Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emot det f R. o. Ad. i förrgår lättade beslut i fråga om representationens förändring får jag härmed vördsamt anmäla min reservation. Gr. Posse, Carl Erik Ludvig Walter: Jag får här medelst anmäla min reservation emot Höglotl. Ståndets nästh Thorsdag den 7 dennes fattade beslut, i anledning af Kongl. Maj:ts Nåd. Propos. om antagande af ny R. O. Gr. Kalling, Pehr: Mot det af R. o. Ad. den 7 dennes uti representationsfrågan fattade beslut får jag härmed afgifva min reservation. Den 9 December. 447 Gr. Kalling, Carl Napoleon: Mot det af R. o. Ad. den 7 dennes i representationsfrågan fattade beslut får jag härmed nedlägga min reservation. Hr Ulfsparre, Sigge Bogislaus: Jag får härmed anhålla, att till prot:t måtte antecknas min reservation mot det beslut, R. o. Ad. fattade den 7 innev:de Dec., ang:de det sedan förra riksdagen hvilande representationsförslaget. Gr. Mörner, Carl Göran, uppläste ett mern. af följande lydelse: Det bör, enligt mitt förmenande, vara lika kärt för den vid voteringen sisth Thorsdag segrande majoritet, som det är af icke ringa vigt för den besegrade minoriteten, att Svenska allmänheten skall erhålla en fullständig och tillförlitlig kännedom om de yttranden, hvilka under den föreg:de långvariga diskussionen blifvit fällda. Denna diskussion utgör, så att säga, R. o. Adms politiska testamente till Svenska folket, och det synes mig derför lika vigt uppå att detta testamente må helt och ostympadt samt fritt från förvrängningar bringas till detta folks kännedom. Det är derföre jag med anledning af 56:te §:n Riddarh.- Ordnm tager mig friheten vördsamt föreslå:
LandtbruksAcademien, om indragning af, m. m. VI. B. 103, 398. A. 423. VII. E. 294. VIII. U. 391. A. 428. Landtbruksinstitut, om beviljande af ett årligt anslag för inrättande af ett, på Gottland. I. R. 515. III. B. 387. Se vidare Statsutskottets betänkande N:o 39. Landtbruksskolan vid Orup, om förhöjdt anslag till. I. 541. R. 620. III. B. 387. Se vidare StatsUtskotlets betänkande N:o 39. —• vid Sjögerstad, om ett årligt anslag till. Se Sjögerstad. Landtförsvaret, om beredande af lindring i de derför utgående prestationer. VIII. B. 392. A. 430. Landlmannaseglationen, angående. IV. B. 492. V. A. 336. Landtmarskalk, dess utnämnande. I. Landtmarskalkens porträtt, angående målning af. VII. A. 384. Landtmarskalksstafvens öfverlemnande till Kongl. Maj:t vid Riksdagens slut. X. .682. Landträntorne, angående deras beräknande såsom inkomster för de år, hvarunder de inflyta. VIII. B. 547, 564. IX. A. 161. E. 413. Landtstalen, om lönereglering för. I. 441. R. 588. IX. B. 414. A. 669. Landtstatstjenstemän, om anslag till ersättande af accord, ntgifne af. Se Accord. — inom Jemtlands län, angående löneförbättring för. Se Löneförbättring. Lane härads östra district, om inköp af boställen åt Länsmännen i. Se Boställen. Lappmarken, angående presterskapets derstädes löningsspanmål.
D'ä allt för beskedligt gjordt af herrn det jo, söta herre, tackar som frågar, jag h ar den äran att må rätt bra, men jag skulle gerna vilja veta hvem herrn är. LASSE. Monsieur! je suis un g rand artiste, Det vill säga en ny dentiste; Jag vara känd i alla land; Partout partienter kring mej strömma Och fruntimmer surtout berömma Mon tac t tres-sur, min lätta hand. Jag känna konst par excellence; Monsieur, c'est une jouissance Då man af mej oprerad blir; Och derför all a dag det händer Man u tan ondt i sina tänder Be mej dra ut dem par plaisi r. N I C L . Hör cousine hvad en tand-doctor är för en härlig sak? L A S S E . Monsi eur, ing en ting på jord så respectabel som en tand-doctor. 22 N I C L . Ja, d'ä sant; hör hon, cousine? respectabel! ja det, lofvar jag ; j ag är sjelf en sådan. L A S . Herr v ara tand-doctor? ah! permettez que je vous embrasse. omfamnar Nic las under det han gör tecken åt Ju lie, och i väntan att hon skall märka det håller han N iclas länge och hårdt i famnen. N I C L . Aj aj , han klämmer till som ett instru ment om en tand. L A S S E . Monsi eur, beg ripa herr hela noblesse, hela grandeu r af sin metier? ni vara tand-doctor! ah, l aissez-moi admirer en vous la plus belle chose de la creation. N I C L . Tala lite svensk a bland fransyskan, söta herre, så förs tår j ag bättre. L A S S E . Ah a, herr inte vara nog hemma i fransyska s pråk?
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig fiuna alt ja öfverrösta! nej, begärde Fiih. Cederström votering. D c n 3 A p r i 1 f. m. i 5i Upplästes till justering och godkändes följande voterts proposition : Lten som bifaller StalsUtskts utlåt. N:o 45», voterar ja ’ den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. de vid StatsUtsk:s utlåt. N:o 451 gjorda anmärkntr föranleda dess återremitterande. Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 35. Nej — 26.' H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. Jtill 4 e* »»>• In fidem profocolli, F. O. Silfverstolpe, Lördagen den 3 April i84i. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 5 prot.uldr. för denna dag f. m. Upplästes K. M:s denna dag f. m. ankomna nåd. propos. lill R. St. ang:de extra-stalsanslag för den af K. M. begärda Lagberedning; Gifven Stockholms slott d. 3o Mars 184*• Remitterades till StalsUtskottet. Hr Cedercrona, Joh. Ulrik: Som jag af angelägna affärer var förhinrad att öfvervara plenum i f. m. och således icke kunde bevaka det under N:o 42 på föredragn.- listan upptagna StatsUtsk:s betänk. N:o 444» rör:de commendanterne, anhåller jag att nämnda betänk, måtte komma att föiedragas näst efter Bevilln.Utsk:s mern. N:o 4(> ang:de lull be v i 11 n: n, hvilket mein. R. o. Ad. lärer hafva beslutat böra bkifva det första, som skall föredragas i nästa plenum. R. o. Ad. beslöt-, alt StatsUtsk:s utlåt.
Marskalkens sednaste framställning, hvilken fullkomligt öfverensstämmer med min tanka; men jag har icke eller något emot det af Grefve Posse uppgifne förslag, att första propositionen må blifva till bifall å hvad. Utskottet i afseende å en allmän lönereglering, pag. ro5, i dess första Betänkande hemställt, Det möter säkerligen icke någon motsägelse, Herr Hjerta har till Contrapropositionen velat foga det tillägg, att Rikets Ständer skulle anse sig i allo förblifva vid 1823 års Stat, men då detta hindrar pröfningen af de sednare partiella lönetillökningarne, måste jag hos Herr Grefven och LandlMarskalken anhålla om proposition i enlighet med hvad Utskottet, pag, 56, i dess senare Utlåtande föreslagit, eller att vi utan afseende på uppskofvet med regleringen af det hela, må taga i öfvervägande de särskilta ti listyrkanden Utskottet rörand e La ndsstaternes reglering framställt. Jag öfverlemnar till Herr Grefvens och LandtMarskalkens eget bedömande, om jag misstagit mig, eller icke, Herr von Hartmansdorff': Ehvad Herr Grefven och LandtMarskalken till Ridderskapet och Adeln framställer proposition enligt pag, io5 i Utskottets första Betänkande, eller enligt pag. 56 i dess sednare Utlåtande, så omfattar dock denna proposition blott en preiiminair-fråga, Jag katr lika så litet förvägra Herr Hjerta, som hvar Den 29 Sep lemb er. i5i och en annan, att då säga Nej, och få sin mening uttryckt i Contrapropositionen; det skulle då äfven kunna hända, att vi få votera om Contraproposition. Likväl tror jag, att om Herr Grefven och LandtMarskalken behagade så snart som möjligt gifva oss proposition, skulle man säkerligen komma förr till slut, än om vi fortsätta att onödigtvis tvista i ett ämne, som längesedan är uttömdt.
Efter den officiella uppgift, jag från KamtttarCollegium infordrat, och hvilken åtföljt handlingarne till Statsutskottet, ärö blött tre eller fyra recognitionsskogar ännu skatte förså Ida 5 och på sätt äfven i Kongl. Maj:ts Nådiga proposition anföres, har Staten icke förlorat på desse skatteköp, utan vunnit icke obetydligt, både i contant inkomst och andra prestationer* Sedan deår 1821 förhöjde skattläggningsgrunder, hvarefter alla öfriga skogar skola skatteläggas, blifva tillämpade, skall Staten vinna ännu altra. Det är väl sannt, att recognitiönsafgifteti kunnat höjas och Staten derigenom tillskyndas en större contant inkomst än nu, då skogarn® indelas till hemman och derigenom komma att erlägga alla enskilte onera och besvär, deraf andre draga förmon % men det synes vara högst billigt, att öfverlåtelsen under ägande rätt af Kronans marker åt enskildte, särdeles i de norra föga odlade och befolkade Provincerne, förbindes med det vilkor, att andra hemmansägare derigenom få deltagande och lindring uti allmänna besvär och att således denne jord, icke ensam må vara från dylika besvär helt och hållet befriade. Herr Voll Hartmansdorff: Den siste värde &*n 11 .lugusti e. m. talaren har msdgifvit , att recognitionsafgiften kan förhöjas. Dermed är också S3gdt, allt hvad som behöfves för dem , som önska att Staten måste fä all den inkomst , som med rätta kan af skogarne erhållas. Jag har uttryckligen erkänt Bruksägarnes rättighet, att iå, i nion af deras privilegier, tillgång å skog; således kan jag ej föreställa mig, att hvad Herr Tham yttrat, örn den orättvisa, 60m skulle emot Bruksägarne begås, vsrit föranledt af mitt anförande
) 20:o Laudt-Staten i Hallands Län (med 66 T:r Spanmål under lönerne) samt Indelta Räntor, i kronovärdi: 1,466: 9. 11., upptagne efter Markegång till 2i:o Landt-Staten i Götheborgs och Bohus Län (med 55 T:r Spanmål under lönernc), jemte Indelta Räntor, i kronovärdi: 1,510: 7. C., upptagne efter Markegång till samt Indelt Spanmål, 613 T:r 25 K:r, å 6 ll:dr tunnan och Oindelt Spanmål, 80 T:r, å 6 ILdr tunnan . 22:o Landt-Staten i Elfsborgs Län (med 43 T:r Spanmål under lönerne), jemte Indelta Räntor, i kro novärdi: 2,401: 16. 8., upptagna efter Markegång till 23:o Landt-Staten i Skaraborgs Län (med 55 T:r Spanmål under lönerne), jemte Indelta Räntor, i kro novärdi: 2,l'l5: 16. 1., upptagna efter Markegång till 24'-» Landt-Staten i Nerikes Län (med 69 T:r Spanmål under löncrne), jemte Indelta Räntor, i kronovärdi: 1,505: 45. 11., upptagna efter Markegång till 25 o Landt-Staten i Wermlands Län (med 55 T:r Spanmål under lönerne), jemte Indelta Räntor, i kronovärdi: 1,645: 42. 1., upptagna elter Markegång till samt Indelt Spanmål, 9 T:r 17 K:r å 6 ILdr tunnan 26:o Landt-Staten i Westmanlands Län (med 55 T:r Spanmål under lönerne), jemte Indelta Räntor, i kronovärdi: 2,439: 39 . 3., upptagna efter Markegång till 27-o Landt-Staten i Stora Kopparbergs
Hvad angår Herr Hjertås anförande, skulle jag vara nära att förena mig deruti, om jag ej bestämdt visste, att Den 29 September. i43 vissa Embetsman, nemligen LandsKnmererarne, voro i så trängande behof af löneförhöjning, att det vore obilligt begära, det desse Embetsman skulle afvakta den allmänna Löneregleringen. I följd af denna betänklighet, anhåller jag att Utlåtandet måtte punktvis företagas. Friherre Palmstjerna; Innan man skrider till pröfning af det nu förevarande förslaget, torde först böra fattas beslut i afseende på Utskottets tillstyrkande, att uppskjuta med den allmänna Löneregleringen för Landsstaterne. Sedan torde vi få besluta öfver de af Utskottet tillstyrkta partiella löneförhöjningar. Hvad dessa angår, synes mig, alt Japropositionen må blifva bifall till Utskottets senare Utlåtande, och Contrapropositionen motsattsen, eller förblifvande vid 1823 års Stat. Jag kan icke gå in på det af Friherre Cederström begärda tillägg till Japropositionen om löner för LänsNotarier. Jag anser det böra bli ett särskilt ämne för öfverläggning; och finner i öfrigt LandsSecreterarrie vara så väl lönte, att de böra sjelfve kunna underhålla LänsNotarierne. Herr Rosenblad: Jag skulle vänskapligen och ödmjukligen till Herr Ribbing hemställa om icke, i anseende till den stora kostnad, som är en följd af hvarje votetering, han skulle vilja tillåta, alt hela Ut - i44 Den 28 September. låtandet om Landsstaterne finge på en gång företagas. Jag anhåller äfven, alt af Herr RiddarhusSecreteraren få veta, om det är sannt, som man berättat mig, att 3:rie Stånd redan afslagit frågan om LänsNotarierna, ty i sådant fall är det, i afseende på resultatet likgillligt, huru den här afgöres, och böra således olika meningar derom icke kunna hindra vidtagandet af den kortare melhoden att afgöra afdelningen, Landsstaten* Friherre Cederström:
Jag begagnar detta tillfälle för att nu åt TJtsk. hembära min gäld af tacksamhet, för det att Utsk. vårdat ett interesse, sorn behöfver vårdas. Gr. Cronhjelm: Frih. Cederström och Ilr von Qvanten hafva fortfarit alt yrka, att öfverassignering ej borde få äga rum. Jag anhåller att genom exempel få bevisa, att den mäste få ske. I samma slund den upphör, måste assignationsrätten äfven de facto upphöra, Assignationsrätten är ledan genom sin natur belastad med kostnader och måste, om ock endast derföre, lill ett visst belopp begagnas. Jag har varit revisor för ett bolag och har sett, att då assignationerna ej gingo väl och med förtroende, men kostnaderna gingo lill 3 ä 4°° ijdr om året, följden blef, att man måste upphöra med assignationsrättens begagnande. Så är alltid förhållandet. Kan ej öfverassigneringen ske i någorlunda stor scala, så blir det omöjligt att fortsätta den, utan den förfaller då af sig sjelf. Jag tillstyrker således, att Utsk:s förslag bibehålles. Hr von Qvanten: Jag har blifvit missförstådd af Gr, Cronhjelm. Jag har aldrig vidrört öfverassigneringen, ej Keller privatbankers skyldighet att öfvertaga denna rörelse. 238 Den 6 M a j f. m. Jag har endast hållit mig vid sjelfva frågan om rättigheten att deponera silfver och guld, och i den frågan har jag ännu ej funnit någon talare, som upplyst mig, hvarföre den ena bör betala mera än den andra. I alla fall har ju Banken aldrig förlorat något, och Banken kan ej förlora; ty om öfverassignering sker, betalar ej Banken öfverskottet. Banken borde ej bekymra sig om annat, än att personen deponerar medel. Det är blott den enskilde, som lider, och det gifves många sätt att göra en enskild lidande, utan att assignera på Banken. Man kan utgifva egna reverser, och det är ej alltid sagdt, att de blifva betalda. Jag blir vid den satsen, att hvar och en, som deponerar, bör få göra det utan afgift. Hr von Hartmansdorff:
Revisorerné deröfver författa en utförlig berättelse, samt uppgöra sådane jemförings-Labeller emellan de beräknade och inllutne tillgångarne samt emellan de i stat uppförde anslagen och de verkliga ntgifterne för året, som utvisa öfverskoLtet eller bristen på hvar Titel för sig, jemte beloppet af uppkomne besparingar; och bör denna berättelse med tillhörande tabeller, sedan ett exemplar deraf blifvit utskrifvet och lill Riddarhus-Can/diets archiv aflemnadt, för att der till nästa Riksdag förvaras, genast genom Fullmägtiges i Riksgälds-Contoiret försorg lill trycket befordras och jemte allmänna tidningarne utdelas. Vid granskning ej mindre af ofvanintagne förslag, än ock af 1830 års nu gällande Instruction för Rikets Ständers Revisorer, i afseende på deras befattning med Stals-Verket, har Utskottet dels ansett åtskilliga deruti förekommande sladganden lämpligen böra uteslutas, dels trott sig ega skäl att i vissa delar föreslå förändrade bestämmelser; och får Utskottet, till stöd för sina åsigter i dessa hänseenden, anföra följande: Då, i öfverensstämmelse med ofvanäbéropade G8 §. Riksdags-Ordningen, ifrågavarande Instruction icke bör innefatta andra föreskrifter, än sådane, hvilka det kan bero af Rikets Ständer att utfärda, och således, enligt Utskottets tanka, deruti icke böra inblandas sådane stadganden, som antingen äro af Grundlags egenskap eller också ensamt ankomma på den andra statsmagtens tillgöranden, har Utskottet ansett från samma Instruction böra uteslutas ej mindre de gen un nyssbemälde 68 §. Riksdags-Ordningen för revisions-förrättningen stadgade allmänna grunder, än ock de serskiide bestämmelser, som kunna erfordras, rörande de, vederbörande embelsoch tjenstemän i och för revisionen åliggande skyldigheter och hvilkas utfärdande på Kongl. Majit ankommer.
Undersåtare, hwilka utan Lonungcns tillstånd säka eller antaga tjenst hos Främmande Herrskap Gifwen Orebro Slott den >9:de Junit 1812. -^ongl. Mast som funnit allmänna Lagen i 4Cap. ^ vch 7 §. §. MisigerningS - Balken ursälta straff för 7z6 Den 22 Junti. för de Swenste Undersåtare, hwilka taga gafwo eller förläning af Främmande Herrskap, laka sig bruka såsom desi Sändebud eller gar främmande Sändebud tillhanda i de ärender som ga desi förrättning ann, saknar likwäl bestämd Laa, hwarestcr de dömaS niage, svin utan Konungens samtycke söka eller emottaga tjenst hos Främmande Magter. Da nu afwcn sadant icke star att förenas nied de förbindelier en hwar Undersåte ager i afseende pa sin Regering, och kan leda tili wadeliga följder för det allmänna, förestår Kongl. Maj:t i Nadcr: i:o Att i 6 K. af ofwanberörde Capitel och Balk ett tillägg ma göras, som innefattar i fraga warande förbrytelser, och att samma §. således ma komma att lyda pa sätt som följer, nemligen: Täger någon gafwo eller förläning as Främmande Herrskap, att främja desi fördel emot Konungens och Rikets bästa, hafwe förrverkat liswet och det han njutit. Tager eljest Konungens Embetsman gafwo eller förläning af Främmande Herrskap och hafwe ej förut eller straxt derefter giswitFet tillkänna och fatt Konungens lof dertill, miste Ara och Embete och hasme förbrutit det han fatt hafwer.
Jag skulle föreställa mig att Hr Lind hade sig bekant att Riksd.Ordn. tillerkänner frånvarande ledamöter af Utskm rätt att afgifva reservationer ehuru icke att i öfrigt verka pä besluten. I afseende på hufvudsaken, så tror jag mig i det föreg:de hafva tillräckligen antydt att det ändamål, som här åsyftas nemi. att inbringa inkomst åt Staten, kan vinnas utan att bränvins-tillverkarne tillfogas förluster genom förändringar af redskap. Jag tror mig icke behöfva vara vidlyftigare. Hr von Hartmansdorff: Antingen en reservation tillkom mit på ett sätt eller annat, så är det likväl hvarje i Ståndet närvande ledamots rätt, att göra de förslag, som han finner vara lämpliga. Således är det väl äfven Frih. Raabs rätt att nu göra sina förslag i ämnet antingen de stå i hans tryckta reservation eller icke. Redskapens omarbetning, förorsakar förlust både af material och kostnader, hvilken man följaktligen bör så vidt sig göra låter, undvika. Om redskapen förändras för att göra sjelfva tillverkningssättet fördelaktigare, så är det ingen förlust, och tillverkaren gör det sjelfmant. Men om ändringen skulle ske blott derföre att lagstiftaren vill så hafva det, sä kan det måhända vara skadligt. Då bör raan undvika det så vidt man kan: och derföre tror jag att man ej bör antaga Frih. Raabs förslag, emedan det skulle ålägga näringsidkaren ett tvång, hvars nytta mången ej torde inse. Hr Aminoff: Jag beklagar att Frih. Raab icke var närvar:de då Utskm förehade detta betänkande till handläggning, så skulle Hr Frihm blifvit upplyst om de anmärkmr som emot förevar:de förslag gjorde sig gällande. Lika D c n 1 J u 1 i e. m. 417 Lika med en värd talare anser jag, att Frih. Raab, som var bortrest då Ulsk:n fattade sitt beslut, ej har rätt att vidfoga betänkandet någon reservation, men väl att inom R. o. Ad:s plena göra sina åsigter och förslagen gällande.
Själf str8ng pligtmanniska begiirde hon aldrig en rlttighet annat an förbunden med ansvar. För henne sammansmllte rättighet och skyldigbet. Vi bevara ett kart minne fr&amp;n denna tid af studier och verksamhet i det arbete, som hon &amp; r 1870 utgaf under titeln: Kvinnan ock Vppf ostran. a Man kanner snart, vid genomlasandet af denna utmarkta bok, att den genomlefvats, innan den nedskrifvits; och det ä r detta, som skanker den ett alldeles sarskildt varde. Jag uppmanar alla mödrar att begrunda densamma; de skola der finna anvisningar af en hög moralisk och social vigt, en upphöjd lifsiskadning och en hög tanke om kvinnans värde och den uppgift, till hvilkeu hon ar kallad, ehuru visserligen jag nödgas erkanna, det religionsbegreppet förefaller mig nilgot oklart. Tvungen att lemna landet, med anledning af sina barns uppfostran, besatte sig M: me de Barrau i Paris nAgra ininader efter kriget. Vilr stad, mötesplatsen för s&amp; mycket eliiride och s&amp; mycket hjalternod, erbjöd för detta varma hjtirta ett verksamhetsf&amp;lt som det beböfde. KvinnofrAgan bar i Paris en i hög grad smartsam karaktar. Brödfrägan och uppfostringsfrAgan sammanhiinga. Det moraliska spörsmtilet invecklas ytterligare af det ekonomiska. E n kvinna med ett sil ljust förstind som den, hvarom har &amp; r friga, kunde icke nöja sig med .de vanliga tillfalliga medlen. Hennes verksamma intelligens sökte att f r h verkningarna sluta sig till orsakerna. Alltför klarsynt för att ensamt af samhallsinstitutionernas förandring vanta manniskornas förbikttring, var hon dock upprilrtig nog att erkanna de hinder af alla slag, som daliga lagar och orattvisa institutioner uppresa mot individens höjande. Den anmärkningsv&amp;rda och afven mycket bemarkta artikel, som hota utgaf rörande AJlöningen föidet kuiitlign arbetet i Paw ' s ar helt och h %llet besjalad af kanslan för den socials rattvisan.
Hr von Hartmansdorff har upgifvit ett sådant fall, nemi. lastande af Gud, som enl. 1 §:n bestraffas olika, då det sker af berådt mod eller af lättsinne. Måste icke Domaren i detta fall skilja emellan motiverna för dessa brott, och derefter lämpa straffet. Jag fattar fullkomligt de Hrrs åsigter, hvilka talat för återremiss af Utsk:s Betänk. De anse den deri omnämnda handling icke såsom brott. Men hafva vi icke haft tillräckligt af discussionerne i detta ämne, för att genom en återremiss ännu en gång framkalla dem. I alla fall hemställer jag, i hvad beslut Utskefter en återremiss skall stanna, då 2 talare sagt, att något förhållande emellan brott och straff icke finnes, hvaremot 2 andra ansett föreslagna straffet olämpligt. LagUtsk. har efter mogen öfverläggning, och en hel dags discussion kommit till den öfvertygelse, att det af Utsk. föreslagna straff borde stadgas för ifrågavartde brott, och då någon motion derom icke var väckt, angtde förklaring eller förändring af 1 kap. 2 §:n M.B:n, ansåg sig Utsk. icke böra föreslå något sådant. Jag uprepar det ännu en gång, hvartill skall en återremiss tjena? Skall den beviljas endast derföre, att en och annan talare, utan att hafva fullkomligt genomläst Betänk., icke fattar dess innehåll och sammanställning med en lag-§ ? Frih. Rehbinder: Jag skall vara helt kort. Ståndet torde ändock finna, alt det är nödigt återremittera Betänk. Om man nu antager Utsk:s förslag, men låter 1 kap. 2 §:n M.B:n qvarstå, äfven för ifrågavar:de brott, blir straffet möjligen högst sällan tillämpadt, och då är det nära nog detsamma, som om det icke funnes.
Stånd har dock återremitterat momentet 5:o, hvaremot Ridderskapet och Adeln, som gillat nämnde moment, återremitterat momenten 6:0 och 9:o. I)å momentet 6:0 står i sammanhang med de §§, hvilka afse de skattskyldiges uppgifter, har Utskottet, ehuru dess förslag är af tre Stånd godkändt, ansett sig kunna taga detsamma under förnyedt öfvervägande; dervid Utskottet funnit sig böra hemställa, att mom. 6:0 mä erhålla deu förändrade lydelse, som bilagda förslag utvisar. Vidkommande åter momentet 9:o, så och enär detsamma helt och hållet är af reglementarisk natur samt dess uppställning icke står i omedelbart beroende af något sådant stadgande, deri Utskottet nu föreslagit ändring, anser Utskottet, hvars förslag blifvit af tre Stånd bifallet, återremissen deraf icke kunna till någon åtgärd föranleda. Ffter att sålunda hafva afgifvit utlåtande öfver de delar af Utskottets förslag ej mindre till Bevillning s-stadga samt Instruktion för Taxerings-förrättningarne, än ock till Författning angående mantalsoch skatlskrifningarne, hvilka blifvit lill Utskottet återremitterade, eller i afseende å hvilka Riks-Stånden slädnät i skiljaktiga beslut, återstår för Utskottet att afgifva yttrande i anledning af väckt fråga derom, huruvida den nya Bevillnings-stadga, Rikets Ständer vid innevarande riksdag antaga, skulle med början af nästkommande år komma alt lända til! efterrättelse, eller 0111 med tillämpningen af densamma til! större eller mindre del borde upp skjutas. Utskottet, sorn tagit denna fråga i noggrannt öfvervägande, har dervid icke kunnat förbise, ali fullständig kännedom om innehållet af denna författning, hvilken skall tillämpas af en stor mängd personer, svårligen torde kunna vinnas under den korta tiden från densammas antagande intill nästa års början.