Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
O! jag känner mig så rik i din kärlek och i hoppet på ett lyckligare lif. Det enda som grämer mig är, att jag genom onödig sorg förstört detta; men Han, som är sjelfva barmhertigheten, förlåter väl hvad jag af kärlek gjort och brutit emot hans heliga bud; tror du det ej också min mor?” ”Säkert mitt barn; så hoppas jag.” ”Hoppas du? då är det bra, då är jag lugn och lycklig; ty hoppet låter icke på skam komma, heter det. Också en bön har jag till dig min mor: när jag är borta, så sätt en hvit ros på min graf, den är oskuldens och sorgens sinnebild, och på min graf betecknar den, att jag fallit offer för ett lidande, till hvilket ingen varit skulden. Dessutom älskar han denna blomma, och när han ser den prunka på grafven, skall han, om också ej annars, minnas henne, som sofver den sista sömnen djupt under dess rötter. Och nu till slut, låt mig tacka dig för all din godhet, moder, för den kärlek, hvarmed du öfversett alla mina fel! Måtte du lefva lugn och lycklig och väl minnas, men ej sörja och sakna din dotter, och måtte din sista stund bli så stilla som min!” Hennes ögon slötos och bröstet arbetade tungt ett ögonblick. I outsäglig ångest bad modren för sitt döende barn. Ännu engång såg dottren opp; hennes klara, rediga blick träffade den vid sängen knäböjande modren och ett leende fullt af kärlek och salighet flög öfver hennes anlete. Hon sträckte armarne emot den bedjande och stammade med bruten röst: ”Min mor! Elisabeth Rudolph!” Detta ord var det sista. Armarna sjönko sagta ned, ögonen slötos för alltid och med en suck flydde anden ur sin jordiska hydda. Just då bröt solen klart strålande in i rummet; men den belyste blott den afsomnade och modren, som under heta, qvalfulla tårar kastat sig öfver sin dotters lik. Sedan, liksom bedröfvad öfver denna syn, drog den hastigt bort och slocknade vid nattens ankomst. Afskedet. ”Tänk någon gång, när dagens sol sig sänker Och fiskarn sagta gungar hem från sjön På den, som evigt, evigt på dig tänker Och ber för dig till Gud så mången bön!” ~Böttiger.~ Virginia var borta.
Hon ensam kan således fälla domen öfver spåkvinnan. IDUN 246 Skulle ni därför vilja skrifva ett intyg af ungefär följande innehåll: » Att innehafvaren af detta aktstycke — för så- vidt jag har något med lyckan att skaffa — visat ett mycket lifligt intresse att få bjuda henne handen, men att lyckan själf, som är upptagen på annat håll, samvetsgrant dragit sig undan, intygas härmed på begäran. » Vill ni själf hitta på andra ordalag, är det naturligtvis så mycket bättre, blott de äro tillräckligt tydliga. Det faller af sig själft, att ni får underteckna dem med hvilket anonymt märke ni vill och att icke ort verkliga namn — det lofvar jag på hedersord — kommer att inblandas i historien. Jag vågar j u därför räkna på, att ni som ett anspråkslöst surrogat för lyckan bereder mig nöjet att få tysta munnen på denna spåkvinna. Det bör j u också vara ett ganska klassiskt nöje att på begäran. gifva skriftlig attest på en korg Med vördnadsfull väntan. Carl W — d. Jag var så nyfiken på hennes svar, att jag tvärtemot mina vanor hvarjo morgon inväntade brefbäraren. Det intressesserade mig nämligen att se, hur hon skulle turnera det. Hon kunde ju inte gärna låta bli att svara alls. Det skulle i bästa fall kunna tydas som en ohöftigliet, men snarare som ett fattigdomsbevis eller till och med som en obenägenhet att » attestera korgen ». Följde hon mitt formulär, fastnade hon i en snara och bekände bl. a., att » hon hörde hemma på annat håll », hvilket håll skulle jag ha alltför lätt att gissa. Hon måste således själf hitta på ett svar. Jag njöt af att ha satt henne på ett litet maturitetsprof, och när brefvet dröjde, tog jag för gifvet, att det berodde på, att bon icke lyckats formulera ett svar som hon var nöjd med. En morgon kom det Jag öppnade med nervösa händer kuvertet. Det innehöll icke ett skriftligt ord — endast två visitkort, af hvilka det ena bar hennes och det andra — löjtnantens namn. Det svaret hade jag alldeles lämnat ur räkningen. Visserligen gaf det ju endast hälften af det bevis spåkvinnan fordrat. Men den andra hälften lämnade mina västkustvänner med stor beredvillighet.
Börande derjemteLagen emotBankosedlars efterapning och förfalskning samt den deruti tillika stadgade belöning för upptäckandet af sådant brott, å sedeln åberopas; c) att de högre sedel-valörerne, eller de från och med 50 Riksdaler Riks - Banko-Ut,ikottet* Memorial, N:o St - 1t mynt och derutöfver, skola i Bankens räkenskaper specificeras; hvaremot sedlarne under 50 R:dr Riksmynt i räkenskaperne bokföras endast till antal och summa, dock hvarje valör särskildt; samt d) att sedlarne skola vara underskrifna af 2:ne detta verks tjenstemän; och öfverlemnas för öfrigt åt Fullmäktige, att besluta och till efterrättelse fastställa de förändringar i systemet för tillverkning af Bankens sedlar, som i följd häraf blifva erforderliga samt att vidtaga och af Bankens medel låta bekosta alla härmed gemenskap egande åtgärder, under iakttagande, att, vid bestämmandet af de nya sedlarnes utseende, format och öfriga beskaffenhet, Bänkens fördel och säkerhet, i förening med allmänhetens beqvämlighet, i möjligaste måtto befrämjas. Stockholm den 9 November 1854. R eservationer: Emot Utskottets förslag i 26:te punkten: l:o. Litt. a) angående de nya sedlarnes valörer: Af hr doktor Björkman, som ansåg, att Utekottet, i sitt förslag till d« nya sedel-valörerna i Riksmynt, äfven bordt upptaga valören 3 Riksdaler, svarande emot nuvarande 2R:dr Banko; enär eljest, i den händelse att detta Utskottets förslag skulle blifva Rikets Ständers beslut, antingen allmänheten, sorn u Banko-Ulskoilets Memorial, X:u 81. väl alltidlömkar att i den daglig* rörelsen få behålla' .sedelmynt, bomme att sahna erforderligt behof af småsedlar, eller Riksbanken blefve alltför mycket betungad med lifgifvande af milliontal sadiar af endast 1 R:drs valör.
Kaffe är helt säkert skadligt för eder. Eosacea. 1) " Vi kunna ej säga er något botemedel, då barnet eljes är friskt. F ö r - svinner sannolikt, med åren. 2) Troligen s. k. hudsvamp. D:r — å. Frågor. Hvilket är det bästa sättet att inlägga färskt kött och köttbullar m. m., sa att det icke blir s k ä m d t? Tacksam, om skyndsamt svar erhölles. Marta E. Blomstervänner! H u r u skall llum Auratum behandlas under vintern? LzFinskan H. N:r 353. läsarinnor, E n ' p r e n u m e r a n t frågar Idune hur hon skall bära sig åt att få öppnas åter den 7 januari 1890. Honorar för Vårtermin (5 månader): Piano: Klass I. Nybörjare, a) 2 elever på 1 timmes lektion 2 gånger i veckan: kr. 40 för hvarje elev; b) 2 elever på 1 % timmes lektion 2 gånger i veckan: kr. 60 (för hvarje elev). Klass II. Mera försigkomna, a) 2 timmar i veckan: kr. 125, b) 1 timme i veckan: kr. Ha,rmonilära och Kontrapunkt: Klass I. 4 elever på 1 lektion i veckan (2 timmar) kr. Klass II. 1 elev 2 gånger i veckan Kr. J. G. HAMMAR, Återställande i oskadadt skick af sammet, som blifvil tillruggad. Sammeten fuktas på afvigsidan och dragés sedan öfver ett varmt strykjärn. Obs.! Den får ej strykas, utan den skall dragas fram och tillbaka öfver järnet, tills den blir slät. Har man större förråder af mjöl och gryn, bör man ofta röra däruti. Har man mjöl i säckar, bör man vända dem ibland. Har man det i bingar och lådor, bör man tillse, att ej något stannar på kanterna, utan man sopar ned med en vinge, sedan man tagit. 1 MUSIKSKOLA E n g e l s k a är tr. Musik för Hemmets Musik för Hemmet Musik för Hemmets M a g a s i n e t flyttadt till 49 Regeringsgatan, 1 Höstlagret nu inkommet.
Utlåtande, i anledning af Riksdags-Fullmågtigen Olof Månssons Memorial, om Lösen till Skatte af Jerko-Holme i Blekinge Lån. Sedan Kongl. Kammar-Collegium, uti en derstädes anhängig tvist, emellan Bojiderne Mäns Olsson och Mäns Persson å 4 Sdml. 2 B. 63 |)72 StatStUt skottets B et änkan den. ena, samt Bönderne Måns Persson, Svert Persson, Ola Nilsson och Åke Persson, alla på Sturkö, å andra sidan, angående båttre rått till Skattelösen af en uti Skärgården af Östersjön belägen holme, Jerkö kallad, hörande till Sturkö Socken, Östra Hårad och Blekinge Lån, medelst Utslag d. 29 Junii 1820, förklarat, att, som Jerkö-holme vore af sådan egenskap, att densamma, emot 77 §. Regerings-Formen, utan Kongl. Maj:ts och Riksens Stånders gemensamma samtycke, icke finge till Skatte försåljas, funne Kongl. Collegium något Skatteköp derå då icke ega rum; Så har Riksdags-Fullmågtigen Olof Månsson från Blekinge, till undanrödjande af detta hinder för Jerkö holmes upplåtande under Skattemanna rått, så vidt detsamma på Riksens Stånders åtgärd beror, uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet Memorial, anmält ärendet, med hemställan att Jerkö desto heldre måtte till Skatte försåljas, som den, efter hans tanka, ingalunda kunde hånföras till sådane Kronans Gods och Lågenheter, som dem, hvarpå ofvanberörde i Regerings-Formen har afseende. Efter erhållen Remiss, får Stats-Utskottet anmäla, att, enligt anteckning i Jorde-Böckerne, år Jerkö upptagen så - Siats-Utskottets B et änkan den. 97 3 Som en Krono holme med a R:dr 16 sk. Ränta, Och har densamma, jemlikt Kgl. Kaminar-Collegii Stådjo-Bref d. 10 Maji 17H2, blifvit på 50 års tid, till besittning upplåten framlidne Vice Amiralen m. m.
Dan 14 Junii /, ni. 327 för deras inväljsnde i de Utskott som skola granska der3s åtgärder, och detta icke är fallet nied Förstärkta StatsUtskottet, inser jag icke, att man af slutmeningen i 41 Riksdagsordningen kan draga den följd, att desse personer icke kunna blifva Ledamöter af Sto. ra Nämnden. Åtminstone har man sett, att personer, som varit Revisorer blifvit invalde i StatsUtskottet; destomindre synes mig ock deras uteslutande från Stora Nämnden böra sättas i fråga. Hvad Eiectorerne beträffar, tror jag att ej eller tvifvel kan uppstå, det de ju lika så väl kunna inväljas i detta, som i alla andra Utskott. Jag lemnar derhän, huruvida deras Electors befattning derigenom bör anses upphöra. Något uttryckligt stadgande finnes icke i detta afseende; ty ehuru Elector ej tillika kan vara Utskotts Ledamot är dock förhållandet med Stora Nämnden helt olika. Orsaken till den nyss omförmäldta föreskriften lärer vara, att om desse Electorer, som till antalet blott äro 25, derjemte fingo vara Utskotts Ledamöter, kunde de disponera hela Fiddarhuset. En ytterligare fråga är, om Ledamöterne af de Utskott, hvilkas förslag skola af Stora Nämnden afgöras, kunna i besluten derom deL taga. Till besvarande häraf, får jag blott hemställa, om icke valet beror af förtroende ? Jag skulle ej tro, att Ridderskapet och Adeln låter fråntaga sig rättighet att lemna sitt förtroende åt hvem sorn helst, särdeles då en sådan inskränkning icke är enlig med praxis. 5-j8 Ven i4 Junii J. m. Sådant skulle dessutom föranleda till flera Nämnder, då en särskild behöfdes för Be villningsfrågor, en annan åter för Statsbidrag, ocb få vidare, 69 § Regeringsformen gifver icke anledning till ett dylikt förfarande, Den som kan blifva Ledamot af ett Utskott, kan äfven blifva det i förstärkningen deraf. Man sitter der icke i egenskap af Domare, utan blott för att yttra sin opinion om der förekommande ämnen.
Filial-banks rörelse bedrifves medelst utlåning, vexeldiskontering, öppnande af uppoch afskrifnings-räkning samt beviljande af kreditiv, på sätt närmare bestämmes genom af Kongl. Maj:t i Nåder fastställdt reglemente. Punkterne 52 och 53 innefattade förslag till följande föreskrifter: 52:o »Utöfver de till lån åt Filial-banker redan disponerade 2,319,000 R:dr, ega Fullmäktige att dertill använda 4,081,000 R:dr, hvilka från Bankens reservfond anordnas på sätt punkten 53 innehåller. Såsom fond till län åt Filial-banker må sålunda anvisas högst 7,000,000 Riksdaler. För de kreditiv åter, som äro eller varda Filial-banker beviljade, afsättes ingen bestämd fond, utan förfares med utgifvande af dylika kreditiv såsom i punkten 53 föreskrifves,» och Banko-UlskoUets Utlåtande N:o 48. 13 53:o y>Sedan, enligt Rikets Ständers beslut vid innevarande Riksdag, följande summor dels redan blifvit i Banken reserverade, dels komma att från Bankens låneoch kreditiv-rörelse indragas, nemligen: a) af Bankens intill 1850 års slut upplupna behållna vinst 2.836,992: 80. b) det belopp af Bankens vid 1856 års slut såsom utelöpande bokförda transportsedlar på 5 R:dr och derutöfver samt sedlar på 3 och 2 R:dr med dubbla och enkla blad, som skall från beräkningen af Bankens sedelstock uteslutas och såsom en Bankens vinst upptagas c) den till skiftesoch odlings-lån afsedda fond d) det till Fahlu Bergslag och Sparbänkerne i Riket anvisade kreditiv , . e) genom innehållning å fonden till belåning af fast egendom å landet f) dito å fonden till belåning af fast egendom i städerne . g) dito å Kongl.
Direktionen att å det erhållna lånet årligen betala 3 procents ränta, samt detsamma, efter ett års förutgången uppsägning, återgälda, med en femtedel årligen under hvardera af de fem följande åren, hvarjemte Direktionen förbinder sig desslikes att å de såsom kreditiv bekomna assignationer godtgöra Riksbanken ränta å 3 procent från den dag, hvarje sådan assignation blifver i Riksbanken till inlösen presenterad. Uppsägning må dock icke ifrågakomma i annat fall, än då Riksbankens realisationsförmåga är hotad, och först sedan Fullmäktige vidtagit de i morn. Litt. a och b af Bankoreglementets 121 § lemnade föreskrifter. Hvadan uppsägning af lån är bestämdt, gäller äfven för kreditiv-berättigande. När Riksbankens ställning det medgifver, återställes det genom indragning rubbade förhållande; h) Bankrörelsen bedrifves endast med riksmynt, eller sådane på Riksbanken till inlösen ställde assignationer, hvartill blanketter blifvit från Riksbanken utlemnade, medelst utlåning, vexeldiskontering, öppnande af uppoch afskrifningsräkning, samt beviljande af kreditiv, på sätt genom utfärdadt nådigt Reglemente närmare kan blifva bestämdt; 22 Banko-Utskottets Utlåtande, JVs 63. i) Styrelsen vid en sådan Filialbank utgöres af 5 personer, hvilka vid besluts fattande hafva lika röster; af dessa utse Herrar Bankofullmäktige 2:ne samt aktie-egare 2:ne, hvilka 4 gemensamt välja den femte. En af Riksbankens tjenstemän, af Herrar Bankofullmäktige förordnad, skall alltid vara tillstädes och såsom Revisor följa räkenskaperne; k) Årligen skall hållas öfverreviston, som verkställes af 1 Banko-ombud, en af aktie-egare vald person och en af Konungens Befallningshafvande utsedd, som ej är aktie-egare, hvarefter Direktionen erhåller af samma öfverrevision decharge, så vida icke grundad anledning förekommer till anmärkning.
Baron 8iNver8cNöia betyga min tacksamhet för det prof af wänffap han wisade mig, kan jag ej underläta anmärka, at ehuru jag wäl icke kan anse det förettegenteligt förolämpande af Herr Grefwen och Landtmarffalken at min anmalan ansägs mindre trowärdig än Baron Silfversköld intygande, sä war det likwäl en mindre delicatesie mig wid detta tilfället wisades, hwarföre jaganhällerat den omständigheten mätte ur Protokollet utgä, säsom eqenteligen icke hörande til saken, och sä mycket häldre, som? Herr Grefwen och Landtmarffalken sjelf snart fann at jag hade rätt. Herr Grefwen och Landtmarffalken: Jag tror mig ej hafwa gjordt Friherre Stael nägon orätt. När Herr Baron blef förment at tala, hade jag ej hört at han sig i rätta» tid anmält - Dcn 2l Z69 anmält. Af mig blef ej Friherre Silsverschölös wittnesmäl til Herr Baronens förmän, päkalladt, utan lemnade han det alldeles sjelfmant, för at uplysa sakens förhällande. Friherre Stael fullföljde, enligt den synpunckt, hwarukur han denna sak ansett, sin gjorda hemställan om icke Herr Landtmarffalken ffulle finna lämpeligast at densamma ur det uplästa Protokollet förswunne; men Herr Grefwen och Landtmarffalken förblef wid sitt yttrande, tilläggandes at hwad i Protokollet funnes antecknadt, finge stä qwar för hans räkning. Friherre Stael anhöll at i sädant fall det yttrande han nu haft mätte i denna dags Protokoll införas. Härunder hade
Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch FinanceAr enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i StatsRådet å Stockholms Slott den 7 Maji 1834. Narva rande: Hans Excellence Herr Justitia Stats-Ministern Grefve Rosenblad. Hans Excellence Herr Siats-Ministern för Utrikes Ärendena Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Grefve Lövenhjelm, Herr Grefve Adelsvärd, Friherre Åkerhjelm , Hof-Cancelleren Friherre von Schulzenheim, och Stats-Secreteraren Skogman. Stals-Secreteraren anmälde i underdånighet, att den af Kongl. Maj:t i Nåder förordnade Comité, till öfverseende af Tull-Taxan och andre TullVerket rörande Författningar, nu inkommit med underdånigt utlåtande och förslag i desse ämnen, och hemställde om icke, till tidens vinnande, Kongl. Maj:t, utan alt nu ingå i någon pröfning deraf, skulle täckas vidtaga lämplig åtgärd, för att förslaget lill förändringar i Tull-Taxan må genast varda till Rikets Ständers Bevillnings-Ulskott öfverlemnadt; i hvilket afseende Stats-Secreteraren i underdånighet uppläste förslag till en Nådig Skrifvelse härom till Rikets Ständer. Kongl. Maj:t, som, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, gillade den af Stats-Secreteraren i underdånighet föreslagne åtgärd, befallde att Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer, sådan den är Protocollet bilagd, skulle under denna dag expedieras. Ex Protocollo Nils af Zelle’n. Kongl. Maj:ts Nåd. Ankom i afskr. till Exp.-Utsi. den 29 Maji. KONGL. MAJ: TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående grunderna för Markegångs-prisens bestämmande, räniepersedlarnes omsättning och förenkling, indelte räntors och tionde-anslags återingående till Kronan, samt andra med grundskatternas utgörande gemenskap egande ämnen.
Som anslag lärer vara utfärdadt till plenum i morgon e. m., och kl. nu är % till 10; så hemställer jag, om icke vidare föredragning nu kunde uppskjutas, och Ståndet liemförlofvas. Hr Frih. o. Landtm, ansåg sig böra fästa uppmärksamheten derpå, att de på bordet hvilande målen utgjorde en stor mängd och deribland från Utsk. ankomna utlåt:n, och att ett snart företagande och remitterande af på bordet hvilande motioner vore så mycket angelägnare, som Utsk:n eljest Liefve uppehållna i sina göromål. Hr von Hartmansdorff: Det beror visserligen af Hr Frih. o. Landtm, och Ståndet att fortsätta öfverläggningarna så länge sorn helst. Jag har medgifvit en annan ordning för målens föredragning, än listan upptager, och följden deraf har blifvit, att jag och andre varit oberedde att yttra oss öfver ett och annat mål. Enär vi derföre reserverat vår rätt att framdeles få anföra hvad vi finna nödigt, så varda remisserna för närvar, ofullständiga. Jag vet då icke hvad man vinner genom brådskan. 4 H. i3 98 Den if Miirt e. m. Föredrogs ånyo Hr Sandelhjelm*, Paul, den 29 sist?. Febr. e. m. på bordet lagda motion, om ändring i i:sta art. samt 2:dra art. 17, 26 och 3i §§. bevilln.-förordningen. Hr Bogeman, Carl: Denna Hr Sandell)jelms motion anser äfven jag mig böra på det högsta tillstyrka. Den fattigare classen, som mestadels utgöres af dagakarlar, backstugusittare och s. k. löst folk, bör tvifvelsutan företrädesvis befrias från den efter 2 art.
Det kan ej dröja länge, och jag förtjente ej bättre.” ”Tro mig, han gör det aldrig,” sade Rudolph med mörk blick. ”Och om han ej gör det, så vill jag vänta, lida och hoppas,” sade Elisabeth ödmjukt och undergifvet. ”Ja hoppas, hoppas, tills vi läggas i grafven. Ack Elisabeth, var ej så hård, så hjertlös! Förbarma dig öfver din Rudolph! Se huru jag blifvit förändrad, hur jag plågats och lidit. Tror du, att jag, med denna brinnande längtan, denna oupphinneliga trånad i mitt hjerta, kan lefva länge? Vill du mörda mig, vill du med din hårdhet långsamt martera mig till döds? Jag är stolt, jag har aldrig anropat någon menniska om medlidande, men vid dina fötter tigger jag nu derom. Var barmhertig och uppoffra ej vår lycka för en tom skuggbild. Lifvet är så kort; låt oss ej förspilla den sällhet, det har att bjuda oss; låt oss njuta den, låt oss vara lyckliga. Han hade böjt knä för den älskade. Tårar glänste i dessa ögon, vanligen så skarpa, men nu så milda och kärleksfulla. Elisabeth såg på honom, såg huru dessa drag, fordom så vackra och manliga, nu bleknats och blifvit föråldrade, och det allt för hennes skull. Denna syn trängde till hennes hjerta som ett stygn och gjorde det vacklande. Rudolph såg hennes strid; den gladde honom. Med melodisk lockande stämma talade han om sin kärlek, om den sällhet, som skulle bli båda deras lott och sade sluteligen: ”Bäfva ej för svårigheterna, som denna skiljsmessa skulle medföra; burna af oss båda, bli de icke tunga. Säg blott ja, och jag skall bestyra om allt.” Elisabeth var besegrad. Hon sjönk till hans bröst och hennes läppar öppnade sig för att framhviska det förrädiska ordet, då i detsamma en sträng röst yttrade: ”Elisabeth!” Hon spratt häftigt till och Rudolph sprang upp. I dörrn stod Ferdinand. Med mörk blick betraktade han det brottsliga paret. ”Min onda genius,” mumlade Rudolph och Elisabeth vände sig ångestfullt bort.
71 känna» lik ifrågavarande 385 rekryters förseende med förslå uppsättningen af beklädnads-, utrednings-, remtygsoch tross-persedlar, för hvilken kostnad ett extra anslag för en gång erfordrades, underhållet af denna materiel för den tillökade nummerstyrkan att medföra följande, efter nuvarande pris å materialier och arbeten samt ålgångsstater förslagsvis beräknade ärliga utgifter, nemligen: 1:o för kapotter, personella utredningssamt remtygsoch t ross-persed lar, efter 4 rdr för nummern, vid hegge regementena 1,540 rdr; och 2:o för lifoch släpmunderigs-persedlar, genom tillökning, efter stadgade grunder beräknad, i regementenas beklädnadsanslag, vid Norra regementet, efter ,13 rdr 79 öre för nummern rdr 2,523: 57, vid Södra regememtet, efter 43 rdr 83 öre för nummern » 2,793: 66, tillhopa rdr 5,347: 23, al hvilka det i 4:sta punkten upptagna beloppet, 4,540 rdr borde påföras anslaget till »Försvarsverket i allmänhet», men det sednare beloppet, 5,347 rdr 23 öre, tillhöra anslaget till »Lifoch Släpmunderingar vid rotehållsregementena»: — om hvilka anslagstillökningar Krigs-Kollugium i underdånighet anhållit.
Nådig proposition, åsyftande att bereda kyrkohemmanens åboer tillfälle att under bestämde vilkor till hemmanen förvärfva jordegandeoch dispositions-rätt, hvilken Nådiga proposition likväl, efter en noggrann undersökning om förhållandet med berörde hemman, blef af Rikets Ständer åfslagen: likasom Rikets Ständer, vid 1850 och 1851 årens riksdag, funnit ett då framställdt förslag i enahanda syfte med den nu afgifna motionen, icke kunna till Rikets Ständers åtgärd föranleda; och som denna fråga redan vunnit en fullständig utredning dels genom StåtsUtskottets vid 1844 och 1845 årens riksdag, N:o 182, afgifna utlåtande, med dervid fogade reservation, dels ock genom Stats-Utskottets vid sistlidne riksdag utlåtande N:o 327, samt några nya skäl nu icke blifvit anförde, som ej vid frågans - Sluts-llIskottets Utlåtande, N:o 130. 17 gans pröfning vid nämnde riksdagar tagits i betraktande, och densamma, enligt Utskottets tanke, då afgjordes på ett med rättvisa öfverensstämmande sätt, anser Utskottet icke lämpligt att nu åter ingå i förnyad granskning af de flera skäl, som för de olika åsigterne blifvit å ena och andra sidan åberopade; hvarföre Utskottet, med hänvisande endast till omförmälda Stats-Utskotts utlåtanden och reservation, hemställer, att riksdags-fullmäktigen Bengt Gudmundssons ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. I afseende, ,åter å de framställda yrkandena oin rättighet för innehafvarne af mensalhemman i Götheborgs och Bohus samt