Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har endast begärt ordet för att tillkännagifva att jag, för att icke splittra rö - 120 Den 7 Maj e. jn. sterna, afstår från mitt förra yrkande och i stället instämmer med Gr. af Ugglas. Frih. Klinckowström, Rudolf: Jag får endast hemställa, att Gr. Björnstjerna ville förändra sitt yrkande till anhållan om återremiss af hela det föredragna Betänku, ty det är alldeles omöjligt för R. o. Ad. att kunna på stående fot fatta beslut öfver ett så vigtigt förslag, som det han på f. m. framlagt; för min egen del kan jag ej rösta för återremiss, men skall nu, sedan man erhållit kännedom örn Borgare-St:s beslut, hvilket endast obetydligt skiljer sig från Gr. af Ugglas’ förslag, instämma idet förstnämnda, hvadan jag således förenar mig i Frih. Liljencrantz’ yrkande. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: För min del skulle jag ej hafva något emot hvad Frih. Klinckowström föreslagit, eller att jag skulle inskränka mig till yrkande af återremiss af Utsk:ts Betänk., såvida ej denna fråga sedan f. m. tagit en helt annan vändning. Bonde-St. har nemi. afslagit Betänk:t, Borgare-St. har beslutat frågans uppskjutande till nästa riksdag, och Preste-St. kommer enl. ali sannolikhet att fatta, eller har redan fattat, ett likartadt beslut. En återremiss här skulle då ej tjena till något. Den skulle blott betyda att R. o. Åd. icke vill yttra sig i ämnet. Då jag, på de skäl jag förut anfört, anser det vara af största vigt, icke allenast för sjelfva saken, utan för R. o. Ad:s eget anseende, att ett bestämdt svar på denna vigtiga fråga lemnäs K. M:t åtminstone'af det Stånd, som inom sig besitter så många i ämnet kunniga personer och måhända till hälften utgöres af militärer, får jag fortfarande yrka, att mitt förslag måtte blifva underkastadt R o. Ad:s pröfning. Med stöd af det föredragningssätt Gr.
Hvad förhållandet med Holmarne beträffar, så anser jag mig just deruti finna styrka för min satts: och som man sagt mig, ty jag känner ej förhållandet genom annat, än de berättelser man lemnat mig, skola de Holmar, som falla på Svenska sidan, af Ryske undersåtare bibehållas med ägande rätt, emot en souverainitets afgift, hvaremot reciprocitet, i sådant fall, icke för Svenskt - Dtn ii Augusti /. nu 353 ske Medborgare, eller åtminstone till obetydlig del, för dem ägt runi. Jag hade trott, att man kunnat få tillgodonjuta den reciprocitetsrätt, hvarom är tabdt, tor att åt vare Medborgare skaffa samma förmåo, att mot afgift få skörda de ängar, som ligga på andra sidan om gränsen. Hvad Danska posten omgär, finner jag visserligen, att Grefve af Wetterstedt upplyst, att det ej varit en glömska, hvarigenom Sverige blifvit skiljdt ifrån den förmon, sorn fordna fredstractater medfört. Jag torde säledes hafva misstagit mig uti uttrycket, men derföre står det ändå fast, att förhållandet hade kunnat vara annorlunda. Det är gifvet, att Sverige vid fredsslutet i Kiel, var i den lyckliga belägenhet, att i afseende på Dannemark hafva en öfvermagt. som det ej vid något tillfälle haft under det förflutne Seculum. Hvad det reprocitetsförhållandet beträffar, sorn den ädle Grefven åberopat, så hade man uti Sundska tullen ett vida betydligare motsvarande, der intet reciprocitetsläran erkännes, och synes det mig, som hade fr i, eller samma postföringsrätt igenom Danska Staterne, sorn före Norrb ges frånfälle ifrån Dannemark, lätteligen kunnat betingas, då det sannolikt icke hos de coaliserade makterne mött någon svårighet, att påstå en så ringa, eller åtminstone då till utseende liten fördel, emot den större, att få dela Sundska tullen, som kanhända icke stod att vinna. Då man förutsätter detta, skulle jag tro, att det varit skäl, att med mera, allvar yr - Ridd. o. Ad.
Tolf R:dr Banko är minsta årliga pensionsbeloppet för underhållstagare, uti hvilkas rote alla delägarne bidragit till fondens bildande. Det får ej öfverstiga 24 R:dr Banko. Länet äger två allmänt bekanta helsokällor, den ena benämnd Helsan, vid Helsingborg, och den andra Ramlösa. Vid denna sednare finnes ett stort och rym ligt lazarett, äfvensom uti ett särskildt dertill inrättadt brunnshus, skildt från den allmänna brunnssalongen, en vattenberednings-apparat för erhållande af alla numera vanliga kalla och varma artificiella vatten. Helsan besökes af omkring 100 och Ramlösa af omkring 1,000 brunnsgäster hvarje år. Det i Malmö varande hospital för vansinnige har, sedan år 1854, då ny Lä kare tillsattes med förbättrade lönevilkor och förbindelse, att mera uteslutande egna sin verksamhet åt hospitalets skötsel, undergått väsentliga förbättringar. Alla gamla celler eller så kallade burar (dårkistor), hvilka, 30 till antalet, lågo spridda i alla hospitalsbyggnaderna, äro borttagna och till ersättning för dem äro i den så kallade kyrkolängans bottenvåning inredde 2:ne från hvarandra fullt afstängda cell-afdelningar, en för hvarje kön och hvardera innehållande en korridor i midteln, och på sidorna om denna 7 stycken ljusa och luftiga celler samt ett vaktrum. I öfrigt äro en mängd nödige reparationer och smärre förändringar verkställde å samtlige byggnader; gårdarne, som till en del lågo 1 «/2 aln lägre än gatan, uppfyllde, sex särskilde promenadgårdar för patienterne, tillstötande de olika afdelningarne, inrättade och med höga brädplank försedde, förutom åtskillige andra för helsa och renlighet nödiga förbättringar. De båda könen, som förut voro sammanblandade, äro nu åtskilde. För hvarje kön finnas 3:ne afdelningen a) för lugne, renlige och arbetssamme; b) för i mindre grad orolige och osnygge, och c) för stormande patienter. Vaktbetjeningens antal är ökadt från 8 till 12, hvarjemte finnes för karl-afdelningen en uppsyningsman och för fruntimmers-afdelningen en arbetsförestånderska.
Då Utskottet uti det argifna Betänkandet grundat sina uppgifter på säkra Chartor, authemiqva baskrifningar oell ordentligt hållna locala Undersökningar; då det utförligt uppgifvit de både physiska, commerciella och statistiska omständigheter, som kunna sätta Lagstiftaren i tillstånd att rätt bedöma detta företag; och då det, framför allt, titan afvikelse yrkat den grundsats, att så småningom och aldrig utan säker ledning a£ precisa kostnadsförslager använda endast de medel, som till ett sådant ändamål af Staten redan äro anslagne, eller utan dess serdeles betungande framdeles kunna användas ; —så lära Riksens Högloft. Ständer lika med Utskottet finna, alt det icke bort vänta sig anmärkningar af denna art uti en sak af sä allvarlig natur, som lagstiftningen, och att följaktligen sådana illusioner, hvarest några strömrensningar och en enda slussinrättB i hang till RiksSt, Vrot, 1317-1818 8 tde Sami• N:ro »19 i2«p Besv. och Ekon, Utsk. Betänkanden. ning ställas i bradd med kostsamma Canalanläggningar, icke kunna till något slags skärskådonde eller vederläggning upptagas. Utskottet har trott sig bera anföra dem endast såsom en historisk märkvärdighet uti Statens representation och ett verkeligt motstycke till de grundsatser, förmedelst hvilka Sveriges framfarne Lagstiftare förvandlat Fosterlandets Berg och Skogar till bcfolk-ade Landskap, samt till trefna hemvist för en idog och manlig Nation. Sedan Riksdagsfwllmägtigsn Eric Ericsson, och ytterligare Hems Andersson förklarat sig icke känna, att några serdeles Bergsmanna privilegier, till förmon för Tackjernstillverkningen, gifvas, och följakteligen icke heller annorstädes kunna Byttas, elier med förmon användas5 så framstår Riksdagsmannen Olof Carlsson och, dermed i rak motsats, yrkar nödvändigheten, att den nya Bergslagen icke må inrättas på bekostnad af de gamla Bergslagernas öfverflyttade privilegier och serdeles de narnngifna Orternas Vånga och Hellestad-, hvarest anmärkningens författare lärer hafva sitt hemvist.
Tror du dig om att kunna uträtta detta med den fullkomliga takt, som blir nödig för att vinna ändamålet? Genom drömmar sker det åtminstone icke; säg derföre din tanke! Vill du ej gå in på ett förslag, som i din ömma mors hjerta haft blott ditt eget väl till syfte – så – kan jag väl sjelf försöka; ty jag ser på dig, att du finner det motbjudande.” ”Ack nej, min goda mamma,” svarade Rosa hastigt, ”icke just motbjudande, åtminstone icke sjelfva besöket hos professorn, – det vill jag gerna aflägga, och göra mig så behaglig jag förmår; – men att deremot våga det förslaget, att han skall flytta ur sina gamla, kära rum, hvilka han, efter hvad Ferdinand berättat mig, bebott i öfver tjugu år, det tror jag icke vara rätt passande – åtminstone icke vid första besöket,” skyndade hon att tillägga, då hon såg sin mors ögon mulna. Denna lilla nödvändiga list gjorde den bästa verkan på fru mammas lynne. ”Du är ändå ett välsignadt godt och älskvärdt barn,” yttrade kommerserådinnan något lättad. ”Just en söt flicka, som alltid känner fulla värdet af en huld och älskande mors omsorger och bekymmer. Jag lemnar således saken trygg i dina händer, förvissad att du behändigt drillar den till det önskade målet. När vill du gå till professorn, mitt barn?” ”Några dagar före Julafton,” svarade Rosa; ”man får icke brådska härmed.” ”Nå, som du vill! Det må ske! Du är ju redan beredd på någon julklapp åt den gamle herrn?” ”Ack ja, mamma lilla,” svarade Rosa, glad att slippa ifrån det förra plågsamma ämnet; ”jag arbetar på ett par tofflor åt den gode professorn.” ”Tofflorna, mitt barn,” smålog kommerserådinnan skämtande, ”gjorde du bättre att förära din tillkommande man. Toffeltaktiken är ingalunda att förakta. Längre fram skall jag gifva dig några föreläsningar deruti.” ”Nej, för ingen del, min goda mamma,” bad Rosa skrattande. ”Jag hoppas kunna hjelpa mig dem förutan.”
Liljegrens sterbhus, stor 60:45. 8. När härifrån afräknas: skuld 173: 4- I0* samt ett erhållet förskott å 1842 års anslag 11,000: „ . Z 11,173: 4. ro. visar sig denna Fonds netto-behållning utgöra 6,226:41- 6» Förutom dessa tillgångar, upptager r841 års Hufvudbok värdet af byggnader samt sjukvårdsoch inventariepersedlar med sammanräknade 62,012 R:dr 4 sk3 rst. Beväringsmanskapets Vapenoiaingar Räkenskaperna äro uti Kongl. Kammar-Rätten reviderade för båda åren i84o och 1841 utan anmärkning. Af dem inhemtas: Debet. år 1840- år 1841. Balans från föregående året: Behållning och Fordringar 5,462: 3. 7. 4,660:34- 9- — 179 — Uppbörd : Statsanslag å Riks-Stalens 3:d je Hufvudtitel • * * * « •. • » 80,000: ~ 80,000: ■ Å öfverskotterna af Stats-Verkets inkomster anvisade medel, tili fyllande af brister i anslagen för åren i83g och 1840, 4o,455: 11. — Ånmärkningsmedel 263:23. — 372:19.11. Credit Balans från föregående året: Skulder . 37,851:33.11. 44,oo4:33. 3. Utgifter: Underhåll på mötes-stället 54,806:19. — 61,167: 35. Vid 1840 års början upptages en, tillgångarne överskjutande, skuld af 22,38g
Det oaktadt synes vår skald – lik den tidens Svenskar i allmänhet – ingalunda haft något emot, eller blifvit illa vid, när fridslekarne helt plötsligt förbyttes till bardalekar. Han gaf nu sina ny-italienska och nytyska förebilder på båten, och qvad, i gammaldags folksångs-art, om sin unge Hjeltekonungs första segerbragd. Anträffad bland en mängd andra visor ”tryckta i år”, var ”Kämpe-Visan om Konungen och Herr Peder” en af min barndoms tidigaste vittra njutningar. Man finner henne nu i Geijers och Afzelii samling. Han borde författat flera qväden af samma slag: ty detta har, i sanning, en flägt af den äkta fornkämpa-diktens anda. Sitt hufvudsakliga lyte, en viss half-parodisk kämpa-bålhet, har denna visa gemensamt med mången af de gamla, – ehuru visserligen ej af de äldsta. Längre fram uppstämde han en sång, hvari han ville omfatta samtligheten af det nordiska Lejonhjertats bedrifter. Han kallade den ”Hjelteqvad, uti enfaldig skaldeart, sammansatt öfver Carl XII:s margfallige dråpelige Segrar”. Men den är oss, tyvärr! blott till namnet bekant. Detta poem, tryckt 1706, är nämligen så sällsynt, att hvarken Lidén, eller Hammarsköld, eller Sondén, kunnat uppspåra det. Hurudant det än föröfrigt må vara, så kan dock åtminstone antagas, att det är någonting i sin art högst märkvärdigt. Han önskade, såsom vi hört, att få qväda om Carl den Tolfte en visa, hvaråt man ”i tusende år skulle gläda sig tusen gånger”. Tilläfventyrs ansåg han detta sitt ”Hjelteqvad” för en sådan. I den första upplagan af hans ”Kunga-Skald” finnas äfven bifogade ”fyra Kling-Rim, eller Sonetter, öfver Klagedags-texterna”; samt efter dem ännu fyra till, öfver fyra Söndags-Evangelier. En af de förra slutar: Så länge jorden står och aftonsolen faller, Så länge svenska fjäll dem ropandom ge svar, Skall Kung Carls äre-skald i verlden ej bli aller.
Vi känna oss hvarken af br K: s eller andra biografers 1) argu-menter fullt öfvertygade därom, att Myhrberg icke var general Langermann, ehuru vi på samma gång erkänna, att vi ingalunda understa oss påstå, att han verkligen var denna. Men ätt en man med Myhrbergs karakter skulle hafva en lång tid därefter tillställt en person, som det säges en gammal vapenbroder, ett visitkort, på hvilket stod » General Langermann », om han icke i själfva verket varit denne, förefaller oss högst osannolikt. Det skulle, äfven om det varit ett oskyldigt skämt föranledt af allmänt gängse rykten, i alla fall kunnat göra intrycket af ett tomt skryt, hvartill Myhrberg omöjligen kunnat göra sig skyldig. Blotta skenet, blotta möjligheten af att tänka sig att man kunde i denna handling inlägga en sådan betydelse, hvilket man ovilkorligen måste göra, skulle för hans sinne hafva varit något oerhördt vidrigt. Äfven den andra historien, att han klandrat polackarne därför, att de utnämnt så många främlingar till högre befäl och därvid särskildt erinrat om » general Langer-mann », detta med ett mystiskt småleende, syftar åt samma håll; och slutligen, hvarföre iakttog Myhrberg en så fullständig tystnad rörande hela sitt deltagande i polska kriget? Hvarföre, — om ej därföre att han där intagit en mer framskjuten ställning än hans blygsamhet tillät honom att yppa? Som sagdt, om deltagandet i polska kriget känner man föga, och vi vilja om denna mystiska sak icke uttala någon Öfvertygelse, icke ens någon bestämd förmodan. Något mer känner man om hans egendomliga flykt, då han som fånge skulle afföras till Sibirien. General Langermann försvann plöts Särdeles finska. — Hafva de rätt så ådagalägga de äfven att en af zardömets farligaste motståndare ej varit — finne. 2) Mindre betydelse har det onekligen, att bland Myhrbergs kvarlåtenskap fanns ett in-terfolieradt exemplar af en historia öfver det polska kriget, däri han genom noggranna anteckningar gör beriktiganden och upplysande tillägg till allt som rör general Langermann, t. o. m. beträffande motiven för de order denne utfärdade.
Nej jemte några Ja; hvarefter R. o. Ad., med afslag å Utsk:s Utlåt., biföll det af Hr af Geijerstam framställda förslag till beslut. Hr af Geijerstam: Sedan B. o. Ad. behagat bifalla det förslag som jag afgifvit, anhåller jag att de öfriga RiksSt:n måtte inbjudas att i detsamma sig förena. Den 26 September. 403 Uppå i anledn. häraf framställd propos. beslöts att de öfriga RiksSt:n skulle, genom utdrag af prot, vänligen inbjudas, att förena sig i det beslut R. o. Ad. nu i afs. på BankoU:tsks Utlåt. N:o 47 hade fattat. Föredrogs ånyo ooh företogs punktvis till afgörande BankoUtslcs den 12 och 14 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 48, i anledn. af RiksSt:ns beslut öfver Betänk. N:o 37, med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse. Härvid förekommo: l:o Utsk:s yttrande pag. 8 ang:de framställningar, sam af 3 Riksstånd blifvit gillade. Oetta yttrande bifölls. 2:o Vlsk-.s yttrande med förslag lill voler:sprop. i fråga, om det lill manufaklurernes och fabrikernes understöd anvisade kreditiv. Den föreslagna voter:spropos:nen godkändes. 3:o Utsk:s yttrande ang:de punkten 30, mom. i, i Betänk. N:o 37, och 4:o Ulsk:s yttrande ang:de punkten 32 af samma Betänk. Dessa yttranden biföllos. 5:o Ulsks yttrande ang:de punkten 39, mom. litt. e af Betänk. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Då upp-och afskrifningsräkning infördes i Banken, synnerligen med de förändringar som vid denna Riksdag blifvit vidtagne, var detta ett stort steg framåt på den bankmessiga vägen, men man har likväl endast till hälften infört en väl ordnad uppoch afskrifningsräkning.
St. anse Statens tillgångar icke medgifva hela det begärdta anslaget, och nedsättning i någon af de föreslagna lönerna sålunda blifver ovillkorligen nödig, synes denna böra ske å i:sta och 2:dra Bureau-chefernes löner med 200 r:dr för hvardera, eller r:dr 400: — 2 revisions-secret.-löner a 4°° , 800: — 2 cancellist-löner i Just.expedition å 200 , 4oo: — 1 d:o uti Just.cancellers-expedition „ 200: — 1 archivarie i Just.stats-expedition , 200: — 2 prot.secret.-löner å 200 „ 4oo: “ 1 vaktmästare i Just.stats-expedition , 66: 32. r:dr 2,466: 32. Men härvid bör dock erinras, att principen för lönebeloppens motsvarighet mot lika tjenstebefattning i öfriga Stats-expeditionerna derigenom frånträdes, och att genom minskningen af lönerna för chefen och archivarie!) inom Tryckfrihets-bureaun eller nuvar. Hofcancellers-expedition skulle uppkomma en ytterligare tillökning af 40° r:dr på ersättn:seller indragn:s-staten. — Särskildt torde böra iakttagas, att anslagen för hvarje departement, med derunder lydande verk, uppföres å särskild hufvudtitel i statsregleringen, hvarigenom både förvaltningen och con trollen göres lättare. Förslag till aflönings-stat för Just.-fördelningen af K. Första alternativet. Just.Statsministerns Expedition. I Exped.chef (lönen utföres ej, emedan den är beroende af det särskildta beslut R.
Riks dag och dervid äfven funnit dessa frågor ej, genom en sådan förändring Assessoren Sjödin äskat, kunna komina att förblandas med Grundlagsfrågor, då till deras afgörande endast 3:ne Stånds samtycke erfordras och Konungens höga sanction är oumgängelig, nu vore benägen att återtaga sin i går mot Utskottets beslut gjorda reservation. Herr Biskoppen D:r Nordin förklarade sig äfven villig att låta sin reservation förfalla.» 3 Jfr ofvan sid. 72 not 1. Den 3 Oktober 1810 7 5 gående 41, 66 och 67 §§ i samma Grundlag om Bancooch Riksgälds-Fullmägtiges utöfvande af riksdagsmannarätt. 4:o) Afslog Utskottet Beredningens project, att orden »såsom till upptagande af frågor om grunderna för allmänna Inrättningar af alla slag, ehvad de röra Uppfostringsoch Undervisningsverken, Allmänna Fattigvården, Landthushållning en, Bergverken m. »t.» skulle öfverflyttas ifrån den 34 till d. 36 § R[iksdags-]0[rdningen]; och trodde Utskottet det nuvarande stadgandet böra förblifva orubbadt. 5:o) Utskottet biföll den af Beredningen vid 78 § gjorda hemställan, att endast samtycket af 2/3-delar af ett Stånds ledamöter skulle erfordras för att ställa en dess ledamot under lagligt tilltal. Häremot reserverade sig Herr Brukspatronen Malmberg. Utskottet beslöt härefter, att anmärkarens yttrande vid 78 § R[iks]d[ags-]Ordn[ingen] rör[an]de en Riksdagsman, som särskildt trycker ett yttrande innom sitt Stånd, utan detsammas bifall, hvilket af Beredningen blifvit tillstyrkt, skulle i Utskottets memorial inflyta.
S. D. Föredrogs Konstitution s-utskottets memorial N:o 12 med betänkande öfver Kongl. Majus, i nådig skrifvelse af den 1 Maj 1848, N:o 83, till Rikets Ständer afgifna förslag till ny riksdags-ordning, jemte en dervid fogad serskild artikel, äfvensom i sammanhang dermed till ny regerings-form; och som talmannens vägran af proposition på återremiss af förenämde memorial, för att, i sammanhang med det nådiga förslaget, erhålla pröfning af de gemensamma tankar, som Ståndet i frågan serskildt Prot.-utdracj den Ii Juni 1848. 445 må kunna uttrycka, af Ståndet ogillades; blef öfverläggningen, angående ifrågavarande ämne, förklarad hvilande och målet förvisadt till Konstitutions-utskottet, som hade att inom 8 dagar efter emottagandet af protokollen öfver diskussionen, inkomma med motiveradt och bestämdt utlåtande öfver frågans stridighet elier enlighet n ed grundlagen. Den 14 Juni. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-utskottets den 7 och 9 dennes på hordet lagda utlåtande N:o 194, angående ifrågaställde extra stals-anslag till föremål tillhörande civil-departeinentets handläggning, återremitterades, pä grund af gjorda anmärkningar, de i början och slutet af detta utlåtande uppgjorda beräkna gar af Riksgälds-kontorets ställning, inkomster och utgifter samt 2, 3 och 13:de punkterne^ äfvensom momentet litt. a) af 7 punkten; och blef Utskottets utlåtande i öfrige delar at Ridderskapet och Adeln bifallet, dock med Ståndet förbehållen lätt att framdeles pröfva de af Utskottet i serskildt utlåtande föreslagna vilkor för lanebidragens beviljande. S. D.
Jo, emedan Const.Utsk. så velat. Om nu Const.Utsk. icke vill medgifva hvilan, så måtte det väl icke vara vådligare för riket att Ständerna likväl bevilja henne, än det varit att Utsk. emot R. St:rs vilja, tillåtit andra förslags livilande. Många ledamöter hördes ropa på propos. Hr Hjerta: Jag anhåller blott att få göra ett litet tillägg, som fallit mig i sinnet såsom ett ytterligare bevis derpå, att de många voteringarne i förstärkta StatsUtsk. icke utgöra något bevis på bristande stabilitet i tullsatsernas bestämmande. Uti den motion jag haft äran afgifva, har jag framdragit bevis derpå, att af 2 artiklar som antagas tjena till nästan samma bruk och som äro af enahanda art i chemiskt hänssende, nemi. kolsyradt kali Den 1 Februari f. ra. 2G1 och kolsyrad! natrum, hvilka äro af stor vigt vid chemiska fabriker, är den ena artikeln belagd med 24 gånger högre tullafgift än den andra. Nu frågar jag en hvar: om en Tulltaxa stannar i ett sådant skick, är det väl då underligt om många önskningar om förändringar derå skulle framkomma? Då en afgift af 3.3,! proc. är lagd på en artikel, sorn dock aldrig varit i riket tillverkad, dä hvarenda kramhandlare känner att icke en enda bit derutaf kommer iii under förtullning, utan att allt måste luren* f drejas in, kan man väl då, frågar jag ännu en gång, undra derpå att talrika petitioner om jemkning af tullsystemet förekomma? Det är blott på denna omständighet jag velat fästa Höglofl. Ståndets upmärksamhet, derföre att nian i dessa mänga svåra voteringar har sökt ett bevis på föränderligheten i vår tull-lagstift n ing. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framstälde Ur Gr. o. Landtm., att under öfverläggningen blifvit yrkadt, dels bifall till Const.Utsk:s Mern. JVs 3, som afstyrker K. M:s deri omförmälde Propos., dels att R. o.
Har Tryckfrihets-Committéen afstyrkt qvarstad, men Höf-Rätten ändå finner den äga rum, då må Hof-Rättens Utslag ej i verkställighet gå, utan underställes Högste Domstolens afgörande. Riksens Ständers Justitieombudsman äge att, efter erhållen underrättelse, då sådant mål till öfverläggning förekommer, dervid tillstädes vara; hvarefter honom åligge, att Högste Domstolens Protocoll och Utslag i målet genast till trycket befordra, på publik bekostnad, i händelse enskild Förläggare ej skulle erhållas. 8:o Sedan Nämndens Vid Under-Rätt pröfve utlåtande således blifvit inoch afgöre Domaren saken, hemtadt, pröfve och afgöre men underställe sitt Utslag Domaren saken och underställe sitt Utslag Hof-Rättens pröfning, på sätt 25 Cap. 5 § RättegångsBalken bjuder, men i alla fall skola Handlingarne uti Tryckfrihets-mål underställningsvis af Under-Rätt till Hof-Rätten insändas. 9:o Är åklagad Skrift, efter åklagarens påstående, af så brottslig beskaffenhet, att urbota bestraffning derå följa bör, och Skriftens Författare hörer till det Stånd, att, efter Lag och Författningar, han endast i Hof-Rätt för dylikt brott dömas kan, förvise då Under-Rätt, der namnsedeln blifvit öppnad, saken till Hof-Rättens handläggning, hvarefter med densamma vidare förfares, såsom denna Tryckfrihets-Lag föreskrifver. 286 Riksdagen 1812. 10:o Angripes, uti af trycket utkomna Skrifter, enskilde personer, en eller flera, ock det ej sker i och för deras Embete, derom må ej annor än rätter målsägande kära, ej heller må tillförordnad publik Actor någonsin sådant i sitt käromål upptaga och åklaga. Målsäganden vare likväl obetagit att bos Justitise-CanzlersEmbetet begära biträde i Rättegången af Kronans Ombud, och må på Justitise-Canzlerens eget ompröfvande ankomma att härtill bifall lemna; dock kan sådan Actors frånvaro eller uteblifvande icke uppehålla målets företagande och afgörande vid Domstolen.