Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vik Hederv. Bonde-Ståndets Uedarnöters vägnar Eric Ericsson* Nils Marisson. v C. Klintberg* Den Den 9 Juli. 945 Den 9 Juli 1815 sammanträdde den Nämnd, som äger att diimma huruvida Högsta Dömstalens Ledamöter gjort sig förtjente att i d#ras kall bibehållas, då, sedan en Ledamot blifvit utlottad, öfver följande proposition voterades: Den som ansel* alla Högsta Domstolens Ledamöter äga Riksens Ständers förtroende , och böra vid deras Sysslor bibehållas, skrifver Ja. Den det ej gör, skrifven Nej. Vinner Nej, företages ny omröstning, enligt Regeringsformens 103 och Riksdags Ordningens 64 § §. Då sedlarne blifvit öppnade befunnos rö» Sterna således hafva utfallit Ja 25 Nej 22 i följe hvaraf Nämnden ansett Högsta Domstolens Ledamöter böra vid deras Sysslor bibehål las* , och ingen vidare åtgärd i detta afseende äga rum. Ut supra. F. B. Schwerin. C. v. Rosenstein. J. Wegelin. A. J:son Hyckert. Ar 1815, den 9 Juli, Sammanträdde Riksens Höglofl. Ständers va'da Electorer, för att Utse en Riksens Ständers Justitia? Ombudsman, då sedan en Ledamot blifvit utlottad , och de öfriges ingifna Sedlar blifvit öppnade , befunnos rösterna således hafva utfallit: Friherre Mannerheim, Lars Revi - 946 Dm 9 Juli. Revisions-Secreteraren Thurdfjäll 2 röster, Commerce-Rådet Zenius 1 Ut supra. T. B. Schverin. C. v. Rosenstein. J. Wegelin. A. J.-son Hyckert. År 1815, den g Juli, sammanträdde Riksens Högloft.
Skrifvelse N:0 loS. i5i de, ej mindre för liqvidätioner enskilde emellan, efter enahanda grund, som för skatternas utgörande stadgadt är, än ock för debitering och uppbörd af alla slags Kronans räntor, så att Rikets Ständers förenämnde stadgande må efter ordalydelsen blifva tillämpadt, och ali farhoga för skatteförhöjning genom realisationen såmedelst undanröjd. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 Augusti i'83/p N:o io3r Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö' den 20 Augt 1834. Preste-Ståndet den 23 — —- Borgare-Ståndet den 23 Bonde-Ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående upphäfvande af Kämners-Rätter, Lagmans-Rätter och Riddaresjne-Rätter. (Xag-Utsk. N:o 82. j) S. A. K. Hos E. K. M. hafva Rikets Ständer vid sisth Riksdag uti skrifvelse af den ii Mars i83o i underd. anfört: att Rikets Ständers uppmärksamhet blfvit fästad å de mångfaldiga olägenheter, hvilka för rättsökande parter härflyta af nödvändigheten att genomgå de flere instanlier, nu gällande rättegångsordning bestämde; att Rikets Ständer, vid granskning af det förhållande, sorn härutinnan tillförene egt rum, funnit, att den äldre Domstols-Inrältningen i Sverige endast hade Sine instantier, hvilket antal äfven 1704 års Lag syntes hafva åsyftat att bibehålla, enär den benämnde såsom allmänna Räller och Domstolar blott Härads-Rätt och LagmansRätt på landet samt ICärnners-Rätt oeh Rculstufvu-Rätt i staden, och Öfver dessa Hof-Rätt, som vöre Konungens högsta Nämnd, emot hvars Dom ingen egde att vädja; att den Revision, hvilken, i följd af tillåtelsen att anhålla om Konungens pröfningaf Hof-Rättens
Som jag i och för utöfningen af den tjenstebefattning jag innehar, mäste afresa från staden, anhåller jag vördsamt, alt få afsäga mig förtroendet att vara ledamot i BevillmsUlsk., hvartill jag enl. i sista plenum öpnad vallista blifvit utsedd, äfvensom min befallning såsom Bänkman inom 10;de afdela, men att dock få bibehålla min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade äfven härtill sitt bifall; hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att utse 3:ne ledamöter i Beviln:sUlsk. i st. f. Frih. Stackelberg, Hr Sandels och Hr Munck. Föredrogs ånyo Gunst.Utsk:s d. 17 och 21 dennes på bordet lagda mern. N:o 8, med förslag till ändring af 68 § Riksd.Ordn., rör:de tiden för revisionerne af Statsverkets, Bankens och Riksg:s kont:s tillstånd, m. m. Emot detta förslag gjordes icke någon anmärkn., hvadan H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade att detsamma komme alt hvila lill grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Föredrogs men bordlädes ånyo på begäran af Gr. Lagerbjelke Gustaf och Frih. Stjernstedt, Au g. Wilh. StatsUtskrs nedannämnde d. 21 dennes första gången på bordet lagda utlålm; N:o 141, ang:de föreslagna understöd för återupbyggandet af den nedbrunna delen utaf Staden Lidköping samt verkställandet af den nya tomtregleringen derstädes; och N:o 142, ang:de ett låns beviljande för den nya regleringen af tomterne i staden Christianstad. Föredrogs StalsUtsk:s d. 21 dennes på bordel lagda mern N;o 143, i anledning af återremiss å utlåt. Gr. Lagerbjelke Gust. och Frih. Stjernstedt Aug. Wilh. begärde förnyad bordläggning af detta mern. Hr von Hartmansdorff:
Kilis8lalens 8jelle llusvutl-dilel, oell lividia, dva5 allinänna avdelen angäv, dolvu5saliligen n^plagas i 8l^ve1sen8 köv allmänna Vägoed Vallend^ggmulev nnäevcläniga sliiikvelse i amnell ak ilen 27:ile sislliilne Inni, döva do8 Lidels 8län6ev, s)L säll 8om koljev oed unilev ädevojaanile ak cle 8liäl, kovenämncle Kvoloeoll ilevom inuedäller, degäva «le anslag, 8om visal sig vava ak mesla angelägendel jiälialla5e.
Hvarefter den af Utskottet i berörde punkt föreslagne Controll öfver PostExpeditionen, genom den åt Herrar Landshöfdingar öfver PostEörvaltarne uppdragne tillsyn, uppå gjord proposition, utaf Ridderskapet och Adeln förkastades. 6:te Punkten: Rörande Utrikes brefvexlingen , Eifölls. 71de Punkten : Angående Svenska Postverkets fordran hos Kongl, Norrska Regeringen, ansågs icke erfordra någon åtgärd. Den 11 October /, m. 5-r>9 8,'de Punkten: Angående den sa kallade reconimendationsafgiften. Herr von Hartmansdorff: Den ifrågavarande recommendationsafgiften är otvifvelaktigt en beskattning. Det förhåller sig med den, på samma sätt, som med Papperlösen, hvilken äfven gar till aflöning för vissa EmbetsmannaCorpser. Regeringen har imellertid tillerkänt sig rättigheten att höja dessa afgifter, utan att förut höra det dem betalande eller skattdragande folket. Tiden tyckes dock nu vara inne, att upphöra med sådane åtgärder, och då fråga är att gifva bestämda löner åt Embetsmännen, sa böra ock dylika obe* stämda sportler upphöra, eller gå till StatsCassan, Då vi redan, under sjelfva denna Riksdagslopp, haft exempel, att recommendationsafgiften blifvit af Regeringen, utan Ständernes hörande, fördubblad; hvarföre skulle den icke kunna likaledes fyrdubblas. Om man låter det första steget vara opåtaldt, så finnes icke något hinder mot det andra; och för min del, tror jag det vara Sven» ska folkets ostridiga rätt, att sjelf bestämma alla slags Postafgifter, likasom annan Bevillning. På sådan grund tillstyrker jag ock, att vi må afslå BevillningsUtskottets hemställan i denna del , förena oss med BorgareStåndet, och anhålla, att ifrågavarande afgift icke må behandlas såsom hittills, utan få anses för hvad den verkeligen är, en Bevillning. Herr Hjerta'.
Hennes förmåga att lefvande skildra sina erfarenheter liksom hennes skicklighet och lätthet att uppfatta det väsentliga och karakteristiska i de mötande företeelserna hafvasannolikt utvecklats genom öfning: i alla händelser hafva de aldrig visat sig bättre till sin fördel än i denna bok. Här och der — t. ex. p&amp; Jamaika — mäste resan påskyndas — den för utflygten anslagna tiden var skäligen kort — och berättelsen lider derför helt naturligt deraf. Dock äfven der äro hennes naturskildringar märkvärdigt träffande; i förbigående tecknar hon i korta drag landskapets egendomligheter, kullarnes ffcrger, vattenfallen och den underbara vegetationen; hennes entusiasm meddelar sig åt hennes läsare, som erhålla en synnerlig klar och glänsande bild af det subtropiska landskapet. Hfennes föregående rika erfarenhet om jordens olika länder gifver henne anledning till intressanta jemförelser. Under denna tur besöktes endast Madeira, Azorerna och några af de vestindiska Öarna, men äfven af lady Brasseys mest flygtiga skizzer skola många af hennes läsare vinna en tydligare föreställniDg än de förut hade om olikheterna mellan sådana platser som, t. ex. Trinidad och Jamaika eller mellan dessa och Bahamaöarna, om hvilka sistnämnda författarinnans hågkomster — expeditioner till uppsökande af koraller, svampar och underbara fiskar samt umgänget med de välmående och angenäma infödingarne — voro synnerligen qjut-ningsrika. Lady Brassey är ett fruntimmer med mycken bildning och ett sundt omdöme och ibland teckningarna af en härlig natur och små reseäfventyr, stundom af en ingalunda ofarlig art — så t. ex. råkade hon äfven ut för en cyklon, som hon på ett mycket grafiskt, delvis humoristiskt sätt skildrar — inblandar hon historiska och statistiska meddelanden om industriens och landtbrukets ståndpunkt, om infödingarnes seder och lefnadsvanor o. s. v. — Hennes rykte, som redan med hennes första bok flög öfver verlden, hade öfver allt föregått henne; på alla orter fann hon skaror af vänner, som täflade att. uppfylla hennes önskningar, att förekomma dem, och som öfverhopade henne med presenter, som voro egendomliga för deras hembygd.
TJnder den 18 Januarii och a5 Martil 1818 utgafs från Banken, i tvänne serskil - lig Banco-Utskotlets Memorial. No 40. da poster, ett Odlingslån, stort 600 R:dr, till Directeuren George Steffens emot borgen af Qvarterrnästaren O. J. Brummer och Bonden Anders Jonsson i Hönsebo, inom Skaraborgs och Elfsborgs Län boende* I October månad 1822 måste samma Lån , i anseende till uteblifna inbetalningar, remitteras till lagsökning. — Under verkställigheten deraf upplystes, att hufvudgäldenären, redan i September berördé år, lemnat Riket och begifvit sig till sitt fädernesland Skottland , utan att qvarlemna någon, för Bankens godtgörande användbar, tillgång; att ena Löftesmannen , Anders Jonsson j före erhållen communication af Lagsöknings-Memorialet, deruti äfven qvarstad blifvit yrkad , hade forså111 till sin broder all sin egendom, så i fast sorn löst; och att hos andra Löftesmannen, Qvartermästaren Brummer s vid anstäldt utmätnings-försök, icke den ringaste tillgång funnits. I anledning häraf vidtogs, i afseende på hufvud-gäldenären, den åtgärd, att, medelst erforderliga handlingars öfverlemnande till Hans Excellence Herr Siats-Ministern för Utrikes Ärendena, anhålla att, genom Kongl. Svenska Beskickningen i Lon - Banco-Utskottets Memorial N.o 40. 17 London, om möjligt, få upplyst, hvarest Steffens inom Skottland sig uppehölle, för att derefter kunna söka ministerielt biträde till utbekommande af Bankens fordran. Löftesmannen Qvarterrnästaren Brummer 3 som också, enligt ingångna underrättelser, på en gång föryttrat både fast och lös egendom korrt före den anställda utmätningen , blef af sådan anledning inmanad i bysättnings-häckte, hvarest han qvarhölls för Bankens räkning, utan att dermed något uträttades, intilldess han, sedan kostnaden härföre fanns hafva uppgått till i36 R:dr 3 a sk.
Actie-Bank kallas den, hvaruti delegarne ej äro för Bankens skulder ansvarige, med annat än deras insatte actie-capital; hvarå således adier, gällande uti innehafvarens hand, kunna utfärdas. 24 §. Sådan Bank må icke till grund-fond hafva annat än Rikets gångbar» mynt, eller guld och silfver, som lill mynt kan användas; kommande således hela actie-capitalet att på sådant sätt af delegarne tillskjutas. 8 Bancooch Lag-Utskottens Betänkande, IV;o I. 35 §. Aclie-bank må icke utgifva de i 3 §. nämnda sedlar till högre belopp, än sorn motsvarar tre fjerdedelar af alla Bankens egande tillgångar , sedan dess öfrige skulder derifrån blifvit afräknade Hvad af det tecknade Actie-eapitalet är obelaldt, må ej såsom tillgång beräknas. Om Hypolhelcs-Föreningar. 26 §. Med IIypotbeks-förening förstås sådan inrättning, som bar till föremål alt emot räntebärande obligationer upplåna ocb till delegarne utlåna penningar; men icke att utgifva sedlar, hvilka vid anfordran ulan ränta skola inlösas. 27 §' Direclionen vare pligtig" besörja, alt, efter afdrag af de contante medel, som i Rikets Ständers Bank för Cassans räkning kunna vara insatte, i Hypolheks-cassan alltid finnas fullgode intecknade reverser till enahanda belopp med hvad upplånadt blifvit; ocb derest någon så beskaffad revers, för en eller annan orsak, skulle upphöra att vara fullt gällande, bör den emot bristen svarande summan genom andra fullgoda reverser genast fyllas, eller ett lika belopp af utelöpande obligationer inlösas ocb dödas. Om IJetalningsansvarighet och Concurs. 2S §. ' Dircctionens Ledamöter, så väl uti Solidarisk Bank, som uti Acliebank eller H vpotheks-förening, vare, en för alla och alla för en, ansvarige för fullgörande af den betalningsskyldighet, Bolaget åligger.
Utsk. till följe deraf önskar på ett annat sätt bestämma de uti denna 41:sta § förekommande bötesbelopp. Skulle R. o. Ad. icke anse en återremiss vara af behofvet påkallad, anhåller jag att R. o. Ad. täcktes bifalla §:n med den af Frih. Raab föreslagna redaktions-förändring. Gr. Mörner, Axel: Utom de skäl jag anfört för min anhållan om återremis af denna §, torde jag äfven få omnämna en annan omständighet, hvarpå min upmärksamhet blifvit fästad. Det står uti lista mom. följande: ”Vid.sådan underlåtenhet andra gången vare minuthandelseller ulskänknings-rättigheten förverkad, och varde försäljningen genast inställd, i stad af Magistraten och å landet af Kronofogden; men näringsidkaren vare ändock pligtig, att, under försäljningsåret, afgiften fortfarande utgöra.” Då det förefaller mig, liksom flere andre ledamöter af II. o. Ad., vara nog strängt, att minulhandlaren eller utskänkaren skall, utom det att han får plikta för sin försummelse och inställa sin försäljning,' derjemte vara nödsakad att fortfarande un der hela försäljningsåret betala afgiften, anser jag att härutinnan någon ändring torde höra ega rum. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Jag tager mig friheten fästa upmärksamhet deruppå, att då uti föregide §§:r böter för förnyad förbrytelse blifvit beräknade från ett visst belopp till och metl ett annat, borde den i slutet af 2:dra mom. af nu ifrågavaride 4 Usta § förekommande meningen : ”och andra gången från 20 till 40 R:dr” rätteligen böra lyda sålunda: ”och andra gången från 20 lill och med 40 R:dr”. Frih. Raab: Gr. Mörner har sagt, att det vore hårdt, alt den minuthandlare eller utskänkare, som för andra gången underlåter att betala afgift inom behörig tid, skall, jemte det att rättigheten varder förverkad, ändock fortfarande betala afgiften Den 9 Augusti e. m. 191 för liela försäljningsåret.
Dessa intrader komma följaktligen att vid skeende bokslut utgöra kassabehållning, men äro icke destomindre erforderliga för de löpande utgifterna, hvartill de tagas i anspråk redan första dagarne af året, då 2 å 3,000 Rdr åtgå till uppköp af ved och kol samt öfriga för inrättningen behöfliga skogseffekter, hvilka fortskaffas på vinterföre, äfvensom l:sta qvartalets aflöning till stuteriets tjenstepersonal, cirka 2,000 Rdr, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillåtelse, jemväl vid samma tid förskottsvis utbetalas; och då kassabehållningar till det belopp nu ifrå favarande årsräkenskaper utvisa, sålunda måste vara disponibla få dagar efter inasseringen, synes redogöraren icke hafva saknat skäl för medlens förvarande vid Strömsholm; hvarförutan i motsatt fall, eller om behållningen verkligen varit större än för de löpande utgifterna erfordrats, den af Rikets Ständers Revisorer alternativt föreslagna utväg, att göra dessa medel fruktbärande genom anskaffning af räntebärande obligationer, icke lärer kunnat begagnas utan af Eders Kongl. Maj:t dertill meddeladt särskildt nådigt tillstånd. Hvad åter pensionskassa-bebållningarne vidkommer, så äro dessa vid kalenderårets slut gemenligen större än eljest, emedan ränteliqviderna för de utur tjenstemännens pensionskassa utlånta kapital vid nämnde tid äga rum, och hade dessutom, under de tvänne år, hvarom nu är fråga, de anmärkta större behållningarne uppkommit af den tillfällighet, att, i öfverensstämmelse med föreskrifterna uti det vid Strömsholm uppgjorda och af Eders Kongl. Majit, under den 28 Mars 1851, nådigst fastställda reglemente för sistnämnde kassas förvaltning, åtskilliga lån blefvo uppsagda och indrifna, hvilket, särdeles det sistnämnda året, förorsakade en större kassabehållning än vanligt; ett förhållande, som likväl upphörde med början af det derpåföljde året, då pensionskassans Direktion hunnit, jemlikt de stadgade bestämmelserna i afseende ä säkerlietshandlingar m. in., foga anstalt om medlens utlåning och förräntande.
Realisationen på ett sedelstockens förhållande till Bankens reela fond, som 8 till 5, så önskade jag, att man icke genast, och innan ännu fastställelse härå är vunnen, förändrade denna grund. Hvem inser icke den goda meningen med Utskottets förslag att skaffa Capitaler till rörelsens liflighet och förökande; men ruin öfvertygelse är, att dessa skola komma af sig sjelfve i samma i88 Den 3o November f. tn. mohn, som vi göra realisationen säker och osviklig; och ett stadigt system i Statshushållningen derjemte införes. Man talar om correctivet af de korrta uppsägningstiderne på dessa slags lån; men detta förtages ju derigenom, att man gör nytt lån vid förfallotiden, hvilket måtte vara så mycket lättare, som det ej fordras mera, än att dikta en handelstransaction, hvarpå de vexlar utgifvas, som skola utgöra Bankens säkerhet för desse slags lån. — Särdeles skall detta inhetalande och upplånande lätt ti 11— vägabringas af dem, som ho nära intill den ort, hvarest rörelsen bedrifves. — Anstalten skall således egenteligen komma dem till godo. Men Utskottet synes sjelf hafva, på det aldra tydligaste, ådagalagt denna fördel, derigenom, att Utskottet utsatt rättighet för Obligations-innehafvare, att sjelfve belåna desse Obligationer. Mot denna belåningsrätt, i och för sig sjelf betraktad, kan dock så mycket mindre vara något att anföra, som Banken ej borde anses kunna få säkrare pant än egne Obligationer, och faran af sedel-rörelse-capitalets förökande, genom desse Obligationers insättning i Banken, vore till så stor del, som den skedde, försvunnen; dock finnes häraf ljusligen, att en capitalist, på detta sätt, genom blotta uppvisandet af sitt capital, och att han ti 11 by ler sig Obligationer, erhåller 3 procent i vinst. Desse använder han i sin rörelse, som gifver honom 6 procent, ©ch Den 3o November f. m. har dertill 3, som gör g.
Dm 5 Solinani. *73 belägen, nödigTullbetjening malte förordnas, sorn vid aflastande af Fartyg med Stenkol eller andra varor derstädes besörjer Bevakningen och uppbär de fastställda avgifter, hvarigenom Verket kunde blifva befriadt från den kostnad hind r och uppehåll, sorn, derest vid hvaije sådan händelse, Tull Betjente ifrån Helsingbo» g borde nqvireras, ofelbart skulle uppkomma , vilt Kongl. Majit i så måtto bifalla, att en Uppsyningsman med 66 R:dr och en B sökare med 25 R;dr årlig Lön må forordnas, att derstädes, under Helsingborgs SjötullsKammares tillsyn och iörmantkap, förrätta Bevakning, TullCiarering och Förpassning, enär några Fa/tyg , med Stenkol eller deraf förfär» dlgade Arbeten, jämte tillåtna Mineralier, Leror och Jotd arter derifrån afgå j dock med vilkor, att
Fyra hvituniformerade manliga kockar bilda hans generalstab, åtta kokerskor och lika inånga köksor komina närmast under, men därefter afstå vi också genast från att räkna de djupa lederna. I stället följa vi med intresse hans förklaringar öfver detaljernaDen långa spiskomplexen är indelad i olika distrikt med sin strängt åtskilda användning: här ha vi afdelningen för soppor, här för fiskrätter, där för stekar, där för efterrätterna. T värme väldiga grillar trona på hvardera långsidan om spisen. Och längs efter sträcker sig ofvan härden det gallerverk, pä hvilket silfverkarotterna hållas varma för att gripas just i samma ögonblick, de behöfvas för uppläggning. I kökets ena kortända befinna sig tro ångpaimelika jättegrytor för ångkokning af buljong, potatis, hummer, kräftor och dylikt. Det är minsann inga leksakskastruller, och de vore minst sagdt svårhandterliga, om de ej automatiskt vände sig på sina järnaxlar. Den största af dem rymmer 180 liter. Utefter hela den ena långsidan af salen sträcka sig varmbord med skifvor af metall, underifrån upphettade af ånga, på hvilka rätterna uppställas för att afhämtas af kyparne. Likaledes finnas här öfvertäckta varmskäp för dc hela stekarne, så att oj den minsta värmeenhet i otid må förflyktigas från din portion på vägen mellan don lifgifvande spiselflamman och din plats där uppe i matsalen. Denna sistnämnda är förbunden med den viktiga underjordiska afdelningen genom tvänne breda järntrappor, genom hvilka strömmen af servitörer oaflätligt böljar — den ena för dc nedgående, don andra för uppgående, till undvikande af alla vådliga sammanstötningar. P å ömse sidor om trappnedgången, som utmynnar mot de nyssomtalade långa varmborden, finnas dessutom för de förbrukade diskarne elektriska hissar, hvilka äro i oafbruten användning.
Ständers widare bepröfwande wördsammeligen öswerlemnadt. Orebro den 4 Julii 1812. Pä Högl. Ridd. och Adelns Pä Högw. Prest,Ständets Ledan». »vägnar, Lcdain. »vägnar, Job. 6. O^llenborg. 6. Pr Walloft. Borgare-StänPä Heders. Bonde-Sta»:- deis Ledan», »vägnar, dets Ledan», magnar, Olo t 8)östeät, Olok krulln. Utdrag afU)eillofl. Borgare-Stöndcts protocott, ballet wtd Urtima Riksdagen i Orebro den i? ^-unii l8>2- S D-^err HandelSmannen Stabäck Uppläste rtt Memortal af denna ordalydelse: wärd - nö4 Den 6 Julik. WZrdsamr Memorial! Jag aberopar har, hwad jag redan för längre tid tillbaka i en af mina pa Trycket utgifne Skrifter, sam afhandlar Allmänna Spannemals-Magaziner, pa ett ställe yttrat, nemligen: Att pa hwad annan grundwal, än Jordbruk, som hälst, en Stat bygger sitt sielfbestand sa ar den falst, Landtbruket är och förblifwer den guldgrufwa, hwarifran icke mindre Manusacturer och Fabriker an alla öfriga Näringar och Handaslöjder stall hämta deras wäsendteligaste styrka, att således wanka det någon enda af dessa Näringar stall komma utiett för alla tider oberoende lyckligt eller sa kalladt blomstrande tillstånd förr, än deras Moder Jordbruket hunnit -it, more en pa onaturliga grunder uppgjord calcul.
Fastställer lika enkelt, som bestämdt, principen för åtnjutande af fattigförsörjning: men som de fattige och hjelpbehöfvande kunna indelas i 2:ne classer, nemi. 1:0 sådane, som uppenbart äga anspråk på fattigvård, och 2:0 sådane som, annars i tillfälle att försörja sig sjelfve, någon gång af omständigheter nödgas begära fattigunderstöd; så synes det som skulle en härpå grundad classification böra uti fattigvårdsstadgan inflyta , mindre till ledning för fattigvårdens styrelse, som vanligen både vill och kan rättvist medla emellan hvardera classens anspråk och behof, än till rättelse för de fattiga sjelfva, hvilkas ofta ogrundade eller 1 H. 48 3j8 Den is Februari e. ra. öfverdrifna fordringar styrelsen bör kunna tillbakavisa, i följd af fattigvårdsstadgans föreskrifter i ofvanberörde hänseenden. Till första classen torde böra räknas: utgamle, ålderstigne, vanföre, bräcklige och sjuklige, i fattigdom stadde personer, hvilka befinnas oförmögne att försörja sig genom arbete och derjemte sakna omvårdnad af sådane närskylde, sorn kunna vara lagligen pligtige att deni underhålla; fattiga värnlösa barn, som antingen sakna både föräldravård och till dess öfvertagande pligtskyldige slägtingar, eller sorn tillhöra föräldrar, de der icke förmå underhålla och uppfostra barnen; hvaremot till andra classen lärer böra hanföras: alla mer eller mindre arbetsföre, utfattige personer, som genom tillfälliga händelser kommit i saknad af nödtorftigt uppehälle för längre eller kortare tid; dock roed skyldighet för dessa att, genom det arbete de förstå och förmå uträtta, under den tid de af fattigvårdsstyrelsen understödjas, ersätta hvad fattigvården nödgas på dem bekosta. Af dessa alla kunna de till första classen hörande benämnas ständige, och de till andra classen hörande tillfällige fattighion. För öfrigt torde någon ledning för bestämmelserna härutinnan äfven kunna hemtas från förslaget till ordning för Stockholms stads fattigvård, Art. 2, §§ i5—19.