Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jfans Excellens, Justitiaf-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stjerneld, S.tats-Råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Uner, lleuterdahl och Grefve Gyldenstolpe. Chefen för Finans-Departementet, Stats-Rådet, Herr Friherre Palmstjerna, uppläste till justering det förslag, hvilket, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande fattade beslut, blifvit uppsatt till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling. Kongl. Majit behagade, jemlikt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befallde, att, i enlighet dermed, Nådig proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex Protocollö. Mildhog Lundgren. Ant. till Exp. Utsi. den 11 Dec. 1853, kl. 1 e. m. Kongl. Mnj:ti Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående nedsättning i kopparräntan å tillverkningarne vid Stora Kopparberget, samt i anledning af ånyo väckta frågor dels om upphörande af y/lfmogens inom vissa trakter af Kopparbergs Län skyldighet att till Stora Kopparbergs Bergslag in natura leverera Hemmansränteoch Mantalseller Qvarntulls-kolen, dels ock om uppiili frände af öfrige åt Stora Kopparbergs Bergslag och Hytte-egare tillerkände privilegier och särskilda förmåner; Gifven Stockholms Slott den 16 November 1855. Redan 5r 1829 gjordes af Stora Kopparbergs Bergslag hos Kongl. Majit underdånig ansökning om förmedling i den af koppar-fillverkningen utgående räntan, sålunda att denna ränta, i stället lör den genom Kongl. Resolutionen den S Mars 1803 fastställda beräkningsgrund af hvart tionde
Och om denna rnin önskan skulle finnas möjlig och antaglig, är den förenad med en ännu lifligare önskan, att af de bl ifvan-» de indragningar och andra Statsmedel, de varande ordinarie tjenstemän f som sjelfve uppfylla sina Embets-pligier, måtte blifva sä tillräcke]igen och, mot Knfbets v (rdigheten svarande, hederligen aflönie, att de ej för utkomsten behöfde inblanda sig uti bi-göromål och Coramissioner; och att ingen Den s 5 Juni. ingen finge bestrida mer än en syssla, af hvilken lian vore tillrackeliger» bergad; likväl och tlå Kongl. Majit redan lärer fdrordnat en Comité till under. sotning af de Embetsman, sommöjeligen kunna indragas; sa anser jag mig icke tillständig! att ännu något ofver Collegiernas nu blifvande ändring och. inskränkning vidare utlåtande afgifva. Ut Supra. Ex Protocollo A. J. Wahlstjerna. Utdrag af Protocollct, hållet uti Riksens Högloft. Stände}'s Lag-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 23 Juni 1815. TT ill justering upplästes Utskottets författade Betänkande i anledning af Lag-ComStéens Förslag om Förändring i Under-Domstolarnas och HofBätternas antal och organisation; hvilket Betänkande af Urskottets flesta Ledafnöter utom anmärkning godkändes. Herr Lagmannen Mannerstam yttrade: Lika med Höglofl. Utskottets flesta Ledamöter bifaller jag Betänkandet, såsom uti alla hufvudsakliga om. ständigheter öfverensstämmande med mitt till Höglofl. Utskottets Protocoll den 7 i denna månad afgifna T)en 28 Juni. afgifna skrifteliga yttrande. Då Betänkandet väl och fullständigt upptager alla de giltiga skal, hvilka, efter mittomdöme, visa den allmanna nyttan af de föreslagna ändringarna uti Domstolarnas och CollegLernas organisation, finnér jag icke nödigt att särskildt låta nämnde mitt dictameri uti hela sin vidd tili Riksens Hnglofi.
Hvad sedermera blifvit anfordt angående Frakt-handeln, att den icke synes öfverensstämma med vår allmänt öfverklaga*!? folkbrist, skulle jag medgifva, om icke redaa denna handel vore sedan långliga tider inrättad , om icke sjöfolk redan vöre dertill dan ad t-, om icke detta näringsfång nu mer än någonsin med vårt instilarisba läge öfVerensstämde, och om icke Riket för sitt försvar vore derutaf uti ett stort och oumgängeligt behof. Då man påminner sig hvad vår Frakthandel på 70 och 8o:talen af förlidne seculum inhragte, huru den Den 7 Juli e. m. 475 hjdpte att understödja vår realisation och att gifva förmåga att bära de utgifter som det påföijinde kriget erfordrade, lär man också medgifva att det icke är en obetydlig fördel att en skeppare, efter att i MedelhafS-hamnarna halva afsatt en del Svenska producter, genom frakter dessa orter imellan, för!) nar ej allenast tillräckligt att underhålla sig och manskap, men äfven att under tiden göra ansenliga penninge» remisser och slutligen hemkommer med en Salt-laddning. Denna rörelse är så mycket mora dyrbar, som Svenska faxtvgen, igenom det förtroende de vunnit, få merendels sina Frakter bättre betalda än de hesta Öfriga Nationer. Det man sagt om Finska handeln syne» mig i så måtto olämpligt, gom det icke är beräkningen af handels-balance som bestämmer de allmänna behofven, och sorn det icke är möjligt att på en gång ändra en Nations vanor eller rigtningen af dess handels-rörelse. Då man påminner sig huru som under åren 1808 och 1809 veden härstädes gällde 18 ä 20 R:d. och man då kommer ihåg, att en så stor folkmassas behof är i fråga, lär man finna att det icke låter sig göra att åsidosätta ett sådant afseende. Om under vintern år 1814 veden den föreseende hösten varit så dyr skulle val en Hor del af Hufvudstadens invånare nödgats 48® Den 7 Juli *■ ro. frysa ihjäl.
Det är bekant, att man å högre ort börjar anse privatbanksedlarna skadliga, derföre att de, såsom man säger, uttränga R. St:s Banks sedlar. Om man tänker sig Riksbanken såsom en inrättn., hvilken bör ideligen växa för att i mån deraf utsträcka sin lånerörelse och omsider blifva ägare af hela landet; så handlar man ganska conseqvent , då man förhindrar alla inrältntr, hvarigenom, med creditens begagnande i landsorterna, rörelse-capitalet får växa i mån af stigande förmögenhet i landet, och hvarmedelst landsorternas credit kunde komma att stå på egen botten. Denna åsigt omsluter ämnet för den stora stridigheten emellan dem, som förfäkta centrala eller municipala lagar och inrättntr. De centrala tillhöra despotiskt styrda stater, der folkets upplysning står på en låg ståndpunkt. Fria credit-inrättntr åter tillhöra mera civiliserade stater och innefatta ett ibland de många villkoren och sätten för att få nyttja den hos menniskan inneboende kraften till utveckling utan andra band, än som äro nödiga för andras frihet. Denna frihet förutsätter förtroende; och förtroende, man och man emellan, är alltid bevis på en högre grad af civilisation. Att idka bankrörelse, blir under sådana synpunkter icke annat än att idka hvilken annan borgerlig rörelse som helst. Den kunde rätt och slätt kallas en handel med penningar. Denna handel med penningar kan naturligtvis ske under mer eller mindre reslrictioner, i mån af upplysningen och den allmänna laglydnaden. Der upplysningen är ringa, der hvarest finnes en större dass af medborgare, hvilka icke kunna fatta denna Den 23 Augusti f. m. handels utvägar, dess soliditet och dess inflytande på det liela; der ar del nödvändigt, atl de lagar, sorn tillåta denna handel, i början äro mera organiska, eller, med andra ord, innefatta flera reglementarisk!! stadganden, än sorn i allmänhet man gerna ser i en lag. En så beskaffad nödvändighet förefinnes i afseende på den hittills i Riket för kort tid sedan alldeles okända solidariska ansvarigheten.
Domkapitlet meddelad, får Domkapitlet 1111 i underdånighet nåden anföra, att, genom den stängda postkommunikationen, remissen så sent kommit Domkapitlet tillhanda, att dess Utlåtande icke kunnat inom den tid, som vederbort, aflemnas. — Hvad åter sjelfva Revisorernes anmärkningar beträffar, så anser sig Domkapitlet böra till alla delar instämma uti de åsigter, sorn i Revisorernes underdånigst gjorda hemställanden uttalas; och hvad särskilt rörer redovisningen för de så kallade stipendia collectanea, hvilken från detta Stift saknas, får Domkapitlet i underdånighet anföra, att Domkapitlet icke haft sig bekant någon författning, som ålägger Domkapitlet att redovisning öfver dessa medel aflemna, och att i anledning deraf en sådan redovisning saknats. — 206 — Kuratorernes öfvar Kongl, och Hvitfeldtska S tig an dle-In rä ttning en underd. Utlåtande, i anledning af 1843 års Revisorers anmärkningar vid räkenskaperna för nämnde ätipendie-Inrättning. Stormaktigste Allernådigste Konung! Genom nådig remiss af den 6 nästlidne Februari, har Eders Kongl. Maj:t anbefallt Kuratorerne öfver Kongl, och Hvitfeldtska Stipendie-Iurättningen att hos Eders Kongl. Majit i underdånighet sig förklara, i anledning af hvad Rikets Ständers år 1843 församlade Revisorer, på sätt bifogadt transund; af deras afgifna Revisions-Rerättelse innefattade, anmärkt: dels att, då Revisorerne af Stipendie-Inrättningens räkenskaper för åren 1840 och 1841 inhemtat, hurusom Stipendiefondens fordringar för afvelsgården Toftestads arrende för åren 1816 med 1820, 4.156 R:dr 24 sk., samt 1,035 R:dr 44 sk. hos aflidne Öfverste-Löjtnanten Virgin blifvit, genom Kuratorernes, den 5 Augusti 1842 och den 2 Februari 1843 gilda, af Kongl.
Och när han gick utför den solgnistrande dalen kom det en syn för hans inre, ett ansikte såg på honom med på en gång stränghet och kärlek. Han såg en äng med oliver kring ett berg, en ensam och fattig man gick in bland träden. Och ut ur skuggorna kom hans röst, genomträngande som järn, barmhärtig som solsken: Älsken i mig? Men han slog bort det och försökte skratta. När man är sjuk blir man blöthjärtad, tänkte han. Nu skall jag börja arbeta igen. Nästa dag kom en pojke cyklande förbi på landsvägen och lämnade ett brev. Det var från Nilenius. Med en svordom bröt han det och läste: “Käre vän. Du har visst etablerat dig som en eremit och skall utvidga din själ i ensamheten, som den där galningen Arvidsson säjer, men det är inte nyttigt. Jag har träffat din hedersman till far och mor och språkat. Fick reda på att du blivit bekant med en millionär som är studerad så nu hjälper han väl dig till nån finare plats. Du skulle ha nån skrivplats för du har sån bra stil. Emellertid kommer jag upp att besöka dig, det kan vara idylliskt med en sån där koja mitt i ensamheten, jag ber att få bo hos dig några dagar och vila mig från allt detta bråket. Jag skall ta mat med åt oss bägge, och vi kan slå upp språklådan i ensamheten. Även om jag kan skaffa en liter brännvin, och det tror jag. Så spelar du på fiol. En sak: har du några trevliga böcker däroppe. Det är så att jag vill tala med dig om en förfärlig sak, du kan inte tro vad jag hatar finnbyn. Svärfar min har nämligen kommit på den djävulska planen att sätta mig under förmyndare och nu skall du hjälpa mig med en inlaga till tinget. Jag ska stämma honom för falsk bouppteckning och kanske mened så att han kommer på Långholmen. Jag kommer upp i morgon dag, så du bör vara hemma. Din tillgivne vän Alexander Nilenius.“ När David läst detta brev räknade han över sina tillgångar och beslöt att redan i dag ge sig i väg till Stockholm. Tåget gick klockan fem, det var två mil till stationen och hon var bara tio nu. Han var nästan glad över att brevet kommit, så att han inför sig själv fått en förevändning för att genast resa bort.
Raab föreslagna redaktion: ”Hatten, inberäknadt löst eller fastsittande rör, som sammanbinder pannan med afkylnings-redskapen eller mäskvärmaren får icke, utan med vilkor, som i 16 § 2 mom. säges, innehålla mer än lie fjerdedelar af pannans rymd”; hvarjemte Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla den af Frih. Raab föreslagna redaktion af ifrågavarde 11 :te §:s l:sta mom. Härvid ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter H r Landtm, förklarade det han trott sig finna alt ja öfverröstat nej. Hr von Hartmansdorff: Jag tager mig friheten anmärka att Hr Gr. o. Landtm, alltid eljest .plägat göra propos. först på det förslag, som Utsk. framställt, dä det af någon ledamot varit biträdt. Nu har Hr Gr. o. Landtm, gått i annan ordning. I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm, alt han väl alltid iakltoge att först framställa propos. lill bifall å Utsk:ns förslag, då eu sådan propos. yrkades, men alt vid detta tillfälle icke någon ledamot yrkat bifall till Ulskms förslag, utan Hr von Hartmansdorff endast begärt att detsamma till en del malte bifallas, samt fl r Landtm, derföre icke följt den ordning vid propos:nes framställande, som vanligen egt rum, då någon yrkat bifall till Utsk:ns förslag utan någon förändring. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. de utan aumärkn. lemnade 2, 3, 4, och 5 momme af 11 §. § 12- Frih Raab: Första mom. af 12:te § har fått en förändrad ordalydelse till följd af den förändring, som varit föreslagen, nemi. att icke tvenne pannor skulle få förenas till samma pannerymd.
När Boris efter slaget vid Plevna låg sårad på lasarettet, vårdades han af en rysk furstinna, styckets hjeltinna Natalija, och han ingaf henne samma kärlek till friheten, derför att han lärde henne älska sig. Men hos henne tog frihetssvärmeriet en annan riktning. En qvinna behöfver i allmänhet något reelt för att kunna älska, och hon såg sig om efter något sätt att arbeta i lifvet för detta, hon lärt att tro högt om. Så kom hon in i den revolutio-nära rörelsen, samtidigt med att Boris drefs emot den. Och det är hennes inflytande, när de nu i början af stycket råkas, som blir bestämmande för Boris utveckling. Ty frihetskärleken var ej död inom honom. Sjelfva hans häftiga utbrott mot revolutionärerna gifva vid handen, att det blott var hans sårade frihetskärlek, som reste sig mot dem, som skändat friheten med brott. Derför slår som en blixt ned öfver honom den upptäckten, att Natalija tillhör de revolutionära. Ty han sjelf famlar, går som i feber sökande efter något att gripa till för att få ett verk att utföra, som han helt kan offra sig för. Derför behöfver han blott underrättelsen om, hvem fadern egentligen varit, att hans far varit den, som gjort sig skyldig till de värsta grymheterna mot folket, och att han derför blifvit mördad, för att med lif och själ förklara sig vara revolutionär. Då är tviflet inom honom slut, han ser blott en snörrät väg för sig, och han går till verket utan att se hvarken till höger eller till venster. Men hvad han söker, när han kastar sig in i revo-volutionen, är sin egen personlighets räddning. Och det är detta, som gör honom, ej blott till en frihetshjelte, utan till en modern sådan. Ty det fins intet drag, som mera är karakteristiskt för nutiden än detta medvetna sträf-vande efter att hålla sin egen inre menniska upprätt. Dervid kan mycket blifva medel, som kanske borde vara ändamål. Frihetens sak blef ett sådant medel för Boris. Det var hans tragiska märke, och detta är ett modernt sådant. Om sjelfva stycket har mycket blifvit yttradt, och det torde kunna förutsättas såsom temligen bekant.
Riket, och dervid Funnit, att olikheten uti Ex* tra Roterlngen särskilta landsörter Imellan loder sitt förnämsta upphof ifrån det Ovilkorlig^' stadgande, sorn inneFattas uti 3 §. af Högstberörde Nådiga Instruction, nemligen, att en Rote, vid ansvar, icke får öfverstiga det hemmantal, som, efter Roierxngs-Instructionen för förra Boteringen och det derpå grundade Roteringsverk, i I.änet högst är tillåtet. Enär efter gamla Ro* teringen en Soldat utgöres, vid det ena Rege* mentet från ett hemman, vid det andra från ett och ett halft, vid tredje från två, och vid en del från tre hela hemman ; sa kunde Extra Boteringen, som skulle rättas derefter, ej annat ärt blifva olika betungande, särdeles som hemmanen uti jord , ägor och förmåner, icke äro emöt denna olika beräkning svarande, utan ofta händer ätt ett hemman i det ena Länet är lika godt med flera i det andra; och. utom denna olikhet Provinserna imellan, äro äfven öfver en ojemn för* delning inom dem mångfaldiga besvär anförde, hvilka ärtnu bero på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning. En allmän likhet härutinnan kan likväl icke vinnas, så länge det stadgande ståf fast, att Extra Roteringen skall, i anseende till hemmantalet, lämpas efter gamla Soldat-indelningen.
Dånen till desse städer äro. till uppbyggande utaf publike hus. Götheborgs Stad har ock behöft sitt Dån för samma Bihang sill Riks, it. Pras, ijj2J. &re Sami, N:» 16. «4* Banco • Utskottet» Betdnkandtn* ändamål, eller alt dermed liqvidera län hoS private, använda till husbyggnader och reparationer rn. m. Denna Stad har ännu mycket i den delen att göra. Ett nytt Gymnasiioch Scholhus skall nästa ar hyggås. Stadens Sluss och Qvarn sä godt sorn ombyggas, och Rivieret fordrar en kostnad vid dess muddring, som torde uppgå till 20,000 R:dr Banco. Götheborgs Stad har derjemte en slags billig fordran på lindrigare vilkor för sitt Lån, emedan Staden på egen kostnad uppbyggt en Casern för Garnison, som kostar öfver 150,000 R:drB:eo, och för hvilken Staden, enligt 180g och 1810 årens Ständers bes'ut, redan bordt hafva ersättning af Statens medel, om tillgång dertill förefunnits. Staden har emedlertid ensamt fått förlägga summan och förlorat all räntan, hvilket ännu längre synes komma att fortfara. På dessa anförda skäl vågar jag uti all ödmjukhet hos Riksens Ständer anhålla derom , att räntan, för Staden Götheborgs Lån af Banquen, får blifva lika med den, som erlägges af de förutnämnde Städer, eller 6 procent, hvaraf 4 procent ränta, och 2 procent Capital - afbe* talning, efter vanlig Fastighets Lårie - method. Jag vågar hoppas, att denna godhet 6a mycket heldre bevisas mot den betryckta Staden, som Lånet erhölls i en tid, då ännu mångå Lån af den sökta beskaffenheten meddelades private, fast staden då nekades denna fördel. Jag hoppas ock, att sådan beredd lindring för Staden uti möjliga återbetalningen af Lånet, skall fördelaktigt verka äfven för de omgifvande pro - Banko' Utskottets Betankanden. 143 vinserne, och således på detta sätt återbära den förlust Banquen deraf förmenes lida.
Af indelta infanteriet lärer, innan man fått en bestämd och verkställbar plan för utbildande af bevärts-systemet, hvilket hos oss ännu är förknippadt med stora svårigheter — och hvVket infanteri, till sin olycka och ti 14 det mesta för sina här ganska ofta benämnda musik-bataljoner, redan håller omkring 2.000 rotar vncanta — icke med skäl så väl i afseende på vårt militära som politiska intresse kunna reduceras en enda man. Det är visserligen sannt, att all indragning af Statens utgifter gifver för ögonblicket en vinst för de skattdragande; men sådana indragningar kunna likväl göras, att de i längden blefve betydliga förluster; och jag fruktar, att sådant skulle blifva förhållandet genom en minskning i deri nuvar. stående armeen, vare sig genom permanent indragning, eller en dels af densamma ställande på vacance. Hvad Gottlands Na t i o n a I-b e v ä r i n g vidkommer, så hoppas åtminstone jag att från en Krigsminister få se ett förslag lill densammas totala ombildande. Jag har alltid varit öfvertygad 0111, och den lilla erfarenhet jag möjligen kunnat förskalfa mig, liar aldrig jäfvat denna öfvertygelse, att nemi. det är vida fördelaktigare att emot en fiende föra en till anta! mindre men öfvad trupp, än en oöfvad massa, den må nu vara tagen hvarifrån och huru som helst. Utskts afslag på den äskade tillökningen i anslaget för bevärts-manskapets vapenöfningar liar det visserligen till någon del dermed godtgjort, att om det förra anslaget skulle finnas otillräckligt för en öfningstid af 12 dagar — inoch utryckningsdagarna oberäknade — bristen då må af Riksg.- cont. fyllas: men då K.
Att dylika platser må fortfarande medgifvas åt tidningsreferenter med erhållande af upplysning (ljus), då behofvet sådant tarfvar, samt att Riddarh.-fiskalen eger att för detta ändamål utlemna erforderliga, med den tidnings namn, som referenten representerar, försedda inträdes-poletter, emot af tidningens utgifvare ingånget vilkor, att i händelse något i dess tidning, såsom referat af R. o. Adis riksdagsförhandlingar, skulle förekomma, som icke med sanna och verkliga förhållandet öfverensstämmer, och den person, som saken rörer, hos tidningens utgifvare begär rättelse häruti, så åligger det sagde utgifvare att i först utkommande tidnings-nummer en sådan rättelse införa, till det omfång reklamenten för tydlighetens skull nödigt anser; 250 Den 30 November. 2:o Att om en sålunda begärd rättelse vägras eller i det antydda tidnings-numret uteblifver, eger reklamenten att förhållandet hos Landtm, anmäla, som genom Riddarh.-fiskalen låter, dels återtaga den för ifrågavarande tidnings-referent utfärdade inträdes-polett, dels i Postoch Inrikes-tidningar införa, att, som i den omordnade tidningen sanningslösa, emot verkliga förhållandet stridande uppgifter förekommit rörande R. o. Ad:s riksdagsförhandlingar, och tidningens utgifvare icke iakttagit sin åtagna skyldighet att härå införa äskad rättelse, så förklaras, att sagde tidning icke å Riddarhuset eger någon legaliserad referent, samt R. o. Ad. icke erkänner, hvad i tidningens spalter förekommer såsom referat af dess riksdags-förhandIingar. För att finna billigheten af hvad jag här föreslagit, torde det vara tillfyllest-görande att bemärka, att lika väl, som de enskifta reflektioner och anmärkningar, som en tidnings-redaktion eger rätt att i tidningens spalter införa, rörande en riksdagsmans yttranden och åtgöranden, äro sagde tidnings-redaktions okränkbara egendom, lika visst är det äfven hvarje enskild riksdagsmans okränkbara egendom, hvad han i utöfning af riksdagsmannakallet yttrar och åtgör.
S. D. ^a Banco , Utskottets den 29 ststsedne Juni» afgifne Betänkande, med dest, i anledning af skedd aterremitzden 28 Julii meddelte och sedan sista Plenidag pä bordet lagde ytterligare Utlåtande, angående tillökning i Banco, Fullmagtiges arfwoden, nu ater föredrogs, i sammanhang med S-ats, Utskottets i samma amne, sa wäl för Banco, som Riksgälds, Contoirels Fullmagtige, den i; Julii afgifne och sedan den »8 i sistnämnde manad hwilande Betänkande; fann Bonde,Ståndet de af Banco-Utskottet til! afstag nyttjade och ytterligare äberopade stäl ingalunda kunna antagas, och således, med ogillande derutaf, biföll sednare Alternativet af StatsUtffottets Betänkande, att arfwodet för Riksens Ständers Fullmägtige i Banken och RikSgäldsContoiret bör förhöjas med 50 procent och utgjöra 750 R:dlr Banco för hwardera ärligen. Ut suprr. Lx krotocollo, 6. Brinkman. Ut - Den 5 Augusti. 2395 Utdrag af protocollet, hället hos >6ederwärda Bonde Ständer, wid llrtima Riksdagen i Orebro den s Aug. 1812. SDafter ytterligare föredragning biföllos StatsUlffottels den z i denna manad pa bordet lagde Belänkanden: i:o. I anledning af Kongl. Masts Nådiga Skrifwelse, angående Handlanden Stabecks underdåniga Ansökning i afseende pa liquidcn för det förskott han fatt uppbära a en ar 1808 sig atagen Bränwins Lefwerants. 2:0. Angående någon förändring med Räntans och Provisionens beräknande a de Län i General'Aösistance.