Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid de skjutsombyten, i städer eller på landet, hvarest allmänna skjutsningen besörjes antingen af inrättade åkarelag eller medelst genom särskilt öfverenskommelse Öfvertagen entreprenad, och der postföringen icke ge - nödige, som här blifvit föreslagna, för att förekomma, att icke trötta hästar må användas till postföringen. Man har i dessa 3:ne §§. sökt förena de begge ändamålen, säkerhet för postens oafhrutna befordran, och undvikande af en ny tunga för landet. Att den några gånger i veckan inträffande skyl - Den si Januari i. >79 nom det i föregående medgifna frivilliga öfvertagande beslrides, åligge postföringenden eller dem, sorn allmänna skjutsningen besörja, 8:0 På de skjutsom* bytsställen, der hållskjuts finnes, och der ej postföringen genom det i 6 §. tillåtna frivilliga åtagande äger rum, vare på den tid, som i de faststälda kurslistorne finnes för postens ankomst utsatt, det för dess befordring nödiga antal hästar att tillgå af hållet, hvilka före postens verkliga inträffande icke mä från ombytsstället bortföras eller tili annan skjuts begagnas, så vida icke dessförinnan nytt håll inkommer, af hvilket det gamla aflöses, g:o På de skjutsombyten, hvarest hvär - digheten ätt forsla pbsten, på de ställen, der allmänna skjutsen anförtrodd entrepreneurer eller åkarelag, frånen landsbörda förvandlats till en näringsgren — detta mål för allas önskningar — icke skulle försvåra utöfningen af denna näring, utan tvertom försäkra den om en outeblifvelig förtjenst, lärer icke dragas i tvifvelsmål. — På de ställen , der hållskjuts ännu måste bibehållas, blefve dess skyldighet, att dela skjutsningen emellan enskilta resande och posten visserligen ingen ny börda, hälst då man, efter hvad en senare §• stadgar rörande ersättning för väntning, och lättligen den anstalt kunde vidtagas, att de till postföring ämnade hållhästar endastbehöfde rätta tiden för i8o
Vidare hade Styrelsen i generalförslaget uppfört följande understödssummor till inom särskilda delar af riket föreslagna arbetsföretag till förbättring af vägar samt vattenaftappningar, för hvilka företag arbetsplaner redan blifvit upprättade och funnes i Styrelsens arkiv förvarade, nämligen: till Vägarbeten: första klassen 1,134,600 R:dr. andra » 506,665 » tredje » . 29,775 » < Summa R:dr 1,671,040 till Vattenaftappningsarbeten: första klassen 365,675 R:dr. andra » 257,740 » tredje » 95,645 » Summa R:dr 719,060 70 Bil. N:o 5 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. N:o 1, om Statsverket 1862. och som Styrelsen egde sig bekant att planer till så äl vägförbättringar, som sjösänkningsoch utdikningsföretag, vore å flera särskilda orter i riket under utarbetning genom vederbörande jordegares försorg och på deras bekostnad, under förhoppning att understöd af allmänna medel måtte till företagens utförande kunna erhållas, hade Styrelsen i underdånighet hemställt, det Kongl. Maj.t måtte täckas föreslå Rikets Ständer alt till Kongl. Maj:ts disposition anvisa: för anläggning och förbättring af vägar, en fond af 1,500,000 Riksdaler, att utgå med 500,000 R:dr under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866; samt för sjösänkningar, myrutdikningar och andra valtenaftappnings-företag en fond af 600,000 Riksdaler, att utgå med en tredjedel under hvartdera af nämnda tre år.
Då Rikets Ständer härmed åsyftat, att länshäkten må blifva använde till straff-fängelse mera vidsträckt, än hittills skett, hvilket ofta skulle leda till besparing i transport-kostnader samt en mera ändamålsenlig verkställighet af straffen, hafva Rikets Ständer trott det böra, genom skerskild Förordning, stadgas, alt brottslingar, hvilka, blifvit dömde till fästningsstraff eller arbete å fästning på högst två år, må, sedan Läns-fängelserne blifvit i nu omförmäld ordning förändrade, der undergå sådant straff, så vidt utrymmet det medgifver; dock anse Rikets Ständer sig böra i underdånighet anhålla, att för de personer, hvilka äro för skuld bysatte, må vid Läns-fängelsernas förändring, afsätlas och inredas serskilda rum, lämpade efter den behandling, som, i afseende på sådane fångar, bör iagltagas. Angående Härads-häkten stadgar visserligen Lagen i 26 Cap. 4 §. Byggninga-Balken, alt byggnaden skall af Häradet bekostas; hvilken förbindelse likväl torde böra anses fullgjord, så framt fängelset lemnar tillräckligt utrymme för fångames förvarande, men icke kunna utsträckas derhän, att Hära (ferne böra vidkännas de betydligt ökade kostnader, som blifva förenade med nu åsyftade anstalter för en mera grannlaga fång-behandling; hvarföre Rikets 806 Expedilions-TJiskot tels Förslag till und Skrifvelsej N.o 366. Ständer trott, att dessa häktens ombyggnad och inredning till celler hör af allmänna medel bekostat.
Genom 2 § i nu gällande Seglations-ordning är dock medgifvet, att fartyg, som icke innehafva last, må från utrikes ort direkte inlöpa äfven till annan tullplats, under vilkor att vederbörlig inklarering sker vid hufvudtullkammaren i distriktet; och har, efter hvad Utskottet erfarit, General-Tullstyrelsen i det förslag till ny Tullstadga, som nu är på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beroende, utsträckt denna direkta inseglingsriitt under enahanda förbehåll till de fartyg, hvilkas last endast utgöres af sådana varor, som vid införsel äro tullfria. Enär således en väsendtlig lättnad för seglationen i detta hänseende redan är af vederbörande embetsmyndighet föreslagen, och det torde möta betänklighet att åt mer och mindre underordnade bevaknings-tjenstemän öfverlåta de formela inklarerings-expeditionerna, hvilka ofta förutsätta granskning af passoch skeppshandlingar på främmande språk jemte tillämpning af flera speciela författningar, anser sig Utskottet, i anledning af motionärens här oinhandlade framställning, icke böra tillstyrka någon Rikets Ständers åtgärd. Vidkommande särskildt Riksdags-fullmägtigen M. Pehrssons förslag, att tullkamrarna i Dalarö, Furusund och Sandhamn måtte tillerkännas rättighet alt inklarera från utrikes ort kommande fartyg, förekommer den omständighet, att in spektionerne å dessa tullplatser äro tillsatte för kontroll å segelfarten till Stockholm, i hvilket afseende de, hvad utrikes ifrån kommande fartyg beträffar, emottaga deras Bevillningssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskts Betänkande M 2. 7 märkrullor, besörja föreskrifven visitation och till bestämmelseorten medsända bevakningspersonal i den män sådant erfordras. De fartyg, som för motvind eller af nöd anlöpa nämnde inloppsorter och sedermera åter begifva sig lill sjös, hafva ingen inklarering af nöden.
Deremot har under dessa år i handeln med provinsens vigligaste export-vara jernet, en stockning inträffat, sorn medfört förlägenhet för Jernverks-ägare, och hotar med än större bekym - I 5 mer. Redan 1838 bade stångjern, som få år förut varit uppe i pris till 20 R:dr Banko per Skffe och. derutöfver, fallit tili 15 ■. K:dr. 1 början af 1839 hade det viii ånyo något stigit och ulsigterna för handteringen blifvit bättre, men sedermera har priset å denna produkt fortfarande nedgått, samt afsättningen försämrats. Ännu föriidet år hade detta missgynnande förhållande, ehuru det medfört penningebrist i orten, likväl icke inverkat på allmogens eller den arbetande klassens bergning, emedan Jernverken såsom vanligt drifvits samt förtjensterna dervid af kolning, körslor och arbete fortfarit, och att undersöka hvilka följder en så beskaffad ofördelaktig konjunktur kan i foitgåendet hafva, det tillhör en sednare tid och utgör icke föremål för denna underdåniga berättelse. Länets allmänna beskaffenhet. Då de förra Femårs-berättelserna och i synnerhet den, som Ar 1822 i underdånighet afgafs, innehålla utförlig beskrifning öfver Länets läge och naturliga daning, vågar jag förbigå dessa oföränderliga förhållanden och endast upprepa att jordmånen, bestående dels af sand eller sandmylla och dels af lera, är mindre bördig och att åkerbruket icke utgör ensamt Länets hufvud nä ring, utan att såsom sådan äfven måste anses jernhandteringen eller bergsrörelsen, i följd af tillgången på jernmalm samt de lör denna handtering inom provinsen befintlige mångå och betydliga verk. Kärroch moss-utdikningar . samt skogsröjningar ske årligen inom de liesta socknar, ehuru till få lunnelands vidd på hvarje ställe, och verka i sin mån till förbättring af Länets.naturliga beskaffenhet; men äfven större odlingsföretag, som mera märkbart till sådan förbättring, bidraga, hafva under den tid, som denna underdåniga berättelse angar, blifvit verkställde.
Enär härtill kommer, alt Utskottet icke uppgifvit, hvilka de Författningar äro, Den 15 J a n u a r i i. hvarpå sig grundar det nu brukliga förfarandet af de vägrödjande, att nedhugga skog på ömse sidor om väg; så anhåller jag vördsamt att Betänkandet må till Utskottet återremitteras, beledsagadt af dessa anmärkningar. Hans E.xcellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg EkonomiUtskotlets ifrågavarande betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Hopades Ja. Föredrogos ånyo och gillades följande Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottels den 3 dennes afgifne, och den 9 derpåföljde på bordet lagde, Betänkanden: Rörande föreslagen ändring i nu gällande stadgande om vintervägars underhållande genom såkallade Ploglag. Rörande väckt fråga om Hemmansdelars sammanslående under en rök, utan afseende på deras olika Nummer. Angående föreslagen förändring vid uppbådandet af skallgång till rofdjurs dödande. Angående väckt motion, det Beväringsynglingarne icke måtte samlas till 68 Den i5 Januari i. vapenöfning, förr än de uppfordras för Rikets försvar. Rörande yrkad jemnkning i Beklädnads-bidragets utgörande af SoldatRotarne i Piteå Socken. Angående väckt motion om Marknaders aflägsnande från Kyrkors grannskap. I anledning af väckt fråga om förbud mot utgräfning af myror och kärrängar på Gottland, då tvist derom emellan delegare uppstår, intilldess att Ägodelnings rätten pröfvat ochafgjort, både om behofvet och tjenligheten af dylike utgräfningar, och jemväl om den framtida fördel, som deraf kan vara att påräkna. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 3 dennes under N:o 10 afgifne, och den g derpåföljde på bordet lagde, Betänkande angående yrkad rättighet för KronoHemmans och Nybygges Åboer i Norrbottens
S. D. Föredrogs Constitutions-Utskottets memorial N:o 2 till Hedervärda Bonde-Ståndet, angående grundlagsenligheten af en yrkad, men vägrad proposition. Lades till handlingarna. S. D. Föredrogs ånyo Expeditions-Utskottets den 15 dennes å bordet lagda, memorial N:o 1, med hemställan, att, i likhet med hvad vid sistlidne Riksdag egde rum, utom de i Riksdags-Ordningens 24 §. 1 mom. medgifna, ett Secreterareoch ett Canzlist-arfvode, 2:ne Notarie-, 11 Canzlistoch 2 Vaktmästare-arfvoden måtte ställas till Utskottets disposition, att, i mon af förefallande behof och emot framtida redovisning, användas. Bifölls. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades en af Contracts-Prosten Tunelius den 15 dennes ingifven och då bordlagd motion, att en annan tid, än den nu föreskrifna för promulgerandet af Konungens Nådiga påbud, underordnade auctoriteternas, med fleras förordningar och tillkännagifvanden måtte vid gudstjensterna medgifvas, jemte ett af Contracts-Prosten P. G. Svedelius denna dag allemnadt förslag i ämnet, och åtskillige af Ståndets medlemmar, i sammanhang dermed, afgifna yttranden. S. D. Föredrogos och upplästes följande, denna dag ingifna, motioner: l:o af Professorn m. m. Doctor Retziusj rörande ett årligt understöd å Indragnings-staten till frami. Professorn Doctor B. F. Fries’s enka och barn, jemte de i anledning deraf afgifna yttranden; 2:o Prot. Utdr. d. 19 Februari l84<>- 4i 2:o af Domprosten m. m. Doctor Bruhn, angående 2:ne Provincial-Läkare-tjensters anordnande inom Nya Kopparbergs, Hjulsjö, Hellefors och Grythytte socknar; jemte ett, i anledning deraf, af Biskopen m. m.
Det var allt han nämde om sin förlust, undantagandes att han, när en af vännerna proponerade att en bekant student kunde hjälpa honom med korrektur, svarade litet nervöst och hastigt: — Nej, jag skall ingen ha, jag skall hjälpa mig själf; det får väl gå för mig som för andra. Ediths väninnor kände sig sårade å den aflidnas vägnar öfver att Lindner ej var så tillintetgjord som de väntat. Det låg liksom något sårande för »kårandan», däri. »Naturligtvis, sådana voro männen, det var tacken för hennes storartade uppoffring, för allt hvad hon gjort för honom, han hade minsann inte svårt att finna sig. Om han hade dött, hur skulle inte hon ha ’sörjt’, och hvad hade han varit för henne mot hvad hon varit för honom!» För öfrigt var Lindner alls icke bortkommen. Han talade med rektorn om sonen, visade sig följa med, hvad som försiggick i skolan lika bra som de andra fäderna, och han fäste själf läkarens uppmärksamhet på, att lilla Elise såg klen ut, kanske salta bad skulle göra henne godt? Kort sagdt, han var sig icke lik sedan hustruns död, och det märkvärdigaste af allt var, att han i sällskapslifvet var långt mindre bortkommen, än han förut varit, glömde stundtals sin blyghet, gaf icke längre intryck af att vara förläst och distrait. Två år efter Ediths död utkom: Drottning Christina, en kulturhistorisk studie »Ett epokgörande värk, skref Christian Falk i sin recension öfver boken, ett värk, som, ensamt för sig, vore tillräckligt att inskrifva Emil Lindners namn bland Sveriges främste forskare på det historiska området. Vi måste beundra skriftställarens energi vid samlandet af det vidlyftiga, delvis nya material, han lyckats förskaffa sig, den stora urskilnad han visat vid dess sofrande och användande, formens originalitet och stilens klarhet och enkelhet. Med glädje höra vi, att Lindner sysslar med arkivforskningar för ett nytt värk, hvilkets betydelse, efter hvad vi sport, säkerligen ej kommer att bli ringare än det vi härofvan anmält.» Det var icke ett enstaka omdöme, alla fackmän voro eniga om att berömma och erkänna. En af dem skref: Emil Lindner har infriat de stora löften han gifvit!
Bland alla näringar är jordbruket den, der denna gräns tidigast inträffar, ty den långsamhet, hvarmed en ökad jordens afkastning återgifver de Capital, som blif - Banco-T]tsk:s Betänkande, N:o g2. 23 vit nedlagda på dess odling, tillåta sällan det begagnande af en öfvergående gynnande conjunctur, för att realisera en djerf speculation, som inom de andra näringarne, serdeles handeln, stundom frambringar hastiga rikedomar. Om således en naturenlig näringarnes skuldsättning är ett tecken af redan gjorda och ett medel till nya framsteg, är deremot en skuldsättning, öfverstigande gränsen för deras sjelfständighet, en af de svåraste kräftor för deras bestånd, och intränger en sådan kräfta mera allmänt i någon betydligare gren af ett helt Lands näringar, utgör den en af de kännbaraste nationalolyckor, och är en af de svåraste att bota. Lyckligtvis har i allmänhet hos menniskan blifvit nedlagdt ett anlag till förkofran, och om det än ligger i tingens ordning, att i alla tider mången näringsidkare genom lättsinnighet, oförstånd och stundom olyckor går under, går dock, under vanliga förhållanden, mängden fram. Endast då samhällets egen ställning är en afvikelse från den vanliga, då den inom sjelfva de lugnare näringarne (såsom jordbruket) framkallar dessa vågsamma speculationer, der det förledande efterdömet af få enskildas vinst blifver så dyrköpt, först då inträder våda för det allmänna, ty då lockas äfven den försigtige inom speculationens hvirfvel. a4 Banco-Utsk:s 'Belanliaa.de, N:o 92. En sådan näringarnes crisis inträffade hos oss åren omkring 1809. Krigstillstån» det, den afbrutna förbindelsen med fasta landet, med flera sammanstämmande orsaker, bland hvilka främst torde kanna räknas den högst uppdrifna discontrörelsen, uppdref prisen å de fleste jordbrukets producter vida öfver vanliga förhållanden.
Han beklagar dessutom redan som ung att han saknar ett öppet, lätt sätt att möta människor och intet språk ägde för dem, när han ej fick vara längre samman med dem. Till denna oförmåga af sällskaplig banalitet kom ett annat drag: att han, äfven som ung, icke försökte öfvertyga när han kände sig oförstådd. Och han fann snart att människor ytterst sällan förstå hvarandra. Han tystnade blott eller afbröt ämnet, försjönk i sig själf eller gick sin egen väg – ungdomliga egenheter hvilka, bibehållna hos den äldre mannen, hos denne tolkas som förnäm och afvisande stolthet. Detta drag ägde det djupaste samband med hela hans lifsåskådning, hans känsla af nödvändigheten i hvarje människas personlighet. Han försökte lika litet göra om människor och deras meningar, som han själf tålde att bli bearbetad af dem. Ty redan i ungdomen visste han att ensamheten, i djupare mening, är det oundgängliga villkoret för en stark produktion och en personlig utveckling. Under denna ungdomstid är det Goethe diktar, vaken om dagen och om natten i drömmen. Dityrambisk strömmar sången öfver hans läppar i vänkretsen vid vinet och han känner sig i stånd att »lik en annan Prometheus ur sin verkstad befolka en hel värld». I denna verkstad – hvars väggar voro fyllda af teckningar med svartkrita på gråpapper – inträdde en dag Knebel och senare, i Knebels sällskap, Karl August. Och resultaten af samtalen under dessa sammanträffanden uppe i vindsvåningen i Goethehaus, liksom nere hos föräldrarna i festvåningen, blef att Goethe på hösten 1775 lämnar Frankfurt för Weimar. I fädernehemmet såg man honom sedan endast på kortare besök. Och vid dessa förde han åter med sig all lifvets fullhet till modern, hvilken annars på afstånd lefde samman med honom genom den brefväxling där, som Goethe säger, hennes karakter talar ur hvar rad. Med det lefvande lifvets hela makt tjusar här detta kraftiga, kärnfulla och dock mjuka temperament som – alldeles oberoende af att fru Aja var Goethes mor – alltid skulle gjort henne betydande.
Understöd i penningar lemnäs nu aldrig till annat än lill tjenlig sjukfödas anskaffande. Orkeslöse, ålderstigne, bräcklige och lytte personer härbergeras och födas i försörjningshuset, der de sysselsättas efter förmåga. I sin religieusa tendens och uti Eders Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse af Styrelsens förslag att hvarje inom Samhället bettlande person är 28 genast hemfallen lill arbetshuset och alt det understöd som erhålles, skall med arbete ersättas, samt att de fattighjon, som både klädas och födas af Inrättningen, stå lill dess styrelse i samma förhållande, som tjenstehjon till husbonde, har denna inrättning det fastaste stödet för sitt bestånd och hufvudsakliga styrkan i sin veiksamhet. Inrättningen styres af en Direclion beslående af Stadens begge Kyrkoherdar och Borgmästare, i kraft af sina Embeten, samt 6 andre Ledamöter, som årligen vid Yallborgsmässo Sockneslämma inväljas. Under de Irenne räkenskapsår, som Stadens Fattigförsörjningsanstalt blifvit förvaltad enligt denna reorganiserade princip, har en bespard behållning vunnits af icke mindre än 6,3o3 R:dr I3:co. Nära sjetledelen af denna summa har tillkommit genom Fattighjonens arbetsförtjenster, hvilkas belopp genom en af detta årets Direclion vidtagen noggrannare tillämpning af reglementets föreskrift, uppgått till mer än dubbelt mot förut, ehuru hjonen för egen räkning under detsamma för öfverarbete haft en behållning af omkring Tio R:dr B:co i månaden. Att en så betydlig behållning kunnat vinnas på så kort tid, är så mycket mer talande till närvarande administrations fördel, som årlige iukomslerne förut ofta icke förslogo, ulan sjelfva Capilal-fonden måste tillgripas och Slolts-församlingens alla fattighjon utöfver de vanliga äfven blifvit öfvertagne och försörjde, äfvensom de i Koleran utdöde för det mesta blifvit ersatte med utfattige hushåll från landet och mer än dubbelt antal värnlöse barn genom samma sjukdom föllo inrättningen till last.
Kommittéen för salpeter-ärendena förordad ansökning, genom Kongl. Maj:ts nådiga bref den 28 November 1848 blifvit berättigad att under de uti Kongl, brefvet den 20 Januari 1824 stadgade vilkor få bibehålla förenämnde lån emot nedsatt ränta af 4 procent. — 110 — § 6. Angående det uti sednaste revisions-berättelsen omförmälda, från salpeter-fonden emot hypothek af 2:ne lif-assuranspoliser utlemnade, lån å 11,500 R:dr, anse Revisorerne sig nu böra omförmäla att, sedan å detta lån afbetalning skett under Februari månad 1856 med 2,000 R:dr och under Februari månad 1857 med 2,500 R:dr samt låntagaren derefter under innevarande år aflidit, så återstår till gäldande 7,000 R:dr, hvilket belopp bör under detta år af Pelican-kompaniet i London inbetalas. Fondens säkerhets-handlingar äro vid anställd inventering befunne i behörig ordning. Topografiska Korpsen. Dess räkenskaper, som för år 1854 blifvit granskade i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning, men för år 1855 derstädes ännu ej undergått granskning, hafva hos Revisorerne ej föranledt till någon erinran och utvisa följande förhållande: Uppbörd: Stats-anslag till topografiska arbeten 12,000: 12,000: d:o till höjdmätningar 800: d:o å indragnings-stat 13: 36. — 142: 4. Credit. Utgifter: Balans till påföljande år: Enligt hvad räkenskaperna sålunda utvisa, har behållningen, som vid 1853 års slut utgjorde 6,137 R:dr 5 sk. 9 rst, vid 1855 års utgång nedgått till 1,123 Rdr 7 sk. 9 r:st, hvaraf synes, att det beviljade Stats-anslaget befunnits otillräckligt, äfven för arbetenas drifvande på nuvarande inskränkta sätt.
I afseende på hvad den siste Talaren anfört om vedhandeln, och dertill börande förhållanden, så tror jag, att just det höga vedpriset i år torde framskaffa tillgångar på ved lil! nästa år. Derigenom befordras ändamålet i naturlig väg, och jag tror ej, att det vinnes genom anslag till byggande af vedskutor. Sättet att bygga skulor, lär icke vara okändt i de norra provinserne, och lönar det sig att föra ned ved, blir det ej brist på skutor; i annat fall hjelper det ej att bygga skutor, om man ej får ved att föra på deni. Herr Rosenblad_, Bernhard: För att icke upptaga tiden, skall jag endast anhålla att få förena mig mig med Herr Lefren och Hans Excellence Herr Grefve Mörner, angående det ändamålslösa af att representationen utminuterar tillgångarne, då den mindre än Regeringen är i tillfälle att bedöma deras rätta användande. Skall man det, så ser jag ej, hvarföre icke den mängd af ansökningar, som inkommit, skulle hafva lika anspråk. Jag tror, att om den principen varit följd, alt åt Regeringen öfverlemna tillgångarnes användande hvar som helst det lämpligast vore, hade anslaget haft bättre följder. Om t. ex. hvad Ljunga-elfven ko - Den 8 Januari i f. m. 20 5 stat, hade varit användt vid Götha Eif, hade det varit mera fruktbärande. Jag skulle tillstyrka återremiss, om det vore någon utsigt att få större tillgångar till ändamålet, men då det i alla fall betyder så litet, om företagen hvila några år, och anslaget kan blifva så mycket större vid nästa Riksdag, då äfven tillräckligare upplysningar kunna vara inhämtade, tillstyrker jag bifall å Utlåtandet. Grefve von Schwerin: Jag förmodar, att flere af Ridderskapets och Adelns Ledamöter inhämtat kunskap om StatsUtskoltets Utlåtande öfver förrättad revision af strömrensningsmedlen för de förra åren. De, som det gjort, torde finna, att StatsUlskottets Ledamöter icke underlåtit taga kännedom om strömrensningsarbetet under de g förflutna åren. Jag får tillägga, hvad mig enskilt beträffar, att jag berest de norra orterne, i uppsåt att lära känna dem.