Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De hittills af köpmännen begagnade källor för anskaffande af penningar hafva i hast bortsinat, och oberäknadt den rubbning som detta gör i krediten blir deraf brist på rörelsemedel, och det sammanhopande af medel i Stats-kassan som blir en följd af det nuv:de upbörds-sättet, bör således undvikas. Min mening är således att man i någon mån mäste fördela upbörden af de ordinarie statsinkomsterne och allmänna be vinningen, på det att de icke såsom nu är händelsen, på en gång ingå i StatsKont. eller penningeverkens kassor. För ådagaläggande af behofvet häraf tillåter jag mig att åberopa IIr FinansMinisterns argumentation i går. Han sade, att Statsinkomsterne kunna indelas i 3 serskilda kategorier nemi. l:o Tullupbörden, upgående till omkring 12,000,000 Bdr, 2-0 Bränvinsskatten, upgående till omkring 6,000,000 Rdr, och 3:o De ordinarie inkomsterne upgående till Den 3 December f. m. 6,000,000 Rdr. Af dessa 24,000,000 Kdr sade han, att tullupbörden ingår någorlunda jemt fördelad, men bränvinsskatten och de ordinarie inkomsterna ingå deremot under loppet af 4 månader. Bränvinsskatten erlägges emellan d. i5 Oktober och d. 1 December och under denna tid indrages således i Statens kassor emellan 5 å 6,000,000 Rdr. I Januari månad börjas upbörden af de ordinarie skatlerne och bevillningen, och slutas i Februari månad. Således från d. 15 Oktober till slutet af Februari ingå till Statsverket utom tullupbörden omkring 12,000,000 Rdr. En sådan hopning af penningar på en gång i Statens kassor, måste hafva en menlig inverkan på landets rörelse och industri, särdeles under nuv:de brydsamma förhållanden, och till afhjelpande af denna olägenhet vore det väl om någon åtgärd kunde vidtagas. Under år 1858 komma bekymren att ännu mera ökas.
(Se 2 §, 4 mom, 8 p.) Om Tryckfrihetens missbruk och ansvar derför, §• 9- Vid pröfningen af åtalade tryckta skrifters innehåll, skall, under iakttagande af Lagens allmänna bud att, i mål, som tvetydiga finnas, heldre fria anfalla, Domaren, i de fall, der meningen icke ansåges genom bokstaflig»' Bil, till Coust it,-Utslits Memorial, N:o 5t, ty bokstafliga lydelsen klart uttryckt, särskilt fästa upmärksamheten å ämnets oell tankens beskaffenhet, samt således icke ensamt grunda sitt omdöme på blotta ordaförståndet, titan fastmer på framställningens verkliga åsyftning. (Se 3 §, Ingrenen,) §. 10. Under sålunda förutsatta vilkor, skola såsom missbruk af Tryckfriheten anses: 1:0 Försmädelse mot Gud; Brottet straffes efter 1 Cap. 1 §. Missgernings-Balken. (Se 3 §, 1 morn,) 2:0 Förnekelse af en Gud eller af ett lif efter delta eller af den rena Evangeliska Läran; Brottet straffes eller 1 Cap. \ §. Missgernings-Balken. 3 §, 1 morn.) 3:o Gäckeri med den Allmänna Gudstjenslen, Guds Ord och Sacramenten; Brottet umgälles med Ett Hundrade till Två Hundrade lliksdalers böter. Lastligt yttrande om Regerande Konungens person eller gerningar; Brottet straffes med lifvets förlust, eller med fängelse å fästning, på längre eller korrlare tid, allt efter förbrytelsens beskaffenhet. (Ny redaction till en del af 3 §, 4 moni.) Bih. till Ii.-St. Lastligt yttrande om Konungens Gemål, Drottningen, eller om Rikets bestämda Thronföljare; Brottet straffes med fängelse å fästning, på längre eller korrtare tid, efter beskaffenheten. (Ny redaction i en annan del af 3 §• 4 morn,) 6:o Lastligt j^ttrande om någon bland öfriga personer af den Regerande Konungens Hus, hvilke Konglig eller Furstlig värdighet inom Riket åtnjuta; Brottet straffes med fängelse under högst
Skrifvelse, N-.o 75. las till Kongl. Majits nådiga disposition, för alt, i mån af behof, till berörda ändamål utgå. Och få Rikets Ständer slutligen i underdånighet anhålla : 4:o alt E. K. Majit måtte meddela nådig föreskrift om de åtgärder i kameralt hänseende, som för verkställighet af de nu utaf Rikets Ständer, för deras del, beslutade förändringar, i afseende å beskattningen af mjöloch sågqvarnar, kunna vara af nöden. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 11 April 1863. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 April 1863. Presle-Ståndet den 11 Borgare-Siandet den 11 Bonde-Ståndet den 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om antagande af en ny Förordning angående Mantalspenningarne. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45. Litt. B.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer vid sistförfluten riksdag uti underdånig Skrifvelse af den 28 Oktober 1860 hos E. K. Majit anhållit, bland annat, att, då de särskilda sladganden, hvilka äro gällande i fråga om mantaispenniugarnes utgörande samt om befrielse derifrån för vissa läll, vore spridda i en mängd äldre och nyare författningar och Kongl. Skrifvelse!', samt dertill komme, att hvad i nämnda hänseende då lanns i Bevillningsstadgan intaget, blifvit ur den nya stadgan helt och hållet uteslutet, E. K. Majit malte i en enda förordning låta sammanföra de i ofvanberörda hänseenden gällande föreskrifter äfvensom i nåder tillse, i hvad mån en förenkling af dessa föreskrifter funnes af behofvel påkallad. Så har E. K. Majit uti till Rikets nu församlade Ständer aflåten Proposition af den 5 December sistlidet år i nåder meddelat, hurusom E. K. Majlis och Rikets Kammar-räll, som erhållit E. K.
Utskottet, Sorn anser ändamålet med brottslingars allmänna efterlysande vara icke blott deras efterspaning af Kronooch Polisbetjening, utan äfven en medverkan dertill af hvarje redlig samfuudsmedlem, genom en ökad uppmärksamhet och sorgfälligt meddelande af de anledningar lill misstankar, sota kunna förete sig, kan icke finna, att, för det så beskaffade ända målet, det kan vara iiilfylfestg-öraude, att efterlvsningarne spridas på sätt, sorn motionären föreslagit, äfvensom Utskottet föreställer sig, att dea noggrannare beskriIrringen om tilldragelserne vid brottens föröfvande, mången gång torde mana till en stegrad uppmärksamhet och äfven gifva någon ledning för forskningen, hvaremot föga anledning torde vara att befara de verkningar , motionären, föreställt sig; på. hvilka skäl Utskottet vördsamt får tillstyrka,. att Herr Bagges framställning må lemnäs utan afseende;; hvilket dock lill Rikets Höglofl. Ständers bepröfvande öfver lemnäs, Stockholm dea 3o April 1840» sillm. Tlesv.- och Elon.-Utskottets Betänkande, JY:o 24, » 3 N:o 24. Ant. till Exp. Utsi. den 7 Maj, 11. 3 e. m. Betänkande, i anledning af vädd fråga om närmare bestämmande af sältet Jör kolmälning inom Bergs• lagerne. Uli afgifvet, från Hedervärda Bonde-Ståndet till delta Utskotts handläggning remitteradt memorial, bär 1»iksdags-fu 11mägligen från Stora Kopparbergs.
När nu frågan om RiddarhusOrdningen förevar, och då i anseende till Riksdagens snara slut, icke alla punkter hunno att pröfvas, utan blott 16 päragrapher blefvo debatterade, uppstod derefter en lång debatt angående Bänkmännen, hvarvid den proposition gjordes, att Ridderskapet och Adeln skulle godkänna principen om deras afskaffande, men uppskjuta med verkställigheten deraf till en annan Riksdag. Herr Munck af Rosenskjöld och jag framställde val orimligheten af, att då man till Kongl. Maj:ts stadfästelse öfverlemnade en ny Riddarhus-Ordning, för att promulgeras, £ samma ProtocollsUtdrag intaga, att man god-' kände en annan princip än den, som man begärde promulgerad. Saken begärdes då på bor-j det, oell afgjordes sedan i ett eftermiddags-ple—] num utan discussion. Jag lemnar nu till hvars och ens bedömmande, huruvida ett sådant förd klarande, att man godkänner en annan princip, än den, som promulgeras, i något afseende kan binda händerna på någon. Jag förenar mig derföre med Grefve von Schwerin, att sjelfva saken mätte i hela dess vidd komma under öfvervägande, och det ej af grannlagenhet för de personer, som då ej voro här, utan af full rättvisa och af full öfvertygelse om ett sådant förhållandes enlighet med GrundLagen. Ridd. 0. Ad. Pr. IV. Band. 48. 754 Den 5o Maji J, m. Grefve von Schwerin: I1 anledning af Friherre Anckarsvärs yrkande, att den ena propositionen skulle blifva till bifall å Utskottets Memorial, anhåller jag få nämna, att mig synes, som opinionen då icke skulle hafva den fulla frihet, som den bör äga. Här torde vara mähga, hvilka, för det de ej få sin tanke om 5 afdelningar under pröfning, kanske hellre, efter en gammal och vanlig taktik, skulle vilja bibehålla det gamla valsättet.
hvartill svarades: att protocollerne för den 24:de Julii och 6:te November 1809 synas upplysa, det Häradshöfdingen, Lagmannen W. af Klinteberg, som af Kongl. Maj:t blifvit utnämnd till Justitise-Råd, men sig detta embete under denna sednare dato afsagt och då åter sin häradshöfdinge-syssla tillträdt, således på en gång innehaft 2:ne tjenster. Utskottet beslöt, att denna fråga skulle tills vidare blifva hvilande, dock ålades Secreteraren att uppsöka de protocoller rörande Justitise-ärender, hvaruti Lagmannen af Klinteberg såsom JustitiaaRåd befinnes hafva deltagit. Vidare beslöt Utskottet, uppå derom af Hrr Kammarherre Silverstolpe gjord anmälan, att infordra protocollet i Kammar-ärender för den 28:de Junii 1809 rörande Skjutsförordningens utfärdande, hvilket ibland de af Kammar-Expeditionen aflemnade protocoll saknades, samt äfven, genom dess Ordförande, anmäla Utskottets underdåniga önskan att erhålla del af de protocoll, som innehålla Stats-Rådens yttranden l:o angående Bancooch RiksGällds-Contoirets Fullmägtiges hörande öfver frågan om Riksdagens flyttning; 2:o angående beslutit i detta afseende, sedan Bancooch RiksgäldsContoirets Fullmägtige öfver ämnet blifvit hörde; samt de protocoll, som uti Stats-Rådet samfälldt äro hållna öfver de 3:ne förledet år afslutna freder. Derefter uppbröt och quitterade H:r Grefven och Ordföranden de protocoll, som blifvit hållna uti Stats-Rådet och Allmänna Beredningen öfver Ecclesiastique samt Handelsoch Finance ärender för år 1809.
Bih. till R, St. Prot. 184S4 ^am^• 1 d/d. u Band. 42 Väjt. I Hör till Stats-Utskottets Betänkande_, Nio 3l/j.. §. 58. (Grundar sig på Stats-Utskottets, af Rikets Stander bifallna^ Memorial N:o no.) Sedan de kostnader i och för H. M}Konungens och Dess Höga Gemåls kröning, hvilka Kongl. Maj:t ansett vara af beskaffenhet att böra af Statens medel bestridas, blifvit för Rikets Ständer uppgifne, hafva Rikets Ständer, till utgående från Riksgälds-Contoret på Kongl. Stats-Contorets reqvisition, anvisat den sålunda uppgifna kostnadssumman, Fyratiofemtusen fyrahundra åttiotvå R:dr 33 sk: 8 rst. §. 59. [(Grundar sig på den af Rikets Ständer bifallna i3 §. i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 5/p) För liqviderandet af Stats-Verkets återstående skuld för ombyggandet af Lejonbacken invid Kongl. Slottet härstädes, utgörande, utom obetalda räntor, för närvarande Femtiotvå tusen R:dr, har ett deremot svarande anslag blifvit af, Rikets Ständer beviljadt; hvilket alltså af RiksgäldsContoret till Kongl. Stats-Contoret utbetalas. §. 6o. (Grundar sig på Rikets Ständers beslut, enligt Stats-Utskottets Utlåtande N:o i5fj, samt motsvarar 3 3 §. i iSti års Reglemente.)
BondeStit kommunicerad motion utaf Mats Persson från Stockholms Län, angide nedsättning i Fyroch Båk-afgifter samt Lots-penningar m. m.; och som denna motion redan af BondeStit remitterats till StatsUtsk., ansågs den ej erfordra någon annan åtgärd från R. o. Adis sida, än att läggas till bandlingarue. R. o. Ad. åtskiljdes kl. */, 9 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 7 December 1859. Plenum kl. 10 f. m. Just. 4 prot.utdrag för d. 5 dennes. 244 Den 7 Pecember. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att 9edan 2:ne Riksstånd beslutat, att gemensamma öfverläggningar skola ega rum ang:de de hvilande grundlagsförslag, sora afse tillökadt antal af StatsRådets Ledamöter och inrättande af ett nytt StatsDep., hade Talmännen vid hållet sammanträde öfverenskommit, att de gemensamma öfverläggningarne skola hållas i Riddarhussalen i morgon kl. 5 e. m.; och anmodade IL Exc. de Ledamöter af Ståndet, som ämnade dervid sig infinna, att vara försedda med sina polletter och upvisa dem för de vid dörrarne placerade vaktmästare. Frih. von Paykull, Johan Gustaf: Yid Riksdagens början fick jag en plats i Bevilln.Utsk:t. Efter någon tids förlopp invaldes jag till ledamot i Konst.Utsk:t, under förutsättning, att jag skulle afsäga mig min plats i förstnämnde Utsk. Jag anser derför, att, för formens bibehållande och i stöd af 23 § R.O., anmälan derom i Ståndet bör göras, och får jag således hos R. o. Ad. anhålla, att, med bibehållande af min plats i Konst.Utskrt och min riksdagsmannarätt, få afsäga mig min plats i Bevilln.Utsk:t. H.
Då man undersöker, hvad af Landet utgår till Embetsmål! i jord och pen - Den io Augusti e. m. ii5 ningar, är summan mer än tillräcklig att väl aflöna oell underhålla de nödvändisre: O ^ hvar och en Glass i proportion af deras tjenstebefattning. Deras löner borde, beräknade i spannemål, förvandlade till penningar utgå efter Markegångspris, hvarigenom de ej voro underkastade penningens vansklighet, intill dess man hunne fa ett stabelt mynt och fullkomlig säkerhet för dess bestånd, hvilket endast torde blifva möjligt genom Bankens totala reorganisation. Hvad oersättlig förlust måste icke Sverige årligen vidkännas genom sammanblandningen af Jordbruket med alla Stånd! Icke blott Köpmän, i de flesta småstäder, utan äfven en del civila Embetsmän, Prester och de flesta Militairer äro Jordbrukare, då de likväl borde höra till den tä ande Classen. Man betalar ju skatter till Statens och ordningens upprätthållande, hvartill Embetsmän fordras: Desse böra aflönas med samma skatter, och då de af den närande Classen taga sina behof, återgå de till dem. — Så är förhållandet i andra länder. Hinner Embetsmannen fullkomligt sköta sitt åkerbruk, då bevisar sådant, att han ej har nog att göra som Embetsman. Invänder någon, att det gör lika, antingen han är närande eller tärande, blott han har sitt uppehälle, då skulle ju Jordbrukaren ej hafva mera afsättning, antingen en Armee är sammandragen eller icke sammandragen, då den i alla fall är född 3? H. 8* Den io Augusti e. m. inom Svenska Gränsen; men man märker nogsamt skilnaden. Således om de classer af medborgare, som borde vara tärande, verkeligen voro det, skulle derigenom lemnäs tillfälle åt en mängd Jordbrukare att utvidga denna näring; de skulle sättas i tillfälle att lättare utgöra sina utlagor, genom den säkrare afsättningen, och penningen återginge såmedelst till en jemnare circulation inom hvarje Provins.
Herr von Hartmansdorff, Auguji: Herr Kuylenstjerna har begärt återremiss, emedan han ansett inrättningen båttre, ån StatsUtskottet bedömt densamma. Skall återremiss åga rum, så tror jag deremot den böra föranledas deraf, att inrättningens nytta år mindre, ån Utskottet sig föreställt. Att ingå i pröfning af inrättningens organisation vågar jag ej, i brist på erforderlig sakkännedom. Jag skall derföre hålla mig blott till de resultater, som af Utskottet blifvit bekräftade, och förbigår således Herr af Uhrs uppgifter, att ett föl skulle kosta Staten 1280 R.-dr och att med afdrag af de störtade, hvarje vid lif blifven häst kostat 2,48o R:dr B:co, att 21 uppköpta hästar kostat i5,oooR:dr, hvaremot 296 försålda endast inbringat 55,000 R:dr, o, s. v. Men sjelfva Utskottet hor yttrat» att de i5 hästar som Hofstallet skolat årligen påräkna ej kunna erhållas, att de öfrige hästarne meråndels varit odugliga, att 59 störtat på ejt år, att årliga afkastningen endast utgjort omkring 258o R.dr, hvaremot inrättningen kostar 4o,ooo, m. rn. Jemnförer man således kosfnadssumraan med gagnet af denna inrättning , så synes det sednare ingalunda motsvara de förra. För några år sedan var jag på Strömsholm, och såg stuteriet om hösten, då håstarne plåga vara vid båsta hull. Men borde man döma efter utseendet, så var det anledning att tro, det för dem nyttjas den diet, sorn läkare använda på menniskor under namn af Svältkur; ty magrare kreatur har jag icke sett, då jemnförelse göres med håstarne på dylika inrättningar i Danmark och Tyskland, Om^de 26« Dtti go Augusti f% ni, suramor, som till detta ändamål åtgå, användas till uppköp af goda hästar inom landet, så skulle hästafveln förmodeligen båttre upphjelpa* genom den enskildta industrien.
Det är redan upplyst, och den värde ledamoten bar medgifvit, att ganska många församlingar funnit det för sig vara förmånligt att frivilligt antaga den föreslagna revisionen. Hvarföre skulle man då ej stadga alt så må öfverallt ske? Under öfverläggningen inom Utsk. omtalades det, att man pä vissa ställen väl varit benägen dertill, men att många funnit sig af grannlagenhet emot presterskapet hindrade alt väcka förslaget. A andra ställen åter bar bandt, alt presterskapet sökt åstadkomma dylik granskning, enär man ingenting högre önskade eller begärde, än att dess, efter bästa insigt och förstånd inrättade förvaltning, måtte undergå församlingens egen noggranna pröfning, pä det att de nedlagde bemödanderne matte ådagaläggas; och allt obehörigt klander sedermera vara undanröjdt; men då revisionen ej varit påbjuden och socknemännen någongång funnits ovillige till dess utförande; så har förvaltningens fromma och hilliga önskan i detta hänseende icke allestädes vunnit den uppfyllelse, som vederbordt. Det torde jemväl böra anmärkas, alt motionen är ulgifven af en ledamot, bosatt i de s. k. conqveterade provinserne, oaktadt räkenskaperne i dessa landskap äro strängare kontrollerade än i de öfrige, i anseende till den i förstbemälde provinser gällande föreskrift, att ifrågavar. räkenskaper skola i landskontoren undergå granskning. Häraf torde kunna slutas, att, när inom dessa trakter, der den strängare kontrollen är påbjuden, behofvet af en föreg:de socken-revision gjort sig kännbart, så måste inom landets öfriga delar samma åtgärd vara ännu mera behöflig. Också har det till följd häraf inträffat, att granskningar inom konsistorierne flerestädes blifvit vedertagne, äfvensom att flere stift genom öfverenskommelse stadgat dylika socken-revisioner, sorn nu blifvit lill allmänt införande föreslagne. Tydligen kan i alla fall en granskning bos högre auktoritet icke fullt motsvara eller göra obehöflig den revision, som inom orten och roed derstädes befintlig kännedom om alla lokal-förhållanden kan vara nödig.
En stadga sådan sorn den rörande allmänna bevillningen kan icke blifva nog tydlig, anspråken på rättvisa i beskattningen kunna icke nog sorgfälligt afvägas. Såsom ett litet bidrag i detina riglning vågar jag föreslå följande ändringar och tillägg i nuvarande Reviiinings-stadga: Under § 6 torde ”Fisken” specielt behöfva nämnas biand öfriga titlar, för hvilka bevillning, såsom för inkomst af arbete skall erläggas. "Fisken” spela i kameralt hänseende för stor rol i vårt land, för att med tystnad alldeles förbigås. Det är föröfrigt bekant, att tveksamhet verkligen uppkommit, hvart desamma skolat hänföras. Motioner i Bönder Ståndet. 1862. Vid § 7 inom. 2 (erde äfven uttryckligen böra anmärkas, att ”uti den inkomst, r,för hvilken bevillning skall utgöras af löntagare samt dem, som åtnjuta arfvode» ”eller traktamenten m. m.”, icke inberäknas löntagarens inkomst af boställe, hvarför lian redan blifvit påförd fastighelsbeviilning. Det har verkligen inträffat, ehuru rättelse sedermera blifvit gjord, att, sedan löntagaren blifvit påförd fastighelsbeviilning för sitt inuehafvande boställe, i hans öfriga löneinkomst äfven blifvit inberäknad bans supponerade inkomst af samma boställe, så att med andra ord löntagaren blifvit för bostället påförd dubbel bevillning. I § 8 medgifves, att ”bevillning för inkomst, af kapital eller arbete eger icke ”ruin, när alla de utaf kapital eller arbete uppkomna årsinkomster, sammanräknade, ”icke uppgå lill Fyra Hundra Riksdaler.” Jag vill föreslå, all samma frihet från bevillning äfven utsträckes tili egare af fastighet, då densammas taxeringsvärde icke öfversliger Fyra Hundra Riksdaler, utgör den skattskyldiges enda fasta egendom, oell föröfrigt den skattskyldiges inkomst af kapital och arbete icke uppgår lill t. ev. Fem Hundra Riksdaler.
Hvad jag väntat, bar inträffat, och Friherre Boye förstår mig nu mera icke. Om vi först bade företagit denna fråga, är jag öfvertygad, att Friherren klart skulle hafva förstått, hvad jag tror mig tydligen hafva uttryckt. Reservfonden får icke vara utlånt, om den skall kunna göra tete mot Bankens egna utbetalningar; och jag frågar, om Friherren kan begära mera för de lånbehöfvande, än att jag in - Den 4 December e. m. i75 skränkt mig till en cassa, svarande mot ^:del af det utelöpande rörelse-capitalet. Det vore j sanning en besynnerlig reservfond, sorn. skulle komma till hands af sig sjelf, och jag nödgas förklara, alt jag icke kan förstå Friherréns problem att på papperet skapa en fond, som i sjelfva verket icke finnes att tillgå, så vida icke någon viss del ligger ofruktbar i Bankens kistor. Om proposition på mitt förslag numera kan äga rum, öfverlemna!’ jag till Herr LandtMarskalken. Jag har emedlertid reserverat mig, och jag har gjort det med den djupaste känsla af vemod, emedan jag fått lära att aldrig mera tillstyrka något, utan att på förhand bestämma vilkoren. Det har vid detta tillfälle blifvit mig nekadt, att få vilkoren först bestämde; och sådant är i sanning ett besynnerligt sätt, att behandla frågor. Grefve von Schwerin: Om man supponerar, att Banken upplånat 3 millioner, ^ och åter utlånt dem, samt tillika supponerar, att ullåningarne blifvit jemnt fördelade, hvilket likväl icke kan blifva förhållandet, så komma 100,000 R:dr i veckan att inflyta uti inbetalningar till Banken. Skulle på en vecka 3oo,ooo R:dr uttagas på Afskrifnings-räkningen, så användas härtill de influtne 100,000 R:dr samt 300,000 R:dr af reservfonden, hvilken således för ögonblicket reduceras till 3oo,ooo R:dr, under för - 176 Den 4 December e. m. utsättning, att den genom nästkommande veckors inbetalningar kan åter completteras.
Det var ett mikrokosmiskt verldsägg, som fullständigt motsvarade det makrokosmiska, hvarutur hela den jordiska natur-verlden hade framfödts; och som derföre (eller i kraft af slik motsvarighet) innebar en medelpunkt, der Naturen, med en i denna punkt lika sublimerad som concentrerad verksamhet, kunde omedelbart från den Gudomliga Andesolen, hvilken å sin sida concentrerade sin verksamhet åt samma punkt, mottaga en inblixtrande lifs-stråle. I och genom denna stråle ingöt sig i ägget ett varande, eller lif, af öfverhimmelsk form, att sammanbinda ändligheternas naturverld med oändlighetens andeverld, medelst ett väsende, danadt på samma gång för Jordens Universum och för Himmelens. Och så yttrade sig härvid genast den från begynnelsen mellan det Andliga och det Naturliga constabilierade harmoni, att i samma ögonblick, som gnistan af detta undfångna högre själslif började röra sig, infunno sig, såsom beredvilliga tjenare, de physiska substanser och functioner, som skulle utbilda dess egendomliga natur-verktyg, eller kropp, till frisk och skön enlighet med dess ändamål. I gnistan bodde nämligen redan deras herrskare, och befallde dem ofördröjligt understödja sitt brinnande begär till en utveckling, som ej kunde verkställas utan föregående utveckling af det kroppsliga omhölje, till hvars välbildande och fullbildande han uppmanade dem. Ty ankomlingen från andeverlden kunde ej töfva att handla i öfverensstämmelse med sitt väsende; hvilket skulle uppenbara sig såsom sådan, eller såsom Ande – det är: såsom föreställning om Ändamål, eller såsom Afsigt och Vilja, med förstånd att befrämja ändamålet genom medel, som, i egenskap af orsaker och verkningar, blifva bidragande nyttor.