Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer aflåtna och den 26 dennes bordlagda Bih. till R. Nådiga Proposition, med förslag till Förordning om egors fredande mot skada af annans hemdjur och om stängsel-skyldighet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande N:o 114, med anledning af återremisserna i fråga om anslags beviljande för den bland Statens jernvägs-byggnader föreslagna stations-gård på Södermalm, äfvensom för reparation s-verk släder här i hufvudstaden. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Utlåtanden: N:o 108, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 9 7, så vidt delta rörer den i Upsala nuvarande medicinska fakultetens förening med Carolinska medicochirurgiska institutet i Stockholm. Ståndet afslog Utskottets hemställan och vidblef sitt i frågan lättade beslut. N:o 109, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 81, i fråga om befrielse för Svenska ångfartyg, sorn göra reguliera resor, från skyldighet att taga lots, då de komma från sjön. Med frånträdande af förut fattadt beslut biföll Ståndet, hvad Utskottet i detta Utlåtande tillstyrkt. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition den 25 dennes, med förslag till Förordning om egors fredande mot skada af annans hemdjur och om stängsel-skyldighet. Remitterades till Lag-Utskottet. S. D. Föredrogos ånyo Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 29, i anledning af väckt motion om ändring af Kongl. Kammar-kollegii Cirkulär den 5 Maj 1843, rörande klyfning af krono-parker, som blifvit till enskilde under skattemanna-rätt försålde. Bifölls.
Grefwe lkamilton, ^xel, anmärkte att af sainma grund svin äcskillige Biskoppars löner un» dergäkt förhöjning kunde de äfwcn undergå förminskning. Herr Den 28 November. L75Z Herr klingsporr, Lerclt, förenade sig med Grefwe klamilton. Herr kotlilied. Jag förenar wig i det hufivudsakeliga med Herr kLblman, och kan ej frångå art någon reglering i lönernc är nödig, men jag yr» kar ännu ytterligare, art någon sadan ej kan ske Utan Preste-SrandelS eget samtycke. Herr Grefrven och Landtmarskalk»:». Af discurserne har jag ryckt mig finna au de fleste deri öfwercnsstämma, alt denna fräga arén privilegii sak och alt sielfwa hnfwndsaken derföre bör sörfalla» Deremot hafwa flere önskat ett sädanr beslut, att Stats-Ulskottec skulle anmodas att uprätta ett förslag till jämkning af Presterskapets löner. Delta syneS mig ej stridande emot Privilegierne, emedan der altid äterstär akt öfwer ekk sädant förslag sedermera besluta. Att härom fräga det Högmördige Prcste-Ständet innan förslaget först blifwit nprät» rädt, tror jag för min del ej wara det rätta. Friherre lVlarmerlieim. Det kan ei sättas i fräga om Prcste-SrändetS Privilegier böra wara af lika helgd som något annae Srands. Jag tror ej eller att det af Herr Grefmen och Landt-Marskaiken upgifne förslag wore dek rätta. Det wore alt i förhand förcskrifwa en upoffring, hwilkrn ej annorlunda än såsom sriwilliq bör aga rum. Långt bättre wore alt föreställa det Högwördige PresteStandei Rikets trängande behof, och anmoda Det sam - »756 Den 2 8 November. samma akt upgifwa i hwad matto Det för sia del wille sublevera Stalén. Friherre Legerström.
Denna votering har utfallit med 72 Ja och 47 Nej; och som Ja alltså vunnit, har följande proposition antagits för den 97:de Voteringen (2ö8:o}: Den, som bifaller Utskottets förslag, att å smör bestämma tullen till i r:dr 24 sk. lispundet, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages Presteoch Bonde-ståndens beslut. Voteringen har gifvit till resultat 68 Ja och 51 Nej. I följd häraf och då Ja vunnit, är införselstullen å artikeln smör bestämd till I r:dr 24 sk. per lispund. 98:de Voteringen (260:o): Den, som bifaller Utskottets, af tre Stånd godkända, förslag, att bibehålla nu gällande tullbestämmelser å spanmål, omalen, nemligen: å bohvete 1 r:dr, bafra 32 sk., hvete 2 r:dr, korn och malt 1 r:dr, linser 2 r:dr, råg 1 r:dr 16 sk., vicker 1 r:dr 8 sk. och ärter 1 r:dr 16 sk. per tunna, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Bi/i. till B. Kör »tär k la Slats-l’lskottets Memorial, N:o 278. Vinner Nej, nedsättas dessa afgifter å bohvete, till 36 sk., bafra 24 sk., hvete 1 r:dr 24 sk., korn och malt 36 sk., linser 1 r:dr 24 sk., råg 4 r:dr, vicker 42 sk. och ärter 1 r:dr tunnan. Sorn voteringen utfallit med 75 Ja och 44 Nej, samt Ja således vunnit, komma nu gällande tullbestämmelser å spanmål, omalen, att bibehållas. 99:de Voteringen (262:o):
flygande bandrosetter eller ock&amp; ingen Iiatt alls efter vara begrepp, bara en roseiikrans eller en tyllvridning kring det burriga lihet: sadaii var i allrnänliet utstyrseln, och någon skilnad för gaminal och iing kiiiide icke upptäckas. l i e n iniirkviirdigt livad alla friintimmer sago platta ut ö h e ï hjässan! Hvad hade blifvit af hattkullen? Det sag ut, som om alla damerna pit gifven signal gifvit sig själfva ett väldigt slag p % hiifviidet. E n sådan beundransvärd enighet gjorde mig eftertiinksaiii. Denna enighet sträckte den sig icke öfrer hela den ci~iliserade ~iirldeii, niest framtriidande naturligt \; is i de stora staderna - 6 i r a egna icke uiidantagna? Hvilken imponerande tanke! Bet fiiina saledes a n ~ u i vks splittrade, trosfattiga tid .en makt, soiii icke endast förrnihr sainln alla hufvud, alla sinnen om eii ide, utau solii acksh. för deiiiia id (: kan tanda ' en fanatism, soin aldrig trifiar, aldrig f r k a r - h r i i bliiidt underkastar sig! Denna niakt lat oss vara artiga och saga denna f6 - pekar nied sitt trollspö p % den höga Iiatten, touriiyren, de höga klackarna. Detta iir vackert, begriper ni&gt;, säger hon. s Ja,:; svaras det friii en mkngtuseiistfimniig kör. Någon tid därefter pekar spöet på sainnia föremål, nieii iiii säger féen » detta a r fult w. w Ja », svaras det lika enstamiiiigt och med lika stor öfvertygelse från den ' tillbedjande kören. På samnia sätt liar denna mystislr ' a makt -. maii skulle nästan tro, att den gör narr af oss, stackars svaga kvinnor - trollat fram bl. a. krinolinen, cliignoiien, och alltid liar deii mött samma blinda tillit, i dag vacker, i morgon ful.
Emellertid bör å andra sidan icke förbises, alt, om än den förstnämnda afdelningen vid ett visst tillfälle kan synas hafva ett öfverskott, som ej genast behöfver för det dermed ursprungligen afsedda ändamål , nemligen undervisningsmaterielens underhåll, tagas i anspråk, nämnda materiel likväl kan vara i det skick, att ett snart inträdande behof af förstärkning eller förbättring kan uppstå, hvartill då påräkneliga medel icke förslå; och som härå måste i (rämsta rummet fästas afseende, torde åt läroverks-kollegiet böra öfverlemnas att bedöma, i hvad mån ifrågavarande kassa kan, med hänsyn till skolans behof och de tillgångar lill deras fyllande, som äro alt påräkna, tåla att lill bestridande af de med den ena eller andra afdelningen afsedda ändamål användas, och derefter bestämma, om och till hvad belopp en extra afgift bör lärjungarne aflbrdras. Rå grund häraf få Rikets Ständer hos E. K. Majit i underdånighet anhålla, dels om den ändring i 31 § af Kongl. Stadgan för rikets allmänna elementarläroverk, att sednare punkten deri erhåller följande lydelse: “Bevisligen medellöse, äf vensom de, hvilka från ett till annat läroverk öfvergå, äro från dessa afgifter frikallade“; dels ock att den i 134 § af samma nådiga stadga förekommande bestämmelse, enligt hvilken de medel, som genom den i mom. d) af denna § bestämda skolafgilt tillflyta ett elementarläroverks s. k. egna kassa, skola särskildt bokföras och redovisas saint användas uteslutande till anskaffande af böcker, undervisningsriiedel och eljest för läroverket behöflig materiel, ändras derhän, att på läroverks-kollegiets pröfning må Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 48. 23 bero, huruvida, med hänsyn till läroverkets förhandenvarande eller emotsedda behof af förstärkning eller förbättring i nämnda materiel, bidrag lill de i mom. c.) afsedda kostnaders bestridande må utgå af de i mom. d) omförmälda tillgångar. Rikets Ständer framhärda etc.
Bifölls. och N:o 27, i fråga om rättighet för skolorna inom Lunds stift att dimittera ynglingar till universiteten. Bifölls. S. I). Föredrogs ånyo och bifölls Stats-VIskottets Utlåtande N:o 52, angående anvisande af medel för fortsatta arbeten å Statens vestra stamjernbana emellan Stockholm och Cathrineholm. S. D. Föredrogs ånyo och godkändes BeviUnings-Vtskottets Utlåtande N:o 14, i anledning af väckta motioner, angående upphörande af nederlagsrätt för bränvin och sprit m. m. S. D. Föredrogos ånyo och godkändes Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 15, angående den så kallade kurhus-afgiften. S. D. Föredrogs ånyo BeviUnings-Vtskottets Betänkande N:o 16, i anledning af väckt förslag om förändring i Kongl. Kungörelsen den 15 December 1854, angående kortstämpliugens verkställande; hvilket Betänkande bifölls. S. D. Efter föredragning af meddeladl Utdrag af protokollet, hållet hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln den 4 dennes, innefattande dels Ridderskapet och Adelns beslut, i fråga om Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45, lit. B, dels inbjudning till Med-Stånden att i detta beslut sig förena, blef denna inbjudning af BorgareStåndet antagen. 228 Frol.-Utdrag den il Februari 1860. Frän Hederv. Bonde-Stdndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Sammansatla Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande: N:o i, i anledning af Kongl. Majrts nådiga Skrifvelse med öfverlemnande af förslag till tvänne årgångar nya predikotexter och till ny kyrkohandbok, blef samma Betänkande i sin helhet af Ståndet godkändl. S. I).
Prot. 1868—64. 7 Sami. i A fä. 36 Häft. 1 2 Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 66. rätten efter lands-rätt i öfrigt, 3:o beträffande testaments-rätten efter stadsrätt, förordat en förändring deraf, i enlighet med den princip, som Herr Dalman sökt att i allmänhet få tillämpad; i följd hvaraf Utskottet framlagt förslag till förändrad lydelse af 4 och 5 §§ i Ärfda-balkens nyssnämnde kapitel samt af 1 mom. 3 § i 8 kapitlet Jorda-balken. Vid pröfning af omförmälda betänkande, hvilket blifvit i 2:a och 3:e punkt, bifallet af Vällofl. Borgare-Ståndet, som låtit bero vid Utskottets yttrande i l:a punkten, har Högloft. Ridderskapet och Adeln deremot visat frågan i sin helhet åter till Utskottet, hufvudsakligen på grund af den anmärkning att, ehuru en sådan frihet i dispositions-rätten öfver arfvejord å landet, som Herr Dalman föreslagit, vore oförenlig med det i vår lagstiftning gällande arfvejords-system eller det rådande begreppet om slägtens rätt till arfve-jorden, syntes likväl något kunna lossas på de band, som lagen härutinnan innehåller. Om man nemligen medgåfve egare till arfve-jord att bortgif va densamma till skyldeman inom bördeledj rubbades icke antagne grundsatser, kränktes icke rådande begrepp. Snarare befordrades det med lagstiftningen afsedda mål, att bibehålla jorden inom slägten; hvarförutan alla de olägenheter och allt. det krångel inom slägterna, som nu varande ovilkorliga förbud medför, kunde undvikas. Erfarenheten visade nemligen bland allmogen, hurusom föräldrar, då de blifvit gamla och deras barn uppvuxit, vanligen till något af dem afstå sitt hemman, emot rättighet till underhåll för sig och förbindelse att, efter föräldrarnes död, till öfrige arfvingar erlägga viss lösesumma.
Således anser jag att orden »som är 25 år gammal, samt eger eller ock under åboeller nyttjande-rätt innehafver hemman eller annan fastighet inom socknen och eger rösträtt vid kommunalstämma», böra utbytas mot »som är valbar till ordförande eller vice ordförande i kommunalstämma. » Den 2 Maj. 53 Jag anhåller om propos. på bifall till Utsk:ts förslag, med iakttagande af den ändring jag nu föreslagit. Frih. Leuhusen, Frans Oscar: Man har i alla tider ansett att en nämndeman bör vara boende inom socken. Jag kan således icke finna att Gr. Sparres förslag är bättre, utan yrkar att nuv:de stadgande måtte bibehållas. Frih. Alströmer, Oscar: Jag deremot kan icke annat än understödja Gr. Sparres förslag. Ju mera man undviker speciella stadganden i lagstiftningen, desto bättre, och derföre förenar jag mig med Gr. Sparre. Gr. Mörner, Carl Göran: För min del tror jag icke att det är lämpligt att nu genast frångå de grunder, sorn hittills blifvit följda, då nämndeman utses. Med den stora rörlighet, som kommer att ega rum bland den lösa skara, som nu har rösträtt på kommunalstämma, anser jag det vara orätt att åt dessa anförtro utöfvandet af domarebefattning, då folket säkerligen fortfarande till dessa befattningar vill hafva sådane personer, som äro bland de i orten mest ansedde. I afseénde å rättigheten att deltaga i nämndemansval, vill jag för min del icke göra den inskränkning, som Utsk:t föreslagit, ty jag vet icke hvarföre icke hvar och en till rösträtt inom kommunalstämma berättigad äfven skall få deltaga i valet, men deremot anser jag det vara med god ordning öfverensstämmande att man från valbarhet undantager dem, som äro i Rikets tjenst, äfvensom de personer, som aflönas af kommunen, sås. skollärare m. fl. Jag får således anhålla om bifall till Utsk:ts förslag med den förändring, att de orden, som finnas öfverst på sid. 3 »och sjelf är till nämndeman valbar» måtte utgå. Gr. Sparre:
Utskotlet vågar icke försäkra alt de sysslor, med hvilka denna befordrirgsrätt är förenad, icke möjligen äro flera, än som bär nedan upptagas, helst antalet är svårt att få noggrant utredt; dock anser Utskottet sig emedlertid böra uppgifva att, enligt af Utskottet kända Kongl. Bref och Resolutioner, för närvarande dubbla eller annorlunda förhöjda tjenstår innehafvas, oberäknade alla Vicarier vid Läroverken och sådane, hvilka blott personell njuta denna förmon, af 333 Lärare vid de lärda Undervisnings-Verken, 11S Lärare vid Krigs-Acaderaien, Apologistier, Fattigoch Barn-skolor, samt 156 andra Tjenstemän, såsom Consistorii-Notarier, Ilofpredikanter, Amanuenser vid Kongl. Bibliotheket, Regements-, Slottsoch Fång-Predikanter, Stads-Comministrar, m. fl., eller tillsammans mer är 600 personer. Befordringslagarne inom Svenska Kyrkan utgå hufvudsakligen från de 2’.ne principerne af lärdomsoch tjenstårs-meriter. De senare, så vidt de åtföljas af bepröfvad och erkänd skicklighet, kunna blott vara af ett slag. Den dubbla årsberäkningen, såsom tillhörande vissa verk, embeten och personer, är således något i sig sjelf origtigt samt i tillämpningen obilligt och förnärmande det i församlingen tjenstgörande Presterskapets - 'Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.-o g3. 9 skåpets rätt. Det skadliga och orättvisa deri har ock länge varit insedt och öfverklagadt. Ändtligen har den allmänna rösten höjt sig deremot och Kongl. Maj;t har, i öfverensstämmelse härmed, vid sistförflutne Riksdag till Nationens Representanter yttrat Sin Nådiga vilja att den, både för Undervisnings-Verket och Presterskapet i allmänhet så menliga beräkningen af dubbla tjensteår borde upphöra. Utskottet kan ännu tillägga ett skäl af vigt för en sådan förändring. Fordringarne på blifvande
R:dr j,021,452: 11. 6. — >821 — 699,899: 34. 1. — 1822 —- 821,452: 11. 6. — 1823 — 721,452: 11. 6, Och då, oansedt den inskränkta tillgången på öfverskottsmedel, förhållandet med ofvanstående på Statsbristsanslaget utbalancerade Summor, varit i det när - iy4 Stats-Utskottets mäste enahanda sorn de påföljande åren, då öfverskotten varit så ganska betydliga, tyckes detta visa att ifrån längre tid tillbaka* en sådan reglering blifvit grundlagd, att under loppet af ett år, StatsContoiret icke kan behöfva uttaga mera än ungefärligen den Summa som till Stalsbristens fyllande, är utaf Allmänna Bevillningen anslagen. Åntages åter ett annat förhållande eller att öfverskofttsmedlen skola iklädas egenskap af ett slags creditiv på hvilket StatsContoiret hvarje år skall kunna disponera utöfver den för ett år beräknade StatsbristsSumma, så följer deraf att om framdeles inga öfverskottsmedel blifva att tillgå, de uti RiksStaten anvisade utgifter icke skulle kunna i vederbörlig ordning bestridas. Vid öfvervägande af allt hvad sålunda förekommit; och enär på ena sidan den föreslagna ofverflyltningen till RiksgäldsContoiret af ifråga varande uppbörd af Bevillningsmedel icke kan vara förenad med ringaste olägenhet, men på den andra onekeligt är, att jemte det öfveiskotten tidigare blefvo disponible, en serskild fond skulle beredas åt RiksgäldsContoiret blott derigenom, att sådane Summor, hvilka vissa tider på året äro för Räntekammarens räkning innestående i VexelBanquen, komma att ingå uti RiksgäldsContoirets Penninge-circulation och i och med detsamma utvägar lättas för Contoiret att utan Låns sökande eller tillitande af Creditivet i Banquen , bestrida de utbetalningar af flere slag hvilka på RiksgäldsContoiret varda anvisade.
Härvid anser Utskottet dessutom följande omständigheter böra tagas i betraktande, nemligen dels att Åhman j redan före sin cession och f. d. General-Assistance-Contorets upplösning, varit obestridligen berättigad att, i händelse af afskedstagande, såsom pension under sin återstående lifstid, erhålla tre fjerdedelar af sin på stat innehafda lön, dels ock att Åhman icke förr än, efter det hans tjenstgörings-skyldighet vid nämnde verk upphört, blifvit dömd såsom vårdslös gäldenär, samt att sannolikt, äfven om Åhman icke varit nödsakad göra cession, fråga likväl aldrig uppstått om inkallande till tjenstgöring vid RiksgäldsContoret af en på desss expectance-stat uppförd tjensteman vid hans framskridna ålder. Då således någon olägenhet eller ökad utgift, så vidt Utskottet kunnat af handlingarne inhemta, icke blifvit det allmänna tillskyndad genom den olyckliga ställning, deruti Åhman, i följd af sina förhållanden utom tjensten, na är försatt, så och med afseende för öfrigt på de af Fullmägtige och R.evisorerne uppgifne och vitsordade förhållanden, får Utskottet äran tillstyrka, att Rikets Ständer måtte tillerkänna f. d. tillförordnade Öfver-Commissarien Åhman ett årligt understöd för hans återstående lifstid af trehundrade (300) R:dr Banco, att från och med innevarande års början från Riksgälds-Contoret utbetalas med det, i 41 §. af 1830 års concurslag, omförmälde vilkor, i afseende på detta understöds tillgripande för Åhmans gäld. Slutligen får Utskottet, beträffande den af Revisorerne tillstyrkte decharge Bih. till R. St.
Betankandtn,' ars Urtima Riksdag, derom Utskottets, under den i Juni samma år, afgifna vördsamma Betänkande, så vidt det rörde Regementets Commenderande, blifvit af de Respectiva RiksStånden enhälligt bifallit, får äfven nu upp* gifva lika skäl för tillstyrkande af afslag, å den i ifrågavarande motionen, nemligen, att då Riksens Höglofl. Ständer åt Hans Majit Konun gen underdånigst öfverlemnat att förordna oni det Reglementariska vid Götha Canal» anläggning, och Kongl. Majit i kraft deraf Nådigst behagat, under den i April 1810, utfärda ett Reglemente för Canal-Bolaget, hvarest i 15 §. Nådigt löfte är gifvit, att Kronans Manskap skall få till Canal-Arbetets bedrifvande nyttjas emot den betalning, som antingen efter beting kan erhållas, eller ock af Kongl. Majit för hvarje år blifver i Nåder bestämd, lärer något serskildt undantag för Vestmanlands Regemente så mycket mindre få äga rum, sorn sådant vore stridande emot den Allmänna grundsats, att lika Skyldigheters utgörande böra, så vidt möjligt är, och Författningars helgd derföre icke lägger hinder i vägen, fördelas lika emellan alla Medborgare i Staten, och att prejudicat i detta fall dessutom skulle kunna medföra förderflig inflytelse på fortgången af ett företag, hvilket» nytta Riksens Höglofl. Ständer en gång funnit, och för hvilket* bringande till slut äfven en viss tid blifvit utsatt. Då, för öfrigt, enligt yde §. 1 Regerings-Formen, Rikets krigsmakt är ställd under Hans Majit Besv.\och Ekon. Utsk. Betänkande». 75 Konungens Eget omedelbara Befäl, och Hans Kongl. Maj:t således eger rättighet att deröfver befalla på sätt för Rikets bästa finnes tjenligast, kan denna fråga icke betraktas annorlunda, än såsom ett Commandomål, deruti Riksens Högloft. Ständer någon pröfningsrätt icke tillkommer.
Reservation: Emot ifrågavarande Beslut hafva Utskottens samtlige Ledamöter af Vällofl. Borgare-Ståndet sig reserverat. i Lagsamt Alim. Bcsv. o. Occ. Vlsk. Bet. Ankom till Expcd. Utskottet d. 25 Maji 182g. Betänkande, i anledning af väckt fråga om utfärdande af de vid sistförflutne Riksdag af Rikets Ständer f öreslagne HandelsocIl HandtverksOrdningar. Höglofl. Ridderskapet och Adeln har till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten remitterat en af Friherre Cederström, Jacob, väckt Motion derom, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t förnya deras underdåniga anhållan om utfärdande af de vid 1823 års Riksdag föreslagne Handelsoch Handtverks-Ordningar. Af sådan anledning hafva Utskotten tagit kännedom om hvad vid sista Riksdag i detta ämne blifvit tillgjordt och deraf inhemtat, att, sedan Kongl. Majit, uti Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer den 19 Februarii 1823, förklarat, att fastän den för Rikets allmänna bushållning vigtiga frågan om en vidsträcktare frihet i utöfningen af Handel och Handtverk, såsom af oeconomisk beskaffenhet, vore beroende af Kongl. Majits Eget Nådiga afgörande, ville Kongl. 8 Z«gsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. Majit likväl, med tillämpning af Regeringsformens 89 §, till Rikets Ständer öfverlemna att, i likhet med hvad angående lagfrågor är stadgadt, gemensamt med Kongl, Maj:t d erom afgöra och besluta, samt derföre till Rikets Ständers granskning hänskjutit de af en serskild Comité utarbetade Förslag till Författningar i ämnet; så hafva Rikets Ständer, jemte underdånig Skrifvelse den 12 December 1823, till Kongl, Majlis
Den enda fullt mönstergilla är fru Almlöf i Marcellinas roll, och hennes spel förtjenar väl att studeras, men om det är^ blott Marcellina som duger för de unga att efterbilda, så duger hela » Figaros bröllop » icke mycket i instruktivt afseende. Man kan icke begära, att sådana konstnärer, som hrr Almlöf och Fredrikson m. fl., skola taga råd af en sceninstruktör, knapt kanske fru Willman, som ju sjelf är lärarinna, om också ejpå scenen; men om en instruktör verkligen funnes, d. v. s. en som fullkomligt förstode sin sak och hade förmåga att göra sina insigter gällande, så kunde han åtminstone fästa de ungas uppmärksamhet på, att hr Almlöf icke såger sin monolog med tillbörlig lätthet och Figarofiffighet, att hr Fredrikson icke bär sig åt som en både förnäm och fin verlds o man, att fröken Abergs spel är tvunget och besväradt, o. s. v. Det vore instruktörens uppgift i det fallet, och dermed vore ej så litet vunnet .. Men nu får det gå som det går, d. v. s. att intendenten icke säger någonting om Almaviva, åtminstone icke något klandrande, och att de unga stå der utan ledning. Jag har tagit » Figaros bröllop » till exempel, men samma förhållande upprepas ständigt och jemt. Huru svagt har icke » Läkemedel » utförts! Stycket saknar tillräckligt kraftig handling, men lemnar så mycket mera tillfälle till psykologisk analys. Hvart har den tagit vägen på vår scen? Det duger icke att söka kasta skulden på författaren, då felet så uppenbarligen ligger hos de utförande. En bland dem är fröken Björkegren. Hon är en präktig företeelse på scenen, af ett ämne som vid väl inrättade tealrar användes för att göra stora skådespelerskor, i synnerhet för sorgespelet. Hvad har hon fått lära sedan hon kom till kungl. teatern? Ingenting! Lika mycket hon misstog sig på sin roll i » Falska juveler », for hvilken hon dock fått så mycket beröm, och vrängde bort fjerdé akten, lika förvändt spelar hon åtskilliga andra roller. Men — klapp, klapp, klapp! låter det, och öfversta raden hurrar, och parkett hyssjar åtminstone icke.