Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gyldenstolpe omtalat, är visserligen under åtskilliga förhållanden verkställbar, men 13 H. 14 210 Den 14 Oktober f. in. det bevis, sorn den värde Grin hemtat från förhållandet inom Arméens pensions-kassa, är icke i detta fall tillämpligt, ty de penningar, som ingå till Arméens pensions-kassa, insändas icke direkte till verkets Kamererare, utan gå till dess Styrelse, eller ock erhåller Styrelsen avisbref derom. Sålanda är Styrelsen försatt i tillfälle att utöfva kontroll öfver Kamereraren. Men örn man lemnar penningar direkte lill en Kamererare, så kan Styrelsen icke deraf ega kännedom, hvaraf naturligtvis följer, att de levererade penningarne kunna uteslutas ur räkenskaperna och försnillas af Kamereraren. Om Gr. Gyldenstolpe behagade göra ett besök i Kamniar-R:ns Advokat-Fiskal-Kontor, så skulle den värde Grin få se handlingarne i ett nyligen afgjordt mål emot en upbördsnran, som ur sin kassa-special uteslutit en deposition å icke mindre än 10,000 Ridr hiko. Detta mätte väl bevisa faran af att låta Kamererare emottaga kontanta penningar. Jag kunde äfven upgifva ett annat fall, der levererings-qvitlo blifvit gifvet å 1,600 Ridr biko, som aldrig influtit i ränteriet. Med stöd af den erfarenhet, jag sålunda eger om vådan af alt lemna kontanta penningar i upbördsmäns händer, samt med insigt af den stora nyttan för penniugeverken, att få sina medel insatta i Banken, kan jag icke annat än pä det ifrigaste motsätta mig det förslag, som nu är under öfverläggning. Hr von Hartmansdorff! Ståndet har blifvit erinradt derom, att här endast vore fråga om insättning eller utbetalning af summor, understigande 100 Ridr biko. Vidare har man talat om Bankens, kassornes, och allmänhetens fördel. Jag anhåller, att få fästa mig vid hvar och en af dessa omständigheter.
Den säger allt, är allt, för dens skull läser hon, för dens skull är det, som de bläcka ögonen nu ej släppa den blå bokpacken. Så ha vi lilla Karin; ja, lilla Karin kallade de henne både hemma och i skolan. Det I D U N 276 var en riktig liten skolråtta med en flätstump i nacken, en liten stump, som stod rakt ut, alltid tappade bandet och löste upp sig i obstinata, små okynniga hårkrusor. Nu var hela Karins lilla själ koncentrerad på detta enda: » Tänk, om jag blefve underkänd! » D å — d å. Den tanken vågade hon ej tänka till slut. D e stora, blå barnaögonen voro i bäfvande ångest fästa på den hemska bokpacken. Å h, hvad hon våndades, det var en riktigt otäck känsla under bröstet. Att då aldrig lärarinnan kom! Lilla Karin hade under väntan petat ett hål på armbågen. När hon kommit till skolan i morse, så hade det bara varit en liten rispa på ärmen; men så fick hon den bizarra idéen, att om hon kunde få hålet så stort, att armbågen stack ut, så skulle hennes skrifning vara godkänd. Det tog ett tag i dörren, och lärarinnan steg verkligen in, upp på katedern och satte sig på den gula pinnstolen. Så drog hon skrifbokspacken närmare, vred den på sida och räknade bokryggarne. Därpå vände hon packen åter rätt och skrapade ett tag med stolen, satte sig själf till rätta, började söka i klädningsvecken efter sin ficka, fick till slut rätt på den, drog ut en stor, hvit näsduk, tog af sig pincenezen, andades på glaset och började gnida det med näsduken, gång på gång, ihärdigt, ytterst långsamt, ytterst omsorgsfullt. Flickorna där nere på sina stolar följde andlöst hvarje hennes rörelse. Lilla Karin knäppte samman de knubbiga små fingrarna under pulpeten och bad, bad med hela sin barnasjäls innerlighet: » Gode — gode G u d! O, om j a g finge godkändt! » Fröken hade slagit upp Anna Anérs bok. » Det här var en mycket viktig skrifning, det här. » Rösten var pinsamt högtidlig.
Slutligen kan jag ej undgå att såsom en allmän reflexion öfver hela den föreslagna Statsregleringen yttra den öfvertygelse, att i den händelse E. St. skulle, såsom jag befarar, finna för godt att bevilja större eller mindre del af de nu äskade ansenliga anslagssummorna provisoriskt lill nästa Riksdag, ett sådant förfarande otvifvelaktig! skall för kommande St:r medföra den största svårighet, ja, måhända fullkomlig omöjlighet att verkställa någon deflnitif lönereglering eller göra någon ändring i hvad som en gång sålunda gifvits. Sådant bekräftas tillräckligt af erfarenheten. Jag anhåller att dessa mina anmärkmr remitteras till Stats-Utsk., som jag hoppas måtte lyckas att efter noggrann pröfning framställa sådane förslag i alla de vigtiga frågorna rör:de Statsregleringen, att fosterlandets sanna fördelar derigenom främjas. Nationen har i alla dessa Dess lifsfrågor sin upmärksamhet fästad på oss alla och specielt på Stats-Utsk:s ledamöter under förväntan att innan anslag, vare sig provisoriska eller ständiga, tillstyrkas, behofven, hvarföre de äskats, blifva vederbörligen undersökta och utredda, hvilket, efter hvad mig synes, ännu ej skett så, som erfordras. Detta anförande begärdes på bordet H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 12 på dagen. In fidem protocolli, Albert Munch. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot.-utdr. för d. 3 d:s. Uplästes till votering och godkändes Exped.Utsk:s under N:o 4 afgifna förslag till K. St:s und. skrifvelse till K. M., ani. af K. M:s Nåd. Propos. om ändring i 85 § Reg.F:n m. m. Föredrogs, men begärdes på bordet Exped.Utsk:s under N:o 3 afgifna förslag till R. St:s und. skrifvelse till K. M. ang:de godkända förslag till ändringar i Rikets Grundlagar. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 30 sisth Dec. och d. 3dennes på bordet lagda Utlåt.
Med anteckning förstås dea åtgärd, hvarigenom en Adelsmans begäran om inträde å Riddarhuset, såsom Riksdagsman, varder, på salt denna Riddarhusordning föreskrifver, behörigen pröfvad, samt 270 Den 7 S e p t e m b e r e. m. derest något hinder icke möter, hans namn och värdighet införd i en för sådant ändamål på alla lefvande Ätter, efter stadgad Nummerföljd, inrättad Uppropslista, och honom tillställd en med Riddarhusets Sigill påtryckt pollet, med påskrift af Ättens nummer och namn, den antecknades förnamn samt nummer på den bänk, der hans ställe är honom afiordnadt. Skulle emellan de personer, hvilka anteckningen sålunda förrätta, olika meningar uppstå, afgöres frågan efter de fleste rösterne. Uppkomma paria vota, gälle den mening, för hvilken den främsta Ledamoten i RiddarhusDirektionen sig förklarat. 11 §. Sådane anteckningar böra vara tvenne och förrättas hvardera med tvenne upprop, hörande första anteckningens båda upprop ske på särskildte, näst efter hvarandra följande, dagar, så framt ej Helgedag inträffar, då det sednare uppropet hlifver nästa Söknedag. Andra anteckningens båda upprop ske på en dag, hvilken bör vara den närmast helgfria före den, som Konungen i Nåder bestämt till Ständernes sammanträde på Rik ssalen. Derefter må anteckning verkställas och pollet meddelas, endast inför RiddarhusUtskottet, hvilket i sådant ändamål sammanträder en half timma före hvarje Plenum. Ej må någon antecknas eller pollet Den 7 September e. m. a7i erhålla, som icke personligen sig anmäler. Vid anteckningen, och då intradespollet erhålies, tilldelas hvarje Ledamot ett tryckt exemplar af denna Riddarhusordning. §• 12, Häfver Ättemän i behörig ordning antecknad blifvit, äge i sådant fall Hufvudman rättighet, att, i grund af behörig fullmagt, säte för annan Ätt intaga.
Majit, enligt Rikets Ständers underdåniga finskan, och till ytterligare understöd för Medicinal-Verket u'i Nådigt Bref af den 2 3 Mars förlidet år förordnat, alt af Allmänna Indragnirigs-Statens besparingar hurde härtill användas 10,000 B:dr, och hvilket nu lärer bora hos Rikets Ständer anmälas, för att blifva på Stat uppfordt. / 4:0 Den för Vaktmästaren och Vaktknrlarna vid Smedjegårdshäktc-l, enligt Eders Kongl. Majits Nådiga Bref af den 28 Juli 1813, beviljade Löne-tillökning, sorn nu utgår af extra Utgifts-medlen , äfvensom den Fånge Väktbetjeningen vid Kronofängelset i Linkoping af Eders Kgl, Majit uii Nådigt Bref af den g Mars 1814, till utgående af besparingarna på andra Hufvudtiteln, i Nåder tillagde Löne förbättring, till likhets vinnande i Löne-vilkoren med sina vederlikar vid andra Kuonohäkten, lärer äfven böra föras på Siat, och i sådant ändamål hos Rikets Stander anmälas. Vid Tredje Hufvud Titeln: De uppå denna Hufvud-titel tillkomne för^ ändringar, st-dan 1812 års Riksdag, bestå dels i sådana af Eders Kongl Majit Nådigst beviljade Löne-tillökningar vid Värl vade Arméen och Flottorna, sorn åro en följd af Rikets Ständers då vidtagna beslut, dels af sådana förändringar och regleringar af åtskilliga till denna Hufvudtitel hotande Cotpser. Verk och Stater, som beli ufven fordrat och Ed rs Kongl. Majit derföre funnit sig föranlåten att i Nåder vidtaga. De Den 14 Juli. 1 331- De i följd häraf, utöfver Stats-anslaget, tillkomne nya utgifter liar väl jEders Kongl, Majit i Nåder anvist att utgå, dels af Hufvud titelns egna besparingar, d ls af
Jag vet att många anse Ridderskapet och Adeln vara för talrike. Det är gaant, när Riksdagen börjas torde 5 till 600 församlas ; men när det gäller att bära dagens tyngd och att arbeta, sä reducerar detta antal sig till 120 elier 150. Jag Den 11 Junii e. rn. ser icke något skäl hvarföre man skulle neka Förmyndare, som sjelf ej ville eller ej får re* presentera den ätt för hvilken hans pupill är hufvudman, att utfärda fullmagt åt ®n annan, som annars icke kunde erhålla inträde på Riddarhuset. Hvilken som helst som på Riddarhuset intager säte, känner hvad lagen ålägger, han lyder lagen, om han älskar att lyda samvete och äran , och vet ej utaf någon frändskap eller någon vänskap. Af dessa skäl önskade jag att Utskottet, när Betänkandet återkommer, ville, såsom alternatif, uppställa det moment i nu gällande Riddarhusordning, som Utskottet uteslutit , att nemligen Förmyndare får utfärda fullmagt när ättemän ej finns. Ridderskapet och Adeln torde sedan bestämma sitt beslut efter sorn Ridderskapet och Adeln prof, var vara nyttigt eller icke nyttigt att Riddarhuset är talrikt. Herr Rosenblad; Jag tillhör visserligen dem som anse styrka hos Sveriges Ridderskap och Adeln hufvudsakligen ligga i dess talrikhet, och önskar att den nu ej måtte försvinna, men jag anser tillika, att om man skall representera Ridderskapet och Adeln, så skall representationen vara grundad på adelig värdighet. Man har frågat , om Utskottet vid representationsStadgans uppgörande afsett Atter eller personer. Derpå må svaras, att Utskottet visserligen af_ sett Ätter, men Ätter bestående af personer , försedde med Ätternas rättigheter.
Anslag till Nya Läroverk. växt, så att de till största delen nu befinna sig bland dem, som måst med extra lärare förses. På grund häraf fåir jag i underdånighet föreslå, att ytterligare en lektorsbefattning inrättas vid hvartdera af myss uppräknade läroverk. Beträffande åter de erforderliga nya adjunktsbeställningarne, så, då tillväxten i lärjungeantal icke vid alla läroverk varit så stark och jemn, att icke en förminskning kunde antagas komma att inträda, och då erfarenheten visat, att svårigheten atit få lärareplatserna besatta med personer, som aflagt föreskrifven examen, på sednare tider blifvit med hvarje år större samt det är af synnerlig vigt för läroverkens framitid, att ej personer som sakna erforderliga kunskaper, derstädes erhålla fast anställning, :anser jag, jemväl med afseende på den tillökning i lärarekrafter, som de ofvan föreslagna nya lektorsbeställningarna åsyfta att bereda, endast följande Adjunktsbefattningar nu böra å stat uppföras, nemligen Lärjungar. Ordin. lärare. 1. eller tillsammans 36 Adjunkter; deribland likväl inberäknade de två, som, efter hvad ofvan är nämndt, blifvit vid läroverken i Linköping och Orebro tillsatta; och får jag alltså i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om uppförande å stat af 9 lektorer samt 36 adjunkter vid förberörda läroverk, samt att till så väl löner åt dessa som arvoden åt de extra lärare, hvilka dels redan äro dels till följd af lärjungarnes stigande antal otvifvelaktigt under den närmaste framtiden blifva af behofvet på* kallade, ett anslag af tillsammans 75,000 R:dr må af Rikets Ständer beviljas. Jemte den tillökning i lärarnes antal vid redan befintliga läroverk, som det starkt tillväxande lärjungeantalet gjort nödvändig, har under de sednaste åren jemväl en betydlig tillökning i lärareantal egt rum genom utvidgning af förutvarande skolor.
Swerigeö bestånd beror i delta ögnablick i synnerhet pa desi Ivepretsmsmer; af dem wäntar kyllänen sin räddning. Lätom osi derföre icke war« swage. jXiarionen sjelf är dek icke. Lejonet är icke dödt, ritan sifwer; aktom osi, at det icke waknar och fjelsi »lofwar sin styrka, om wi svetsare ak wara swage. Det ar i anledning häraf jag förestår, at Rid» dersiapet och Adeln antager det af Kongl. Mank ^vjelf Allernadigst bifallna kckngnee-prnjeH, och ar, hwilket projoLk Ridderskapet och Adeln ock ma bifvlla, ÄNlagandec ma förenas med förbehåll af et sadant be L6 - skattnings-sätt, ak Oonrribcuionen paläggeS i progresliv förhöjning mot förmögenhetens, eller ännu häldre, mct Ixsvenueruss storlek. Herr von 8cl>ulkrsnlieim, vaviä fden äldre). Jag har hört flera anmärkningar emot Höglofliga Hemliga Utskottets Uealilätions-plan göras, och hn-rlka til större delen med en mättelig kinancekundstap wcderlaggas kunde. Flera nya llealilationsförflag hafwa ock blifwit upgifna; men jag tror ordningen fordrade, at först Hemliga Utskottets Betänkande noga granskades, innan staga kunde blifwa om andras upgifter. Man skulle swarligen förmoda , at det af Rckfens Stander walda Hemliga Utskott gjort sig sa oförtjent af all aktning, som några Ledamöters fällda utlätelser tyckas medföra. Jag har i flera hufwudsakeliga Mål wid öfwerläggningarna warit af särskilld tanka; men har retpsclersr klurslirersns Beslut. Jag hade trott, at wid Betänkandets granskning hos Högloflige Ridderskapet och Adeln slntcligen uti mälet fa yttra mig.
Dessutom besvarar jag de gjorda anmärkmne emot 4 och 7 mom. med den frågan: om en upbörd af 24 sk. skall indrifvas hos en fattig torpare, eller ersättning för verkställd lagning af ett vägstycke skall uttagas hos en fattig hemmansegare, hvilket smakar dä bäst, antingen att betala | arfvode! till fjerdingsmännen eller hela arfvodet till Länsmannen? Det är tydligt, att författningen i detta hänseende beredt menigheterna en lindring. Jag hade icke 22 * 340 Den 12 Mars f. m. vänlat mig, att en dylik anmärkn. skulle göras. För öfrigt erkänner jag, att hvad Utsk:s betänk, tillstyrker, i fråga om skyldigheten för boställen alt deltaga i fjerdingsmansbestyret, icke öfverensslämmer med mina åsigler. Skulle likväl delta boställenas deltagande icke medföra olägenheter, så anser jag betänk, i dess närvar, skick böra och kunna bifallas. Man har sagt, att det vöre en abnormité om säterierne icke åläggas deltagande i fjerdingsmans-bestyret, såvida socknemännen icke öfverenskomna alt utgöra samma bestyr genom legd person. Denna abnormité, om man så får kalla det, är likväl grundad på ganska goda skäl, ty, när man kommer till kritan, som man säger, eller det praktiska, finner man, alt det är något helt annat att tillämpa en författning än att blott tolka den. Vi antaga, att inom en socken icke finnes mera än ett säteri, som bebos af en herreman. Hvad händer då, om man föreskrifver, att säteriet ovilkorligen skall deltaga i fjerdingsmans-bestyret, och socken icke tvingas alt genom legd person utöfva detsamma? möjligtvis att socknemännen helt enkelt öfverenskomma, att ingen inom socknen låter af herremannen lega sig. Jag hemställer till Herrarne, om för säteriegaren då återstår annat, än att lunka omkring i bygden med Länsmannen. Det af Utsk. föreslagna vilkor är således praktiskt.
Det är något så förfärligt bakvändt i att behandlas som kamrat af dessa unga män, ty jag känner mig visserligen vara frisinnad som de, men det märks ändå alltid en så stor skilnad: jag känner hvarje ögonblick hur gammal jag är emot dem. Jag är alltid i grunden som ett slags mamma för dem, och när jag inte får vara det, så måste jag bli tillgjordt och uppstyltadt kamratlik. När jag talar med Brandes kommer jag visserligen ihåg att jag ser gammal ut och bör vara gammal, men hans åtta år mer gör ändå att jag kan känna som med en jemnårig, att jag inte behöfver spela en roll, hvarken af ung kamrat eller gammal mamma. Jag är helt enkelt en qvinna på 36 och han en man på 44. Om jag proportionsvis är något äldre än han, så är det åtminstone bara det, att han ännu är en vacker karl och jag blifvit en ful qvinna. I våra känslor är det icke nödvändigt att det måste finnas skilnad. Jag behöfver inte blygas så förskräckligt öfver mitt sinnes ungdomlighet, och jag har ännu en gång lof att visa mig så barnslig som jag är. Han förstår att i ett lif sådant som mitt måste man bibehålla sin grönska skäligen länge. — Men här är det något annat som är bedröfligt: min underlägsenhet är så förkrossande stor. Om jag vore ung och vacker så skulle den icke märkas så mycket, men nu ! För andra gången tog jag ihop med Fru Marianne. Det tycks ha lycka med sig; innan jag skrifvit tre rader kom han. Kysste min hand och sköt fram pannan. Hvarför skulle jag resa så snart? Var det för jag inackorderat mig på månad? Kunde jag inte betala pr. dag och stanna om jag ville? – Jovisst. – Och här hade han en bok till mig. – Jag blef glad för den. Men om den var en afskedsgåfva! Om han skulle taga mig på orden, låta udda vara jemnt och inte be mig stanna? Nåja, gjorde han det så var jag glad att jag skrifvit till honom och glad att komma bort härifrån. Ja, det var bäst som det var. Men det gjorde mig modfäld att han lät mig resa. Jag ville han skulle opponera sig. Ha, qvinnonatur! Han visste nog hvar skon klämde, men han låtsade om intet.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga såsom Ståndets gemensamma tanke det nyss upplästa förslaget. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Frih. o. Landtm, förklaiade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. Frih. Boye begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposition : Den som antager såsom Ståndets gemensamma lanke Hr von Hartmansdorffs förslag, så lydande: ”Riksförsamlingen ut - Den 3 i O c I o I) c r f. m. 399 göres af ombud för feni Stand, nemi. R. o. Ad. PrestcSlåndet, RorgareStåndet oell RondeSiåndet , samt för elt hinte .Ständ, hvars .sammansättning kommer, eller utredning i Const.UKk. , alt närmare beslämmas. Ombuden för livai je Stånd skola vara lika munga. ' — voterar i»; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. icke ofvannämnda förslag såsom Ståndets gemensamma lanke. Hr Frill. o. Landtm, tillkännngnf, att plenum kernme alt fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Elter voteringens slut, befunnos lösterne hafva utfallit, som (oljer: Ja — 82. Nej — 48. Föredrogs ■ztdra punkten af Hr von Hartmansdorffs förslag, så lydande: ”Riksförsamlingen indelas i ?:ne kamrar, 0) de äldres och b) de yngres, hvardera sammansatt af 12» ledamöter, af hvarje Ständ.” Hr von Hartmansdorff: Sedan något antal icke är utsatt i den 1 §:n , tror jag icke eller skäl vara alt insälta något i denna, hvarföre jag, instämmande hufvudsakligen i Gr. Spens’ förslag, hemställer att denna § finge följande lydelse: ”Riksförsamlingen indelas i (vänne kamrar, a) de äldres, och b) de yngres, med lika många ledamöter i hvardera.”
BiJ <il's. och JN;o 52 1, i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga remiss å aflidne Kamereraren och ledogöraren vid Carl Gustafs stads Gevärs-Factori, Assessoren G. VVidegrens enkas ansökan om pension. Bifölls. S. D. Ånyo föredrogs Bancooch Lag-Utskottens Memorial N:o p, i anledning af vissa skiljagtigheler uti Riks-Ståndens sednast fattade beslut, rörande Lagstiftningen för enskilda Banker. Voterings-propositionerna godkändes. I öfrigt lades Memoi ialet till handlingame. Från Hedervärda Bonde Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Siats-Utskottets Utlåtande N;o 516, i anledning af anmäikningar vid Utskottets Memorial, N;o 4^4> angående de i Regerings-formen föreskiifne Creditiv-summor, biföll Ståndet så väl hvad Utskottet i förstnämnde Utlåtande tillstyrkt, som älven i;-ta och 4;,le punkterne af Memorialet N;o 4^4- S. D. Vid förnyad fördragning bifölls Lagsamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 67, i anledning af väckte motioner om åtgärder till strömmings-fiskets i Bottniska viken uppbjelpande samt i sammanhang dermtd om ändring och förklaring af Fiskeii-Stadgan den 14 November 1766. S. D. Remitterades till Stats-Utskotlet Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående vilkoren för nedläggandet af Nortelje Gevärs-Faktori. S. D. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorial N:o 72, i anledning af Riks-Ståndens beslut, i afseende på förslaget lill förnyad Förordning, angående grunderna och vilkoren för bemmans-klyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter Irån hemman, fattade Ståndet följande beslut; 428 Prat. Voterings-propositionerne godkändes. 3 dS*.
I denna belägenhet befinner sig emellertid vårt fädernesland, såsom det inhemtas af det Slaisråds-protokoll, som åtföljer deli Kongl. Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof, i hvilket denna sanning är med “berömvärd öppenhet uttalad. Och beklagligt nog är det att befara, att hvad i det åberopade protokollet innehålles i afseende på Stockholm med lika skäl kan tillämpas å “Carlskrona, som erbjudnr en fiende åtminstone en anfallssida, som saknar allt materielt “försvar.“ På grund häraf och då, enligt motionärens åsigt, Stockholms befästande, långt ifrån att innebära något afskräckande för dess innevånare, i motsats härtill erbjöde det säkraste och minst kostsamma medel att från staden och riket afvända de faror och oberäkneliga förluster, som en obefäsfad hufvudstad kunde komma att ådraga sig sjelf och riket, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte, oberoende af hvad för fästningsbyggnaderna i öfrigt äskats, anslå hela beloppet af den summa, 867,000 R:dr Banko, som för Waxholms fästningsverk erfordras, äfvensom att Stats-Utskottet, med begagnande af den rätt, som i 30 och 37 §§ Riksdags-ordningen tillerkännes detsamma, ville, sedan alla nödiga upplysningar inhemtats, i afseende å Stockholms och Carlskrouas befästande, framställa hvad Utskottet ansåge ämnets vigt samt rikets säkerhet och nytta fordra.
Uti två särskilda till Banko-Fullmägtige ingifna skrifter har Guldoch Silfver-arbetaren P. G. Fernlund, under förmälan, att lian skall å Banko-auktion den 8 Juni nästlidet år, i stället för påräknadt och till försäljning utbjudet silfver, erhållit fyra partier, med riktiga kontroll-stämplar försedt, men endast försilfradt gods af oädel metall, och med bifogande af ej mindre utdrag af protokollet, hållet i Kongl. Kontroll-verket den 1 Juli nyssnämnda år, än äfven utdrag af protokollet, hållet i Stockholms Rådstufvu-rätt den 7 Juli och 18 Augusti samma år, anhållit att, för bestyrkande deraf, att de uppgifna partierna af oädel metallkomposition verkligen äro desamma, som han vid ofvanberörde auktion inropat, honom måtte tillåtas, att inför bemälde Rådstufvu-rätt med liflig ed fästa sin derom gjorda uppgift, och, efter det full bevisning om förhållandet sålunda vunnits, honom mätte beviljas ersättning för hvad han, i och för inlösen af berörde partier, till Banken inbetalt.
Under de derpå följande fem åren beviljas oinskränkt smidesrätt för alla inom bergslagen befintliga verkstäder, äfven då de äro förenade med tackjernshyttor, så vida bylte-egarne afsäga sig den för tackjernsblåsningens bedrifvande beviljade friheten från roleringen och vissa andra hemmansbesvär; 3.0 Efter tio års förlopp medgifves fri rättighet aLL äfven inom bergslagen anlägga jernbruk, samt oinskränkt smidesräll; dock att, då sådan anläggning förenas med lackjernshytla, hyltelaget afslår från bergsmansfriheLerna; hvarefter Rikets vid 1844 och 1845 årens riksdag församlade Ständer i underdånighet hemställde, alt då, genom bestämmandet al’nyssnämnda föreslagna lillverkningshelopp, såsom vilkor för rättighet att vid lackjernshylla begagna en härd med oinskränkt smidesräll, högst få masugnar skulle komma i åtnjutande af en sådan rättighet, Kongl. Majit måtte i nåder förklara, att, der 2:ne masugnar under de sislförflulna tio åren halten årlig tillverkning af sammanlagdt 2,5(10 skeppund tackjern, en stångjernshärd med oinskränkt smidesrätt må anläggas. OgIi har Kongl. Majit, i anledning af dessa underdåniga framställningar, den 27 April 1846 låtit utfärda