Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill icke neka, att jag skulle ansett det vara ganska smickrande för mig, om mitt förslag vunne företräde framför de andra; men då ingen representant, som har någon känsla för vigten af det kall, för hvilket han finnes här, bör kunna låta sådana småaktiga motiver i någon man inverka på sitt handlingssätt och jag i öfrigt anser af största vigt att R. o. Ad. icke tvistar om de ord, hvilka skola finnas i denna K. 8t:rs skrifvelse, utan enigt samt utan ^votering derom öfverenskornmer, så är det också klart, att då man i en smakfråga, som denna till tn viss grad iir, hellre upoffrar sin egen smak för att få ett enigt slut, än håller på att tvista om företräde af ett eller annat ord, ett eller annat uttryck, — så söker man afven att blifva öfverens om framställningssättet, då man iir ense om sjelfva saken. Jag ser för öfrigt uti en sådan skrifvelse till K. M:t egentligen icke annat än ett slags missiv till R. St:rs beslut. Det är visserligen en sanning, att Utsk:ts Betänk, icke åtföljer denna skrifvelse, samt att sålunda skrifvelse!), stride taget, icke kan kallas ett missiv. Den är, från denna synpunkt sedd, en i och för sig sjelfständig handling; men jag kan dock icke föreställa mig att hvarken K. M:t eller den Komité, som framdeles kommer att behandla frågan, kan förbise sjelfva grundhandlingen eller R. Stms på Utskits Betänk, grundade beslut. I följd af min öfvertygelse att så är förhållandet, anser jag ock att man bör göra allt hvad man kan, för att få orden i denna skrifvelse, eller, efter min upfattning, »missiv», så litet stötande, så behagliga sorn möjligt. När nu ytterligare härtill kominer, att icke sjelfva saken är på något sätt åsidosatt samt ordalagen i Gr.
Vinner Nej, så skola, med erkännande utaf Herr Vice Presidenten illbergs förtjenst, Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla bemälte Herr Vice Presidents nitfulla och berömvärda förhållande uti omförmälte honom lemnade uppdrag; Dock varder sådant allt Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande vördsamligen undersiäldt. Stockholm den i Jul i i 1S18. Riksens Höglofl. Ständers Stats - Utskotts hemställan, angående Riks-Ständens serskildte Beslut i jråga om Riksens Ständers Revisorers rätt, att indraga Creditivet o Banken för Allmänna Magasins -Inrättningen. ^Enligt meddelte Protocolls-Utdrag af deri 27 i nästledne månad, hafva Respective Riks-Stånden sålunda afgjort det utaf Stats Utskottet beredde mål, angående grunderne för Allmänna Magazins - Inrättningens Styrelse och Förvaltning, att genom 2:ne Stånds sammanstämmande beslut är bifallit hvad Utskottet föreslagit och tillstyrkt utom i frågan rörande rättighet för Riksens Ständers till granskning af StatsRåneooch Riksgälds-Verkens Räkenskaper utsedde Revisorer, att, i händelse af befinnande up» penbara öfverträdelser af grunderne för dispo* Stats-Utskoitets Betdnkanden1 sitionen af de för denna Inrättning bestämde Creditiv å Ranken, låta till halfva beloppet inhibera dessa Creditiv; uti hvilken fråga Högvördige Präste-S åndet samt Vällofl. BorgareStåndet, med antagande af hvad Utskottet i dess under den 23 sisth Maji afgifne första Retänkande i detta ämne tillstyrkt, ansett berörde rättighet böra Revisorerne,-med iakttagande af hvad derom närmare är föreskrifvit, tillkomma; men Höglofl.
Hr Printzensköld åter upropades, hördes förnyade starka rop på propos., hvarefter Ilr Printzensköld yttrade: Enär hvar och en äger rätt, alt från sin bänk fritt yttra sig öfver hvarje förekommande ämne, så torde det Högloll. Ståndet icke böra med missnöje uptaga, att jag ännu en gång besvärar med några ord. Jag tillåter mig då förklara, det jag skulle skatta mig lycklig att innehafva en gård, om äganderätten hvartill, jag kom uti tvist med Frih. Palmstjerna, derest han vid biläggande! af denna tvist ville följa samma grundsats, som han nu för Staten söker göra gällande. Jag skulle då, i utbyte mot den omtvistade gården, hvilken efter all sannolikhet ägdes, icke af mig utan af Frih:n, fä en annan honom oslridigl tillhörig egendom, som vore ännu bättre än den omtvistade. Jag blefve åtminstone icke den, som förlorade på förlikningen. Men jag betvillar, att Frih.-n skulle kunna förmås, att antaga en så beskaffad grund för tvistens biläggande. Ändamålet, hvarom man talar, nemi. att befordra stadens handelsrörelse, är jag långt ifrån att vilja motverka. Jag vill blott motverka sättet, eller att Slaten skulle nära nog för ingenting afstå den jord, som staden anser sig behöfva. Må staden betala den efter dess skäliga värde ; då är ingenting emot uplålelsen alt anmärka; men på de af StatsUtsk. föreslagna grunder, finner jag uplålelsen helt och hållet strida emot billighet och rättvisa. Den jord, som för de allmänna byggnaders upförande, kan vara behöflig, må skänkas till staden, men derutöfver bör ingen uplåtelse äga rum. Frih. Palmstjerna: Om det vore en tvistig jord emellan Hr Printzensköld och mig, och Hr Printzensköld genom upmuddring af ett farvatten, som skulle fördjupas, skänkte mig motsvarande jord, så skulle jag icke förlora på bytet, utan gerna gå in derpå utan vidare tvist.
H a n s konversation var mera handtverkarens än konstnärens. Carl Sjöstrand var bildhuggare. — Hela hans apparition måste väcka uppmärksamhet, o m den också icke därpå var anlagd. » D u B. B. n e d s k r e f e m e l l e r t i d följande: Ur vattnet uppsteg jorden o c h blef ö, Eld k o m från Zeus, gaf varelserna lif, Luft är det fjärde tingens element. Jag trött mig grubblat; labyrintiskt ter Sig världens byggnad. Nu jag mig beger Till jordens inre för att se, o m där Förklaring finns till skapelsens mystér. (Forts.) $ " fålens dikter. " Kåseri för af Idun Pen. m. T r å k i g t? Prosaiskt? Förlåt m i g — n e j! Synålen drager d e m IDUN 1898 med sig l i k s o m tråden i oafbruten följd. Fantasi o c h poesi, kärlek o c h hopp, m i d t ibland prosans hvardagstankar o m mat och hushållsekonomi! 207 » Ja, s o m helt ung, » svarade den gamla. » Då var icke hjässan hvit s o m nu. » Såväl konungen s o m drottningen samtalade vänligt m e d den åldriga frun o c h visade sig mycket intresserade af besöket. En hädangången märkeskvinna. Sin hängifnaste förkämpe för kvinnans emancipation hav Frankrike nyligen förlorat i Eugénie Potonié-Pierre. H o n var vid de senaste allmänna valen den enda kvinnliga kandidaten. H o n har organiserat den franska kvinnorättsföi-eningen och bragte personligen kvinnokongressen i Paris 1892 o c h en liknande kongress i Berlin 1896 till stånd. Afven en kvinnlig fredsförening hav hon stiftat. * Inga kraf. Bevättelse för I d u n af Agathe Lind. (Forts.) Kap V I. oljande m o r g o n var det endast kanslirådet och Karin, s o m åto frukost i vanlig tid, den öfriga familjen sof ordentligt ut efter nattvaket. » Det var roligt att se att du passar tiden, » sade kanslirådet.
13,790; » vägomläggning mellan Hultfreds och Skillingarums gästgifvaregårdar i Kalmar län — 31.650: » vägomläggning mellan Gullereds och Timmelheds gästgifvaregårdar i Elfsborgs län 15,350: » vägomläggning mellan Allingemon och Barkerud i Elfsborgs län 36,000: Till vägförbättringar vid Djupedalsoch Dalbo-broarne i Elfsborgs län 1,200: » vägförbättringar mellan Ökne, Byns, Borgviks och Malsjö gästgifvaregårdar i Carlstads län 45,000: » vägförbättringar mellan Molkoms och Brattfors gästgifvaregårdar i Wermlands län 15,000: » vägförbättring mellan Åsebyklefs och Råröds backar i Bohus län 2,325: » vägförbättringar förbi Carlstorps och Källebackarne i samma län 9.000: » vägförbättringar mellan Qvibille och Drahereds gästgifvaregårdar i Hallands län 18.000: » vägförbättringar vid Agnarydslid i Kronobergs län 2,690: » vägförbättringar i Stenbrohults socken af samma län 15,000: » vägförbättringar vid Alletorpsoch Silltorps-liderna i Blekinge län 13,465: » vägförbättringar inom Broby socken af Christianstads län 5,000: » vägförbättringar inom Ousby socken af samma län 3,300: » vägförbättringar inom Loushults socken af samma län 2,650: — 11?
Den 7 Maj f. m. 377 Hr Silfverstolpe: Jag anmälde mig, då Frih. Palm stjerna, Carl Otto, yttrade sig ang:de mitt yttrande d. 26 April här på Riddarhuset, endast för att förklara, det jag icke för närvarande ämnar ingå i något svaromål ang:de dess innehåll. Skulle R. o. Ad. eller någon dess ledamot anse dess innehåll vara af sådan beskaffenhet, att fråga om någon åtgärd emot mig i della afseende skulle förekomma, så skall jag på intet vis undandraga mig att lemna svaromål på de anmärkn:r, som emot milt yttrande kunna afgifvas, och jag är fullkomligt öfverlygad, alt hvar och en opartisk bedömmare då skulle finna, att jag på intet vis yttrat mig på ett sårande sätt. Frih. Cederström, Jacob: Hr Gr. o. Landtm, har, likasom Frih. Palmstjerna, Carl Otto, erinrat R. o. Ad. om inne hållet af 48 § Riksd.Ordn., som bestämmer föredragningsämnena; men Hr Gr. o. Landtm, har jemväl tillkäunagifvit, alt 50 § Riksd.Ordn. lemnar hvarje Ståndsledamot rättighet att från sin plats fritt tala och utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggande komma, och om lagligheten af allt, som inom Ståndet sig tilldrager. Naturligtvis äro dock i delta stadgande orden: ”frågor, som under öfverläggande komma,” sagda såsom en inskränkning, så alt dermed menas, att utom de frågor, som inom Stånden förekomma, finnes ingen yttranderätt, hvarigenom öfverläggningen om dagens föredragningsäinnen kan hindras eller fördröjas. Nu har Hr Silfverstolpe här uppläst en protest, enskildt lill prot. Det är icke något öfverläggningsämne, det må stå för hans räkning i prot. intaget, men R. o. Ad:s tanka derom är på sidan om grundlagen, ty det är icke ett af Hr Gr. o. Landtm, föredraget ämne, och man må således icke fortsätta denna discussiön, då vi hafva mål hvilande på vårt bord, som det är vår skyldighet att handlägga.
Capitlen Utsöknings-Balken ej mindre nyttjande rätten af Borgenärs fasta egendom, än äfwen tillfälle att ätkomma ägande rätten: uti 8- Capitlet qwarstad ä Borgenärens gods. hwartill kan läggas bysättning och ändteligen uti 7. Cap. Rättegängs. Balken Jotekningsrätt. Sä omtänksam eller kanske frikostig pä utwägar att bereda sitt ändamäl, har Lagstiftaren nästan uti intet annat fall warit, som att förse Län - Den 17 Aug. 175 gifware med alla möjliga säkerheter, ty om Borgen ej warit af Lagstiftaren anordnad, tilläten och gillad, hade ostridigt mänga wälmenta och hjelpsamma menniskor undgått de olyckor, som dragit dem och deras hus i yttersta elände, penningen skulle dä nedlagts i jorden och näringar samt fä Procentare funnit sitt underhäll af den profesiionen. Dä Lagstiftaren gjort allt för Längifware, har han endast fordrat ä deras sida redlighet, och för att göra sig om detta billiga anspräk försäkrad, är uti 12. §. af 17. Cap. HandelsBalken stadgadt, att Jntekning ej gifwer förmonsrätt uti fast egendom, som Gäldenären ej ägde, enär Jntekningen skedde, eller ben sorn sker, sedan Gäldenären är död eller desi fattig, dom allmänt kunnog är. Sä beskedligt detta sista willkoret är, sä smärt för Domaren att gära det anwändbart, sä wida ingen uti Venna belägenhet stadd Borgenär läter öfwertyga sig, mindre erkänner, att Gäldenärens fattigdom war honom eller allmänheten kunnog, och efter min tanka skulle cn hjelpreda för bedrägeriet anwisas, om en sökt Jntekning borde efter yppad Concours medföra werkan. Nog medgifwer jag, att om Ansökningen skedde nägon längre tid förut, understefwen nägot förswärades, men ej more saken dermed bjelpt, ty om jag förutsätter sextio dagar söre Concoursen, sä kan ju Concours-Ansökningen ingifwas sextio en dagar. Hwar man ser obil. S'.6
Man är i alla fall kallad, derföre att grundlagen påbjuder, när man skall vara på sin plats. Men det är icke sagdt, att man skall infinna sig, om det bör ske sjelfmant, ty åtskilliga ledamöter kunna med sanning säga: jag har Den 21 Oktober. 361 icke last alt infinna mig, och då jag icke är skyldig dertill, om jag ej sjelfmant tillstädeskommer: så blir jag hemma. Slutsatsen af hvad jag haft äran anföra, är den, att om R. o. Ad. skulle antaga det palliativ, som Utsk. framlagt, synes mig Ståndet böra godkänna den ordalydelse, som Frih. Raab föreslagit. Skulle hon i . ett eller annat hänseende behöfva rättas: så kan det ske af Const.Utsk., dit jag önskar, att R. o. Ad. behagade återförvisa Betänk., med Frih. Raabs förslag såsom ge mensam tanke. Hr Printzensköld, Carl: Sedan Svenska folket under något mer än \ sekel varit hugnadt med täta Riksdagar och de s. k. Rikets magtegande St:r ända derhän gjort ingrepp i Konungamakten och dess prerogativer, alt de satte denna magt under sin egen, upstod en Konung, hvilken gjorde slut på den oreda, som dessa Ständer hade förorsakat. Denne samme Konung gick dock för långt, när han under en sednare tid försökte och äfven lyckades utvidga Konungamagten på folkmagtens bekostnad. Svenska folket blef sedermera under någon lid beröfvadt sin urgamla rätt att deltaga i Sveriges lagstiftning, ehuru beskattningsrätten qvarstod. Detta steg ledde till en omstörtning, hvilken återigen beredde Svenska folket rättighet att deltaga i riksvårdande angelägenheter. De lagstiftare, som då kommo tillsammans, insågo visserligen behofvet af att Svenska folket på ett urgammalt och lagligt sätt representerades, men dä, de ännu hade i friskt minne de svåra följder, som de täta Riksdagarne förorsakade, beslöto de att emellan hvarje Riksdags början och slut skulle ett lustrum förflyta.
S3eloppef beraf flad pd bet fdtt uppgifning, att bwab efter ©tat utgår, utan afbrag af centonulen, uppföre# fäfern orbinarie tnFomfl, men eptra arfrooben, tractamenten för tillfälliga för* rättningar pd manliga tjenflgöringéorter, compagnie»rePenuer, procenter, remifllage, fingtfgäflningOpenningar, erpebitionélöfen, pcrmitteringO.erfätt* ning ocii antra fportler, föra# i en fumma, unter titel: ”©pira orbinarte rnfomfl,” proilfen febnare berdina# efter bet belopp, pwartid ben dref förut uppgått. §• 5» gör ada (Sccfeflaflique* ämbete?» ocb Sjenflemän berdfna# Sarering#* dret frdn ben 1 £0?aji bet dr Sarecingen fler, tid famina tib pdföljanbe dr. §. 6, SBofläden ocT? pd fion onflagne anmp menfa l» oå) flom&emman, farat be unter Grccleflaflique» little* ocp SÖtilifaire bofläflen Ipbanbe pemmnn ocf? lägenheter, flola, lila niet anbre hemman, tid bera# n>är» ben itppflalfa#, och ben beraf tid fyra procent bcrdfnabe infomfl til*'
Upplästes och lades till Hahdlingarnei 1. Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 35 med anmälan af ett förelupet SkriiFel uti Memorialet af den 1 dennes N:o 33; 2. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 336 öfver anmärkningar vid Utskottets af Bonde-Ståndet redan bifallne Betänkande, i anledning af väckt motion så väl om fördelningen af arbetet emellan Riksens Ständers Revisorer af StatsBankooch Riksgälds-Verken, sorn skyndsam tryckning af desse Revisorers berättelser; och 3. Samme Utskotts svar på de hos Vällofl. Borgare Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets Utlåtande angående utvexling i Eandsorterne af nya smärre Bankooch Riksgatds-Sedlar. S. D. Då Bonde-Standec lät sig åter förekomma Stats - Utskottets, under den x i denna månad roeddelta Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Pensionsreglering för Högst-salig Hennes Maj:t EnkeDrottningens Hof-Stat, blef detta Utlåtande af Ståndet bifallet, med tillagd underdånig önskan, att Kongl, Maj:t täcktes, vid regleringen, i nåder tillse, att äfven den ringare Betjeningen var; JProf. 'Utilr. d. 4 Julii 1818. 749 der, utan afseende på ålder och tjenstetid, efter billigheten ihågkommen. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos sedan 'sistlidne Plenidag på bordet hvilande 1. Sammansatta Stats* och Banko-Utskottens, under den 30 i förra månaden afgifne, förslag till reglementariska föreskrifter uti vissa ämnen, hvilka tillhöra den af Riksens Höglofl. Ständer faststälde reglering af Rikets penningeväsende; a. Stats-Utskottets Memorial af den 1 dennes, angående tillökning, i mon af behofvet, utaf den till Riksdags-kostnadernes bestridande månadtligen redan anslagne Summa; 3.
I öfrigt är det visserligen klart, att Riksens Ständer kunna göra sine Fullmäktige till enskildtes Commissionairer; men jag underställer, om detta är instämmande med det sätt, hvarpå Fullmäktige hittills ägt och utöfvat Riksens .Ständers förtroende. Grefve von Schwerin: Jag vill blott fä sta Herr Munck af Rosenskjölds uppmärksam, het derpå, att silfrets pris skall fördyras der - 56o Den 12 December f. m. igeDom , att allt uppköpes pä ett enda ställe, hvaremot annars de , som äro i behof deraf , tillhandla sig denna vara på auctioner, och om tillgång derpå skulle tryta, taga af sine egne tillgångar. Jag anhåller om bifall till denna punkt. Herr Munck af Rosenskjöld: Om jag ej missförstått Grefve von Schwerin , så har han missförstått mig. Jag har aldrig yrkat, att räntan ovilkorligen skall erläggas i Banco-sedlar, utan endast i det fall, att betalningen i silfver skulle vara förenad med mycket besvär. Om Silfver i Landsorterna kan erhållas för lindringare pris , än den utsatta coursen , så är ock naturligt, att Låntagarne hellre göra afbe* talningen i hardt mynt, i synnerhet sedan Banco-Utskottet tillstyrkt, att den får nedsättas i Landt-Ränterierne, För öfrigt är jag af Grefve von Schwerins tanka, att räntan mest kommer att erläggas i silfver af Låntagare i Landsorterne. Jag tror blott, att det icke bör ovilkorligen åläggas dem, som kunna hafva mycket svårt att förskaffa sig silfver , i synnerhet den del af Allmogen, sorn icke förstår sig på skrot och korn. Herr Cederschjöld: Jag har föreställt mig, att det skulle leda till allt för mycken oreda i Bankens Räkenskaper, om Låntagare finge liqvidera sine afbetalningar i Banco-Sedlar. Vinsten skulle tilläfventyrs icke blifva synlig i Bankens böcker , emedan den icke kunde controlleras; men förlusterne skulle säkert icke der komma att saknas.
Om således den biskopliga institutionen i Sverige är på förfall: om biskoparne, åsidosättande de pligt er, sorn väsendtligt tillhöra deras kall, egna sina krafter hufvudsakligen åt fullgörande af ett uppdrag, som måhända i kyrkans och religionens intresse aldrig bordt dem lemnäs; och om, tili följd häraf, presterskapet och församliugarne sakna Allm. Beseoch Ekon.-Utskoltets Betänkande N:o 189. 5 deu tillsyn, som kyrkostadgarne velat ät deni bereda och våra kyrkliga förhållanden fordra, så kunde likväl ännu deu förhoppning linnas, att en återgång vore möjlig, om institutionen besute den lifskraft, som för en dylik pånyttfödelse erfordrades. Utrustad med rikare materieia hjelpmedel än någon annan embetsmaunaklass i landet, låter det tänka sig, ato ett nyvaknadt lif skulle hos densamma väckt lanken på utvägar att ersätta utlefvade och förbrukade krafter med nya och friska, och att under samfäld, nitfull verksamhet låta minnena af slapphet och försummelse öfvergå till mer och mer förgätna traditioner. En manande sporre härtill borde varit dessa en gång framställda, aldrig tystade, utan alltjemt återväckta yrkanden om biskops-embetens indragning. Men någon verkan i nyss antydd riktning har ännu icke visat sig. Förgängelsens lag synes vara den enda, hvars verksamhet skulle återstå. De åligganden, som en gäng voro biskoparnes( äro dock af alltför stor vigt, särdeles i en tidpunkt, dä den svenska kyrkan visserligen är i synnerligt behof af »tillsyningsman» med kraft och förmåga att tillse det Guds ord »klart, rent och oförfalskad!» åhörarne föreställes, alt icke allt bör göras för att ät kyrkan och församlingarne söka äterförvärfva de förmåner, biskoparne en gäng beredt dem, men ej vidare förmå åstadkomma. Den första åtgärden härför lärer ej kunna blifva någon annan än indragning af de biskops embeten, motionärerue påyrkat. Då emellertid detta först småningom kan verkställas och, i afseende pä de åtgärder, hvilka, i sammanhang med verkställande af indragningen blifva erforderliga, Kongl.
Huru dessa stadganden kunna stå tillsammans eller sarnmanjemkas, bekänner jag mig icke förmå tätta, ty, om myndig mö verkligen eger den genom sistnämnda Kgl. Förordn. henne tillerkända rätt att sin egendom sjelf råda och förestå, så är giltomannens åtgärd att genom äktenskapsförord deröfver bestämma ett intrång i denna rätt; hvaremot, derest giflomannens ifrågav:de rätt att jemväl å myndig mös vägnar göra förord om henne tillhörig egendom skall anses riktig och behöflig, lagens förklarande att hon eger sjelf sin egendom förestå icke är en sanning. Och jag vill ändock nu icke fästa mig vid det redan förut anmärkta uttrycket, att qvinna skall ega sig råda, hvilket gör nödvändigheten af den föreslagna förändringen i giftornannarätten ännu tydligare. Hvad beträffar andra länders lagstiftning, så måste jag säga att jag knappast känner något land, der, såsom i vårt, det vid 21 års ålder lemnäs mannen fullkomlig frihet i alla afseenden, under det man till och med nekar qvinnan att någonsin besluta öfver sig sjelf. Den Engelska lagen, såvidt jag känner den, stadgar att man och qvinna äro myndiga vid 21 års ålder, men lemnar ingen särskild föreskrift om någon giftomans tillåtelse till ingående af äktenskap. Den Franska lagen innefattar stadganden om inhemtande af föräldrars och ascendenters tillstånd i oinlörmälde hänseende för mannen likasom för qvinnan, ehuru med någon skillnad i afseende å åldern, så att mannen emellan 21 och 25 år anses lika med qvinnan emellan 18 och 21 år, samt sedermera mannen emellan 25 och 30 år lika med qvinnan emellan 21 och 25 år, hvadan t. o. m. denna lag ju icke gör större inskränkning i qvinnans frihet än i mannens. Den 25 Januari f. m. 177 Jag liar f. 11. ingenting vidare att tillägga an att knappast någon fråga torde finnas så lämplig för försöket genom högstämda fraser anslå känslor, som inom denna församling aldrig varit och, jag hoppas det, aldrig skola blifva förgäfves anslagna, känslorna af ridderlighet och af högsinnadt beskydd för den svagares rätt.
Den i5 Jun i i f. m. Författning icke Lora förändras. Det är ej rätt att anse Vallängdens uppläsande på frågodagen för justering deraf; det innefattar endast en justering af HäradsSkrifvarens concept till vallängd. Derföre har äfven hvarje försigtig Valförrättare brukat, att å valdagen åter uppläsa Vallängden, och tillfråga Församlingen, om anmärkningar dervid voro att göra. Det skulle ej skada, att det uttryckligen stadgades, att så borde tillgå. Friherre Anckarsvärd, Carl Henrik: Hvad angår den af Herr Cederschjöld föreslagna slutna votering, så inser jag väl den goda afsigten dermed, men äfven hinderna för verkställigheten, hvaraf man i första rummet hör afse den väljande menighetens okunnighet och oförmåga att controllera röstsättet. Derjemte skulle valförrättningen genom detta röst-sätt betydligen förlängas, och svårligen kunna slutas på en dag; äfvensom den betänklighet kunde uppstå, att hela valet finge omgöras, blott för det en voterings-sedel vore origtig. Nu deremot är det i val-protocollet utsatt, hvad hvarje väljande har att rösta för, och deri införes blott namnet på den person, som väljes. Jag röstar för bibehållandet af gamla valsättet. Angående Arrendatorers och Landtbönders rösträttighet, instämmer jag fullkomligt uti hvad Kongl. Majrts Nådiga Proposition derom innehåller. Då alla onera till Prestens aflöning och kyrkobyggnad ut - Den i5 Junii f. m. gå af Hemmanet, är det ock billigt, att den, som brukar det får välja sin Prest, och några förbehåll deremot böra icke i Contractel få inflyta. Den enda modification jag skulle önska, vore att Arrendatorn, för att få rösträttighet för det arrenderade hemmanet, borde hafva Contractet uppgjordt på minst fem års tid. Och anhåller jag, att Utskotten ville taga denna anmärkning i öfvervägande. Hvad beträffar