Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och småningom började ju den skola, han tillhörde, att äfven såsom förutsättning för skönlitera-turen fyäfva grundlig kännedom om den ena eller andra riktningen af lifvet. Men på det sättet vill Drachmann icke skrifva. Han, hvilken såsom kanske knappast någon dansk skald före honom har formen i sin makt, han hvars dikter äro så omedelbart hänförande, han vill, när han skrifver prosa, lysa genom stilens prakt, hän vill skrifva en lyrisk prosa, och han vill hafva lof att se ljust och gladt på lifvet, vill skrifva romantiskt emellanåt, han anmäler förhinder, när lasten och eländet skall skildras, han vill icke studera, utan fantasera. Ovilkorligen bör han ha rätt härtill. Öan är stor nog för att midt i vår realistiska tid kunna bryta sig en egen bana. Emellertid blefvo hans gamla vänner till en stor del misslynta, och alla visste att ett spändt förhållande inträdt mellan honom och den nya riktningens ledande män. Det hade för dem utfallit ganska egendomligt. Då de för tolf år sedan framträdde, blef det ingen ända på de begabberier, som regnade öfver dem från dem, hvilka dittills fört ordet. De unga voro män med rika kunskapsskatter, hemtade i trakter som dittills ingen hos oss hade beträdt. Detta kunde icke tålas, man störtade sig öfver dem, likgiltig för om man samtidigt blottade sin egen okunnighet. «Men småningom slöto sig allt flera och särskildt alla författare af rang till den nya riktningen, och det stod knapt en ordentlig kritiker qvar, som ville kritisera den. Och då skedde det märkliga, att under de sista tolf åren är förhållandet sålunda ändradt, att det är den nya literära riktningens män, som blifvit de tongifvande i literatur och kritik. Men med inflytandet har också kommit en stundom öfverdrifven sjelfkänsla och en betydlig fömämhet, och särskildt slöt sig kring klicken en del män, som aldrig hade uträttat något, men som kände med sig desto mera. Den tidigare kufningen alstrade ett icke alltid tillräckligt .däm-padt begär att vilja kufva. Det uppstod en lust att ingenting tåla, som icke helt och hållet tillhörde riktningen.
Han funne tydligen leda till landets för - Den iS Februari e. m. (lerf. Jag tillstyrker derföre antagande af Utsk:ns redactionsförslag i denna §, äfven nied det tillagg Frill. Cederström ansett behöfligt. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Äfven jag är benägen att lemna mitt begifvande till det af Frih. Cederström föreslagna tillägget, ehuru jag icke tror att detsamma egentligen kan behöfvas. Det vore kanske lika lämpligt att det trycktes öfver dörren till baneocontoren. Hvad angår liufvudfrågan, som bär är afhandlad, nemi. huruvida Konungens tillåtelse skall äga rum eller icke till privatbankers inrättande, anser jag Utsktn hafva rätteligen förfarit. Redactiouen uti denna § innehåller icke att ledamöterne uti ett sådant hancolag skola vara inländske män. Kanske hade det bort uttryckas; men det torde kanske heller icke vara lämpligt; och om det icke ulsättes, så ligger deruti ett ytterligare skäl hvarföre Konungens tillåtelse till bankers inrättande bör anses behöflig. Det kunde hända i kritiska och svåra tider, och vi lefva uti sådana, att en sammansättning ägde rum, som hade för plan att skada vårt land genom en sådan inrättning; och månne då icke Konungen bör hafva rättighet att kunna afstyra en sådan olycka, eller skola Sveriges lagar vara så inrättade, alt de utaf intrigmakare skulle kunna begagnas lill undergräfvande af Ilikets väl? Jag tillstyrker bifall till Utsktns redactionsförslag i denna §, med det tillägg som Frih. Cederström ansett behöfligt. Hr Lagerheim, Lars Magnus: Instämmande i det lindrigast sagdt oskadliga, om icke nödiga tillägget, som Frih. Cederström föreslagit, nemi. att uti denna § skulle insättas, att privatbanksedlar icke få som Rikets mynt gälla, kan jag så mycket mindre instämma uti de af Gr.
— På förhand får jag tillkännagifva, att om detta hans yttrande hade funnits i Statsrådets prot., och jag varit ledamot af Const.Utsk.; så skulle jag lagt detta yttrande honom till last, emedan denna argumentation Ur sådan, att den nogsamt kommer att motivera hvad jag uti mill för 8 dagar sedan skriftligen författade yttrande kommer att om honom anföra. Hr Presidenten Skogman har nemi. uti sitt skriftliga yttrande tillkännagifva , att det Den 3 Juli f. in - var R. St:s skrifvelse af år 1835, hvarigenom R. St., utom den K. M. i allmänhet medgifna dispositionsrätt af öfverskotten å afgiflerna till handelsoch sjöfarts-fonden , öfverlemnat åt K. M. att å dessa öfverskott anvisa medel för befrämjandet af etc. Förut har den värde ledamoten upplyst, att det var i83o först, som K. M. öfverlemnade lill granskning af R. St:s revisorer allt hvad som rörer handelsoch sjöfarts-fonden, hvilken förut, under namn af convoj-cassan, alltsedan 1809 utan anmärkning af Const.Utsk. fått af Konungen disponeras, så väl i afseende på sättet för afgifternas utgörande, som hvad angår anslag lör utgifterna derå. Om herrarne behagade lemna uppmärksamhet dertill, skulle herrarne finna, huru man här i landet förfarit, för alt förvandla statsmedel, sorn alltid borde vara underkastade R. St:s granskning, till sådana cassör, hvaröfver K. M. äger att ensam disponera. På den grund att 1809 en sådan praxis blifvit införd, på den grund, att då räkenskaperna 1828 blifvit öfverlemnade, StatsUtsk. likväl tillstyrkt och R. St. medgifvit, att K. M. ägde att disponera öfverskotten på den först benämnda convoj-cassan, numera kallad handelsoch sjöfarts-fonden, har Hr Presidenten Skogman af i835 års skrifvelse dragit den conclusion, att K. M. kunde sedermera på q5 års tid anslå afgifter på denna fond, hvarför det likväl medgifves att tillgångar kunde saknas.
1: 50 D:o d:o 5 snörknäppen d:o kr. 2 å % 50 D:o d:o 6 knapps Mousquelaires » 2 ä 2: 50 samt alla slag, såväl eleganta sotr. enklare, S o j a, Malda kryddor (garanteras oblandade) pä bleckdosor med genomborradt lock. Bordsalt i paket om 425 gram 1 skalp.) flere gänger prisbelönade och fullt jämförliga med de bästa utländska fabrikat Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare. ri3391 Glacé- och Gants de Suédes från 2 tin 20 knappar. Rekvisitioner från landsorlen mot efterkraf. BUTIKER: 45 Vesterlånggatan 45, Telef. 5 Sturegatan 5, [1717J n flicka af god familj önskar komma i ett trefligt hem för att deltaga i inomhus förekommande göromål. Hon är fullt hemma i klädsömnad och finare bandarbeten. Pretentioner små. Svar till » Kerstin », Söderhamn p. r. [2102] 5: 40 4: 50 köpas billigast i Carl M a l m b e r g s välrenommerade Biffstekssås. E 11: - 8: 50 7: 30 i 6: 40 Stora Moguls Mikadons H A N D Försöken Th. Winborg &amp; C:i » i Stockholm tillverknngar af Concentrerad Ättika pä flaskor för utspädning. S e n a p, blandad efter engelsk och fransysk smak, Öere sorter. E m o t fritt vivre. En ung flicka önskar plats i familj i en glad och folkriK trakt att gå frun tillhanda. Finnas minderåriga barn är sökanden äfven villig undervisa dem i vanl. skolämnen samt franska o. tyska språken. Svart. » H. 1890 », Iduns byrå. [2105] Pris pr kilo Non Plus Ultra O. T. D Czarens Mandarin ._ Telef. C a r l ^Ms&amp;ljaa.tjers » Panorama International, DIVERSE. Hamngatan 18 B, 1 tr. upp. Doktor A.
Brefvet till samteliga Landshöfdingarne den 15 Juli 1773, Kongl. Kungörelserne den 5 December 1788, och den 17 Februari 1803, samt Kongl. Förordningen den 27 Februari 1804, ganska tydligt och fullständigt blifvit föreskrifvit, huru bör förfaras till förekommande af Tiggerier, löst folks kringstrykande, och den ena Sockens Fattiges inflyttande uti den andra Socknen; så anser Utskottet någon ytterligare författning i dessa fall icke vara af nöden, och att vederbörande Sockneboar hafva att skylla sig sjelfve, om, genom bristande efterlefnad af hvad i synnerhet Kongl. Majrts ofvan Högstberörde Nådiga Kungörelse den 5 December 1788 innehåller, mindre arbetsföre Personer få inflytta i Socknarile, och derstädes till Mantalsskrifning uppgifvas för andra yrken, än hvaraf de kunna hafva deras bergning;’1 hvilket dock vördsamligen hemställes till Riksens Höglofl. Ständers ompröfvande. Stockholm den 26 Januari 1818, jpg Best», och Ekon.* Utah. Blänkande^ N:r si, Allmänna Besvärsoch Ekonomi■ Utskott tets Yttrande angående yrkad befrielse för gifta Personer från Beväringsskyldigheten, H oglad, Ridderskapet och Adeln har till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterat ett af Herr Munck af Rosenschöld författadt, så lydande anförande: ”Jag föreslår, att gifta Personer må vara befriade från Reväringsskyldigheten, och anhåller, att denna motion må till vederbörligt Utskott remitteras”; men som Herr Rosenschöld, icke med några skäl beledsagat sin motion, och Utskottet icke heller funnit anledning att den understödja; så torde Riksens Högloft. Ständer pröfva skäligt, att samma motion afslå; hvilket likväl vördsarwligen underställes Riksens Högloft, Ständers godtfinnande.
Låt dock denne fransman, hvars blod jag ej önskar eller eftertraktar, få veta att han ej bör besöka palatset Montefiori – det misshagar och plågar mig. – Men huru skall det ske, innan han förklarat sig? Min mor och Guilio fruktar jag ha en och samma tanke. – Snart nog lärer förklaringen komma, ifall den ej afböjes. Jag observerar och forskar tyst och hemligt. Din bror börjar åter spela. Han vill lefva stort, han skall låna och insnärja sig, och dig, min Annunciada, beräknar han som lösepenningen. – Aldrig! Du i lifvet eller du i döden. Din brud känner blott ett löfte. – Liksom din brudgum också känner blott ett ... men skall man ej anlita din biktfader? – Måhända, men han älskar ej fransmännen ens ur kristlig synpunkt; och anlitade man än den helige fadern sjelf, så tager jag hellre en kopp förgiftad lemonad än jag förgiftar min själ genom ett löftesbrott, som skulle kosta mig en lifslång kamp. – Jag visste det, min ädla perla ... Och låt mig nu säga att jag tror det innan kort för oss skall slå sällhetens och befrielsens timma. Marchesen di Montfiori är blott som skuggan i sina fäders salar, men romaren Gaetano har studerat den gudaburna målarekonsten. Han älskar och värderar den enkle artistens lif och tarfliga bröd. Lider han af att trampa den jord, der nobla fattiga skuggor, liksom han sjelf, men skuggor åldrade i fördomarnes ännu icke multnade band, sända honom sina hånande och föraktliga blickar derföre att han arbetar i stället att svälta – nåväl, då kan han resa. Konsten är den nyckel, hvarmed han öppnar dörren till ett annat hem. Men ensam vill han ej gå. Säg, dyrkade, om målaren Gaetano går ut i verlden, skall Annunciada följa honom? Skall hon blifva den fattige, men frie och lycklige konstnärens maka ... Ah, bättre hade dock anstått dig, ädla romarinna, om din kusin, din älskare och make varit kallad och buren att blifva Italiens befriare. Men Italien måste ånyo sofva en lång sömn, tills en väldig befriare vaknar.
Jemte förklarande att hvad, utöfver dertill från Riksgälds-kontoret redan utbetalda summor, befunnits utaf de vid denna Riksdag till Statens jernvägs-anläggningar beviljade anslag erforderligt för sistlidet års arbeten, skall från nämnda verk, uppå vederbörliga reqvisitioner, utanordnas, hafva Rikets Ständer fördenskull beslutat, att utaf samma anslag en summa af högst Sju millioner Riksdaler Riksmynt bör under hvartdera af åren 1858 och 1859 för sagde anläggningar, i mån af behof, E. K. M:t af Riksgäldskontoret tillhandahållas, samt att hvad utaf ifrågavarande anslag dessförinnan icke blifvit hos detta verk lyftadt, bör derifrån i föreskrifven ordning utbetalas under loppet af år 1860. Hvad för öfrigt sjelfva utbetalningssättet för meranämnda anslag beträffar, få Rikets Ständer underdånigst åberopa den underdåniga skrifvelse angående detta ämne, som under innevarande Riksdag den 21 Mars sistlidet år blifvit till E. K. M:t från Rikets Ständer aflåten. I fråga om ordnandet af de för Statens jernvägs-anläggningar anslagna och hos Riksgälds-kontoret lyftade medlens förvaltning, hafva Rikets Ständer inhemtat, huruledes, uti afgifvet betänkande angående nämnda anläggningars utförande, Öfverste Ericson yttrat, bland annat, dels den åsigt, att, ehuru E. K. M:t till en början samt för åstadkommande af ordning och enhet vid verkställigheten, åt bemälde Öfverste i Nåder uppdragit - Expcditions-Ulsliottets Förstäf) till underd. Skrifvelse N:o 188. 601 dragit att, i egenskap af Chef, leda dessa stora arbetens både ekonomiska och tekniska detaljer, ett sådant åt honom lemnadt Nådigt uppdrag icke kunde i längden fortfara, enär antingen hans frånfälle, en bruten helsa eller vården af egna angelägenheter möjligen skulle hastigt kunna undandraga det stora, för fosterlandet så vigtiga och vidt omfattande företaget den vård och den eftersyn, han deråt dittills kunnat egna, dels ock att
"Den som, i likhet med Borgareoch Bonde-Stånden, anser, att Kongl. Maj:ts vid innevarande riksdag gjorda nådiga framställning i fråga om kostnadsersättning till militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för en del resor i tjensteärenden, icke bör af Rikets Ständer bifallas, röstar Ja; Bik. till B. 8t. Brot. 1862 6 1863. 4 8aml 1 Afd. é Band. 19 Haft. 2 Stats-Utskottets Memorial fl:o Slef Den det ej vill, röstar flej; Vinner Nej, hafva Dikets Ständer godkänt Ridderskapet och Adelns samt PresteStåndets i denna fråga fattade beslut, att Rikets Ständer, jemte det de medgifva att den ersättning, som uti ifrågavarande hänseende bör af allmänna medel bestridas, utgår af reseoch traktamentsanslaget å den Riks-stalens Hufvudtitel, hvars rått och fördel kan anses hafva varit af förrättningen beroende, uti underdånig skrifvelse ej mindre tillkännagifva, dels alt Rikets Ständer funnit ersättning för tillsyn vid nybyggnad eller reparation af karakterslös å militieboställen ej böra af ofvannämnda anslag bekostas, dels ock att Rikets Ständer för sin del beslutat, alt ersättning till ifrågavarande tjenstemän må, derest Ständernas beslut, om förhöjning i skjutslega!! vinner Kongl. Majlis nådiga bifall, utgå med t R:dr 30 öre för hvarje mil, men i motsatt lali fastställas till 1 R:dr 25 öre för milen, än äfven anhålla, del Kongl. Maj.t malte låta tillse att, der krigsrättssammanträden vid andra tillfällen än under mötestiderna elier inom garnisonsort finnas nödiga, de måtte med minsta möjliga kostnad anordnas.” Stockholm den 5 November 1865. Reservation: Emot Utskottets framställning i detta Memorial är följande reservation afgifven.
Den allvarliga stämningen varar ett ögondem utan förvåning, utan försagdhet; i åratal har hon ju dag ut och dag in stått inför skaror, blik, men snart är den åter försvunnen. En större än de nu församlade, och sett alla ögon sång i danstakt tar vid, och så talar miss Lucy ånyo. Och nu är det åter i den vanliga stilen, riktade mot sig. - Där går ett sorl af beundran genom församdet förnöjda leendet finns åter på läpparne, den lingen: den bleka unga kvinnan med det inlilla handen knytes lika kokett som nyss. Och så fortgår det ännu en stund. Slutligen sjunkna bröstet, den smärta midjan och det kolsvarta håret, som jämte bonneten likt en tröttnar den unga flickan, en af hennes » adjuram omslutar de regelbundna anletsdragen, har tanter » rycker i stället fram, medan hon själf tydligen utmattad — hon lär vara mycket sjuki ett ögonblick intagit alla. Och man tjusas också verkligen af denna lig, och resan till Sverige skulle vara en reeldiga, genomträngande blick, detta lifliga väsen kreationsresa — sjunker ned på en stol och och dessa fina, regelbundet sköna drag, som låter blicken, nu tämligen slö och trött, glida påminna om en madonnas. Men så småningom ut öfver församlingen. Så samlar hon ännu försvinner det första öfverväldigande intrycket; en gång sina krafter, utbrister i en inspirerad man frågar sig själf, om dessa vältaliga, behagbön och försvinner. Och från estraden tillkännagifver den manfulla gester icke ibland äro beräknade, och om detta hälft skälmaktiga, hälft koketta leende lige » öfversten », att mötet är slut. någonsin gått öfver en madonnas anlete. Men » mötet » begynner. Det är likt alla andra frälsningsarmens möten, endast med det undantaget, att den unga flickan här är medelDet finnes ögonblick i människolifvet, då man punkten, kring hvilken allt rör sig. » Öfverste » mer än eljes skulle vilja ega förmågan att pejla Lucy — - likt de världsliga furstarne oeh furstett människohjärta, skåda ned i dess djupaste innorna namnes hon endast med förnamnet — djup och analysera dess skiftande känslor. Och är här drottningen; hennes minsta vink är lag på sådana ögonblick var denna afton rik.
Hepartements-chefen till justering ett i enlighet med förut fattadt nådigt beslut uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om låneunderstöd för anläggning af en jernväg förbi Hedens forssar i Luleå eif; Och täcktes Kongl. Majk, uppå Stats-rådcts underdåniga tillstyrkande berörde förslag i nåder gilla samt befalla att i öfverensstämmelse dermed nådig skrifvelse, af den lydelse bilagan till detta protokoll utvisar, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo Otto W. Seippel. 4 Kongl. Majlis Nåd. Proposition N:o 63. Ank. lill Exp.-Ulsk. den 5 Januari lflGo, kl. G c. m. KONGL. MAJiTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer med förslag till ordnande eif Biskoparnes löneinkomster; Gifven Stockholms Slott den i 6 December 1859. Efter öfvervägande af framställningar, som hos Rikets sednast församlade Ständer skett, dels om undersökning af Erke-biskopens och Biskoparnes löneinkomster, och dels att deras nu å lönerna innehafvande prafbendepastorat måtte kunna med egna pastorer iörses, äfvensom det svagast aflönade presterskapet vinna någon löneförbättring, anhöllo Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 18 Mars 1857, att, sedan fullständig undersökning egt rum till utrönande af Erke-biskopens och Biskoparnes samtliga löneförmåner, Kongl.
Om bifall till följande från Utskotten inkomne Memorial och Betänkauden, nemligen; 25+ Den 17 Martil, e. nu Från Dagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomicB Utskotten, rörande: 1:0 Bestämmande af Jordägares och Torpares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter. 2:0 Föreslagen ändring af 24 Capitlet 5. By-.gnmgaBalken. 3:0 Inskränkning i förbudet mot nyttjande af Trösk-slagor utaf Ek. 4 0 Herjeådahlens undantagande från Storskifte at Hemm ansmark; och 5:0 Författande af ett Sammandrag af Författningar om Jordägares rättigheter och skyldigheter. Frän Allmänna Besvärsoch OeconomioeUtskottett i anledning af väckta ltågor om: 1:0 Spectaclernes inställande på de större Högtidsdagarne, 2:0 Förändring i FörsamFngarnes skyldighet att vårda sina Fattiga; och 3:0 Om Ridderskapets och Adelns deltagande för deras Hus och Tomter i Städerne uti Kyrko-, PresteScholaeoch Rectors Boställsbyggnad, samt att de Onera, hvilka tillhöra Jordägare bland Siädernes Borgerskap, måtte utsträckas till alla Fastighetsägare i Städerne utan undantag* Angående Återremiss af: Den 17 Martil e m. 255 1:0 BancoUtskottets Betänkande om förläng, ning uti Praescriptionstiden lör låns omsättning i Banco DiscontVerket. 2:0 StatsUtskottets Förslag till beräkning af StatsVerkets intrader, samt 3:0 Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeco* nomiasUtskotfens Utlåtande, angående afskaffande af Luderplats.*! och allmänna Skallgångar. Af den 12 Mars, innefattandet Att PresteSråndet, som funnit sig föranlåtit att ogilla den af ConstitutionsUtslcottet föreslagne nya § att emellan 37 och 38 §§- i Regerings.
Denna af Utskottet nu uppställda beräkning, hvarigenom man vill vända uppmärksamheten (rån hvad städerna verkligen hittills såsom tolag åtnjutit — det enda de begärt och man velat bevilja dem att få ersatt — lill hvad de efter 1858 års tulltaxa skulle under åren 1853—1855 hafva i medeltal uppburit i procent af tullen, är likväl behäftad med ett grundfel, nemligen att den såsom tullnedsättning upptager hela tullminskningen 824,576 R:dr. Tullminskning uppkommer likväl af två orsaker: tullnedsättning och beviljad tullfrihet. Den förra ökar tolagens procentiska förhållande till tullen, då tullen minskas men tolagen qvarstår oförändrad; men tullfriheten, som tillika medför frihet för tolag, minskar tvärtom nyssnämnda förhållande. Sedan 1855 hafva åtskilliga artiklar blifvit tulloch lolagsfria, hvaribland stångjern, talg, våtsaltade hudar; hvilka tillsammans inbragt i tolag 93,156 R:dr. När man nu efter 1858 års tulltaxa vill beräkna en minskning af 824,576 R:dr i det under åren 1853—55 influtna tullbeloppet, så borde man ock räkna en motsvarande minskning af vida mer än 93,156 R:dr i tolagens belopp, som då skulle nedsättas från 815,730 lill mindre än 722,000 R:dr. Så faller den beräknade 91/* procenten och med denna procent hela räkningen.-—Utskottet hade i sanning gjort bättre om det, i stället för att med dylika beräkningar förvilla sig sjelf och dem det borde upplysa, försökt att vederlägga eller visa något misstag i den jemförelse Nils Larsson i sin motion framlagt mellan städernas verkliga tolagsinkomst under år 1857 och den inkomst de under samma år skulle hafva erhållit, om den nya regleringen då varit gällande. Han påstår att, då, t. ex. Stockholm, under besagde år verkligen uppburit 285,543 R:dr Runt i tolag, skulle det, enligt den nya regleringen, för en tulluppbörd af 3,575,008 R:dr erhållit 351,825 R:dr.
Björnstjerna, Carl Magnus, begärde votering och att uti kontraproposm måtte intagas Frih. Tersmedens förslag. I ani. häraf uplästes ett så lydande förslag till voter:spropos. Den som anser de mot StatsUtsk:s, i Utlåt. N:o 33 Litt. C. gjorda hemställan, i fråga om hammarskattens uphörande, framstälda anmärkmr föranleda till återremiss å denna del af Utlåt, röstar Jal den det ej vill röstar Neji vinner Nej, varder Utsk:s förenämnde hemställan afslagen och bi - Den 4 Mars f. m. 25 faller R. o. Ad. K. M:s Nåd. framställning om hammarskattens uphörande från och med nästkommande år, dock med förbehåll att det å Utsk:s Utlåt, anförda stadgande uti 2 § af K. M:sNåd. Förordn. d. 17 April 1846 varder från samma tid till all kraft och verkan uphäfdt. Hr Akerman: I händelse denna voteringspropos. antages, blifver mitt förslag, om ett ovilkorligt antagande af K. M:s Propos., undertryckt, hvarföre jag anhåller, att voteringspropos:n måtte annorlunda upställas. Hr Hjerta, Lars: Ehuru, sedan votering är begärd, någon discussion i hufvudsaken icke får äga rum, har dock vid många tillfällen visat sig, att mången afstått från sitt yrkande, såvida det befunnits, att något resultat af samma yrkande icke varit att påräkna. Under discussionen har man sagt, att R. o. Ad. önskade bifall till K. M:s Propos., och att återremiss blifvit begärd endast i och för behofvet af en redaction.
En annan värd ledamot, Hr Adelborg, har vid samma tillfälle varnande yttrat, att ”en allmän kommunalanda eller s. k. public spiril nästan helt och hållet hos oss saknas”, samt att, ehuru ”denna andas väckande till lif borde utgöra föremålet för hvarje sann fosterlandsväns ifriga och ihärdiga bemödande”, man icke desto mindre mäste med omsorg välja det rätta sältet för dessa bemödandens verkliggörande, taga sig till vara för att splittra krafterna och såmedelst, änskönt i bästa afsigt, förlama deras förmåga att verka. Denna skadliga splittring befarade talaren inträffa, om åt nämnderne öfverlemnades åtskilliga åt LänsStyrelserna updragne funktioner. Ytterligare har vid enahanda tillfälle ännu en tredje värd talare, Frih. Raab, Adam Christian, med bestridande af en då ifrågasatt ändring i sockennämnde-ledamöternes inväljningssätt, erinrat om de utvägar, genom hvilkas antagande berörde myndighet skulle blifva, såsom orden föllo, ”mera aktad, och förtroendet, att blifva vald (ill ledamot deri, skulle mera allmänt eftersträfvas, än som nu är förhållandet”. Tillika yttrade samme talare, att det vore vådligt öfverlemna åt sockennämnden vården af kassorna och af omyndigas alf, ”ty, till följd af den likgiltighet, hvarmed förtroendet att blifva ledamot i sockennämnd eller ombetrodd förmyndarevård om fattiga barn f. n. betraktas, skulle det möjligen kunna hända, att hemmansegarne undandroge sig detta bestyr och i deras ställe skickade sina drängar alt utgöra 76 Den i Oktober e. ra. sockennämnden, hvarigenom naturligtvis denna institution skulle förlora allt värde och inflytande”. Den värde Frilun har således erkänt, att den betydelse, som f. n. tillägges inväljandet i sockennämud, icke är synnerligen stor; och när, enl.