Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N:o 86. 33 Jute böra i taxan vid artikeln Hampa, till hvilken det är närmast hänförligt, till tullfri behandling införas; och rubriken Hampa erhåller följande lydelse: »Hampa, ohäcklad och häcklad, s. k. Jute derunder inbegripet Fri.» Då Kamfer hufvudsakligen användes inom medicinen, och sålunda ické mera än apotheksvaror i allmänhet ansetts böra genom införselsafgift fördyras, hafva Rikets Ständer, med fästadt afseende äfven å den ringa inkomst denna artikel i tull inbringat, beslutat, att densamma må så väl i oraffineradt som raffineradt tillstånd tullfritt till riket införas. Som införseln af Karkasser och K arkas sband, hvilka för närvarande draga en tull af 50 öre skålpundet, på sednare tider visat sig vara i ständigt stigande, och någon tillökning i statsinkomsterna synts genom en lämplig förhöjning i införselstullen å denna artikel kunna beredas, hafva Rikets Ständer bestämdt sagda tull till 75 öre skålpundet. Kommers-kollegium och General-tullsyrelsen hafva, med erinran hurusom Stålstick och Träsnitt på sednare tider blifvit i handeln allt mer och mer allmänna samt närmast vore jemförliga med de artiklar, hvilka, under medgifven tullfrihet innefattas i taxerubriken »Kopparstick, Estamper och Litografiska arbeten, som utgöra tillbehör till tryckta verk», ansett desamma, äfvensom, i enlighet med Tullkomiterades förslag, Fotografiska arbeten, böra i sagda rubrik uppföras; hvarjemte, till förekommande af möjligen skeende försök att kringgå författningen och afgiftsfritt införa äfven plaucher, till hvilka text inom landet tryckts eller vore afsedd att tryckas, stadgande synts böra upptagas derom, att samtliga till nämnda rubrik hänförliga artiklar skulle, för att åtnjuta deri medgifven tullfrihet, tillhöra utrikes tryckta verk; och hafva Rikets Ständer beslutat följande lydelse åden ifrågavarande taxerubriken: »Kopparstick, Estamper, Stålstick, Litografiska och Fotografiska arbeten, samt Träsnitt, som tillhöra utrikes tryckta verk.»
Icke så under motsatta förhållanden, då dessutom, i följd af de för Sverige egna institutioner, den redan i sig sjelf af minskade inkomster af jordbruk och arbetskraft uppkomne svårigheten att utgöra Statsbidragen ytterligare ökas genom höjning i markegången samt den indelade räntegifvarens skyldighet, att utgöra sina ränteper-' sedlar in natura eller emot lösen efter de vanligen än högre gängse allmänna prisen å dessa persedlar. Då hela Länet är roteradt till Båtsmäns underhåll, allmännast sålunda att 3:ne mantal uppsätta 1 båtsman, och dennes utredning är mindre kostsam än den indelade soldatens, kan roteringen, åtminstone jemförelsevis med förhållandet i andra orter, icke sägas vara för orten särdeles betungande. Största tyngderne får jordbrukaren vidkännas af skjuls och vägunderhåll, i anseende till de flestas aflägsenhet från allmänna vägarne samt dessas priel ilift felaktiga anläggning öfver höjder, i stället för bredvid desamma, hvarigenom både kommunikation och underhållet försvåras, samt af fattigförsörjning, för hvilken sednare, då både underslödsgifvare och tagare tillhöra samma näringsklasser, utgifterne till de sednare ökas i samma mån, som svårigheterna för de förre att dem utgöra. Skyldigheten att forsla den indelade tiondesäden 8 mil från kyrk offerberget, dit tiondegifvarén ofta kan hafva lång oeh besvärlig väg, medför ock för allmogen en svår tunga. En stor lättnad i en del dessa tyngder skulle olvifvelaktigt beredas dels genom tillvägabringande af den redan föreslagna förändringen i sättet för markegångens bestämmande efter flera års medelpris, och dels genom så väl de med indelad lön försedde civile embelsmäns som clereciets aflöning direkte ur statskassan, genom hvilken sednare åtgärd dessutom mångå, det goda förhållandet emellan dessa embetsmannaklasser och de skattdragande, störande kollisioner skulle undvikas. Hvad skjutsbesväret angår, så torde en lindring deri icke kunna tilivägabringas på annan väg än genom öfverenskommelsers träffande emella» Femärs-berättelse frän PFsster-Norrlands Län. 8 58 tle skjulsskyidige om dess öfverflyttande i viss mån på entreprenörer.
Den slutföljd, Justitieombudsmannen velat draga af ordställningen i 78 § Regeringsformen, förfaller äfvenledes, om man besinnar den väsentliga skillnad, som är emellan att bortbyta en provins till utländsk makt och att utbyta ett kronan tillhörigt boställe emot annan jord, ty om Konungen nemligen bortbytte en provins, så söndrades den ifrån Kronan Sveriges lydno, hvilket Grundlagen förbjuder, men fastän Konungen bifallet bostället Bennebecks utbyte mot WestTerna egendom, liar Bennebeck icke upphört att slå under Kronan Sveriges lydno. Detta må vara nog i fråga om tvisten, huruvida byta betyder detsamma som afbända. Svaranderne hafva i deras förra svaromål redan förklarat densamma i denna sak vara af mindre vigt. Tvistefrågan bär är, om Regeringsformens 77 § kan afse Militieboställen. Svaranderne hafva redan i deras förra genmälen fullständigt ådagalagt, att så icke är, emedan Rikets Ständer icke med Militieboställen förvaltning hafva den ringaste befattning. Militieboställen tillhöra Indelningsverket, om hvilket 80 § och icke 77 § Regeringsformen handlar; och 80 § föreskrifver ingen samverkan af Rikets Ständer i frågor om Indelningsverket, så vidt det icke handlar om rubbning i dess hufvudgrunder: på denna omständighet är det, som förklaranderne grundat deras öfvertygelse, att Rikets Ständer, som icke hafva något med Militieboställens förvaltning alt skaffa, icke heller haft eller hafva någon rätt att blanda sig i frågor om utbyten af sådane boställen, der slika byten rubba ingenting i Indelningsverkets hufvudgru nder. Med stöd af allt detta, och då vi slutligen fortfarande äro öfvertygade derom, att de serskilda äldre Författningar, Justitieombudsmannen till stöd för sin talan i denna sak åberopat, äro här icke lillämplige, och dessutom till all kraft 317 kraft och verkan upphäfne genom 80 § Regeringsformen, äro svaranderne fullt förvissade, att Atalet och slutpåståendet i denna sak skola at Högloilige RiksRätten i allo ogillas. Påminnelserna i denna punkt åberopas af undertecknade: Rosenblad.
Ständers bepröfvande, och då jag icke för enskild del kan biträda de principer, sorn, genom pluralitetens beslut, blifvit uttalade, så begagnar jag den utväg, mig blifvit lemnad, att deremot anmäla min reservation, och inskränker densamma dertill, att jag ansett såsom fördelaktigt, det så väl husbehof?- sorn fabriks-bränvins-bränning hade blifvit tillåten, med inskränkt pannerymd och lindrig skatt för den förstnämnde, samt för den senare med all slags tillverknings-apparat inom 90 kannor* pannerymd, men med dryg skatt, lämpad efter productions-förmågan.” ”Till vinnande af den moraliska syftning, hvartill allmänna rösten gifvit anledning, att förminska tillgången på bränvin och fördyra varan, har jag trott säkraste medlet vara, inskränkning inom viss tid för ulöfningen af bran vins-bränningen samt hög skatt på tillverkningen, men att lägga strängare band på industriens förkofran i detta, som allt annat afseende, tror jag icke lända till allmänt och enskildt gagn.” Med Herr Grefve Frölich förenade sig Herr M. von Wahrendorff och Herr Hallgren. 2:0 af Herr Grefve Horn, C. F.: ”Emot de förenade Utskottens förslag lill grunder för en blifvande bränvins-brännings-rättighet, får jag till alla delar mig reservera.” ”Jag skulle, äfven med antagandet af den paradox, alt brån vinsbränningen är för jordbruket en uteslutande rättighet, dock bestrida, att den är för jordbruket förmonlig så som denna näring allmänneligen bcdrifves i Sverige; men vill gerna medgifva, att den kan vara för jordbrukaren vinstgifvande såsom binäring. Regering och Ständer hafva under ett halft sekels förlopp oaflåtligt arbetat på dess häfdvunna bestånd, och den hårdt beskattade jordbrukaren, i ett land utan mynt och med ett ytterst inskränkt rörelse-capital i papper, kan rättvisligen ej förebrås ätt hafva tillgripit det sätt som erbjöds, att, genom producerandet af en begärlig Vara, skapa sig en inkomst utan serdeles förlag.
Inköptes ombemålte myror af Kronan (som troligen i deras närvarande skick erhöllos för facilt pris), och odlingskostnaden af Statsmedlen förskottsvis bestriddes så år jag fullkomligen öfvertygad, att äfven oberäknad den tillökningp Kronan, genom dessa myrors skattläggning skulle årligen tillflyta i dess intrader 3 om de seda» Den 5 Marlit. i smärre stycken försålides, eller i egenskap af så kallade farmers utarrenderades; Staten ieke allenast ej skulle sakna fullkomlig ersättning för sitt förskott, utan äfven deraf snart nog skörda en ansenlig vinst, som klefve ån betydligare, örn mera bemedlade utländska speeulanter etablerade sig på Gottland; hvilket otvifvelaktigt skedde om det förunnades Portofranco-frihet eller för handeln gynnande privilegier, Ett annat alternatif vore äfven, att dessa myrqrs ägare ålades, att, antingen, inom en viss tid, tillbörligen upparbeta dem, emot af Staten pä vederhäftig borgen, tillgodonjut ande förskott samt begagnandet af fixerade frihetsår; eller ock att afflå nyttjorättigheten, emot skäligt vederlag, till Kongl. Maj\t och Kronan. Både meri hänsigt till sådesproduclions ökande, som Kronans och den individuelle sig derifrån deriverande förmån, samt förekommandet af Fråssfebrar och andra intermittente sjukdomar, hvilka af dessa kärrs och myrors osunda dunster uppkomma och underhållas, synes det allmänna bästa högt påkalla en sådan vidtagande ofördröjlig åtgärd. Att jordmånen verkligen år så bördig som Steffens uppgifvit, styrkes af den erfarenhet Handlanden Grubb hämtat å dess odlade nsyror, hvilka redan andra året producerat i afkastning till och med tionde kornet.
Sjökorna voro nästan ständigt sysselsatta med att afbeta de vid kusten rikligt förekommande algerna, hvarvid de rörde hufvud och hals ungefär som en oxe. När de betade, visade de stor glupskhet och läto sig ej det ringaste störas af menniskors närvaro. Man kunde till och med vidröra dem, utan att de skrämdes eller brydde sig derom. För hvarandra hyste de stor tillgifvenhet, och då en blifvit harpunerad, gjorde de andra otroliga försök att rädda den. När Steller kom till Beringön, betade sjökorna längs stränderna, samlade såsom nötkreatur i hjordar. Af brist på lämpliga jagtredskap jagade de skeppsbrutna dem icke till en början. Först sedan en hejdlös mordlust drifvit alla andra matnyttiga djur långt från vinterqvarteret, började man utfundera medel att fånga äfven sjökor. Man sökte med en stark, för ändamålet förfärdigad jernhake harpunera djuret och derpå släpa det i land. Det första försöket gjordes d. Först efter många förnyade försök lyckades man ändtligen döda och fånga ett antal djur och under högvatten draga dem så nära land, att de vid ebbtid lågo på det torra. De voro så tunga, att dertill fordrades fyratio man. Man kan af dessa omständigheter draga den slutsatsen, att antalet sjökor, som fångades under den första öfvervintringen på Beringön, ej var synnerligen stort. Det första djuret dödades nämligen blott halfannan månad före afresan, och fångsten inföll således under en tid, då manskapet endast i nödfall kunde lemna fartygsbyggandet för att gå på jagt. Dessutom behöfdes blott ett par djur för att under den ifrågavarande tiden lemna köttföda åt alla man. Märkvärdigt är, att sjökon af senare resande omtalas endast så i förbigående, att det stora, ännu på Linnés tid af europeer jagade djuret knappast skulle kunnat inregistreras i naturforskarens system, om ej Steller varit med om öfvervintringen på Beringön. Hvad Krascheninnikoff säger om sjökon är helt och hållet lånadt från Steller och likaså nästan alla uppgifter, som senare naturforskare anföra om dess förekomst och lefnadssätt.
Den ena som den andra erbjöd – genom en allt rikare facettering af sitt grundväsen – tillvaron ständigt nya sidor att afspegla sig i, medan båda genom en fruktbar inbillning funno förklaringar till de fenomen, hvilka de uppfattade med konstnärsögats omedelbara fröjd, men undersökte med vetenskapsmannens begär att tränga så djupt som möjligt in i det vetbara. Liksom Leonardo var den härligaste syntes af sitt stora tidehvarf och fjärrskådande såg långt förbi detta, var Goethe ensam en hel renässans, skaparen af ett nytt tidehvarf, hvilket dock icke kommer förr än menniskorna varda Goethe-reif, hvarmed jag ej blott menar mogna att förstå Goethe, utan äfven att förverkliga hans tankar! Det var först i Italien Goethe blef helt Goethe. Och det är underligt att han alls kunde slita sig från detta land, där han för hvarje dag kände sina krafter växa. Jag nödgas erkänna att han i detta synes mig en smula mindre än han kunde varit. Hade han helt uppnått sin egen höjd, då skulle han helt enkelt skrifvit till Karl August: »Min käre hertig, skicka hädanefter min ministerlön till Italien, där jag ämnar stanna – hvarom icke, stannar jag i alla fall!» Karl August var nog spirituell för att kanske ha gjort det! Och i hvad fall som helst skulle Goethe vunnit ännu en odödlighet till den han redan äger, om han varit lika många år som nu månader i Italien. Nu återkom han till Weimar försommaren 1788, riktad med många af de konstskatter, hvilka gjorde det nya hemmet inne i staden mera kärt för honom än det före den italienska resan varit. Goethehaus i Weimar. Und wäre dir auch was verloren Muss immer thun wie neugeboren. Goethe. I Rom hade Goethes vänner fröjdats öfver hans »andes milda flamma», öfver hans lycka att där få lefva och där lära. Men vid hemkomsten finna hans vänner i Weimar honom med en viss missräkning som en annan. Framför allt blef detta fallet med fru von Stein. Goethes känsla för henne var icke, för honom själf medvetet, slocknad när han reste till Italien.
Enär den nyligen aflidne Läraren vid Chalmerska Slöjdskolan, Chemi® Adjunkten C. E. Hvltén-Cavallius, icke allenast ådagalagt en gagnande verksamhet både såsom lärare vid Kongl. Technologiska Institutet och vid nämnde skola, ulan äfven genom författande och flerårigt användande af en Elementar-lärokurs i chemien, sökt göra denna vetenskaps läror fruktbara, samt dessutom genom egna uppfinningar af stort värde varit näringarne nyttig, har hos Rikets Ständer blifvit föreslaget, alt en 448 Fxpedilions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, A’:o 4 63. årlig pension af 200 R:dr måtte beviljas hans efterlefvande enka och minderåriga barn; Och hafva Rikets Ständer, af sådan anledning, funnit skäligt bifalla, att bemälda enka må, så länge hon lefver ogift och i behöfvande omständigheter sig befinner, å Allmänna Indragnings-Staten åtnjuta en årlig pension till nämnde belopp. 36:o. Enligt hvad i underdånig skrifvelse den 4 sistlidne Augusti är vordet anmäldt, hafva Rikets Ständer, med bifall till E. K. M:ts derom aflåtna Nådiga Proposition, å Allmänna Indragnings-Staten uppfört framlidne Landshöfdingen m. m. C. U. Nermans enka, Amanda Olivia Melin, till åtnjutande af en årlig pension af 400 R:dr. 37:o. 1 enlighet med Rikets Ständers under den 12 sistlidne Juli hos E. K.
Ständer skulle bifalla detta förslag, torde föreskrift härom böra meddelas uti den, genom Kongl. Kungörelsen den to Juni' 1813, för Revisorerne af Stats-/ Ban*ooch Riksgälds - Verken utfärdade Instruction, och samma Instruction förändras sålundas Stats-TJiskottets Betänkanden. 1351 Instructionens nu varande tydelse: 5 §•_ Sedan Revisionen ofver Siats-Verket, efter föreskrifna grunder,blifvit fullbordad, böra Revisorerne deröfver lata författa en utförlig Berättelse, hvilken förseglad kominer, att förvaras uti RiddarhusGantzliets Archiv till nästa Riksdag, för att då till Riksens Ständer aflätnnas; Börandes, efter Revisionens slut, genom Revisorernes försorg, i likhet med hvad sorn för 1809 genom Stals - Utskottets föranstaltande skett, författas och aftryckt till Allmänhetens Kunskap utfärdas en Tabell, som utvisar Sats - Verkets tillstånd och beskaffenhet till dess förändrade Inkomster och Utgifter, Redacdon som föresläs 5 §• Sedan Revisionen af Stats-Verket, efter föreskrifne grunder, blifvit fullbordad, böra Revisorerne deröfver låtaförfatta en utförlig Berättelse , tillika med en Tabell , som utvisar Stats - Verkets tillstånd och beskaffenhet , till dess förändrade Inkomster och Utgifter ; af hvilken Berättelse och Tabell 2:ne Exemplar Utskrifvas och af Revisorerne undertecknas , då det ena Exemplaret försegladt kommer att förvaras uti RiddarhusCantzliets Archiv till nästa Riksdag, och det andra, genast efter Revisionen:: slut, genom Revisorernes föranstaltande, till trycket befordras och Allmänheten meddelas. Börandes på enahanda sätt t förhållas med Berättelserne om Allmänna Magazins-Inrättningen och *352 Suns-XJtshottets Fetänhandenl j §. $ Morn.
Hvilken tillökning emot hvad nu finnes dem bestådt utgör 390 Rldr, som altså nu skulle a Stat uppföras. Hvad sluteligen beträffar den för slstledne år uppkomne ofvanberörde brist af 9,544 R;dr 37 sk. x rist uti Academiens tillgångar; så hemställer Utskottet, det Riksens Höglofl. Ständer till Kongl Maj:t i underdånighet öfverlemna att godtgöra denne Stats-Anslaget öfverskjutande utgift utaf Stats-Verkets öfverskott på intraderne för samma år; hvilket vördsamligen underställes Riksens Höglofl. Ständers bepröf•ratide. Stockholm den 1 Maji 1818. Stats-UtskottetS Betänkatiden. iöjf N:r i99. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts Nädiga Remiss, angående förhöjning i aflöningen för Vermlands Fält-JägareRegemente. Gfenorn Remis af ilen 14Me i sistledne hiånad har Kongl. Majit i Nåder till Stast - Utskottet öfverlemnat Chefens för 2:dra Infanterie - Brigadén General - Majorens m. m.
Lag-Utskottet, som ansett att vid den händelse det behofvet kräfde att vidtaga sådan anstalt, hvarigenom, ined rubbning af de förbindelser enskilde personer sig åtagit till penningebetalningar, eller af de aftal och transactioner, som af dem derom blifvit ingångne, Lagstiftande rnagten skall upstå såsom medlare, och genom ett magtspråk stadga när och huru berörde förbindelser och öfverenskommelse!- böra fullgöras, det först kunde komma att tillhöra Utskottets befattning att pröfva och föreslå de vilkor, på hvilka ett allmänt anstånd, med förfallne skulders gäldande må kunna beviljas, har således vid nyssomförmäldte af Stats-, och Banco-Utskotten yttrade mening, funnit någon åtgärd i berörde afseende icke vara för Utskottet erforderlig. Detta allt varder dock till Riksens Högloflige Ständers granskning vördsamt understäldt. Stockholm den 10 Junii 1818- N:r Riksens Högloft. Ständers LagUtskotts Betänkande öfver den af H er t; Pehr Gustaf Ceder-; Lag-XJt skottets Betungande.' schjöld v il c k t e motion angående uprättande och allm ann t Kungörande af ett formulair, huru skuldsedlar böra skrifvas, för att sätta Lagen i tillfälle att betrygga långifvare derom, att Renta och Capital ov äger ligen, skola med silfver liqvideras eller med gångbara myn l-r e p r e s e ntativer efter Cours. (jenom Protocolls-Utdrag för den 8. i denna Månad, har Högloft.
Ridderskapet och Adeln bifallas, samt frågan om de 2;ne nya Assessors-Lönerna i Götha HofRatt Din 17 Juli.e. m. 8*9 Särskildt till Utskottet remitteras, likväl linder förnyande af min förut gjorda vördsamma hemställan, att äfven i sådant fall frågan 0111 de 2:ne tiva Pi otocollsSecreterare-lön erna -i Justitie Expedition matte till Utskottets handläggning öfverlenvnas, med anmodan, att samma fråga behörigen upptaga, och Utlåtande deröfver meddela. Dä Utskottet under denna Riksdag bevilljat nya löner för Betjeningen i Svea Hofrätt, synes mig “Utskottet ej helier skäligen kunnat äga något hinder för upptagandet och pröfningen af frågan om nya löner i JustitieErcpedition. Friherre Stael von Hollstein: Om ingen ting annat skulle hindra antagandet af Betänkandet än den af mig gjorda anmärkning, så önskar jag icke, att detsamma endast derföre skall återremitteras. Ordalagen torde kunna rättas vid renskrifningen. Herr Våhlman: Äfvensom Friherre Stael finner jag, att ordalydelsen i detta Betänkande kunde vara tydligare, och bort vara lika med orden i det föregåendehvarpå detta sednare helt och hålletär grun dadt. Men en sådan rättelse kan häruti 83o Den 17 Juli. e, m, likväl icke ske nian genom aterremiss. Jag tror dock, alt denna skiljaktighet icke kall leda till någon följd; ty ExpeditionsUtskottet lärer vid Expeditionens uppsättande böra följa det föregående Betänkandet sorn mera bestämdt uttrycker meningen.
623 N:o 119, i anledningaf Täckt fråga om augments-räntornes jemnare fördelning; N.o 120, i anledning af Täckt fråga om utfärdandet af ny instruktion för kronofogdar, länsmän och fjerdingsman; samt N:o 121, i anledningaf Täckta motioner om jernTägs-anläggningar 1 riket. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-utskottets den 2 dennes på bordet lagda utlåtanden: N:o 288, i anledning af Täckta motioner, angående förhöjning i lönerna Tid åtskilliga härads-skrifvare-tjenster; N:o 289, i anledning af Täckt motion om anvisande af anslag tiil lön på stat för en länsman i Loos församling; och N:o 291, i anledning af Täckt motion, angående Tidsträcktare rätt till skatteköp å krono-hemman på Öland. S. D. Föredrogos och lades till handlingarna Stats-utskottets den 2 dennes på bordet lagda memorial: N:o 290, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 250; och N:o 292, i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 214, angående åtgärder för behöfvandes undsättning i missTäxtår.
Följden kunde bli, att pä ConstitutionsUtskotket berodde Rikets wä! och we, och att ett ^latsRäd, som emellan Riksdagarna genom vwisa, tilltagsna och cgennyttiga rådslag brutit mot sin Ed och sin pligt, skulle genom ett i ConstitutionsUtskottet förwärfwadk medhåll kunna undandraga sig och sin förwaltning all granskning af Rikets öfriga högst missnöjde Ständer, der. igenom undgä att frän sin befattning blifwa stilld och i desi ställe under en förlängd werkningstid kunna fortfara i sitt förra förhällande, samt pä detk« sätt wart Regeringssätt frän en liberal Monarchie förwandlas till en illiberal Aristocrakic. Detta har Adeln och BondeStändet trott kunna förekommas, samt ConstitutionsUtstottets för belydeliga magt böra inskränkas pä fäkt anmärkningarna innehälla. Deremot hafwa Respective Borgare och P^esteStändet anfört att en sädan ändring i NiksdagsOrdningen wore äfwen en ändring i RegeringsFor nren, och stridde alldeles emot den andemening, som der öfverallt räder, akt Lagstiftande och Lagfkipands Magken 8i4 Den r§ November. Magken ej stola sammanblandas, samt Riksens Stam der sysielsätta sig med Rikets ival och Rikets ärender och icke nied personaliteler; att förra tiders erfarenhet med rysliga och blodiga spar wisa" osi saran af att sör-vandla Riksdagar till Anquisitionsratter! att den hederligaste och rattwisaste Embetsman, bet vakcadt och lättast, dä han handhafwer rättwisan, kan förstaffa sig oivänner, och att ett tillstånd lämnadt en enda Ledamot r CvnstikulionsUtstotle , att wart em^