Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit behagade, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörde förslag i nåder gilla, samt befallde, att, i enlighet dermed, nådig Proposition, sådan den finnes protokollet bilagd, skulle under denna dag till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo L. L. Fries. Komjl. Majus Nåd. Proposition iV.o 70. 9 \:o Anie. till Exp.-Utsk. den 5 Jan. 1860, kl. 0 e. in. KONGL. MAJ:TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer om pension pä allmänna Indragnings-staten för Öfversten Olof Abraham Bruncronas enka och ogifta döttrar; Gifven Stockholms Slolt den 25 December 1859. Uti en till Kongl. Majit ingifven skrift har aflidne Öfversten och Chefen för Wermlands Regemente Olof Abraham Bruncronas efterlemnade enka, Christina Charlotta Lagerheim, i underdånighet anhållit, att nådig framställning måtte till Rikets nu församlade Ständer aflåta*, om något understöd af statsmedel för sökanden och hennes två ogifta och sjukliga döttrar. De handlingar, som finnas denna ansökning bifogade och till stöd derför åberopade, utvisa hufvudsakligen, att Öfverste Bruncrona i lifstiden, född år 1802, ingått i Rikets tjenst år 1819 såsom Fänrik vid Svea Lifgarde och derstädes blifvit, grad för grad, befordrad, slutligen år 1853 till Öfvcrste-löjtnant och Förste Major; att han derjemte vunnit anställning år 1830 såsom Ordonnans-officer hos dåvarande Kronprinsen och 1848 såsom Adjutant hos Hans Majit numera framlidne Konung Oscar I samt varit förordnad till ledamot i särskilda Kommittéer för att utarbeta och granska förslag till Exercis-reglemente för regementena till fots; att Bruncrona år 1856 blifvit utnämnd till Öfverste och Chef för Wermlands regemente, men föga mer än två år derefter, den 21 Februari innevarande Bill. lill R. St.
Oviföittarjfalfen, Öfver*0tåtl)ållaren, 2l£abemi*£an$lerer, ^anböl)öfbingar, 0tdtl)daare, ^3efälf>afrx>are vib S9}ilitär*£orpferne till lattbé od) fjöé fann $ull< SDiftrict <£l)efer. femte 2lföclmngcit. 43 of* od) .Öfversätter, <3B5re od) D^iFetö kollegier, förvaltningen af 0jöärenbena, 0tatö*<£ontoret, 3?ammarSätten, 0unbl)eté*Qiollegium, 0tp* relfertte vib c£ull* od> fjiofb^etfen famt öfverlStfetö fängelfer ocf) Slrbetö* 6 inrättningar, iMö>5ltd)tr>et, @eraftmer’Drbenö»®tUet, ©jöförfäfrmgö^Öfroet* Jätten fatttt alla af Djj tillförorbnabc ©tprelfer od) Sommitécr. Bjerte ?lfDelntngen. 3ufmiee> od) öfrige ©epartementen af Sattjli, fann Jöof-.SppeDu tioncn. 9S5ib Delia nu upptäfnaDe fiBerf, Smbetöjtällen odj SDtynDigbeter fiola alla IfanDlingar, lttiDer l)toaD benämning forn fjelfl, od) brilla ef ftnnaé l)ät neDan eller färjfilDt i Denna §örorDning omförmälDa, cfrmeraö forn följer: 1: fl a Stfbelnin» flen. 2:bra Stfbelnin» flen. 3:bje Stfbelnin» flen. 4:be Slfbetnin» flen. 5:fe Stfbetnin flen. 6:te Stfbetnin» flen.
Beträffande det af K. M. i Dess nåd. propos. föreslagna stadgande i 4 §:n angale upprättad motbok emellan handlande och den till hvilken han utborgat varor, så, och ehuru, på sättlllsk. anfört, det föreslagna stadgandet, med de dervid begagnade ordalag, skulle för kredithandeln medföra den icke obetydliga olägenheten, att änskönt motbok lemnats oklandrad, köparen likväl ägde rättighet, att, då motboken emot honom åberopades, söka att deri visa fel, och derigenom göra dess verkan såsom bevisning ytterligare beroende af tvist, och såmedelst uppehålla fordringsägaren i dennes tillständiga rätt, samt änskönt, i enlighet med hvad Utsk. jemväl upptagit, verkan af motböcker städse pröfvats efter de allmänna grunder för bevisning, som lagstiftaren meddelat, jemförde med beskaffenheten af samma motböcker, kan jag likväl, för min del, icke godkänna Utsk:s förklarande, att en lagstiftning i den syftning, som den, hvilken innefattas i nyssnämnde 4 § skulle vara både olämplig och ofördelaktig, och till följd hvaraf Utsk. jemväl ansett samma § böra från den föreslagna författningen helt och hållet uteslutas. Hvar och en, som i någon mån känner handelsrörelsen i vårt land, kan icke vara okunnig derom, att handlande med sina s. k. årskunder vanligast föra motbok, äfvensom att ett sådant förhållande nästan utan undantag äger rum vid bruk, fabriker och verkstäder; och då den nu föreslagna författningen skulle innefatta bestämmelser om den bevisning, som skulle tillkomma handlandes och varuförädlares böcker, så kan jag icke inse, hvarföre föreskrifter ang:de de så allmänt brukliga motböckerne skulle uteslutas och dessa motböcker derigenom liksom ställas utom lagen. — Häraf skulle allmänheten lätteligen kunna draga den slutsats, att motböcker numera icke skulle komma att medföra något vitsord, samt att, derest en sådan vore af handlande förd, denne sednare icke skulle i afseende på sin ägande fordran kunna förfara på sätt nu föreslagna författning om handelsräkning påbjöd, en slutföljd sorn likväl icke vore förenlig med de af Den 4 Mars f. m. 13 Etsk. i dess betänk. angifne grunder.
Grytor, Pannor, Killiar, Kakelugnar, Gallerverk samt dertill aplerade stolpar och ledstänger, äfvensom Slussportar 1 centner i — Gjutgods, allt annat, ej specificeradt: gröfre, såsom Mortlar, Strykjern, Pressjern, Axlar och Tappar, Balanser m. in 1 skålp. 3 finare, såsom Basreliefs, Blomstervaser, Bvsler, Frugtskålar, Korgar, Lampor, Ljusstakar, Medailloner, Pappershåliare, Presenlerbrickor, Rökelsekar, Urslällningar m. m., med eller ulan målning och lackering . 1 skålp. — 25 Knappar, olackerade eller lackerade 1 skålp. (> Smidt eller valsadt; Ankare 1 centner i — Kell ingar 1 centner — 75 Draggar, Armbullar, Hammare, Boderjern, Skeppsknän och Smedjestäd 1 centner i — Stång-, Plattoch Band-, Jernvägs-skenor, Bult-, Galleroch Sänksmide, rundt eller kantigt, Knippoch Fyrkantsamt Skäroch Klippjern, äfvensom Smältstycken Fria Plåtar, fiirtente och oförlente Fria. Spik, af 2 tums längd och deröfver 1 centner 1 50 all annan spik, äfvensom Skoslift, samt allt annat Manufakturoch handtverkssmide. ej specificerad!: poleradt eller lackeradl 1 skålp. — 25 andra slag, med eller utan bestrykning 1 skålp. — 15 Jernskrot, gjutet, smidt eller valsadt Fritt. Jord, PolérFri. Juveler, oinfaltade och infattade — Fria. Jäst, komprimerad Fri. Ii ak el, alla slag 1 skålp. —1 0 Kalk, osläckt och släckt Fri. Fri. Kardborrar eller Stråkardor Fria. hardor och Ii ar dl tider hänföras till redskap och Machinerier, ej specificerade, eller delar deraf. Kartor Fria.
Jemte dessa afgifler skall pass till utrikes ort beläggas med slämpladl papper, motsvarande den fordna passagerare-afgiften, nemligen 50 öre för hvarje mansoch 25 öro för hvarje qvinsperson i allmänhet, för gesäller, beljenler, allmoge och vederlikar 25 öre, samt för deras hustrur och barn tio öre; och äro frän denna afgift frit agne endast de, som resa i kronans ärende, för fattigdom undlä pass gra - tis. samt barn under 12 ärs ålder. — lill inrikes orter eller Norrige: — för husbonde, hustru eller barn med tjenstehjon, ett eller flere •— 40. — för gesäller, hvardera — 20. — för Allmoge samt Korporaler och gemenskapen af Arméen och Flottan, då de resa utom länen eller till Norrige ... — 10. — sorn af Kongl. Maj:l. eller pä Kongl Majlis Nådiga befallning utlärdas åt personer till resor i enskilda angelägenheter 7: 50. Prestebref — 40. Protester, se Nolarials-bref Sjö-assurance-bref, till och med 200 R:dr —■ 10. — för hvarje 100 R:dr derutöfver — 5. Sjöpass, se Certifikat och pass. Skiljebref i äktenskap och trolofningar — 25. Tes timonia Acadennca — 15. Tillståndsbref alt hålla näring och kaffe samt mera dylikt, hvarmed burskap icke är förbundet; i .Slockholm och Götheborg « 6: 75. i första och andra klassens släder * 4: 50. i de öfriga och på landel 2: 25. Tullkammare-past för till utrikes ort gående: öppna båtar — 15. inhemska däckade fartyg — 50. utländska d:o d:o It — Turkiska pass, se pass. Vågattester till låns erhållande . — 25. 3:o Följande handlingar karteras, jemväl utan förändring, ehvarest de företes eller utgifvas, efter nedannämnde grunder, nemligen: Bouppteckningar, då behållna summan utgör:
Jag önskar hela spektaklet dit pepparn växer! Nå, egentligen har du rätt, Katrina. Han må stanna till dess spektaklet är öfver det är nu bara tre dar till dess men också inte en minut längre. KATRINA. Tycker du om Sandberg, Lundell? Tycker om? LUNDELL. KATRINA. någonting annat än hans pengar? Ja, jag menar tycker du om hos honom LUNDELL. KATRINA. Hvad har det med saken att göra? Sandberg är småaktig, enfaldig, rå, Ek LUNDELL. KATRINA. är bildad, varmhjertad, god Hvart vill du komma? varit gifta, smickrar jag mig med att ha varit Hör mig, Lundell. Under de tjugo år vi dig en pligttrogen hustru, aldrig plågat dig med mit fram med en bön. något pjåsk, och aldrig, som jag tror, ännu kom än i går du bad mig öka på Kajsas lön. KATRINA. Prat, prat . Det var inte längre sedan LUNDELL. ber jag dig, ödmjukt och innerligt, hör du, ödsitt hjertas böjelse, låt henne få bli lycklig på sitt vis! Jag har i botten pröfvat Ek och vet att han är henne värdig. LUNDELL. Jag menar, för egen räkning. Men i dag mjukt och innerligt låt Ann' Sophie få följa vilja flickans olycka. Lycklig! Det låter precis som om jag skulle KATRINA. behöfver för att känna sig lycklig. Nej, men du förstår inte hvad en qvinna LUNDELL. till bjeffs och grannlåt, det är hvad jag förstår. Och lite' till kanske. Hon behöfver mat, husrum, kläder, och lite' KATRINA (halft för sig). om vi inte haft fullt upp af hvad vi behöfva. Undrar just hur pass lyckliga vi skulle ha varit, LUNDELL. bifaller min bön? Ja, derom kunde man undra mycket. Du LUNDELL. KATRINA. miljen. Nej tack, du. För att sedan få den äran att föda hela faKATRINA. syssla och Det blir ingen svårighet att skaffa Ek en LUNDELL. KATRINA. Sandberg har mitt löfte och dermed punktum. Betänk dig, Lundell, betänk, att det likväl LUNDELL.
Hvad de politiska historierna åter vidkommer, så har h. exc. förbehållit sig, att de direkt hit insändas. Jag har på h. excellens ’ befallning med denna dagen«post skrifvit till öfverste Haij ock bedt honom med hr generalen kommunicera sig, öfvertygad att hr generalen såsom god patriot och gammal bekant med nämde öfverste icke tager illa upp denna åtgärd till vinnande af ett gödt och oss alla kärt ändamål: Fäderneslandets gagn. I dag reser hans kongl. höghet kronprinsen till Göteborg och derifrån till Pommern för att taga befälet öfver armén och med densamma begynna utförandet af sina planer. Jag kan icke lemna hr generalen några politiska underrättelser, som äro af den natur att kunna och böra komma till naboema, men nog kan jag säga, att negocia-tionema starkt fortgå, om Norges afträdande. Ännu vet ingen huru härmed går, men man fruktar, att danskame icke utan föregången bastonad sticka pipan i säcken. Det kommer att gälla på rena allvaret i sommar, som man allmänt tror; få se, om mot vestra gränsen något skall företagas, hvad är generalens tanke härom? Stockholm den 26 april 1813. J. P. Lefrén. Stockholm den 29 april 1813. Välborne herr general och riddare af kongl. svärdsorden! Herr generalens bref af den 17 dennes har jag emot-tagit; h. exc. agreerade hr generalens tillämnade resa och önskar hr generalen lycka. Jag har i dag mycken brist på tid. Hinner således ej länge besvära hr generalen och det är alltid en vinst för hr generalen. Medföljande bref har jag imaginerat enligt h. exc: s mig gifna befallning.Det är genomläst och gilladt af h. exc. Hufvudinnehållet är kontant sanning. Meningen är att hr generalen skulle låta det behändigt komma till någons kunskap, som icke är tystlåten, men angeläget är att man undviker allt utseende såsom det vore med flit sammanskrifvet för deras räkning. y. P. Lefrén. Karl Johans apoteos. (Fingeradt bref af J. P. Lefrén.
Om Riksens Stander stadgade någon ersättning för Finska Armeen, hwilker han ansag wara bade en billighet och en stadighet, hörde anslaget dertill utan twifwel under cn af de af Utstvlttt förestagne 3 hus wud - Den 22 Zebruarii. rroF wud-tillar. Och denna ersättning borde säledes utgL innan nägsn besparing kunde sägas äga runi. Slutligen Utbad sig Herr 8i!vLrstoIps fa tillägga, akt han för sin del ingalunda knnde anse stadgaudec af en y hufwud.titel såsom stridande emot RegeringsFormcn. Det wore Riksens Ständer Mätit akt bestämma 9 hufwud-tiklar lika sä wäl som Z och när wid den 9-de hufwud. titeln uttryckligen wore stadgadt , att besparings, medlen till inga andra ändamål an som deri förcstrefwes, finge amvändas, wore heller ingen wada, att befara deraf att öfwerstotts-medlen ifrän de öfriga titlarne kunna flyttas till denna. En föreskrift om en sädan flyttning kunde utan twifwel af Riksens Ständer göras, och denna flyttning derigenom blifwa laglig. Det wore säledes intet hinder för bifall kill den af Friherre Nallnerksiln gjorda motion. Herr kLblman. Dek ar wiflt ingen twifwel att icke Friherre klannertroirn och flere Ridderjkapets och Adelns warda Ledamöter bättre första Regerings-Formen, an jag, men sa lange jaa har en annan öfwertygelse, kan jag för min de! ej medgifwa något som synes mig deremot stridande. Den föreskrifwer tydligen akt Titlarne böra bestämmas. Nar till den nu föreflagne y:de titeln ingen bestämd Fond blifwit uppgifwet, kan efter min öfwertygelse, icke eller sielfwa titeln kallas bestämd, hälst Let skulle kunna handa att lill densamma aldrig nagra medel erhöllos. Herr Lilverstolps, Lustaf Adralmm.
Sedan frågan om offentliga öfverlåggningar inom Ridderskapet och Adeln, vackt under förra Riksmötet och då af Ståndet blott uppskjuten, men under detta åter upptagen af mig, nu blifvit afslagen, får jag begagna den rått Grundlagen lemnat minoriteten, och emot detta beslut mig reservera. Det skulle till äfventyrs synas öfverflödigt, att den som våckt en motion och för dess antagande in Pleno sig yttrat, begagnar reservations-rätten, då ingen torde tvifla, att han ju icke äfven röstat för dess antagande; men då erfarenheten visar möjligheten af hvarje saks för - Ben 19 Martil. 5x1 tydning och då grunderna för samtidens och den kommande tidens dom, således kunna förvillas, har jag, genom denna min öppna reservation, velat bereda mig en tillfredsställelse, som jag år öfvertygad ingen skall missunna mig. Med Friherre Åkerhjelm förenade sig Grefvarne af Ugglas, Gustaf, och Lewenhaupt, Gustaf Adolph , Friherrarne Cederström , Jacob , och Rålamb, Claes, samt Herrarne Bergenstråle, Johan, Crusenstolpe, Magnus, Ehrenborg, Gustafa och Heijkensköld, Ludvig Detlof. Herr Hjerta, Gustaf: Det bör ej förundra Ridderskapet och Adeln, att äfven jag anhåller få min reservation i Protocollet tecknad, emot det beslut, som blifvit fattadt angående offentligheten vid våra öfverlåggningar. Jag skall aldrig tveka, att dela lika öde med alla Sveriges representanter; men, då jag uppfyller en ärftelig representations-pligt inom en af Svenska representationens fyra kamrar, tror jag mig ej böra anse mig för annat, ån ett Svenskt Ombud ibland inför lagen lika Svenskai’.
Beträffande obligationernes räntefot, synes denna, för att i möjligaste mån minska det allmännas kostnader och utgifter för de upplånade medlens erhållande, icke böra bestämmas högre, än ovilkorligen erfordras för upplåningens framgång, hvarjemte härvid måste afses, bland annat; angelägenheten deraf, att icke den allmänna pénningeräntan i landet stegras genom det för Statens obligationer fastställda räntebelopp, samt att de i näriugarne nedlagda eller åt dessas idkare försträckta kapitaler icke lockas derifrån genom utsigler till större vinst af deras förräntande mot dylika obligationer. Då Statens kredit, så vida den behörigen vårdas, bör vara större än den kredit enskilda inrättningar inom samma land ega; men detta företräde ingalunda synes böra af den förra begagnas på ett sätt, som motarbetar och möjligen tillintetgör de sednares verksamhet och framgång; så och med afseende å beloppet af den ränta, som för närvarande i allmänhet erlägges för Svenska Hypotbeks-föreningarnes inom Riket ulgifna obligationer, hafva Rikets Ständer ansett att, tills vidare, räntan för nu ifrågavarande obligationer, hvilken, vid tillåtelse att, efter sig företeende omständigheter, medgifva rabatt å de förskrifna lånesummorna, icke lämpligen kan vara oföränderlig, må fastställas till högst fyra procent ärligen; lärande denna ränta helst halfårsvis skola liqvideras. c) kapital-rabatten: På det att belalniugs-vilkoren för ett tdlämnadt statslån måtte kunna lämpas efter Statens fördel, samt de medel, som i låneväg skola anskaffas, ändock med säkerhet kunna af Staten påräknas, medgifves, efter hvad kändt är, vanligen vid dylika Iåns upptagande sä kallad kapital-rabatt, hvarigenom för hvarje obligation således erhålles en mindre summa, än den deruti förskrifna, och Slaten således måste ej allenast, då obligationerna efter uppsägning infrias, för dem betala mer än den erhållit, utan älven, så länge de fortfara att vara räntebärande, i förhållande till det verkligen upplånade kapitalet erlägga högre ränta, än obligationerne innehålla.
Directionen kommit tilt det resultat, att af det antydda och utredda förhållandet syntes, sorn om Discont-Verkets inre förvaltning icke ägde något sådant samband med Bankens Öfver-Styrelse j, att af Fullmägtige _, utan Directionens egen framställningförändringar kunde eller borde föreslås eller beslutas; och hafva Banco-Fullmägtige, i anledning häraf, endast med hänvisning till deras Protocoll för den irsta och ^rde förlidne Julii, öfverlemnat till Revisorernes bepröfvande den sålunda uppstådde principfråga om Banco-Discont-Directionens större eller mindre beroende af Bankens Öfver-Styrelse, i hvad angår Discont-Yerkets inre förvaltning samt ordningen, säkerheten och controllerne derstädes. Revisorerne, som under öfvervägande tagit de åsigter, hvilka ej mindre Discont-Directionen i Prolocolls-Utdrag af den 27 Maji och 3 Junii, än Banco-Fullmäglige uti deras nyss åberopade Protocoll, angående detta ämne framställt, hafva härom meddelat Banco-Fullmägtige det yttrande, att, ehuru det med skäl bordt väntas, att Discont-Verkets Direction, den der äger närmaste tillsyn öfver Verket, och alltså är i tillfälle att med odelad uppmärksamhet följa göromålen, urskilja de brister i föreskrifterne angående förvaltningen och controllerne, som kunna förefinnas, och upp - _ 3g — tania Iämpelige medel till deras afhjelpande, skolat, på sätt 18 §f i Kongl. Maj:ts Nådiga Reglemente för Banco-Discont-Verket af den 1 Febr. 1816 förordnar, omedelbarligen till Banco-Fullmägtige inkomma med framställningar och förslag, beträffande nödige tillägg och förändringar i gällande föreskrifter för Verkets inre förvaltning; likväl och som sådant i afseende å de ifrågasatte ämnen icke skett, samt då Banco-Fullmägtige, enligt 2g §. i 4 Ärt.
Enl. min åsigt eger Konungens Bef:h:de icke rätt, att anbefalla församlingarna, att anskaffa mera än en fjerdingsman, som de hvardera enl. författningen böra hafva. Gr. Sparre har visserligen nämnt 6 § i författningen, men har icke omnämnt ett enda mom. i samma § och jag förbigår alltså de skäl, han på sidan om samma § framställt eller emot läggande på fjerdingsmännen skyldigheter, som åligga kronobetjeningen. Enl. min erfarenhet tror jag likväl några andra vådor häraf icke vara att befara än dem, Gr. Wrangel omnämnt vid 4 mom. 6 § nemi. att, när fjerdingsman derom anlitas, han skall biträda kronans upbördsman med indrifvande af restantier. Hitintills har han varit närvar, såsom vittne åt exekutorn. Gr. Wrangel har äfven anmärkt, att fjerdingsmännen tillförene icke varit anförtrodd upbörden. Enl. den ulkomne författningen har lian sig icke heller ålagdt ett dylikt bestyr annorledes, än att han skall indrifva oliqviderade kronomedel, när han derom anlitas, och i alla fall sker detta på Kronofogdens ansvar, hvilket äfven varit händelsen, dä Länsmannen haft denna indrifning anförtrodd. Af samma ledamot har blifvit anmärkt, att 7 mom. skulle innehålla ett nytt åliggande för fjerdingsmännen, i så måtto som han skalf tillse, det vägar, broar och färjor hållas i vederbörligt skick. Att emedlertid vid vägsyner, Länsmannen eller Fogden varit hittills alltid åtföljde af fjerdingsmännen, är en bekant sak och exeqveras dagligen, såsom herrarne känna. Skulle klagomål inkomma öfver bristfälligheter på ett vägstycke, så åligger del Kronofogden eller Länsmannen alt anställa besigtning på stället, hvarigenom de väghållningsskyldige förorsakas omkostnader, hvilket deremot undvikes dymedelst, att fjerdingsmännen ega att tillhålla vederbör, alt afhjelpa bristerna.
Det är icke svårt att föreställa sig, hvilken omtanke, energi och uthållighet skötandet af två så omfattende affärer skall fordra, men Sofia Gumcelius har visat sig vuxen sitt värf, på ett sätt, som mången man kan afundas henne. Det är också helt naturligt att hon hyllar satsen om kvinnans likställighet med mannen, och att hon intresserar sig för allt, som rör kvinnans ställning i samhället samt hennes berättigande att deltaga och röata i politiska och sociala frågor. Men med dessa fordringar har Sofia Gumselius icke släppt ifrån sig några af sina kvinliga företräden. Ä r hon energisk i affärer, så är hon i salongen den finbildade damen, i sitt komfortabla hem den mest gästfria och charmanta värdinna, hvilken intresserar sig för skönlitteratur, konst och dramatik. En intelligent och med äfven hjärtats godhet rikt utrustad kvinna. Till sist bör nämnas, att Sofia Gumselius är medlem af Publicistklubben och styrelseledamot i Kvinnoklubben. Adolf Hellander. Vaggsång. \ lumra, späda mänskoknoppl När du se ' n slår ögat opp, sk~all din mammas blick det möta. Ler då » liten », trygg och nöjd, hennes hjärta slår af fröjd, och hon hviskar ord så söta. Slumra ljuft, du mänskobarn, ännu blott ett hjälplöst flarn uppå tidens haf, det vida. Ätt din ro ej något stör, sörjer nog din mamma för, där hon vakar vid din sida. Slumra, lilla hjärtevän! Pappa kommer snai ' t igen, skall sig åt ditt joller fägna. Når du sedan lekt dig trött, må du åter somna sött, ty Guds änglar - » liten» hägna. R. O. Lysningsdagar. et är söndag, och » det lyses » första gången. Glädjen är stor, och det är ju ej att undra på. De båda unga äro naturligtvis öfverlyckliga; de båda gamla — brudens far och mor — äro också glada och lyckliga, men de ha så mycket att bestyra och tänka på, ty alla vänner och grannar komma naturligtvis upp för att gratulera och öfverlemna lysningspresenter.
x/2 10 f. m. sammanträdde ConstitutionsUtskottet, då följande i StatsRådet öfver Krigs ärender förde protocoll uplästes: A Första Fördelningen: för den 22 Augusti 1810, 22 d:o, 8 Januarii 1811—5 d:o; A Andra Fördelningen: för den 11 December 1810 —18 d:o, 2 April 1811—17 d:o; Å Tredje Fördelningen: för den 16 November 1810—27 d:o, 5 Februarii 1811 —12 d:o. S. D. Efter middagen sammanträdde Ledamöterne å Första Fördelningen, då protocollet för den 22 Jan. 1811 uplästes. Fördelningen åtskiljdes kl. 6 e. m. In fidem Carl Ant. Den 14 Maj 1812 f. m. och e. m. Tho[r]sdagen den 14 Maji kl. xfi 10 f. m. sammanträdde ConstitutionsUtskottet, då läsningen af protocollerne öfver Krigs ärender sålunda fortsattes: Å Första Fördelningen: Ledamöterne åtskiljdes kl. 1 m[iddags]tiden. In fidem Carl Ant. Kock. S. D. Kl. 5 eftermiddagen sammanträdde Ledamöterne å Andra Fördelningen, då protocollsläsningen fortsattes med protocollet för den 20 Julii 1811—30 d:o. Ledamöterne åtskiljdes kl. 7 e. m. In fidem Carl Ant. Kock. 140 Den 16 Lördagen den 16 Maji sammanträdde ConstitutionsUtskottet kl. 10 f. m., då följande protocoll öfver Krigs ärender, som i StatsRådet förevarit, uplästes, nemi.: A Första Fördelningen; för den 16 Juli 1811, 13 Augusti, 13 d:o; A Andra Fördelningen: för den 3 Junii 1811—25 d:o; A Tredje Fördelningen: för den 3 Martii 1811—23 d:o. Ledamöterna åtskiljdes kl. 12 f. m. In fidem Carl Ant.