Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län åter, som jemväl ansågos hafva behof af lika Inrättningar, saknades tillgångar för deras upprättande. Den mindre hufvudsakliga nytta desse Correctionshus medförde visade sig dock deraf, att de Län, uti hvilka de blifvit inrättade, icke dessmindre försågo de allmänna Fängelserne med lika antal som förut, och det tilltagande behofyet af större utrymme för försvarslöse, dels för brott straffade, dels för brott icke kände personer, jemte R. Sttrs ofvannämnde underd. anhållan föranledde inredandet af Wadstena Krigsmanshus för 3oo CorrectionsArrestanter; roen då detta oagtadt Fästningsfängelserne likväl syntes förblifva otili - Betänkande n. 383 räcklige för liysande af både för brott dömde och försvarslöse personer samt detta sednare förhållande var håde skadligt och helt och hållit stridande mot ändamålet af desse Fängelser samt fordrade vidtagandet af någon ytterligare CorrectionsAnstalts inrättande, afgaf K. M:t under d. io Dec. 1817 Nådig Proposition till It. St:r, att Bor g horn Is Slott på Öland måtte inredas till en större Arbetsoch Corrections-Inrättning. Till svar härå anförde B. St:r i underd. Skrifvelse den 20 Junii 1818, att de väl förde sig till minnes deras i detta ämne år i8i5 yttrade önskan, men att de, med afseende å Statens tillgångar samt de många och dryga behof, som måste fyllas, ej funno möjligt bevilja de betydliga summor, som för en fullkomlig Correctionslnrätlnings upprättande ansetts nödige, men öfverlemnade till K. M:ts disposition för detta ändamål 20,000 R:dr årligen till den nästföljande Riksdagen, samt anslogo äfven uti den vid samma lid uppgjorde StatsRegleringen Medel, att af K. M:t för nämnde ändamål disponeras, på sätt K. M:t pröfvade nödigt och nyttigt. Efter det K.
Yid föregående riksdagar har, i anseende till mängden och beskaffenheten af de till Stats-Utskottets handläggning hörande göromål, såsom omfattande både Statsverkets och Riksgälds-kontorets ärenden, detta Utskott, utom den i Riksdags-ordningens 24 g bestämda tjenstemannapersonal, nemligen en Sekreterare och för hvarje afdelning, hvarå Utskottet sig fördelat, en Kanslist, behöft och äfven fått begagna en särskild Sekreterare till biträde vid behandlingen af de frågor, som angå Riksgäldsverket, en Kamererare för räkenskapsgöromålen i afseende å statsregleringens olika delar samt en tillökad kanslibetjening; och då, efter ali anledning, äfven under denna riksdag, göromålen inom Utskottet blifva många och vigtiga, får, med stöd af hvad Riksdags-ordningens nyss åberopade § vidare innehåller, Utskottet hos Rikets Ständer hemställa, det Utskottet må tillåtas, att, för ärendenas behöriga och skyndsamma behandling, i mån af behof, antaga en Sekreterare för Riksgälds-afdelningen, en Kamererare och till en början två Notarier. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Nov. 1862, kl. 12 midd. Memorial, med den till Rikets nu Jörsamlade Ständer af Fullmågtige i Riks gälds-kontoret afgifna Berättelse. (Riksgälds-Afdeln.) Sedan Stats-Utskottet fått emottaga den af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, enligt 263 § af det för detta Yerk gällande Reglemente, afgifna berättelse, angående Riksgälds-kontorets ställning och förvaltning från början af sednast förflutna riksdag, varder samma berättelse till Rikets Ständers kännedom härmed öfverlemnad; och skall Utskottet framdeles under riksdagens lopp afgifva sitt utlåtande om Riksgälds-kontorets styrelse och förvaltning under den tid berättelsen omfattar. Stockholm den 17 November 1862. Berättelse till Rikets Höglofliga Ständer, angående Riksgälds-kontorets ställning och förvaltning sedan början af 1859 och 1860 års riksdag.
Formu* lair för berörde Sammandrag icke skall kunnat, för andra angelägna ärender, så hastigt utskrifvas , dels visat försummelse i erforderliga uppgifters afgifvande tiil LandsGontoiret , dels ock så felaktiga uppgifter dit inlemnat , att de till ny åtgärd mast återförvisas; och att af Krigsrustningar tillkomne mångfalldiga göromål gjort det omöjligt, att de vanliga ärenderna i laga tid besörja , enär deremot förekommit , att de omförmälde Formulairer till BevillningSammandrag , efter deras tydliga anvisning, endast va - 202 fjfusthiaOmbudsm, EmbetsBerättelser, rit tjenande till efterföljd -vid BandsContoirén , men Icke för underlydande Uppbördsman, hvilka deremot haft att ställa sig till efterrättelse de vid BevillningsFörordningen befintlige Formulairer: att BandsKammereraren icke gittat styrka, eller ens troligt göra, det underlydande Redogörare varit till dröjsmålet vållande , eller att någon åtgärd till deras skyldigheters fullgörande blifvit af BandsKammereraren emot dem vidtagen, ehuru sådant enligt bådeLandshöfdingelnstruction och 1739 års UppbördsReglemente , honom vid ansvar ålegat : att öfver hopade göromål af Krigsärender destornindre bordt hindra XjandsKammereraren att sjelf, inom förelagd tid, uppfylla sina tjenstepligter, Som han dertill ägt Constitueradt biträde uti BänsBokhållaren , och att han hvarken hos RiksgäldsContoiret eller Konungens Befallningshafvande gjort anmälan örn hinder för arbetets fullbordan, hvilket lian uraktlåtit ända till dess han igenom min vidtagne JBmbetsåtgärd dertill blifvit tvungen; eller Herr Bandshöfdingens egne föreburne hinder deraf, att han på JMådig befallning varit föranlåten att begifva sig ifrån BandshöfdingeSätet till Arméen i Norrige , enär sådant funnos hafva inträffat långt efter den tid, då Sammandraget bordt vara till RiksgäldsContoiret insandt och Herr Landshöfdingen ej kunnat visa sig hafva användt den medelst Circulaire Brefven den 20 Dec. 1729 och 18 April 1785, 1739 års UppbördsReglemente och 173^ ars Bandshöf ingelnstruction honom uppdragne tillräckliga magt och myndighet, att tillhålla BandsKammereraren och andra underlydande till deras skyldigheters uppfyllande, hvarförutan en längre tid jfiistitiaOmbudsm, EmbetsBerättelser.
Jag har trott det böra närmare undersökas, hvad i detta ämne må vara rätt. De ifrågavarande svenske fordringsägarne voro tre, af hvilka blott den ene sökt intekningssäkerhet, sorn dock berodde af rättegång, och de öfrige två hade hos K. Rfhde sökt utmätning, hvaraf följt exsekutiv försäljning, efter utmätning, både för deras fordringar och för obetalta kronoutskylder; men vid köpeskillings-liqviden hos K. Rfhde hade äfven infunnit sig den inteckningssökande; och så väl lian som de två öfrige hade anmält, att de uti gäldenärens konkurs i Norrige bevakat sina anspråk. Huruvida så skett, förekommer icke såsom utredt i de meddelade domsluten. För säkert är dock antaget, att redan före den tid, utmätningsoch auktionsåtgärderne verkställdes, konkursen var anhängiggjord vid domstol i Norrige; och norrska Sysslomannen i denna konkurs har vid köpeskillings-liqviden hos K. Rfhdej om ej dessförinnan, anmält sina hufvudmäns anspråk. Vid ett sådant förhållande, hvad hade väl exsekutorn att göra? Tillhörde det honom, i egenskap af svensk embetsmyndighet, att halva afseende på, hvad som förelupit hos norrsk domstol? Gäldenären hade ju icke i Sverige afträdt sin egendom eller blifvit dertill tvungen. Var han då i Sverige att betrakta såsom stadd i konkurstillstånd ? Om detta låter betvifla sig; så kan dock äfven en fråga om motsatsen uppställas. Afven svenske borgenärer kunna hafva bevakat fordringar i norrska konkursen, och säkerligen icke derigenom förlorat någon rätt i Sverige. Men skulle icke deras rätt efter svensk lag gå förlorad, om de hos en gäldenär, hvars obestånd är kändt, icke linge njuta den konkursförmån, som dem efter svensk lag tillkommer emot utmätningssökande andra borgenärer?
Gamle bruksherrn gladde sig outsägligt att åter se sina barn och höra Julies skenbara lycka bekräftas af hennes egna läppar; ty hon var för stolt att erkänna sanningen, och stundom, då hon var underkastad inflytelsen af sin fåfängas makt, tycktes det henne, att hon kunde föredraga sitt eget glittrande lif, ehuru tomt, framför den i hennes tycke enformiga ensamheten i Gustafs och Carolinas. Dertill kom ock, att baronen, som under denna tid ej hade någon annan att egna sin hyllning, ordentligt gjorde sin kur hos sin egen fru, och bemötte henne med den mest utsökta uppmärksamhet; ty Carolina kunde han af gammalt ej rätt väl med. Dessutom var Gustaf icke hågad för mer än oundgänglig artighet mot sin hustru, då den hembars af andra än honom sjelf, och fru Klein var en gång för alla otillgänglig för baronens utsöktaste galanteri. Julie lefde mycket indraget denna sommar, och afslog alltid, på ett kallt, nästan stolt sätt, Waldemars och Marias vänliga inbjudning till Brunkenäs; och när de voro på Knapergården, mådde hon vanligen illa, och ville vara ensam i sina rum. Ryttmästaren var ganska ledsen häröfver; men då Julie befann sig i en belägenhet, hvilken vanligen får gälla som ursäkt för en mängd nycker, trodde ryttmästaren, att alla fruar då måste hafva en vedervilja för vissa personer, jemte en synnerlig smak för tårar och enslighet. Ingen motsade honom häruti, och han var fullkomligt nöjd, isynnerhet som gamla pappa blef honom dag för dag mera bevågen; ty ryttmästaren delade oafbrutet sin tid mellan sin fru och sin svärfar. Han kunde hela timmarne, då gikten lemnade gubben i fred, vandra arm i arm med honom omkring egorna, och visade den största uppmärksamhet för ämnen, hvilka annars voro honom vidriga, nemligen nyodlingar, klöfvervallar, skogsbrand m. m. af lika prosaisk natur. Mot slutet af sommaren skänkte Julie sin man en dotter.
Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärs, och Oeconomie-Utskottets, sedan den 5 i denna månad, på bordet hvilande Memorial, N:o 3, med anmälan om det af Bonde-Ståndet gjorda val af Suppleanter till Ledamöter i Utskottet; Och förklarade dervid Bonde - Ståndet^ att UU Vret, Vt dr. 'd.g Jan. igny. 15 skottet så mycket mindre egt anledning till sin, i omförmäldie afseende, gjorda framställning lill Rikets Ständer, sorn, utom det alt de personer , hvilka hitintills anmältsig om inträdeuti Utskottet* i stället för några af de vid Riksdagens början utsedde Ledamöter derstädes, gjort denna anmälan icke i grund deraf, att de varit valda till Suppleanter, utan i anledning af Ronde-Ståndets för hvarje serskildt tillfälle, då ledighet af Ledamot sig yppat, fattade beslut eller utfärdade kallelse, att emedleitid biträda Utskottet, derom Utskottet för hvarje gång genom Protocolls-Utdrag blifvit underrattadt, S'åndet icke kunde erkänna någon rättighet för Utskot et, att ens sätta i fråga och ännu mindre ingå i granskning af Ståndets rätf, att fylla det i Riksdags-Ordningen bestämde antal af Ledamöter i Utskottet, hvarom Ståndet, efter 28 § i Riksdags-Ordningen, egt att förordna, såsom det sjelft tjenligast funnit, och 79 §. af RiksdagsOrdningen, utan afseende på anledningen, hvarföre Utskotts-Ledamot katt komma att afhålla sig ifrån deltagande i Riksdags-öfverläggningarne, ovilkorligen betättigar och ålägger det Stån , till hvilket samma Ledamot hörer, att förse Utskottet med annan Ledamot,' samt, om också Respective Med-Stånden icke skulle förfara sålunda, eller. Prat.
Ärfda-b:n och tillägg till 7 § i 20 cap. samma balk; Nio 199, om ändring af 8 § i K. förordn. om kyrkoråd d. 29 Aug. 1843; I)e ii 13 Maj. 461 N:o 200, i anledn af väckt fråga om upphäfvande af K. resol. d. 13 Nov. 1747, ang:de inskräukn. uti en del socknars i Dalarne rättighet att använda skog. Äfvenledes upplästes lill justering samt godkändes Exp.- Utsk:s under N:o 21 afgifna förslag till en § i riksdagsbeslutet, ang:de tu II be v i Ilningen. Frih. Hermelin, A u g. Söderling, uppläste följande mern.: Genom und. skrifvelse d. 5 Juni 1S41, ang:de anstalter för en förbättrad fångvård, hafva K. St., jemte anmälan af deras åsigt, att den i 26 cap. 4 § Byggn.b:n stadgade skyldighet att bygga häradsfängelser icke kunde utsträckas derhän, att häraderne borde vidkännas de betydligt ökade byggnadskostnader, som måste blifva förenade med de i nämnde skrifvelse åsyftade anstalter för en mera grannlaga fångbehandling, utan ali häradsfängelsernes ombyggnad och inredning lill celler borde af allmänna medel bekostas, tillika anhållit, att, vid uppgörande af plan för dessa fängelsers ordnande inom hela Riket, måtte iakttagas, att, till besparing af kostnad, antalet varder i möjligaste målto inskränkt, äfven derigenom, att länsoch stadshäkte tillika begagnas för angränsande landsort, varande af R. St. afsedt, att, sedan häradsfangelsernc blifvit på omförmälda sätt ombyggda och inredda, tångarne skulle kunna der qvarstanna under ransakningstiden, och icke förr än utslag i första instansen hr öfver dem fäldt behöfva till länshäkhet alsändas. Nödvändigheten att särskilda härader få gemensamt ransakningshäkte är således redan af R.
Ridderskapefc 'och Adeln anmoda det Särskildta Utskottet att, med frånskiljande af hvad i deSs Betänkande åf den 17 juni hörer till öfversigten af orsakerna till allmänna förlägen* heten, samt de åtgärder sorn bero af RikSenÄ Ständers egna beslut, i en kört framställning upptaga de Öeconomiska mai, sött* anses böra i underdånighet till Kongl* Majits Nådiga pröfning och åtgärd öfver* lenmas. Ut Supra. 5*6 Den J Juli e. rti S. D. Upplästes ett Memorial frän ExpeditionsUlskottet, a t förlidne gårdag, angående skrifvarehjelps anslående för Utskottets Betjening, samt tryckningen af den del af Bihanget till B-iksStåndens Protocoll. hvilken vid Riksdagens slut c)' hunnit fullbordas, och skulle StatsUtskottet, till hvilket berörde Memorial skulle öfverlem» nas, anmodas att häröfver sig utlåta. Derjemte ansåg Ridderskapet och Adeln nödigt anmoda SLatsUskottet, att föreslå någon anstalt, hvarigenom, under nuvarande tryckning af RiksStåndens Protocoll, Register deröfver ma, emot arfvode af något visst för hvart tryckt ark af dessa Register, författas, för att kunna med möjligaste skyndsamhet, efter Protocollernas tryckning, utgifvas. Ut Supra. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Bevillningsutskottets den 5 Juli på Bordet lagda Memorial af den 3 Juli, innehållande project till förändringar i 1812 års Chartas Sigilla* tae-Förordning. Ut Supra. S. D. Vid Förnyad föredragning bifölls Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 29 Juni afgifna och den 5 Juli på Bordet lagda Betänkande, i anledning af de inom 5 af RiksStånden gjorda anmärkningar vid Utskottets den 5 sist - Den 7 Juli. e. nz.
Rån t stycken till och med den 28 September 1861 nedgått till 58,500, eller i Raat 234,000, ehuru i afräkning å den ifrågavarande reqvisitionen levererats 51,300 R:dr silfver, eller 205,200 R:dr R:mt, men, enligt hvad Öfver-Direktören för Myntverket tillkännagifvit, hela det begärda beloppet af nämnde myntsort icke kunde med säkerhet vara att påräkna förrän i medlet af November och de reqvirerade 1 R:dr och 10 öre styckena först mot årets slut; så beslöto Fullmäktige, den 3 derpåföljde Oktober, med afseende å deras åliggande att tillse, det Bankens förråd af myntadt silfver motsvai’ade vexlingsbehofvet, att hos Kongl. Maj:t, med öfverlemnande af såväl Öfver-Direk törens för Myntverket yttrande, som det af Bankens Under-Styrelse, i anledning deraf, afgifna utlåtande samt med anmälan om hvad för öfrigt i ämnet förekommit, i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes anbefalla Ofver-Direktören vid Myntoch Kontrollverket, med den skyndsamhet fullgöra från Banken dädanefter ingående reqvisitioner å myntning af silfver för Bankens räkning, att prägladt silfvermynt äf alla fastställda sorter städse måtte finnas i förråd. 32 Och har Kongl. Majit, i nådig skrifvelse till Fullmäktige af den 1 November samma år, gifvit tillkänna, att Kongl. Majit, som serskilt fästat uppmärksamhet på den försummelse, hvilken måste anses ligga Ofver-Direktören för Myntoch Kontrollverket till last, att, genom alltför långt dröjsmål med nya myntstampars anskaffande, hafva vållat hinder för de nödiga utmyntningarnes behöriga verkställande, funnit skäligt att, med anledning af hvad i ämnet förekommit, i nåder anbefalla Stats-Kontoret förständiga Ofver-Direktören att tillse, det, utan hinder af möjligen förekommande arbete med medaljers förfärdigande, i främsta rummet de af Fullmäktige för allmänna rörelsens behof nödiga befunna och meddelade reqvisitioner å mynt alltid må vara inom behörig tid verkställda.
I detta fall har det synts Utskottet, som skulle, då det ifrågavarande stadgandet ej blifvit i Riksakten intaget, deraf ock följa, att Rikets Ständer icke ega befogenhet att i beslut om ändring eller upp häfvande af samma stadgande deltaga Deremot följer af stadgandets egenskap att vara en föreningsbesiämmelse, att det tillkommer Unions-konungen att deröfver slutligen besluta, och att frågan om ändring deruti bör behandlas i samma ordning, som rörande tillämpning af andra unionela stadganden varit följd. Då emellertid Utskottet funnit sig böra, i anledning af den utaf Herr Grefve Anckarsvärd väckta motion, tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. 31aj:t i underdånighet anhålla om vidtagande af åtgärder för revision och fullständigande af föreningsstadganderna melian Sverige och Norge och, för den händelse denna hemställan vinner Rikets Ständers bifall, Kongl. Majit säkert icke lärer underlåta att derå fästa nådigt afseende, samt, vid sådant förhållande, otvifvelaktigt lämpligast är att, unJer afvaktan på de förändringar revisionen må föranleda, de förenade folkens nuvarande inbördes förhållande i statsrättsligt hänseende icke förändras, får Utskottet, i anledning af Herr Dalmans motion, tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att den af Norska Siorthinget för dess del beslutade ändring i Norges Grundlag, hvarigenom det i samma Grundlag intagna unionela stadgande att lill Ståthållare i Norge kan utnämnas antingen 36 Allm. Besv.- och Ehon.-Utshottets Betänkande N:o 37. en Norrman eller en Svensk, skulle komma att upphäfvas, icke måtte af Kongl. Slaj:t till pröfning företagas förr än i sammanhang med de förändringar af eller tillägg till förenings-bestämmelserna, som af den begärda revisionen kunna föranledas.
Stockholm den ro Mars 18 ro. Pä 8oa Den 17 Mars. Pä Högloft. Ridderstapets Pä HögwördigePraste. och Adelns Ledamöters Ståndets Ledamöters magnar magnar O-res fleming,'. Hi. Wsiclman. Pä Wallof!. BorgarePä Hederwarda Bom Ständers Ledamöters de-Ständets Ledamö magnar ters magnar ^.br. LnZcl. goli. Lricsson. Utdrag af krotocollet, hällit i Kongs. Majus och Rikets Stats-Lontoir den 7:de Mars 1810. S. D. Sedan Herr Hof-^ant? Iein och Rids Vaxen Friherre ak Wetterstedt uti ankommit Em» bets-^iemoriZI, af d. z i denne Manad, jemte rilkannagifmande, det KonglMaju i Räder bifals lit Riksens Ständers Stats-Utstötts underdåniga anhållan, at bekomma en sxeeiti^ue upgift pa hwad som under narwarande Riksdag blifwit af StatsWerkets medel mänadtligen utbetaldt, til underhållande af Herr Landt-Marskalkens, Talemännens och 8eeretel^ien8 wid det Hederwarda BondeStändets Tafflar, samt de sa kallade Ståndens Klubbar, tillika anmodar Kongl. Stats-(-onroir-u, at en sadan upgifr Riksens Ständers Stats-Utstött med möjligaste första läta meddela:
Annat är tillstyrkande af beslut, till hwars fattande inga hinder af i wägen liggande Författningar finnas, annat äro öfwerlaggningar i hwilket ämne som häldst, rörande nyttan eller onyttan af anstalter, som likwäl ej Den 7 November487 ej funna beledsagas af absolut tillstyrkande, enär författningar finnas, som icke medgifwa nägon ändring utan Konungs och Ständers gemensamma föregående upphäfwande af sädane Författningar. As sadan beskaffenhet äro alla sa er, der hinder möta af gällande Lagar och Privilegier. Men intetdera kan hindra öfweriäggningar om nytta eiler onytta i hwad ämne som häldst, och att meddela Riksens Leander StatsUtstoktets raisvnement deröfwer jemte betänkligheterna för werkställigheten. Pä annat sätt stulle Kongl. Maj:ts i Proposition as d. 5 Julii leinnade owitikorliga förestrift om undersökning rörande indragningar m. m., wid hwarje steg möta vöswerwinnerliga hinder och blifwa utan särdeles päsöljd. —. Min tanka är således att Utskottet är owMorligen pligtigk, att taga under öfwerläggning allt hwad med israga »varande ämne gemenskap äger, dock utan att, sä »vidt Lagar och Privilegier i wägen ligga, hos Ständerne förestå nägot Beflut, »nen endast raisvnemeMswis framföra dest tankar om det nyttiga eller stadeliga, pä dek Ständerna derefter i den ordning, som »vederbör, mä kunna taga de utwägar, som sakens beskaffenhet elttigt Grundlagen fordrar. Pa sadan! sätt »vinnes all »lödig upplysning utan att någons i Lag och Privilegier grundade rätt dermed förnärmas. Förewarande ämne torde dest utom finnas i sa nara sammanhang »ned Herr Kongl. Secreterare»
Jag är otröstlig, men det är inte mitt fel, lilla mamma — det är omöjligt att få honom att sitta stilla. I gär voro vi, pappa, mamma och barnjungfrun, för tredje gången hos fotografen. En half timme pinade sig den arme mannen, eggad af våra böner, löften och hotelser, för att få honom att vara stilla ett ögonblick — förgäfves. Till sist stängde den förnärmade konstnären igen sin kamera och drog sig under allehanda utgjutelser tillbaka 236 in i sin mörka kammare. En så omöjlig pojke hade han aldrig förr haft göra med I Skamflata lämnade vi ateliern, ty det är ju på föräldrarne, som skulden faller — och vår » omöjlige » herr son sprang triumferande ut och hade så när ramlat utför en trappa på sexton steg. Naturligtvis gjorde hans pappa mig efteråt häftiga förebråelser. Jag skulle bevars väl bära skulden för hela skandalen — liksom om inte pojken vore honom upp i dagen. Da kan inte göra dig något begrepp därom kära mamma! Det är nästan komiskt, hur en man i sina bästa år och ett barn på knappa tre kunna likna hvarandra såpa pricken. Precis så måste Rudolfs pappa ha sett ut, då haa själf spatserade omkring i världen i kolt och knäbyxor! Själf påstår han visserligen, att han skall ha varit så fasligt städad, när han var liten, men jag har all anledning att anta, att det hänger annorlunda ihop! Från hvem skulle pojken ha ärft alla dessa tjufpojkstreck om inte frän fadern? Du skulle bara se, lilla mamma, när han spatserar omkring i rummen med fars hatt pä hufvudet och fars långa promenadkäpp släpande efter sig! Precis samma gungning på knäna, n ä s a D i vädret och — tänk dig, precis som pappa med venstra handen bak på ryggen — det är för komiskt. Och hans karatär, hans ansikte, ögonen, allt är ackurat som hos fadern. Får han bara hållas, så ä r han visserligen rar, och man kan få honom till hvad som helst (alldeles som en viss annan!). Men sker inte så, då darrar allt för hans vrede (återigen som för en viss annan!). Resultatet är, att jag har två tyranner i stället för en. Nu vet du, kära mamma, hur ditt barbarn Rudolf ser ut.