Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
55 med dess förslag och yttrande, i afseende på Embetsoch Tjenstemäns aflöning i allmänhet, Herr Rosenblad, Bernhard-. I sednare delen aF Herr von HartmansdorfFs yttrande instämmer jag fullkomligt. jag anser det vara bög6t oiämpiigt, att Embetsmäns och Domares aflöning skall bero af den pappersiösen, sorn Parter och rökande erlägga At sådan orsak håller jag ock före; att Ststen borde aflöna serskildte Skrifvare eller Notarier hos vederbörande Domare, och desse sednare, i stället för lösen , undfå någon motsvarande bestämd ersättning , då Statens derföre tillök fa utgifter, kunde genom ökad stämpelpappers afgift ersättas. Jag för. ensr mig derföre i Herr von Hartmansdorff® anhållan, att Betänkandet i detta ämne må hvila, intill dess StatsUtskottet inkommit med dess förslag i afseende på Embetsoch Tjenstemäns aflöning i allmänhet^ men jag tror dock, att förevarande fråga icke kan förr äti vid en blifvande Riksdag förekomma, sedan en ordentlig undersökning skedt om beloppet af denna utgående Expeditions-lösen , och om hvad ersättning derföre kan påräknas och gifvas. Herr Dankvardt, Magnni Georg-. 1 anledaf Herr von Hartmansdorff anmärkning, att i den sednast utfärdade ExpeditionsTaxan Consistoriern2S Expeditions-lösen icke är intagen , vill jag vördsamt anmäla, att sådant icke härledt sig i följd af någon glömska eller försummelse 3 utan derföre att vid Taxans upp - 56 Den 5 Junii e. m. rättande någre omständigheter förekommo, dem jag nu icke kan påminna mig, hvilka gjorde, att man fann det lämpligast, att i Taxan icke införa något rörande Consistoriernes Expeditionslösen. I afseende åter på Kongl.
St. också äga makt att dessa författningar och beslut, efter godtycke, förändra; men jag påminner härvid, att sedan de med grundskatt belagde hemmanen gått ur Kronans i enskild mans ägo, så hafva också de lagar, hvarigenom grundskatten är bestämd, öfvergått till naturen af ett kontrakt, hvilket måste äga bestånd, så länge ej Staten, såsom egare till grundskatten och den enskilde, såsom egare till den jord, hvaraf grundskatten utgår, om ändring deri sig förena, När nu sådant är förhållandet, så lärer väl 86 Den 7 September e. m. grundlagen icke kunna åberopas såsom stöd för den satsen, att Konung och R. St. skulle kunna påtvinga hvarje jordägare i Sverige ett sätt att utgöra sina skatter, soot han icke ville antaga. Tvärtom ligger det klart i sakens natur att det skatteköp, hvarigenom jordegaren förvärfvat sin jord, också tillagt honom rättighet att bibehållas vid det sättet att utgöra hemmanets pratstationer, som före skatteköpet var fastställt och gällande. Frihtn har vidare anfört att någon förhastad handläggning af ärendet icke egt rum, emedan det varit föremål för så väl R. Sits som K. M:s omsorg och öfverläggningar i nära nog 100 är. Deruti har Frihtn rätt, men för det att sä är förhållandet, månne väl deraf följer, att icke antagandet af ett förslag, som Frihtn för några ögonblick sedan framställt, kunde anses förhastadt. Gr. Lagerbjelke har underslödt Frih. Palmstjeruas förslag på den grund att ingen skulle kunna neka att ett beskattningsverk, som är så gammalt, som det vi äga, larfvar förbättring. Länge har det varit medgifvit, att vårt nuvartde beskattningssätt på hemmanen är inveckiadt och tarfvar förbättring, men oaktadt man gjort ett sådant medgifvande, hafva alla försök att bringa det till ett bättre echuerat. Man har beslutat den ena riksdagen en förbättring, som man vid en följande riksdag ansett vara en försämring, och man har sedan återgått lill det gamla. Man måste befara, alt de beslut, som nu skulle, på sält Frih. Palmstjerna yrkar, fattas, icke kunde blifva bättre utan leda till alldeles lika resultater.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt och till Utskottet remitterad motion, N:o 44, har Grefve Hamilton, G. Å. K., anlört, hurusom den akademiska undervisningen utan doeenter saknade vederbörlig fullständighet, enär docenterne just utgjorde den nödvändiga iöreningslänken emellan de ordinarie lärarne och den studerande ungdomen och det egentligen vore ur sagde klass, som man kunde hoppas att på lämpligt sätt kunna fylla de ledigheter, sorn tid efter annan inträffade inom den öfriga lärare-korpsen. De Juridiska fakulteterna voro dock oftast i saknad af dylika yngre lärare, hufvudsakligen derföre att andra vägar, mera lönade och mera hedrade, droge lill sig de yngre jurister, som eljest vore användbara vid universitetet. Detta beklagliga förhållande skulle, enligt motionärens åsigt, kunna afhjelpas om docenter inom nämnda fakultet egde utsigt till en aflöning, något så när motsvarande hvad de pä andra håll kunde påräkna; och har motionären på grund häraf föreslagit, alt Rikets Ständer måtte anvisa 2,000 R.dr årligen, att med halfva beloppet vid hvartdera af rikets universiteter utgå såsom stipendium åt en docent inom Juridiska fakulteten derstädes, hvilken fakultet jemväl skulle ega att efter sig företeende omständigheter hos universitetets Kansler göra hemställan såväl om stipendiets fördelning i tvänne, som äfven om inneliafvares bibehållande dervid under någon tids praktisk tjenstgöring utom universitetet. Utskottet vill ej bestrida, att den af motionären här föreslagna åtgärd skulle kunna bidraga till den juridiska bildningens utveckling, men i betraktande af de många och betydliga anslag, som vid innevarande riksdag blifvit af Utskottet tillstyrkta, och då ett belopp af 5,000 R.dr till docent-stipendier redan finnes i Riksstaten afsedt, anser Ulskottet sig förhindradt att berörda motion understödja och hemställer derföre, att förevarande framställning ej må till någon åtgärd föranleda. 21:o.
Således, om IL III. 9 130 Den 14 J annarl. vi vid denna Riksdag uttala den önskan, att det anta! ledamöter af Kommissionen måtte finnas, som för arbetet år nödigt, kan jag deraf icke draga annan slutsats än att arbetet rycker framåt och långt från att skada, gagnar det, synnerligen i våra dagar, då det religiösa intresset börjar blifva så allmänt, att man deröfver förvånas. Vi böra dessutom bemärka, att Nya Testamentet kommer ut år efter år. Det var icke längre sedan än 1853, så utkom en ny öfversättning deraf, men Gamla Testamentet det förblifver sådant det är, och hvarföre? Jo derföre, att Gamla Testamentet fordrar det största arbetet, och det låter sig icke göra att öfversätta det, om man är öfverhopad af allmänna göromål. Således tillstyrker jag ytterligare Utsk:s förslag. Hr Nordenfelt, Enar; Då Hr StatsRådet och Chefen för Eckles.Dep:tet afstyrkt bifall till Betänk, pa afgifne skiil, anser jag mig böra på Utsk:ts vägnar redogöra för den tankegång, som ledt Utsk. till det resultat, hvilket i Betänk, tillkännagifves. Utsk. insåg nemi, att det var af stor vigt, det arbetet blefve snart fulländadt, synnerligast derföre, att åtskilliga rykten utkommit bland allmänheten, att man vid början af Bibelöfversättningen skulle funnit ganska stora skiljaktigheter mellan grundtexten och den utevarande öfversättningen, och att det skulle blifva någonting helt annat, ifall en sann och trogen öfversättning utkom. Det har upstått en oro, som, såvidt Utsk:ts ledamöter kunnat utröna, allt mer och mer ökat sig och blifvit förstärkt genom yttranden, liknande åtskilliga af dem, som nu blifvit på detta rum fälde. Enär Utsk:s öfvertygelse således var den, att den påbörjade öfversättningen snart borde blifva färdig, men man såg att, oaktadt Bibelkommissionens bemödanden, till det som redan aflemnats så ofantlig lång tid erfordrades, ansåg Utsk. sig icke lämpligen kunna föreslå något annat medel att komma till det åsyftade ändamålet, än att få personer med tillräcklig tid att egna sig åt arbetet.
Erfarenheten har visat de välgörande verkningarne deraf i åtskilliga hufvudstäder; och det är antagligt att samma resultat bör kunna förväntas här i Stockholm, ifall anslag beviljas för ifråga vide ändamål. Jag ber vidare att få tillägga, det jag ej anser hållandet af offentliga föreläsningar bär i hufvudstaden medföra någon den ringaste fara för universitetens bestånd och framtida qvarblifvande der de nu äro. Föreläsningarne vid universiteten äro nemi. af helt olika beskaffenhet. I)e äro afsedda för den studerande ungdomens undervisande. De hafva sitt bestämda ändamål och sin gifna form. De föreläsningar deremot, som skulle hållas här i staden, röra sig med större frihet inom det vetenskapliga området, utan den stränga begränsning, som i detta afseende vid ett universitet måste vara nödvändig. Hr Lemchen har i sin motion uppgifvit de särskildta ämnen, i hvilka han anser att populära föreläsningar borde hållas. Detta torde dock, enligt milt förmenande, icke böra på förhand af R. St:r bestämmas. Jag anser det derföre lämpligare att, Den 22 Augusti e. m. 105 på sätt i den af flere bland Stats-Utsk:ts ledamöter afgifna reservation är tillstyrkt, till K. M:s disposition ställa ett belopp af 10,000 rdr årligen att användas för bekostande i hufvudstaden af offentliga vetenskapliga föredrag i sådana ämnen, som företrädesvis tillböra allmän bildning. Utan tvifvel finnes alltid inom en hufvudstad både goda och dåliga sidor, och denna sednare sida bör man söka att om möjligt hämma, hvilket obestridligen bäst sker genom att söka bibringa och sprida nyttiga kunskaper, och i fall utmärkta män, som egnat sig åt vetenskapliga forskningar och ega förmåga att meddela sig åt andra, erhålla ett dylikt uppdrag. Jag anhåller således, att R. o. Ad. ville, med afslag å Utskits förslag, antaga den vid Betänkt i denna punkt inom Utsk:t afgifna reservation. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast yrkats afslag å Utskds förevarande hemställan samt antagande af Gr. Cronstedls uti en vid punkten fogad reservation afgifne förslag, »att R.
Då invändningarne mot införselsförbudens upphäfvande varit i väsendtlig mån grundade på farhågan för utlandets öfverlägsna industri, hvilken man förmenat skulle komma att förse Sverige med ständiga lager af annorstädes icke afsättliga industrialster, samt denna farhåga, om ock framkallad af oriktiga föreställningar rörande industriens väsende i allmänhet, likväl synes vara berättigad till det afseende, att särskilda till handelns underlättande medgifna upplags-förmåner åtminstone icke genast vid förbudens upphäfvande böra komma de utländska industri-alstren till godo, hafva Rikets Ständer ansett den öfvergångs-åtgärd böra vidtagas, att de hittills förbjudna varor, som till införsel lofgifvas, icke må på kredit-upplag uppläggas och ej heller på nederlag annorlunda, än till återutförsel i de städer, der samma varor, oaktadt införselsförbuden, nu ega dylik nederlagsrätt, eller städerna Stockholm, Götheborg., Carlshamn, Landskrona och Söderköping, hvaremot och enär erfarenheten visat, att den för Socker och Sirap medgifna införselsfrihet emot stadgade tullafgifter icke medfört någon våda, Rikets Ständer funnit den, vid upphäfvandet af införselsförbuden å Sockersirap samt Topp-, Kandioch Kak-socker stadgade inskränkning i upplags-rätten för nämnde artiklar böra upphöra, hvilket i bilagde Tariff för Kredit-upplaget och Transito-afgiften blifvit iakttaget, hvarest Sockersirap upptagits med 1,800 skålpunds minimi-qvantitet och | rst. transito-afgift per skålpund, samt Topp-, Kandioch Kaksocker med lika minimi-qvantitet och transito-afgift, som för krossadt Lump-socker nu äro stadgade; varande för öfrigt, i följd af Rikets Ständers beslut angående tullfrihet för vallad eller oraffinerad Pottaska samt för den under rubriken Trävaror upptagna artikeln Expedilions-Utskottets Förslag lill anderd.
Detta är efter min öfvertygelse den enda verkliga reform, som nationens väl kräfver; den är ock, som jag tror, den enda, som nationens majoritet åslundar. Om detta erkännes som riktigt, så tror jag ytterligare, att delta behof fullkomligt kan fyllas derigenom , att valen fortfarande ske på det sätt nationen är van vid, blott med nödig utsträckning till de ännu orepresenterade, eller efter stånd eller corporationer. I denna anda har en utmärkt talare framställt ett förslag, nemi. att sönderdela dessa stånd i många classer; men äf - Den 2/} Oelober f rn. 45 äfven della förslag, ehuru mycket förtjenstfull!, skall enl. min tanke åstadkomma en rubbning i nationens vanor, utan motsvarande gagn; ty om de ännu orepresenlerade intagas inom Stånden, så äro alla dessa classer ju redan inbegripne i de nuvar. Stånden, och skulle då den föreslagna ytterligare sönderdelningen endast leda till en inveckling af de bestämda förhållandena. Jag tror derföre, att det nu gör tillfyllest, örn vi komma derhän att ståndsvis välja representanter till lika antal för hvarje Stånd, med beredande af utväg för de ännu orepresenterade att erhålla den dem tillkommande andelen i representationen. Jag går nu att efter mitt bästa förstånd af saken besvara den frågan, hvilketdera är lämpligast, skapande af ett 5:te Stånd eller inympandet af de ännu orepresenterade på de förut varande 4 Stånden. Jag medgifver att denna fråga är en detaljfråga, hvarom, såvida hufvndprincipen, att de skola representeras och rättvist representeras, skulle, som jag förmodar det, blifva Ståndets allmänna tanke, egentligen icke nu skulle behöfva ordas; men då jag i den motion, som jag vid riksdagens början inlemnade till Const.Ulsk., uttalat min åsigt i detta ämne, så anhåller jag vördsamt att nu få framställa mina motiver, hvarför jag stannat vid den sednare meningen, och ej, i likhet med en värd ledamot af detta Stånd, trott del vara lämpligt att bilda ett särskildt femte Stånd. Till en början tror jag att delta femte
Lönerna för det ordinarie preterskapet beräknas så, att det extra ordinarie kan, såsom hittills, af det ordinarie aflönas, och fästes härvid särskildt afseende derå, att på en del ställen och orter ordinarie Komministrar ej finnas. I hittills vanlig ordning bestämmes minimum af det aflöningsbelopp, som, förutom bostad och fri föda, bör vice Pastorer och Adjunkter tillerkännas, äfvensom den ersättning, hvartill de äro berättigade, då omständigheterna föranleda att bostad och föda in natura icke lämpligen kunna ifrågakomma; börande båda dessa belopp bestämmas i spanmål att utgå efter tioårig medelmarkegång. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. Henning Hamilton. Utdrag Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition JVs 46. 9 Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-ärenden, hållet inför Hans Maj:l Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 4 November 4859. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Statsråden: Wallensteen, Gripenstedt, Almgvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten.
Jag önskar upriktigt, att det måtte blifva jftg, som befinnes hafva misstagit mig i mina åsigter, oell att icke Svenska folket i en mer eller mindre aflägsen framtid må hafva skäl att afkunna sin fördömelse af en åtgärd som beröfvat det följderne af ett anbud i hvad med ilen Konungsliga omtankan för landels väl gatt oss till mötes. Ehvad som hända kan, här jag inom mig del vittnesbörd, alt jag vid de offentliga angelägenheternas handläggande aldrig varit förvillad af något enskildt eller af något kasteller korporationsintresse, som hos mig utträngt det allmännas eller Svenska folkets odelade, för. så vidt jag kunnat göra mig ett klart begrepp derom. Jag röstar bifall för det under öfverläggning varande K. förslaget till ny Riksd.Ordn., jemte en dervid fogad serskild artikel, äfvensom, i sammanhang dermed till ny R.F. Hr Ribbing, Bengt: Då jag fattade beslut, stödt på fast öfvertygelse om lie t på bordel hvilande nådiga förslagets nytta och nödvändighet, att dertill säga ja, var det på de grunder, som finnas i den nådiga skrifvelse!!, hvilken utgör inlednm till det i frågavar. förslaget. De deruti anförde motiver hafva i dag blifvit ytterligare väl och fullständigt utvecklade af en ibland Konungens rådgifvare, Hr Gunther. Jag kan således vara mycket kortare än eljest i hvad jag ämnat säga, då jag ber att få till grund för mitt beslut lägga hvad Hr Gunther har i dag anfört. De, som talat mot förslaget, hafva, efter hvad mig synes, in - 62 Den 18 December. sett nödvändigheten af att få något annat i st. f. hvad de nu vilja alsia. De hafva talat om klassval. Vår nuvar:de representation är grundad på klasser. De vilja kanske tillägga flere: Vi hafva ofta sett hvad strider de fyra hamrarne åstadkommit oell vi hafva dagligen för ögonen håde i tal och tryck det split och den oenighet, som både finnes och är att förvänta.
Jorda-Balken och serskilda Författningar, angående Jordafsöndring, stadgat, på sätt Utskotten här förut upplyst, tillkommit i anledning af Rikets, Ständers derom till Kongl. Majit yttrade un’ derdåniga önskan, och till sina grunder finnes öfverensstämmande med hvad förut enligt Enskiftes Författningarne gällande varit, anse Utskotten på enahanda skäl, som de hvil. ka i fråga om inskränkning i Hemmansklyfj nings rättigheten finnas anförde, det icke va^a lämpligt att för närvarande,’ och innan af erfarenheten är vordet utröndt och vitsordad t, att den till befrämjande af jordbrukets framgång rnedgifna rättigheten till Jord-afsöndrinsj &ag* såmt Allm.Besv.o.Oec-Utsk.Bet. N'oi$. %5 förfelar dess åsyftade ändamål, tillstyr^ ka hvarken uppbäfvande deraf eller så^ dan inskränkning deruti, sorn af Riksdags-Fullmägtige Petter Andersson från! Hallands och Eric Persson från Gefle» borgs
Under samtalets gång vaknade dock på nytt de forna intressena, och hon utvecklade en sådan skärpa i tankegången och en sådan snabbhet i uppfattningen af de svåraste matematiska frågor, att den besökande kände sig nästan förbryllad, då han befraktade det barnsliga flickansiktet framför sig. Det intryck han mottagit af hennes betydelse som kvinnlig tänkare var så starkt, att när han flera år senare kallades att bekläda professuren i matematik vid Stockholms nybildade högskola var en af hans första åtgärder att söka utverka, att fru Kovalevsky blefve kallad till hans docent. Hon hade nämligen redan ett par år före mannens död yttrat önskan om att erhålla någon lärarepost vid ett universitet. Varmt intresserad af den nya härden för vetenskapliga studier i sin födelsestad liksom äfven för kvinnofrågan, omfattade Mittag-Leffler med stor ifver tanken att skaffa det nya universitetet glansen af detta första verkligen stora kvinnonamn inom hans vetenskap. Redan 1881 skrifver Sonja med anledning af dessa planer följande bref till Mittag-Leffler, adresseradt till Helsingfors: Berlin. Bellevuestrasse. Jag tackar Er icke mindre lifligt för det intresse Ni visar för min möjliga kallelse till Stockholm och för alla de åtgärder ni vidtagit för detta ändamål Hvad mig beträffar kan jag försäkra Er, att om en docentplats blefve mig erbjuden, skulle jag antaga den af hela mitt hjärta. Jag har aldrig räknat på någon annan plats än denna, och jag vill till och med tillstå för Er att till att börja med jag skall känna mig mycket mindre generad och mindre blyg, om man helt enkelt erbjuder mig möjligheten att tillämpa mina kunskaper på den högre undervisningen och att därigenom öppna för kvinnorna tillträde till universitetet, hvilket hittills endast är dem beviljadt i undantagsfall och som en speciel ynnest, som man kan taga ifrån dem lika lätt och godtyckligt, som fallet varit vid de flesta tyska universitet. Utan att vara mycket rik, har jag dock medel att lefva alldeles oberoende, så att lönefrågan vore af ingen betydelse vid mitt beslut. Hvad jag framför allt önskar är att tjäna en sak, som är mig kär, och att på samma gång skaffa mig själf möjligheten att ägna mig åt mitt arbete i en omgifning af personer som sysselsätta sig med samma ämnen som jag, en lycka som jag alltid önskat och som fattas mig i Ryssland och som jag hittills endast njutit under min vistelse i Berlin.
Pro t. 1853—1854. 4 Sami. 3 Haft. 4 26 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. 8- Angående ersättning till Landshöfdingen i Götheborgs och Bohuslän för amortering af det vid Landshöfdinge-tjenstenfästade ackord. Uti Stadsråds-protokollet öfver Civil-ärenden dea 10 Oktober 1851 förekommer en af Landshöfdingen i Götheborgs och Bohus län hos Kongl. Maj:t gjord underdånig ansökning, hvaruti är andraget, hurusom, efter det genom Kongl. Brefvet den 10 Juli 184-3 blifvit förordnadt, att den medelst Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837 gifna föreskrift om indragning till Statsverket utaf afgälden för de å Elfsborgs kungsladugårds utmark ber fintliga, dels till skatte inköpta och dels af Landshöfdingarne i berörde län upplåtna lägenheter, borde från den 10 Juli 1843 träda i verkställighet, samt denna, till ett belopp af 1,850 Rdr upptagna afgäld, såsom påräknad bland tillgångarne till de i siståberopade Bref bestämda lönefyllnader för vissa Landshöfdingar, följaktligen då blifvit Landshöfdinge-lönen i nämnde län frånskiljd, Kongl. Maj:t sedermera, med anledning afgjord underdånig framställning om de olägenheter, som vid tillämpning af ofvan anförde föreskrift, genom det deraf föranledda förändrade uppbörds-sättet för samma afgäld skulle uppstå, medelst nådigt Bref den 2 Februari 1844 medgifvit, att med samma uppbörd finge under då varande Landshöfdingens tjenstetid fortfarande tillgå på sätt dittills varit öfligt, och att, i följd deraf, bemälde
Betänkligt torde emedlertid vara, alt, ensamt pä denna grund, för det närvar, helt och hållet lemna åsido behofvet af förbättring i desse tjenstemäns villkor, helst en slik förbättring lätteligen kan ske, utan att sedermera ligga det ringaste i vägen för den önskade reorganisationen, nemi. om de förhöjningar, som varda tjenstemäunen tillagde, bestämmas att utgå, icke såsom ordinarie lön på stat, utan såsom årligt arfvode, intilldess slutlig reglering inträffar. Afven om det af K. M. utlofvade förslag till förändring i domstolarne m. m. kommer att föreläggas R. St. vid nästa riksdag, skulle möjligen hinder kunna uppstå för dess antagande och tillämpning omedelbart derefter, samt den ifrågaställde regleringen af lönerna på ordinarie stat än ytterligare fördröjas. Och skulle väl icke i sådant fall obilligt vara, att desse tjenstemän allt framgent förblefve utan förbättring i deras ekonomiska ställning, under det att i nästan alla andra embetsverk, äfven de, hvilkas omorganisation länge varit förutsedd, de som innehafva lika tjenstcgrader, redan en längre eller kortare tid varit i åtnjutande af högre löner, dels på stat, dels fyllde genom arfvoden? Om man tager i betraktande ej mindre det ökade antal af brottmål, tvister och andre rältegångsärenden, som, jemfördt med äldre tider, nu kommer till hofrätterne, än ock den långt större vidlyftighet i allt, som i afseende på målens expedition åtgöres, så faller det hvar och en i ögonen, huru för tjenstemännen arbetet är på sednare tider mångfaldigadt, under det, å ena sidan, lefnadskostnaden år efter år blifver dyrare, men, å den andra, lönerna efter deras ursprungliga belopp, genom penningens fallande värde under den mellanliggande tiden, i sjelfva verket blifvit mindre, oaktadt någon förändring till siffran möjligen förelupit. Särskilda motioner i afseende å Götha Hofrätt och Hofrätten öfver Skåne och Blekinge äro eller blifva i annat RiksSt. efter hvad man uppgifvit, väckte, hvarföre denna omfattar endast tjenstemännens ställning inom Svea Hofrätt.