJtdr. d. 3 Nov. 1823, S terträdare; Uti hvilket Beslut de öfrige RiksStånden skulle inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adela förena. Från Högvördige PresteStåndet. S. D. Efter å nyo skedd föredragning lädes till Handlingarne: Stats-Utskottets Memorial N:o 566 angående Intraderne från Ön St. Barthelemy. Stats-och Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 571, O111 ujiphörande af KrigsAkadernien om inrättande af Professioner 1 Militaire-Vetenskaperne vid Rikets Universiteter. / S. D. Nedannämnde från Utskotten inkomne Betänkande biföllos med förnyad föredragning. 2 Prof. Utdr, d, $ Noa, 1823.
På Vällofl. BorgarePä Hedervärda Bonde* . Borgare-Ståndet har till Riksens Hög.' lofl. Ständers Allmänna Besvärs och OeconomieUtskott återremitterat Utskottets den 18 sisth Maj afgifne Betänkande, i anledning af väckt fråga otn betalning för den vissa hemman ålagde Krono-Brefbäring; vid hvilket Betänkande följande, nied Utskottet jemväl communicerade, Anmärkningar blifvit gjorda: 1:0 Af Herr Borgmästaren Holm, med hvil. ken Herr Lagmannen Sehenström, Herr Borgmästaren Kjellander, Herr Rldmannen Sandblad och Herr Rådmannen Hammarström sig förenat i det förklarande, att Utskottets förslag skulle vara overkställbar, i hvad angeck föreskriften, att förteckningar borde upprättas å alla de Embetsbref, sorn med Krono-Brefbärare afsändas, och Ståndets Ledamöters vägnar And. Fredin, Ståndets Ledamöters A lis Mänsson. vagnar AT. M.. Rosbeck. Vördsamt Memorial! Dtn 28 Juni. '4 99 att, om det ock vöre möjligt för Krono
Återbetalningar af tillsvidare utlånade medel, tillhörande dels anslagen för statens jern vägsbyggnader, dels liqvidationsoch amortissements-fonderna, R:dr 5,068,500: A dessa medel upplupna och inbetalda räntor » 321,782: 52. () 5,390,282: 52. Tillsammans inkomster Utom hvad sålunda influtit, har för de utgifter, som af jernvägslånemedlen under 1862 års lopp bordt bestridas, kunnat användas den vid årets början å sagde räkning innestående kontanta behållning, » 1,558,757: 1. Jemlikt denna räkenskap hafva följande utgifter under år 1862 blifvit genom utassignering från samma banko-räkning utaf ofvan uppgifna medel bestridda, nemligen: Reqvirerade anslag för fortsättningen af statens jernvägsbyggnader » 6,750,000: —* Kostnader för 1858 års jernvägslån R:dr 2,929: 91. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Jöns Persson från Blekinge län har uti en inom Hedervärda Bonde ståndet väckt till Allmänna Besvärs-och Ekonomi-utskottet remitterad motion anfört, att in - nom Kongl. Majds nådiga fiskeri-stadga den 14 Nov. 1766 hade allt lislie i öppna hafvet vid kronoskär, stränder och holmar, som egentligen icke (ill något hemman hörde eller under särskilda vilkor innehades, förklarats vara fritt, så att hvarje rikets innebyggare egde att der idka fiske och detsamma sig till fördel använda. Denna allmänna rättighet vore endast inskränkt dels genom stadgandet i 1 Kap. 8 § af Kongl .Maj:ts nådiga Fiskeri-stadga den 20 Juni 1852, att fiskevatten, som inom enskilte hemmans rå och rör eller å städernas donerade jord vore belägne eller till deras egor hörde, egde strandegare nyttja utan andras intrång, dels ock genom 9 § af samma kapitel, som föreskref, att om genom urminnes häfd eller särskildt stadgande, aftal, dom eller skattläggning, eller på annat lagligt sätt, annorledes vore bestämdt om fiskerättighet å ett eller annat ställe, än i nämnde kapitel omförmäldes, vore det gällande, om ock strandrätten derigenom inskränktes, hvilken inskränkning dock ej finge göras större än tillgodonjutandet af den särskilda rättigheten oundgängligen kräfde; och att förthy kronans rätt på grund af häfd till enskilda fisken i vissa vattendrag, ej skulle sträckas till andra lägenheter än dem, der sådane fisken af ålder varit och ännu innehades; äfvensom att i strömmar, der vissa fiskslag blifvit kronan förbehållna, hinder ej finge läggas för strandegare att i samma vatten annat fiske nyttja. Detta allt oaktadt hade Kongl, kungörelsen den 22 December 1834, hvarigenom, under förebärande att fiske af lax i öppna hafvet utanför Listers härad gjorde intrång i Kronans utarrenderade laxfiske uppe i Mörrums ström, stadgats, att allt sådant fiskande en mil ut§t hafvet från den af ålder bestämda linien emellan det s. k.
landskap » Trogna perprex, trefligaste fina det är Och och med Ida med beundrare » blott rapphönshundar ett — S v e n s k a villan och dess — par och de mästare. Två af våra mest begåfvade yngre arkitekter, hrr Gustaf Wickrnan och Fredrik Liljekvist, erhöllo af komitén för Sveriges deltagande i c h i c a g o u t s t ä l l n i D g e n i uppdrag att till komitén inkomma med förslagsritningar t i l l den svenska utställningsbyggnaden å nämnda exposition. Besultatet af denna täflan hedrade i hög grad komitén. Ty ehuru hr Wickmans byggnadsförslag var det dyrare, gick löst ijnptill &lt;7&lt;iJ \ originalkartonger alfabet », som furstesönerna Och till blir på med » Prinsarnes en julklapp gamle alle-, blomstertill Bonniers de unga förlag. allesammans! * Ja, du ha denna de svenska vi så ternligen liten utställning — ty fall bland de kolossala alla jordens las i vår ska få vår fram de om majdag den vi på alla men upprulsvenskt naggande attaf gedignaste — från Michigans detta kvinnokomités att känna nan och öden de små och bäst har varit fosterländföreträdda. Och nu ett Och Ni tillägger och så något ett utställning. vägs till Det — göra Ä n n u äro mest gagnrika att lära dem som vid skola och » få det förnöjsamma. ond tror dag ärligt insats kvinoch harvart heförmidförvissat det oss. sällskap! med som rätta: något kvinnornas vi jag, stanna svenska så i ändå gjort vär ldsbara half Chicago. » empel, vara då blygsamma alla, för en hvart kunna den och åt s o m för närvarande kan bli — • detta i jag, vet, för a n g e n ä m t tack vilja bära blifvit Börsen tack hvem att O m på och — lands glada, dagsbesök N i expositionsplatsen skola vårt oss fosterlandet » Och mötas, stolthet äfven och drande och med framför 1 lysande jättestaden vägar vi skulle den fjärran våra de i att vid detta, resultaten svenska väl ett g a m m a l t » liten, i sträfvan.