Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln val af En Revisor för innevarande års granskning af Stats-, Bankooch Riksgälds-verkens tillstånd, styrelse och förvaltning i stället för Friherre Bonde, Carl Jedvard, som anmält sig vara hindrad att sådan befattning emottaga; och befanns, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedd: Grefve af Ugglas, Carl 'Fredrik Ludvig, Öfverste, R. S. ö. S. b. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 29 och 30 sistlidne Juli på bordet lagda Memorial N:o 97, i anledning af Riks-Ståndens beslut, angående de i Utlåtandet N:o 62 behandlade frågor om utförande af föreslagna jernvägs-stamlinier och 464 Prot.-Utdrag den 1 Augusti 1857. anvisande af dertill erforderliga medel, stadnade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: ' l:o. Bifölls Utskottets yttrande, att den af Preste-Ståndel beslutade återremiss af 15:de punkten i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62, ej kan till någon ytterligare åtgärd föranleda; 2:o. Godkändes den af Utskottet föreslagna voterings-proposition N:o 1; 3:o.
Hade någon sådan då varit till, så hade de otvifvelaktigt omhuldat äfven henne med det oväld och sunda omdöme, som utmärkte dem. Den svenska eröfringsåldern inträffade just under denna tid, hvilket måtte vara skälet, hvarföre Sverige då egde så många utmärkta män, om hvilka Gr. Posse påmint. Samme talare har trott att den klassiska bildning, som utmärker den engelska aristokratien, sätter malm i själen på hennes medlemmar. Jag tror deremot, att den malm de ega kommer af helt andra orsaker. Ty i sjelfva England anser man både Oxford, * 234 Den 2 September. Cambridge och Eton college eller hvad de gamla läroverken för öfrigt må hela, vara föråldrade inrättningar, hvilka måste ombildas, om de skola kunna något uträtta. Om latinläsningen skulle medföra malm i själen, så skulle man företrädesvis tinna honom hos förlästa magistrar; ty det är gemenligen på de döda språken, som de förtagit sig. I England eger det besynnerliga förhållande rum, alt staten använder ofantliga kostnader på de gamla språken och på de skolor, hvarest undervisning deri lemuas. Den reala eller nutidens bildning, som gjort Englands styrka, upträder deremot på egen hand och får hjelpa sig sjelf, utan att staten befattar sig dermed. Under min sednaste utländska resa for jag öfver Britannia bridge tillsammans med en byggmästare, hvilken arbetat under den utmärkte män, som upfört denna bro. lag frågade den förre, hvilka läroanstalter England eger för de praktiska vetenskapernas inhemtande; han svarade: ”vi hafva i allmänhet inga sådana, utan en hvar, som vill lära något i den vägen, går till en enskild man och säger, likasom skomakarelärlingen till mästaren: ”låt mig lära edert yrke.” Är detta rimligt, är det förnuftigt? Är det heder eller skam, alt på det viset behandla en vetenskaplig bildning, som i så många hänseenden utgör Englands egentliga styrka? Gr. Posse: Hr von Hartmansdorff har sagt, att om latinets läsning gåfve malm åt själen, skulle denna malm oftast träffas hos s. k. förlasta magistrar.
Då alltså de inom Borgare-Ståndet framställda anmärkningarne emot den nådiga Propositionen icke för Utskottet utgöra någon anledning att frånträda sitt tillstyrkande af densamma och då Utskottets mening i afseende på samma Proposition redan vunnit två Stånds godkännande, så föranlåtes Utskottet: att till Välloflig a Borgare-Ståndets antagande ånyo framlägga ifrågavarande nådiga Proposition. Stockholm den 6 Mars 1866. Bih. tiil R. St. Ank. till Eip.-Utsk. dea 10 April 1806, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändrad lagstiftning angående förvaltningen af omyndiges egendom, samt kontrollen å förmyndare. Genom särskilda remisser från Hedervärda Bonde-Slåndet har Lag-Utskot(ets utlåtande blifvit infordradt öfver motioner angående ofvanberörda ämne, hvilka blifvit väckta af Riksdagsfullmägtige Per Eriksson från Gefleborgs län (motionen No '15). Svennilsson från Christianstads län (motionen N:o 46), Fredrik August Forssbeck från Östergötlands län (motionen N:o 204) och Leonard Johan Fahlander från Westerbottens län (motionen N:o 223), med hvilken sistnämnde Per Olof Hörnfeldt och Per Engman från Wester-Norrlands län sig förenat, hvarjemte Utskottet lått emottaga ett af Riksdagsfullmägtigen Sven Hansson från Östergötlands län vid remissen af Forssbecks motion afgifvet yttrande, som innefattar särskildt förslag i ämnet. Förmyndarevården har, enligt de Svenska lagarne, af ålder varit en släglens angelägenhet, och den materiela garantien för de omyndiges egendom har legat i den tysta förmånsrätt, de åtnjutit i förmyndarens gods framför de fleste af hans öfrige borgenärer. Då det ur kreditlagstiftningens synpunkt blef nödvändigt, att denna tysta förmånsrätt inskränktes, så följde deraf, att annan säkerhet för de omyndige måste beredas.
Om man härtill lägger hvad af Presterskapets Eehaglig tids Förlänings-Spannemål , sorn kommer att indragas och af Riksens Ständer blifvit åt Skol-Verken beviljad, samt beräknar den samina till omkring 1000 Tunnor, återstår alltid ett behof af nya Stats-anslag till ett belopp af circa 5700 Tunnor. Detta Stats-anslag vore visserligen, i Commitéens underdåniga tanka, för ett så vigtigt ändamål ganska väl användt, och torde äfven detta förslag, vid en noggran pröfning, befinnas bära stämpeln af omtanka för all skälig besparing. Oaktadt Commitéen lifvas af den säkraste öfvertygelse om den Kongliga Nåd och Landsfaderliga ömhet, hvarmed Eder Kongl. Maj:t omfattar alt hvad till den allmänna uppfostran hörer; har den likväl, vid upptäkten af en så betydlig brist, trott sig böra uppgöra det i afseende på behofven mera inskränkta Förslaget 1V.o 2., hvilket i underdånighet underställes Eders Kongl. Maj:ts Höga pröfning, icke såsom den plan, hvartill Commitéen önskade att allmänna Uppfostrings-Verken kunde bringas ; men såsom den, enligt hvilken verkliga förbättringar, utan alt för lång tids utdrägt eller oöfvervinnerliga svårigheter, skulle kunna åstadkommas. X afseende på detta inskränktare förslag, får Cofnmitéen i underdånighet anföra följande! ilo Då man inskränkt sig till det minsta antal af nya Skolor, och den minsta utvidgning af redan varande, hvarmed Orterne kunna sägas vara någorlunda hulpne; har man, enligt 984 Stats Utskottets Tetankanden. nedanföre utredde grunder, endast föreslagit följande Skolor, nemligen: För Upsala Stift, oberäknad Stockholms Stad, äro föreslagne 8:ne högre Lärdoms-Skolor i Enköping och Gefle; 3 ne lägre Lärdoms-Skolor i Hudiksvall, Upsala och Norr - Telge, samt en lägre Närings - Skola eller arne ApologistClasser förenade med den lägre Lärdoms-Skolan i Hudiksvall.
/W 43. död behålla sin då innehafvande lön; samt vidare, att, vid hans afgång från sin nu innehafvande regements-kommissarietjenst, denna kommer att med annan tjenst förenas och med ett mindre aflöningsbelopp förses, så att åtminstone icke mer än i af den ifrågasatte pensionen för honom komme att såsom ny utgift belasta Statsverket. Jag anhåller vördsamt, att denna min motion varder till Stats-TJtskottet remitterad. Stockholm den 22 November 1862. P. G. Alander. JW 43. Af Herr Alander! Om Kyrkoherden G. A. von Zweigbergks enkas Maria Häggrens bibehållande till hennes död vid äbooch besittningsrätten lill eller arrendet af indragna 'predikants-boställena vid Vestgötha f. d. kavalleri-regemente Törnestorp f mantal och klofstena Lunnagården i mantal i Skaraborgs län. Genom nådig Resolution under den 19 Sept. 1827 har Kongl. Majit, med bifall till dåvarande Komministern sedermera Kyrkoherden G. A. v. Zweigbergks underdåniga ansökning, tillåtit honom, såsom gift med framlidne Regementsskrifvaren vid Vestgötha Kongl, kavalleri-regemente Carl Häggrens sondotter Maria Häggren, att för sin lifstid varda bibehållen vid dittills åtnjuten åbooch besittningsrätt af de till general-förrådskassan indragna Predikants-boställena Törnestorp Jidels och Lunnagården Hofstena Jidels mantal vid Vestgötha Kongl, regemente, — hvilken åbooch besittningsrätt varit ofvanbemälde Carl Häggren tillförsäkrad medelst Kongl. Resolutionen under den 18 Mars 1779.
icke skulle kunna stadga ett tillägg, som måste af vederbörande lika noggrant efterlefvas sorn BankoReglem. Fin hvar inser, att detta lån icke kan hänföras under samma kategori som andra lån. hvilka i allmänhet äro ställde under Fullmäktiges vård och den myndighet, som stiftat BankoReglem., måste hafva rätt att göra ett tillägg, hvarigenom införes ett sådant ombudsmanskap, som här är i fråga. Jag anhåller om återremiss af Betänk, i dess helhet. Frih. Sprengtporten, Joli. Wilh.: Då jag icke gör mig stora förhoppningar om hjelp och biträde i vår betryckta penningeställning genom indragandet af ifrågav:de lån, helst vid betraktande af vår närvule handelsbalans och den ringa förhoppning, som företer sig under närv:de handelsoch kredit system, att en förändring 101 Den 20 Jannarf. kan upstå, jag tror, att det silfver, som i landet kommer att indragas, ganska hastigt åter utgår, så bör jag icke inlåta mig i bedömande af de reglemeutariska föreskrifterna för förvaltningen af Stats-lånet, men då jag lika med andra talare anser det vara af stor vigt, att Begeringen får dessa medel till utdelning, instämmer jag i Hr Mannerskantz’s reservation. Man har sagt, att jordbruket borde komma i åtnjutande eller erhålla understöd af detta Stats-lån. Med någon kännedom om denna näring ber jag att få uplysa, att den icke kan blifva betjent med något låneunderstöd, hvarför en ränta af 9 å 10 proc. erlägges, lika litet som jag tror, att en friare räntefot gagnat jordbruket. Åtskilligt klander har man riktat mot Privatbankerne. Jag anser det öfverdrifvet och instämmer med Gr. Liljencrantz deri, att dessa banker, de må hafva upstått under hvilken form som helst, varit ganska nyttiga för landet. Klandret anser jag således hafva varit fullkomligt ogrundadt, såvida man icke antager, att dessa banker äro alltför stationära, enär de icke följt den numera allmän blifne seden att spela bankrutt.
Dessa förhållanden reglerades närmare genom Kongl. Brefvet den 29 Maj 1852, som tillika införde det stadgande, att ersättning för beviljad stockfångsträtt äfven skulle kunna meddelas de privilegierade sågverken under form af skogsområden, öfverlåtna till dem mot skogsränta, från hvilka områden, —• som skulle allt framgent åtfölja samma sågverk, hvilket ansvarade för skogsräntans behöriga utgörande, men, derest i framtiden sågverket skulle nedläggas, borde till Kronans disposition återfalla, —• sågverksegarne egde att årligen hugga och afhemta det, efter särskild undersökning af markens beskaffenhet och skogens vextlighet, bestämda antal af till sågtimmer tjenliga träd om minst 10 tum i lilländan, hvilket antal finge öfverskridas endast i den händelse att i framtiden utröntes, att, genom omsorgsfull vård och ordnad hushållning, skogen så förökats, att den, med sitt fulla bestånd, medgåfve årlig fällning af ett större antal träd, och tillstånd till en sådan högre afverkning erhållits. Skogs-komitéen, som, i fråga om nybyggesväsendet, väl erfarit, att nybyggesanläggningarne haft stor del i den förstörelse af skogarne, som i Norrland egt rum, men ansåg, att om den föreslagna Skogs-styrelsen blefve inrättad, under hvars uppsigt äfven nybyggesskogarne borde komma, samt så tillräckligt antal 12 Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Jag åberopar, såsom skäl mot ett sådant förslag, hvad ofvan anfördt är, att denna Riks-rätt icke är ämnad till en Instans öfver Högsta Domstolen för outredda, eller ytterst kinkiga, tvistefrågor.” Contraots-Prosten Hallström har hufvudsakligen förenat sig med Grefve Spens. Af Biskopen Holmström: ”Då jag inom Utskottet hufvudsakligen delat de åsigter, som af Herr Grefve Spens i dess reservation blifvit framställde, ehuru jag icke trott mig kunna instämma i alla deruppå grundade detaille-förändringar af 102 och 106 §§. Regerings-Formen, så må mig tillåtas blott kortligen tillkännagifva, att det förslag till eu förändrad Riks-Rätts-organisation, hvilket Ilöglofl. Constitutions-Utskottet förbundit med den stora, af Utskottet föreslagna, v ? n 7 men ännu icke af Riksens Ständer godkända, Representatioos-ombildningen, synes mig alltför tidigt, att ej säga brådstörtad!. Innan det Tvåkammar-system , som i Utskottets Memorial, N:o 85, är föreslaget, hunnit af samtlige Riks-Stånden pröfvas och gillas, måste all öfverläggning om Riks-Rättens formation till större eller mindre del utur den så kallade Andra Kammaren blifva ändamålslös och onödigtvis tidsspillan de. Praemissen måste väl vara antagen innan några följder derutur skola kunna härledas.
Det förra Den 15 April, kan man nen-,ligen förvärfva genom ökad Production, och således öka Myntstocken efter behof: Det senare deremot kan ej åstadkommas utan genom konst; och om än vår Production ökades aldrig sa mycket, ser jag likval, med nu gällande Finance-Författoingar', ingen möjlighet att derigenom öka Myntstocken med en enda Riksdalers Sedel , så framt man ej ville för dån erlägga En Riksdaler i Silfver. Hvad för öfrigt motiveringen och detaljerna beträffar, får jag hänvisa till mitt i detta ämne, förut afgifne Memorial, Herr Cederskjöld anhöll, att dess Anförande matte få åtfölja återrcmissen till Statsoch Ban» CO-Utskotten, Herr Uggla} Göran Gustaf, anförde skriftligen; Jag har ej begärt ordet, för att jnga i ®n egentelig detaillerad granskning af Höglofl. Utskottens Betänkande. Med fullkomlig tillförsigt öfverlemnar jag en åtgärd af så granlaga och vidt omfattande egenskap ät uppl ystare Medlemmar innom detta Samfund. Det är Herr von Törnes nu upplästa Yttrande, hvilket, i förening med hvad så väl han sona Herr Reuterskjöld till Höglofl. Ridderslcapets och Adelns Protocoll den f och 24 sistledne Januarii anfört, rörande Krono-Skogarnes Skatt, läggning och försäljning, föranledt mig till nå* Den 15 April. gra reflexioner i ett ämne, hvilket icke torde böra uteslutas från all gemenskap med Rikets framtida Financielle förhållanden. En agtningsvärd Författare har yttrat och jag delar med honom öfvertygelsen om den sanning, att man icke blott genom en direct Finance-åtgärd, så öfverlagd och rätrvis den än må vara, utan ock,igenom ett mera än alla sammanlagda Finance-planer, fastän långsammare och genom omväg3r verkande medel, kan bereda hvart och ett Samhälles penninge författning en kraftig hjelp.
Inbjudningen alslogs, med åberopande af 12 §. i nämn le Betänkande. S. D. Föredrogos ånyo Slals-Ulskoltets den 14 dennes bordlagde Utlåtanden : N:o 362, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 288, 0111 upphörande af dagsverksskyldighet-r till Kungsgårdar och boställen; Lades till handlingarne. N:o 363, i anledning af Kongl. Majlis Nldiga framställning om afskrifning eller ersättning för åtskillige, dels på öfverskotten af SLats-verkels inkomster anordnade, dels ifrån Kongl. Stals-Contoiret af under händer hafvande medel beslridde utg fler. Bifölls. S. D. Vid nu skedd föredragning antog Ståndet Borgare-Ståndets, genom Protocolls-utdrag den 14 dennes, gjorda inbjudning att biträda dess beslut, i afseende på lista punkten af Allmänna Besvärsoch Fkonomi-Utskottets Betänkauden Nilis 41 och 110, om vilkoren för befordran till högre civila embeten. Från Höglo fl. Ridderskapf.t och Adeen. S. D.
Förevarande fråga synes mig äga ett bestämdt sammanhang med frågan om bysättning, eller rättigheten alt häkta en gäldenärs person. Mig synes det vara fördelaktigare å ömse sidor, att genom tjenligt arbete bereda gäldenären möjlighet att aftjena sin skuld, än att låta lagen vara sådan han är. Jag hemställer derföre till dera, sorn yrka afslag å Betänkandet, om de icke skulle behaga bevilja återremiss utan votering, då det sedermera ändock kan blifva dem lika öppet alt afslå hufvudsaken. Friherre Cederström, Jacob: Jag anhåller, innan jag yttrar mig, att af Herr Riddarhus-Secreteraren bekomma upplysning, huru de andra Stånden afgjort detta mål. Undertecknad Riddarhus-Secreterare: Presteoch BorgareStånden hafva afslagit ifrågavarande Betänkande, men BondeStåndet bifallit detsamma. Friherre Cederström: Då två Stånd afslagit Betänkandet, är återremiss alldeles öfverflödig, emedan frågan i alla fall kommer att förfalla. Som Betänkandet dessutom icke är stÖdt på någon rättsprincip, förmodar jag, att det äfven här blir afslagit. Friherre Boye: Jag anhåller att få erlura, att icke någon motsägelse ägt rum mellan mitt förra yttrande om bysättning och mitt sednare om arbetstvång. Jag begärde 192 Den 20 November f. m. äterreraiss af det förra Betänkandet för att få gränsor för bysättningen; bär åter bar jag begärt afslag, emedan jag anser Betänkandet icke vara öfverensstämmande hvarken med vår Lag, eller med tidens upplysning. Herr Cederschjöld: För mig syiles det vara en motsägelse, att man till Creditens befästande tror sig böra bibehålla rättigheten att bysätta gäldenär; men deremot vill neka fordringsägaren att hemma i sitt hus begagna gäldenären till arbete. Het är dessutom ett slags missaktning mot menskliglieten, att neka gäldenären hoppet, att efter viss tid kunna återvinna sin frihet. Jag anser derföre, att man icke bör alldeles afslå detta Betänkande. Herr von Hartmans dorff:
Då likväl ett sådant stadgande icke synes förenligt med Ståndets beslut, att för Testamenten under 3oo R:dr ej skall erläggas allmän bevillning, samt stämplade pappers-afgiftens beräkning, borgens ställande och andra åtgärder i och för denna afgift, äfven af dispositioner under 5oR:drs värde, skulle medföra flere svårigheter och omvägar, än den ringa inkomsten synes förtjena, så och under förutsättning, att sådant icke varit Vällofl. Borgare-Ståndets mening, hemställer Utskottet, om Vällofl. Borgare-Ståndet ville antaga Högloft. Ridderskapets och Adelns samt Högvördige Preste-Ståndets ofvannämnde beslut, nemligen, Bevillnings-Utskottets Memorial. N:o 43. ai alt alla Testamenten under 3oo R:drs värde må fritagas från stämplade pappers-afgifteu; hvarigenom något serskildt stadgande om Testamenten för trogen och långvarig tjenst alldeles undvikes, då detta blefve i det allmänna inbegripet. Om denna hemställan bifalles, så och då 3:ne Stånd derigenom gillat en emot Bevillnings-Utskottets förslag gjord anmärkning, skulle delta, eller stadgandet, att endast Testamenten under 5o R:dr vore från chartering frie, i stöd af 71 § Regeringsformen, vara förkastadtj och frågan således utan votering afgjord, I den händelse deremot, att Yällofl. Borgare-Ståndet icke gillar förenämnde förklaring och sammanjemkning, utan vidhåller sitt ofvanintagna beslut, kunna dessa frågor icke afgöras, utan att hänskjutas till Höglofl. Förstärkta Stats-Utskottet, och då Borgare-Ståndet varit skiljaktigt både från Utskottets förslag och den egentliga syftningen af den utaf a:ne Ständ bifallna anmärkningen, torde för ämnets definitiva afgörande 2:ne voteringar erfordras, i och för hvilka Utskottet härmed till pröfning framställer nedannämnde propositioner: 4:o
Proposition, angående afskrifning af uiulsättnings-anslagen för Hallands län. 48. pension åt Öfverste-löjtnant Edström 49. förhöjning i pensions-beloppen för Förste och Andre Landtmätarne i riket. 50. kreditivrätt å Banken för Stockholms Drätsel-kom mission. 51. jord från bostället Selleberg-Börje-Oofsgården, till ett skolhus i Rackeby. 52. —- — jemkningar i det antagna nya Myntsystemet. Skrifvelse, angående befrielse för Hrr Billberg, Valerius m. fl. från ersättningsansvar i Finérska målet. 54. Proposition, angående låne-understöd åt de brandskadade i Christianstad. 55. — Statskontorets godtgörande för utbetalningen af of vannämnde låneunderstöd m. m. 56. — med förslag till lag för aktiebolag. 57. Skrifvelse, angående inqvarteringsskyldigheten i Stockholm. 58. Proposition, angående viss befrielse för rusthållarne inom Kungsörs län. 59. Skrifvelse, angående viss restitution af utmarkeskatten på Öland. 60. Proposition, angående afskrifning af anvisade belopp för tomtreglering i brandskadade städerne Wexiö, Åmål och Kungsbacka. 61. Skrifvelse, angående visst arfvode åt Skeppsombudsmannen vid Stock holms sjömanshus. 62. ersättning till krono-ombud vid stämplingen af spelkort. 63. Proposition, angående ett dana-arf efter Collega scholae J. Ekelund. 64. en marks öfverlåtande åt Malmö stad. 65. låneunderstödet för Rådhusbyggnaden i Wexiö. 66. beskattnings-väsendets och uppbördsverkets för enkling. 67. fond till pensioner åt folkskolelärare. 68. Skrifvelse, angående ersättning lör kolera-utgifter förskjutne från rän te tiet i Götheborg. 69. arrendet af Mörrums laxfiske. 70. Svar angående riksdagens förlängning. 71. Proposition, angående dagsverksskyldigheten på ön Hven. 72. Skrifvelse, angående borgmästares och landtmätares delaktighet i Civil statens pensions-inrättning.
Med undantag af tackjernspannar, skall på alla andra pannor och dertill hörande hatt elier stängselskifva, lösa pannebröst, rectificatorer och mäskvärmare, ehvad desse senare äro af metall eller träd, Landtmätaren eller Justeraren å hvarje af dessa delar med stämplar utmärka initial-bokstäfverne af sitt namn och årtalet, då uppmätningen skett, samt derjemte å pannan redskapens uträknade pannerymd. Stämpeln på panna sättes å halsen eller dess öfversta del; på de öfrige ofvanuppräknade delarne, å de ställen, der den blir väl synlig, utan alt skada redskapen. Bea.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Oecori.- Utsl:s Utlåtande N:o 8. :i3 I den händelse Landtmätaren eller Jnsteraren finnér, att redskapen ej hörer lill någon al de i 13 §. nämnde classer, vare han skyldig att derom genast inlemna skriftlig anmälan kos Konungens Befallningshafvande, sorn eger att föranstalta en lika undersökning och vidare förfara, som uti 29 §. loreskrifves. iS §. Landtmätare eller Justerare, hvilka, för att mäta och stämpla bränvinsredskap, kallas från sitt hemvist af enskild man, åtnjute derför af denne sistnämnde resekostnads ersättning och arfvode såsom för andra embetsförrättningar; men sker mätningen och justeringen å det ställe, der Landtmätare eller Justerare bor och vistas, uppbäre han sex runstycken för hvarje kanna, som den mätna och stämplade redskapen innehåller. Erforderligt handliangarc-b träde vid förrättningen må Landtmätare eller Justerare kunna af panne-egaren äska; men med behörigen justerade och krönta målkäril bör han sjelf sig lörse.
I afseende på tjenstebiträde råder den tänkvärda skilnaden emellan Kronofogdar och Häradsskrifvare, att de förre med lätthet erhålla nödigt biträde, så väl af underordnade tjenstemän som af enskilde personer, hvilka sednare i allmänhet ega tillfälle att förskaffa sig en rundelig aflöning utan principalernas betungande, då deremot Häradsskrifvarne dels med svårighet erhålla tjenstebiträden med framstående duglighet och dels, om sådana skulle, mot vilkor af förordnanden, erhållas, får Häradsskrifvaren till aflöningen afstå ofta hälften eller mera af sin 108 Motioner i Preste-Ståndet 1862. J\:o 56. inkomst efter stat, en omständighet, hvilken Rikets Ständer vid löneregleringen synes nog hastigt hafva förbigått. Efter en äldre reglering var skilnaden emellan Kronofogdarnes samt Häradsskrifvarnes löner och pensioner på indragningsstat 300 R:dr, hvilken skilnad dock nu stigit till 500 R:dr, allt Riksmynt. Då ansågos provisioner och andra sportler väl uppväga denna skilnad; men dessa extra inkomster hafva nu mera, i den mån de icke försvunnit eller nedgått till en obetydlighet, inberäknats i lönen, så att skilnaden derigenom blifver definitiv. Då det är bekant att Kronofogden lika litet som Häradsskrifvaren eger representationsskyldighet i och för tjensten, vidare att Häradsskrifvarens arbeten ovedersägligen äro betydligt tyngre och af större omfång äro Kronofogdens samt medföra en ojemnförligt större kostnad i och för utförandet, och slutligen ingalunda i afseende på vigt eller betydenhet stå tillbaka, så måste, såsom på det högsta befogad, framstå don frågan, hvilka skälen kunnat vara till iöneskilnaden, så vida nemligen lönen skall något beräknas efter göromålens vigt och betydenhet?