Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ja, och det är lätt gjordt! Förnyad obduk Är det sant? ADOLPHE. Protokollet står tryckt i dagens tidning. HENRIETTE. Det tror jag inte på; det kan vara förfalskadt. ADOLPHE. veta det öfverskridit gränsen. Akta Dig framför i fängelset. Akta Dig! Henriette! Akta Dig, eller har Du utan att allt att utslunga beskyllningar som kunna föra Dig Han lägger handen på hennes hufvud. Du hatar Maurice? HENRIETTE. Gränslöst. FJERDE AKTEN ADOLPHE. kommen! När kärlek blir hat, då var kärleken redan an HENRIETTE. lugnare. alla förstår mig! Hvad skall jag göra? Tala Du, som ensam af ADOLPHE. Men Du vill inte ha några predikningar. HENRIETTE. Har Du inte annat att bjuda på? ADOLPHE. Inte annat. Men de ha hjelpt mig. HENRIETTE. Predika då! ADOLPHE. knifven i Din egen böld, ty det är der Ditt onda sitter! Försök att vända Ditt hat mot Dig sjelf. Sätt HENRIETTE. Förklara Dig! ADOLPHE. fälle odla Ert samvete tillsammans. Afbryt Din Skiljs först från Maurice, att Ni icke får till BROTT OCH BROTT artistbana som icke var betingad af någon annan ten och glada lifvet Du ser hur pass gladt det var. Res hem till Din mor... kallelse än att komma ut, som det heter, till frihe HENRIETTE. Aldrig! ADOLPHE. Någon annorstädes då! HENRIETTE. hemlighet och att jag vet hvarför Du icke mottog utmärkelsen! Adolphe, jag antager Du vet att jag gissat Din ADOLPHE. Förmodar Du förstod halfqväden visa? HENRIETTE. Nåja! Men hur gjorde Du för att få lugn? ADOLPHE. skuld, fick ånger, beslöt att bättra mig, och inrättade mitt lif som en botgörares. Som jag antydt: jag blef medveten om min HENRIETTE. vete som jag? Är ångern en nåd man får liksom tron?
Kammar-rättens Advokat-fiskal, i målet hörd, underdånigst tillstyrkt bifall, enär under ärendets handläggning förekommit sådana förhållanden, som gåfvo anledning att antaga, det Assessoren Wallberg under sin tjenstledighet, vid tiden emellan den 30 September 1840 och den 1 April 1841, af Fångvårds-styreisens dåvarande Chef och Ledamöter, hvilka alla numera aflidit, muntligen fått tillstånd att med proviant-förrådets förvaltning fortfara. Och som Kammar-rätten, uti afgifvet underdånigt utlåtande, jemväl instämt i denna tillstyrkan, har E. K. M:t, efter öfvervägande af hvad i detta ärende förekommit, i nåder föreslagit Rikets Ständer, det skyldigheten alt gälda ofvauomförmäida ersättningsbelopp, Nio Hundra Åttiofem riksdaler sju skillingar sex runstycken banko, måtte Fängelse-direktören Hård af Segerstad cftergifvas. Sedan vid flera föregående tillfällen och jemväl under innevarande riksmöte Rikets Ständer uti så beskaffade fall, då ett strängt fullföljande af Kronans rätt ansetts stridande emot billighetens fordringar, efterskänkt Statsverkets lagligen grundade fordringsanspråk mot vederbörande tjenstemän, så hafva, med afseende å de uti förevarande Nådiga proposition anförda bevekande omständigheter, Rikets Ständer nu velat bevilja den af E. K. M:t till förmån för Direktö ren Hård af Segerstad föreslagna eftergift af ofvan uppgifna ersättnings-summaj^dock att detta beslut ej inverkar på den rätt lill aktorats-arfvode, som kan tillkomma allmänna åklagaren. Hvilket, till svar i ämnet, Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer &c. Stockholm den 19 September 1857. *:o 131. Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 16 Sept. 18S7.
Tingsställe sig med starka drycker öfverlasta, hvilket ansvar Utskottet ofvanföre föreslagit. 8:0 Vidkommande ansvaret för oloflig bränvinsbränniftg, hvarom 3 §. i Kongl. Förordningen den 4 November 1812 handlar, så, emedan den skada, söm det Allmänna derigenom tillskyn das, är vida mindre, da bränningen sker med små pannor, än då den verkställes med större, örn till exempel 80 ä 90 kannors rymd, och dessutom Lagbrytarens vinst i sednare fallet är mycket betydligare, än i det f ira, anser Utskottet lika stora böter i bägge händelserna hvarken vaxa billige, eller lämplige, och tillstyrker såleledes, att desamma må komma att alltid utgöra ett belopp af 10 gånger så mycket, sorn det, hvartill afgiften för den olofligen nyttjade brännvinspannan bort uppgå, hvarjemte bränvinsredskapen alltid bör vara förverkad; och skulle så väl med försäljningen deraf, sorn med försäljningssummans och böternas fördelning förhållas, på sätt Högstberörde Kongl. Förordning stadgar; hörandes likväl härvid tilläggas, att om någon skulle befinnas innehafva en bränvinspanna af större rymd, än 90 kannor, utom kokrummet, skulle böterne ^derföre alltid beräknas till to R:d, för hvarje kanna, som den otillåtna pannan innehölle. 9m Ehuru Utskottet gör sig förvissådt, att så väl Konungens samtlige Befallningshafvande som Städernes Magistrater, jemte vederbörande Dorna Den 8 Juni. 211 ^Domare och Embetsman icke lära underlåta allvarligen tillhålla Kronooch Stads - Betjeningen, att beifra de öfverträdelser af Författningarne > angående oloflig bränvinsbränning och försäljning, samt fylleri och dryckenskap, som kunna komma att begas, äfvensom att ersättning uti sådana mål väl i allmänhet torde blifva åklagarne tilldömd af den brottsliges egendom; dock som ett allmänt stadgande härom kunde vara ganska nyttigt, får Utskottet hemställa, om icke, uti den utfärdande Författningen om bränvinsbränningen och hvad dertill hörer, Kongl.
Resan förkortades äfven genom Vasilijs berättelse; han upphöjde de menniskor, som antagit sig hans älskade major, ända till skyarna; i synnerhet ordade han om en flicka, som med stora tårar i sina «himmelska blå ögon» betraktat hans husbonde. Sannerligen var icke den gamla karlen helt poetisk. När nu måste jag afbryta. — Ivanoff är vaken, det är vid hans sjuksäng jag skrifver detta Han ligger åter i sin feberaktiga slummer. Det lider mot morgonen, snart kommer väl husfolket i rörelse, till dess vill jag fortfara i min berättelse. Uti den menniskan, som redan på gården kom oss till möte, igenkände jag en af de herrar «från landet,» som kommit till staden för att bevista ¯danssoirén¯ hos mitt värdsfolk i julas. Påminner du dig min karikaturmålning öfver dem? Denne man är dock långt öfver att bli föremål för sådant skämt, hvarken han eller hans sällskap voro påpekade i denna farce. Äfven han syntes erinra sig min person, och sade mig ett hjertligt «välkommen.» Vi infördes i ett stort rum; vid skenet af ett afsides stående ljus, såg jag en skymt af en smärt qvinlig varelse, som vid vår ankomst drog sig undan; hon blef ej mera synlig. Ivanoff låg stilla, utan att blifva oss varse, när jag på min ännu dåliga svenska, uttryckte min tillfredsställelse att finna honom så lugn; svarade värden på flytande tyska: «Så var det icke för en half timme sedan; han yrade då ganska mycket, och vi voro i största oro. Det föll då min brorsdotter in, att se hvad verkan musiken kunde utöfva; han blef derigenom allt lugnare. Hon fortfor ännu med detta oskyldiga stillande medel, när vi hörde er komma.» Läkaren hade undertiden undersökt armen. «Det blir en svår stund, ty armen har svullnat mycket,» sade han betänkligt; «vore majoren vid sinnesredighet, känner jag honom nog, för att veta, att de största plågor ej kunde aflocka honom ett qvidande. Men nu visar sig tecken till en ny feberparoxysm.» Det oundvikliga måste dock ske; skyndsamt förbereddes allt.
Då nu å nyo föredrogs StatsUtskottets den 12 dennes afgifne och den 14 derpå följde på bordet lagde Utlåtande N:o >07, i anledning af de hos BondeStåndet gjorde anmärkningar, vid Utskottets den i5 sistledne Mars meddeldte Betänkande, angående de så kallade TalmänsTafllarne; fann Ridderskapet och Adeln att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit 446 Den 17 April s. m. den s5 sistledne Mars af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde låggas till Handiingarne. Ut supra. S. D. "Vid förnyad föredragning af StatsUtskotfefs den 10 dennes afgifne, samt den i4 derpå följde på bordet lagde Utlåtande N:o 108, om anslag å Stat till inköp af Astronomiska instrumenter åt Observatorium i Stockholm, blef samma Utlåtande, i anledning af de utaf åtskilige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar, till StatsUtsfcottet återremitteradt. Ut supra. S. D. Remitterades till Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Bef varsäck Oeconomie-Utskotten: Friherre Wrangels, Henning, Memorial, innefattande förslag till ett IndustrieReglemente. Stats-Utskottet", 1) Herr Berghmans, Ambrosius Magnus, anförande, innefattande anmårkuingar emot Statsutskottets den 7 dennes eftermiddagen återremitterade Memorial N:o 76, angående hemställan , det åtskilige till Utskottet remitterade Memorial, måtte till det Särskildta Utskottets handläggning få öfverlemnas. Friherre Focks, Berndt Wilhelm, den n dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående Allmänna MagazinsDirecfionen; Den 17 April e, m. jemte de af åtskillige Ledamöter i anledning deraf, så vål den x 1 dennes förmiddagen som denne dag, afgifne yttranden. Ut supra.
Sådant skulle dock vid dylikt förhållande lätteligen ske, Det har, för det andra, funnits Regeringar, hvilka, genom ett talrikt adlande på en gång, sökt bereda seger åt något förslag, som endast medelst R. Stms bifall kunnat vinna stöd af lag. lett sådant s. k. adlande i massa skulle likväl på Utsk:svalen hafva föga inflytande, så länge bänkmansinrättningen qvarstår; men upphäfdes den, skulle naturligtvis de nyadlade hafva samma rättigheter, som de äldre, jemväl i afs. på elektorstillsättningen. Så tacksamma vi för öfrigt böra vara och äro för de värderika förstärkningar, vi fått, kan dock ett plötsligt tillkommet, nytt och talrikt element i någon särskild afsigt ej vara oss önskvärdt. Ett ytterligare skäl mot bifall till motionen anser jag ligga i den tidsutdrägt, som ett omedelbart val af elektorer skulle medföra, hvilket, för hvarje gång det efter afgången elektor förnyades, lände till afbrott i St:s öfverläggningar och beslut. Huru lätt tillsättes icke 1111 ett ledigt elektorsrum, medelst bänkmännen, hvilka sammanträda, då St:t icke är samladt? Vid annalkandet af en riksdag kari för närvarrde icke heller någon elektorslista på förhand med säkerhet uppgöras, enär det svårligen eller ingalunda låter tänka sig, att någon skall kunna hafva sig bekant, huru R. 0. Ad. kommer att bland hänkmansafdelningarna fördelas, hvaraf följden också är, att R. 0. Ad. med sitt val måste sträcka sig öfver hela Riddarhuset; ett förhållande, som i sin mån måste motverka ensidighet och förhindra obehörigen förutfattade listors utfärdande. Jag upprepar hvad jag nyss såsom mitt vigtigaste politiska skäl uppställt, nemi. att en majoritet bör finnas, meri dock icke utesluta all möjlighet för en minoritet att göra sig i någon mån gällande. Men har en sådan ensidighet vid första valen inträffat, så kan ett korrektiv erbjuda sig vid de inom bänkmansafdelningarne framgent förekommande omval. Jag vågar icke längre taga R. o. Ad:s tid i anspråk, utan anhåller blott att detta mitt yttrande måtte få medfölja motionen till Riddarh.-Utskit. Frih. Stjernstedt:
Finnes det då inga, som hafva viljan att bli sanna men-niskor? Jo, de sanne kristne. Då Kristus bjuder de rike att skänka bort sin rikedom och de fattige att förakta den, uppviglar socialisten de fattige mot de rike; den ene dödar egoismen, den andre framlockar den. Hinna de väl till makten,uppstå nya missnöjda, och dessa skola ropa: Sätt torpedo under arken! Men derhän går det ej. På revolution följer nästan oundvikligt reaktion; och denna har den nyttan, att » under densamma koncentrerar sig i ro det verkligt goda och banar sig så småningom fram. » På denna egendomliga verldsåskådning uppbygger förfat-taren de flesta af sina studier. Hans hjeltar beherskas alltid af egoismens demon. Hvarför utvandra bönderna? Emedan herrarne äro egoistiska och icke vilja hjelpa dem. Hvarför hemfaller en del menniskor åt laster, såsom bränvinet? Emedan de ej kunna bekämpa sig, ej döda sin egoism. Hvarför lurar den lille gaminen förf. med sina lögner? För att erhålla en slant, för att slippa arbeta. Hvarför inrättas folkhögskolor.? Emedan styrelsen behöfver dem. De stödja och uppehålla den, ty folket bevaras der från allt upproriskt sinnelag. Till sist ett par exempel. En arbetareförening stiftas. En ny fana skall invigas, skänkt af stadens damer. Prosten håller högtidstalet, och der får man veta, att ingen är lyckligare än en arbetare. » Du skall arbeta i ditt anletes svett », heter det. Menskligheten kan ej bestå, om icke män och qvinnor finnas, som för henne vilja arbeta i sitt anletes svett. En stor och skön lycka, detta arbetarens medvetande, att mensklighetens tillvaro ytterst hvilar på honom. Dock bör han vara nöjd med denna stolthet och denna lycka, och akta sig för ormen, som frestande hviskar, att stoltheten och lyckan borde utbytas mot penningar. » Pengar äro förderf, och rikedom försvårar edert inträde i himmelriket.
N:o 47, öfver motioner angule dels inrättande af en Hofrätt i Hernösand, dels oek Svea och Götha Holrätters fördelning i hera mindre Hofrätten Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskoltet: N:o 22, i ani. af värkt motion om förändrade föreskrifter i afseende på liden, hvarifrån utlärdade allmänna föriattningar skola vara gällande; N:o 23, i ani. af väckta motioner om förändring af föreskrifterna ang:de tjenstemanna-eder och läkares eds-lörpligtrlse; N:o 24, i ani. af väckta motioner om ordnande af lekmannaverksamheten inom kyrkan; N:o 25, i ani. af väckta motioner om förändrad röstheräkningsurund vid prestval, samt tillsättande af klockare, orgelnister och folkskolelärare; N:o 26, i aid. af väckt motion om rättighet för församlingen i konsistoriella pastorat och sacellanier att begagna fjerde profpredikant; N:u 27, i ani. af väckta motioner om afskaflande af prestoch pastoral-examen inför konsistorierna m. m. Upplästes och lades till handlinsarne från de öfrice RiksStånden ankomna prot.-utdrag, nemi. från Preste-St. för tiden från och med den 19 sisth Juni till och med oen 18 dennes, från Borgare-St. för tiden från och med den 1 nästI. Juli till och med den 16 dennes, samt från Bonde St. lör liden från och med den 27 sisth Juni till och med den 19 dennes. R. o. Ad. åtskiljdes kl. $ 12 f. m. In fidem, 0. Brakel. 394 Den 28 September f. m; Måndagen den 28 September 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades elt prot:s-utdrag för den 26 dennes samt prot:t för den 22 sistl. Maj e. m. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att från K.
Tisdagen d. 8 September 1829. Plenum kl. tre qvart till i Eftermiddagen. Sedan de 2:ne Härolder, hvilka borde gå framför Ridderskapet och Adeln, ankommit, afgick Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken med Ridderskapet och Adeln, kl. ett qvart till 2 e. m. till RiksSalen å Kongl. Slottet, hvarest Hans Excellence StatsMinistern för Utrikes Ärenderne, m. m., Herr Grefve G. af Wetterstedt, å Kongl. Majrts höga vägnar, aflemnade Dess Nådiga Svar uppå Rikets Ständers underdåniga förslag rörande åtskiliige Lagförändringar. Sedan Ridderskapet och Adeln återkommit till Riddarhuset, hemställde Hans Excellence, att Kongl. Majrts högstberörde Nådiga Svar måtte i dagens Protocoll intagas, hvilket bifölls. I anledning häraf upplästes Högstberörde Svar, så lydande: Välborne, Ädle o c h V ä 1 v ö r d i g e, Ärevördige, Vördige, Vällärde, Är eboine, Förståndige, Välaktade, Hedervärde och Redlige Gode Herrar och Svenske Män! Uti underdånig Skrifvelse af den 21 sistlidne Februarii håfven J, Gode Herrar 41 It. 1 + 4 Den 8 September. och Svenske Män, uppå anförde grunder, i underdånighet föreslagit åtskilliga förändringar i Lagens stadgande, angående lottning af måi i Idofoch RådstufvuRätter, samt uti JnstitiaeRevisionsExpeditionen, nemligen följande tillägg: 1:0 I slutet af 27 Cap. g §. Rättegångs Balken: ”Inlagor och besvär i andra tvistemål, så ock de brottmål, som ej äro HofRätten till skärskådande underställde, skola ock, om de till förklaring utställas, emellan Ledamöterne till föredragning lottas, sedan förklaringen inkommit.
s 9— i6,bif. af PresteStåndet, IX s 970, af BondeStåndet, IX s g91, af Adeln, IX s 1007. Om förändrade vilkor för detta Låneanslag, Statsoch BancoUtskottens gemensamma Betänkande, IV 3. s 5o8 — 5i 1, återrem. af PresteStåndet, IX s 716, bif. af BondeStåndet, IX S 723, af BorgareStåndet, IX s 72g. Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 23o—* ^32, bif. af PresteStåndet, IX s 1141 - Underdånig Skrifvelse, X i. s 737-^ 74** Canal-byggnad, Götha, befordrad, I r. S 5g, 60. — —- om fortgången af, II s 730 — 732. — —* om anslag till fullbordandet af, Konungens nådiga Proposition, I 1. s 665 — 678, jemte enskildes Motioner, remitt. till Statsoch BancoUtskotten, II s 1252, 1256, 1270, 1273, 1281. Utskottens Betänkande, IV 3. s 264—'337, bif. af PresteStåndet, IX s 64g, återrem. af Adeln, IX s 664, af BorgareStåndet, IX s 694, af BondeStåndet, IX s 696. Ytterligare Utlåtande, IV 5, s 8g — 12g, bif. af PresteStåndet, IX s 1112 och 1163, af BorgareStåndet, IX s 111.5, af BondeStåndet, IX s n3o. Canal byggnad, Götlin, angående Dircetionelis anhållan att genast i Banken få lyfta återstoden af åi’sanslaget för.
I dagligt tal säger man redan öfverallt helt kort en r:dr, då man menar en r:dr r:gs; nämner man åter b:co eller specie, tilläggas de specifika benämningarne. Den första af de åtgärder jag tillstyrker, kommer derföre endast alt bestå i lagliggörandet af hvad allmänna bruket redan antagit. På grund af hvad jag iaft äran anföra, och med förbehåll att sedermera få yttra mig om riksdalerns uuderafdelningar, föreslår jag, att R. St. för sin del besluta och hos K. M. i und. anhålla om nådigt gillande och utfärdande af en allmän författning, så lydande: l:o. Förekommer i författningar, aftal, räkenskaper, skuldsedlar eller skrifter af hvad slag som helst, hvilka hädanefter utfärdas eller uppgöras, benämningen riksdaler, utan tillägg af orden specie eller b:co, förstås dermed alltid riksdaler riksgälds, hvaraf en är lika med ^:dels r:dr silfver-specie efter 1830 års myntfot. 2:o. Förekommer i författningar, aftal, räkenskaper, skuldsedlar eller skrifter af hvad slag som helst, hvilka hädanefter utfärdas eller uppgöras, benämningen species, förstås alllid dermed r:dr silfver-specie, enligt 1830 års myntfot. 3:o. Riksdalern indelas (se nedanföre). 4:o. Alla Kronans embetsverk, R. St:s Rank och Riksg.- cont. och alla bolag, som drifva rörelse på grund af privilegier eller reglementen, som af K. M. äro fastställde, skola frän och ined är 1846 ej i annat Svenskt myntslag, än den i lista punkten bestämde riksdaler, med dess uuderafdelningar, föra bok och räkning, utfärda förbindelser, eller aftal ingå, såvida ej särskildt förbehåll om betalning i silfver eller guld gjordt är, eller rörelsens beskaffenhet erfordrar redovisning af särskilda myntslag. 5:o. Samma föreskrift vare ock från och med besagde lid gällande för alla skuldförbindelser och aftal om penningar enskilde personer emellan, såvida inteckning eller annan fastställelse af offentlig myndighet derå skall kunna erhållas.
365 — under närvarande förhållanden — mest ändamålsenliga behandling, samt slutligen 6:0 någon kännedom i enkla räkenskapers eller anteckningars förande. K. M. har härtill gifvit sitt nådbifall, och ehuru det är påtagligt, att detta institut, oaktadt sitt inskränkta syftemål, bör blifva nyttigt, är det dock lika säkert, att en större utsträckning skulle i vida högre proportion gagna det allmänna, än skillnaden i den tillökta kostnaden, emedan t det är långt vigtigare att bilda rationella åkerbrukare än prac tiska. Jag tror för öfrigt, att mera afseende bör göras derpå, att ett sådant institut är väl beläget i anseende till de provinser, som kunna anlita detsamma, än på klimatets skiljaktighet. Anlägges ett sådant institut, såsom nu föreslaget är, endast i ena ändan af Riket, så uppstå mångasvårigheter för långt derifrån aflägsna provinser att sig deraf begagna, och äfven den nytta ett sådant institut, i egenskap af modellhemman, såsom exempel skulle kunna ipedföra, minskas härigenom. litt institut är, såsom det visserligen synes mig, högst tjenligt vid Degeberg för södra och en del af medlersta Sverige, och ett dylikt institut i Södermanland skulle lika väl uppfylla samma ändamål för den andra delen af Riket. Jag åsyftar icke de nordligaste provinserna, ty, enligt min tanka, bör åkerbruket der vara en binäring. Dén skiljaktighet i verkan, som skillnaden i klimatet inom de föreslagna districterna kan medföra, synes mig så obetydlig, att den snart fattas af en rationel åkerbrukare, isynnerhet då han inom landet är uppfostrad. Af dessa nu anförda skäl, och i den oförgripliga öfvertygelse, att statens medel näppeligen på ett ändamåfsenligare sätt kunna användas, vågar jag vördsammast föreslå, att, i likhet med det anslag, som nu blifvit för,eslaget att årligen utgå lill institutet vid Degeberg, ett dylikt anslag må bifallas lill ett instituts inrättande i Södermanland. Jag får således vördsammast i detta afseende anhålla om åter re miss af utlåt. N:o 87; och, i fall den bifalles, anhåller jag vqrdsammast, att Ii.
Hvad den andra, min tacksamhet, beträffar, för den vänskap ni enskildt visat oss under denna pröfningstid, vet jag, att den aldrig kan godtgöras; den kan endast kännas, ej uttryckas.” Efter denna förberedande inledning, hvilken, i fru von Horsts tanka, var ett non plus ultra af grannlagenhet, öfverlemnade hon åt Klein ett hopviket papper, säker att han skulle finna den summa det inneslöt ganska frikostig för hennes vilkor, hvarpå, hon nedslog ögonen, nog blygsam att icke vilja se hans öfverraskning. Men då doktorn utsträckte sin hand, för att på sidan om henne upptaga något, kunde hon ej undvika att se upp, och den blick, som då mötte hennes, uttryckte allt utom erkänsla. En lång, obehaglig tystnad inträdde. Klein insåg tydligt, att fru von Horst ville begagna läkarearfvodet såsom en anständig förevändning att tillkännage, det han borde upphöra med sina besök. Han behöfde några minuter, för att beherrska sig efter en sådan öfverraskning. Han hade med oro och förundran öppnat papperet; men då bankosedlarne strålade mot honom, släppte han dem bestört i golfvet, och det var i det ögonblick han åter skulle upptaga dem, som han och fru von Horst kommo att se något djupare än förut i hvarandras tankar och bevekelsegrunderna för deras handlingssätt. Hon å sin sida fann, genom denna enda blick de vexlat, att hon begått ett stort misstag, samt att hon handlat klokare att låta saken hafva sin gång; ”men,” invände modersförsigtigheten, ”hvem kan våga att, för möjligheten af så ovissa förhoppningar, sätta sitt enda, älskade barns lugn på spel? Jag undrar huru det nu skall sluta; tystnaden måste en gång brytas.” Klein uppreste sig med värdighet, hopvek de nämnda orostiftarne i papperet, lade dem på bordet, vände sig till fru von Horst, och yttrade med en ton, ursprungligen förtrytelsens, men hvilken betydligt dämpades af en annan känsla, lika mycket sårad som hans stolthet: ”Min fru! jag kan ur två skäl icke emottaga dessa penningar.
År 1847 till . 11:dr 485,403: » 1848 » 534,491: » 1849 » 657,469: » 1850 » 561,831: » 1851 » 524,410: samt är för år 1852 debiterad till ... » 506,697: — •— Med förmälan att Kongl. Majit, sorn uti särskild Nådig Proposition gifvit Rikets Ständer tillkänna sina afsigter rörande bränvinsbränningens ulöfvande, förväntade, att Rikets Ständer, i afseende å näringens beskattning, ginge Kongl. Maj:ts Nådiga afsigter till mötes, så att afgifterna för bränvins-bränningen betydligt förhöjdes, har likväl Kongl. Majit, dä erfarenheten ännu ej ådagalagt, till hvad belopp dessa afgifter kunde uppgå, samt dessutom största delen af den skeende tillökningen syntes böra afses (or särskilda ändamål, föreslagit Rikets Ständer, att af dessa medel för de allmänna Statsbe hofven endast påräkna en inkomst af 800,000: I sammanhang med denna inkomst-titel haf Utskottet förehaft Herr af Geijerstams förutnämnda motion, så vidt deruti blifvit föreslaget, att, vid betraktande af den betydliga tillgäng, Stats-verket folden kommande tiden torde hafva att påräkna af bränvins-bevillningen, Statsregleringen vid innevarande riksdag måtte uppgöras sålunda, att en mindre del än hittills af allmänna bevillningen toges i anspråk för de ordinarie Statsbehofvens fyllande; men då frågan om förändrad beskattning å bränvins-bränningen ännu är oafgjord, kan Utskottet, i anledning af berörda förslag, nu icke meddela annat yttrande, än att Utskottet framdeles vill vid Statsfyllnads-summans bestämmande taga motionens nu anförda innehåll i öfvervägande. Summa extra ordinarie inkomster R:dr 6,962,000: — —•