Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsutskottet Uti Memorial den »7:de dennes sig utlåtit, fann Bonde-Ständet för sin del, att del i 8:de Momentet af Utskottets förflag, rörande hushållningen nied Reeognitions Skogarn? nyttjade Uttryck: att pä de skallen -er Allmogen hafc rärc rill mulbete, ststwarren, fäbode ställen pä skogarnes område, med eller uran yxebärd, en sadan Allmogens rättighet mä warda bibehållen, bör förändras lälunda: att pä d? ställen der jordägare eller Boställs innehafware haft rätt rc: en sadan Jordägares eller Boställs innehafwares rältighec »nä warda bibehållen, l-st 8ugr-. Lx ?rotocolla 8. L. HZZäräli. S. D. Sedan de Tre öfrige Respective Standen r anledning af Lag-Utskottets Protocolls Utdrag den z:dje sistledne Ocrober till Allmänna Beswars och Occonomiae Utskottet remitterat srägan om liden för Damluckas öpnande, sä fann Bonde-Sländek wid ctt salunda förändradt förhållande och efter det Lag - UrffvltetS i Den 7 December. ämnet afgisne ytterligare Protocolls U drag den 16 dennes bliswit npläst, för godt, att i berörde demitz sig sörena. Ur Supra. Lx krotocollo 8. S. D. Efter behörig föredragning af Allmän, na BeswärS och Occonomiae-UtfkottctS Betänkande den Z sistledne October angående det af Prvtccolls-Secrereraren Lor^ stiftade
Öfverläggningen derom var, såsom väntas borde, både långvarig och allvarsam; och resultatet bör sålunda ensamt tillskrifvas öfvertygelsens makt hos dem, som derom rådplägat och med så ovanligt öfvervägande flertal af röster beslutade den tillstyrkan, oss nu föreligger att behandla. Då jag icke anser mig böra uppehålla R. o. Ad. med en vidlyftigare utredning af denna fråga, får jag sluta med att vördsamt tillstyrka bifall å StatsUtsk:s ifrågavande Utlåt. Hr Printzensköld: I anledn. af Frih. Cederströms direkte till mig ställda anmärkning angående en utaf mig väckt motion, tager jag mig friheten blott erinra Frih:n derom, att i händelse Högsta Domaremaktens beslut fått ega bestånd i st. f. att R. St:r tillintetgjort all kraft och verkan af detsamma, sä hade den framställning å min sida hvarpå Hr Frih. anspelar aldrig kommit ifråga. Det är just det förfarande att man, icke nöjd med Högsta Domaremaktens beslut, vänder sig R. St:r, för att, äfven med förnärmande af 3:dje mans rätt, få all verkan af beslutet undanröjd; det är detta förfarande säger jag, som jag under intet vilkor kan gilla. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, blef först den del af Utsk:s förevar:de Utlåt., hvaruti bifall till Riksdagsfullmäktigen Pehr Mattssons motion blifvit afstyrkt, uppå derom framställd serskild propos. af R. o. Ad. bifallen. Propos. till bifall å den af Utsk. föreslagna underd. skrifvelse blef sedermera framställd, men besvarad med starka Nej, jemte några Ja, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om Don 17 Maj e. m. 155 R. o. Ad. behagade afslå denna del af Utsk:s Utlåt., samt efter det svaren härvid utfallit med starka Ja, blandade med Nej, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Föredrogos ånyo och biföllos StatsUtsk:s nedannämde d. 22 och 24 dennes på bordet lagde Utlåt:n.
Kommitterade afgåfvo derföre före sednaste riksdag ett förslag att öka kavalleriets styrka med 500 man, och, då kostnaden ansågs hindra dessas anskaffande genom värfning, föreslogs att hela Westgöta regemente, 1000 nummer, skulle 1871, då dess nuvarande hästvakans-kontrakter utgå, åter till kavalleri uppsitta, hvaremot Smålands husar-regemente. 500 nummer, borde på anförda skäl till infanteri afsitta. Då Eders Kongl. Majit, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med detta förslag, derom till Rikets Ständer aflät nådig proposition, erkände visserligen Rikets Ständer ”behöfligheten af en tillökning uti kavalleriets styrka”, men biträdde ej förslaget ”att till infanteri förvandla någon del af det redan allt för fåtaliga kavalleriet.” Rikets Ständer uttalade dessutom den åsigt, att ”kavalleriets förstärkande genom indeld eller värfvad trupp torde kunna med största fördel åstadkommas i förening med vakans-kontrakternas förnyande med de afsutna rusthålls-regementena och vakansafgifternas förhöjande till ett belopp, närmare motsvarande värdet af den skyldighet de voro beräknade att ersätta. Frågan om kavalleriets tillökning har härigenom erhållit en väsendtligen förändrad ställning och kommitterade hafva trott sig böra följa den anvisning Rikets Ständers åberopade skrifvelse innehåller. Då indeldt kavalleris afsittande till infanteri icke bör komma i fråga, kan kavalleriets ökande med indeld trupp endast ske genom att någon af de två rusthålls-infanteri-corpsenm uppsitta; ty att till kavalleri uppsätta blott den ena af något afsutet rusthålls -regementes båda bataljoner, skulle föranleda samma olägenhet, som eger rum vid afsöndrade infanteri-bataljoners öfvergång till fältfot. Att låta Smålands grenadierer uppsitta, torde ej kunna komma i fråga, då klagan öfver rustningens tunga ifrån detta landskap ofta förnimmes och då, äfven om denna klagan är öfverdrifven, det dock måste erkännas, att Småland, i förhållande till rikedom och bördighet, är jemförelsevis starkt roteradt och rustadt.
Jag kan således icke gå in pä Hr von Ilartmansdorlls förslag att halfvera, utan önskar, att vi måtte helst blifva vid Utsk:s förslag, såväl i fråga om fonden som bolagsmännens antal. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Hr von Hohenhausen har visserligen sagt, att erfarenheten har visat," alt de större bankerna kunna sköta sig bättre och bedrifva rörelsen ändamålsenligare, men jag kan icke gå in på att till bevis derföre antaga de Skottska bankerna, hvilka man vanligen tager till exempel på en väl skött bankrörelse. Dessa äro nemi. icke så stora, ulan, i jemförelse med rörelsen i landel, i allmänhet små, och om der icke ägt rum någon bankrutt, sä kommer det sig deraf, att de varit ändamålsenligare skötta än i något annat 8 i Den 23 April e. m. land. Detta torde således bevisa, att 0111 en rörelse blir äfventyrlig, ligger felet icke deruti, att banken är stor eller liten, utan det beror pil helt andra orsaker. Men jag har ansett, att en bank icke bör vara alltför liten, emedan lian da måste i proportion hålla större cassa och icke kan räkna på så stor vinst. Det förslag jag tog mig friheten framställa upptog en summa, som i vårt land alldeles icke är ringa. Hvad delägarnes antal angår, så kan jag icke medgifva, att ett större antal delägare bestämdt lemnar en större säkerhet för det allmänna än ett mindre. Ingen sedelhafvare kan begära mera än riksdaler för riksdaler, och 0111 de fem delägare jag föreslagit, hafva ställt full säkerhet för hela fonden, samt dessutom naturligtvis, i stället för de ntgifna sedlarne hafva lånedocumenter af allmänheten, så torde deruti ligga en dubbel säkerhet för de utelöpande sedlarne. Icke eller är det att förmoda, att de 5 ledamöter som innehafva hela banken, skola sköta den sämre och utlåna till mindre säkra personer, än en direction i ett bolag, sorn består af en talrikare personal. Jag förnyar således min anhållan, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa särskilda propositioner först om leckningssumman och derefter om antalet af ledamöterne.
Detta rörer frågan om häktning i tryckfrihetsmål. Ålskillige Ledamöter hade, i detta afseende, erinrat om det förhållande, att häktning i dylika mål ej kan ega rum förr, än Juryn yttrat, huruvida skriften varit brottslig eller icke. Utskottet har deremot förmenat, att någon giltig anledning icke förefunnes för Domaren att underlåta omedelbart häkta den tilltalade äfven i dessa mål, så framt anklagelsen ginge å lif eller kropp. Denna naiva bekännelse af majoritetens hjertans tankar och detta prof på dess juridiska förstånd förtjenar i sanning en serskild uppmärksamhet; ty för det första gifves väl ingenting orimligare, än att Domaren skulle kunna resolvera häkte för ett brott, hvars art och beskaffenhet samme Domare aldrig kan komma att pröfva, och hvilket aldrig kan blifva föremål för någon annans pröfning än en edsvuren Jurys. Skulle denna förklara skriften (obs. icke författaren) skyldig, då först inträder Domarens rätt att bestämma straffet enligt Lag. Om denna rätt förr inträdde, så skulle följden deraf blifva, alt en anklagad, som blifvit frikänd, men likväl under rättegången varit häktad, antingen ovilkorligen vore berättigad alt fordra fästningsstraff å Domaren för olaga arrestering, eller ock skulle det förhållande inträffa, att Hof-Rätten skulle ingå i pröfning, huruvida den skrift, som Juryn förklarat obrottslig, likväl icke vore af straffvärdt innehåll. För det andra — och något annat erfordras icke för att beslå Utskottet — bör man ihågkomma, att Tryckfrihetslagen stadgar en serskild Rättegångsordning för tryckfrihetsmål, hvari icke ett ord förekommer om någon rättighet för åklagare att vid åtalets början yrka häkte eller för Domare att pröfva, huruvida det skall ega rum eller icke. Att nu fastställa den grundsats, som LagUtskottet synes hylla, nemligen: att något giltigt skäl icke finnes att underlåta häkla derföre, att det icke är uttryckligen förb judeth synes vara nog långt gånget.
I Centralstationens vestibul stodo två unga män och sågo ut i den grå oktobermorgonen som gaf den öppna platsen derutanför en pregel af kulen ödslighet. Glesa snöflingor dallrade ned, fäste sig halfsmälta på fönsterrutorna och letade sig i slingrande rännilar utför det daggiga glaset. »Det pinar mig», sade den ene af de två, som fortsättning på ett förut påbörjadt samtal. »Bara derför, att hon är min mor skall hon anse sig ha rätt att tränga in i mina angelägenheter. Hon skall ha anspråk på förtroenden och förtrolighet, denna främmande menniska, som jag inte känner; hon skall begära ömhet och tillgifvenhet och hvad det heter allt det der, som mödrar fordra af sina snälla gossar. – För hon tror naturligtvis jag är en snäll gosse! det tro mödrar alltid och hon känner mig inte. Jag har inte sett henne på många herrans år och hon är mig lika främmande som mulattskan, hon har med sig. Säg – begriper du nu att det är pinsamt?» »Ahja ...» »Det blir att plocka illusionerna från henne, den ena efter den andra.» Kamraten såg upp med en skälmsk blick och ett litet smil. »Du säger att du inte känner henne», sade han. »Men när allt kommer omkring är det kanske en liten hygglig mamma du får såhär till skänks på gamla dar.» »Liten? Hon är tre alnar lång. Och hon har rest omkring med ett anatomiskt museum. Kan du tänka dig hur en menniska måste bli af att i tjugo år flacka verlden rundt och förevisa ett anatomiskt museum! Ladyn – till det yttre. Men i bottnen? Det ryser i mig. Kanske som kärna denna storstadsfräckhet, som man finner hos cirkusartister och liknande individer. Och så kanske penningdryghet på köpet! Den der som är dräggen, sedan rikedomen tagit slut. Hu Detta att skryta med allt hvad man egt och haft och ätit och druckit och varit med om ...» Den andre hörde på med samma godmodiga smil: »Det är rätt! Måla bara hin håles mamma på väggen.
Westmanland gaf 3000 Soldater. Di, sade han skall Westmanland roteras till 2000 nummer. Detta är också orsaken, hvarföre gränseprovincerna Småland och Jemtland bl.efvo sträne gare roterade, än andra Landskaper.. Men icke långt derefter eller på 17so-(alec _ jag ber, att i Föregående få anmärka, att först då fa.ststälde», flere knecktecontrakt , men redan, ifrån denna tiden håfve vi Författningar, som stadga, att Capellaner, Postförare, Gästgifvare m. fl, sorn kun-' de uppgifva hemman å oprivilegierad jord, hvilka saknade rotering, finge tillstånd, att, få sin ro-, tering öfverflyttad på desse hemman. Dessa Författningar innebära redan ett erkännandederaf, att inom Riket finnes oroterad jord af oprivilegierad natur; och derpå hafva Riksens Ständer vid. 1810 års Riksdag satt sanction. Jag ville väl se, huru det skulle ga, om det decreterades , att ali oroterad jord skulle med ordinarie Rotering beläggas. Huru skulle då alla de deraf uppkommande månglaldige processer och reconventionspåståen-. den af Ca pel laner och Gästgitvare rn. fl. kunna, afgöras och slutas? Det blefve i sanning ett bråksamt arbete. OeconomieUtskottet har emedlertid, för att uppställa ett correctif mot de missbruk Utskottet trott sig kunna befara, föreslagit, att endast den oroterade jordlott, som kunde jemföra» med ett t (s(dels Mantal borde undergå rotering. Då fråga är örn att bestämma värdet af jord, är det lik - pen 7 Octol/er _/, m. l4l Väl icke möjligt att uppgifva någon mera osäker •lier bedräglig grund , än hemmantalet, 'i För min enskilda del anhåller jag således tom afslag å den punkten i Betänkandet , som rörer den oroterade jördens beläggande med ordinarie rotering. Herr von Heijne, Georg: Då jag vid 1815 års
[240] ROLAND MARTIN T a n d l ä k a r e Vasagatan 1 0, Stockholm, snedt emot Centralstationen. [243] Hos Looström &amp; komp. i Stockholm och öfriga bokhandlare ha i dessa dagar utkommit följande romaner till nedsatta, ytterst billiga priser: HJALMAR Dubbelt porto torde medsändas. PETERSON &amp; C:is patenterade KONGO-STOL (beqväm, portativ, solid, snygg och billig) erhålles mot 3 kr. jernvägsefterkraf. Vår N y a F ä l l s t o l, som äfven kan begagnas såsom Fåtölj, Chäslong och Säng, erhålles fraktfritt mot 10 kr. jernvägsefterkraf från Hjalmar Peterson stad. &amp; C:is Bokhandel, KarlP R I F y r a t i o Lögner af Geo W. Peck, förf. till » Tjufpojkstreck » och » Bill Nye ». 1 Snörlifvet " LÄ SYLFIDE " fr. o. m. n:r 11 t. o. m. n-.r 52 eller mer än tre qvartal (Obs! I n:r 11 börjar den längre följetongen, hvadan intet af den samma går bort.) säljes oinb. för I kr. 50 öre, med lösa permar för 2 kr. 50 öre samt kan användas som en vänner och väninnor emellan. Efter till Bedaktionen af Idun ingången reqvisition sändes årgången mot efterkraf med tillagdt porto.] FARVÄL Öfversättning från italienskan af B. af D. 110 sid. Pris: 75 öre. K O MEDIANTEN Skildringar ur Teaterlifvet af Magnus Ringh, GUSTAF HOLMBLOM Hl KÄPP-FABRIK 38 Vesterlånggatan 38 Nedra botten, I o. 2 tr. upp. förf. till » Bakom Kulisserna ». Minnen och anteckningar från Teatern af Magnus Ringh. 223 sid. Pris: 1 kr.
Drottningen, för den händelse att hon i enkestånd inträder, blifvit tillförsäkradt, bland annat, ett slott på landet, att deröfver förfoga, så länge hon i Sverige förblifver, — i anledning hvaraf Kongl. Majit behagat föreslå, att Ulriksdals slott måtte till enkesäte åt Hennes Majit anvisas; ■— och, ehuru hysande den förhoppning att behofvet af nu ifrågaställda åtgärd skall till en aflägsen framtid fördröjas, får Stats-Utskottet, som icke betviflar Rikets Ständers beredvillighet att gå den af Kongl. Majit härutinnan uttalade önskan till mötes, tillstyrka, det Rikets Ständer måtte utfästa och förklara, att Hennes Majit Stats-Utskottets Utlåtande N:o 47. Drottningen, i den sorgliga händelse att Hon genom Försynens skickelse skulle varda i enkestånd försatt, må såsom enkesäte tillträda och, så länge Hon i Sverige förblifver, med full nyttjande-rätt besitta Ulriksdals slott, ined dertill hörande inventarier, byggnader och egor samt genom Kongl. Brefvet den 26 April 1814 bestämda lägenheter. 9:o Derjemte, dä Kongl. Maj:t för bekostande af dels redan verkställda, dels ännu återstående reparationer och arbeten vid nyssnämnde slott, hvilket efter dess begagnande till invalid-inrättning varit i särdeles förfallet skick, funnit nödigt äska ett särskildt anslag af 25,000 R:dr, får Utskottet, under förutsättning att Ulriksdals slott härigenom varder utan vidare bidrag af statsmedel försatt uti ändamålsenligt skick, hemställa, att det begärda anslaget måtte af Rikets Ständer beviljas. 10:o Slutligen och i anledning af Riksmarskalks-embetets tid efter annan gjorda underdåniga framställningar om behofvet af åskledares anbringande på åtskilliga af de Kongl, slotten, har Kongl.
nästan alltid ett vänligt ord att bifoga vid betalningen, såsom: » det måtte vara ett mycket tråkigt, högst litet lönande arbete att sy linnesöm », — eller dylikt. Men damerna, ofta de förmögnare, hade endast till hands: » det faller sig allt för dyrt; detta få vi billigare sydt hos den och den, » o. s. v. Iduns tänkande läsarinnor skola säkerligen med mig hoppas, att dessa tider äro förbi, och att den rörelse, som nu går genom våra led, först och främst må föra till medkänsla för de arbetande och lidande systrarna. Emellertid uppnådde Emilie Hacksell en sådan skicklighet i linnesömnad att, då en af henne handsydd skjorta sändes till en pariserexposition, hon erhöll pris för densamma. Under detta ensamma lif, fullt af arbete och försakelser af alla slag, väcktes det begär till författarskap, som i en aldrig slumrande fantasi funnit sin näring och i någon mån förljufvat hennes hårda ungdom. På lediga stunder skref hon nästan alltid och utgaf på slutet af trettiotalet ett häfte Poetiska försök af Emma H. Längre fram utkommo efter hvarandra: » Till nya världen », » Stjärnornas barn », » Sjökaptenens hustru », m. fl. Nu fann Emilie Hacksell, att hon lättare med pennan än med nålen kunde förtjäna sitt uppehälle, och hennes fantasi och stora arbetsförmåga framkastade oafbrutet nya planer och arbeten. Nu skrefvos en tid poemer och noveller för kalendrar och tidskrifter, hvarpå under de därpå kommande tjugu åren följde romanerna » Gertrud », » Husmamsellen på Helgestad », » En kyrkogårdens hemlighet », » Brudkammaren », » Korset vid Värnaskogen », » Gunnils dröm », » Hyacinthe », » Tvänne hustrur men ingen kärlek », » De hemlighetsfulla resande », » Neckens brud », » Spegelrummet på Virstaborg », » En marknadsafton » samt den sista på hösten 1890: » Öfverstinnans sömndryck ». Men där fanns aldrig någon beskyddare till hands, ingen som kunde draga fram hennes talang.
les om dem vöre tillåtet , att i utbyte leverera bränvin till, gångbart pris. I anseende till dessa, ekäl är det, efter. Utskottets, öfvertygelse, för jLandtbrukets trefnad, och förkofran af högsta vigt , att, rättigheten till idkande af bränvinsbränning, , med de vilkor i afseende på pannesymden, som för densamma, stadgas, alltid må oför - Den 17 Juli. 1575 oförändrad fortfara , utan att blifva underkastad den osäkerhet, som är en oskiljaktig följd af vacklande hushålls-anStalter , samt att, jemte det införsel af utländskt bränvin , på sätt Utskottet redan föreslagit, alltid må vara förbuden, utskeppning så väl af denna vara, som alla sorter spannmål, tillätes, utom vid de tillfällen, då omständigheterna fördra , att importen af utländsk säd genom lindring i tull-afgifterna underlättas. Att Svenska Boskaps-skötseln icke är hvad den borde vara, derom vittna nogsamt de stora «jvantiteter af Victualie-varor, Talg och Råhudar, som årligen införskrifvas från utrikes, orter. Det är anmärknings-värdl, att en näring , så urgammal och enlig med Dandets naturliga beskaffenhet som denna, befinnes i det ofördelaktiga skick, att utlänningen ännu måste tillitas om dessa nödvändighets-varor, hvilka framför andra borde inom Riket kunna vara att tillgå i tillräcklig myckenhet. Oberäknadt den skadliga inflytelse på Dadugårds-skötseln, som ständigt omväxlande författningar i afseende på Bränvins-bränningen ofelbart medfört, måste orsakerna härtill äfven till stor del igenfinnas uti det tvång och de inskränkningar, dem Landtmannen varit och ännu är underkastad i anseende till försäljningen af sina Dadugårds-producter, vid hvilkas afyttrande han måste hufvudsakligen bero, af dem, sorn hafva handeln med dylika varor sig förbehållen , likasom afsättningen på boskaps kreatur i allmänhet mäste sökas egentligen i några få större Städer och der föraämligast inom ett inskränkt antal personer, som äro.
På grund häraf och då, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 22 April 1857, några andra utgifter icke böra under förskottstitel anvisas än för sådana ändamål, som ej varit af Rikets Ständer förutsedda och till hvilka anslag således icke kunnat af dem beviljas, hafva Rikets Ständer på det sätt bifallit Eders Kongl. Maj:ts nådiga framställning, att Rikets Ständer för ifrågavarande ändamål till Eders Kongl. Maj:ts disposition för en gång anvisat ett belopp af 100,000 R:dr att från Riksgälds-kontoret utgå. 51:o. Till undersökningar, inspektionskostnader och expenser för allmänna arbeten, hvartill vid förra riksdagen anslogs 30,000 R:dr årligen, har Eders Kongl. Maj:t nu äskat enahanda belopp 30,000 R:dr, för instundande statsregleringsår; och hafva Rikets Ständer denna nådiga framställning bifallit. 52:o. Till aflöning för Styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnader samt dess tjenstebiträden såväl i hufvudstaden som i landsorterna har af Rikets sednast församlade Ständer anvisats för löpande statsregleringsperioden 28,900 R:dr årligen, hvilka medel utgå, enligt den af Eders Kongl. Majit i nåder utfärdade aflöningsstat den 13 November 1863. På sätt af Statsråds-protokollet inhemtas, har Styrelsen för nämnda byggnader förnyat sin förut gjorda framställning att, enär Distriktchefernes och Distriktadjutanternes tid, i den mån inspektionsförrättningar och granskning af planer ökades, numera lemnade mindre tillfälle än förut till extra förtjenster, och billigheten påfordrade att Staten aflönade dessa tjenstemän något högre, en löneförhöjning måtte beviljas till hvardera af de fem
Hvad af dessa medel ar för beväringen påräknadt, är visserligen angeläget; men jag får fästa uppmärksamheten derpå, att, oaktadt detta Den G November f. m. trängande behof och fastän Styrelsen sedan i83o disponerat goo,ooo r:dr af extra anslagen till beklädnad, är ännu ingen enda mundering färdig. Jag hemställer, om det är hushållning att hafva förråden fyllda med inaterialier, underkastade förtäring af mott och mal, under det man jemrar sig, att landets nationalgarde icke kan beklädas, utan går klädt i trasor m. m. I öfrigt ber jag att få besvara en anmärkning emot en nu ej närvar, talare, ang:de bortklippningen af åtskilliga Passevolancefondens räkenskapshandlingar. Denna apostroph tror jag visst icke vara ämnad det förvaltande verket, sorn låtit verkställa klippningen, utan riktad emot Styrelsen, som vägrat granskningen af föregående årets räkenskaper, och derföre gjort den besynnerliga manövern nödig. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Ordet tactik har så ofta blifvit nämndt i våra discussioner, att det icke torde anses underligt, om ja6 här, der det är fråga om militäriska föremål, jemväl nyttjar detta ord. Bland andra practiska utvägar, man här begagnar sig af, belinnes äfven den tactik att låtsa vara okunnig om, att de medel, hvarpå man nu vill anvisa, redan förut äro anslagna till bestämda ändamål och således icke kunna till andra disponeras. Denna låtsade okunnighet uti förevar, fall besticker sig deruti, att de 4oo,ooo r:dr, hvilka man uppgifvit såsom befintliga, icke få användas till couranta ändamål, emedan Konungen då skulle bryta emot det vilkor, hvarunder desamma af sednare Ständer beviljades.