Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Välde talare hafva yrkat ålerremiss af detta betänk. Jag uppträder ej för att bestrida denna återremiss, då det är mig bekant, att betänk, är återremitterad) af tvänne andra Stånd, hval före det således visserligen ej gör någonting, om R. o. Ad. äfven beslutar, att detsamma bör återgå till Utsktn, för att i sammanhang med alla de anmärkntr, sorn i de särskildta Stånden kunnat göras, blifva bedömdt och ännu en gång behandlas. Det torde likväl tillåtas mig, sorn deltagit i de sammansatta Stats-, Lagoch Ekon.Ulskm, hvilka utarbetat delta betänk., att upptaga några af de anmärka:!', sorn blifvit gjoida deremot. Den förste ledamoten, sorn bär talade i denna fråga, förenade sig med Hr Ekholm i dess reservation, sorn utgick derpå, alt härad-fängelser borde i första rummet inrättas i häradernas centralpunkter, och att man, såsom reservanten yttrar, borde boija med böljan. Jag får äran nämna, att inom Utsktn delade jag i början och idet hela Hr Ekholms åsigt. Äfven jag trodde, alt del var rätt i allmänhet alt börja med början, och' isynnerhet vid en så beskaffad måug - Den j5 Januari. artad inrättning, sorn ett helt lands fångvård, der det visserligen skulle vara nyttigt att hafva de första och så till sägandes primära fängelserna först inrättade på ändamålsenligt sätt; ty endast derigenom kunde man med visshet beräkna det antal fängelser, sorn skulle komma att behöfvas; men det blef för mig sagdt af manga erfarna ledamöter inom Utskin, att det vore omöjligt, att på förhand, och innan den föreslagna regleringen af domsagorna blifvit utförd, med någorlunda säkerhet bestämma de lämpliga platserna för anläggandet af dessa centralfängelser inom häraderna.
Secreterare 800 Dito. i Notarie i Prest-Ståndet — zoe» Dao. i Dito i Borgare - Ståndet zoo Dito. i Dito i Bonde, Ståndet — 400 Dito. 1 Dito Dito — 402 Dito. 2 Första Canzlister hos Ridder derskapet och Adeln hwardera zoe» Dito. Den sz Julik. 2 Andra Canzlister hos Nidderssapek och Adeln 2 Dito hos Prest-Ståndet 2 Dito hos Borgare - Ståndet 4 Dito hos Bonde - Ständer Orebro den i6 Julli L. b>LZerbrin§. h. t. Landtmarskalk, bl. d0. Lckvvsn. Borgarc-Stänv. Talman. j hwardera 2sv N:dr. I8l2. sscob binäblom. Prest-Ständets Talman, bars Olsson, n. w. Talman. Hwarjemke Herrar Ordförande i Utssotten aflemna! Förslag till Arfwoden för Utskottens Secreterare och öfrige Tjenstemän, sa lydande: pro Memoria. "Undertecknade Ordförande i dem ibland Riksens Ständers Utstött, för hwilka utgifterna böra ä de gemensamma Rrksdagskostnaderne anstas, fa härmed uppaifwa följande Förslag till de Arfwoden förbemält Mtstotts Secreterare och Canzlier, hwilka Ord,örande, med billigt afseende uppå hwarje Tienstemans, sa wäl fins emellan, som i afseende pa stilnaden emellan denna och den förra Urtima Riksdagen, olika arbetsmöda, trott stg böra till RiksénStänders godkännande hemställa, nemligen: R:dr B:co. För Hemliga Urstsrters Secreterare 200: — 2 Canzlister, hwardera — 8;: »6. För Lon stitucions-Urfkorcets Secreterare zss: g Canzlister, hwardera — roo: För Gcats-Utfkorters
Jag är hvarken behörig ej heller önskar jag att kunna ingå i andra personers motiver för deras yttranden; trien det bekänner jag uppriktigt. att tillfälligheten är ganska egen, att just de personer, hvilkas tänkesätt man vet äro ifrigast emot det nya lagförslagets ideer, äro de, sorn ifrigast sätta sig enrot det jfrågavar. förslagpt — Hvad Hr Stuarts anmärka, beträffar, så tvekar jag ej att biträda densamma, men jag tror ej såsom Hr St oart, att det är förenadt med någon särdeles våda att låta ifrågivar. stadgande oföräodradt qvarstå; men om R. o. Ad skulle nied FR' Stuart i (leila afseende instämma, så vill jag ej motsätta mig, att förslaget med denna anmärka, får till Cqnst.Ulsk. återgå, Gr. Spens: Jag skulle ej ytterligare hafva besvärat R. o. Ad. med afhörandet af mjn svaga löst, som jag för tillfället har svårare alt forcera, än eljest; men då Hr von Hartmansdorff vid början af denna debatt begärde alt min reservation skulle tagas lill grund för R. o. Adis gemensamma tankar, h ir jag ansett för min skyldighet att för R. o. Ad. uppläsa ordalydelsen af det förslag, som af mig i detta ämne varit framstäldt till Coust Utsk. Detta förslag åsyftade att åstadkomma hvad som af Hr Dalman blifvit förordudt, icke genom en förändring af 87 §:n eller en tillsats D e ii 1 December f. m. 77 deruti, utan genom tillsats af en ny § mist efter den iogtde eller nck eli tillagdt moment dertill. Den lyder sålunda: ”Finna R.
Än tecknar talaren i ett klangfullt språk tonkonstens etiska och estetiska betydelse, än upprullar han en ffergrik tafla af en Ludvig von Beethovens storslagna lifsgerning, än lemnar han en vetenskaplig karaktäristik af tonens och ordets syskonförbund, än framställer han grunddragen af en nyare tids forskningar rörande klangförcteel^erna, än åskådliggöres de s. k. klassiska idéernas kamp med de modernt » praktiska » sträfvandena och bådas betydelse såsom sociala banbrytare, än f&amp;ller tal. en förkrossande förkastelsedom öfver kyrkomusikens förfall och lemnar en sympatisk bild af den liturgiska sångens forntida värdiga ståndpunkt, ' än gifver han en historiskt kronologisk öfverblick af den svenska tonkonstens hufvudskedeñ allt från de gamla bardernas visor och harpolekar i den grå forntiden intill den inhemska tonkonstens senaste utveckling. Härförutom mötes läsaren af lifFulla personliga karaktäri-stiker såsom i den vackra minnesrunan öfver drottning Lovisa eller den märkliga konturteckningen af nfigra den svenska opera-scenens främsta artister, hvaråt kommentarförfattaren lemnat en god belysning. » Den sköna stämma, som lik näktergalen förmår sprida tjasning så långt dess toner nå » är sålunda enligt nothänvisningarna yttradt med afseende på Louise Michaeli; » ett utsökt musikaliskt föredrag, som måste tillvinna sig hvarje bildad åhörares synnerliga bifall och aktning (- Flertalet af dessa tal datera sig från Musikaliska Akademiens årshögtider, andra från dess minnesfester öfver hädan-gångne ledamöter och associéer samt två från akademiens hundraårsjubileum (dels vid den officiella sekularfesten, dels vid en enskild festy som hertigen af Östergötland i sammanhang dermed anordnade i arffurstens palats). Förf. framsade dessa högtidstal sjelf med sin sonora, kraftiga stämma, hvilken bidrog att gifva dem ett förökadt behag. På sin tid väckte de också ett mindre vanligt uppseende och deras utgifvande i samlad följd skall nu för visso mötas med allmänna sympatier, helst de framstå såsom utmärkta mönster i sitt slag. Talen anknyta sig till en högst märklig period af Musikaliska Akademiens sekelgamla fortvaro.
— Hvad sålunda blifvit anfördt hafva Rikets Ständer funnit förtjent af uppmärksamhet; och då, i fråga 0111 tillämpningen af del framställda förslaget, Rikets Ständer ansett, ej mindre alt enahanda grundsats i afseende på vilkoret för laga skiftes erhållande, som eljest uti Skiftes-stadgan förekommer, bör följas, så att det i alla de fall, der ofvan antydda förhållande inträffar skulle vara nog, att en delegare begär nytt skifte, än ock att vid det förnyade skiftet ingen annan delningsgrund bör ifrågakomma, än innebafvet, hvarom likväl uttryckligt stadgande på vederbörligt ställe synes vara erforderligt, hafva Rikets Ständer funnit, sig böra hos E. K. Majit i underdånighet anhålla, dels att till 3 § i 1 Kap. af Kongl. Stadgan om skiftesverket i riket den 4 Maj 1827 malte göras ett tillägg af följande innehåll : ”Hafva, till följd uj sjösänkning, årensning eller annan vattenafledning af större omfattning, un om upprensning af vattendrag och dikning i allmänhet är i lag föreskrifvet, tillförene sanka egor undergått sådan förändring, ali de kunna odlas lill åker,- och kan, genom nytt skifte, en för egornas odling och bruk ändamålsenligure indelning åstadkommas; då må, der någon delegare det yrkar, nytt skifte å de egor kunna erhållas, ulan hinder deraf, alt fastställelse blifvit meddelad å äldre skiftes-förrättning''; dels ock att 1 § i 8 Kap. af nämnda Stadga må erhålla följande tillägg: "Skola egor, af den i 1 Kap. 3 § sisla punkten nmförmulda anledning, ånyo skiftas, gulle ock såsom delningsgrund dervid hvad hvar och en uti samma egor sist innehaft."
Herr Grefven och Landt-Marskalken tillkannagaf att Plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. 1’Salt; Kok, Inkommande Tullprocent 25# Den 2o Augusti f. m. Grefve Cronhjelm: Troligen har den hö ga tullen på koksalt kommit deraf, att man icke befarar tullförsnillning, emedan ämnet är volumineust; men jag tror, att det ej blott bör vara bestämmandet af StatsCassans vinst, som bör komma i beräkning, utan äfven moraliska con siderationer. Jag hemställer ., om icke en så hög tull vor» en koppskatt på hela nationen, och om icke tullen kunde nedsättas till 15 procent. Herr Hjerta; Oaktadt den qvantitet *£ 27 1,000 tunnor salt, sorn, enligt 1821 års specialer, inkom till Sverige, och den betydliga minskning uti intrader , som skulle uppkomma genom en nedsättning af tullen å salt, förenar jag mig dock med Grefve Cronhjelm, att tullen är nog hög, och bör nedsättas; då salt är ett gifvet behof för massan af nationen. Jag tror att i allmänhet de nedsättningar vi besluta, ej skola tillskynda Staten förlust, emedan qvantiteten, sorn förtullas, skall ersätta sänkningen. Grefve von Schwerin Fredric Bogislans: Den principe, Herr Hjerta och Grefve Cronhjelm framställt, är ganska riktig , att tullen pä salt ej borda vara eå hög, men, då Bevillningen Ir så hög, och ej kan stort nedsättas, tror jag det ej vara skäl att nedsätta tullen å en vara, som folket ej tackar en för, att man lidsätter Det är bättre, att man bibehåller detta, och nedsätter bevillningen. Grefve Den 20 Augusti f, m, sir Grefve Frölich , David: Jag förenar mig desto häldre med Grefve von Schwerin, sora jag tror mig känna att, om ock tullen nedsätteS, saltpriset ändå ej kommer att minskas, utan blir detsamma för allmänheten.
Hvad är den allmänna opinionen? Den är icke annat än vindkastet af dagens olika tycken. Våra företrädare på detta rum hafva tillräkligt lärt sig att inse verkningarne af den allmänna opinionen; vi bafve sjelfve under förlidne år varit nära nog att få skörda erfarenhet, hvartill den s. k. allmänna opinionen kunde leda. Historien vet att omtala huru torget utanför detta hus år 1810 blodades af den allmänna opinionen. Denna opinion har nästan under alla tider varit oriktig och falsk, och jag kan ej annat än på det aldrahögsla förkasta den lära, som påstår, att lagstiftningen någonsin bör utgå ifrån denna usurperade makt. Det måtte vara med lagstiftningens åligganden förenligt, att bilda den allmänna opinionen, och det mäste väl vara den tänkande majoriteten inom nationen, den, som skall stifta lagar, hvilken också måste beherrska, men ingalunda vika för, eller låta sig af densamma beherrskas. Frågan om representationssättets förändring eller förbättring, måste, efter min öfvertygelse, utgå i - 254 Den 13 Mars f. m. från det nuvarande tillståndet, och jag gillar således grunden för Consl.Utsk:s bearbetande; men jag kan icke för mig dölja, att Const.Utsk. icke på det minst tillfredsställande sätt ens sökt utveckla den stora frågan. Man har väl erkänt som grundsats, att Stånden utgörande valcollcgicr skulle bilda 2:ne kamrar; men man har afvikit ifrån den allmänt erkända grundsats, att dessa kammare skola vara af skiljaktiga karakterer. Väl har jag i dag hört motsatsen förklaras af en talare, som för öfrigt delar den grundsats, att dasseller ståndsval borde utgöra grunden för vår representation; men jag tror, att den värde talaren i det fallet delar en åsigt med många, den jag för min del icke kan gilla, nemi. att förvexla ideen af folkombud med den af ombud för slaten eller samhället. Jag anser icke att en representant bör uttrycka hvad man menar med folkombud; meningen dermed vore egentligen ingen annan, än ombud för den opinion, som för närvarande råder ibland folket.
Utskottet anser ingalunda behöfligt att, för dylika förlusters ersättande, såsom ofvanbemälde motionär föreslagit, afsätta en viss årlig summa och sålunda för detta ändamål, utaf Statsverkets medel, bilda en ny särskild fond; utan får Utskottet hemställa, att den härom väckta motion må lemnäs utan afseende. Stockholm den 10 April 1854. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 April 1854, kl. 3 e. m Utlåtande, i anledning af ånyo vuckt fråga om afskrifning af Statsverkets fordringar för Norrbottens och Westerbottens lun meddelade undsättningar. (R:gs Afd.) Vid innevarande riksdag hafva sedermera aflidne Riksdags-fullmäktigen Johan Jakob Rutberg, jemte Riksdags-fullmäktigen Anders Bäckström irån 16 Stats-Ulskotlels Utlåtande, N:o 97. JSorrbotlens samt Lars Gustaf Sandberg, Olof Lindström och Olof Pehrsson från Westerbottens län, uti en hos Bonde-ståndet gemensamt väckt motion, förnyat den under ilera föregående riksmöten gjorda framställning om afskrifning af Statsverkets återstående fordringar för de undsättningar, nämnde 2:ne läns innevånare efter 1830 och följande års missvexter erhållit; i hvilket afseende motionärernc erinrat ej mindre om de, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, genom Kongl, brefven den 13 Mars 1834 och den 19 Januari 1842, meddelade särskilda stadganden i afseende på indrifningen af nu ifrågavarande skulder, än om den af Kongl. Majit under sistförlidne riksdag uttalade åsigt, att en mängd al dessa läns undsättnings-lån mäste afskrifvas. Med anledning af denna motion anser sig Utskottet böra meddela böljande upplysningar om de särskilda betalningsvilkor och eftergifter, som i fråga om berörde skulders liqviderande blifvit af Rikets Ständer beviljade. Enligt Rikets Ständers redan , vid 1834 och 1835 års riksdag meddelade beslut, skulle'
4 Morn. innehåller, huru allt slags lastligt yttrande om Konungens Person eller gerningar skall anses och straffas; och kommer allmän Kungörelse härom att i vanlig ordning utfärdas. Uti underdånig skrifvelse af den ag sistlidne Maji, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, uppå anförde skäl, föreslagit, alt, med ändring af så väl Kongl. Brefven den 2 Maji 1766 och den 28 Februarii 1777, så vidt de angå Rådmän i de städer, der Den 7 Januarii f. m, 95 ej, enligt särsk i 1 te Författningar, minst 2 af RådstufvuRättens Ledamöter böra vid Academien hafva undergått förhör i lagfarenheten, som ock af Kongl. Brefvet den 16 Julii 1766, stadgas och förordnas må: i:o Att Rådmän i omförmälte städer, så ock alla Kämnerer, skola vara frie från skyldighet, att deltaga i gäldandet af böter, hvilka, för underlåtenhet att inom laga lid lill vederbörande HofRätt insända renskrifna exemplar af Domböcker samt af Protocoller öfver Uppbud och Lagfart, Inteckningar, Äktenskapsförord och Förmyndare-mål, hädanefter varda RådstufvuRätt eller KämnersRätt ådömde; från denna befrielses tillgodonjutande dock undantagne de Rådmän eller Kämnerer, sorn deltagit i beslut eller annan åtgärd, hvarigenom hinder för Domböckernes eller Protocollornes utskrifvande eller afsändande blifvit vålladt. 2:0 Att i dem bland dessa städers RådstufvuRätter, der MagistratsSecreterare eller Stadsnotarie finnes, samt i de KämnersRätter, hvilka äro med Notarie försedde, Borgmästare och MagistratsSecreterare eller StadsNotarie, till hälften hvardera, samt KämnersPracses och KämnersRältsNotarie, äfven till hälften hvardera, skola för ofvanberörde böter ansvara. 3:o
Qvinnomjölken har i detta hänseende ett betydligt företräde framför komjölken, hvilket man ju ock kan se af svårigheten att nära dibarn med komjölk. Magen hos ett par månader gamla barn tål ej komjölken, enär den under magsaftens inflytande rinner samman till stora klumpar, hvilka de svaga magväggarne ej ha styrka att sönderkrossa. Magen hos sjuka, afmagrade och försvagade personer har en viss likhet med dibarnets. Derför är det vigtigt för dessa personer att erhålla näringsämnena i möjligast förberedda form. Den mjölk, som innehåller mera propepton, kräfver mindre ansträngningar af magen och mindre magsaftförlust och kan således lättare smältas och tillgodogöras. Qvinnooch stomjölk hafva dessa egenskaper. Vid stomjölkens förvandling i kumys, öfvergår den ringa kaseinhalten till propepton. Derför är ock kumys så närande. Den innehåller ju dess utom socker, fett och syre, hvilka äro nödvändiga för näringen, jemte kolsyra och alkohol, hvilka utöfva en uppiggande verkan på den sjuka organismen. Ehuru kefir beredts af komjölk, som innehåller ungefär 87 % kasein, så har dock största delen förvandlats till propepton, så att några större klumpar ej förekomma deri. Efter mjölkens förvandling till kefir har den blifvit en temligen tjock, starkt mousserande vätska, hvilken innehåller mycken kolsyra och har en om sur grädde påminnande doft samt en sötsur angenäm smak. Kefir är fullt så starkt mousserande som champagne. Kefir är till sin kemiska sammansättning fullkomligt lik kumys; den är endast något tjockare, har endast hälften så stor alkoholhalt och något mindre mjölksyrehalt. Häraf följer, att man ej kan dagligen förtära kefir i samma mängd som kumys, men fördelen blir ändå på den förras sida, enär en flaska kefir innehåller samma mängd ägghviteämnen som 2 \ flaskor kumys. Om den sjuke således dricker 3 flaskor kefir, tillgodogör han sig samma mängd ägghvite, som om han drucke 10 — 12 flaskor kumys, en omständighet, som äfven med hänsyn till kostnaden bör komma i betraktande. Tre flaskor kefir kan man med måttlig rörelse lätt fördraga och detta qvantum förminskar ej utan höjer aptiten.
Hr Ribbing hade i går sagt, att hans anförande var afgifvet med föranledande af Hr Dalmans motion om Landsb:gelnstruktm, men äfven såsom sådant kunde propos. till remiss derå ej göras, enär R.. och Ad. redan vid föredragningen af Hr Dalmans motion, efter en längre discussion, förklarat densamma afsiutad, och således en ny discussion i ämnet icke i ani. af Hr Dalmans motion finge upstå. Skulle åter Hr Ribbing vilja uptaga ämnet såsom en motion, finge Hr Gr. o. Landtm., för att kunna De ii 20 December. yttra sig om lagligheten af en remiss, anhålla att få veta hvad stöd Hr Ribbing, i 56 g Riksd:sOrdn:n, funnit för motions väckande efter den tid som i grundlagen, för nya frågors väckande, var bestämd. Hr Ribbing förklarade, att han, då ifrågavaride anförande, på sätt Hr Gr. o. Landtm, framställt, komme LagUtsk. tillhanda, vore alldeles belåten med hvad som skett, och icke yrkade någon annan åtgärd, hvarefter R. och Ad., uppå derom af Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., förklarade sig anse Hr Ribbings nu föredragna motion icke föranleda till någon åtgärd. Föredrogs LagUtsk:s d. 19 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 6, i ani. af Väckt motion om ett tillägg till MilitieBoslällsOrdmn. Hr Palmcrantz, Joh. Mauritz: Jag får vördsamt hem ställa, om icke denna fråga, som varit till LagUtsk. remitterad, är af beskaffenhet, att den bör af Lagoch Ekon.Utslcn tillsammans behandlas, och anhåller derföre, att Hr Gr. o. Landtm, ville tillåta hennes öfverlemnande till dessa sammansatta Utsk.
Detta är så mycket mera orimligt, som icke ensamt borgerskapet utgör städernas befolkning; utan borde i så fall alla städernas innevånare lemna sitt samtycke dertill. Vare detta nog sagdt om sjelfva det tillstyrkande, som Utsk. i sitt betänk, gjort. Jag öfvergår nu till några af de skäl, som egentligen gjort sig gällande inom Utsk., för att tillvägabringa, att icke dessa föreslagna rättigheter skulle de Mosaiska trosbekännarena tillerkännas. Man skulle väl kunna tro, när Utsk. kunnat komma till ett sådant resultat, att Den 19 Mars f. m. 35 dessa Mosaiska 'trosbekännare visat sig såsom dåliga oell vanartiga menniskor. Jag ber att i delta fall lå framdraga några bevis. Här är ett, som i Utslcs betänk, är åberopadt, nemi. en af numera frami. Underståthållare!] af Wannqvist afgifven skriftlig förklaring, deruti lian nämner: ”att under de 28 år han beslridt Polismäslare-tjensten i Stockholm, ingen Jude varit anklagad för mord, tjufveri, äktenskapsbrott eller fyIlei i.”
Af ålder lärer spannmål, i flera af Rikets provinser hafva blifvit inäten med kanna och skjäppa, hvilken sistnämda innehöll ungefär 10 kannor, efter hvilka mått krono-räntorne också voro i jordeböckerne uppförde; men hvilket af 3739 års Förordning upphäfdes och förändrades. I de fleste länder är enheten för spannemålsmålet vida mindre än vår tunna, och lag-' ges nu härtill den felande öfverensstämmelsen i delarne af rymdmålet för torra och våta varor, så synes tunnemålet alfvarsamt påkalla en reform, Dervid erbjuder sig såsom det enklaste och naturligaste att till rymdaiått använda Cu - JBetänhande om Mätt] Mai och Vigt. 307 ben af en Fot, sorn innefattar lo kannor,' en. qvantitet, hvilken i afseende på sin storlek, vida bättre än tunnan, passar att Vara torr-varumålets enhet, Detta rytndemål knnde då kallas Foting, (liksom cuben af en tum fås nara* net tumming). Genom antagandet af denna enhet för torr-varumål, erhålles den öfverensstämmelse i rymdemålet, sorn genom tunnans del-j ning i 63 kannor gått förlorad, och torr-Varumålet kan delas, till de minsta qvantiteter, med kannans afdelningar. Föreställom oss att spannmål, i stället att beräknas efter tunnor, beräknades efter kannor, en beräkning som visserligen innebär ingenting orimligt, oeh som är så lätt, att säkert hvar och en individue, som kan hafva med spannmålsmätning att skaffa, utan svårighet förvandlar tunnemålet i kanntal, så har feian på en gång taflan af de svårigheter, som vöre förknippade med införandet af Foting, såsom målets enhet; emedan kannornes antal på englag, utan särskild beräkning, tillkännager antalet af foting» En tunna, sorn utgöres af 63 kannor, är t. ex. 6 foting och 3 kannor, och då bland Rikets allmoge, hvar och en känner huru många kannor sorn gå på tunsaans alla delar, så har man reduetion från tunnemålet till det af foting och kannor redan i förhand gifven.
Det måste ursägtas mig, om jag tror rätta orsaken dertill hafva varit, att det föll sig lätt, att vederlägga indragningen af Långfredagen och af Bebådelsedagen, och att fåfängan der fick ett ypperligt tillfälle att ådagalägga sin lilla öfverlägsenhet; men att, då fråga blef om Annandagarne, författaren vågat sig något för långt, för att blifva åtföljd af vetenskaplig och historisk sanning och säkerhet; hvarföre ock bevisnigen på detta ställe helt naturligt antager godtycklighetens form. Det måste slutligen ursägtas mig, om jag, som till en början var emot motionen i alla dess delar, genom Utskottets klena argumentation emot indragningen af Annandagarne, blifvit väckt till närmare eftersinnande och granskning af hvad betydelse dessa dagars firande är, i förhållande till den Evangeliska Kyrkans grundsatser. Jag har dervid funnit, hvad jag ägt rättighet förvänta, såsom anfördt uti ett Utlåtande, som för öfrigt röjer grundelig lär - Den 9 Mars e. ra. 79 dom, nemligen att ingen märbelig historisk tilldragelse berättigar någon af dessa dagar att nied de åt dem helgade texter blifva ihogkomna framför någon annan dag, ännu mindre framför någon söndag af året. Texten för Annandag Jul innehåller ett ämne, som för denna högtids egentliga föremål är helt och hållit främmande; Texten för Annandag Påsk afhandlas enligast med sakens natur och med den historiska sanningen såsom aftonsångstext Påskdagen; emedan den omtalar tilldragelser, sorn inträffade aftonen af upståndelsedagen; Texten deremot för Annandag Pingst, sorn gör denna dag till ljusets och den öppna sanningens högtid, kan utgöra föremålet för hvilken Söndags firande som helst. Alla dessa indragningar och förflyttningar skulle visserligen kunna göras utan hvarken den bildades ogillande af högtidens misskännandej eller den enfaldiges förskräckelse för en upplysning, hvilken deremot måste tillfredsställa hvar och en, den der anser sin tros helgedom nog helig, för att ej med vanans lättsinnighet böra beträdas.