Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med förmälan, hurusom de särskilde anslagen å 8:de hufvudtiteln för fattigvården i Stockholm 3,094 R:dr 8 sk., för fattigvården i landsorterne 3,189 R:dr och för fattigvården i allmänhet 10,000 R:dr funnos uti Riks-hufvudböckerne för begge revisions-åren sammanförde under en gemensam .titel: allmänna fattigvården, hafva Revisorerne anmärkt, att då sistnämnda anslag, olika med de andra anslagen, vore ett förslagsanslag, å hvilket uppkommande brister oph besparingar skulle, de förra ersättas af, och de sednare tillgodo komma Riksgälds-kontoret, detta anslag borde uti Riks-hufvudboken från de öfriga båda anslagen skiljas ,och under särskild titel upptagas. Statt-Utskottets Utlåtande, N:o 901. Då emellertid Köngl. Stats-kontoret uti det underdåniga Utlåtandet, med förklaring att det anmärkta sammanförandet, hvartill Riks-statens uppställning gifvit anledning, icke verkat till någon oriktighet vid liqviderne emellan nämnda Embetsverk och Riksgältls-kontoret, gifvit tillkänna, att vederbörande Kamererare erhållit föreskrift att framdeles i hufvudböckerna upptaga anslaget till fattigvården i allmänhet under sin egen särskilda titel, får Utskottet hemställa, att Revisorernes ifrågavarande anmärkningar icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. Allmänna magasins-ärendena. Spanmåls-kreditiv-fonden. §.
Med beröm anmälte han 1785 (N:o 271) ”Bacchi HandBibliothek”, och underrättade, att dess tredje del ”innehåller, bland annat, ett det mest originala och tilläfventyrs, i sitt slag, ypperligaste skaldestycke af vår Svenske Anakreon: det är Ceremoniellet vid Parentations-Acten i Riddar-Capitlet af de Två Förgyllda Svinen, öfver Bränvinsbrännaren Lundholm”. Och nyss hade han utstyrt den första Fredmans-samlingen med sitt ryktbara, eldigt vältaliga förord! Men icke nog härmed. Svenska Akademien, då hon den 26 Januari 1791 3 allraförsta gången utdelade det under förra året stiftade Lundbladska Priset, gaf det – åt Bellman; genom Leopold såsom Direktör, och med denna förklaring (Stockholms-Posten s. å. N:o 25): ”Akademien har ägt det nöjet, att med fullkomligaste rättvisa kunna lemna detta pris för i år åt Hof-Secreteraren Carl Michael Bellman, af hvars arbeten en samling” (Fredmans Epistlar) ”från trycket utkommit”. Snart derefter (s. å. N:o 257) följde från Kellgren sjelf, i anledning af den nya samlingen ”Fredmans Sånger”, ett nytt utlåtande af berömmelse; som, i sjelfva verket, är en mild sammanbindning af hans sista omdömen med hans första 4. Vidare hade Kellgren gifvit nya hyllningar åt den af Thorild så häftigt förfäktade poetiska form, hvilken han ej längesedan fördömt såsom en oform, – den orimmade metriska versen; och det redan med märkvärdiga efterföljder af sitt föredöme. En af honom i Svenska Akademien (den 24 Januari 1790) uppläst sapphisk efterbildning af Horatii Jam satis terris etc. (se Stockholms-Posten 1791, N:o 50) hade från Oxenstjerna framlockat (N:o 162) det ”Försök till ett sapphiskt Ode i stilen af Horatius”, hvilket alltid förblifver ett af dennes skönaste qväden.
Varande, enligt Eders Kongl. Majus Nådiga Förordnande . alla utbetalningar i och för Biksdagskostnaderna besörjde af Eders Kongl. Majus Befallningshafvande i Örebro Län, som ock derföre till Eders Kongl. Majit i underdånighet aflemnat behörig redovisning. 6:0 Saitpeterslusnings-Medlen sorn år 1812 influtit för den Saltpeter, somårl8il, ej in natura blifvit le vererad g 5,41 2: 35..I o. samt, år för år 1812 95,274: 12. II. Lik - 13 i* Den 14 Juli. Likmätigt Eders Kongl. Majds Nådiga Iiref af dea 2 8 Mars i'8li, kommer för dessa medel att särskildt redovisas af Stals-Contoiret, så väl som för de 58,000 R:dr, hvilka af Defensionssuminan på tredje hufvud-titeln äro anslagna till Saltpeter-anskaffningen , och hvilka räkningar böra af Stats-Contoiret till Eders Kongl. Maj:ti underdånighet insändas. Eders Kongl. Maj:t har sedermera i Nåder förordnat särskilta Comiterade för Saltpeter-tillverkningens upphjel* pande i Riket , hvilka komma att, för hela Salt* peter-Upphörden , så i contant som in natura, upprätta och afgifva en General-Redogörelse, och till hvilka Stats - Contoiret, enligt Eders Kongl. Majlts Nådiga Bref af den 20 December 1814, har att utbetala den, efter Stats-Contoirets afgifvande Räkning, varande behållning af så väl ofvanberörda Lösnings-medel som den, på tredje hufvud-titeln, till Saltpeter-anskaffningen uppförde summa.
Jag tror således, att all rättvisa vöre iakttagen, om K. o. Ad. af ädelmod — ty på lag kunna här inga anspråk stödjas — biföll hvad StatsUtsk. på grund af K. M:s remiss haft äran framställa. Jag yrkar således bifall till Utsk:s betänkande. Gr. Wrangel: Jag bestrider visserligen icke hvad Hr: ne Rosenblad och Anckarsvärd anfört, att Lemkeske arfvingarne i en lång följd, af år ansett ifrågavar. lägenheter 7 H - 4 <56 Den 3o Maj f. m. såsom elt slags fideicommisse och såsom sådant beräknat dem i skiften oell afhandlingar; men för bibehållandet af ett sådant fideicommiss synes det å Statens sida vara en ganska billig pretention, att lägenheterna underhållas i fullgod! skick. När nu så väsendlliga bristfälligheler blifvit anmärkta, som Frihjne Cederström och Ridderstolpe saint Hr Stuart omnämnt, skulle jag tro det vore skäl att här låta rätten gälla mer än den förmenta billigheten. Jag förmodar också, att de ömmande omständigheter, som här blifvit uppgifna, äro mer relativa än absoluta. Qvarnen och bron lära hafva gifvit inneliafvarne en årlig inkomst af 3 å 4>°oo r:dr b:co. De personer, som innehaft dessa lägenheter, hafva således varit i sin mån förmögne, och om de nu blifva förlustige rättigheten att bibehålla dessa lägenheter, så tillskyndas dem en förlust, men den vore endast en minskning af deras förmögenhet och kan icke vara af den beskaffenhet att verka till deras ruin; och i alla fall, mine herrar! är det väl icke R. o. Ad;s och R. 5l:s egentliga kall alt vid riksdagarna ingå i speciel pröfning af personers mer eller mindre lyckliga belägenhet, samt att i följd deraf till dem upplåta Kronans lägenheter eller andra förmåner för att lätta deras möjligen nödställda belägenhet. Vi äro hitkomne för att reglera Statens inkomster och bidraga till samhällets förkofran i moraliskt, intellectuelt och ekonomiskt afseende.
Den till 1816 års RiksStat beräknade Arrende afkastning i Spanmål uptager 2,963 T:r löj kjar. hvartill lägges ett belopp, svarande emot of, van afdragne 4,571 R:d 38 sk. 1 rst. med - 1,015 — 29g|—• tillkommer ännu genom Arrenden, sedan ur 1815 Transp. 63,534.5.-^ för bortarrenderade HofStallängar i Penningar: 3,076.18.3. hvartill iommer nya Arrenden 421.32 " 3,498. 2. 3. så blifver beloppet af dessa till upförande i Stat nu föreslagne Arrendemedel 67,032.7.3 Arrendet af Ädelfors Guldverk, som nu utgöres med 100 Ducater årligen, är inbegripet under ofvanberörde KungsGårds Arrendemedel. 5:0 Koppar-Räntan och SlagSkatten. Den utgöres af KopparBergslagen och KopparWerken in natura och lefvereras i Avesta för Bahlu Grufva samt ^Ljusnarsbergs och Biddarhyttans KopparWerk, men ^på Norrköpings Metallvåg för Åtvidabergs och på Nyköpings för Thunabergs. Uti KiksStaten för år 1816 påräknades den till 429! Sffe:d men, efter ett medium för de sista 10 åren, till och med år 1816 har den utgjort 2 StatsUtskottets B et ani anden* För Fahlu Grufva - 36?. — Fjusnarbergs 3. — Riddarhyttan 9. — Thunaberg • 1. Åtvidaberg njuter frihet till slutet af år 1822 Flögforss tillkommer år 1816 5, Tillhopa S#:d 380.
Men huru nödig återremissen af ConstiiutionsUtskottets Betänkande år, synes deraf,’ att både anklagelse och decharge finnes i samma utlåtande, och att Ridderskapet Och Adeln icke kan bifalla det, utan att på en gång både befria Konungens Rådgifvare från ansvar från den sedan sista Riksdag förflutna tiden, och derjemte anmäla dem till entledigande för åtskilliga aflmårknings-punkter. Den 19 Juli i r. m. Hår har blifvit yttradf, att det hvarken vore tillräckligt eller rättvist, att rigta en anmärkning mot någon af Konungens Rådgifvare ensam, för tillstyrkanden hvaruti flera deltagit, och detta åsyftar egentligen att bestämma huruvida anmärkBingarne böra våndas mot de Föredragande allena, eller mot saratelige närvarande rådgifvare. Vid pröfningen af denna fråga anhåller jag att få utveckla min mening om en Föredragandes pligter och rättigheter; emedan, då jag tillförene sökt att uttrycka den, jag blifvit missförstådd och tadlad. Vår Grundlag gör den skillnad emellan föredragande och öfrige rådgifvare, eller StatsSecreterare och StatsRåd, att de sednares pligt är uppfylld, når de sagt sin mening om gagneligheten af en åtgärd, eller gjort föreställningar emot dess vidtagande i händelse hon vore lagstridig. Föredraganden åter bör och kan vägra sin contrasignation om något olagligt steg år å fårde. På honom beror äfven målens framställning till afgörande, och deras expedierande, sedan besluten åro fattade, ehvad StatsRåden haft något att deremot invända eller icke. Hans Embete år således det vigtigaste och åt honom har GrundLagen lemnat det största förtroendet. Ansvaret bör vara likaså; och följakteligen synes mig att om raan med anmärkningar och åtal egenteligen håller sig till honom, utan hvars begifvande eller medverkan intet kan ske, så bör all nödig säkerhet vara vunnen. Det förstås att händelser kunna inträffa, då vissa eller samtelige StatsRåd derjemte böra tilltalas, men så - Den I o Julii e. m, 4»'S dane fall synas höra till undantagen.
Puncten måtte gillas, med tillägg vid slutet af följande ord: ”ejter de bejlut Rikjéns Stander vid denna Riksdag fatta. Ropodes Ja. 490 Den 9 Junit /. m. i4:de Puncten var af följande innehåll: Begagnandet af RiksgåldsContoirets Credit pd Banken blir beroende af RiksgäldsSedlarnes indragning, få att den famfåldta Sedelftocken balancerar, under förbehåll tillika, att RiksgäldsSedlarne icke md Ökas utöfver det vid fednafte Riksdag JaJiJlälldte Maximi-belopp. Harr Cederfchjöld: I händelse Riksens Ständer, såsom anledning är att förmoda, skulle finna för godt besluta, att utredningen af FilialDisconterne bör, förmedelst RiksgäldsSed» lar, af RiksgäldsContoiret verkställas, torde det blifva nödigt att redactionen af förevarande punkt, i öfverensstämmelse dermed, något förändras, emedan beslutet annars icke kan verkställas. Friherre Cederftröm: Jag tror, att det af Herr Cederschjöld åsyftade ändamål fullkomligen vinnes, om vid slutet af puncten göres följ jande tillägg: Dock under åberopande för öfrigt af Ridderjkavets och Adelns bejlut, rörande FilialDifconterries utredning. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarjkalken gjorde proposition till bifall af 14;de Puncten, med Sillägg vid slutet af följande ord: dock under åberopande för öfrigt af Ridderfkapets oeh Adelns bejlut rörande FilialDifconternes utredning. Ropades Ja. Deli 9 Junii }. m. 491 Herr Strusfenfelt, Michael: I anledning af den del utaf Kongl.
Maj:ts förfogande ställda medel en summa, beräknad efter 50,000 R:dr årligen, må under tiden för nästa statsreglering få begagnas till undsättningar utan återbetalningsskyldighet åt sådane behöfvande, som icke äro i tillfälle att sjelfve förskaffa sig arbete eller i stånd att af egna tillgångar återgälda de undsättningsanslag, hvilka dem tilldelas; börande dylika understöd företrädesvis tillgodokomma de kommuner, som tillförbinda sig så använda desamma, att för dithörande fattiga och arbetslösa personer beredas sysselsättning och möjlighet att genom eget arbete förtjena sitt uppehälle; 3:o att ofvan omförmälda tillgångar för öfrigt må användas endast till ränte fria låneunderstöd med bestämda återbetalningsterminer och mot vederbörande större eller mindre menigheters gemensamma ansvarighet eller annan af Kongl. Majit godkänd säkerhet; 4:o att, så vidt omständigheterna medgifva, tillfällen skola för de behöfvande beredas att erhålla sysselsättning och förtjenst vid allmänna arbetsföretag; samt 5:o att de för undsättningar vid missvexter och felslagna skördar afsedda medel böra, till den del de icke äro för anvisade utbetalningar erforderliga, till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, emot skyldighet för detta Verk att det sålunda emottagna beloppet, vid skeende reqvisition, för dermed åsyftade ändamål Kongl. Majit tillhandahålla. Stockholm den 30 November 1865. 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 10. N:o IO Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Nov. 1865. kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, om anslag till ett förlagslån för tillo äg åhring ande inom Riket af tillverkning af 12-decimaltums gjutna jernkanoner. (Riksg.-Afd.)
Maj;t skall vidtaga alla de åtgärder, som kunna finnas nödige och lämplige, för att sätta tullbevakningen i stånd att förekomma införsel åtminstone af någre betydligare partier, föreslagit förhöjning i tullen å de fleste öfrige Öfverflödsartiklar. Hvad åter angår den af en del Talare yrkade classification af Vin, så har Utskottet icke kunnat inse, huru för en sådan bestämmelse någon grund skulle kunna uppgöras, som, med minsta sken af säkerhet för förblandningar och tvister angående förtullningssättet, vore antaglig, hvarföre Utskottet icke heller kunnat understödja detta yrkande; och, beträffande slutligen sjelfva tullbeslämmelsen, har Utskottet trott det icke vara lämpligt, att i detta fall gå längre än Utskottet redan gjort, åtminstone innan erfarenheten visat hvad inflytande på consumtionen och Stats-intraden den redan föreslagna förhöjningen kunde medföra. På sådane grunder anser sig Utskottet i allo böra vidblifva det förslag till tullbestämmelser för Vin, som redan blifvit Rikets Höglofl. Ständers pröfni ng underställd t. Windruf: Härvid hafva Botvid Jonsson från Östergöthlands och Johan Andersson från Upsala Län anmärkt, att tullen boide höjas till 1 sk. kannan. Till bemötande af denna anmärkning, torde vara tillräckligt upplysa, att Viudruf, hvarå tullvärdet, beräknadt per kanna, icke belöper sig till mer än omkring 1 sk. 7 r:st, icke utgör någon öfverflödsvara, utan begagnas såsom rudimateria vid ålskillige Fabriker och Näringar, hvarföre det icke torde vara lämpligt att uppsätta tullen derå. Vindrufvor: För denna artikel hafva A. Brisman och Lars Larsson från Skaraborgs Län yrkat en tull af 9 sk. U.; Botvid Jonsson från Östergöthlands Län af 16 sk., och Johan Andersson från Upsala Län af 12 sk. Bevilln.-Utskottets Utlåtande IV.-o rj.5. 39 Spelet; men någre skäl för desse yrkanden hafva ej blifvit anförde, som kunnat föranleda Utskottet alt frångå dess förslag härutinnan. Väfnader:
Utskottet icke funnit det vara lämpligt att afvika från ett stadgande, hvilket hör leda till mera punktlighet vid förbindelsers liqviderande, än förut varit händelsen, utan fastheldre skulle hålla före, att den till en månad nu bestämda respit-tid borde förkortas; så anser Utskottet, vid sådant förhållande, sig böra 38:0. afstyrka bifall till Riksdagsfullmägtigen Gross’ ofvanberörda motion. Och enär, hvad angår det sednare förslaget, vederbörande Diskontoch Låne-kontors Styrelser äro oförhindrade att godkänna jemväl det af Riksdagsfullmägtigen Liss Lars Olssons ifrågaställda sätt för bestyrkande af låntagares och löftesmäns vederhäftighet, men det på vederbörande sjelfve måste ankomma att ordna denna angelägenhet, finner Utskottet sistomförmälda förslag 39:o. icke böra till någon åtgärd föranleda. Under åberopande af hvad här förut är vordet anfördt och under förutsättning att Utskottets hemställan i punkterna 38:o och 39:o gillas, får Utskottet tillstyrka att i blifvande Reglemente måtte få införas följande föreskrifter: 40:o. Mom. 1. Utlåning från den härtill anvisade fond sker mot lånesökandes förbindelse, försedd med borgen eller åtföljd af löpande förskrifning, accepterad invisning, aktier, publika papper eller andra säkerheter. Morn. 2. Inlemnas till någotdera Diskonteller Låne-kontoret ansökningar om lån från denna fond å större sammanlagdt belopp, än tillgångarne medgifva, beviljas lånen i den ordning anmälan derom ingått. Lånetiden får ej öfverstiga Sex månader, men lånen må, Jemf. §170, mom. 1. Utlåning från den härtill anvisade fond sker mot lånesökandens förbindelse, försedd med borgen eller åtföljd af hypothek, bestående af enskildes skuldsedlar af löpande egenskap. § 170, mom. 2. Inlemnas till någotdera
Huruvida denna i tre exemplar föreliggande komedi är författad af Johan M. eller af Arnold Johan M. skola vi undersöka, sedan vi först för densamma redogjort. ”Gustaf I:s Comoedia” har 5 akter med 10 scener i hvarje akt, är försedd med prolog, men saknar epilog. Prologen sysselsätter sig hufvudsakligast med att visa det författaren icke haft några politiska eller religiösa biafsigter med sin komedi samt aflägsna alla anledningar till misstankar i detta hänseende. Han gör uppmärksam derpå, att hvarje person bör i en komedi tala efter sin affekt, ock att man derföre icke bör lägga poeten till last, hvad hans diktade personer yttra på grund af deras egendomliga karakter; han bjuder derföre alla dem välkomna, hvilka vilja något lära, men tillägger: ”Men them som komme therföre, At the wele något höre, Som the må wrängia medh förtaal Och föra uthan skuldh i quaal: Råder iagh läggia ther på win, The kunna få ett bättre sin.” Första akten omfattar Gustafs historia till hans uppträdande i befrielsekriget. De 4 första scenerna behandla hans börd och födelse, den 5:te hans barndom; i den 6:te berättar hans far om hans vistande vid Upsala universitet och tapperhet i Brännkyrko-slaget; i en scen undervisar honom Heming Gadd om danskarnes trolöshet, och i en annan berättar Kirstin Gyllenstjerna, att han är af danskarna bortförd som gisslan. Så går det raskt undan. Andra aktens 3 första scener vända sig kring Stockholms blodbad; 4:de scenen framställer Gustafs äfventyr i Ornäs, och i 5:te scenen prisa tre af Gustafs fältöfverstar Herran, som under dessa tre år (förflutna sedan sista scenen) genom Gustaf Erikson befriat Sverige från danskarne: ”Engelbrects för Gustaffs beröm Blifwer nu som en gambel dröm.” Och på de andras begäran uppläser Lasse Olofsson en skrift, handlande om befrielsekriget, Gustafs kröning, freden med Danmark och freden med Ryssland. Derefter vidtager det, som kan anses vara kärnan af dramat, och för hvars innehåll vi i scenföljd vilja litet omständligare redogöra. — Sc. 6.
Verk med anledning deraf afgifna utlåtande: I. 25, R. 25; B. II. 6, 47, 57, Å. 57, 74, 75, 76, 82. — it - ali Revisorer, Rikets Sländers år 18G0 församlade, deras Berättelse om verkställd granskning af de under Kongl. Kommers-Collegium ställde fonder och medel, jemte en i anledning deraf afgifven förklaring: I. 25, R. 25, B. 573; II. 4, A. 4. —, Rikets Ständers år 1861 församlade, deras Berättelse om g anskningen af Stats-Verkets och dertill hörande fonders räkenskaper för år 1859, tillika med de i anledning deraf afgifna underdåniga utlåtanden: I. 25, R. 25; B. II. 48, 117, 120, A. 120, 124, 133, 134, 139, 148, 149, 151, 153, 154, 155. 160, 171; U. III. 46, 177, 232, A. 232, E. 230. —, Rikets Ständers år 1861 församlade, deras Berättelse om granskningen af Riksgälds-Kontorets tillstånd och förvaltning, tillika med Fullmäktiges i nämnde Verk med anledning deraf afgifna utlåtande: I. 25, R. 25; B. II. 6, 47, 57, A. 57, 74, 75, 76, 82. —, Rikets Ständers år 1861 församlade, deras Berättelse om granskningen af de under Kongl.
inteckningshandlingen, målte sålunda utsträckas, att hvilken borgenär som helst finge en dylik rätt, och att uppvisandet må kunna ske vid hvilken domstol som helst, der intecknings-protokoll föres;’’ ”6:0 Att i nytt stadgande måtte bestämmas huru förhållas bör, då borgenär vill låta sin inteckning postponeras eller relaxeras, samt att dervid det må vara borgenären obetaget att, liksom vid förnyelse, uppvisa den intecknade handlingen vid annan rätt, än inteckningsdomstolen, så framt han å sjelfva handlingen skriftligen förklarar i hvad mån postpositionen eller relaxen må ega rum och den intecknade handlingen är så beskaffad, att den ej kan förvexlas med andra intecknade handlingar; samt ”7:o Att ett nytt stadgande borde antagas af innehåll, att den, som besvärar sig öfver beslut, hvarigenom Underrätt afslagit ansökning om intecknings beviljande eller bifallit ansökning om intecknings nedsättning, förändring eller dödande, skulle vara skyldig att, inom viss tid efter det hans besvär, inkommit till Öfverrätten, derom inlemna bevis till Underrätten, för att i dess protokoll intagas, genom hvilket stadgande åsyftades att gifva de protokoll, efter hvilka gravations-bevis skola meddelas, sådan fullständighet att dessa bevis må kunna med tillbörlig säkerhet utfärdas och begagnas.' Ehuru Kongl. Majit af skäl, som i nådig skrifvelse deri 21 nästlidne November blifvit Rikets Ständer meddelade, förklarat sig ej vilja bifalla Rikets Ständers förslag i sin helhet, har dock Kongl, Majit ej allenast med Rikets Ständer funnit, att i ofvanomförmälde delar förändrade eller nya lagbestämmelser äro behötliga, utan äfven godkänt de grunder, på hvilka Rikets Ständer stödt deras förslag derutinnan. Jemte det Kongl. Maj:t derföre beslutat att till Rikets Ständer aflåta nådig proposition till dylika bestämmelser, i det aldra närmaste uppställda till likhet med dem Rikets Ständer föreslagit, har Kongl. Majit tagit i öfvervägande frågan i hvad mån en så beskaffad ny lagstiftning'må inverka på redan uppkomna rättsförhållanden.
Nej — 80. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Jag anhåller att 150 Den 8 September e. m. få i prot. antecknad min reservation mot det af R. o. Ad. nu fattade beslut. Då nu återstående delen af 3:dje punkten förekom till pröfning, yttrade sig Hr von Hartmansdorff: Sedan hufvudfrågan i detta förslag af R. o. Ad. blifvit ogillade, lära Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad. finna, att med den återstående delen af punkten icke är något annat att göra än att lägga den, såsom förfallen, till handlingarne. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde finna att sedan första deleu af 3:dje punkten blifvit af R. o. Ad. afslagen, den återstående delen, såsom stående i omedelbart sammanhang dermed, icke föranledde annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Hr von Hartmansdorff: Så vida detta förslag angår nuvar:de statsreglering, så är det redan afgjordt derigenom, att R. o. Ad. likasom R. St. i allmänhet, fastställt inkomstbetänk. Är åter fråga om man skall förvandla till penningar en ränta, som förut erlagts efter markegång, så bör, alldenstund sådan förvandling är af R. o. Ad. förkastad, denna punkt undergå samma öde. Jag hemställer derföre att R. o. Ad. mätte afslä densamma. Frih. Palmstjerna: Ingenting löjligare kan jag föreställa mig, än denna ostränta i Herjeådalen, hvilken skall utgå för hvarje ko, då kornas antal ej är bestämdt, då ostens beskaffenhet ej är gifven, då dess qvantitet ej är gifven, då ingenting i afseende å denna ränta är gifvet, utan tvertom allt är obestämdt. Allt är af beskaffenhet, att alla möjliga prejerier kunna oanmärkta ega rum.
R:dr, samt 2:dra punkten återremitterades, för att omredigeras i öfverensstämmelse med det af Ridderskapet och Adeln fattade beslut, att 1.000.000 R:dr må anslås till kreditiv åt Hypotheks-föreningar, samt för punkterna littera d, g och Ii af 3 mom. följande redaktions-förändringar antogos, nemligen för littera d: ”af försträckningen skola högst § och minst ^ utgå i form af lån, samt återstoden såsom kreditiv;” för littera g: ”Filial-bank erlägger till Riks-banken tre procent ränta såväl å lånet, som äfven å de summor, hvilka på kreditivet lyftas;” och för littera h: ”Filial-banksrörelse bedrifves medelst utlåning, vexel-diskontering, öppnande af uppoch afskrifriingsräkning, samt beviljande af kreditiv, på sätt närmare bestämmes genom reglemente, som kommer att till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och fastställelse öfverlemnas.” 10:o. Hvad Utskottet i öfriga delar af förevarande Betänkande yttrat och anmält, ansågs icke erfordra annan åtgärd än att läggas till Handlingar ne. Frän Högv. Preste-Slåndet. S. D. Föredrogs ånyo JBanko-Utskottets Betänkande N:o 31, med förslag till reglering af Bankens lane-och kreditiv-rörelse, hvarvid Stånd»*! fattade beslut som följer: Deri del af ingressen till Betänkandet, hvaruti Utskottet afstyrkt bifall å det af flere motionärer framställda förslag, att Rikets Sländer malte hos Kongl Maj:t i underdånighet anhålla, att, oktrojer för Privat-banker icke vidare må af Kongl. Maj:t i Nåder meddelas, äfvensom punkterna 5, 45 och 71 återremitterades. Hvad Utskottet i slutet af nyssnämnde ingress å 7 sidan yttrat och anmält lades till handlingarne.