Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Reserva tioner: Af Herr Friherre A. Cederström: ”Under en lid, då upplysning och en allmännare spridd bildning allt mer och mer inverkar på samhällets behof af förbättrade politiska och ekonomiska lagar, och under det nuvarande criminal-lag allmänneligen öfverklagas såsom på inlel vis förenlig med de mildare åsigter, som i brottmåls-lagstiflning söka göra sig gällande, har del för mig varit oväntadt, att motionen om upphäfvandet af måhända det grymmaste och för menskliga känslan mest vidriga bestraffningssätt, sorn ännu qvarstår i vår lag, kunnat röna så mycket motstånd. Hvilka äro då de skäl, hvilka man anser nog giltiga att fortfarande bibehålla hängning? jo! Rikets Ständers Banks och allmänhetens säkerhet samt vådan aft, genom Bancooch Lag-Ulskotlens Tillåtande, N.-o 3. 5 borttagandet af delta straff, liksom locka till sedel-förfalskning, enär lättheten att på delta vis bedraga, alltid skulle utgöra ett retmedel för den lätt förledda, om ej en slräng bestraffning derifrån afskräcker. Är då sedelförfalskning ett så gioft och för allmänna säkerheten farligt brott? Är sedelförfalskaren eller efteraparen eller utprånglaren farligare för samhället, än den, som falskeligen brukar Konungens namn eller insegel sig till nytlo eller annan lill skada? Eller är den, som förfalskar Bättens domböcker, tänkeböcker eller skrifter, eller Kronans räkenskaper och handlingar, som till allmän njtlo och rättelse äro? Eller är den, som slår eller gjuter falskt mynt? Eller är den, som prånglar ut del mynt, han vet falskt vara? Nej! är efterapande och förfalskande af Bancosedlar lättare, än all annan förfalskning? Nej, tvert om, bör den vara vida svårare till följd af de controller, som göra, att en falsk Bancosedel nästan alltid snart blir upptäckt. Då således, som jag tror, aila dessa frågor af mig rättvisligen besvarats med nej, så lära härigenom äfven de skäl, som blifvit andragna för bibehållandet af hängning, vara tillräckligt vederlagda, enär ingen af ofvan uppräknade förbrytelser bestraffas med lifvets förlust.
Af fattigvården lemnäs i staden husrum och försörjning åt 24 fattiga och bräckliga personer, hvarförutan 21 åldre personer äro till försörjning å landet utackorderade. 57 värnlösa barn underhållas äfven och uppfostras på fattigvårdens bekostnad och äro för ändamålet inackorderade hos fosterföräldrar på landet. Christinehamn, grundlagd år 1642 och af framfarne Konungar tid efter annan donerad med 8j hemman, jemte lösningsrätt till ett helt hemman Sanna, i händelse detta skulle försäljas till någon annan än den, som förut innehar fastighet i staden, äger en folkmängd af 1,092 mantalsskrifne personer och 748 mantalsfrie, eller tillsammans 1,840 personer, så att folkmängden sedan 1842 ökats med 162 personer. Handeln bedrifves förnämligast med tackjern, och spannmål. Af tackjernet från Philipstads och Carlskoga bergslager samt till någon del från Nerike, har den sednare tiden blifvit, mest till bruken i vestra delen af länet och Dahlsland, årligen afsatt ett belopp af omkring 40 ä 45,000 Sh&f. Spånlinden, som uppköpes från Westergöthland, Nerike och Östergöthland, samt äfven inom orten, försäljes till bergslagerne och Dahlarne. Tillförseln af spannmål och victualievaror har på torgdagarne, synnerligast under höstoch vintertiden, betydligen ökats hvarje år, så att dessa lorgdagar ofta äro nästan lika mycket besökte, som de mindre marknaderne. Stadens läge på 4| mils afstånd från Carlstad och 6 i mil från Philipstad gör att handeln nied specerier och kramvaror mindre kommer att lida intrång af i den kring - 39 liggande orten etablerade landthandlande, än fallet mäste blifva uti Carlstad. Al det stångoch manufakturjern, som årligen lill omkring 41,000 Sk&. utskeppas till Götheborg från stadens våg och Hulls lastageplats, lydande under Christinehamns våg, har staden ingen annan direkt inkomst än vågafgiflen, som inflyter i stads-kassan lill bestridande af allmänna byggnaders underhåll samt
3o,ooo: 10,000:?—' — Stal»-Utskottets Utlåtande, N:o f5S'. 21 Tilt Styrelsen för Väg-och Vattenbyggnader 24,000: 8,000: „ arfvode för Lärare vid Mariaeberg i ämnen , sorn tillhöra Civil-Ingenieurer 3,ooo: 1,000: Summa 57^,802: 24»— 191,267: 24» — Anslag för en gångi Banco. Till Cimbritsbamns Hamnbyggnad 10,000: „ upprensning af försänkningarne i skärgården vid Söderhamns stad 5,ooo: „ iståndsättande af Broar å den på Statens bekostnad an lagde väg genom Kopparbergs, Gefleborgs och Jemtlands Län , - 2,400: Summa 12,400: S:a Anslag 586,2®»: »4' — Län: Till Cimbritsbamns Hamnbyggnad , , » 5,000: , Carlshamns Dito . 3o,ooo: w upprensning af försänkningen i skärgården vid Soderhamn 10,000: — —- Summa 4^,000: Beservationer. Af Herr Friherre Palmstjerna: A) ”Mot åtskiilige af Utskottets beslut måste jag reservera mig, och främst mot den åsigt, som inom Utskottet gjort sig gällande, att i möjligaste måtto inskränka de anslag, hvilka kunde befordra utvecklingen af den näringsgren, som hittills frarabragt vår största exportvara. Bergsbruket utgör, till följd af naturförhållandena, den hufvudsakligaste af våra tillgångar för utbytet mot främmande länders alster och dess bibehållande uti sådant skick, att vårt jern skall kunna på verldsmarknaden täfla med andra länders och framför dem vinna afsättning. Det är icke endast af vigt för den enskilde, det utgör en verklig national-angelägenhet.
Om än mången ogillar denna min åsigt, har jag dock icke funnit någon, som icke erkänt nyttan, ja nödvändigheten, af de tre Skandinaviska ländernas bringande till gemensamhet i materiella intressen. Denna mening gjorde sig ock hos R. o. Ad. gällande, sista gången ämnet här förevar. Ståndet beslöt då en underd. skrifvelse till K. M. i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Ekon.-Utsk:ts nu gjorda framställning, och jag är öfvertygad att R. o. Ad. äfven nu skall bifalla denna framställning. Hvad angår Banko-Utskds Utlåt., har redan den siste värde talaren påpekat bristerna i detsamma. Hvad särskildt beträffar Hr Nordströms reservation — och denna torde nu egentligen vara i fråga — så finner man, att deri endast talas om myntfoten, således om myntets silfverhalt, men alldeles icke om dess indelning eller benämning. Häri ligger en betydlig skilnad; ifrån att vara en politisk, förnedras den till en blott kommerciel tanke. Vidare — Hr Nordström föreslår att, i och för tillvägabringande af öfverensstämmelse i myntfoten, underhandling måtte inledas med grannstaterna. Det är ju något helt annat än att söka åstadkomma en Skandinavisk gemensamhet i berörda hänseende. Skola vi således inleda underhandling med Ryssland, men icke med Norige? Ryssland är en grannstat, men Norige icke, det är en med oss förenad stat. På dessa skäl anhåller jag om bifall till Ekon.-Utsk:ts Utlåt., samt att Banko-Utsk:ts Mern. deremot lägges till handlingarne. Hr von Koch, Nils Samuel: När Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 71 förevar, hade vi ännu icke bekommit Banko-Utsk:ts Betänk. Vi befunno oss således i en ganska svår ställning, och det kunde starkt sättas i fråga, huruvida vi verkligen skulle kunna tala om förändring i myntet endast på grund af Ekon.-Utsk:ts hemställan.
4iStat s-utgift er, de s. k. extra: de dertill vid sista Riksdag anvisade medel; se Berättelse, Stats-Utkottcts, om Riksgälds-Contoret, N;o 1x8, pag. 12, 19; Tabeller. PresteBorgareStåndet. 34 ndcr rubri ster, samt taten, den 3. Stats-Verket: dess inkomster, ordinarie eller ständiga se Mantalspenningar. dto, extra ordinarie eller bevillnings Svar pä återremiss af Betänkandet N:o 54 ,,,,, , „ afskrifning af dess fordringar; se Af skrifning. ft granskningen deraf ärsn 1827 till och med i83o; se Berättelse och Anmälan. 3, dess öfverskott i inkomsterne; dispo sitionen deraf; se Statsregleringcn; liqviden derom; se Berättelse, StatsXJtskottets, om Kiksgälds-Contorct, IV:o ii8, pag. 11, 12. )j om de till afskrifning eller ersättning å dessa öfverskott för 1827—i83i anmälda utgifter ,,,,, „ dess öfverskott är i832: om deras belopp och användande, samt huru derutöfver för det äret kunnat uppkomma en extra Statsbrist ,,,, a dess skuld till Banken; se Berättelse, Stats-Utskottets, om Riksgälds-Conloret, N:o 11S, pag. i3. , granskning af dess förvaltning 5 se Granskning 1, i3, 33. Steffensj G. * se Anslag 6. Sleningelandet; se Anslag g. Stenkol: om sädanas begagnande i stället för ved till eldning a ångfartyg ,,,,,,,,, Sterbhus; se rattigprocent. Sterbhus-af giften ; se D jeknepenningarnc.
Till närmare förtydligande af rubriken potatismjöl eller malen potatis har uti en tillagd anmärkning blifvit föreskrifvet, att sådan, genom rifning och vattenpågjutning, utaf potatis erhållen stärkelse, som sedermera genom krossning och siktning blifvit försatt i injölform, bör tullbehandlas elter hvad taxan bestämmer lör rubriken stärkelse. Beträffande laxerubrikeu redskap ork maskinerier, eller delar deraf, ej specificerade, hafva Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen anfört, hurusom med den 16 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Och Herren din Gud skall gifva dig lycko i alla dina händers gerningar; i dins lifs frukt, i dins boskaps frukt, i dins lands frukt, att det kommer dig till godo; ty Herren skall vända sig, så att han skall fröjda sig öfver dig, dig till godo, såsom han sig öfver dina fäder fröjdat hafver; Derföre, att du Herrans dins Guds röst lyder, till att hålla hans bud och rätter, som skrifne äro i desso lagbok; såframt du vänder dig till Herran din Gud af allo hjerta, och af allo själ. Ty det budet, som jag bjuder dig i dag, är dig icke fördoldt, ej heller för fjerran; Ej heller i himmelen, så att du måtte säga: Ho vill fara oss upp i himmelen, och hemta oss det, att vi måge hörat och görat? Det är icke heller på hinsidon hafvet, så att du måtte säga: Ho vill fara oss öfver hafvet, och hemta oss det, att vi måge hörat och görat? Ty ordet är ganska hardt när dig, i dinom mun, och i dino hjerta, att du det göra må. Si, jag hafver i dag satt dig före lifvet, och det goda; döden, och det onda; Det jag bjuder dig i dag, att du skall älska Herran din Gud, och vandra i hans vägar, och hålla hans bud, lag och rätter, och få lefva, och varda förökad; och Herren din Gud skall välsigna dig i landena, der du indrager till att intaga det. Men vänder du ditt hjerta, och lyder icke, utan låter förföra dig, så att du tillbeder andra gudar, och tjenar dem; Så förkunnar jag eder i dag, att I skolen förgås, och icke länge blifva i landena, der du indrager öfver Jordan, det att intaga. Jag tager i dag himmel och jord till vittne öfver eder, jag hafver satt eder före lifvet och döden, välsignelse och förbannelse, att du skall utvälja lifvet, och du och din säd mågen lefva;
Men det är med mig alltid så, då jag första gången ser en person, så rappellera dess anletsdrag någon för mig kär frånvarande eller afliden. Så var det äfven nu. Emellertid välkommen! Nu slog han hand med Harald, men detta handslag var icke denne i smaken, ty det var kyligt och kraftlöst. Än mindre behagade honom baronens yttre. Hans blick var visserligen skarp och af det slag, som ser folk i synen, men det var ändå intet godt och ärligt i denna blick. Det var liksom baronen genom lång vana öfvat sig att kunna se folk i synen, liksom hans förställning varit af det slag, som förstår att undvika skenet af förställning. Baronen var af medelmåttig längd, men starkt bygd. Han tycktes haft ett ganska fördelaktigt utseende i sin ungdom. Men pannan lagd i hemska veck, sådana vilda passioner stundom dana; munnen med detta vidriga småleende och denna underläppens obehagliga snörpning voro icke rekommenderande. Och det gråsprängda håret föreföll icke Harald såsom en hederskrona. Harald ville minnas, att han någongång sett en bandit med ett utseende snarlikt baronens. Så bunden var Harald af baronens utseende, att han knappt skulle kastat en blick på den öfriga personalen, derest baronen icke löst honom ur denna förtrollning, genom att för honom presentera hvaren i sin ordning. Denna baronens observans förvånade så mycket mera Harald, som han hört sägas, det baronen aldrig förr med sina barns lärare aktat sådant nödigt. Svenske kammarjunkaren v. Assar var en några och tretti års man med ett blekt och sjukligt utseende. Han var lång och välvext, men hans ögons eld tycktes vara borta; kanske, om denna eld någonsin funnits der, den försvunnit genom sjuklighet eller utsväfningar. Han var sedan några dagar baronens gäst och skulle qvardröja på Ristilä under sin brunnsdrickningstid. Den tredje herrn i sällskapet presenterade baronen liksom i förbigående med ett legert Herr von Nit. Vid denne person tycktes således baronen icke fästa någon synnerlig vigt. Herr von Nit är troligen någonsorts hjelpreda på Ristilä, inspektor, bokhållare eller så bortåt, tänkte Harald vid första påseendet.
Ollestads anslående till boställe åt domhafvande!] i Åhs, Gäseneds och Kullings häraders domsaga. Ånyo föredrogs StalsUtskts den 27 sistl. Maj f. m. på bordel lagda utlåt. N:o 124, i anledn. af K. M:s nåd. pro - De u SJuni e. m. pos., ang:de 2:ne kronohemmans i Stockholms Ian anslående till boställen för landstats-tjenstemän, Frih'. Gederström, Jacob: Emot StatsUtsk:s betänk., sorn afstyrker bifall till K. M:s propos. i afseende på bostället för expedit -kronofogden, derföre att expedit.-kronofogdar i allmänhet icke åro med boställen eller lön på stat försedde, anhåller jag få anmärka, att närmast hufvudstaden är förhållandet olika med förhållandet i landsorterna. Den i närheten af hufvildstaden förekommande mängd af göromål förorsakar, att desse tjenstemän der äro sysselsatte mer än annorstädes, och deras tjenstebefattning gör nödvändigt, att de förses med bostäder nära intill landshöfdingen residenset, för att hastigt kunna der infinna sig eller också verkställa order, som blifva meddelade.
Jer 11 vägs-byggna<1 er: Sedan Kongl. Maj:t, under den 22 Januari 1855, åt Öfversten m. m. N. Ericson uppdragit högsta ledningen och administrationen af de såsom stamlinier beslutade jern vägsföretag, hvilka för Statens räkning komme att utföras, samt Öfverste Elieson, till underdånig åtlydnad af nådigst meddelad befallning, afgifvit förslag till reglementariska bestämmelser för organisation och förvaltning jemte hvad i öfrigt, för ändamålets snara och säkra befrämjande, kunde påkalla Kongl. Maj:ts nådiga förordnande, har Kongl. Maj:t derefter,., medelst nådigt bref den 31 i samma månad, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Öfverste Ericsons förslag, meddelat vissa allmänna föreskrifter för utförande af ifrågavarande byggnadsföretag, nemligen: att verkställigheten deraf borde ske med ali den hushållning, som med arbetets varaktighet och framtida bestånd vore förenlig; att all öfverflödig yttre lyx i byggnadssättet skulle undvikas, samt att landets egna arbetare, så framt omständigheterna ej härifrån påkallade något undantag, borde vid arbetet användas; hvarjemte Kongl. Maj:t bemyndigat Chefen för jernvägs-byggnaderna att, på sätt han för godt funne, 18 — 138 - från andra länder på allmän bekostnad förskaffa sig der tillgängliga upplysningar i fråga om den rörliga materielens konstruktion och användande. I öfrigt och då det vore af vigt, att vid utförande af dessa arbeten biträden kunde påräknas med den erfarenhet och de kunskaper, som Vägoch Yattenbyggnads-korpsens officerare egde, hade Kongl. Maj:t, i enlighet med derom gjord hemställan, förordnat Majorerne C. G.
Befallningshafvande alt hålla allvarsam hand öfver ofvanberörda förbuds och varnings noga efterlefnad. Med påkallad uppmärksamhet derå, huruledes ernåendet af det härigenom sökta målet att hindra äfventyrlig! spel försvårades såmedelst, att det ansvar, som nu drabbar spelets tillställare eller bankören, vore alltför obetydligt i förhållande till den vinst, han derå skördar, helst de å spelet vågade penningar ytterst sällan kunde ätkommas, hafva Rikets Ständer funnit det i nämnda hänseende stadgade ansvar vara otillräckligt. De hvilka dervid äro egenlliga hufvudman synas nemligen i vida högre grad brolIsliga» än de öfriga spelande. De förra idka spelet, efter anlagd plan, såsom ett näringsfång; och de skörda sin vinst merendels på bekostnad af den oerfarne. På grund häraf hafva Rikets Ständer, för sin del, beslutat en författning af följande innehåll: Med ändring af Kongl. Maj.ts nådiga förbud emot spel och dobbel af den 2 Augusti 1792, upplifvadt genom Kongl. Majrts varning emot äfventyrliga spel den 24 Maj 1810, varder stadgadt: att hvar och en, hvilken till utöfvande af så beskaffade äfventyrliga spel, som i nämnda nådiga förbud och varning afses, upplåter rum eller dylikt spel föranstaltar eller såsom ledare deraf uppträder, skall, första gången han dermed belrädes, böta från och med femtio till och med tvåhundra riksdaler riksmynt, somt hvarje gång han sedermera varder om sådan förbrytelse förvunnen, straffas med böter från och med två hundra till och med fem hundra riksdaler eller fängelse från och med tre månader till och med eli är; skolande böterna, på sätt förenämnda förbud stadgar, tveskiftas emellan angifvaren och Stora Barnhuset i Slockholm. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla, och framhärda Rikets Ständer etc. Slockholm den 5 Mars 1858. 240 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 256. X.o 256.
Majits befallningshafvande, jemte skogsoch jägeri-tjenstemänncn, utöfvat, dervid, efter Rikets Ständers förmenande, icke kunde uppstå någon betänklighet i afseende till möjlig farhåga, att vården om skogens bestånd i framtiden skulle förbises, hvaremot, om menigheterna riktigt insågo och uppskattade sin egen fördel af denna vård, deras befattning dermed måste blifva ett verksamt medel, om icke den enda utvägen, att uppnå det åsyftade ändamålet, särdeles som menigheternas emot skogshushållningen visade ovilja, hvilken under den tid, tillsynen å nämnde hushållning uteslutande tillhört statens embetsoch tjenstemän, måhända utgjort det största hindret för dess befrämjande, sannolikt komme att upphöra i den mån, menigheterne sjelfvilligt åtogo sig omsorgen om densamma, såsom en dem sjelfva närmast rörande angelägenhet, det måtte i nåder varda stadgadt, att delegare i häradsallmänning må, der de det önska och sådant hos Kongl. Majits befallningshafvande anmäla, ega att, genom utsedde deputerade, deltaga uti uppsigten och vården af allmänningen och att för bemälde deputerade utfärda instruktion, sorn af Kongl. Majits befallningshafvande borde granskas och godkännas, dock att sådant icke skulle leda till upphörande eller inskränkning af den uppsigt, staten genom lith. till R. St. Proposition N:o 21. Kongl. Maj:ts befallningshafvande samt skogsoch jägeri-tjenstemännen hittills utöfvat; att, enär uti 3 §. af Kongl. Maj:ts den 16 Mars 1838 för skogsoch jägeri-staten utfärdade nådiga instruktion, som innehåller, att vederbörande distrikts-förvaltare skola, efter verkställd uppmätning, författa behöriga skogschartor samt den växande skogen dervid uppskatta och till trakthuggning förslagsvis indela, icke tillika funnes bestämdt, af hvilka kostnaden för dessa chartors upprättande skulle bestridas, men, efter hvad Rikets Ständer inhemtat, jägeri-betjeningen i Upsala län, i anledning af derom gjord underdånig framställning, genom Kongl.
Den af Utskottet tillstyrkta förändrade redaktion af första momentet i § 13 har Ridder skåpet och Adeln, med bibehållande af nuvarande lydelsen, ogillat, men Broste-, Borgareoch Bonile-Ständcn godkänt; neli sorn tre Stånds sammanstämmande mening i denna fråga utgör Rikets Ständers beslut, lärer Ridderskapel och Adelns skiljaktiga åsigt böra förfalla. Vidare hade Utskottet hemställt, att den, enligt tredje momentet i § 13 af gällande förordning, Häradsskrifvare tillkommande ersättning med 16 skillingar banko för bevis öfver gjord anmälan till bränvins-lillverkning, uträkning å tillverknings-afgiften samt påskrift å stämplings-beviset måtte höjas till En Riksdaler R:ml. Presteoch Bonde-stånden hafva godkänt denna lösen, hvilken Ridderskapel och Adeln samt Borgare-ståndet deremot ytterligare förhöjt lill En R:dr 50 öre Runt; och som sistnämnda belopp finnes tili Kongl. Förordningen angående expeditionslösen af den 30 November 1855 bestämdt för bevis af likartad beskaffenhet, får Utskottet, med frånträdande af sitt berörda förslag, hemställa, att Presteoch Bonde-stånden måtte med öfriga Riks-stånden sig förena om nämnde ersättnings höjande till En R:dr 50 öre Runt. § 20. Med ogillande af Utskottets tillstyrkan, att en af Herr Björck väckt motion om utvidgad distillerings-frihet på landet måtte lemnäs utan afseende, har Bonde-ståndet 4 Bertlin.-, Lagsamt Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande K:o 5. beslutat, alt rättigheten till bränvins-distillering '^bonle vara lika, för landet som förstad; men då öfriga Riks-stånden gillat Utskottets yttrande, anser Utskottet sig böra vidblifva detsamma. Borgareoch Bonde-stånden hafva godkänt.
Ehuru Styrelsen vore fullt förvissad derom, att åtskilliga af de nötboskapsracer, hvilka voro i besittning af en tillfredsställande förening af mjölkrikhet, lättföddhet och köttansättningsförmåga, ganska väl skulle kunna trifvas under de för Norrland egen - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. 31 domliga förhållandena, samt, parade med den derstädes inhemska boskap, på densamma öfverflytta sistberörda egenskap, hvaraf den för närvarande företrädesvis vore i afsaknad, trodde dock Styrelsen det vara att befara, att den betydliga kostnad för det allmänna, som vore förenad med uppställandet af stamhjordar utaf utländska racer inom de län af Norrland, hvilka för närvarande saknade dylika, skulle vara till ej ringa del förspilld, innan dervarande kreatursegare mera allmänt erhållit en ökad insigt såväl uti de vilkor, som betingade en förbättrad boskapsafvel, som äfven derom att den med en ymnigare utfodring och omsorgsfullare vård förenade uppoffring rikligen betalade sig. Detta mål skulle, enligt Styrelsens tanke, lättast och med minsta uppoffring vinnas derigenom, att med möjligast största omsorg utvalda stammar af den i Norrland af ålder inhemska nötboskapsracen uppställdes å derför lämpliga lokaler inom de olika länen, för att korsade med tjurar af förädlade racer, utfodras och vårdas efter af Styrelsen lomnade föreskrifter och under dess kontroll, i likhet med hvad vid Statens öfriga stamholländerier egde rum. Att den afvel, som vid dessa sålunda sammansatta hjordar komme att bildas, med en så till mängd som beskaffenhet tillfredsställande mjölkafkastning i förening med en fyllig kroppsbyggnad borde motsvara de Norrländska provinsernas behof, derom vore Stamholländeri-styrelsen fullt öfvertygad, likasom ock att exemplet af det i alla hänseenden tillfredsställande resultat, som af en dylik väl vårdad hjord borde vinnas, skulle vara lärorikt, framkalla uppmärksamhet på dermed förenade fördelar samt locka till efterföljd. Med stöd af hvad sålunda blifvit anfördt, hade