Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den politiska friheten var det mål hvartill båda nationerna slräfvade men till ernående hvaraf de använde nästan rakt motsatta medel, hos det ena folket ansåg man sig uteslutande böra operera utifrån inåt, och förmenade sig kunna uträtta allt genom yttre ordningar och föreskrifter, hos det andra folket åter opererade man hufvudsakligast genom de politiska sederna. De olika utgångspunkterna framalstrade dermot svarande olika resultater. Det förra folket som med stormsteg anryckte i frågor, som icke kunna nog varsamt och nog långsamt behandlas, hafva icke närmat sig till målet, måhända till och med atlägsnat sig derifrån, då det andra folket, sorn endast fortgick med afmätt och sansad gång, aldrig behöft gå tillbaka utan oafbrutet närmat sig sitt föresätta mål. Ingen nation har i sjelfva verket visat sig trögare i förändring af så väl sin politiska som sin kriminella och civila lagstiftning än den Engelska, hos ingen nation gjorde sig flera rättsvidriga lagar och coutumer gällande, rådde flera missbruk och ännu i dag ega ordningar och förhållanden rum, som högligen skulle såra hvarje annan nations politiska föreställningssätt, men det Engelska folkets samhällshistoria utvisar, all der andan är god, fosterländsk och sjelfupoffrande, och den politiska sjelfverksamhets-vanan ecb förmågan utgår från den kommunala, der göra framskridandets_ intressen sig gällande trots de absurdaste former och ordningar. Afven med afseende på tidpunktens utseende för reformens genomdrifvande skilja sig Engelsmännen från Europas öfriga nationer. Det Engelska folket hade alltid den urskiljning att afhålla sig från större reformer under de politiska passionernas svallnings-period, först sedan dyningarne häraf hunnit sätta sig oell samhällets normala sundhetstillstånd åter inträda, sattes reform-machineriet å nyo i gång. Eng - 256 Den 17 December. lands till den första Fransyska revolutionen så framskridande samhällsrörelse afstadnade med densamma nästan helt och hållet. Till följd af en slags tyst öfverenskommelse tycktes alla partier vara eniga om att lills vidare låta sakerna förblifva in statu epio, och att afhälla sig från alla politiska agitationer tills revolutions-febern hunnit afdunsta.
Den då tid är lyckligtvis längesedan förbi, flickan blott gick hemma och väntade på att bli gift, och bevare oss Gud från att få igen den! Flickans intresse bör ej koncentreras på giftermålstanken, ej ens riktas på den. lif, Må hon lefva ett sundt verksamt må hon lära sig förtjäna sin utkomst och aldrig behöfva förnedra sig därhän att gifta sig för bröd I med Men modern, skall ej hon sin erfarenhet och sin » framsynthet » i någon mån tänka och leda i förhållanden, där den unga ej förstår eller ens bör förstå? Frågan är ganska behjärtansvärd, föreställa oss, att och vi den med intresse skall omfattas af våra läsarinnor, och önska, att de ville uttala sig i densamma. ändamål utfästa vi ett pris För detta af 50 kronor för den bästa utredning af ämnet: Moderns plikter mot sina döttrar giftermåls Täflingsskrifterna, beträffande ingående. innehållande förseglad namnsedel, böra vara inlämnade till Iduns Redaktion senast den 30 november, och förbehålla vi oss att, mot vår vanliga honorarberäkning, prisbelönta möjligen använda äfven icke uppsatser, som däraf kunna synas oss förtjänta. Redaktionen. $ M iss Teresa Frances Wilson, hvilkens sympatiskabild Idun i dag är i tillfälle att återgifva, har tvänne gånger gästat vårt land, nu senast under innevarande må- nad, och har här vunnit varma sympatier dels för sin egen person och dels för den sak, hvars förespråkare hon är, nämligen en sammanslutning af för allmännyttiga mål arbetande kvinnor till ett gemensamt förbund. Vid kvinnokongressen i Chicago 1893 utsågs, som bekant, lady Aberdeen till ordförande i Internationella kvinnoförbundet (International Gouncil of Women). Då likväl svårigheter möta för lady Aberdeen själf, på grund af hennes ställning som maka till vicekonungen af Kanada, att utom sitt eget land direkt verka för denna sak, har hon uppdragit åt sin privatsekreterare, miss Wilson, att uppsöka de ledande personligheterna inom kvinnoarbetet i olika länder och för dem utveckla den stora tanken, hurusom internationella kvinnoförbundet borde vara en föreningslänk mellan alla världens arbetande kvinnor, samt hurusom de i hvarje land verksamma föreningarna, i hvilkas ledning och arbete kvinnor taga del, borde sammansluta sig till nationalförbund.
Inom Preste-Ståndet hafva flere Talare uppträdt, dels med yrkande af bifall lill Utskottets förslag, dels bestridt det förökade anslaget till detta Institut, emedan ej den theoretiska, utan den practiska delen af åkerbruket ansågs böra företrädesvis inom vårt land uppmuntras, i sammanhang hvarmed Prosten Sidner väckt den motion, att berörde anslag 5,ooo R:dr, jemte de 8,ooo R:dr, som, vid i83o års Riksdag beviljades till hästafvelns förbättrande och de förut för jordbrukets uppmuntrande å denna Hufvud-Titel uppförda 9,000 R:dr eller tillsammans 22,000 R:dr måtle anslås till befrämjande af Åkerbruket i allmänhet, genom ett arfvode för en Agronom, och understöd Lill odlingsföretag; dels ock yrkat, att, ifall, förhöjd t anslag för Degebergs Institut skulle komma i fråga, det vid sisla Riksdagen stadgade villkor, att Föreståndaren borde årligen underrätta allmänheten om hvad, som för landtmannanäringarnes förkofran der blifvit åtgjordt, måtte i sammanhang härmed åter upplifvas. Inom Bonde-Ståndet hafva alla Ledamöter, som sig yttrat i detta ämne, under åberopande af detta StåndsLedamöters i Utskottet afgifne reservationer, bestridt den föreslagna tillökningen i anslaget, hvarjemte blifvit * yrkadt det tillägg vid Utlåtandet, att den redskap och de inslrumenler, sora för Statens medel kunna vid Institutet anskaffas, må blifva Statens tillhörighet, så att, då Institutet upphör, åtminstone denna behållning af anslaget må finnas qvar. Då sålunda Institutets nytta och ändamålsenlighet blifvit, serdeles inom Bonde-Ståndet, ifrågasatt, har Utskottet, oagtadt icke allenast genom erfarenheten blifvit ådagalagdt, att denna inrättning årligen besökes af allt flere elever från orter både inom och utom landet, utan äfven Herr StatsRådet m. m. Poppius s som af Kongl. Majit erhållit Nådigt uppdrag att vaka öfver Institutets förvaltning, lemnat detsamma det fördelagtigaste vitsord, likväl trott sig böra öfverlemna åt
7,000: — 7:o Soppavvanta och ©lagftatt h^ öfmerjtigit beräf; uitigett mib fifta Statsreglering, nten eafculcras till fattima be; lopp, i följb af inträffabt ras i gätyfa grufma, eller till 375 Sk:U. ä 125 9i:br t 46,875: —- 8:0 2ln»efta koppar» od; tTTanufacturduU, lieb; fättes af npfj anfövbe j¥ät ifrån 4,000 9i:br till 3,000: — 9:o Ctonbe och 4<*wmavf?att0jevn. ‘Siottbe tacfjern 16,000 SkM å 9i:br 88,000: <£ammarj¥atts, ©tång; och ämnesjern förhöjes på gntnb af be febnare årenS erfa; renhet ifrån 4,200 till 4,500 Sk.U, hmilfa upptagas efter 16 SK:br SkMibet till 72,000: 160,000: — 10:o 2llunttonben, hac tillgmantiteten, men upp; tages, i följb af fallna prifer, till famma belopp forn mib förra ftatsregleringen ... 4,000: — ll:o ©mafrvelbvultettonbe, inbegripet Pictriol och töb; färg, efter oföränbrab förflagsberäfning 1,000: — transport 3,008,547: 18, (Äottgl, SJajitÄ 9? 116. Prog. tid 3t.
Hon framkastade det endast på skämt; men han afbröt henne. »Du får inte tänka sådana dumheter!» – Och han skakade hennes arm med låtsad häftighet, liksom i vrede. Den julaftonen stod sedan kvar i bådas minne med en stämning af något ljust och varmt, något festligt och gladt – den samhörighetskänsla, den trygghet, den frihet från förställning och den glädje vid att få gifva, som skall vara familjelifvets heliga palladium. »Det är den första julafton, vi fira samman», sade modern. Han var i strålande lynne och han berättade henne för första gång om sig sjelf. I början tycktes han ha svårt för att tala, orden kommo i små korta satser och det såg ut som måste han anstränga sig för att få dem fram; men småningom greps han af sitt ämne och det kom in i skildringen en värme och en lyrisk underström, som modern aldrig förr hade märkt. Hon låg och lyssnade efter hvarje uttryck, hvarje skiftning i hans röst, hon vågade knappt andas för att icke gå miste om en enda nyans och hon kunde höra sitt eget hjerta slå. Han dröjde vid sommarminnena, plockade dem fram det ena efter det andra, små doftande buketter, för dem båda att glädjas åt. Han beskref det första mötet i Stockholm, lade fram sina egna stämningar, gaf henne i korta drag sin kärleks historia. Och när han slutat gick han bort till henne, böjde sig ner och lutade sitt hufvud mot hennes bröst. »Tror du jag idealiserar mycket?» sade han. Det var ett sista utslag af hans skepticism, men tonfallet hade ingenting af den bittra skärpan, det var mjukt och vekt och förtroendefullt som ett barns. Hon strök blott sakta med sin hand öfver hans nacke. Hon kunde intet svara, det var som skulle hon kväfvas, som skulle hon dö af lycka. »Min son!» – kom det sakta efter en stund. – »Min son! Åh, hur jag har längtat efter detta!» Det slog honom med ens hur hans tillbakadragenhet, hans brist på förtrolighet under den gångna tiden måste ha sårat och pinat denna gränslösa tillgifvenhet. »Jag kunde inte tala; jag har aldrig haft någon att tala med.» »Det är svenskens olycka att han icke kan tala.
Afrads-spanmål: se Statsverkets inkomster pag. 3. Afvittring: ang. ändring i Rikets Ständers beslut i fråga om ökadt anslag till dess fortskyndande i Rikets 3 nordligaste län 4 1 342 b. 18 Nov. 1. b. 18 Nov. b. 18 Nov. g. 20 Nov. Agronom: anställande af en sådan för Norrbottens Län 8 — 62 b. 11 Mars b. 15 Mars b. 15 Mars b. 11 Mars Akademioch Hospitalshemman i Skåne, ändradt sätt för utarrendering af 8 — 75 b. 12 Apr. b. 12 Apr. å 12 Apr. å 22 Apr. Svar på återremiss 8 — 86 a. a. 17 Maj a. a. 29 Apr. a. a. 17 Maj b. 13 Maj Albin, gratifikation åt honom för en upprättad karta öfver Jemtland 4 1 179 b. 22 Juli b. 24. Juli g. 26 Juli b. 28 Juli Allmogens rätt att sälja sina tillverkningar, om kontroll mot missbruk af 8 — 38 å 25 Fehr. b. 18, Febr. a. 22 Febr. å 22 Febr. Svar på återremiss 8 — 96 __ a. 28 Juni 30 Juni a. a. 22 Juni b. 19 Juni, » rätt att i Rikets Städer försälja sina hemmans afvel, om förnyelse af stadgandet derom i 52 § af K. lies. på allmogens besvär d. 29 Juni 1752 7 2 18 b. 11 Aug. b. 12 Aug. b. 11 Aug. å 11 Aug.
Efter af samtlige Hof-rätterne å nyo gjord underdånig anmälan om angelägenheten att bereda deras tjenstemän och vaktbetjenle förbättrade lönevilkor, hade Kongl. Maj:t tagit ärendet i förnyadt öfvervägande och låtit upprätta ett, i den Nådiga Propositionen bilagda Slalsråds-protokoll af den 9 November näsllidet år intaget förslag till reglering af denna personals antal och sammansättning, äfvensom af deras löneförmåner; och då, enligt delta förslag, för Hof-rätterne erfordrades 59,800: riten nuvarande anslag å stat utgjorde, med inberäkning af de under nu gällande statsreglering utgående 12,000 Riksdaler . 46,765: 24. — hvartill komme ljuspenningarne för Ilof-rätlernes ordinarie tjenstemän och betjente 1,506: 32. — samt Hof-rälternes andelar i det vid sednaste riksdag beviljade anslag til! gratifikationer åt extra ordinarie tjenstemän och betjente, tillhopa 2,200: gQ g uppgick den tillökning i anslag Kongl. Maj:t för regleringens tillvä gabringande äskade till 9,327: 40. — Uti det af Kongl. Maj:t åberopade, utaf Justitie-Statsministern uppgjorda, regleringsförslag är anfördt: att, hvad anginge Sekreterare-, Advokat-fiskals-och Aktuarie-tjensterne, desamma syntes böra oförändrade bibehållas, hvaremot, enär det tvifvelsutan vore för Hof-rätten mera fördelaktigt, om de tjenstebefattningar, hvilka hufvudsakligen eller uteslutande voro afsedde för renskrilning, blefvo indragne, och till bekostande deraf i stället anvisades erforderlige medel, ej allenast kanslist-tjensterne, utan ock registrators-sysslan, hvars innehafvares hufvudsakligaste göromål äfven bestod i renskrifning, borde från Hof-rälternes stat uteslutas.
Summa R:d 1,061 18 3* Utgifterne åter utgöra, i följd af Kongl. Maj:t* Nådiga skrifvelse: Lön till en Kammar-Förvalt 50. — Dito till en Skolmästare i Eskilstuna 66 32. — Hushyra till Biskop Wingård i Götheborg 7°° Summa R:d 816 35. — Till Linplanteringen och väfnadens befrämjande äro nedaskrifne Summor, enligt Kongl. Maj:ts Nädiga Bref, anslagna, nemligen: För Fahlu Län 4000 — För Jönköpings Län - 2000 Transp. 6000. För Den 7 Mars'. För Elfsborgs Län - .1700 . För Carlsfads Län 2500 — Summa R:d 10,200 Hvarå återstå ännu outtagne: För Jönköpings Räu - 1000 — __ Elfsborgs Län 700 Carlstads Län - , 2000 — Summa Rid 3,700. Vid revisionen af denna Fond, hafva Bevisorerne ansett nedannämnde omständigheter icke kunna undgå deras uppmärksamhet. Efter hvad ofvan arifördt är, åtnjuter en Skolmästare vid Eskilstuna Fristad, af denna Fond, lön stor 56 R:d 32 sk. Banco; och dä, på sätt här nedan förmäles, Revisorerne inhämtat, att af de till Eskilstuna Fristad anslagne Medel, blifvit, sedan de anordnade Lönerne utgått, ett årligt öfverskott, som, enligt berättelsen, bör till andra, ej specificerade, utgifter användas, anse Revisorerne sig böra, jemte anmälan härom till Kongl. Majit i underdånighet hemställa, huruvida ej nämnde lön kunde ifrån denna Fond flyttas på ofvanberorde Eskilstuna Fristads Öfverskotts-Medel. Genom Nådigt Bref den 27 December 1806 har Biskopen i Götheborg, Doctor Wingård, blifvit - 164 Den 7 Mars.
Att It. o. Ad. må, för sin del, besluta att gemensamma öfverläggningar skola äga rum, enl. 46 § Riksd.- Ordnm, öfver StatsUtsk:s Betänk. N:s 42 och 43, rörande regleringen af thdra oell 3:dje HufvudTitlarne. Detta förslag begärdes på bordet, Företog R. o. Ad. val till Ordfde i Riddarh.Direktm och dess Suppleant; och befunnos, vid valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Ordförande : F. d. StatsRådet, Gr. Baltzar von Platen, med 59 röster. Suppleant: ÖfverStåthållaren m. m., Gr. Jacob Essen Hamilton, med 131 röster. Företogs val af Ledamöter och Suppleanter i Riddarh.Direkt:n; och befunnos, vid valförrättningens slut," hafva blifvit utsedde till Ordinarie Ledamöter: Frih. Posse, Johan August, Aktuarie i K. RiksArkivet, med 15 0 röster. Frih. Bennet, Carl Stephan, Kammarherre, med 150 röster.' Frih. Cederström, Rudolf, Kammarherre, med 70 röster. Hr Leyonancker, Fredrik "Wilhelm Erik Carl, Major, med 150 röster. Hr Tornerhjelm, Johan Abraham, OfversteLöjtnant, med 150 röster. Hr Björnstjerna, Oscar Magnus, Kammarherre, med 146 röster. Suppleanter : Gr. Lewenhaupt, Adam Casimir Ludvig, Kammarherre, med 87 röster. Hr Adlercreutz, Asel, Assessor, med 66 röster. Hr von Printzencreutz, Bernhard Wilhelm, Expeditionssekreterare, med 63 röster. Föredrogs och remitterades till sammansatta Bankooch Lag Utsk. Gr. Frölichs, David, d. 11 dennes på bordet lagda anförande, innefattande närmare utveckling af en utaf honom väckt, d. 4 sisth Dec. till samma Utsk. remitterad motion om förändring i lagstiftningen för enskilda banker.
Det är likväl en punkt, hvaruti motionären icke varit bestämd, och en annan, som han ej vidrört. Den punkt, som han ej vidrört, men som det är nödvändigt att tillägga, alden, att, då statsförslaget för denna riksdag så långt avancerat, att en omarbetning af hufvudlitlarna skulle borttaga en längre tid för StatsUtsk.; så borde, vid antagande af Hr von Hartinansdorffs förslag, fästas det förbehåll, att det icke kommer att tillämpas, förrän vid nästa riksdag. Den punkten, hvaruti motionären icke varit nog bestämd, och hvaruti jag icke instämmer med honom, är förslaget om indraga.statens fördelning efter de 7 departementen. Större delen deraf består nemi. af sådana pensioner, som grunda sig på bestämda rättigheter och på förhållanden, hvilka omöjligen kunna i siu hela vidd afses, nemi., huruvida uti det ena eller andra embetsverket största afgången af personer om 65 års ålder skall inträffa, hvilka, med hela lönell i pension, öfverflyltas på indragnstat. Följden skulle sålunda blifva en sådan rubbning af deri nuvar. ordningen, enl. hvilken ingen brist kan uppstå, alt på den ena titeln tillgångar funnos i öfverflöd, då deremot på en annan en brist kunde uppkomma, som icke finge fyllas från den förra titeln. Jag anser derföre allmänna indraga. staten böra oförändrad bibehållas, helst, med antagande af motionärens förslag om statsregleringens fördelning på de 7 departementena, något hinder deraf icke uppstår för depart.cheferne att, jemte ordnandet af livad som belöper sig på hvarderas departement, deltaga uti uppgörandet af de öfriga titlarna, i den mån de angå allmänna indraga. staten. Jag anhåller, att dessa anmärkningar måtte få åtfölja remissen af motionen. Frih. Tersmeden, Wilh.!
Den siste talaren har troligen icke fullständigt tagit reda på Hr Gripenstedts anförande. G:n sade nemi., att FinansMinistern skall hafva förebrått StatsUtsk. derför, att StatsUtslcs upgifter om Statsverkets tillgångar voro oriktiga. Något sådant återfinnes icke i Hr Gripenstedts yttrande. Det gick egentligen ut på att söka bevisa, att Fullmäktige i Riksg:sKont. icke förfarit så, som han ansåg dem hafva bordt göra vid vissa tillfällen. Således vidrörde Hr Gripenstedt icke de kontroverser, som upkommo i fråga om StatsUtsk:s beräkningar, utan derom upstod fråga först i ett sednare plenum. Jag hemställer om Hr Gripenstedts yttrande, som icke vidrör något väsendtligt som passerat före den Fullmäktige lemnade décharge, kan eller får annorlunda upfattas, än att hans anmärkn:r åsyftar Fullmäktiges åtgärder efter denna décharge. Oberäknad den fara för yttranderätten, som jag nyss nämnde, hemställer jag om, derföre att ett sådant yttrande är här afgifvet, det kan vara lämpligt att nu företaga en sådan speciel undersökning, som R. St:rs Revisorer i alla fall komma att i höst vidtaga. Gr. Anckarsvärd har i sista plenum väckt motion om påskyndande af StatsUtskis arbeten. Skall nu Utsk. belastas med besväret af den föreslagna undersökningen, så försenas Utsk. arbeten ännu mera. Jag tror således, att om man vill att StatsUtsk. skall i fråga om arbete kunna efterkomma billighetens pretentioner, bör det befrias från skyldigheten att nu anställa ett sådant räfstoch rättare-ting med Fullmäktige i Riksg:sKont. Frih. Cederström, Rudolf: Det är alltid beklagligt, när discussioner framkallas, hvilka icke till något resultat leda.
Riddarhus-Ordningen, kan antaga en del oell förkasta en annan, af ett förslag till ändring eller tillägg i Riddarhus-Ordningen, hvilket Ridderskapet och Adeln till Konungens Nådiga sanction öfverlemnat. Men ordalagen uti nämnde §1 lyda sålunda: "Fattar Ridderskapet och Adelil sitt beslut till någon ändring eller tilläggning, öfverlämnäs samma, beslut till Konungens stadfästelse, och blifver, derest en sådan vinnes, vid nästföljande Riksdag gällande.’3 Här står ingenting om ett partielt antagande oller förkastande af Ridderskapets och Adelns Den 3i December f. m. 231 förslag, utan blott om stadfästelsen af ett beslut eller ock motsatsen, ehvad det är långt eller kort. Deraf äfvensom af sakens natur bör ock följa, att det väsendteligaste af ett beslut aldraminst må förbigås i fråga om stadfästelse eller förkastande. Derföre anser jag det ock vara mest ländande till målets rätta behandling, att bifalla Riddarhus-Utskottets afgifne Memorial. Man har sagt, att här vore samma förhållande å Regeringens sida, att gilla '•eller icke antaga delar af ett från Ridderskapet och Adeln kommit förslag, som eljest å Ständernas att göra likaledes med en proposition från Kongl. Majrt. Men skillnaden består, såsom hvar och en vet, deruti, att då Kongl. Majrt framställt någon proposition lill Riksens Ständer, och de funnit skäl att deruti göra några ändringar, så återgår alltid saken till Konungen igen, som kan 0- gilla alltsammans, i händelse han ej godkänner ändringarne. Men sådan är ej händelsen med de förslag, sorn Riksens Ständer öfverlemna till Kongl. Majrts granskning och stadfästelse; ty om Konungen ej antager dem i sin helhet, återfå Riksens Ständer dem icke å nyo, för alt förklara, örn de äro nöjda med hvad Regeringen tillagt eller fråntagit. Då detta just kan vara det väsendteligasle; så är det naturligt, att Ständernas deltagande i lagstiftningen skulle kunna tillintetgöras, om Kongl. Majrt ägde parlielt antaga eller förkasta deras förslag till författningar.
ExpeditionsVisko Hels Förslog till underd. Hvad om Konungens Befallningshafvande eller Borgmästare och Båd här sagdl är, gälle äfven om Magistratens Ordförande, sä ock om Polisembelsman, der sådan för viss stad eller ort särskildt förordnad finnes. Finner Rätten brottet vara af den beskaffenhet, att den tilltalade derför ej häktas hort, eller saknas eljest giltiga skäl för häktningen, varde den tilltalade lösgifven. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 3 December 1863. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Dec. 1865. Preste Ståndet dea 5 Borgare-Ståndet den 5 Bonde-Ståndet den 6 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring af Kyrkolagens stadgande i fråga om sättet att begrafva sjelfspilling ar och dem, sorn i lifstiden fört ett ogudaktigt lefverne. (Lag-Utskottets Utlåtanden N:ris 37 och 77 samt Först. Lag-Utsk:s Mein. N;o 88.) S. A. K. Uti en hos Rikets Ständer gjord framställning har blifvit yrkadt, alt 1, 2 och 3 §§ i 13 Kapitlet Missgerningsbalken mätte upphäfvas samt de dit hänförliga stadgande i Kyrkolagen i förhållande dertill ändras. Af nyssnämnda §§ innehåller den lista föreskrift, alt, der någon med vilja förgör sig sjelf, dess kropp skall af skarprättare!! till skogs föras och i jord grälvas, men alt, om lorgörelsen skett i hufvudsvaghet, raseri eller annan sådan vånda, den döde må af annat folk handteras och begralvas. 1 2:dra §:ii är straff utsatt lör den, hvilken kan frälsa hans lif, som upphängt sig sjelf, men icke gör det; och 3:dje § bestämmer, alt der någon, som fört ett ogudaktigt lefverne, 12 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 205.
I afseende på det skjäl, Banko.Utskottet för sitt afgifne utlåtande åberopat, att nemligen genom uppskjutne omsättningar och inbetatningar , tillgången för nya Lånsökande blefve förminskad , erindras, det både principe och billighet fordrade, att ej ruinera en del Låntagare för att tillskapa nya, såsom hvaraf hvarken Riket eller Banquen ägde någon fördel; men att Diskonten till och med vunne genom dröjsmålet, då den derföre erhö lie Tolf procents Ofver-ränta: och att således Bankens eget interesse , som likväl ej kunde medgifvas vara härutinnan enahanda med Nationens, endast behöfde åberopas såsom skäl till beviljande af en förlängd prsescriptions - tid för låntagare i Banko-Disconten; hvadan af Utskottet bort förväntas ej allenast tillstyrkan om förlängd pra?- scriptionstid, utan ock, att omsättning finge verkställas med TV dels i stallet för hittills | dels afbetalning på Sex månader. H os Högvördige Präste-Standet, har en värd Ledamot yttrat: att i anseende till närvarande allmänna penninge-brist den af Utskottet föreslagne prasscriptions-tid för omsättningar och inbetalning af Discont-Lån, syntes vara nog korrt, och att nödigt vöre, det någon prolongation här - 144 Banko - Utskottet» Belänkaiiden. vid mane äga rum; under bifogadt förbehåll af eri annan värd Ledamot, att en sadan dispence endast matte beviljas dem som redan äro för Diskont-skulder lagsökte utan att bereda något generel! Stadgande för framtiden. Innom Hedervärda Bonde-Ståndet har Riksdags-Fullmägtigen Antiers
-//r-,V8e, ^x.-n go. s>ä Ivonzl. illlajit, >n>f)ä f>»r«>tra»ni»z; :»5 Lllkfen lor Oe88 I3»inltsör8v:»r8- Dspartementi nncler -lenna -lae, i l^ä-ler liS8lnt:,t, alt, jemte en lt>Il8tän-Ii^ ^erättel8e om cle, i al^een-le i>ä rote, in^8-förrallnin^arne, vi-lta^ne ätnär-ler, till K>!ist8 8t8n-Ier ofverlernna 6s ilrän I^änen i>>Ii»mne I^anA^er olver >Iei» tillolia-^e 8olilatrotei in^en, tor 8ä vult <te88a täini-cter llunnit L;ran8?i!>8 oell Lplla8, vill t^ongl, Ni,j:t nn, i 8ammanllaiit; clermerl, oell nncler äileropancie al rlsn i iletta al^een-le cleroin llenna <ia^ lill l3i!<et8 ' 8ti>mler atlälna l^acli^a 8Iirifvel8e, lill tl>liet8 8täinler8 fa8l8tällel8e, för <Iera8 tiel, j tjäder Ilafva otverlemnat cts ifrån neclannä m nde I^än inliomna Zät8mail8- rote, in»8verli, lividia, efter underAän^en ^ran8lining, KonZI.