Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Embetsman med de infordrade kostnads-,förslagen inkommit, äfvensom behöriga Protocolls-Utdrag blifvit ingifne , ut visande, dels alt både egarne af Augerums hemman och öfrige Jord-egare, öfver hvilkas egor vattenledningen kunde komma att gå, enhälligt medgifvit densammas obehindrade verkställighet, blott med förbehåll, att den skada, 6orn sålunda kunde dem tillskyndas, måtte varda ersatt, och att de hvarje år skulle om arbets-linien erhålla kunskap, för att derefter rätta egornes häfd, dels ock att Stadens innevånare bekräftat sin öfverenskom. melse om erläggande af 1,500 R:dr .Banco årligen till vattenledningens underhåll och öfverlemnat densamma jemte de brunnar, som inom Staden varda inrättade, till Kronans fulla disposition; Och har E, K. M., med framställning af angelägenheten och fördelarne af ifrågavarande vattenledning, yttrat den Nådiga önskan, att Riksens Ständer ville anslå de för ändamålet nödige medel, att fördelas å 5 på hvarandra följande år, efter hvilken tills förlopp Inrättningen borde vara fulländad. Af åtskilliga jemte denna Nådiga Skrifvelse till Stats-Utskottet öfverlemnade handlingar och Chartor hafv3 Riksens Stander funnit det vara utröndt: att Carlscrona Stad saknar tillgång på 1 ris k t valten och mäste afhemta denna förnödenhet på ett afstånd af ^ mil ifrån bladén; att till vattens transporterande för Orlogs-Eioitans be - XJtider dani ga Skrivelser.
Maj:ts nådiga Proposition, angående anslag för geologiska undersökningar öfver hela riket samt utgifvande af derpå grundade geognostiska kartor. XI. B. 7, 18. A. 20. E. 136. — N:o 204. med förslag till sammanjemkning eller voteringspropositioner i anledning af Riksståndens skiljaktiga beslut rörande åtskiliige till Nionde llufvud-Titeln hörande frågor. XI. B. 4. A. 7. U. 120, 129. E. 401. — N:o 205. i anledning af Kammarskrifvaren i Riksgälds-kontoret H. af Trolles ansökning om pension vid afskedstagande!. XI. B. 20 A. 76. — N:o 206. i anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande för att under vissa vilkor, bereda åboerna å de s. k. Kyrkohemniauen i Halland dispositionsoch besittnings-rätt till samma hemman. XI. 13. 20. A. 76. — Nio 207- i anledning af väckt motion om ersättning till Westerås stad för minskning i vågpenningar. XI. B. 20. A. 76. — N:o 208. i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N.-o 140, angående dagsverks-skyldighet till Kungsgårdar och andra kronolägenheter. XI. B. 20. 76- — N:o 209. i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel för anskaffande af s. k. lifbergningsbåtar ra. m. XI. B. 20. A. 76. E. (16.
Hvad åter vidkommer anmärkningarna, så väl emot beslutet, sota redactionen i femte punkten af Betänkandet, få Utskotten tillkännagifva, att Utskotten endast haft för afsigt att tillstyrka Rikets Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t, med upp. Bih. till R. St. Utte Häfte ti a Lagsamt Allm. Bcsvoch Oecon.-Utsk. Utlåtande N.-o 35. häfvande af den pappersbruksidkare hittills medgifna rättighet att, till lumpors insamlande, begagna personer, sorn ega kringresa i landsorterna, i Nåder förordna, att pass för sådana personer hädanefter icke skola utfärdas, samt att det må bero på pappersbruksidkare sjelfve alt, genom antagne cornmissionairer, eller på annat lämpligt sätt, emottaga de lumpor allmänheten kän hafva alt aflåta. Ehuru det torde böra medgifvas, att denna Utskottens mening kunnat på lämpligare sätt, än som skett, uttryckas, likväl och som två Riksstånd redan bifallit Betänkandet, hvilket endast af Ridderskapet och Adeln blifvit återförvisadl, hafva Utskotten icke ansett sig böra deruti föreslå någon förändring eller rättelse, utan få detsamma till HöglofL Ridderskapet och Adeln oförändradt å nyo öfverlemna. Ankom till Exp.-Uisk. den 27 December. Utlåtande, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottens Betanhände N:o 6, i anledning af föreslagna förändringar och tillägg till Kongl. Maj:ts Kådiga Lego-Stadga för husbönder och tjenstehjon, den %3 November i833. Detta Betänkande, hvilket Hederv. Bonde-Ståndet bifallit, hafva öfriga Riks-Stånden återremitterat på grund af följande deremot framställda anmärkningar: 1:0 att det tillägg, som, efter Utskottens förslag, borde vid 2 Art. 6 §.
Alla de hemman inom Kungsbarkarö, hvilkas ränta, på rusthåll och augment sammanräknadt, icke uppgingo till 60 daler, hafva äfven i 1717 års indelningsverk bibehållit ersättningen för vinterkörseln och dagsverken. Mer påtagligt torde ej kunna ådagaläggas, att då de lillslagna augments-räntorna pröfvades fullt motsvara rustningskostnaden, ansågs äfven dagsverksräntan vara ersatt och alla förut gifna löften om ersättningar uppfyllda. Man lärer då slutligen nödgas erkänna sanningen al det resultat, hvartill Konungens Befallningshafvande i Westerås och Kongl.0 Kammar-kollegium 1815 hade kommit: att rusthållens augments-räntor inom Åkerbo härad blifvit bestämda till elt högre belopp, med afseende på det undantag, som vid rustnings-indelningen egt rum, af de så kallade jordeboksoch hemmanlals-dagsverkena. Häremot invändes — och denna invändning förfäktas ifrigt af K. Kammarkollegium — att de tvenne öfriga kompanierna af Lifregementet inom Westmanland äfven samtidigt fått förhöjda rustningsräntor, till och med till högre belopp än Kungsöhrs kompani, så att för det sistnämnda visar sig en räntebrisl vid jemförelse med de förra. Härvid måste först erinras, hvad i Herr Grefve Mörners reservation (pag. 13) är anfördt och med Herr Krigs-rådet Forssbergs till de sammansatta Kollegiernas protocoll den 22 Dec. 1849 afgifna yttrande bestyrkt, att påståendet om denna så kallade räntebrisl härleder sig från elt missförstånd, emedan indelningen icke skett efter mantal eller öresland, utan med hän - 16 Slals-Utskottcls Utlåtande, N:o 338. sigt hufvudsakligen till hemmanens olika godhet och förmåga att bära den med rustningen förenade tunga. — Men tager man i betraktande de olika skatlläggningsmethodcrna, så igenfinnes orsakeu lill det lägre beloppet af totala rustningsräntan inom Kungsöhrs kompagni, i den för detta fögderi gällande lägre skallläggnings-metboden.
N:o 112, i anledn. af väckt motion om uphörande af läste-afgift till Svenska kyrkan i London, samt ang:de denna inkomsts ersättning genom anslag. Föredrogs, men bordlädes ånyo, uppå begäran af flere ledamöter, SlatsUtsk:s den 31 sistl. Maj f. m. första gången på bordet lagda Utlåt. N:o 113, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., ang:de beviljande af ett räntefritt lån till Stockholms stad, för bestridande af de genom kolera-farsoten föranledda kostnader. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s den 31 sistl. Maj f. m. på bordet lagda Utlåt. N:o 114, i anledn. af väckt motion om ett lån till innehafvaren af Näskulta pastorat i Södermanland för sänkningen af Prestsjön. Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtsk:s den 31 sistl. Maj f. m. på bordet lagda Utlåt. N:o 115, i anledn. af K. M:s Nåd. skrifvelse om uphörande af den till Statsverket nu ingående arrende-afgift för Carl Gustafs stads krono-tull-mjölqvarn. 38 Den I Juni. Föredrogs och bifölls StatsUlsk:s den 31 sisll. Maj f. m. på bordet lagda Utlåt. Nio 116, i anledn. af väckt motion, ang:de förändring i sättet för utgörande af den lill åtskillige Regementens Lönings-Direkt:r nu ingående s. k. hemkalls-afgiften. Föredrogs ej mindre ett från PresteSl. ankommet prot.utdr. af den 31 sist). Maj, innefattande inbjudning lill instämmande i det beslut, nämnde Stånd fattat vid föredragningen af Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s Utlåt.
Prot. 1856—1858. 4 Sami. 1 A/d. 4 Band. 1 Höft. 2 10 Stats-Ulskollets Utlåtande N:0 206. jordegandeoch disposilions-rätt till de ifrågavarande hemmanen icke heller kunnat vinna Kongl. Maj:ts Nådiga bifall, synes det icke vara lämpligt att numera ifrågasätta hvarken någon allmän undersökning eller rättegångs anställande, helst Utskottet icke kan underkänna vigten af de betänkligheter, som vid föregående tillfällen blifvit anförda emot en sådan behandling af denna fråga, hvars slutliga afgörande derigenom skulle blifva förd röj dl till en aflägsen framlid, utan alt ändock visshet förefunnes att det afsedda ändamålet skulle på denna väg vinnas. Men då deremot Kongl. Maj.t, redan vid 1844—1845 års riksdag, under erkännande af billigheten deruti, att åboerne mätte betryggas emot alltför höga och betungande afgifter, och alt en möjlighet måtte dem beredas all lill hemmanen förvärfva egandeoch dispositions-rätt, i sådant afseende afgifvil ett Nådigt förslag, hvaremot någon annan väsentlig anmärkning ej hos Rikets Ständer förekommit, än beträffande beloppet af den afgift, som fortfarande skulle till kyrkorna utgöras; Och då denna olägenhet genom det af motiouären nu framställda förslag är afhjelpt på ett sådant sätt, att billigt afseende dervid synes vara fästadt både ä kyrkornas rättigheter och å hemmans-innehafvarnes anspråk alt icke varda öfver höfvan betungade, skulle Utskottet för sin del ej finna betänkligt att förorda detta förslag, eller åtminstone de hufvudgrunder, hvarpå detsamma hvilar, till antagande af Rikets Ständer.
Anckarsvärds och Frih. Kantzous yttranden, tills man får se, om någon sådan inblandning kommer att äga rum. Då först kommer pluraliteten inom detta Stånd att i denna fråga visa sig, och dertill uppskjuter jag allt vidare svar. Uppå Landtnäs befallning, upplästes å nvo det förut upplästa yttrande af Gr. Anckarsvärd, innehållande uppgift å den propos. han begärt till R. o. Ad. måtte framställas. Hr Ribbing, Arvid: Såvida jag rätt uppfattat Gr. Anckarsvärds mening, tror jag, att lian frångått den propos. lian först begärde, och instämt i Hr von Troils begäran om propos. endast derom, huruvida R. o. Ad. vill, att de i 41 §:n Riksd.Ordn. nämnde personer skola deltaga i bänkm:s-va!et. Gr. Anckarsvärd: Jag instämmer i hvad Hr Ribbing yttrat, och har begärt den af Hr von Troil föreslagna propos:n, såsom kortare och mindre ingripande; och åtnöjer jag mig med, att endast den blir framställd. Den propos. Hr von Troil begärt upplästes, så lydande: ”att de uti 41 §'n Riksd.Ordn. omnämnde personer ej må uti ”bänkm:s-valet deltaga.” Hr Frih. o. Landtm.: Den begärda propos. innefattar, enligt mitt begrepp, ett förslag till ändring i iö§:n Ridd.- Ordn., hvilken § innehåller: ”att, enligt anteckningslistan, ”samtl. R. o. Ad:s närvar, hela antal delas uti i5 särskilda, ”men till beloppet lika, delar, hvarvid, om något mindre an”tal skulle öfverblifva, detsamma på de sista afdelningarna ”med en person på hvardera fördelas bör.
Upp - 37 i i Den 8 Juliu Uppläst hos samteliga Riks - StSndcn d. 8 Juni. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Betänkande, i anledning af Herr Öfversten G. A. Bergenstråles Memorial om indragning och reglering af öfverflödiga Embeten och Tjenster. TT. VJtt Memorial, sorn Högloft. Ridderskapet och.
R:dr, emot dito dito 12,600: — för* sänkningen af sjöarne Vadljungen och Björklången samt rensningen af elfven Rinnan inom Nordmarks härad, å 16,800 R:dr, emot dito dito 16,800: — » dito af Säfsjön i Arvika socken, å 8,000 R:dr, emot dito, med beräkning af 3 procents ränta 8,000: — » utdikningen af Nolby och t Skane mossar, inom Näs härad, å 11,600 R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 3 procents ränta 11,600: — 8,885,507: 44. 30,000: — 2,005: 31. 20,400: — 1,452: — 924: — 574: 21. 3,582* 83. 441: 1. 11,249: — 16,800: — 8,000: — 11,600: — Transport: 8,927,586: 12. 8,992,535: 80. — 39 — Transport: 8,927,586: 12. 8,992,535: 80. inora Vesterås lån: till förre Ryttmästaren C. V. Hammarsköld, å 15,385 R:dr 50 öre, för utdikningen af Hägervalls och Skarstads mossar, samt aftappningen af Mosjön inom Skultuna socken; återbetalas jemte kronoutskyl derna 6,769: 63. 5.538: 79. » bemälte Ryttmästare, å 1,300 R:dr, för sänkningen af Fröoisjön inom samma socken, dito dito 675: 98. 571: 98. » Agronomen jF. R.
Detta är således en moralisk förbindelse, som Utsk. likväl alldeles icke afsell, utan endast betraktat frågan från en materialistisk synpunkt, då Utsk. velat, att skyldigheten skulle utkräfvas genom tvångsmedel, i stället att jag anser pligtkänslan dertill böra vara tillräcklig. Besynnerligt är det också, att då kronobetjeningen förmodligen äfven skulle få omedelbar befattning med ifrågavar. böters indrifvande, blifver samma person efter Utsk:s förslag åklagare, domare, verkställare och delägare i böterna. Skulle åter anmälan hvarje gång göras hos K. M:s Bef:h:de, och böterna uttagas i Vanlig executiv väg, så skulle detta vara förenadt med så mycken omgång, att man snarare skulle förlora än vinna i besväret. Jag skulle för hlin del helst se ett helt annat uppbördssätt infördt m. fl. 6 H. 45 354 Den i o Maj f. m. terminer för skatternas indrifvande; men då Utsi. ej föreslagit någonting i denna väg, tror jag den af Utsk. liär tillstyrkta åtgärden vara olämplig. Åtskilliga ledamöter inom Utsk. hafva också reserverat sig emot pluralitetens beslut, och jag instämmer med dem, samt begär propos. till afslag å betänkandet. Hr Rothlieb, Axel Fredr.: Jemte det jag förenar mig i de anmärkningar mot Utsk:s betänk., som Gr. Cronhjelm och Hr af Dalström gjort, utber jag mig att få tillägga den särskilda anmärkningen, att de flesta skattskyldiga, som äro i tillfälle att betala sina utskylder i rällan lid, säkerligen skola fullgöra det utan hvarken böter eller kronobetjeningens påhelsning, så länge de äga rättighet att med sina grannar och bekanta skicka penningar till uppbördsstämmorna; men då Utsk. nu föreslagit böter till 2 sk. af hvarje r:dr på debetsedeln för alla dem, som icke bevista andra uppbördsstämman, synes det nog hardt, att allmogen skall se sina utlagor ökade med ^tdel, endast för underlåtenheten att personligen infinna sig, ehvad betalning erlägges eller icke. På dessa skäl yrkar jag likaledes afslag å betänkandet. Gr. von Hermansson, Carl:
Om ock denna snara äterbeta nina lan blifwa känbar för hwarje Medborgare, fä stall den dock medföra dea goda staststista werkan, att öfwerflöds hogen och förmägan, samt med detsamma importen af Utländskt kram stall minstas. Wi böre wid skuldens storlek ej mist rösta pä Mära krafter, hafwe wi icke inom 22 är nedsatt tvär ivid past lika stora gäld, efter det förra Finsta kriget, till nära en tredjedel? Det sednare oklokt började och ännu oförstandigare utförda kriger stall icke mägka förstöra ost, om wi ost wisligen förese. Det gamla egenleliga Swerige äger ännu en intrinseque styrka framom de flesta Riken, dä icke en oförsigtig Ministere inblandar sig och ost i andra magters Cabinels-inlriguer, uti den precaira afsigten, att med detta Lands inskränkta förmäga och folkstyrka deltaga uti Europas sä kallade politiska Br,lauce, Stater emellan. Wid en sann patriotisk öfwercnsstämmelse emellan Konung och Stander, ti!! befordran af kloka Oeeonomie-Förfatkningar, jordens möjeligaste fördelning i sjelfegandes händer, samt utwidgad Näringsfrihet, bör Swerige öfwerflödigt kunna föda sig sjelf, och för wära circa 4000 Skep. Koppar, och 400,000 Skep. Jern, oberäknad! wärk nu för tiden mer än fördubblade Lager, och andra Skogs-producker m. m. bör 412 Den 12 Zebruarii. bör äfwen framdeles, förutan alt konstigt bemödande, Guld och Silfwer af sig sjelf inflyta, såsom ett öfwerstott uröswer wära fa werkliga Utländska behof. De dyrkade ädle metaller utgöra utom desi ingen werkelig wälmåga eller rikedom. En mera sjelfständig förmögenhet böre wi beflita ost om. Spanien och Portugal hafwa, med de ifrån Amerika erhällne Skaller, mera förlorat, än wunnit m i imverles styrka.
Vi hafva sålunda bevis både från en föreg:de riksdag och ifrån denna huru ärendet blifvit behandladt, allt för den meningen, att ett sådant förslag lill gemensam tanke, sora det jag framställt, icke är mot grundlagen stridande. I afseende på sak vill jag visserligen icke längre uppehålla 316 Den 28 Maj e. m. R. o. Ad. men anser mig dock skyldig att svara Fril). Cederström med magra ord på den frågan, hvarföre man nu skulle antaga ett förslag, som så nära öfverensslämde med det redan pröfvade K. förslaget, som föll sistl. höst. Jag vill icke fästa mig vid de poetiska ord som yttrades, emedan dessa ord, huru poetiskt sköna de föllo sig, säkerligen uttryckte en ganska prosaisk tanka af misshag till sjelfva grundtankan i förslaget. Mine Hrr! om ock det förslag jag framställt skulle hafva ett syskontycke med det K. förslaget, hvilket jag icke nekar, och hvilket jag tverlom åberopar som ett värde för detsamma, så hafva vi väl från alla riksdagar, så långt jag kan minnas tillbaka exempel derpå, att förslager falla och upkomma som hafva tycke med hvarandra. En antydan är likaledes gjord alt Ilr Brincks förordande af det K. förslaget, uttryckande lankan att de grundsatser detsamma innehåller skulle gillas af en stor del af nationen, vore en Hr Brincks förvillelse, denna förmodan tror jag vara grundad på ett misstag hos bemältc Frih:e. Jag är öfverlygad att om Frilen rest omkring i landet och gjort sig bekant med opinionen så skulle han icke tillåtit sig det föga lämpliga skämtet, som tydde derpå att Hr Brinck vore den ende man, som hyste en sådan tanka och hade den förmätenheten och den svagheten att tro, att endast af det skäl alt han sjelf gillade det, nationen skulle göra likaledes. För min del kan jag vittna, att, i den landsort, der jag bor, der var opinionen ganska allmän för det förslaget. Jag anser mig icke böra besvära R. o. Ad. med ingående i ett motiveradt försvar för de särskilda punkterne i det förslag, som jag begärt må utgöra Ståndets gemensamma tanke, utan anhåller att det må blifva föremål för propos.
Denne i nägra och zo är begagnade och opatalte löningSförmän skulle unbergä en ny förändring genom Kongl. Kammar,Rättens åtgärd, och derifrä» utfärdades anmärkningar rörande förtvand» lings»beräkningen. Den noggranaste wedcrlägqninq der as saknadeS icke. Äberopandet af innehafwande full» magter och mera dylikt blef utan afseende; hrvadan detta omärkeliga anmärkningsmäl stöts sä, att Lönerne som skulle utgå af Boställs»Casian nedsattes, och anmärkningförfattaren fick en belöning af§Qo R:d. Det lidande som härigenom drabbade defie Löntagare, kan lätt inseS, och det waldsamma, att icke ent Den 12 Deceurber. ens Ms a^^nacn mur stensten fa till godo njuta, hwad ruan wid tillträdet deraf bast försäkran uppå, behöf> tvet blott nämna? i för akt göra allt härutinnan mera begrivelicit, bifogas exempelwis en uträkning hwwof kan simas hivad man bordt fa axh hwad man förlorat. Men ännu återstod en förminskning i desta Löner, och deri skulle inträffa dermed, att Finland uphörde att lifva under Swenre. A'la Restrve»Röir, tor denstaa four borde inga i wär löneberäknittst Ute» . blcfwo sinLer kriget och uteblifwa förmod elize» för all tid. I -a gn häller ödmsnk-stiqey att 'dctra mätte'ta^as i e?k önirbehjertande.: Dcr beror af af Riksens Höstloff.
Det torde likväl, vid besvarandet af Olof Månssons yrkande om Judarnes förvisande ur riket, göra till fyllest, att erindra, att deras bosättning och vistande härstädes grundar sig på ett med staten afslutadt ordentligt Contract, som enligt rättsläran icke kan häfvas, utan att vara förverkadt, och hvars bibehållande i sin kraft, nationens värdighet och anseende dessutom fordra. Besv. och Ehon. Utsk. Betänkanclen. Af icke liten vigt är derjemte den omständigheten, att genom Judarnas förvisning flere millioners vär<Je skulle utgå ur landet och Statens inkomster genom minskningen af de Contributioner, som af Judarne erläggas, betydligen nedsättas, till en ytterligare börda för Rikets öfriga Skattdragande, som med fortfarande lika Statsbehof skulle nödgas fylla bristen. Flere skäl, dem Utskottet, med åberopande af särskildta Utskottets vid 1815 års Riksdag i ämnet afgifne Bebetänkanden, anser öfverflödigt att upprepa, framställa sig härförutan till förkastande af det af Olof Månsson föreslagne steg, hvilket Utskottet derföre ock afstyrker, såsom våldsamt och orättvist till sin natur, ofördelaktigt i sina följder och för öfrigt oförenligt med den närvarande tidens välvilliga och liberala tänkesätt. Någon inskränkning i de frioch rättigheter, Judarne, i följd af Kongl. CommerceCollegii Reglemente för dem af den 27 Mars 1782, åtnjuta, finnér Utskottet icke helier böra ega rum, enar vissheten om deras orubbade besittning föranledt Judarnas bosättning i Riket; och, i följd häraf, kari Utskottet icke styrka tiil bifall, hvarken dertill, att Judarne i allmänhet måtte förbjudas drifva handel med Bomullstyger, eller att do till sin betjening icke skulle få begagna sig af personer af fremmande Nation, deraf i alla fall ingea våda för samhällets belastande 430 Besv. och Ekon. Utsk.
Farväl, Tomas. Skall jag säga dig tack för det som har varit? Det vet jag icke. Älskar jag dig ännu? Det vågar jag icke fråga mig själv. Men jag glömmer dig aldrig, farväl! Märta." Det var allt. Tomas satt länge orörlig med brevet hopvecklat i handen. Slutligen brast han i gråt. Det var daterat dagen förut. I kväll alltså skulle hon resa. Om en timme skulle hon redan vara på väg. Plötsligt märkte han, att han icke grät längre. Han kunde icke ens erinra sig, varför han nyss hade fallit i gråt. Han läste om brevet från början, ty han ville veta, vilket ställe det var som hade gripit honom på ett så särskilt sätt; men han kunde icke återfinna det. Men paketet, vad kunde det finnas i det avlånga paketet... Han rev bort pappersomslaget och blev stående häpen med en blecktrumpet i handen en liten leksakstrumpet av målat bleck, randig på tvären i blått och rött. Å, midsommargåvan... Det stod ingenting om den i brevet, alltså hade hon först efteråt kommit att tänka på den. Slutligen satte han den för munnen och började tuta. Han kunde icke få mera än en enda ton ur den, en hes och falsk ton. Det hade nyss regnat ute. Gatorna lågo fuktiga och blanka, spräckliga av höstkvällens mörker och gasgnistornas ljus. Tomas var på väg nedåt järnvägen; han ville se, om han kunde uppfånga en skymt av Märta i något kupéfönster. Han gick och tänkte på slutorden i hennes brev, då han kom förbi ett litet konditori vid en sidogata, där han en gång för längesedan hade varit inne med Märta. Det var en afton i maj, och häggen hade nyss slagit ut... Han kunde icke hindra sig från att småle, då han just såg två unga människor komma över från den andra trottoaren, kasta skygga blickar omkring sig och därefter försvinna genom den smala dörren till konditoriet, hon före och han efter. Ja, nu var det de andras tur. För honom och Märta var leken slut. Med ens föll det honom in, att de båda gestalterna, som nyss gledo honom förbi i mörkret, i själva verket voro honom välbekanta. Den ena erinrade honom om Johannes Hall och den andra om Greta men det var ju omöjligt. Det måste ha varit en inbillning.
"efter beräkning af det kannetal bränvin, som genom minuthandel, och det som genom utskänkning må anses komma att under (örsäljningsåret i Staden föryltras,” hvilka ord, såsom motiveringen utvisar, af misstag blifvit bibehållna, böra utgå. 8 24, deraf gillades de 3 första momenten, hvaremot 4:de eller sista mom. afslogs, 8 26, Utskottets förändrade förslag ogillades, och fann Ståndet för godt besluta, att denna 8 bör bibehållas, sådan som den af Preste-Ståndet blifvit antagen vid pröfning af Utskottets Betänkande N:o 13, allenast med den ändring att slutorden i 3 morn.: ”dock må denna tillåtelse icke utsträckas öfver två timmar,” erhålla denna lydelse: dock må denna tillåtelse icke utsträckas öfver tiden efter kl. 4 eftermiddagen." I öfverensstämmelse med det i Lektor Sondéns reservation framställda förslag beslöt Ståndet, alt näst efter 29 8 skall i särskild 8 tilläggas ett stadgande af följande lydelse: "Ej må någon tillåta tjenstehjon eller lösa personer, som sjelfva anskaffa bränvin, att samlas i hans hus eller bostad för att der vistas under bränvinels förtärande.” 8 43. Såsom en följd af Ståndets beslut i afseende på 24 8 uteslötos de å 5:te raden af l:sta mom. förekommande orden: ”eller 4 morn.;" hvaremot denna 8 i öfrigt godkändes. 8 45. På grund af beslutet om intagande näst efter 29 8 af ofvanomförmälda nya stadgande beslöt Ståndet att i denna 45 8 skulle i afseende på förbrytelse emot nyss berörde stadgande införas en straffbestämmelse i enlighet med 17 8 i Norrska Bränvins försäljnings-lagen af år 1845. 88 34 och 49 godkändes, dock med anmodan till Utskottet att inkomma med förslag till det tillägg i dessa 88, hvilka kunna anses behötliga för den händelsen, att nu gällande förbud för införsel af bränvin varder upphäfdt. S. D.