Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Selander, Pastor Primarius, Ledamoten af K. N. O. Doktor A. Z. Pettersson, och Kyrkoherden i S:t Clara; församling, Kongl. Hofpredikanten, Ledamoten af K. N. 0. Magister Thure Wensjoe. Till Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor: Komministern i S:t Clar* församling J. W. Beckman, Riks-arkivarien Professoren m. m. Riddaren af K. N. 0., J. J. Nordström och Kyrkoherden i S:t Catharin* församling, Magister E. H. Eriksson; samt till Suppleanter all i följande ordning inträda i förenämnde penningeverk, allt efter som ledighet derstädes kan uppkomma: Kyrkoherden i Mari* Magdalen* församling, Kongl. Hofpredikanten J. Nordlund, Komministern i S:t Catharin® församling F. W. Öfverström och Kyrkoherden i Hedvig Eleonora; församling, Ledamoten af 1(. W. 0., P. Lindstén. Om hvilka val underrättelse skulle, genom utdrag af protokollet, vederbörande meddelas. Prot.-Utdrag den 14- Mars 1857. 247 S. D. Företogs val af Direktörer för Preste-Ståndet och deras Suppleanter vid Rikets Ständers Låne-kontor i Götheborg, Malmö och Wisby; och befunnos, efter valsedlarnes öppnande och rösternas summering, vara utsedde: Till Direktör vid Ldne-kontoret i Götheborg: F. d. Math. Lektorn, Prosten och Kyrkoherden i Säve, Ledamoten af K. N. 0., Magister B. Wadström; och Till Suppleant derstädes: Prosten och Kyrkoherden vid Christinae Tyska församling, Magister J. C.* Lamberg. Till Direktör vid Låne-kontor et i Malmö: Prosten och Kyrkoherden i Balkåkra, Ledamoten af Kongl. Nordstjerne-orden, Magister Christian Gissel Berlin; och > Till Suppleant derstädes:
I anledning af Revisorernes anmälan om behofvet deraf, att elt sådant förordnande, som Kongl. Maj:t uti Nådigt Bref den 7 April i83o meddelat Kongl. Krigs-Collegium, i afseende derpå, alt till afskrifning beviljade poster icke förr i räkenskapen böra afföras, än under loppet af det år, då beslutet om afskrifning utfärdats, jemväl måtte utsträckas tiil Statens alla öfriga förvaltande Verk, är af Kongl. Stats-Contoret upplyst, »tt, då högstberörde Nådiga beslut bief Kongl. Stats-Contoret bekant, föreskrefs vid afslutningen af Statsverkets och Magasinsfondens räkenskaper enahanda ordning, den Kongl. Stats-Contoret för sin del ansett böra iakttagas vid öfrige publike redogörelser, såsom ledande till lättnad och redighet vid jemförelser emellan Verkens hufvudböcker och dertill hörande handlingar för samma år. §• 10. Med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga beslut den 29 Augusti 1827 och 20 Augusti 1828, hvarigenom dels Magasinsförvaltare!! vid Vestra Eds Magasin, Fältkamereraren D. Ekelund blifvit, på förekomnc bevekande skäl och ömande omständigheter, af Gunst och Nåd befriad från ersättning af 248 R:dr 28 sk. 3 r:st, utgörande värdet för en utöfver ordinarie afskrifningen i Magasinets uppbörd befunnen afgång af i35 Tunnor 19 kappar hafre, och dels Magasinsförvaltare!! viel Luleå Magasin, J. Holmström, äfven af Gunst och Nåd, njutit eftergift af halfva summan utaf den honom med 2,567 R:dr 3o sk. 7 r:st. ådömde ersättning för i Magasinet yppad spanmålsbrist,. hafva Revisorerne yttrat sig hålla före, att Revisorerne anse dylik afskrifning af Gunst och Nåd möjligen leda till mindre uppmärksam vård om Kronans förråd, och derföre funnit sig böra Kongl. Maj:ts ofvan högstberörde Nådiga beslut för Rikets Ständer anmäla.
Constiiutions-Utskoltcts Memorial, N.o 3. 17 Justiliae-Stats-Minister eller JuslitiaeCanzler, så väl hos Boktryckare som Försäljare eller andra utspridare, låta föranstalta, och hvarmed förhålles, på sätt, som, angående beläggande med qvarstad, här ofvanföre stadgadt finnes; skolande i de fall, då den af förenämnde Embetsman, som om verkställigheten erhåller Konungens Nådiga befallning, icke hänviser skriften till åtalande af Actor vid vederbörlig Domstol, bemälde Embetsman genast ovägerligen infordra TryckfrihetsComitéens utlåtande om den i fråga varande skriften. Finner Comiteen, som ej äger ingå uti någon pröfning af politiska considerationer och förhållanden, att skriften, efter Lagens bokstaf, ej åtalas kan, då ankommer det på Konungens Nådiga pröfning, om Förläggare eller Boktryckare må, i thy fall, till mer eller mindre del af Statsmedlen njuta någon ersättning för omkostnaden till tryckning och papper af hvad utaf upplagan kunnat indragas. ning både hos Boktryckare och Försäljare eller andra utspridare, på sätt om qvarstad här ofvan stadgas. Sä vida Justitice-Stats-Ministern ej öfver lemnar skriften till Justitice Canzleren, för åtalande vid laga Domstol, skall han genast ovägerligen inhemta Tryckfrihets-Comitéens utlåtande. Finner Comiteen, som ej äger afse politiska förhållanden, att skriften, efter Lagens bokstaf, ej åtalas kan, eller har åtal skett, men skriften genom laga kraftvunnen dom blifvit obrottslig förklarad, utan att ersättning till den frikände parten i domen blifvit åklagaren ålagd, ankomme det, sedan Stats-Rådet blifvit hördt, på Konungens pröfning, huruvida af Statsmedlen till Boktryckare , Förläggare eller Försäljare må anordnas ersättning för deras omkostnader och förluster.j Se Bih. 3:je Sami., Mern. Ank. till Exp. Utsi. den 6 Sept. 1844, kl. 4 e. m.
Jag har, uti Utskottets sista Pleno, yttrat, att jag icke kunde instämma i deras åsigt, som ansett de Brännvins-Pannor, hvilka vid Ättike-Fabriker begagnas, böra ifrån Bevillnings erläggande för Pannerymden befrias. Det skäl jag då anförde, eger ännu för mig en nog gällande kraft, för att ännu ytterligare framställas, heldst då nu blifvit åberopadt uti ett skrif.teligt anförande, att Br ä 11 n v i ns -til 1 verk ningen vid dessa Fabriker bör anses som en förberedande process för Ättike-tillverkningen och Betänkanden. 205 såsom sådan ej bör taxeras till Bevillning. Jag får harvid således å nyo anmärka, att uti så väl förra, som nu af Riksens Ständer gillade Bevillnings-Förordning, andre förberedande processer blifvit taxerade. Man uppslage 2 Art. 4 §• och man skall finna att Grufvor och Masugnar äro till Bevillnings utgörande uppförde, ehuru dessa icke kunna anses annorlunda än såsom förberedande processer för Stångjerns-tillverkning. Då nu en Bruks-egare utom Bevillning, och för Jern-* tillverkningen äfven måste erlägga en särskild för sin Masugn, der Tackjern biåses, och för sina Grufvor, der Malmen brytes, synes i parti härmed, äfven att Ättike-Bruks-Patroner böra erlägga Pannerymds-afgift för de Pannor de begagna till Brännvins - tillverkning, såsom en Rudimateria för Attike-beredningen. Dock är ingalunda min mening, att desse Fabriker med någon hög Pannerymds-' afgift betungas, utan med den lindrigaste, och under den, som för mindre BrännvinsPannor efter Kannetal erlägges, emedan man bör ihågkomma, att Bevillning af deras Rörelse och Inkomst särskildt utgår. Jag kan dessutom icke nog förundra mig Öfver de ändrade utsigter hvarunder man betraktar dessa Fabriker.
Barthelemy anslå 30,500 R:dr årligen, hade Theatren derefter blifvit organiserad och Contracter med Sujetterne ingångne, hvilke Contracter, enligt naturen af Inrättningen, slutades på flere år samt alltså icke utan orättvisa och personernes undergång skulle kunna brytas; att dessutom betydlige depenser och arangementer blifvit gjorde för att sätta Theatren i dess nu varande fullständiga skick, äfvensom för framtiden, hvilke kostnader, i brist af medel för Verkets underhållande, skulle helt och hållet gå förlorade samt, för att framdeles återställas, fordra tid och drygare utgifter m. m., på hvilke med flere anförde grunder Herr Grefven föreslagit: 1:0 Att, enligt den för nyttjande af öfverflöd antagne princip, enligt enahanda frivilliga uppgifts-method, ansvar och conlroll samt med enahanda uppbörds-sätt, som för denne beskattning är antagen, en bevillning måtte påbjudas för dem, som vilja begagna Spectacler, a:o Att detta matte ske med en Classifi. eationenligt hvilken de, sorn anmäla sig att begagna förste platserne, betala om året 4 R;dr och de, som uppgifva sig till de ringare platserne, 1 R:dr. Att det lemnades hvar och en öppet att af fri vilja anteckna sig å Debet-Sedeln till högre afgift. 4:0 Att denna afgift endast för Stockholms Invånare, men ej för de öfrige i Riket, blefve ansvar och controll underkastad. Men, som det vöre nödvändigt att Theatre - Directionen kunde påräkna bestämde anslag, projecterar Herr Grefven vidare: 5:0
Det var baron v. Brinkman, den gamle diplomaten och författaren. Han gjorde mig den glädjen att kort härefter besöka mig, medförande ett vittert arbete med den originela antika påskriften efter mottagarinnans namn: »Född sångmö». Om jag ej missminner mig var det dans för den unga dotterns skull. Och visst var hon en sydländsk blomma, skön, fin och nobel. Man undrade hvem som en dag skulle komma i besittning af blomman, och anbud som afnämare fattades ej. Men Crusenstolpe afslog till och med ett mycket rikt parti. Han väntade på andra tider. Men under tidens lopp blef det den ädla dottern allt mera klart, att hon var det oumbärliga elementet i hemmet, och hon offrade sin ungdom, kanske till och med, som det sades, ett ömsesidigt tycke, åt de båda, för hvilka hon blef allt mer och mer nödvändig. Den yttre lysande fägringen vecklade väl framdeles något ihop sina blad, men den inre utvecklade sig i vacker pligttrogen ömhet uthållande till det allra sista. Men hvem anade sådant då, när hon omgafs af den första hyllningen på alla håll och kanter. Det var en strålande afton, denna familjens återuppståndelse, der värd och värdinna täflade om priset i älskvärdhet, alltid dock något ceremonielt, och der bådas förenade talanger slutligen uppenbarade sig vid den mest förfinade supé. Jag erinrar mig blott ett vanprydande missöde som dervid träffade en af gästerna. Herrarne sprungo om hvarandra med läckerheter till damerna. Då skulle Kjellman-Göranson presentera någon ung flicka en af de lysande frukter som glänste i kristallskålarne. Han grep den med handen, men, afskyvärda missöde. – frukten var af glace och gjorde kavaljeren rent af renons på både vara och kontenans! Ett par drag från Crusenstolpes ungdom. Fruntimrens befattning. Hvardagslifvet. Mig föreföll det alltid då jag såg och hörde den ovanlige mannen, som, presenterande sig huru som helst, alltid hade med sig något imponerande, synnerligen hemma, som om han aldrig haft någon ungdom och som om hans underliga och snillrika författarskap fallit öfver honom utan någon ingång.
På inga villkor ville jag erkänna, att jag innerst trodde, att den sällsamma synen, mitt upprörda sinnestillstånd, min tankes sysslande med forna minnen och tilldragelser och så vidare, på något sätt skulle kunna stå i samband med Tore Gams verkliga öde. Genomträngd af den öfvertygelsen, att hvarje annan tillvaro än den synliga var en fantasins absurditet, hyste jag en bestämd misstro till allt hvad jag hört berättas om varsel, om personer hvilka visat sig för andra i sin dödsstund med mera. Och det var i själfva verket icke det ringaste onaturligt, om jag, så som mina tankar blifvit ledda åt ett enda håll, hade fått en hallucination af den människa, som förut i öfver en timme sysselsatt hela min tankegång. Jag hade kommit att tänka på denne man, som en gång spelat en rol i mitt lif, och det öfverspända samtal af Schöngeister, hvari jag deltagit, hade gifvit mina sinnen en mottaglighet för sentimentala intryck, hvilken rent af öfvergått till själfförebråelser. Härmed hade på det enklaste sätt i världen förbundit sig föreställningen om de svåra och tryckande förhållanden, om hvilka jag vid hans besök genom penninglånet hade fått en aning. Under hela den tid, då jag satt och tänkte på Tore Gam, hade jag mer än en gång erinrat mig honom med den fantasins liflighet, som gör, att man nästan tycker sig se en person lifslefvande inför sina ögon. Hvad under då, om jag sedan, när alla dessa underliga ljud, hvilka störde min sömn, satte inbillningskraften i den häftigaste rörelse, verkligen tyckte mig se honom och i den öfverretning, hvari jag befann mig, aflossade det olycksaliga skottet? Hade jag ej trott mig vara utsatt för ett inbrottsförsök, hade jag naturligtvis icke tagit revolvern i hand, och hade jag icke glömt, att jag höll den i hand, hade jag aldrig gjort den omedvetna rörelse, hvilken kom hanen att slå emot tändnålen. Med vett och vilja hade jag ej skjutit, rörelsen med fingret mot trycket hade varit alldeles automatisk. Allt detta var i själfva verket ytterst naturligt och psykologiskt fullt förklarligt.
Motionairen yrkar, att Landets försvarsplan bör vara allmänt känd, för att vara allmänt hyllad, och att detta är enda vilkoret för styrka och fasthet i en sådan plan. Om med denna försvarsplan afses rigtningen af Krigsförvaltningen i allmänhet, Krigsrnagtens utredning och öfning, anordnandet af Fästningar och Förråd, ett militairiskt bedömande af Landets förmåga till ett alfvarligt försvar; så äro Utskotten af den tanka, att kunskapen derom icke nog kan spridas och förtydligas, samt att hemligheten deri är lika omöjlig att iakttaga i afseende på fienden, som förderflig i afseende på oss sjelfva. Förstås åter med Försvarsplan en på förband, under serskilda, på en närmare kännedom otn locaierne hvilanda förutsättningar af olika anfallsoch försvars-utvägar uppgjord operationsplan, så kunna Utskotten, för sin del, icke Statssamt Oec.-Uts/c. Vt!. N:o 8j. 33 icke tro, att den utgör föremål för offentligheten. Slutligen har det ej undfallit Utskottens Uppmärksamhet, att de kunna finnas, som, måhända, anse den varsamhet, med hvilken Utskotten behandlat förevarande ämne, såsom ett försummadt tillfälle att befordra samhällsförhållandenas utveckling och fuffkomning. Men Utskotten hafva, vid afgifvandet af deras Betänkande öfver den vigtiga frågan, ansett magtpåliggande att ej gifva anledning till misstänka om ett begär, å Representationens sida, att intränga på Styrande Magtens område, samt anse, utan afsigt att förnärma andras öfvertygelse, att samhällsförhållandenas utveckling och fullkomning endast kunna tillväga-bringas genom en stigande sann insigt af Regeringssättet, genom Grundlagarnes uttryckta verkliga beskaffenhet, genom ett varsamt och lugnt bemödande att i Grundlagsenlig Väg undanrödja der^is möjliga brister och, framför allt, genom ett ömsesidigt samvetsgrannt iakttagande af deras genom bokstafven uttryckta anda, så länge de såsom antagne och besvurne Lagar äro gällande.
Domkyrka tillhöriga hemman, nemligen: att genom visse af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet utsedde Committerade borde, efter föregången undersökning och med afseende dels å egendomens eller hemmanets beskaffenhet, dels å de af andra hemman i orten utgående arrenden, bestämmas ett maximum, hvaröfver och ett minimum, hvarunder arrende-anbudet icke finge gå, hvilka belopp helst borde utsättas i spanmål, hälften råg och hälften korn, samt beräknas efter hemmanets geometriska egovidd eller egendomens odlade och till odling tjenlig» jord; att detta Cornmitterades yttrande borde af Länets Hushålluings-Sällskap och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande granskas samt vidare underställas Kongl. Kammar-Collegii pröfning; att vid nuvarande arrendetids utgång egendomen skulle å auction, hvilken komme att förrättas å en och samma dag så väl inför Kongl. M»j:ts Befallningshafvande som Kammar-Collegium, utbjudas på arrende under trettio års tid; att arrendatorn, derest han väl häfdat och skölt egendomen, Stalg-UtsJcottt* Utlåtande, N:o 211. 3 hvaiöfver Gornmitterade borde sig yttra, samt Kronofogden i orten och församlingen å sockentämma afgifva utlåtande, skulle eg* options-rätt att öfvertaga det högsma, vid auctionen gjorde, maximum icke öfversligande, anbud, så vida han moni viss föreskrifven tid sig derom hos Kongl. Majas Befallningshafvande anmälde, hvilken förmon äfven borde tillkomma arrendatorns enka eller barn, om de för sina åtaganden ställde behörig säkerhet, samt att, då vid auctionen arrende-anbudet icke öfversteg minimi-beloppet, arrendatorn skulle förlora options-rätten och egendomen efter förnyad auction till den högstbjudande utarrenderas. Frågan om försäljning till skatte af Kungsgårdar och M11 itiae-bosfallen har vid flere förflutne Riksdagar utgjort föremål för Rikets Ständers profning.
Apr. 624. 736. 8g i. — utlätande öfwer anmärkningar wid Bilagan Litt. 6. till Betänkandet, angäende Stats-Regleringen, innefattande Kongl. Hof-, HofStalloch Slotts-Staternc, Febr. 709. 1024. 1062. Apr. 6z>. 732. 836. — utlätande öfwer anmärkningar wid den delen af Betänkandet, angäende StatsRegleringen, som under Bilagan Litt. L. innefattar Militaire Staterne till lands, Febr. ZlZ. 1165. 1179. 667. 8zz. rörande Skånska Wargeringen, Apr. roa. 164. 8zg. — utlätande öfwer aNMarkningar wid Bilagan Litt. kV till Bctan^ kandet, angäende Stats - Regleringen, innefattande Militaire Staterne till sjös, Febr. 851. 1213. 1239. Apr. 63g. 7Z2. 832. med utlätande och förflgg, angående lön och respenningar för Riksens Ständers Institie-Ombudsman, samt aflöning för dessCancellie ' och-Waktbetjenlng, Fttzr. 982. 1230. Apr. 6;8. 664. 7277 747. 8g7. 857. yttrande? inledning af Friherre 'Stael vo» Hoi^lainz /ft-.förande, innefattande'den önstan, att nägot alfwarsalltt sisa mätte'tagäs bäve till hindrande nf försnMsimck af Kronans egendom , säsom ockdc^ estussning derftzs, om fä händer, Febr. 1047. Apr. — 7?y5- 834. körande , Kongll Majus och Kro nås? eller " de i Wtaterne kflllade' Publigue. Hus och u Byggnader' sä' i iStEolm soM'ft>mdsSdtrrnc, Febr.
Någon utväg torde således snart böra vidtagas till förekommande af den fara, som hotar många enskilde och medelbarligen äfven det allmänna , genom en sträng tillämpning af det i detta afseende nu gällande stadgande; men jag vill likväl inte, att Discontutredningens säkerhet skulle äfventyras. Till ändamålets vinnande, med detta vilkor, torde vara nog, om de nu utestående Discontlånen fingo i t. ex fem terminer inbetalas; om de redan lagsökte gäldenärerne lern* nades två månaders rådrum, till fullgörande Ben 3 Februari!, af första afbetalningen, under hvilken tid redan utmätt egendom tjenade till säkerhet; om samma tid af två månader finge äfven framgent begagnas af dem, hvilkas lån framdeles förfalla} och om sluteligen åt Herrar Fullmägtige i RiksgäldsContoiret uppdrogs att tillse, att der gäldenärer eller löftesmän ansåges icke vederhäftige, sådan säkerhet anskaffades, hvarigenom allt äfventyr af förlust förebyggdes. Denna senare omständighet anser jag vara af vigt, alldenstund, enligt förra Reglementet, om jag icke bedrager mig, låntagaren icke varit förbunden, att ställa annan borgen, om än den förra varit oduglig, så länge han inom föreskrifven tid fullgjordt omsättning. Jag anhåller att dessa anmärkningar f» åtfölja Herr Friherre Boijes memorial till vederbörligt Utskott. Herr Hjärne, Carl Jacob*. Såsom föreståndare vid det i Götheborg inrättade UtredningsContoir för f. d. FilialDisconternes utredning, har jag varit i tillfälle att inse nödvändigheten af den proposition, Herr Baron Boije nu framställt, rörande in~ hiberande af alla lagsökningar mot de närvarande skuldsatte i förenämnde
Då emellertid en fullständigt ordnad undervisning i detta ämne ej syntes kunna lämpligen vid alla de utvidgade seminarierna på en gång införas, hvaremot åtgärder för denna undervisnings ändamålsenliga ordnande till en början vid några de mest besökta bland dessa läroanstalter skulle genom den efter hand vunna erfarenheten lemna ledning för åtgärderna vid öfriga läroanstalter af samma slag, ansåge Departements-chefen endast de ofvan omförmälda beloppen för närvarande böra till anvisande ifrågasättas. Då Utskottet anser det vara af stor vigt att tillfälle till undervisning i trädgårdsskötsel må kunna seminarie-eleverne beredas, och sådan undervisning icke kan nöjaktigt åstadkommas, utan genom anställande af särskilde lärare samt anskaffande af lämpliga öfningsfält, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte de af Kongl. Maj:t uti ifrågavarande hänseende begärde extra anslag, tillhopa 13,000 R:dr, för år 1867 å Riksgäl ds-kontoret anvisa. 106:o. Sedan Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 5 Oktober 1860 anhållit, att Kongl. Majit måtte i nåder tillse, på hvad sätt en mera utbredd färdighet i vapenföring och andra militäröfningar kunde genom undervisning i skolorna bibringas det uppvexande slägtet, så hade enligt hvad Statsråds-protokollet upplyser, Kongl. Majit, enär ett hinder för införande af gymnastikoch militäröfningar vid de flesta folkskolor mötte i den omständighet, att folkskolelärarne i allmänhet icke egde de insigter och den färdighet, som fordrades för att på ett ändamålsenligt sätt lemna undervisning i dessa ämnen, under den 9 Januari 1863 anbefallt domkapitlen för - 16 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. (Fortsättning). anstalta att under den tid af sommaren, då läsningen i folkskolorna i allmänhet vore afbruten, folkskolelärarne måtte kunna i ifrågavarande öfningar erhålla undervisning.
Denna erfarenhet visar, huru nödvändigt det är att underhålla en tillräcklig och duglig kontroll-personal; både folkets moralitet och statens inkomster vinna därpå, hvaremot de bäst uttänkta lagar och strängaste straff-bestämmelser förblifva overksamma, i fall icke tillräcklig bevakning underhålles. Så framt Rikets Ständer gilla den nu föreslagna planen för beskattning och kontroll, vill Utskottet inkomma med särskildt förslag, att erforderliga medel måtte för kontrollens handhafvande anvisas. Behofvet af stationerade kontrollörer vid de större brännerierna rättar sig naturligtvis efter dessas antal; och då skatt från hvartdera sådant alltid inflyter till åtminstone minimi-beloppet, så finnes proportionaliter gifven tillgång till aflöning för hvarje erforderlig kontroll-tjensteman, ehvad dessas antal blifver större eller mindre, så att ingen fruktan för stats-kassans betungande för detta ändamål behöfver äga rum. Kostnaden för Öfver-kontrollörernes underhållande samt äfven för den ordinarie krono-betjäningens bättre organisation och aflöning, i fall Kongl. Majit linner sådan nödig under de nya förhållandena, blifva utan tvifvel tillräckligen ersatta genom den ökade stats-inkomst, som måste kunna påräknas genom en större 44 Särskilda Utskottets Betänkande ff.o 8. säkerhet mot lön-bränning. För öfrigt torde de af Utskottet föreslagna bötesförhöjningarne med bibehållna delnings-grunder kunna antagas upmuntra kronobetjänte till vaksamsamhet. Någon ting motsvarande, hvad 62 § i nu gällande Kongl. Förordning stadgar om användande af viss andel af bränvins-beviilningen till ersättning lör besväret med debitering och redovisning, har Utskottet icke ännu kunnat föreslå, då ingen ledning finnes att bedöma, hvad den efter det nya beskattnings-systemet påräkneliga stats-inkomst kan komma att utgöra 5 men Utskottet vill, sedan Rikets Ständer bestämt beskattningens belopp, föreslå någon summa, som torde för samma ändamål böra ställas till Kongl. Maj:ts disposition. Utskottet finner sig böra angifva skäl för den från fordna lagstiftningen i detta ämne uti de flesta fall afvikande bestämningen af böter, som Utskottet föreslagit, så ock af den straff-art, till hvilken dessa torde böra förvandlas.
SD. 608 Den ro Januarit. S D. Beslöt Bonde-Sländet att bifalla hwad Riksens Högt Sländers Stacs.Ujikvtt t Memorial d. ; sistledne December llllflyrkt, angående Finiks Artilleri-Regementets vfwerfipktande pä Swei-sk Sint; hwarom de öfriga Respective Ständen scullx genom Proloco!Is'Uldrag wördsamt och wänligen underrättas. la^e-r. S.D. I anlkdningafHög'ofl.Ridderskapetoch Adelns inbjudande genom Prekocolts Uidraa d. 20 sjstl. December, fann Bonde-Scändek skäligt sörena signil dct Beslut, art ben tillökning i underhållet UnderOff cerare och tjenstgörande Tmcper wid wärfwade Ar-neen, som Riksens Erander framdeles under denna Riksdg kunna bewilja, mä frän och med innewarante ars dorian beräknas; hvarom de öwiga Resp crive Ständen skulle genom ProtocvllsUrdrag wördsamt och wänligen underrättas, l-lt lu^rs. S. DPä sätt Conflitutionschltssotket i Memorial den 2 denn-s iörestagit, unsäa Bonde-Ständet nödigt, att Nilse-s Ständer böra ät Hans Kongl. Höghet K'on,Prins ou lillian /Xu^ntt aflägga Hyrlnings-ed, ärw-nsom att T 0 och Huldhets. Ed af Högbemälke Herre ät Ko gl. Maj:l kommer o«r aigifwaS; och dleswo, efter upplälandet as ds Eds Farmul-ure Utikottet i defla aft frenden projecterat, de samme ar Bonde Ständer tili alla betar alli de) u ber -örswar nde a» de redan 'ö