Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ått den af Utskottet föreslagne controll så vida må vara ofullständig, att den icke kan utsträckas till de i Embets-verkens archi ver förvarade handlingar, medgifver Utskottet desto heldre, som det hvarken varit Utskottets mening ej heller föranledts af den Kongl. Skrifvelsen, att för granskning af sådane handlingar föreslå förändrade controller; hvarjemte Utskottet, med erkännande af anmärkningarne angående Rådhus-Rättens och Justitiae-Collegii i Stockholm befrielse att till Hof-Rätten insända renoverade Domböcker, här nedan vill i detta hänseende afgifva vidare yttrande. Hvad slutligen emot l:sta alternativet i Utskottets förslag blifvit anmärkt, att, enligt detsamma, Hof-Rätterna inblandades i uppbördsbestyr och blefve Domstolar i Revisionsmål, torde böra närmare skärskådas. Enligt nu gällande och äldre författningar, åligger det Advocat-Fiscalerne i Rikets Hof-Rätter, likasom i allmänhet alla Kronans Actorer, att beifra öfverträdelser af Chartae-Sigillatoe-författningen, och skall Under-domare för felaktig Chartering tilltalas vid den IIof-Rätt, hvarunder lian lyder. Att behörigen efterlefva Chartre-Sigillaiae-Författningen, är ett åliggande för hvarje Domare, såsom sådan, utan att man hittills ansett honom vara Statens uppbördsman i vidsträcktare mon, än om han emottagit stämpladt papper.till försäljning, derför redovisning i serskild, af Domarebefattningen alldeles oberoende, ordning skall afgifvas, Bevilbungs-Utskottets Utlåtande, N.-o 29. 21 Vid dessa förhållanden och då Hof-Rätterna hafva att vaka öfver Under-Domares embetsutöfning, kan Utskottet icke finna, att den föreslagna granskningen i HofRätterne öfver behörig chartering vid Under-Domstolarne inblandar Hof-Rätterna i något uppbördsbestyr, eller att Hof-Rätterne, genom att döma öfver angifne felaktigheter vid handlingars chartering, hädanefter mera än hittills blefve
Till rättelse för resande, skjutsande och gästgifvare, med afseende å deras ömsesides rättigheter och pligter, är under loppet af detta år ett sammandrag af gällande författningar i dessa ämnen, med tillägg af i öfrigt nödiga befunna ordningssladganden, ularbetadt och lill allmän kännedom i gästgifveridagboken för hvarje månad infördt, För utödande af odjur, af hvilka vargar äro mera sällsynta, men björnar deremot, särdeles i fjälltrakterne, ej sällan förorsaka allmogen skada, kunna de inom andre orter vanlige skallgångar här icke tiilvägabringas, dels i saknad af jägeribetjening för deras ändamålsenliga ordnande, dels ock i anseende lill lokala naturhinder, utan beror undanrödjandet af nämnde för de betande kreaturen farliga fiender helt och hållet på enskilde jägares skicklighet och nit, till hvilkas uppmuntran dock skottpenningar blifvit bestämde att pastoralsvis utgå, med 12 R:dr för björn, 9 R:dr för varg och 6 R:dr allt Banko för lodjur. §. 5. 65 §■ 5. Städer. Hernösand, som tillhör 4:de klassen af rikets städer, erhöll sina första privilegier af Konung Johan lil år 1587. Belägen nära Ångermanelfvens utlopp på Hernön, men medelst 2:ne broar egande kommunikation med fasta landet, har den i det mellan löpande sundet en förträfflig hamn. Denna liar dock på södra sidan om broarne småningom igengrundats, så alt, sedan en följd år, endast norra inloppet kunnat af seglande fartyg begagnas. Då dessa, vanligen kommande från södra farvattnen, vid inseglingen måste styra kusten omkring Hernöns norra udde för att sedan gå sydligt in i hamnen, hafva de härmed förenade svårigheter föraniedt uppmärksamhetens fästande på nödvändigheten af södra hamninloppets upprensande. Undersökning af sakkunnig person för bestämmande af sättet för arbetets verkställande har för flera år sedan egt rum samt kostnadsförslag uppgjorts; men då, i anseende till deri upptagna belopps storlek, staden icke vågar, i förlitande på egna krafter allena, företaga arbetet, måste dermed anstå intill dess staden kan få påräkna bidrag dertill af allmänna medel.
Herr Grcfwcn har sjelf haft ett wärfwadt Compagnie, Grefwe» har af Kronan emottagit penningar att wärfwa Soldater till detta Compagnie, huru mänga mail har wäl Herr Grefwe» sätt utan penningar, och som endast - 48 Den 2 April. Last af denna höga kansta af ara akt strida för Fäderneslandet lätit engagera sig? I sädant fall, hwarpä Lag liktväl twiflar, mätte Herr Grefwcn samlat en artig förmögenhet under sin tjenstetid. Mitt förra yttrande kan jag derföre icke frängä, att det ar de, som besitta landets fa, stigbler och landets statler, som böra emot lega anskaffa Sen för Rikets förslår nödwänkiga tillökning i krigsmagt, men skulle emot förmodan nägonsin den händelse inträffa, att manskap ej genom friwillig öfwerenskommelse kunde anskaffas, dä skulle utan kanhända stor orättwisa emot en fixerad lega af 50 ä 60 Rd. sädane personer älaggas klgstjenst, hwarpä Staten har en närmare pretention, nemligen sädane, som pä barnhusen blifwit uppfostrade» eller barn af inhyses hjon, backsiugu-folk och smärre torpare, hwilka icke egentligen äro att anse såsom närande, utan snarare säsom tärande medlemmar i Samhället och hwars barn merendels uppwäxa under det de genom kring» strykande och tiggande sär sitt lifs uppehälle af de förmögnare. Herr dlorstenstnlpe yttrade: Som en ward Ledamot Herr Baron Legerström welat Vederlägga mig, att Nidderskapet och Adeln ej fattat nägot bestut, att ingen fräga om conscription här skulle mer fä proponeras, nödgas jag repetera förloppet, som förmodligen fallit honom utur minnet. Sedan, flera fruktlösa projecter om en conscription till förökande af Arutten här war gjord, fattade Ridderstam t och Adeln det beslut, att en dylik fräza icke annorlunda än frän Konungen här skulle fä göras.
Åf detta belopp hafva ock kommit Riket tillhanda de för åren 1815, 1816 och 1817 förfallne tillsammans 1,950,000 R:dr, så att till Iuqvid med Kongl. Preussiska Regeringen ännu återstå 1,200,000 R:dr. Ett längre uppskof hade inträffat med utbetalningen af de för sistledit år fixerade betalningar, härrörande af väckte genfordringar å Preussiska sidan, serdeles ifrån förre Svenska Pomern. Anledningarne för sådane anspråk, uphemtades från långt förflutne tider ända sedan Vestphaliska freden och framställdes under alla möjliga, och man kan öppet tillägga, för en del, under de mäst oskäliga förevändningar. Ibland de vigtigare, som Kongl. Maj:t icke föxesett, men imedlertid ännu utgör fdre - och — 1819 — 1818 1817 950,000: 800,000: 400.000: Stats-Utskottets Fetänkanden. 1671 mål för discussioner, är frågan om ersättning till visse Handelshus i Hamburg, för en Prvmerska Kammarens Vexel-Circulations skuld, hvilken nu uppgifves till R:dr H:br J3:co 454 825; utom räntor, och hvarvid ersättnings påståendet grundas på Riksens Ständers Garantie, gifven vid Riksdagen i Örebro år 1810 Det har under loppet af tiden utgjort föremål för Kongl. Majus omsorger att söka dels undanrödja dels till billigare förhållanden nedsätta desse fordringsanspråk, och fortfara underhandiingarne derom ännu: det är likväl med tillfredsställelse Kongl. Majit meddelar SiatsTJtskottet sin förmodan, grundad på vissheten om Hans Preussiska Majus rättvisa och vänliga tänkesätt, att denna angelägenhet skall erhålla en påräknad utgång, och det så mycket haldre som från Svenska sidan icke blifvit förvägradt, att erkänna de delar af genfordringar, sorn på billiga grunder sig stödde.
Jag vågar således vördsamt, anhålla, att R. o. Ad. ville, genom ett bifall till Utlåt.^ godkänna den förening af gifmildhet' ä ena samt skälig sparsamhet å andra sidan, hvilken Utsk. vid detta tillfälle trott sig böra tillstyrka. Man besinne, huruvida det för Ståndets ledamöter i Utsk. blifver lätt, att förfäkta Ståndets åsigter, derest återremisser beviljas snart sagdt på blotta yrkandet derom, utan synnerlig pröfning af behofvet deraf. Man borde behandla ärenderne med mera varsamhet, i hvilket fall en återremiss först finge sin rätta vigt och betydelse. Jag begär vördsamt propos. å bifall till StatsUtsk:s hemställan. Hr Gr. o. Landtm:s härefter först till bifall och sedermera till återremiss å StatsUtsk:s förevande Utlåt, framställda propos:r besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå dessa propostr förnyades och åter besvarades med Ja och Nej, samt Hr Gr. o. Landtm, sedermera förklarade, att han ansåg den sednast till återremiss framställda propostn hafva'blifvit besvarad med öfvervägande Ja. Föredrogos, men bordlädes ånyo, pä begäran af flere ledamöter, BankoUtsk:s d. 5 dennes på bordet lagde Mern.: Den 11 Oktober JM 62, med förslag till vissa förändrade föreskrifter, angide Bankens deposilions^rörelse; och JM 63, med anledn. af RiksSt:ns beslut öfver framställningarne i 71 ista punkten af Otlåt. Vid föredragning af BankoUtskis d. 7 dennes f. m. på bordet lagda Betänk. JM 61, med förslag till en i vissa delar förändrad organisation af Bankoverket samt reglering af tjenstemannapersonalen och dess lönevilkor, blef äfven detta Betänk., pä begärän af flere ledamöter, ånyo bordlagdi.
Om man gör denna jemförelse noggrann!, skall inan efter min tanke slutligen komma lill den slutsats, att man kanske i allmänhet gjort sig en alltför sträng ide'e om brotten emot äganderätten. Jag menar derföre icke , att man bör på något sätt förringa äganderättens nytta och dess princip. Det är något helt annat. Egendomsrättens gemensamhet är visserligen en princip, som af svärmare och utopister i andru länder äfven blifvit yrkad, och som varit ett mycket fruktadt skrämskott för dem, hvilka varit ultra-conservativa i sina åsigter; men om man vill rätt tänka derpå, tror jag man skall finna att denna princip icke står i så omedelbart sammanhang med förevar, fråga, att man ej ganska väl kan stanna vid den jemförelse jag hade äran framställa emellan brott emot egendom och brott emot person, och på denna grund tror jag älven, att man kan stanna vid det ansvar för stöld, sorn här af LagUlsk. blifvit föreslaget, med det amendement Frill. Boye proponera t. Frih. Boye: Jag strider ogerna med en vän, som jag högt värderar, fastän jag i detta ämne tänker olika med honom; men han är sjelf skulden till att jag nödgas ånyo uppträda. Ur Stråle har nemi. missförstått mig, och det är mig angeläget, alt icke, i följd deraf, äfven andre må missförstå mig. För att blifva rätt förstådd, behöfver jag blott till hans egen och Ståndets rättskänsla öfverlemna att bedömma på hvilkendera utgången samhället mest vinner, antingen då den olycklige skonsamt behandlas, så att han ännu kan återvända från brottets stråt, och upphöra att stjäla; eller då han straffas så, att han icke kan återvända, utan för alltid blir tjuf och begår stölder på stölder. Ar Staten sannerligen mindre tjent med det sednare, så visar det Den 33 Juli e. m. 321 sig också, att jag icke alltför mycket ömmat för tjufveri och glömt samhället, utan tveitom, till fördel för samhället, begär, att straffbestämmelsen må blifva sådan, att icke, i kraft af sjelfva straffet, brotten förnyas gång på gång. Till Frih.
Det går ju ingen nöd på mig." "Ja derför vill jag tacka Gud så länge jag lefver, men det var en ryslig stund. Fader, hvad tänkte du väl, då du så der satt framför den förfärlige?" "Jag tänkte: får räfven tag i dig, så biter han hufvut af dig som om du vore en gås." "Ack, far, jag darrade som ett asplöf och du satt så lugn och stilla." "Kära barn, icke var det första gången, som jag väntat på att döden skulle ta makt med mig, och engång skall man ju deran, om än man gerna ville ha en hederligare död än gåsen. Dock hoppas jag att Gud förlåter mig mina synder, om jag än kommer och ber derom ett hufvud kortare än förr." Ju längre inåt landet de vandrande kommo, dess ödsligare blef det, och spåren af klubbkrigets härjningar blefvo allt mer synbara. En dag möttes de vandrande, vid slutet af en by, der ännu några bebodda kojor syntes, af en man bärande ett litet knyte. Detta var temmeligen ovanligt åt dessa trakter. De hade här träffat mest qvinnor och barn, då någongång menniskor funnos i de förödda boningarna. Med häpnad varsnade Sigrid att mannen flere gånger såg sig om efter vandrarne och slutligen stadnade. I detsamma kom en pojke, med lång hvit lugg och klädd högst lätt i en trasig skjorta, trafvande utefter den nu åter alldeles uppblötta vägen. Hans drägt måtte alls icke förekommit honom, att vara någon för sval Novemberkostym, han skuttade sin väg fram, med de allra pojkaktigaste krumsprång. Men ödet lät honom oaktadt all nöjsamhet komma på fall, så att han vid en kapriol, midt för de vandrande, halkade och föll med stort buller ned i diket, dit han fick en högst oförmodad massa af ruskor, små stenar och mull att göra sig sällskap, och i fallet grep han så ifrigt efter herr Eriks ben, att denne, endast genom att kasta sig åt sidan, kunde undgå att dela hans öde.
Eg ander ätt t enskild, om dess vikande för allmänna ändamål , , 9,9999, ,,,9,9,9 > . 7 1 30 5-8 å. V 40 b. y 40 å. y 40 b. y 40 } 75 Svar på återremiss , , , , ,,,, 7 82 19 a. y 40 a. a. y 40 g. V 40 a. a. V 40 s Kongl. Maj:ts "Nådiga Svar , , , , , , 1 2 3 17-20 Egendom > af egaren öfvergifven, huru med den böi för hallas , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , 7 1 29 1-5 a. V 41 fc. y 40 a. V 40 b. V 40 Ekj Gabriella, enka efter Commissarieu i Kiksgälds-Conti• ir. t D. Ek, om årligt understöd för henne ,,,,,, 4 1 45 14-16 å. y 40 b. v 40 b. y 40 å. V 40 Svar pä återremiss , , , , , , , , , , > 4 t 148 3 V 40 y 40 V 40 V 40 Ekevirkes-förråden i Carlscrona, om inventering af desamma; se Anslag för en gång, f) Anmä- lan 126. Ekmanj Crispin; se Eftergift. , L, O.; se Lön. Ekolsunds kungsgård, om undersökning rörande b. y 40 b. 1 40 b. y 40 b. y 40 Kronans rätt till inlösen deraf, ,9,9,999 4 1 99 1 Elementar-LiHroverken om anslag dertill; se Hufvud-Titel 10:dc, se Läroverken. Elfsborgs fästning om up])höraade af afgiften, som erlägges till Commendanten derstädes för b. y 40 b. y 40 fartyg ., , » > , , , , , , , , , ,,,, , , , * 8 — 51 6,7 å.
Ständer mött en annan betänklighet, enär Rikets Ständer trott sig ega synnerlig anledning att befara, att genom bifall till den nådiga Propositionen vida betydligare utgifter, än de, som nu äro i fråga, komma att uppstå, enär ett sådant bifall utan tvifvel skulle från den stora mängden af boställsinnehafvare, hvilkas boställen redan undergått skifte, framkalla anspråk på godtgörelse af Statsverket eller kommunerna för redan erlagda skifteskostnader. I likartade fall, då likväl sådana anspråk haft långt mindre befogenhet, hafva de, efter hvad erfarenheten visat, framträdt; och rigtigt torde det ej heller vara, att tillskynda den likgiltige brukaren en förmån, som mången driftig och företagsam måst sakna. Med hänseende till hvad sålunda förekommit, hafva Rikets Ständer ansett sig ej kunna bifalla Eders Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 15 Juni 1866. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 13 Juni 1866. Preste-Ständet den 13 — Borgare-Ståndet den 11 Bonde-Ståndet den 15 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs Kungsladugård med dertill hörande lägenheter. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 73 samt Mern. Niis 99, 117 och 131.) S. A. K. Uti nådig Proposition till Rikets Ständer af den 24 November sistlidna år har Eders Kongl. Majit behagat meddela, hurusom särskilde, å sockenstämma med Expeditions-TJIskottets Förslag till Rikets Ständers underd. Skrifvelse, N:o 78. 31 Carl Johans församling eller s. k. Majorna vid Göteborg för ändamålet utsedde komiterade under den 2 Maj 1856 till Kongl.
Utdrag af protokollet, hållet hss Högw. Pcest-Ständet, wid Urtima Riksdagen i Orebro den z Junti 1812. S. D^cats-Utstotttts den r dennes pa bordet lagde Utlåtande, > anledning af den hes Hederw. Bende, Ståndet wäckta staga om Extra Krigöhjelps ut, Den z Junii. 447 utgörande af Pastoraterne i Riket, blek a nyo fö, redragu ocy kill alla delar gilladt. Ut luxra. Lx krotvLvllo, is. 17. ilina <zuilt. Utdrag afWällost. Dorgare-Ständets pro, tocoll, hållet wid Urtima Riksdagen i Orebro den z Junti 1812. S» D. ^tats-Utffottets afgifne Betänkanden: ^r:v I anledning af hos Hederwärda Bonde, Ståndet wäckt staga om extra Krigshjelps utgörande för Pastoraterne i Riket, Och 2:0 Angående Bihanget till Riks, Standens Protocoll för sista Riksdagen. Förehades a nyo och gillades. I7e stuxr-a. kix ?rotoco1lo, st st Lerjström. Utdrag af wöllofl. Borgare-Ständeks prs, tocoll, haller wid Urtima Riksdagen k Orebro den z Junit 181». S. D> ^ster förnyad föredragning af Allmänna Beswärs» och Ekonomie - Unkottets Betänkande i anledning af Herr Prosten Siwertsons Memorial om inrättande af ett LänS-Lazarett i Uddewalla och ditflyttande af det i Strömstad befintelkga Curhus, fann Borgare-Standet godt aterförwisa detta arén, de till Ukstottet, med de emot Betänkandet nu gjor, da anmärkningar. Ut fuxra. kix krotocollc»,' st st Lerjström.' Ut, Utdrag af wällöf!. Borgare - Sandels pro, tocoll, hållet erid Urtima Riksdagen t Arebro den z ^unii 18>2.
Som man vet, anmärktes det oegentliga förhållande, att Gälareds-grenen efter år 1809 blifvit å genealogierna öfverflyttad till ätten JYs 1, först år 185 9 af Herr Anrep, som fått i uppdrag att utgifva från trycket Svenska Adelns åttartador. Efter mitt förmenande skulle det verkligen hafva bevisat den högsta grad af vårdslöshet å Herr Anreps sida, om han försummat att göra en sådan anmärkning, då han fått i uppdrag att verkställa detta arbete, hvilket Ridderskapet och Adeln naturligtvis bör önska att erhålla så korrekt som möjligt. Ty till denna anmärkning finnes verkligen mångfaldiga anledningar och främst bland dessa, att ätten JYs 66 erhållit sitt namn »Gälared och Kålbäck» just från den nu omtvistade ättegrenen. För öfrigt är Gälareds-grenen i alla Riddarhusets matriklar från och med 1632 års till och med 1779 års matrikel räknad till ätten JYs 66. I den äldsta tryckta matrikel, som finnes i behåll, eller 1683 års, kallas ätten JYI 66 helt enkelt »Lilliehöökar till Gälared». De äro i denna matrikel upptagna under JYs 29 och hade vid Riddarhusets inrättande fått JYs 33). Vid nämde tid bar ätten således ännu icke sitt andra namn: »Kålbäck», förmodligen derföre att Gälareds-grenen, såsom närmare beslägtad med Riks-Råds-grenen, Fårdala-, på 1600-talet ansågs förnämare än Kålbäcks-grenen, som likväl obestridligen var den äldsta, och hela ätten JT? 6 6 af detta skäl antog Gälaredsgrenens namn.
252 Den 4 December f. m. Presterskapets utgångspunkt befinner sig till största delen inom BondeSt., hvarifrån ej sällan våra största snillen, andelige vältalare och vördnadsvärdaste Prestman utgått; då naturgåfvorne och lyckliga omständigheter varit serdeles behjelplige vid upkomsten till den högre bemärkelsen. Förhållandet är likväl i många och i de flesta fallen annorlunda. Den till Prest studerande ynglingen, sträfvar ofta mot fattigdomens strida ström och arbetar sig med möda upföre den, sällan utan skuldsättning, till upnåendet af 23 året, då Prest-examen kan få tagas. Den unge Prestmannen anställes då som Adjunkt hos någon Kyrkoherde eller Komminister, med, som jag hört sägas, oftast blott 150 R:dr r:mt såsom lön, af hvilken anständig klädsel och afbetalning å gjorda skulder skall bestridas — vilkor, som ej på långt när motsvara nutidens fordringar af en Betjent, uti ett mera bemedladt hus. Man bör ej gerna anföra, hvad man icke med bestämdhet vet; men det torde likväl icke vara för mycket vågadt, om man tror, att bland våra 2,400 Prestgäll, endast fåtalet lemnar den unge Presten tillfälle, att genom biträdet af någon Pastors boksamling, fullända de studier, och utbilda det förstånd, hvaraf Presten är i så stort behof, för att med fog kunna försvara anspråket att låta kalla sig medlem af ett stånd, som gemenligen tillägger sig benämningen af det lärda. Om denna förutsättning äger någon grund, och att den helt och hållet saknar någon sådan, torde icke kunna påstås; visar det sig tydligt, att det under sådana förhållanden, ligger utom möjlighetens gräns, att det yngre Presterskapet, annorlunda än undantagsvis, kan inhemta det anseende och det inflytande på Menigheterne, som ensamt utgår ifrån kunskapens och vetandets öfverlägsenhet öfver okunnigheten. Den unge Presten blifver under sådane förhållanden äldre, och inträder slutligen uti den gamles ställe; och vare detta nog sagdt, för bedömmandet af Presterskapets ställning uti massa.
dygd Om vi skulle dela med oss, så fick jag igen samlar kornen i en skål.) min gröt, som jag gaf åt tomten! (Han skakar kärfven och EN RÖST. Han stjäl julen; han stjäl julen! ut som en skylt; och tjenst gör han också som en Nu sätter jag den här på stången så ser den DEN GAMLE. skylt: han visar hvad som inte fins innanför. (Han sticker ut kärfven genom torngluggen.) O du gamla menniskohåla der nere! (Han knyter näfven ut öfver staden.) Tvi vare dig! (Han spottar ut genom gluggen; återvänder in åt kammaren och får se till det här? Det är inte sådana tider att man bränfickan.) ljuset framför Mariabilden.) Är det pojken, som har ställt ner upp ljus i onödan. (Han blåser ni ljuset och stoppar det i EN RÖST. ljusstråle skjuter ut från hennes hufvud.) Ve! Ve! (Mariabilden rör på hufvudet tre gånger och en stark DEN GAMLE (ryggar). Drifver helvetet sitt spel i denna afton! Himmelen! EN RÖST. DEN GAMLE. ljus! Min son! Min son! Min son! Per! Per! Hvar är du! Mina ögon! Tänd MARIEBILDEN. Mina ögon! DEN GAMLE (leder sig ner för trappan.) Helvetets glöd! (går ned för trappan.) andra; de ha sorgflor om svansarne. RÅTTORNA (Nisse och Nilla) komma in från höger efter hvar NISSE. Känner du, att det osar stekt fläsk? står der borta! (Sätter sig på bakbenen.) Det var i samma en som våra små blef borta. Oj, oj, oj! NISSE. Jo det lofvar jag! Akta dig Nisse, jag ser fållan NILLA. styggen ändå, så skulle det göra mig rigtigt godt i kräfvan. Ser du inte om han lemnat efter sig någonting, som han sätter värde på? NILLA. Om vi kunde finna på något spratt åt den gamle ramlade ner öfver hans hufvud. Om vi skulle gnaga af bjelkarne, så att klockorna qvar uppe i mun.
Detta sednare synes likväl icke vara fallet, enär man ser läktaren ofta fullsatt af åhörare, särdeles då vigtigare frågor förehafvas till öfverläggning; äfvensom samma plats före 1830 års Riksdag var anvisad åt ståndets egna ledamöter, hvilka från sina der egande platser deltogo i Ridderskapets och Adelns förhandlingar. Utskottet anser fördenskull erfarenheten hafva tillräckligt vitsordat, att de som sitta på första bänken å läktaren, hvaribland tidningsreferenterna räknas, kunna höra likaväl från denna plats sorn på något ställe nere i Riddarhus-salen. Om man ock der Rid dar hn s-Utsko 11 ets Utlåtande N:o 6. 3 skulle tydligare uppfatta hvad som yttras, är det likväl ganska ovisst om det åsyftade ändamålet med del föreslagna ombytet af plats derigenom skulle vinnas, såvida Redaktionerne hädanefter som hitintills i tidningarne införa endast vissa talares yttranden ordagrannt, men deremot utesluta eller ofullständigt och ensidigt uptaga hvad andra för redaktionerna mindre behagliga personer anföra. På dessa skäl och då härtill jemväl kommer den omständigheten, att om Ridderskapet och Adeln framdeles skulle besluta någon förändrad inredning af Riddarhus-salen den kostnad som motionärens nu framställda förslag skulle åstadkomma vore fruktlöst använd, har Utskottet ansett sig böra afstyrka bifall å Herr Friherre Raabs ofvanomförmälta motion. Stockholm den 16 Januari 1857. Herr von Francken, Georg Wolfgang, anmälde följande reservation: För min del instämmer jag i Utskottets beslut om afslag å Friherre Raabs motion, men anser att de skäl Utskottet i första delen af memorialet anfört äro alldeles tillräckliga för afslaget och alt något yttrande om Riddarhus-salens inredning ej bordt i memorialet förekomma, emedan detta enligt min tanke är detsamma som ett halft löfte att hafva saken i åtanka vid Riddarhus-salens blifvande inredning. STOCKHOLM, Typografisk» Föreningens Boktryckeri, 1857. Ridd »rku»-Ut« k ottel* Utiåt.*11 d # N:o 7. i Hf:« 7.