Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I betraktande häraf och som erfarenheten wifat, at de Skjutsandes kreatur städse taga skada, om icke söederfwas genom den rättighet de Resande nu aga al med Bondens uteslutande köra hans hästar, bertold, ty »värr! en tilbdrlig »varsamhet fällan iakt» tages; sä önskade Bonde-Standets Fullmägtige, der den ändring uti Gästgifware-Stadgan mätte ste, at den skjutsande förklarades berättigad, alllid sjelf fä styra sina hästar, dä han med tilförliteligasie kännedomen af deras styrka och fönnäga bäst kunde lämpa körandet derefter, och sämedelst wara saker at icke fä emottaga sit kreatur alldeles utmattadt och oftast bctydeligen städadt; i sammanhang hwarmed Fullmägtige ansägo högst nösigr, at en nog» hand hällcs deröfwcr, at hästarne icke blifwa betungade med större eller fwärare last, än ds förm5 utan äfwcntyrlig känning draga; hivarförutan och som det stall wara utan all motsägelse, d ls at derk Skiutsande, när hans tour til skjutsning inträffar, mäste, utom den tid som älgar lil längre wägs färdande fram til Gästgisvaregärden, hwilket färdande, hwad Hallstjutsbönderna angär, ar mest beswärande, helt och hältet försätta sä wäl et karlssom ökedagsverke och derföre icke erhåller mera än en gansta obetydelig betalning, alldeles icke motsvarande det dryga besvär, den trdsförsummelse, hwrlken särdeles i stördeeller andetiden är nästan oersättlig, och den täringskostnad, som Bonden fär widkännas , dels at ds dagswerken, som Bönserns pK wi^a ställen i Riket äro styldige at til Ränteägarne utgöra, icke fä betalas med mindre än Zi, 32 §:r enligt markegängen, hwilket belopp wid en sttutsfärd merändels sällan stär at förtjena; dels ock at de för Allmogen erforderliga inköp af hästar, seltyg och wagnredstap, i de sednare io ären, lika med andra warupriser, blifwit sä högt upstegrade, at anflaffanbet deraf icke annat kan än förefalla gansta kännbart; alltsä wille ^.näers kerston och Lrie kelrrlon förderas delar hemställa, om icke Utskottet kunde til Ständens klena förestå, at hos Kongl. Mast i underdänighst tilstyrka, det den skjutslega, som nu gär och gäller, mätte blifwa til i6 §. för hwarjc mils färdande med en hast förhöjd, dä den flintsande Allmogen, atmindstone utan alltför stort lidande, kunde fullgöra desi fljrttsnings - onus.
Johan Andersson från Skaraborgs län hos bemäldte Riksstånd afgifvet memorial, deruti han, under åberopande af sin vid senast hällne riksdag väckte, men då afslagne, motion, angående mulbetesrättighet å kronoparken Furubacken för Marums, Winköls ock Uärlunlunda socknar, föreslagit, att berörde inom nämnde län belägna park, innehållande 1012 1/2 tunnland, måtte, på sätt och i den ordnin: författningarne föreskrifva, öfverlåtas till omförmälde 3:ne socknars enskilda begagnande, hvarigenom så väl ett af deras angelägnaste behof blefve afhulpet, äfvensom Staten tillskyndades en betydlig vinst, hvilket sednare förhållande lätteligen ådagalades deraf, att de inkomster., hvilka från denna kronopark ingått till skogsplanteringskassan under åren från oell med 1842 till ock med 1845, endast utgjort tillsammans 2,669 rdr 5 sk. 4 r:st, hvarifrån dock borde afdragas kostnaderna för kronoparkeus vård, förvaltning och hägnad, då behållningen under sagde tidrymd blott biel ve 1,962 rdr 13 sk., eller för hvarje år, med uteslutande af skillingar, 392 rdr, hvaremot, om den föreslagne öfverlåtelsen medgåfves, följande inkomster skulle, efter motionärens förmenande, årligen inflyta till berörde kassa, nemligen: l:o Arrende för Jägarebostället Heden, /2 nuti i Marums socken minst rdr 200: 2:o dito för Jägarebostället Björnön — 133: 16. — 3:o Kronotionde, beräknad efter blott 2 k:pr på hvarje tunnland elier för 1000 t:d, 31 t:r, a 6 rdr t:n — 180: 4:o 5 procents ränta å dem för kronoparkens öf verlåtande uppkommande lösningssumma, beräknad efter 20 rdr för hvarje tunland, — 1000: — •— eller tillhopa rdr 1,513: 16. — hvilket Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 1-13 !) ii v il kel belopp allisa med 1121 r:dr öfverskjuter den inkomst, som för närvarande kunde af parken påräknas.
R:dr från anslaget för blesserade Officerare, hvilket belopp torde fortfarande böra utgå, utan afseende på hvad han i öfrigt af Statsverket uppbär.” Emot 66:te punkten (angående pension åt Konsertmästaren Berwald): af nyssnämnde reservanter, äfvensom Riksdags-fullmägtigen Anders Gudmundsson, hvilka gemensamt anförde följande: ”Ett bifall af Rikets Ständer åt den Kongl. Propositionen om pension från Statsverket åt Konsertmästaren Berwald, skall allt för lätt gifva anledning dertill, att andre vid det Kongl. Hofkapellet anställde personer skola anses till enahanda förmån berättigade, hvarföre det torde vara betänkligt, att tillstyrka ett sådant bifall. Reservation anmäles således emot Stats-Utskottets beslut i denna del.” Emot 73:dje punkten (angående pension åt Professor Mosanders enka): af Herr Bildt, Herr af Wåhlberg, Biskop Annerstedt och Doktor Wåhlander. Emot 81:sta punkten (angående anslaget till Professores Emeriti vid Akademierna): af Biskop Annerstedt: ”Då Stats-Utskottet afstyrker motionen om samtliga emeriti-lönernes vid Rikets universiteter förhöjning till lika belopp med professorslönerna, på den grund, att Rikets Ständer skulle numera hafva antagit den grundsats, att ”pensioner för de tjenster, som äro aflönade med mera än 3,000 R:dr, i allmänhet böra utgå med lägre belopp än lönen”, får jag anmärka, att undantag från denna grundsats synes böra ega rum redan af det skäl, att Akademiska läkare icke, i likhet med öfrige embetsoch tjenstemän, ega att tillträda pension vid viss lefnadsoch tjenste-ålder, utan endast i den mån emeriti-löncr blifva lediga.
It. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 4 April 1860. Plenum kl. 10 f. m. Justerades pleniprot. för den I 1 sistl. Februari e. m. Anmäldes och lades på bordet KonstitutionsUtsk:ts Mein.: N:o 11, med förslag till ändring i 15 § R. O. om hemmansegares representationsrätt; och N:o 12, med förslag till ändring i 52 § R. F. och 24 § R. O. angående tillförordnande af BondeSt:ts Sekreterare Föredrogs K. M:ts den 31 sistl. Mars på bordet lagde Nåd. Propos. om antagande af en författning angående ränta rid försträckning på viss kort tid. Hr Estenberg, Karl Kristian: Vid förra riksdagen, då denna fråga förekom, anade jag visserligen att den skulle taga större dimensioner vid ett kommande riksmöte, synnerligast då man hörde Hr FinansMinistern så varmt förorda det förslag, hvilket vi nu i form af en Kongl. Propos. fått emottaga. Jag vågade också redan då uttala mina åsigter i ämnet, och ju mera jag tänker derpå, desto mera fast blir jag i min då hysta öfvertygelse. Sjelfva principen, som ligger till grund för den föreslagna lagförändringen, anser jag för min del vara så högst vådlig att tillämpa på samhällsorganismen, att jag anser den nära nog som den mest frätande kräfta i vår lagstiftning. Såsom vi af Guds ord veta, är girigheten roten till allt ondt. Vill nu ett samhälle bevara sig från ondt, måste det också med ali omsorg söka bevara sig från roten dertill. Jag förmodar att vår lagstiftning icke så uteslutande grundar sig på Romerska lagen, att den icke vill inrymma något i sig af den lagstiftning, som kallas den gudomliga lagen. Att ocker strider emot denna lag, det lärer väl ingen af oss vara i okunnighet om, så vida man ej vill antaga att ocker är något helt annat, än den fria räntan.
Emot denna Utskottets åsigt hafva åtskilliga anmärkningar blifvit framställda, åsyftande att ådagalägga gagneligheten af det ifrågaställda arbetet och det ringa äfventyr för Riddarhus-kassan, som det äskade förlaget skulle medföra. Utskottet har tagit de gjorda anmärkningarne i öfvervägande; men då motionären, utan att afbida Högloft. Ridd. och Adelns beslut i ämnet, redan börjat utgifva det omförmälda arbetet, och således lärer anses icke vidare vara för detta iindamål i behof af något särskildt förlag från Riddarhus-kassan, har Utskottet, som i öfrigt icke funnit skälen för sitt förra afstyrkande vederlagda, från ofvannämnde omständighet hemtat ett ytterligare stöd derför, hvarföre Utskottet fortfarande tillstyrker: att Hr Anreps ofvanberörde motion icke må vinna Ridd. och Adelns bifall. R id darli u s - U t sko 11 e t s Utlåtande N:o 24, 5 ]¥:o *4. Utlåtande i anledning af återremiss af Utskottets Utlåtande N:o 13, angående anslag för granskning af Riddarhusets genealogier. Hörsamt Memorial. Medelst utdrag af Ridd. och Adelns protokoll den 13 sisth Maj har Högloft. Ståndet till Utskottet återremitterat Utskottets Utlåtande N:o 13, hvarigenom Utskottet, på anförde skäl, afstyrkt bifall å en af Hr Friherre Stjernstedt, Angust Wilhelm, väckt motion om ett anslag å 400 R:dr B:ko årligen från Riddarhus-kassan för att, genom för ändamålet utsedde Komitérade, åstadkomma en noggrann och omsorgsfull granskning och komplettering af Ridd. och Adelns i Riddarhus-Arkivet förvarade genealogiska tabeller.
Hr Carleson, Edvard Henr.: Utaf betänk, synes som hade jag varit af annan mening än Utskms pluralitet; men det är af misstag som mitt namn influtit bland reservanternes, och jag får förklara att likasom jag tillförene biträdt den af Utskm yttrade åsigt, jag äfven nu vidblifver samma mening samt får emot de skäl, som blifvit åberopade af Frih. Cederström äfvensom af en bland reservanlerne, här erinra om ordalydelsen i den skrifvelse, som blifvit föreslagen att till K. M. i undcrd:het framställas. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Den af Utskm framställda åsigteu att alla, som af vägarna draga fördel, böra deltaga i deras underhåll, låter gauska vigtig, men tillämpningen deraf är Den 17 Maj. 11 mycket svår. Så t. ex. drager Stockholm fördel af landsvägarnc ett ganska långt stycke rundlorakring staden, man kan gerna räkna 10, 12 å 16 mil. Skulle nu Stockholms stad deltaga i underhållet af vägarna uti hela denna trakt? Det förekommer mig orimligt. Qvarnegarne draga fördel af vägarne på det sätt, alt de sora behöfva mala måste begagna vägarne och sålunda hafva mjölnarne fördel af vägen och de som besöka en qvarn få ofta resa 2 å 3 mil, åtminstone 6—7 fjerdedels mil. Jag kan icke inse rigtigheten af den framställda grundsatsen, och tillämpningen skulle leda till orimligheter; men jag anser att den som mest drager fördel af vägen är den som åker på densamma, och de som hafva hästar för alt fortskaffa resande och varor. Från dea grundsatsen har också lagstiftaren i vårt land utgått, då lian bestämt att det är jordegaren, som skall underhålla vägarne. På många andra slälleu har man äfven vägpenningar till den som underhåller vägarne, på samma sätt som hos oss der bropenningar linnas.
Så hafva, vid pröfning af såväl dessa handlingar sorn den hos Rikets Ständer gjorda framställningen, Rikets Ständer, enär minskning i den beräknade kostnaden bör åstadkommas ieke allenast genom medgifvande af något större lutningar å den ifrågaställa vägen än den framlagda planen upptager, ulan jemväl genom ett i förhållande till ortens arbetslöshet jemkadl dagsverkspris, hvilket i kostnadsförslaget upptagits lill 2 R:dr, ansett det till 60,900 R:dr föreslagna bidrag kunna nedsättas lill 50,000 R:dr, utan att genom en sådan nedsättning arbetets utförande beböfver äfventyras eller det tillfälliga ändamål förfelas, som afser att åt ortens nödlidande befolkning bereda behöflig arbetsförtjenst; hvarföre Rikets Ständer funnit skäligt, att af de för undsättningar vid missvexter eller felslagna skördar afsedda, i Riksgälds-kontoret inneslående och till E. K. Majlis disposition ställda medel, för beredande af arbetsförtjenst medelst omläggning af omlörmälda väg emellan Rrunflo kyrka och Pilgrimsstads skjutsstation i Jemtland, såsom anslag utan återbetalningsskjldighet till utgående under innevarande år, anvisa ett belopp af Femtiotusen (50,000) Riksdaler: och få, jemte tillkännagifvande häraf, Rikets Ständer, under förbehåll att behörig säkerhet ställes för vägomläggningsarbetels fullbordande, härmed åt E. K. Majit öfverlemna alt meddela de föreskrifter i öfrigt, som i afseende å berörda anslags användande kunna linnas erforderliga och med anslagets ändamål öfverensstämmande. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 14 April 1866. / IVo 42. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 April 1 866. Preste-Ståndet den 14 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den 14 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga.
Samlifvet i dessa studentkaserner jämte universitetsoch särskildt collegestudiernas skolmässiga anordning sammanför de amerikanska studenterna närmare till hvarandra än hvad fallet är vid våra universitet. Att hafva varit classmates, d. v. s. årskamrater i college, konstituerar en förbindelse för hela lifvet. Dessa classmates hafva tillsammans under det första uni-versitetsåret såsom föraktade freshmen eller recentiorer varit föremål för sopho-morernas öfverlägsna blickar. Det följande året äro de själfva stolta sopho-morer. Namnet har fått en föga smickrande bibetydelse, som emellertid visar, att unga studenter äro sig lika jorden rundt. Jag citerar en amerikansk förf. : » Med sannskyldigt sophomormedvetande kände han, att han hade löst eller åtminstone kunde lösa alla tidehvarfvets kvistiga problem på ett sätt, sonj icke lemnade rum för någon motsägelse. » Under tredje året kallas de juniorer. Det fjärde året, seniorsåret, afslutas med gradueringen vid the commencement week. Gradueringen från college är evenementet i en ung mans lif. I detta hänseende motsvarar den närmast vår studentexamen. Öfverallt påträffar man i Amerika bevis på den vikt, som fästes vid gradueringen. Grafstenarne upplysa om, när och hvar den som hvilar därunder blef graduerad. Läs en tidningsnotis om någon framstående mans död! » Han var af .1850 års klass från Princeton », eller » Han var en Yaleman af 1845 ». Min värdinna minnes måhända ej födelseåret för alla sina manliga släktingar, men hon skulle betrakta det som en förolämpning, om jag ett ögonblick .satte i fråga, huruvida hon •kände året och platsen för deras graduering. Ingenting kan ge oss en bättre inblick i amerikanskt studentlif än ett besök vid the commencement week Tack vare en utmärkt amerikansk gästfrihet sattes jag i tillfälle att bevista de dithörande eftersökta fästligheterna i New Haven, » almarnes stad », ett namn, som för en Yalestudent har samma poetiska klang som för oss uttrycket » staden vid Fyris strand ». — Läseårét, liksom hos oss bestående af höstoch vårtermin, är slut med dess trägna år-bete.
Hemliga Uchkottets wid ärs Riksdag för Riksgälds Eontoiret utfärdade Instruc. tion gifwer wäl icke någon anledning dertill, att Utsandste Län stulle sökas och begagnas för andre behof, än akt dermed omsätta annan Utrikes gäld. — men wid öfwerwägande af de flere uti Herrar FullmägLiges Protokoll samt Riksdags - Relation andragne »Val, hamrade sä ival ifrån »övwandighe^en af ett dysikt biträde till I iländstr Creditens upratthällande som ifrån Contoireis framtida förkofran, hwilkcn endast genom Realisationen kunde befrämjas, will Stats - Utstottet förmoda att denna Operation af Riksens Höglofl. Ständer godkännas. Beträffande sedermera det näst före Realisationens början af förra Swensta Ost-Zndista Compagniet för Contoirets räkning inköpte Silfwer till ett belopp af i.-,0,0-22 Rd. fp. samt imvexlingen af Bancomynt, sa har Stals-Utstotter funnit dessa operationer sä bestaffade att de ofelbart, såsom i flere afseenden nyttiga och gagneliga lära winna Riksens Höglofl. Ständers bifall. Wid en allmän öfwerstyt af de Bancomynts tillgängar, hwilka salunda titlflu it Conkoiret uti annan wäg an genom upbörden af Cvntoirets Intrader samt wanlige Inrikes Län uti Bancomynt, synas desse Bancomynts tillgångar, i anseende till deras serskilda beskaffenhet samt inflytelse pä förhållandet §84 Den 18 November med Contoirets flulder, lika som fördela sig uti s:ne stag.
Var god och håll efter telegrampojken, att han genast lämnar fram det här, eljes hvad ska herr och fru Publik tro! I flygande fläng och med darrande hjärta, i hvilket jag doppat min panna, hvilket jag hoppas s y n s! Lovisa Petterkvist. Jockmock d. tjugufemte — Gud vet hvad! U r notisboken. Dådens skördar. Enligt från Göteborg ingånget meddelande har en af svenska folkskolornas veteraner, f. d. folkskollärarinnan fröken Margareta Augusta Hagberg, aflidit därstädes, nära 83 år gammal. Fröken Hagberg var född 1814 och utöfvade under en lång följd af år en gagnande verksamhet i folkskolans tjänst, till dess att hon trött af år drog sig tillbaka till privatlifvets lugn. — Statsrådinnan Augusta Emerentia Carolina Lagercrantz, född Zethelius, afled i söndags af hjärtförlamning i en ålder af något öfver 80 år å Vällinge egendom, där hon vistades på tillfälligt besök hos sin måg och dotter. Hon sörjes närmast af fyra söner, af hvilka den äldste är öfverste och sekundchef för Svea lifgarde, samt af två döttrar, af hvilka den ena är gift med t. f. chefen för generalstaben generalmajor Warberg och den andra med kammarherre R. P. O. Blomstedt å Vällinge. — I den höga åldern af nära 88 år har i Upsala änkefru Jeanette Arborén, född Sundmark, aflidit. Fru Arborén var född i Stockholm den 6 oktober 1809, dotter till sjökaptenen Johan Abraham Sundmark och hans hustru Gertrud Nannings, samt blef, genom sin moders andra gifte, systerdotter till lektorn och sedermera talmannen Anders Jansson-Hyckert. Hon ingick 1833 äktenskap med sysslomannen vid Gefle storkyrka Olof Arborén. Den aflidna var syster till förre chefen för k. Uplands regemente öfversten A. Sundmark, och sörjes närmast af två barn, sonen, förre kaptenen vid samma regemente C. J. Arborén, en dotter samt barnbarn.
SkråAmbeten hittills tillagde myndighet kan umbäras, och, jemte deras nuvarande organisation, bör upphåfvas, samt att det ordnande af Näringarne inom Ståderne , som ändock kan blifva behöflig!, bär innefattas i nya, efter nuvarande tidsförhållanden lämpade Handtverkerioch HandelsReglementen, utgående från de hufvudgrunder, att stadgad ålder och bepröfvad skicklighet utgöra egentliga vilkoren för inträdet bland Stådernes sjelfslåndigc Näringsidkare, och att en utväg till slikt inträde derföre bör öppnas äfven för dem, sora iek# genomgått de hittills vanlige lårogradernef 22 LngUtskattets Betdnhndeti, Af icke alldeles enahanda beskaffenhet har frågan, huruvida gråusorne emellan Landtoch Stadsmanna-lNäringar skulle upphora, samt de sistnämnde, eller Handel och Handtverk, äfven på Landet få idkas , förekommit Utskotten» En sådan frihet har i flere af de gjorde Molionerne, och jemväl vid föregående Riksdagar, blifvit påyrkad, och den naturliga rättigheten, att hvar som heldst obehindrad använda egande skicklighet och arbetsförmåga , samt efter eget val bestämma sättet till sitt årliga försörjande, till grund derföre åberopad. Utskotten hafva likväl bordt ihågkomma , att fråga här icke år att ordna en ny Stats och dess medlemmars förhållanden efter råttsenliga grundsatser; utan att efter tidens kraf reformera äldre institutioner, i afseende på hvilka det år nödigt alt tillse , huruvida något contract ligger till grund för det nuvarande förhållandet; ty en med stod af Samhållscantract på god tro forvårfvad rätt, måste vara lika helig, som den naturliga år, intill dess den genom Samhållseontract afsåges.
Utskoltet bör i anledning häraf upplysa, att af de obligationer, Banken vid 1859 års slut innehade till belopp af 8,307,310 R.dr 33 öre, voro utfärdade af Riksgälds-kontoret för Statsverkets skuld till Banken för derifrån förskjutna medel lill 1808—1809 årens krigskostnader . 3,300,000: — af Arméens Ackorcls-amorterings-fond 2,016,000: — hvaremot återstoden 2,991,310: 33. utgjordes af särskilda Hypotheks-föreningars obligationer. Hvad nu beträffar dessa sistnämnde obligationer, hvilka synas egentligen vara de, som i ofvanberörde motion afses, så ligger det i sakens natur att värdet å desamma måste vara beroende af konjunkturerne, likasom förhållandet är med värdepapper i allmänhet. Obestridligt är dock, att vid den tid, då största delen af omförrnälda obligationer för Bankens räkning inköptes, de allmänt ansågos kunna utan svårighet eller förlust för Banken realiseras, och i fall en dylik realisering nu mera icke skulle kunna med samma fördel som dä verkställas, torde sådant icke böra verka derhän att, såsom i motionen åsyftas, Banken borde afhända sig ifrågavarande obligationer, Banko-Utskottets Betänkande M 25. <57 af hvilka åtminstone de på utländskt mynt ställda, uppgående vid <839 ars slut, enligt det pris Banken vid deras inköp erlagt, till 1,033,218 R:dr 33 öre, för närvarande lära utgöra de enda i Bankens ego befintliga papper, hvilka, om också med någon uppoffring, kunna å utrikes ort afyttras. Efter Utskottets tanke bör i allt fall på Fullmägtiges pröfning ankomma att, med afseende å konjunkturer oell öfriga omständigheter, besluta om försäljning till större eller mindre del af de Hypotheks-förenings-obligationer, hvaraf Banken är innehafvare, må ega rum, och något åläggande för Fullmäglige att en sådan försäljning verkställa, synes Utskottet derför icke lämpligen böra komma i fråga att meddelas.
Utom det, att Lagen i sig sjelf syntes nog hård, skall den än yt«* 6 LiigUtskrWets fåeiiinknnde '17. tcjlig re i vissa orter egenmägtigt skärpa» derigenom , att kostnaden för den bysattes underhäll tillägges ylen ursprungliga »koldén. Och da hysåltning icke borde vara ett stral?
Då nu grundlagen sjelf uti Riksd.Ordn. sålunda lemnat öfversältningen af ordet ordinarie, anhåller jag vördsamt, att, sedan Utsk. utrönt till hvilket slag af statsinkomster de nu ifrågavar. höra, och i fråga hvarom det visserligen förfaller mig underligt, huruledes afgifter, hvilka äro så eventuella, som lotteri-medlen, kunna få egenskap af ordinarie, Utsk. måtte behandla ärendet i den anda, jag haft äran antyda, helst annars den våda kan inträffa, att, genom de meningsstrider jag omnämnt, sådana trångmål kunna uppkomma, att Regeringen nödgades gå en fraction af Sländerna till mötes med en eftergift för ögonblicket, grundad på prsejudicat af denna art. Det är, som jag baft äran nämna, ej otänkbart, att omständigheter kunna föranleda Regeringen att bortskänka ett för statsmachinens gång v i g t i g t villkor, i det fördelen att äga ordin, inkomster blefvé frånträdd vid samma riksdag som fråga derom blifvit väckt. — Det har här blifvit yttradt, att grundlagen väl stadgade, att man icke kan [borttaga Den 8 April f. m. >35 grundskatterna in totum et tantum; men tillika, att ehuru de icke alla kunde komma i fråga att upphöra, vore det obetaget att bortplocka deni en i sender, blott man gjorde det småningom. Jag anser det vara precist detsamma för principen, om de borttagas småningom eller alla på en gång, då de i alla fall skulle komma bort, och sådant utan de föreskrifna fem årens liggetid, hvarföre jag också nu, då fråga uppstått om den första af de ordin, statsinkomster, som man velat afskaffa, begär att Utsk. malte förvisa ärendet till erhållande af den form, som är förenlig med grundlagsfrågors behandling och sålunda behåller vår säkerhet för statsmachinens oafbrutna gång, äfven under sådana tillfälliga meningsstfider, hvilka kunna hindra bevillningens utgående. Det är således för ålerremiss jag talat, fastän på annan grund, än här förut af någon talare blifvit uppgifven. Gr. Frölich, David: Denna dag anser jag nu till spillo gifven för fortsättning af hvad jag egentligen anser såsom en ordstrid.