Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle åter Hr Ribbing vilja uptaga ämnet såsom en motion, finge Hr Gr. o. Landtm., för att kunna yttra sig om lagligheten af en remiss, anhålla att få veta hvad stöd Hr Ribbing i 56 § Riksd.- Ordn:n funnit för motions väckande efter den tid, som i grundlagen för nya frågors väckande var bestämd.» »Hr Ribbing förklarade, att han, då ifrågavar:de anförande, på sätt Hr Gr. o. Landtm, framställt, komme LagUtsk. tillhanda, vore alldeles belåten med hvad som skett och icke yrkade någon vidare åtgärd; hvarefter R. o. Ad., uppå derom af Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., förklarade sig anse Hr Ribbings nu föredragna motion icke föranleda till någon åtgärd.» Ropen på propos. förnyades. Frih. Alströmer: Jag är ledsen att jag med ännu några ord nödgas uptaga R. o. Ad:s tid. Men då Hr Ribbing utfarit i skarpa uttryck mot Ekon.Utsk., anser jag mig såsom ledamot i detta Utsk. skyldig att söka freda mig för dessa anmärkmr. Hade Hr Ribbing inom motionstiden väckt en motion, som blifvit till LagUtsk. remitterad, så hade det varit Ekon.Utsk:s skyldighet att sammanträda med förstnämnde Utsk. Men då så icke skett och Ekon.- Utsk. icke kan anses pligtigt att taga kännedom om alla de discussioner, som förefalla hos R. St:r öfver alla dit inkommande Betänk:n, så har Utsk. också icke kunnat taga befattning med Hr Ribbings yttrande. Jag hemställer för öfrigt hvarthän det skulle leda, om föredragningen af ett Betänk., sorn inkommit från något Utsk. och upförts på föredragningslistan, skulle upskjutas derföre att under discussionen i en annan fråga någonting förekommit, som haft sammanhang med detta Betänk. På sådan grund skulle man hämta anledn. att förfara på samma sätt med alla andra Betänkm samt derigenom förlänga Riksdagen i oändlighet.
Jag beklagar, att jag ännu ej hunnit för allmänheten och Rikets Ständer framlägga hvad jag beredt mig på att anföra i hufvudfrågan, men det skall genom tryck i denna vecka blifva kungiordt, och skall visa, att det ej är så besjmnerligt, att detta Bolag står uti ett slags Bolag med Rikets Ständer, På Riksens Ständers beslut har man, sedan det var kändt, att arbetet ej med Bolagets medel kunde fulländas, affordrat actieägarne 60 procent. 1815 då Rikets Ständer beslöto i ämnet, och inblandade sig i Canalens angelägenheter, hade Bolaget endast insatt 4° procent. De återstående 60 procent ansågos, tillika med hvad Rikets Ständer dåanslogo, ännu vara tillräcklige för att färdiggöra Canalen, och Rikets Ständer funno sig hafva uppfyllt alla förbindelser emot Bolaget, deri* i88 Den i3 April. genom, att de utsett tvllräcklige medel. Jag frågar nu, om desse actieägare, då de på god tro insatt de 60 procenten, förtjena att öfverlemnas åt sitt öde i den stund, då fördröjandet af ett anslag skulle vålla dem en betydlig förlust, och om de ej böra tros på 100,000 R:drs förskott, så vida man ej vill låta alla möjliga fjädrar spela för att hindra företaget. Om jag skulle betrakta detta ensamt, så är det mig icke möjligt att finna deruti någon misshushållning, eller en sak, som ej vore Rikets Ständer värdig. För min del har jag ej tänkt, att ingå på beviljande af sådane anslag, som jag ej är Öfvertygad om skola leda till sann fördel för mitt fädernesland.
På lefna’ns stora marknadstorg omkring. Jag vet förut, jag äger ingenting Att köpa för — och ingenting att köpa. Med invisning i hand, med fjäsk och spring, De kräfva ödet, som förnämt betalar En påstådd skuld, och immerfort förhalar En fordran, innestående se’n sist: Då är jag sorglös, ty jag är Gratist Och, gömd och nöjd, som sparfven i sitt näste, Jag harmas ej, ifrån mitt lilla hörn, Att örnen sväfvar upp mot molnens fäste: Ty sparfven vet väl, att han ej är örn. För mig blef lyckan derföre en gåfva, Förlänt som gunst, ej utbetald som rätt; Jag granskar ödena på detta sätt, Och ser dem hålla mera än de lofva. Hvi blef den späda, fjerran tidens flärd, Bevakad af den ammande naturen, Och tryggt, ur dalen, i en vådlig verld På hennes moderliga armar buren? Hvi, framför mången, mig den lott beskärd, Att kunna, sjelf i nödens skola lärd, Förstå af nödens tårar tungomålet, Och känna ock i andras hjertan stålet? Hvi fördes jag till kunskaps-templet opp, På banad stig — hvi löstes ögats bindel På lagom höjd, att jag, förutan svindel, Fick se min pligt och ana till mitt hopp? Hur blef jag, undan vindkasten om våren, Så varligen ledsagad uti spåren Af Sångens väna Mö — till Tiberns strand, Till Hæmi dalar eller Tempes trakter Der, leende, hon nedlät sig ibland, Att sätta lyran i en ovan hand Och lära mig dess första enkla takter! Hur, genom många helsosamma prof, Till känsla af mig sjelf, af mitt behof Och mina likars — lik den lätta svanen, Jag flyttades från kust till kust — och fann, Inunder vallmarströjan som krachanen, Densamma — alltid samma menniskan! Och sedan, undan sorlet utaf tiden, I dess bestyr för litet slug och djerf, Fick mig en ostörd vrå, ett älskadt värf, Gjordt för betraktelsen och sinnesfriden Ack! på en ändå ofta ojemn stråt,
Olof Arrhenius. 292 Motioner i Preste-Ståndet 1862. Af Kyrkoherden i. Otterström i Om löneförhöjning för ledamöterna i Högsta Domstolen. Det har funnits en tid för Sverige, då Statens högsta och vigtigaste embetsplatser icke kunde emottagas af andra, än dem, som hade egna tillgångar, för att väsendtligen derigenom för sig och familjer vara tryggade mot bekymret för nödig bergning. Den tiden har man velat komma förbi med att förhöja dessa embetsmäns löner, så att äfven den medellösa förtjensten och skickligheten skulle kunna framdragas tili Statens högsta platser och i lönen finna anständig bergning, i en högre samhällsställning, och med vården om granulagenheten af embetets natur, som ej lemnar rum för de extra bestyr, hvilka för embetsmannen i lägre grader och andra fack möjligen kunna medföra inkomster vida öfverstigande embetslönen. Bland dessa Statens högsta och vigtigaste embeten, som oafsedt stadgandet i sista punkten af 34 § Regeringsformen, äro af den natur, att de icke Jemna rum för sökandet af biförtjenst, är Justitierådets embete; men jag hyser den fruktan, att Justitierådets lön, med afseende på lefnadskostnaden i hufvudstaden, vid don allmänna löneförhöjning, som skett för Statens embetsman icke blifvit anslagen till det belopp, som tryggar Justitierådet med familj mot bekymret för bergning, efter hans samhällsställning. Jag fruktar, att, med den lön som är bestämd för denna Statens embetsman, Högsta Domstolen icke kan komma i den naturliga och önskvärda belägenhet, att den kan rekrytera sig äfven med de utmärkt heter, som kunna finnas bland våra landtdomare, hvilka skola afskräckas från en dylik förflyttning genom otillräckligheten af de löneförmåner, som åtfölja det höga embetet, hvilket dock utgör slutpunkten för all befordran på domarebanan, och således mer, ej mindre än domsagan borde betrygga siu innehafvare mot ekonomisk förlägenhet. Vi hafva sett Justitierådet gå in i Stats-Rådet och tillbaka till Högsta Domstolen, hvaraf skulle kunna slutas, att lönen för Högsta
Kunna vi föreställa oss annat, än att det skall ske medelst listor? Kunde man då vara viss på, att. det alltid lage i ledarnes intresse att framsöka förmågorna? Antagom också mine Hrr, att så skedde; antagom att valet verkligen folie på utmärkta män, så är det likväl säkert att blott deras samhällsställning, deras erfarenhet, kunskaper och vetande komme att utgöra grunden för valet; men jag tviflar på att man alltid skulle hos dem finna en egenskap, som är den vigtigaste af alla; nemi. sjelfständighet. Tron J, mine Hrr, att den fraktion, som under en viss tidpunkt hade öfvervigten på Riddarhuset och som åtoge sig ledningen af valet, tron J, att den skulle upsöka sjelfständigheten, den der hvarken fruktar misshaget ofvanifrån eller smutskastningarne nedifrån? Tron J, att vi skulle finna en annan egenskap, som vi sett så högt berömd inom de andra Stånden, nemi. pålitligheten, hvilken, enl. min öfvertygelse, bör göra sig gällande framför de flesta? Man har visserligen sagt, att dessa egenskaper skulle kunna finnas. Jag tror det icke, oell jag är förvissad om att enhvar, som lägger handen på hjertat, skall medgifva, att man icke kommer att välja de sjelfstäudiga. Men äfven om sådant vore möjligt, tror jag dock, hvad Gr. Björnstjerna så träffande uttryckt, att man skall få ett »ensidigt Riddarhus». Jag föreställer mig att vi under en tid skulle lä ett fullkomligt byråkratiskt Riddarhus; en annan tid åter skulle det inträffa, såsom under frihetstiden och Gustaf III:s Regering, att Riddarhuset blefve helt och hållet aristokratiskt, och jag tror ingalunda, att det vore lyckligt för landet. Det är just den mångsidighet, som f. n. existerar på Riddarhuset, som gör att med de många och stora brister, som här finnas, det dock kan tolereras. Det är dessutom någonting annat, sorn jag, tror skulle komma att vidlåda ett valdt Riddarhus, och som jag anser såsom ett fruktansvärdt fel. Huru ofta hafva vi icke hört klander framställas öfver förhållanderne inom våra medstånd?
R:dr Bunt 474,000; — sä alt, då nuvarande aflöningssumrnan är „ , 239,100: — derutöfver skulle erfordras ett belopp af , „ 234,900; — Då jag likväl, med kännedom örn de flera betydliga, dels anslagstillökningar och dels nya anslag, som icke blott för sjöförsvaret, utan äfven för alla öfriga statsförvaltningsgrenar ifrågasättas, icke nu vågar i underdånighet påyrka Nådigt bifall till det förslag, för hvars hufvudgrunder jag nyss redogjort, får jag i underdånighet Eders Kongl. Maj :ts Nådiga pröfning underställa ett annat, genom min försorg upprättadt, förslag Litt. D, deri antalet tjenster inom hvarje grad af Flottans Officers-korps bibehållits såsom nu gällande stat deni upptager samt endast lönerna blifvit efter lefnadsbehofven och 6 Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N;o i, om Statsverket 1856. förut angifna grunder förhöjda. Detta förslags slutsumma uppgår till R:dr R:mt 402,500: — och, då derifrån afdrages nuvarande anslaget .. „ 239,100: — den erforderliga tillökningen således lill „ 163,400: — Flottans Under-Officerare. För dessa gäller äfven, i afseende på behofvet af löneförbättring, hvad här förut vid frågan om en sådan för Officers-korpsen blifvit anfördt; men derjemte blir det ock för Flottans framtida tjenstbarhet, i den mån dess materiel försättes i brukbart skick, högeligen angeläget, att nämnde personal i förhållande derefter förstärkes.
Indelta Arméen, fyllnad i lösen för löningsspanmål, anslagen åt Korporalerne vid Indelta Arméen samt åt Soldaterne vid Södermanlands regemente. 112:o. Enligt Kongl. Maj:ts nådiga proposition har Kongl. Stats-kontoret, i afseende å medelpriset å spanmålen tinder sådana löner, som innehafvame liUlrädt före statsregleringen vid 1840—1841 års riksdag och för hvilken spanmål, om och 76 Stals-Utskottets Utlåtande M 167. i den mån medelpriset derå öfverstiger 7 R:dr B:ko för tunnan, särskild ersättning bör från allmänna indragnings-staten tillkomma vederbörande lön-innehafvare, upplyst, att Riksmarkegångspriset utgjort: år 1854 B:ko R:dr 10: 4. » 1855 » » 9-26. » 1856 » »12: — således i medeltal 10 R:dr 26 sk B:ko; och då beloppet af den spanmål. som inbegripes under lönerna för äldre, före vidtagandet af 1841 års statsreglering, utnämnde embetsoch tjenstemän samt betjente, är af Stats-kontoret uppgifvet till 10,722 tunnor, för hvilka spanmåls-förhöjningen, efter 3 R:dr 26 sk. för tunnan, således skulle lämpligen beräknas till 38,000 R:dr B:ko eller 13,000 R:dr samma mynt utöfver de på nuvarande Riks-stat för ändamålet beräknade 25,000 R:dr; men inemot en fjerdedel af ifrågavarande personer kan antagas qvarstå i tjenst och komma i åtnjutande af den nu föreslagna löne-reglering, hvarigenom all spanmåls-beräkning under deras löner skulle upphöra, har Kongl Maj:t funnit detta förslags-anslag påkalla en förhöjning af blott 10 000 R:dr B:ko. eller 15,000 R:dr R:mt.
Sedan bär i dag så mycket blifvit täladt om afsigter, får jag tillkännagifva, att jag icke tror mig kunna bättre tillkännagifva min afsigt i denna fråga, äh genom den contrapropos. jag föreslagit; och det förefaller mig$ som skulle en hjertklappning hafva uppstått hos dém, sorn förut förklarat sig hafva samma afsigt som jäg, netnl. ätt få BondeSl:s inbjudn. antagen, då dé icke vilja ingå på antagandet af den contrapropos., jag föreslägit. Frih. Cederström: BondeSt:s inbjudn. lärer finnäs på föredragningslistan under samma nummer sorn det nu föredragna utlåt, från StatsUtsk., ehuru jag för min del icke' Den 12 Mars f. m, hört inbjudn. föredragas i sammanhang med Utskrs utlåt.; men om Hr Gr. o. Landtm, upptager begge frågorna såsom föredragna, faller af sig sjelf, att, sedan H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion blifvit lagd på bordet och propos. i hufvudsaken är begärd, vi måste votera om bifall eller afslag derå. Hr Lefre'n: Af Gr. Frölichs sista yttrande vill det synas, som om Hr Gr. trodde, att de personer, som yrka på uppskof med afgörandet, icke skulle vilja biträda BondeStts inbjudn. Jag har åtminstone för min enskilda del velat hafva undanröjt en sådan misstanke; och får jag derföre högtidligt förklara, att jag endast af fruktan, att det med inbjudn. afsedda ändamål i annat fall skulle förfelas, önskar den af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt föreslagna utvägen, att H. Ex:s motion må varda remitterad och StatsUtskts utlåt. öfver Frih. Palmstjernas motion tillika med BondeStts inbjudn. förblifva hvilande, intilldess Utsk. öfver motionen med utlåt, inkommit. Jag vet icke, hvarifrån man tager denna ömtålighet, då man vill en god sak, att man skall låta snärja sig af småaktiga åsigler om grundlagens förstånd.
Vi hafva nu på några dagar experimenterat med förslag att på sidan om grundlagen besluta 334 Den 14 Mars. ronde formen för grundlagsändringar och medel dertill. Hr Åkermans nuvarande förslag är i rak strid emot 81 § Reg.F. Enligt denna § i grundlagen, må inga frågor väckas om ändring i grundlag på annat sätt, än att de direct ingifvas lill Const.Utsk., eller alt Const.Utsk. af egen drift vid granskning af grnndlagarne finner dem behöfliga. Hr Åkermans förslag är således bestämdt grundlagsvidrigt i form, i uppställning och i följd. I afseende på följden af motionens antagande, så vill jag fästa motionärens och eder alla mine Herrars uppmärksamhet på, i hvilken brydsam belägenhet R. St. skulle försätta K. M., om de begärde den ifrågavarande comité.ms nedsättande, och hvad resultatet skulle blifva, samt hvad K. M. till användande af en sådan comités foster slutligen skulle besluta. Är comiléen att anse såsom en R. St:s comité, så har grundlagen bestämdt uppnämnt de Utskott, som under riksdagarne hafva hvar sina functioner, och att hafva Utsk. emellan riksdagarne är en förändring uti våra nuvarande grundlagar, som icke kan beslutas annorlunda, än på samma sätt sorn hvarje annan grundlagsförändring. Skulle nu K. M., lill följd af en sådan skrifvelse från R. St., nedsätta en sådan comité, och, med godkännande af en sådan comités arbete, öfverlemna det till R. St, såsom förslag till representationsförändring, så är det mycket möjligt att derigenom skulle sönderslitas all enighet och allt samband emellan Svenska folkets representanter och Sveriges Konung. Det skulle kunna hända, att majoriteten inom RiksStm afsLogo delta förslag, eller att vissa Stånd biföllo, andra afslogo. det, att således slitningen blefve icke ensamt emellan R. St, och K. M., ulan äfven emellan de särskilda Stånden. På detta sätt hade man beredt sig en samhällsupplösning, just derigenom alt man har glömt den skyldighet, som grundlagen pålägger, att lyda de lagar, sorn finnas.
Maj:t mätte i nåder täckas, till förekommande af allt för stor tillökning i statens och enskildes kostnader för embetsmäns resor, i nåder ändra ,1827 års,Rese-reglemente, på det sätt, att hästarnes antal för de deruti upptagne 12 klasser af embets-, tjenstemän och betjente på .uppgifvet sätt nedsattes; dels ock uti underdånig skrifvelse den 1 April 1848 åter fästat Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet på detta ämne, Kongl. Mftj:t täclyts genom sednaste, den 31 Oktober 1851 utfärdade nådiga Rese-reglemente, hvad de af motionären omförmälde sex första klasserna beträffar, bestämma hästantalet i enlighet med Rikets Ständers förenämnde förslag, utom hvad angick sjette klassen, för hvilken hästantalet, af Rikets Ständer föreslaget till två, i reglementet blifvit till tre upptaget. Då således frågan om den skjuts-ersättning, som bör tillkomma embetsoch tjenstemän för resor i tjensten, nyligen blifvit utaf Kongl. Maj:t afgjord i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det förslag, Rikets Ständer i sådant hänseende framställt och då dervid så mycket mindre varit af Rikets Ständer förutsatt, att, efter den betydliga förhöjning i skjutslegan, som i sammanhang med skjuts-entreprenaders införande blifvit beslutad, statens utgifter för embetsoch tjenstemäns resor i tjensten skulle kunna inskränkas inom den ungefärliga summa, de förut utgjort, sorn Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 13 Februari 1841 uttryckligen tillkännagifva, att den föreslagna nedsättningen i det uti 1827 års Rese-reglemente bestämda hästantal förmodades icke komma att motsvara den tillökade utBih. till R. St.
Hvad motionären begärt är ganska ringa i jemförelse med de stora ändamål, som dermed kunna vinnas. Ingeniör-corpsens lön på stat utgör f. n. 21,930 R:dr och lönefyllnad af serskilda medel 1,510 R:dr. Motionären åter har begärt lön på stat 31,620 och tjenstgöringspenningar 7,380 R:dr eller tillsammans 39,000 R:dr. Härvid bör dock bemärkas, dels att genom förökande af lön på stat bortfaller det nu utgående anslag af serskilda medel, som utgör på Krigs-Colhii anslag 1,290 R:dr och till lönefyllnad åt i medeltal 2:ne Mariebergs-elever 220 R:dr eller tillhopa 1,510 R:dr, hvadan egentligen nytt löneanslag å ordin, stat endast komme att utgöra 8,180 R:dr; dels att, ehuru tjenstgöringspenningarna upföras till fulla belop - Den 4 Januari e. m. 65 beloppet af 7,380 R:dr, de dock aldrig komma att till detta belopp utgå, att döma efter närvar:de förhållanden skulle deraf endast erfordras 3,720 R:dr, och borde detta anslag derföre upföras på ordinarie stat såsom förslagsanslag. Således är totalbeloppet af den begärda löneförhöjningen icke så stort som det vid första påseendet synes vara, men vinsten deremot är ganska betydlig. För de officerare, hvilka icke tjenstgöra vid corpsen, skulle nemi. afdragas all den del af lönen, som benämnes tjenstgörings-penningar, upgående för helt al - för Öfverste till ... 600 Rsdr » Öfv.-Löjtn. » 500 » » Major » 400 » » Aldre Kapten » ... 400 » » Yngre » » » » Löjtnant )) 140 » » Under-Löjtn. » 100 » » Conduktör » 80 » » Und.-Cond. » 30 » och i förhållande dertill för kortare tid som de icke tjenstgjorde vid corpsen, hvilket jag anser vara rätt och billigt. Härigenom skulle utgiften för
När han talade om hvad han kallade sin egoism och sitt småsinne, lättade han sitt hjärta för alla de känslor, hvilka han burit på, kanske lika länge som jag burit på mina. Men efteråt har tviflet kommit tillbaka, han har vägt mitt svar på misstrons våg, han har ej varit nöjd med resultatet, och nu tänker han därpå, tänker på alltsammans – tänker, tänker och kan icke blifva sina tankar kvitt. Jag satt länge och såg på Pierre. Min tunga talade om Vernissagedagen och feststämningen i Champs Elysées. Men i mina tankar betraktade jag allt, som varit, i en ny dager, och som i en hallucination tyckte jag mig se, att allt icke var, som jag trott. Ingenting hade varit, som jag trott. Utan att jag kunnat se dem, utan att jag kunnat ana något, hade alla de osynliga krafter, som arbeta i de lönligaste djupen af människors själar, utfört sitt långsamma förstörelseverk, hade gnagt på bandet mellan Pierre och mig, gjort trasigt hvad som var helt, fläckat det som var rent, söndrat det som växt samman. Jag såg detta ansikte med dess bleka hy och brinnande ögon, de långa, smala händerna, lutningen på hufvudet – jag såg det alltsammans, som om det kommit mig närmare, och förklarat mig allt. Det var, som om allting gled undan för mig, och jag minns blott, att jag undrade öfver, hur det var mig möjligt att plötsligt kunna se så klart, utan att ens försöka att motsäga mig själf, utan en tanke på att skjuta verkligheten ifrån mig. Det var, som om jag suttit där frisk och sund och utan att blinka mottagit underrättelsen att jag skulle dö. Jag tyckte i denna stund, att allting brast, och jag fattar ej, att jag, när Pierre ändtligen kom upp till oss, kunde besvara hans hälsning utan att darra på rösten. Hvarför skulle detta hända just nu? Hvarför skulle jag just nu behöfva se så klart, då jag ingenting sett förr? Dagarna hade ju gått. Den timme, som skall skilja mig från min ångest, nalkas allt mera. Det är blott några få dagar kvar, några få fattiga dagar. Hvarför skulle det hända just nu?
Stenberii anvisas eller anskaffas: alt Kronan deraf liar någon vinst kan jag ej finna, deremot får den. enskildta, som nödgas ersätta en anmärkt brist, vidkännas den mest orättmätiga förlust; ty 1:0 är bristen genom beräkningssättet af interesse på interesse i den mängd af år, som förflutit sedan Bytet gjordes, uppstigen till en orimmelig höjd, och 2:0 utkräfves skulden icke hos den som gjort den eller descendancen, utan hos närvarande Innehafvare af Jorden. Visserligen lemnäs tillstånd, att från man till man söka sin ersättning, men rättegången blir så vidlyftig, att den skulle kosta kanske ännu så mycket, som sjelfva bytesbristen: och till äfventyrs kunde den, som egenteligen är skyldig att betala bristen, finnas ur stånd att göra det. Då Riksens Ständers rätt att eftergifva alla Krono-fordringar är ostridig, 6a är frågan ensamt, om Riksens Ständer och Konungen gemensamt kunna upphäfva en författning, hvars skadlighet blifvit erkänd, ehuru någre få personer äga interesse i dess bibehållande? för att rigtigt kunna besvara den, fordras 1:0 att undersöka om äganderätten derigenom förnärmas. 2:0 Om en eller flere enskildtes individuellas vinst tillåter en på rätta grunder byggd samhällsordning, att utkräfva skulder hos andra än dem som gjort skulderne, eller deras arfvingar. Kan inom ett samhälle en person’in - Den 5 Julli om samhället tillerkännas äganderätt till ert fordran på Staten, hvilken aldrig i arfskiften blifvit beräknad, och hvarföre] inga sådane afgifter af närvarande innehafvare blifvit erlagde, sorn vid arf åtfölja fordringar i allmänhet? Eller kan med någon billighet Eagen i ett samhälle tillåta, att en person ålägges betalningsskyldighet derföre att han icke kan förete bevis på att ej vafra skyldig? Ar icke principen för ali skuldfordring, att Borgenären skall bevisa siri fordran?
Drottningens underhålls summa, i händelse 3f Enke-tillstånd, samt om dispositionen af Rosenbergs Kungsgård, efter Hennes Maj:!* nu varande Enke-Drottningens frånfäl le* 4. N:o 178* i anledning af Kongl. Maj:t# 336 Prot. tfldri di 23 April 18» 8• Nådiga Prnposilioner, angående befrielse frårt Brärivins-Bevillnings Utgörande, för arén 1810} 1811 och 1812, af personer å Landet* sorn icke aga eller besitta jord. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens. 1. N:o 14b, angående Herr General-Majoren in. m. Grefve G. Lövenhjelrns förslag, OM Vidtagande af en serskild räddnings-anstalf. till förmån för dem, som å Rikets Sjökuster kunna lida Sjönöd. 2. N:o 147 , i anledning af Herr Professo'» ren Munck af Rosertsdhölds anförande* rörande vidtagande af sådeöe medel, hvilka återföra välmåga inora landet. 3. N:o 14b, i ättledning af bemälfe Pröfes* sors Memorial, innehållande förslag att å Högvederbörlig Ort matte begäras underrättelse ant hvad i anseende till de af Riksens Ständer vid sista Riksdag i underdånighet för Konungen anmälte önskningS-fnål blifvit vidgjort eller icke. 4. N:o 14g* i anledning af väckt fråga, oM undersökning på allmän bekostnad, till utrönande af möjligheten ätt genom sänkning förekom ina öfversvämningar af Sjön Venern. 5. N:o 151* angående gjord framställning, om dels upprensning dels igenfyllning på allmän bekostnad af de inom och nära vid Hufvudsta* den belägne så kallade Clarae och Fateburs Sjöarne samt Rörstrands och Carlbergs-Vikarne. Statsoch Banko-Utskottens: Öfver den del af Kongl. Majus Nådiga Proposition, af den 17 December 1817, om Q Prot.