Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagberedningens den 25 November 1844 afslutade och samma år tryckta förslag till Straffbalk med motiver, protokoller och reservationer. 10:o. Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer vid 1844—1845 årens riksdag aflåtna nådiga Proposition, med förslag till Strafflag samt tillhörande protokoller i Stats-Rådet och Högste Domstolen. ll;o, Lag-Utskottets betänkande i anledning af samma Proposition, samt de med 236 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 102. anledning deraf i Riks-Stånden förda vidlyftiga diskussioner, äfvensom Rikets Ständers skrifvelse af den 22 Maj 1845. 12:o. Kongl. Maj:ts till 1847 års riksdag aflåtna nådiga Proposition med tillhörande protokoller och förslag, äfvensom Justitie-ombudsmannens afgifna utlåtande. 13:o. Lag-Utskottets den 11 Augusti 1848 afgifna ”betänkande, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om antagande af ny Strafflag, med flera tillhörande lagbestämmelser, dels ock åtskilliga särkildt väckta motioner i afseende på Kriminal-lagstiftningen”, äfvensom öfverläggningarne härom i Riks-Stånden. 14:o. De motioner och nådiga Propositioner samt betänkande!) och öfverläggningar, som föranledde a) Kongl.
På grund af Rikets Ständers bifall till Utskottets framställningar i memorialerna N:ris »5, 18 och 51, kommer dels för pant-låne-kommissarien att utföras missräknings-penningar, »5o r:dr; dels för kamereraren i kassafliA. till Ii. St. Prot. 1847 och iS*8. 6 Samt., i Afd., 28 Häftet. 1 2 Banko-Ulskollets Memorial, N:o 77. afdelningen, missräknings-penningar 200 r:dr och dels för kammardrängarne serskilda arfvoden. Med iakttagande af ofvanberörde förändringar, skulle den föreskrift, sorn. motsvarar 35 § i Banko-reglementet, lyda, sorn föijer; Löneförmånerna äro: ä Löne-Stat:. Tredje Tjenstegraden: För 22 bokhållare, 2 revisorer, regislralorn,. tillika aktuarie, 2 notarier hos Under-styrelsen och 1 notarie uti låne-kansliet,. lön ä 800 r:dr . 22,400 — —- Vakt beij en ing: Vaktmästare, lön 16 kammardrängar, lön a 3oo r:dr . 4>8oo 12 kammardrängar, lön å 220 r:dr . 2,640 och å Suplémentar-stat: Första Tjenstegraden Pant-låne-kommissarien: missräkningspenningar . i5o Andra Tjenstegraden'. Kamereraren i kassa-afdelningcn; arfvode för trägen och ansvarsfull befattning 200 missräkningspenningar 200 Åt Fullmäktige öfverlåtes på annat sätt derifrån afgå.
Nidderskapet och Adeln blifwit till Utskottet äterremitterad, lärer komma att som ett särskildt ämne behandlas. Att, i händelse det nya Constitutionsprosectets godkännande möttes af betydligare swärighetcr, 1772 ärs Negerings-Form dä mätte antagas. Denna sräga torde till fullo wara beswarad genom det enhälliga antagandet af nu warande Negerings-Form. Hos Högwördiga Preste-Ständct haswa följande anmärkningar förekommit. Uti § 2 har man yrkat det stadgande, att äfwen Konunga-Huset borde wara af den rena Evangeliska Läran. Detta stadgande är, sä widt det beträffar de Kongl. Prinsarne, i Successions-Ordningen intaget, och man lärer ej kunna föreställa sig, det en Regent skulle uuderläta att uppföda sina Söner i den lära, som är ett hufwudsakligt wilkor för Thronföljden. Det wore kan hända pä en gäng opolitiskt och onyttigt, att än widare utsträcka denna föreskrift. Det är endast Konungens böjelse, i förening med 398 Expeditioner till RNs-Ständen. afseendet pä Fäderneslandets fördelar, som torde Lora bestämma hans ival af en Gemål; Prinsessorna äter äga ingen arfsrätt till Thronen och kunna således ef af någre Statsskäl beröfwas den hwarfe undersäte tillagdt Religionsfrihet. § 5. Att det föreslagna antalet afStatsoch Justitiee-Räd matte förminskas. Denna anmärkning finnes oswanföre bland Högloft. Niddcrskapets och Adelns beswarad. Utskottet får endast tillägga, att den nya Regeringsstaten, oaktadt penninge-numerairens förhöjning, ej synes kostsammare än den äldre, dä jemförelse anställes emellan Kronans fordna och nu warande penningetillgängar frän de räntor, som in natura erläggas, och hwilka af älder warit till aflöningar bestämda. Z 10. Att Allmänna Beredningen knnde indragas. Anmärkningen likaledes förut till förklaring upptagen. 8 16.
Den i Mars f. m. slår jag, att Riksg.-Cont. må tillåtas att för sådana villor, som lindrigast erhållas kunna, upptaga länet, men att det sedermera må anslås till lånbiträde åt de hypotheksoch privatbanks-institutioner, som kunna formera sig och linnas vara, till deras sammansättning och grunder, af K. M. i Nåder tillåtna, samt kunna prestera säkerhet så till capital som ränta; i anseende hvartill lånet val borde betingas, mea endast upptagas i den mån, som säkerheten presterades, och förmånens tillgodonjutande begärdes. 2:0 Med minne af de fördelar, som i fordna tider tillfallit vårt fädernesland derigenom, att utländska män hit inflyttat, som dels genom kunskaper och personliga förtjenster och dels genom medförda capitaler bidragit till våra näringars uppkomst och befrämjande, undgår man icke att finna den brist i vår lagstiftning, som vållar, att vårt Sverige numera är tillslutet för det fria inträde, som alla andra nationer äro angelägna att lemna åt all utländsk förtjenst. K. M. har väl magt att tillåta utländsk man, att sig här i Riket bosätta; men detta tillstånd åtföljes derföre icke af alla de rättigheter, som tillhöra infödd Svensk man. Jag vågar derföre nu vördsamt föreslå, att en allmän lag må antagas och utfärdas, af innehåll, att hvarje utländsk man, som vill sig här i Riket nedsätta och är försedd med bevis om god frejd, må, utan särskildt tillstånd, vara dertill berättigad, samt att hvarje sådan man, som här i landet varit bosatt i fem år, må anses derigenom hafva förvärfvat naturalisation, samt altså vara berättigad att tillgodonjuta alla de förmåner, som infödd Svensk man lagligen tillkomma. För denna min motion begär jag remiss till Lagutskottet. 3:o Från Riksdag till Riksdag har den klagan varit allmän, att bevillningen varit ojemnt och derigenom orättvist fördelad; men ehuru, vid hvarje Riksdag, denna klagan sökt att genom någon röst göra sig gällande, har den dock gång efter gång blifvit lemnad utan afseende.
Sådan är den fråga, hvaröfver Ridderskapet och Adeln snart går att fatta sitt beslut; och jag skulle för min del tro, att densamma, sålunda reducerad till sitt enklaste uttryck, måste innebära sitt eget besvarande. Jag bör ej längre, i ett ämne som vunnit en så fullständig behandling, upptaga Ridderskapets och Adelns tid, och slutar med förnyande af min vördsam ma anhållan om proposition till antagande af ConstitutionsUtskottets förslag, i de delar som nu varit under öfverläggning. Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf: Ehuru obehagligt det är att ingå i personaliteter, nödgas jag göra redo för ett uttryck i ett annat plenum. Jag har, för att visa huru man kan (lomma i egen sak, sagt, att exempel finnes på personer, som till den grad varit närvsvage, att de fått spasmer af en flugas surrande. En värd ledamot har häraf tagit sig anledning till svar, och jag öfverlemna!’ till hvar och en alt bedomina, hvilkendera af oss, som hos den andra står i förbindelse. I anledning deraf att en talare bestridt Ståndets rättighet att såsom anmärkning ogilla, hvad ConstitutionsUtskoltet föreslagit, skall jag utbe mig få yttra några ord, ehuruväl detta är ett ämne som fordrar vidlyftig utredning. 81 § Regerings-Formen förbjuder Stånden att vid sam - Deri 27 januarii f. ra. 49 samma Riksdag, sorn én grundlags-förändring är motionerad, yttra sig öfver ConstitutionsUtskottes förslag derom. När sedermera Riksdagsordningen stiftades, tillät den i 29 § discution öfver sådane frågor. När sedan 2 mom. af 56 § Regerings-Formen vid 1815 års Riksdag undergick förändring, medgafs Stånden deruti rättighet att, såsom sina gemensamme tankar, göra anmärkningar vid ConstitutionsUtskottets grundlagsförslag, samt återremittera ett sådant Betänkande till ConstitutionsUtskoltet, hvilket äger att ställa sig desse anmärkningar till efterrättelse.
Uti serskild afgifven skrift har Förste Lif-Medicus af Pontin i underdånighet anfört, alt, då fråga uppstått om afdrag på den pension, honomför tjenstgöring vid Kongl. Hofvet blifvit tillagd, förmodade Förste Lit-Medicus sådant vid detta tillfälle så mycket mindre böra blifva tillämpligt, som den föreslagna fördelningen af en Assessors lön inom Sifndhets-Collegium icke åsyftade en lönreglering, hvilken syntes icke kunna tillvägabringas i ett Embetsverk, hvars nya organisation afvaktas, utan snarare borde betraktas såsom en gratificalion på obestämd tid, hvarigenom någon rubbning i pensionen icke borde föranledas; och har Förste Lif-Medicus af Pontin derjemte, al flere framställde skäl, i underdånighet anhållit, att den pension, honom Nådigst blifvit tillerkänd, äfven för framtiden mätte blifva oberoende af de honom möjligen tillfallande löneförmoner; till hvilken underdåniga anhållan han hoppades bifall, äfven om Kongl. Maj:t skulle finna för godt att deröfver höra Rikets Ständer. Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande har Kongl. Stats-Contoret anfört, att, om Lif-Medicus af Pontius pension koinme alt indragas eller förminskas, någon sådan förändring med fördelningen af den odisponerade Assessors-lönen, som Sundiiels-Collegium föreslagit, dess mindre torde berra ega rum, som Collegii öfrige Ledamöter och Notarien skulle derigenom tillskyndas en större förmon, än de eljest erhållit, om af Pontin ej innehaft denna pension och de således komma alt njuta frukten af en annans iörtjenster. Men då Kongl. Maj:t, uti Nådigt Bref afdon 27 Mars i81 p, angående Högstsalig Hans Maj:t Konung Cam. XIILs Hofoch Pensions-Stat, jemte förklarande, alt Förste Lif-Medicus af Pontin, som ej allenast bibehållits vid dess på Enke-Drottningens
Intressemedel, bestående hufvudsakligen af räntan å Lappmarks-Ecclesiastikverks år 1835 till Rikets Ständers Riksgälds-Kontor öfverlemnade fond, hafva under åren 1861 —1863 i medeltal utgjort 5223 Rdr och beräknas derföre nu likasom 1863 till 5,000: — Summa ordinarie inkomster Rmt Rdr 8,963,735: — Extra Ordinarie inkomster hvilka jemlikt 60 § Regerings-formen utgå såsom Bevillning, äro: A) Tullmedlen, som 1863, då de första gången upptogos med sitt bruttobelopp, beräknades till 13,500,000 Rdr, hafva väl utgjort år 1861 Rdr 15,354,076: — 8 Kongl. May.ts Nåd. Prog. N:o 1, om Statsverket 1865. år 1862 Rtlr 14,309,786: — » 1863 » 15,364,713: — och » 1864 » 13,861,860: — men synas dock i anseende till den nedsättning i åtskilliga tullsatser, som under innevarande år egt rum, nu ej böra beräknas högre än 1863 skett, eller till B) Postmedlen beräknades 1860 till 1,400,000 Rdr och 1863 till 1,500,000 Rdr samt hafva utgjort: år 1861 Rdr 1,675,446: — » 1862 » 1,953,949: — » 1863 » 2,128,820:
Hwad coinmunicationcn med de andre Standell angmee, more dcc Författaren tillåtit att sjelf derom draga försorg. Herr sk >VingZrcl consormerade sig med Herr kgollvj§, och trodde akt Slars-Ulffottet ej kunde desima sig med indragning ok C -sior, som genom samma, gVort tillkomma, sälom Acmeens Pensions» Catza, Enkeoch Pupills-Casian m. fl. Hans Excllcnee Herr Gr. Lrsiis upläste ctl Dictamen sä lydande: Ari det Högloft. Stats Utskottets Betänkande vm indragningar kill Staten, sinnes en Artikel rörande Ho» spitalerne i Nyköping, örebro och Malmö; och som jag har den äran wara en ledamot utaf Kongl Serafimer» Ordens ! Gillet under hwilkcns ward och styrelse Ho» spikalerne i Riket äro ställde, anser jag för min skyldighet att wid denna delen utaf Högloft. Stats Utskottets Betänkande göra nagra anmärkningar. Stats - Utskottct har ansett följande Utgifter böra nied detta är ifrån Staken uteslutas och till Stars - Merkel indragas; nemligen: De till Slagt Oxars inköp för Nyköpings Hospital hittils bestadde 22 R:dr; De till samma ändamål för örebro Hospital upsörde tZ R:dr; De wid Hospitalet i Malmö till de Fattiges underhäll an - t)Z2 Den 12 December. anftagne i66 Tunnor 21^ kap. Krono-Tionde Svan^ nemäi, 06) lo R dr oindelk. Om de 2:ne första Artiklarne som röra Nyköpingsoch Orebro Hofpiralcr, äro af sä likt!, bekydenher, att jag dcröswer ej wist flla Höqlost. Rtdkerftapel och Adeln befwärlig med »agra anmärkningar, sa är dcn sista vuncten, de kill Malmö Hospital anstagne 166 Tunnor Spannemäl af et ami. l iörhallande.
Men detta påstående står åtminstone icke i riktigt sammanhang med de uppgifter vi haft i allmänna tidningarna om de skeppsladdningar af Norrsk allmoge, som sökt sig ett fädernesland i Amerika, eller öfvergifva sitt gamla Norrska fädernesland emot ett nytt i Amerika, då jag ännu icke vet att någon af våra arma fat - Den a September e. m. tige Svenska bönder velat försaka sitt fädernesland. Föröfrigt har samme talare uppställt så många skuggbilder eller, om jag så får säga, tankespöken, för att imponera på vår öfvertygelse, att verkan deraf kunde anses ganska betänklig, isynnerhet nu, då spöktiden nalkas emot midnatten, om jag icke kom ihåg, att detta Hus ej är någon barnkammare. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Det är naturligt, att jag, som icke är lagkarl, icke kan våga mig in i sjelfva det djupa af frågan. Jag har inga intressen i frågan. Jag har blott en allmän känsla af Svenska, af mitt fäderneslands förhållanden. Jag tror mig icke hafva förmäikt någon högljudd klagan öfver den lagstiftning, som i denna fråga äger rum. Jag har ingen förkärlek likväl för det gamla förhållandet och ingen särdeles fruktan för den möjliga förändringen. Men jag tycker, att denna fråga vanligen, då den här är före, tager sig något varmt fram, utan alt jag tror alt inom landet finnes någon särdeles värma för densamma. Man säger, att, ifall någon oaktsamhet, något förhastande skulle blifva begånget, derigenom att K. St. antogo det förslag, som nu är före, ägde vi i Konungens rättighet, att neka sin sanction till den nya lagstiftningen, en garanti för alt vårt möjliga misstag icke skall hafva de följder, som i annat fall kunde uppkomma. Jag, likasom alla andia, måste naturligtvis respectera den lyckan att vi hafva en constitutionel samhällsordning, som så visligen delat makten, att den icke ligger på en hand, utan verkligen en motvigt i konungamakten finnes. Jag recommenderar, så mycket som det är möjligt, hos den nuvar. tiden att väl inse vigten af denna makt.
Dito Dito Niis 171—248, jemte Register. Statsm. fl. Sammansatta Utskotts Dito Niis i—57, jemte Förteckning. Bevillnings-Utskottets Memorial, Utlåtanden och Betänkanden Niis 1—27 med Register. Bevillmngs-, Lagoch Ekonomi-Utskottets Dito Niis 1—14, med Register. Banko-Utskottets Memorial, Utlåtanden och Betänkanden Niis 1—75, med Register. Bankooch Lag-Utskottets Dito NiisI—7. Lag-Utskottets Memorial, Utlåtanden och Betänkanden Niis I—92, med Register. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonmi-Utskottets Dito Niis 1—41 med Register. Särskilda Utskottets Betänkanden Niis 1—4. Protokollsutdrag, innefattande Riks-Ståndens Remisser och Beslut från den 19 Oktober 1862 till den 8 December 1863. Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers Underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t Nas I—168, med Register. Dito Dito Nas 169—211, Rikets Ständers Bevillning. Riks-Stat, Riksdagsbeslutet. Expeditions-Utskottets Memorial och Utlåtanden, med Jnnehålls-förteckning. Motioner hos Ridderskapet och Adeln Nas 1—277, med Register. Motioner i Preste-Ståndet Nas I—159, med Register. Motioner i Borgare-Ståndet Nas 1—320, med Register. Motioner i Bonde Ståndet N:is 1—530. med Register. n/v £. * *—■■ sf § 5?
Men att det i ä ' ett äkta skinn, » han hurrade muffen rundt omkring, » det ä jag då alldeles säker på. » Det lyste till i de klara, grå ögonen, som nyss betraktat honom så oroligt. Flickebarnet tycktes växa, breda ut sig, stå stadigt på sina bägge fötter, och ett glädjeskimmer strålade ut öfver hela hennes lilla gestalt. » Ser du det, » sade hon till Hedvig, i det hon stack händerna i muffen och vände sig emot henne. » När pappa köper nå- gonting, så vill han alltid ha det som ii riktigt bra. » Hedvigs enda svar var ett nytt, kort och retsamt skratt. Men det förmådde hvarken rubba Hedvigs nybefästade höga tanke om sin skatt eller jaga bort det förnöjda leendet från häradshöfdingens läppar. - (m var en nästan svart, tämligen långhårig, si den fodra cl muff m e d nytt utseende. Hedvig hade knappt kastat en blick pä den, förrän hon smålog helt öfverlägset. » Tror du, det där ä äkta björn? » » Ja, det är det. Pappa köper aldrig nå- got skräp. » Den lilla spensliga Hickan hade rätat upp sig. Hennes kinder och ögon glödde. Hon trodde fullt och fast, att ingenting underhaltigt kunde komma från hennes fars hand, och hon var beredd att försvara hans och sitt eget anseende till det yttersta. Hon såg ut som en liten välkyria. Men Hedvig höll upp muffen mot sin yfviga krage och gick fram till Öhrstedt. » Kan ni säga, hvilket som ä äkta, och hvilket som ä oäkta björnskinn? » Den tillsatte domaren betraktade de stridande parterna. Den ena stod där lugn och segerviss, endast väntande pä bekräftelsen af sin utsago. Den andra stod där lika säker på sin sak, men inte så lugn. Hennes upprörda ansikte talade om, att det var tusen gånger viktigare för henne att få rätt. Det gällde ju att häfda betydelsen af hennes enda, stora julpresent, hennes stolthet, hennes julglädje, den enda elegans, som förgyllde upp hennes enkla toalett och höjde henne en smula öfver hvardagslifvets tarflighet.
Att blunda för dessa åtgärder synes mig icke rätt, ty de torde bäst uppenbara, huruvida Justitie-ombudsmannen sökt att bevara folkets lagbundna frihet, äfvensom hans uppfattning af sin egen ställning. I sednare hänseendet synes mig nemligen ett misstag ligga deruti, att Justitie-ombudsmannen vändt sig till Konungen i den angelägenhet, hvarom fråga var. I 15 och 16 §§ af Instruktionen är det sätt anvisadt, som Justitie-ombudsmannen har att följa, då han anser förklaring eller ändring af lag vara nödig. Han bör då, heter det, vända sig med förslag till Rikets Ständerj och sådant står ock i närmaste öfverensstämmelse med idéen af det embete, honom är anförtrodt. Men det är emedlertid icke härutinnan, som åtgärden synnerligast påkallar uppmärksamhet. Det är beskaffenheten af sjelfva åtgärden. Att söka bevara och skydda folkets konstitutionella rättigheter synes vara den högsta af dess ombuds pligler. Bland dessa rättigheter är den alt deltaga i lagstiftningen en af de vigtigaste; men med ifrågavarande åtgärder har likväl Justitie-ombudsmannen sökt utverka, att Kongl. Maj:t mätte göra tillägg till, ja, ändring i allmän lag, och således ensam utöfva en makt, som grundlagarne förbehållit båda statsmakterne. Att för detta försök låg ett hinder i grundlagen visade sig ock; men försöket är icke mindre anmärkningsvärd! såsom utgånget från Rikets Ständers Justitie-ombudsman. Lag-Utskottets Utlåtande N:o 4. 27 Jag upprepar det annu en gång, — örn förmälde åtgärder synas mig företrädesvis böra tagas i betraktande da man söker bilda ett omdöme öfver arten af Justitie-ombudsmannens embetsförvaltning. Alt Justitie-ombudsmannen ej uppfattat åtgärdernas betydelse kan jag icke föreställa mig, minst då jag betänker den af honom beifrade grundsats, att Domaren skulle vara behörig alt pröfva giltigheten af en, utaf Konungen i förcskrifven ordning utfärdad lag, d. v. s. om lagen är af den art, att båda statsmakterna i stiftandet bordt deltaga och om så äfven skett. — Den, som kämpar för sådana läror, kan ej misstänkas för missförstånd om hvad lag är.
Det ar hennes frojd att for sin omgifning fL tala om den lille Napolione, om den unge officeren, om huru han alltid roade sig med att rita soldater pii vaggen i lekrummet, om h m s a d a g for matematik, hans jarnflit, hans brinnande kelystnad. Stilla och enformigt glida dagarna han i paltuzo Rinuccini hos M: me Letizia. Hon hade i mycket bibehkllit sina yngre dagars vanor och clriil~t. - Alltid .lsladd i svart nnmera, bar hon, som fordoin den unga husinodern i Ajaccio, om vintern ett fbrklade af svart siden, om somwaren ett dylikt af hvitt tyg. PA morgonen foretog hon sin sed~7anliga promenad, d. v. s. hon fordes i sin rullstol genom vBningen, under det hon san~sprAlcade ined sin broder lcardinalen eller n.Agon uppvaktande. DSirefter intog hon sin vanliga plats pA en soffa och sysslade med sin slanda, som hon handterade med stor skicklighet, trots sin blindhet. Forr hade hon skott spinnrocken rned s m m a fkdighet och tillfredsst8llelse. Under arbetet lyssnade hon till forelasningen af nAgon nllvarlig bok. Helst horde hon om krigen under republiken och kejsardomet. Forunderligt viil bibeholl sig in i det sista afven hennes yttre. Eu fransmnn, som sAg heme kort fore hennes dod - hon var dH nfra SG iir gan~mal - beskrifver hennes utseende pB ungefar foljmde satt. Hennes vordnadsvarda anlete bar annu tydliga s p h af ungdomens slronhet. Den nBgot 1Angdragnt profilen visade den valbekauta bonapmtska typen. Nasan var fin och rak, af salnnla form soln Napoleons. De fordoin svarta och gliinsande ogonen hade nu en gr8aktigwe skiftning till foljd af blindheten. De magra, vaxbleka kinderna voro endast obetydligt fArade.
Beträffande vidare frågan om aflåtandet af underdånig framställning angående behofvet af nytt tjenstgörings-reglemente för arméen jemte fältförvaltnings-reglemente och reglemente för ordnande af den militära sjukvården, har Utskottet inhämtat dels att, enligt hvad Herr Stals-Rådet och Chefen för Landtlörsvars-departementet Grefve Gyldenstolpe, vid remissen af Herr Stjernsvärds ifrågavarande motion, tillkännagifvit, flere Kommittéer för utarbetande af nytt tjenstgörings-reglemente varit nedsatte och alt arbetet vore så nära färdigt, att endast sista granskningen deraf ålerstode, dels att nytt förslag till fältförvaltnings-reglemente blifvit utarbetadt och den 30 September 1856 lill Uandtförsvars-departementet ingifvet, och dels alt uti en den 12 Januari 1856 af Kongl. Maj:t i nåder utfärdad ny instruktion för de vid arméen i fält tjenstgörande läkare nödige föreskrifter i afseende å den militära sjukvården blifvit meddelade. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Nrn i13. Med afseende å de sålunda vidtagne åtgärderne, om hvilka motionärerne, som derom ingenting förmält, sannolikt vid motionernes afgifvande saknat kännedom, finner Utskottet sig jemväl böra afstyrka bifall till motionerna uti förevarande delar. Hvad slutligen vidkommer frågan om fortsättandet af den ''påbörjade men afbrulna militär-författningssamlingen”, sä enär sammansatta Stats-och Ekonomi-Utskottet, i anledning af en utaf Riksdagsmannen Carl Dahlgren från Elfsborgs län i ämnet väckt motion, uti Betänkandet N:o 23 redan utlåtit sig i nämnde fråga, torde något yttrande deröfver af Ekonomi-Utskottet icke vara erforderligt. Stockholm den 24 September 1857. Vo filS. Ank. lill Exp.-Utsk. den 29 Sept. 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion att en af f. d. Löjtnanten A. Törnsten i Norrköping inrättad läroanstalt måtte godkännas såsom högre
Sl:r måtte hos K. M. i und. anhålla, det K. M. täcktes till R. St:r aflåta nådigt förslag, enligt hvilket alla räntor och all tionde, som är anslagen lill särskilda verk, stater, inrättningar, stiftelser eller kyrkor, hädanefter skulle uppbäras genom kronans uppbördsman och af dem i behörig ordning redovisas till läns-styrelserna, hvarest beloppen skulle vederbörande kostnadsfritt tillhandahållas; äfvensom på enahanda sätt skulle förfaras med alla sådana åt tjenstemän, vare sig civile, militäre eller ecklesiastike, indelade ränteeller tiondeanslag, hvilka indelningshafvarne ej ega rättighet att till levering in natura uppsäga;» så förekommer ju äfven här en begäran rörande militie-staten. — Jag anser icke rätt att ingå till K. M. med tvenne skrifvelser i samma ämne. Då Den 11 Mar 9. 81 DS jag, i likhet med en föregående talare, äfven anser, att hvad sorn rörer militie-staten skulle kunna skiljas från den öfriga frågan, och att K. M. kunde särskildt afgöra den framställning, som blifvit gjord af lt. St:r 1850, så kan jag icke annat än yrka afslag å Utsk:ts Betänk. Det har vidare framhållits, att det skulle vara en lättnad för räntegifvarne, om det af K. St:r nu afgifna förslås blefve bragt till verkställighet. Jag tviflar icke på alt K. M. fäster allt möjligt afseende på de skrifvelse^ som till honom af It. St:r aflemnas, men jag tror äfven å andra sidan, att K. M. bör anse sig skyldig att tillse att den enes fördel icke medförer den andres nachdel, och således låta undersöka, om icke lättnaden för räntegifvarne skulle förorsaka en svår olägenhet för räntetagarne, hvilket, efter min tanke, kunde inträda, om det afgifna förslaget kom till utförande.