Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande åter frågan, huruvida SlenkohlsVerket lämpligast må kunna af Staten understödjas, hade R. St:r, med afseende å hvad i ofvanberörde måtto upplyst och utredt blifvit, beslutat, att den fordran, StatsVerket för beviljade Lån, i och för StenkohlsGrufve-driften, eger hos frami. Hans Excellence Herr Grefve Ruuths Sterbhus innestående, till ett belopp af 199,560 R:dr B:co, med derå löpande ränta, må afskrifvas och öfverlåtas på Intressenterne uti StenkohlsVerket, under följande vilkor: r:o Att Höganäs StenkohlsGrufveBolag bör ombesörja teckning och uppbörd af en Fond, stor 200,000 R:dr B:co, hvilken Fond ovilkorligen skall användas Betänkanden, JN:o 89. 441 för nedsänkningen af Ryds Schacht för arbetets bedrifvande på nedre flötsen, och för inrättandet af sådana Fabricationer, hvartill i synnerhet den ymniga tillgången af eldfast lera erbjuder rudimaterie!'. 2:0 Detta nya Bolag, sora inom 2.'ne år efter kungörandet af R. St:rs fattade beslut, bör vara uppl-ättadt, skall, genom ordentliga räkenskaper, hvilka granskas af R. St:rs Revisorer, redovisa, på hvad sätt och till hvad belopp den tecknade summan blifvit använd. 3:o Till säkerhet för Staten, att denna summa till förenämnde ändamål användes, bör afbetalningen å frami. H. Exc., Hr Grefve Ruuths Sterbhus’s skuld till Staten, tills vidare och på vanligt sätt erläggas till R. St:rs RiksgtsGontoir; men något å Actie-beloppet icke af Bolaget lyftas förr än, genom räkenskaperne, blifvit styrkt, att hela den tecknade Summan är för ändamålet vorden använd. Derefter skall Bolaget vara berättigadt ej mindre, att uttaga hvad som till RiksgäldsContoiret influtit, så väl i Capitalafbetalningar, som de, ifrån den dag R.
Kapitalisten inne i landet är illa belåten med den underrättelsen att i Götheborg och Gefle finnes salt. Jag anhåller om ursäkt att jag förlängt discussionen. Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh.: Sedan R. Sl:r vid 1840 års Riksdag ingingo till K. M. med underd. anhållan att den stapelstäderna åliggande skyldighet att hålla saltuplag skulle uphöra, och K. M. i anledn. deraf år 1841 utgaf en författning, hvarigenom de fleste stapelstäderne frikallades från denna skyldighet, så har erfarenheten visat, alt under de sednasle åren alltför öfverdrifna saltpriser upkommit. Detta är således ett factum, som icke kan bestridas, och orsaken dertill lärer man få söka uti uphörandet af stapelstädernas skyldighet att hålla saltuplag. När nu efter denna förfaltn:s tillkomst erfarenheten visat, att saltpriset tillförene icke veterligen varit så högt som nu, ledes man lill den slutsats, att förändring i stapelstädernes skyldighet i delta hänseende varit orsaken till prisstegringen. Man har här sagt, att det icke torde vara skäl att återgå lill det förhållande, som förut egt rum och att en sådan åtgärd skulle utvisa alt man beträdt en reactionär bana; men då denna författning i anledn. af R. Sers und. framställning tillkommit kan jag icke se, hvarföre icke, när erfarenheten talat emot uphörandet af dessa saltuplag, R. St:r äfven kunna ingå till K. M. med anhållan att den gamla författningen målte åter få uplifvas. Man har äfven sagt, alt ett af BorgareShs ledamöter meddeladt yttrande, som här blifvit omnämndt icke utgjorde skäl för antagande af Utsk:s förslag, enär man påstått, att det gamla ordspråket ”en fluga gör ingen sommar” här vore tillämpligt. Jag får i anledn. häraf nämna att nämnde ledamots af Borg.St. åsigt understödjes af 2:ne Utskottsledamöter af BorgareSt. hvilka reserverat sig emot Betänk, nemi.
Betänkande N:o 1. nästa termins ingång, med de bestämmelser i afseende å söneller helgedags inträffande å nämnda dagar, som mom. 4 och 5 i § 2 af gällande bränvinstillverkningsförordning innehålla, samt att af dessa terminer tillverkaren må få välja hvilka och huru många han sjelf åstundan, med den inskränkning likväl, att icke kortare tid i sender må till begagnande medgifvas, än två terminer eller en månad såsom hittills; inom Bidderskåpet och Adeln: af Grefve von Saltza, C. A. Ph., (motionen N:o 30), att bränvinsbiänningen, med bibehållande af den skatt och de kontroller, som nu funnes eller i en framtid kunde anses behöfliga, måtte lemnäs fri i afseende på tiden för dess utöfning; af Herr von Strokirch, J. P. F. O., (motionen N:o 42), att tillverkning af bränvin under kontroll och mot erlagd tillverkningsskatt måtte vara tillåten under hvarje tid af året, samt att en oafbruten månad skulle vara den kortaste tid. hvarunder en bränvinstillverkare egde att sig af denna rättighet begagna; af Herr von Mentzer, C. F., (motionen N:o lil), att bräuvinstillverkningen måtte få, utan vidare inskränkning till tid, utöfcas från och med den 1 November till och med April eller Maj månads slut; inom BorgareStåndet: af Herr C. F. Bidderstad, (motionen N:o 159), att alla terminsföreskrifter för bränvinstillverkningen måtte upphöra; inom Bonde-Ståndet: af Georg Nyqvist från Wermlands län (motionen N:o 344), att bränvinstillverkningen i landet måtte få utöfvas vid hvilken tid af året som helst; af Peter Andersson från Blekinge län (motionen N:o 186), att tiden för bränvinstillverkning måtte för dem, som efter nu gällande förordning vore dertill berättigade, räknas från den 15 Oktober till den 15 April, alla så kallade terminsbestämmelser förfalla, samt anmälan medföra frihet att tillverka bränvin under hela den tillåtna tiden eller kortare tid deraf, dock minst en half månad; af Svante Bergström från Östergötlands län (motionen N:o 72, uti hvilken Nils Jaensson och C. J.
Hans ExceUence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet oall Adeln behagade bifalla Lagsamt Almänna Besvärsoch Ekonomi-XJtskoltens ifrågavarande Utlåtande, Ropades Ja, Hvarefter Hans ExceUence hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Högvördige Preste-Ståndet böra, på sätt Friherre Den 5 Fe b ina lii f. m. Sprengtporten föreslagit, inbjudas alt sig med Ridd. och Adeln förena. Bifölls. Föredrogs å nyo Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottens den 9 sist 1 idlie Januarii under N:o ii3afgifne och den 22 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om anvisande af erforderliga medel till anskaffning af spannemål vid inträffande missväxtår. Friherre Fockj. Bernt Wilhelm, anförde skriftligen; Jag hade hoppats att af de förenade StatsBancooch EkonomiUtskottens Utlåtande, i anledning så väl af Herr von Beckers och fleres, som af min egen lill dem, under den 3o Januarii sistlidet åx, remitterade motion i fråga om sättet att genom Statens mellankomst vinna stadga i de vacklande spannemåls-priserne, mycket förr än nu skett, finna tillfälle att närmare utveckla skälen till mitt under deri December 1828, i få ord och likasom i förbigående under behandlingen af ett närbeslägtadt ämne framställda förslag.
Utskottets åtgärd nu hvarken bordt eller kunnat sträckås längre, än att föreslå den tillökning å förra Stats-anslagen, sorn emedlertid likväl är nödvändig, och Statens tillgångar finnas medgifva; men hvilken tillökning sålunda endast kart blifva provisionel intill nästa Riksdag; hvarförinhan Förslaget till berörde reglering kommet att Utarbetas; Utskottet förmodar det Vara öfverflödigt, att här upptaga hvad soih uti de remitterade Handlingar och Metnorialerna vidlyftigt är änfördt såsom skäl för den yrkade Löneförbättringen, enär bland Rikets nu försam läde Ständer ej lärer finnas någon, sorn icke fullkomligt inser, ej allenast rättvisan och hehöfvd? deraf, tiri deri svåra ställning, hvaruti Statens Pen ni tige-liditta* gande E mbets* och Tjenstemän ÄtO försatte * arr. Den2 S Juni. anseende till Mynt-värdets fall och varuprisens stegring, hvarigenom deras Löne-belopp blilvit sä förmihdskadé, att de till blott hälften svara emot hvad de i verkligt mynt skulle utgöra»utan ock' att Statens val och upprätthållande sann hvarje enskilts rätt och basta hufvudsaklig! hvilar deruppå, art desse limbetsoch ■ Tjensteman så lönas, alt de hafva sin utkomst och kunna ofelbart fullgöra deras åligganden.. Med öfvertygelsen härom här Utskottet icke tvekat i det Beslut; att föreslå den förbättring i Penninge-Uöntagande Embetsoch Tjenstemännens Eöne-vilkor, som är så ovilkorligen nödvändig, samt står att förena med Statens tillgångar, och Utskottet har jemväl varit omtänkt, att i detta hänseende finna den utväg, hvarigenom ändamålet närmare måtte kunna uppfyllas, än nied de tillökningar, sorn beviljades vid l 81 o och 1812 årens IIi’• sdagar, hvilka förhöjningar, såsom bestämda i Penningar, numera föga medföra någon verkan.
Som nyttan och nödwändighelen af en Realisation är sä handgripekig och en sä allmänt antagen princips, at den utgör hwar och en enskilld persons och hela Allmänhetens önskan; sä lärer man gerna finna sig wid del föreslagna marketalet, allenast Realisation blir möjelig och snart werkställd; särdeles som den iäeala. förlust, ett och annan dermedelst kunde tilskpnvas, ej är at räkna emot den bätnad, Rcket i gemen derigenom tilsiyter. Herr ^älersparrs, -^xsl. Ingalunda för at afbryta en sa 'vigtig öfiverläggning, utan blott up< lyönings-wis, anhäller jag ödmlukast at fa göra en ganska korrt hemställan. Uti sidsta klsno wackte en ward Ledamot fragan om bestämda tiden för Bewillningen. Dess äiLäamen lades pa Bordet. Efter min öfwcrtygelse utgör den bestämda tiden för Bewillningen den enda säkra grunden för hwilken vinsnes klan som häldst. Jag hemställer således ödmjukast, at Herr Grefwe» och Landtmarskalken täcktes underrätta Högloft. Ridderskapec och Ä« deln i hwilken ordning Herr Erefwen och Landtmar - skalken behagar öpna öfwerläggningen i detta angelägna äronde. Näzo» torde finna, at jag ej afpafiat rätta ö» goiiblickct för denna min hemställan, sedan öfwerlaggninaen redan är börjad och alla wara R,elxeAive Medständer redan hunnit tanka ut, i et annars ratt betänkligt ämne, haldst det angar ek helt RikeS kmsnce-reglsrmg och z,ooo OOo menniskors »välfärd.
Maj:ts nådiga Skrifvelse med det af Kommilérade afgifna underdåniga Betänkande och förslag angående skjutsnings-besvärets ordnande, dels ock väckta motioner i samma ämne; biföll Ridderskapet och Adeln ej mindre Utskottets å sidorna 3—6 gjorda hemslällanden, rörande punkterna litt. a—e uti ofvannämnda nådiga Skrif velse, samt tillstyrkandena i slutet af Betänkandet, sidd. 15 och 14, än ock det i Kommitlérades Betänkande sidd. 44—51 antagna Förslag till reglering af befordringen utaf post och resande samt tili gäldande af den derför erforderliga kostnad, med de förändringar deri, hvarom Utskottet uti förevarande Betänkande hemställt, endast med det undantag, att ifrån slutet af § 59, sådan den lydde i Utskottets Betänkande, uteslöts följande mening: ”Börande likväl detta Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes heslut om förhöjning utöfver 1 R:dr, för att blifva gällande, underställas Kongl. Maj:ts nådiga pröfning.” S. D. Efter föredragning af ett från Vällofliga Borgare-Ståndet ankommet Protokolls-utdrag N:o 417, med inbjudning till de öfriga Itiks-Stånden alt förena sig uti Borgare-Ståndets beslut om gemensamt sammanträde af Riks-Stånden för öfverläggning i anledning af Sammansatta Statssamt Banko-Utskottets Utlåtande N:o 24, angående Kongl. Majits nådiga Skrifvelse med förslag till förändrad orga - l 676 Pr ot.-Utdrag den i September i860. nisation af Hypotheks-inrättningarne i Riket; blef denna inbjudning af Ridderskapet och Adeln antagen. Från Höge. Preste-Ståndet. S. D.
Han upptäckte till sin utomordentliga öfverraskning den mest slående likhet mellan sitt förhållande till Eusebia å ena sidan, samt de begge anakoreternas å den andra. Hvad de begge sednare upplefvat med hvarandra, det hade äfven Clemens med Eusebia, dels redan i verkligheten, dels och ännu mer i de fantasibilder, som de skapat af sitt blifvande ökenlif i hvarandras sällskap. Dessa bikter, böner, andaktsstunder, gemensamma tårar öfver sitt syndaelände och gemensamma fröjder öfver den erbjudna nåden, dessa känslorus, denna mystiska trånad, som förde kind till kind och mun till mun, medan sinnet frossade i känslor, ditintills icke erfarna och sålunda utan tvifvel flutna ur syskonkärlekens och den gemensamma andaktens rena källa – allt detta liknade till sina minsta drag hvad Clemens sjelf erfarit. Clemens läste denna framställning med största uppbyggelse och fägnad, emedan han i densamma såg en bekräftelse derpå, att hans eget tillstånd med dess vexlande känslor icke var någonting för honom serskildt, utan låg inom den kristliga erfarenhetens allmänna område. Författaren berättade ännu utan reflexioner och lät icke ana hvad komma skulle. Hans skildring bar pregeln af samma genom bristande sjelfkännedom framkallade säkerhet, i hvilken han den tiden var invaggad. Men huru häpnade icke Clemens, när författaren började ett nytt stycke med ett plötsligt uppdagande deraf, att det tillstånd, han ditintills skildrat, var ett verk icke af Gud, utan af lögnaren från begynnelsen, att den himmel, i hvilken han dvalts, var det aldra nedersta helvetet, af den listige fienden upputsadt med färger, som för det bedragna ögat härma himmelens glans, och uppfyldt af andar, som dölja sin vedervärdighet bakom englamasker. Hade denna upptäckt redan i berättelsens början blifvit antydd, skulle Clemens sannolikt icke velat igenkänna sig sjelf i densamma; han skulle letat efter främmande drag och intalat sig, att hans erfarenhet var en annan. Men nu var likheten redan erkänd, och han kunde icke tillbakataga denna bekännelse. Han häpnade och intogs af fasa.
»O Gud, då hedern är stum, men misskännelsen talar, gif mig åter misskännelsen! Då lyckan är stum, men sorgen talar, gif mig åter sorgen!» Men kronan var tagen ifrån honom. Han satt där, eländigare än den eländigaste, ty han hade störtat ned ifrån lifvets höjder. Han var en fallen kung. EN JULGÄST. En af dem, som lefvat kavaljerslif på Ekeby, var den lille Ruster, som kunde transponera noter och spela flöjt. Han var af låg härkomst och fattig, utan hem och utan släkt. Det kom svåra tider för honom, då kavaljersskaran skingrades. Han hade då ej längre häst och karriol, ej päls eller rödmåladt matsäcksskrin. Han måste färdas till fots från gård till gård och bar sin packning inknuten i en blårutig bomullsnäsduk. Rocken knäppte han igen ända upp till hakan, så att ingen skulle behöfva veta, hur det var beställdt med skjortan och västen, och i dess vida fickor förvarade han sina dyrbaraste ägodelar: den isärskrufvade flöjten, den platta lomflaskan och notpennan. Hans yrke var att skrifva af noter, och om allt varit som i de gamla tiderna, skulle det ej fattats honom arbete. Men för hvarje gångande år blef musiken mindre öfvad däruppe i Värmland. Gitarren med sitt murkna sidenband och sina nötta skrufvar och det buckliga valthornet med urblekta tofsar och snören flyttades upp på den skräpiga vinden, och dammet lade sig tumstjockt öfver de långa, järnbeslagna fiollådorna. Dock, ju mindre den lille Ruster fick att göra med flöjten och notpennan, desto mer måste han sköta om lomflaskan, och till sist blef han rent försupen. Det var stor synd om den lille Ruster. Än så länge blef han mottagen på herregårdarna som en gammal vän, men det var jämmer, då han kom, och glädje, då han gick. Det luktade snusk och brännvin om honom, och bara han fått ett par supar eller en toddy, blef han oredig och berättade otrefliga historier. Han var de gästfria gårdarnas plåga.
Brot. 1856 & 1857. 3 Sami. 7 Haft. 4 26 Konstitutions-Utskotlets Memorial N:o '11. till ”Allmänna verk”, hvilkas kronotionde skall genast utgå på det nya sättet, helst ifrågavarande kronotionde icke vore af vissa hemman anslagen tdl viss lärare eller lärarestat, -— den till Stockholms skol-stat från länet utgående kronotionde borde, såsom anslagen till ett allmänt verk, nu genast utgöras i enlighet med Nådiga kungörelsen den 11 Maj 1855. Kongl. Majits Befallningshafvande i Stockholms län utlät sig, alt, då det sjntes tvifvelaktigt, huruvida den till skol-staten från länet utgående s. k. Bibeltrycks-spanmål kunde hänföras till sådan lionde-spanmål, som åt embelsoch tjenstemän är på lön indeid och af dem disponeras med den rätt merberörde kungörelse dem tillägger, helst tjenstemännen vid Stockholms Skol-stat icke hvar för sig hafva visst hemmanstionde sig anslagen och således icke heller ega rättighet att spanmålen af tiondegifvarne direkt uppbära, sä kunde skol-slatens gjorda yrkande icke bifallas.
Jag inskränker min protest mot denna grundlagsvidriga handling inom gränsorna af min ringa verkningsförmåga, då jag vördsamt hemställer tili dem af mitt Stånds medlemmar, som, hyllande det sanna adelskapet i utöfningen af vårt dyrbara kall, erkänna sig beroende endast af Grundlagen, uttryckande Medborgarnes pligt, i öfverensstämmelse med äran och samvetet, skild från det ministeriella godtyckets inflytande, att de värda Ledamöterna undandraga sig delaktighet i en valförrättning, som innebär ett hyllande af den vådiiga Den 4 Mars. 219 seger ministern tillkämpade sig den 11 sistlidne Februarii med 4 rösters öfvervigt vid en votering, hvarom våra Protocoller framvisa ett varnande exempel. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Gustaf: Jag anhåller, att Grefve Horns anförande mätte få hvila på bordet lill en annan dag, för att då blifva ett öfverläggningsämne. Härefter företogs val af ofvanbemälde sex Revisorer, hvaröfver särskildt Protocoll fördes; och befunnos, vid valförrättningens slut klockan half till 8 eftermiddagen, följande Herrar, genom de fleste rösterne, hafva blifvit till Revisorer utsedde: röster. Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelm, President 128. Herr Lagerhjelm, Pehr, Assessor . 100. Herr Tham, Wollrath, BruksPatron 124* Herr Törnebladh, Gustaf, Öfverste Lieutenant i3o. Herr von Ehrenheim, Reinhold Fredrik, Kammarherre 13 r. Herr Heijkenskjöld, Dettlof, BergsRåd 128.
Pres’Ståndet ingifna och derifrån till Utskottet remitterade Memorial, angående saknad eller för» dröjd verkställighet af Kongl. Maj:ts och Bikets Ständers vidtagne Beslut uti åtskilliga Bikets inre hushållning rörande ämnen, blef, i anledning af BancoFullmäktigen Anders Danielssons skrif, teligen gjorde anmärkningar, hvari Hedervärda BondeStåndet allmänt instämde, berörde fråga i hela dess vidd till Utskottets förnyade handläggning återremitterad; hvarom Bespect. Med. Stånden skulle vördsamt och vänligen under, rättas. S. D. Enär å nyo föredrogs Allmänna Besvärs, och OeconoraiasUtskottets, den 24 den: nes Prot. Utdrag d. 27 Jan. 18 1S • 75 nes på bordet lagde betänkande, i anledning äf Riksdagsmannen Olof Månssons från Blekinge väckta fråga, om det arfvode som vederbörande Läkare böra åtnjuta för besigtningar å Karlar, hvilka af Roteeller Rusthållare anskaffas, för att uti Båtsmarishållet, eller Indelta Ar-1 méen inskrifvas; blef detsamma af Hedervärda BondeStåndet godkändt och bifallet. S. D. Enär 3 nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconomias-Utskottets d. 24 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning af åw skilliga inom Vällofl. BorgareStåndet och Heder värda BondeStåndet väckta motioner, angående förhöjning i betalningen till Inqvarteringsgifvare för det underhåll de lemna tågande Troupper m. m. blef detsamma af Hederv. BondeStåndet godkändt och bifallet. S. D. E när å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch OeconomiaeUtskottets d. 24 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning af Riksdags-] Fullmäktige, från Skaraborgs Län , Lars Carlssons, Peter Svenssons och Isac Anderssons väckta fråga, om skyldighet för Götha CanalBolag att besörja underhållandet af de vägstycken i Skaraborgs och Östergöthlands
Ehuru upplyst blifvit, att beloppet af ifrågavarande begrafningshjelp blifvit, i förslaget till Rikets Ständers vid sista Riksdag till Kongl. Majit aflåtna underdåniga skrifvelse, genom missförstånd af Rikets Ständers beslut upptaget lill 395 R:dr 24 sk. i stället för 254 R:dr 38 sk., som samma begrafningshjelp rätteligen bordt utgöra, så, och enär likväl Rikets Ständer sagde skrifvelse godkänt och densamma till Kongl. Majit aflåtit, ansåg Ståndet merbesagde begrafningshjelp böra till vederbörande utbetalas till hela det belopp, 395 Rnlr 24 sk., sorn i Rikets Ständers ofvannämnde underdåniga skrifvelse är upplaget; N:o 87, i anledning af föreslagen lindring uti vilkoren för de till edlings-företag inom åtskilliga Län meddelade statsbidrag 1 Bifölls; N:o 89, i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition 0111 ett ytterligare anslag af 4,000 Ilidr årligen till understöd för rustoch rotehållare i Jemtland 1 Bifölls. S. I). Föredrogs Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens memorial, N:o 15, rörande Utskottens betänkande, Nio 7, i anledning af väckt motion om vidtagande af försigtighetsmått emot catholicismeus utbredande: Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens betänkande, Nio 14, i anledning af väckte frågor om ändringar och tillägg uti, samt förklaring af, Kongl. Majits Nådiga Stadga om Skif - 408 Prot.-Utdrag, den 9 December i8f4• tes-verket i Riket den 4 Maj 1827 samt Kongl. Kungörelsen den 9 Juni 1832 N:o 11, angående väckt fråga om lindring i kronobrefbärings-skyldigheten: Bifölls; JN:o 14, i anledning af väckta motioner om anslag till beredande af undervisning åt allmogen uti tillverkning af s. k.
A f literatur för barn och ungdom föreligga å daktionens bord: reVerldsutställningen i Paris 1889, tecknad i bilder för barnaverlden af Adrien Marie; med svensk originaltext. (Gotlands Allehandas tryckeri.) En synnerligen vacker, roande och instruktiv barnbok, som helt visst blir favoriten på julbordet. Vid klippforsen; af Johanna Spyri. (Wilhelm Billes förlag.) I jullofvet; berättelser för barn af Gerda Meyerson. (Looström &amp; komp:S förlag.) Dicks hjeltebragder; en skildring ur skolgosslifvet af E. (Förl. som ofvan.) Ur folksagans rosengårdar. I och II; en sagosamling utg. af Bich. Bergström. Med teckningar af Jenny Nyström. (Fahlcrantz &amp; komp:s förlag.) På Adolf Johnssons förlag: Ungdomsbibiiothek, 14 — 17: Rosa, af E. de Presscnsé; Ur barnens lif, samma förf. ; Amiral Ilobart Paschas lif och bedrifter, berättade af honom sjelf; Irohjei-ta eller ödemarkens son, af Gustave Aimard. Från Gehrman &amp; komp:s [f. d. Julius Bagges] Då i fjor välkända musikförlag ha utsändts följande nya pianokonstnärsklubben för första gången utsände sin jultidning, mottogs densamma med det lifligaste bifall, på grund af sin sällsynt konstnärliga utstyrsel och sina gedigna bidrag. V i kunna tryggt försäkra, att årets nummer så långt ifrån står det förra efter, att det snarare synes oss öfverträfia det, så i afseenda på illustrationernas värde som ock det literära innehållet. Det i förhållande till valutan ytterligt billiga priset bör ytterligare tillförsäkra konstnärsklubbens publikation vidsträckt marknad. kompositioner: Potpourri ur Verdis Othello; af F. Brissler. Serenade italienne; af E. del Valle de Paz. Tennis; polka af M. v. Stedingk. Lycka till; polka af Nils Th. Kjellander. Revy-fransäs; af / /. Berens. Från Rivieran; vals af J. Ivanoviti. Mins du?