Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bankoverk^t. 9 Decharge. — 66 — Revisorerne, som vid den verkställda granskningen funnit, att Banko-Fullmäktige, vid styrelsen och förvaltningen af Rikets Ständers Bank, med sorgfällig omtänksamhet och synnerligt nit befrämjat Bankens säkerhet och förmån, under fästadt behörigt afseende å myntvärdets orubbliga bibehållande, få, på grund häraf, hos Rikets Ständer tillstyrka, att åt Fullmäktige må meddelas full decharge för Bankens förvaltning till och med 1863 års utgång, äfvensom för de beslut och åtgärder, Fullmäktige till och med den 15 Augusti detta år vidtagit och hvarför redovisning innefattas i Fullmäktiges protokoll. Stockholm den 14 Oktober 1864. På Höglofl. Ridderskapet och Adelns vägnar: FR v. MOSEN. J. NORDENFALK. GUST. LAGERHJELM C. A. BOGEMAN. E. ODELSTJERNA. G. W. von FRANCKEN. På Högv. Preste-ståndets vägnar: JOH. ER FORSSELL. A. SJÖDING. ARVID MOBERGER. A. BERGMAN. J. LUNDBERG. E M TEGNÉR. På Vällofl. Borgare-ståndets vägnar: C. E. LJUNGBERG. JULIUS LINDSTROM. G. C. WITT. A. A. BERGER. L. F. ASCHAN. GUST E. WIDELL. På Hederv. Bonde-ståndets vägnar: E. M. FALCK. G. HULTMAN. A. J. SANDSTEDT. NILS ANDERSSON. NILS OLSSON. C. J. SVENSÉN. C. G. Carlquist. 67 Reservationer: Utdrag af protokollet, hållet hos Herrar Revisorer af Banko-verket den 16 Augusti 1864. S !.
Förnyad underdånig ansökning gjordes derföre om ytterligare beviljande af omförmälda förmån för domkyrkan, i anledning hvaraf Kongl. Majit, genom nådigt Bref till Krigs-kollegium den 11 Oktober 1841, förklarade att, sorn Calmar domkyrka vore i saknad af sådana betydliga donationer i jord eller spanmål, som af Rikets öfriga och äldre domkyrkor innehafvas, och således svårligen kunde af staden ensamt underhållas, eller genom stadsboernas tillskott allena tillgångar beredas till betalande af förberörda lån, Kongl. Majit, med fästadt afseende derå, att samma lån varit afsedt att återbetalas hufvudsakligen med de år 1826 domkyrkan upplåtne inkomster af fästningsjorden, ville af gunst och nåd tillåta, att af sammanlagda inkomsten af f. d. fästningens lägenheter, hvilka till Krigs-kollegium borde ingå, 500 Ridr Banko årligen, motsvarande hälften af hvad till ränta och amortering af lånet skulle erläggas, finge från och med 1842 års början och intill påföljande riksdag eller till och med året 1845 Calmar domkyrka såsom understöd tillgodokomma; och har Kongl. Majit, genom nådigt Bref till domkapitlet i Calmar den 27 Augusti 1844, på skedd underdånig framställning, i nåder medgifvit, att domkyrkan finge fortfarande åtnjuta berörde understöd till 1855 års slut.
Äfven stoppning under sliperna, elier underhåll af rälernas rätta böjd och läge, beror till en del af trafikens mängd, ehuru till största delen af atmosferiska inflytelser, men minskas, inom vissa gränser, i den mån bankarna äro tillräckligt breda och ballasten djup. 1 detta sednare afseende äro de svaga konstruktionerna — hvilken spårvidd som än begagnas — betydligt ofördelakligare för underhållet, synnerligast om vintern och der kälen verkar. Den lilla besparing i stoppningsoch underhålls arbete, som skulle kunna tillräknas en smalare banas mindre bredd, kan väl afräknas dels mot nödvändigheten att vara så mycket noggrannare å den samlare banan, att någon sänkning af ena rälen ej må förekomma, hvil en der lättare kan föranleda löpande ur spåret, dels mot den större åverkan samma vigt måste utöfva å en smalare bas. Underhåll af sliperna står i direkt förhållande till dpras inköpspris och blir således några procent billigare för de smala spårvidderna. Underhåll af byggnader och banans bevakning, som vanligen räknas till dess underhåll, är naturligtvis alldeles oberoende af spårvidden. Af hvad ofvan blifvit anfördt, torde finnas, huru obilligt det är att kalla en smalspårig bana med den byggnadsarb som här i landet användts, för en »solid bana», på samma gång man kallar en bana med precist samma byggnadsdetaljer och vigt på räler och lokomotiver, med endast den skilnad, att bana och bank öro så mycket bredare, som spårvidden ökats, och hvarje vagn 1,5 ä 3 centner tyngre, »en dålig bana med alla brister. Huru stor kan den administrationskostnad, som är oberoende af trafikens storlek, antagas vara? Kunna administrationskostnaderna anses olika för dessa banor? Den del af administrationskostnaden, som är oberoende af trafikens storlek, utgöres endast af någon del af öfverstyrelsen och vissa stationers aflöningar och expenser, enär såväl räkenskapsoch expeditions-personal, som stationernas antal och betjening samt stationstjenstemännens aflöning tillvexa med trafiken. Äd - 50 Stats-Ulskottels Memorial M 77. ministraionskostnaden blir i allmänhet mindre för bantnil, ju längre banan är, och för axelmil ju större trafiken är, men är alldeles oberoende af spårvidden.
Viljen J nu ock fördubbla bevillnings-afgiften å fastigheter? De få sora kunde vilja det, tror jag icke våga omtala det. Sådant skulle stöta hela jordbruksintresset. Men för dera som erlägga minimiafgiften är man ej rädd och har ej heller miskund. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, .tror jag, att om vi icke vilja afskaffa minirai-afgifterna, böra vi åtminstone gå in på det af Gr. af Ugglas framställda förslaget, att vidblifva den nedsättning, som gjordes vid förra Riksdagen. Erih. Raab: Sedan jag af föregtde talare blifvit förekommen i åtskilliga genmälen, som jag ämnat afgifva, skall jag inskränka mig till att besvara den protest Gr. af Ugglas nedlagt emot det af mig framställda förslaget, emedan det icke omfattade någon annan begäran än afslag å den nu föredragna §:n i afseende på miniruitariffen. Att jag icke kunnat i vidsträcktare måtto framställa denna begäran, torde kunna förklaras dels deraf att de följande §§:ne ännu icke öro föredragna, dels ock deraf att jag hoppats på den konseqvens hos R. o. Ad., att om afslag beviljas å förevar:de §, det äfven skall medgifvas å de efterföljande. Hr von Troil: Jag anhåller endast att få yttra några få ord med anledn. af åtskilliga talares här framställda påstående, att det skulle medföra särdeles stor svårighet att i Taxerings-komitéerna vinna nedsättning i de af R. St:r bestämda minimi-afgifter. Jag kan visserligen icke veta huru härmed tillgår i andra län; men inom alla de städer, hvilka tillhöra det län, hvars styresman jag har äran vara, kan jag med visshet upgifva förhållandet i berörde hänseende.
Idt mål,anse nödv ndige att af detta Utskott äska, lära utan tvifvel kunna utlemnas då detta utlemnande icke uti Trychfrihets-Lagens 2:dra §. föibjudes. Hvarken vill eller kan jag bestrida Rik. sens Ständers rättighet att göra anmärkningar emot ett Constltutions-Utskottets Utlåtande, ej heller att betvifla den nytta de kunna åstadkomma; men, som genom dem aldrig kanuppg fvas, sådane officiela. källor och, upplysningar, som enligt Regerings Formens 105 §. endast böra tjena till grund för ett ConstitutionsUtskotts undersökningar o?h anmärkningar, hvilka genom der is oli ra beskaffenhet med dessa, äfyen skulle kunna förandra det anmärkte ann. April. 405 nets, så ser jag får min del icke, att dessa anmärkningar kunna verka någon förändring l det fattade beslutet. Sådant är der begrepp jag gjort mig om Consritutions-Utskottets verknings rätt. Jag har ej velat genom någon utvidgad tydnirg af Grundiagarne gifva detta Utskott en större rättig lier än dessa Lagar det gifva. Jag blott underställer dessa mina tankar ett upplyst Sam* fund för hvars omdöme jag hyser den största högagtning. En större erfarenhet och en högre upplysning ä» den jag äger, kan bäst prof* ya, huruvida jag funnit det rätta eller ej. Friherre Rudbeck, Alexander: Den Medborgare som hyser en sann Fosterlandskänsla , värderar framför allt den lagbundna Friheten—Den rättighet att anmärka föregående lagstridiga händelser är visserligen ett symbolum på den rätta Friheten — men just derföre torde vara värdigast, att endast åtala det till följderna skadliga och mäst lagstridiga, samt dermed förena ett mindre afseende på hvad om icke alldeles laggilt, likväl af en omtänkt välvilja, till befrämjande af allmänna fördelar, blifvit föranledt.
“För 33 dagar i året skola alla menniskor taga sig till vara, ty de äro ganska farliga, såsom hedniska menniskor skrifvit, men ej hos de kristna. 1) De menniskor, som blifva sjuka på någon af dessa dagar, få antingen snart bot eller aldrig. 2) Hvilka menniskor, som blifva födda på dessa dagar, de lefva icke länge; lefva de, då få de stort armod. 3) Hvilken menniska, som fäster sig hustru eller håller bröllop på en af dessa dagar, den får inga barn. 4) Hvilken menniska, som flyttar af hus och hem, eller i tjenst till en annan tjenst sig begifver på dessa dagar, är alltid bedröfvad för giftas skull. 5) Den menniska, som vandrar ifrån hus eller utländes förreser på någon af dessa dagar, den kommer sällan hem till sitt land igen; han skall mycket ondt utstå, och kommer han i stort armod; och 6) ej skall man gå till rätta med någon på en af dessa dagar.“ Ibland dagarne i veckan betraktas ännu Thorsdagen såsom en olycksdag, då man ej bör börja byggnader eller andra vigtiga företag, icke skära naglarne o. s. v. I afseende på Dymmelonsdagen heter det, att efter kl. 12 denna dag får ingenting utlånas, förrän efter påsk, emedan det lånta kan användas till trolleri. Under samma tid ges ej ost eller smör, kött eller fläsk till misstänkt och okänd person, att kreaturen ej må förtrollas. Amuletter. Amulett (af det arabiska hamalet, “något påhängdt“) kallas allt, som man af vidskeplighet hängde på någon del af kroppen, särdeles om halsen, och hvarigenom man trodde sig skyddad mot faror, trolldom, sjukdomar och andra olycksfall. Såsom amuletter begagnades hos egyptierna särskildt formade stenar, hos grekerna vissa ringar, hos romarne halsband, stenar och dylikt, hos judarne de på pergamentsremsor skrifna Moses bud. Från hedningarne öfvergick bruket deraf till de kristna, och ehuru dessa genom flera konsilier blefvo strängt förbjudna att bära amuletter, har dock denna vidskepelse icke ens i nyaste tider blifvit alldeles utrotad.
Lx krotocollo I. il. /elmquist» S. D. Ester derom wäckt sräga, keftbt Pre» stc-Sländet att äfwen den sä kallade Minimi" Tabellen -wilken blifwit bifogad Riksens Högloft. Ständers Bewillnings-Utskotts Project till Bewillnittgs Förordning, borde iftän trycket utgifwas; om wtrkställigheten -wårås Bewillnings - Utskottet skulle anmodas att besörja, ile tupra. Lx krvtoeol!» F. V. /elmquist. Den 2 October. 1153 G. v. I anseende till de anmärkningar, hwil» ka blifwit gjorde wid Riksens Hbglofl. Ständers Lag» Utskotts Betänkanben angäende wiha förbudna Skyld» och SwägcrskapS-leder, samt om ÄztenskapSskillnad, beslöt Ständet, att äter fbrwisa berörde Betänkande till Lag-Utffottet, som jemväl af anmärkningarne skall er» hälla del; hwilket genom Utdrag af Protocollet skulle de Rcspcctive Med-Ständen vördsamt och wänligen tillkännagifwaö. Ut tuprs. k!x krotocoUcr Utdrag af Protocollet, hältet i Borgare» Ständcts klenum wid Riksdagen i Stockholm d. 16 Sept. 1809. S. D. I anseende kill be emot Allmänna Besvärs » och Cconomie-Utskottets Betänkande af den iz nästl.
Fårafvel^ är i allmänhet inskränkt tili hvad som fordras för eget behof, och blott ett större schäferi finnes, nemligen pä Johanneshus egendom, hvarest sistlidet år underhöllos 678 får, hvilka leinnade 1,220 skålpund ull. Svinafveln är af mera betydenhet och drifves med fördel, särdeles inom vestra delen af Länet, helst de år då oilouskafvel å der varande bokskogar är att tillgå. Hästafveln kan icke anses försummad och den inhemska racen är i sig sjelf god och af särdeles liflig natur, om den rätt vårdas, men icke utmärkt stark och kraftfull såsom dragare; hvarföre, till arbelsracens upphjelpande, blifvit stiftade så kallade hingsthållnings-föreningar samt under innevarande år anskaffade 2 hingstar från Norrige och en från Skåne. Bränvinsbränningen har icke obetydligt, ökats genom anläggning af flere nva ångbrännerier, men antalet af enkla redskap, att drifvas med eld på vanligt sätt, är nära oförändradt. Skogarne. Derom gäller hvad i föregående berättelse blifvit yttradt, eller att dermed i allmänhet mycket misshushållas, så att jemväl omogen skog fälles, utan att något i stället återplanteras. Besparing har dock in träd t genom begagnandet af to rf mossar; och vid ånghrännerierne samt andra större anläggningar nyttjas i allmänhet stenkol. Bergsrörelsen är högst inskränkt och bedrifves endast med 2:ne kopparhammare, 1 knipsmedja och ett valsverk för tillverkning af spik; hvarjemte ett större valsverk för koppar nyligen blifvit anlagdt vid Ronneby. För öfrigt finnas å landet, på sätt tabellen visar, 6 pappersbruk, 5 tegelbruk, 2 oljeslageriet', 22 garfverier, 2 bresiljeqvarnar, 3 bryggerier, 7 färgeriet' samt ett större bomullsspinneri, hvilka alla med fördel drifvas. Binäringar, såsom tjärubränning, kolning, pottaskeoch salpeter-tillverkning, äfvensom hampa-, tobaksoch humle-plantering äro här af föga betydenhet.
Denna sednare institution är af de slag, hvilka behöfva god tid för att mogna och blifva fruktbärande; den förutsätter nämligen en vana och skicklighet i handhafvandet af allmänna angelägenheter, och en beredvillighet att derföre offra tid och möda, som nu blott undantagsvis finnas; men äfven om, en gång, det, som nu utgör undantag, blefve det allmänna förhållandet; så återstår dock att erfara, huruvida Socknenämnden, enligt nu gällande stadgar, egentligen har något utrymme för en till dess bestämmelse svarande verksamhet. Af de båda förordningarne om Socknestämmor och Socknenämnder finnér man nemligen: att Socknestämma ej allenast vid meddelandet af föreskrifter om de hvar och en tillhörande göromål i Socknestämmo-ärenden, utan ock i alla sine åtgärder, vare sig till upplysning, öfverläggning eller beslut, har att iakttaga de författningar, som röra hvarje särskildt ärende, och att det blifvit förbjudet Soekuenämnd alt befatta sig med egentliga lagbrott, eller sådana mål, som till domstols handläggning höra, samt icke heller sådane socknens ekonomiska gemensamma angelägenheter, som tillhöra embetsoch tjenstemäns handläggning. Men denna gräns, i sig sjelf svår att finna, äfven derföre att alla Socknestämmas och Socknenämnds beslut kunna hos vederbörande embetsman öfverklagas, måste för den i författningarne obevandrade vara ännu mera dunkel, och följden deraf måste blifva dels villrådighet och obeslutsamhet, dels oftare misstag och derpå följande rättelser, samt af båda delarne misstroende till egen myndighet och, å de lydandes sida, bristande respekt. Månne icke detta har sin grund deri, att kommunalstyrelse är något mera ursprungligt än statsmyndigheterne, och att de förras 16 verksamhet således förutsätter inskränkning och, i viss mon, upphäfvande af de sednares. Ett sednare tillkommet åliggande för Socknenämnden är att, i egenskap af tillsy niugsmän öfver försvarslöse personer, å dessa hafva uppsigt, samt med råd och dåd, så vidt ske kan, genom beredande af utvägar till försörjning, dem bistå.
Härefter hemställde II. Ex., om R. o. Ad. vidblefve sitt i afseende på 15 § af tulltaxe-underrättelserne fattade beslut, samt godkände voter.propos:rne N:ris 153 och 154. Ropades ja och nej, hvarjemte Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., anmälde sig och yttrade: Jag vågar till Hr Gr. o. Landtm, hemställa, huruvida icke propos. kunde delas i så måtto, att först frågades, huruvida R. o. Ad. vidblifver sitt förra beslut och sedan, huruvida voter.propos. godkännes. Gr. Cronhjelm: För min del tror jag ej det vara någon fara vid att antaga voler.propos:rne sådane de äro. Det är ju tydligt, att det är Konungen, som utfärdar denna författning; — allt hvad som icke precist rör bestämmande af tullbeloppen beror pä Konungen att modifiera; hvarföre, om något skulle vara stridande mot de vanliga embelsåtgärderne Collegierne emellan, jag är öfvertygad att deruti kan vinnas nödig rättelse. Jag anhåller om bifall till voter.propos. Frih. Cederström: Saken är visserligen obetydlig, men icke formen. Ett förstärkt StatsUtsk. kan icke votera öfver en voter.propos., uppställd så, att om det eller det alternativet skulle vinna, Ständerne skulle synas hafva beslutat en förändring i en K. författning, utan att denna förändring vore lagligen åvägabragt. Det mätte vara helt annat att i tulltariffen bestämma om den collegiala behandlingen, och helt annat att bestämma arbetsformen för Collegierne. Detta sednare kan icke få utgöra föremål för en voter.propos., annorlunda än i öfverensstämmelse med gällande författningar. Denna öfverensstämmelse kan vinnas om R. o. Ad. får propos. pä att vidblifva sitt beslut, och denna besvaras med 44 Den 2 April e. m. ja, och punkten derefter återremitteras, såsom icke antaglig på annat villkor än att l:a alternativet af voter.propos. ändras.
\\'.o (§§. 26, 27, 28 och 29.) Fonden för utlåning genom Handelsoch Närings-Disconten bestämmes till en summa af 3,5oo,ooo R:dr B:co, deruti inberäknadt beloppet af den för Stockholms Handelsoch Närings-Discont afsatta reservfond, hvilken, i följd häraf, såsom sådan betraktad, skall upphöra; kommande de för denna utlåning nu gällande föreskrifter att lända till efterrättelse med följande förändringar nemligen, attåle å låne-rörelsen uppkommande räntor icke till utlåning användas, utan skola vid utgången af hvarje qvartal till Banken lefvereras; att från och med år 1846 inrikes vexlar och accepterade invisningar, betalbara i den Stad, der disconteringen sker och ställda på högst Sex månader, disconteras emot 4 procents ränta, företrädesvis för andra papper, hvilka till och med slutet af samma år, såsom hitintills, belånas emot 5 procent; samt att, efter nämnde tid, eller från och med år 1847 uteslutande inrikes vexlar, betalbara i den Stad, der disconteringen sker, disconteras emot 4 procent ränte-afdrag, örn de äro inom Tre månader förfallne, samt emot 5 procent ränte-afdrag för dem, som ega längre förfallotid, högst sex månader. i5:o (§. 3o.) För liqviden af Statsfyllnads-summan och för bestridande af öfrige Riksgälds-Contoret ålagde utbetalningar, eger detta Verk, att i Banken ränfritt begagna creditiv till belopp af högst 1,000,000 R:dr Banco, från den 1 September det ena året till den sista Juni det nästpåföljande, under samma vilkor, som hitintills. Det till Mannufaclurernes och Fabrikernes understöd anvisade creditiv af i,5oo,ooo R:dr eger Kongl. Commerce-Collegium att fortfarande, intill nästa Riksdag, bibehålla, under de derför nu stadgade vilkor. .7:0 (§. 32.)
B. 274. XV. A. 23o. — N:o 2g2. angående verkställd omröstning till följd af RiksStåndens skiljaktiga beslut uti de frågor, som omförmälas i StatsUtskottets Memorialer Atris 256, 277, 280 och 281. XV. B. 38i. A. 4°9- — 36i. rörande verkställd omröstning i fråga om arfvodet till BondeStåndets Secreterare. XVII. B. 164. A, 4oan — N:o 362. i anledning af verkställd omröstning i fråga om handtlangnings-understöd för nybyggare uti de norra orterne. XVII. B. 164. A. 4o5. — N:o 363. angående verkställd omröstning i fråga om BränvinsBränningens beskattning. XVII. B. 164. A. 4°5. — N:o 364. angående anställd omröstning i åtskilliga frågor om stämplade pappers-afgiften. XVII. B. 164. A. 4°5. — N:o 378. rörande verkställd omröstning i åtskilliga punkter, angående de Extra Statsanslagen. XVII. A. 47 f. B. 5i2. N:o 379. rörande verkställd omröstning i fråga om bestämmande af arfvode för StatsCommissarien Tauvon. XVII. A. 471* B5'2* — N:o 4°9- angående verkställd omröstning öfver åtskilliga frågor, rörande Stora SjöTullsBevillningen. XIX. B. 246, A. 3i8. — N:o 428. öfver anställd omröstning i fråga om förändringar i 3:dje och ^:de Artiklarne i BevillningsFörordningen. XX. B. 559. A. 581.
Till afgörande utaf förstärkta Stats-Utskottet hafva Högloft Ridderskapet och Adeln, den 5:te, Högvördige Preste-Ståndet den egde och Hedervärda BondeStåndet den 5 i denna mänad Öfver lern nät den af Kongl. Maj:t uti Nådig proposition framställde och af Stats-XJtskottet handlagde 14 Stat s-U tskottets Beta akan den. fråga om pensions anslående för framti-* den Riks-Rådet Grefve Lilljencrantz’s Dotter, Friherrinnan Maria Charlotta Tornerhjelm, deruti Respective RiksStånden stadIlat i olika beslut sålunda, att Hpglofl. Ridderskapet och Adelil samt HÖgvÖrdige PresteStåndet, såsom Utskottet tillstyrkt, beviljat en årlig Pension af a5o R:dr, men Yällofl. Borgare-Ståndet, och Hedervärda Bonde-Ståndet beslulit alt någon Pension af Statsmedlen icke må Fru Tornerhjelm tilldelas. Förstärkta Stats-Utskottet har i anledning häraf, vid sammanträde denna dag, i den ordning, som med föreskriften i Grundlagarne instämmer, röstat öfver följande Stats-Utskottet föreslagne Voterings-propositioner. Den sorn bifaller att, såsom StatsUtskottet i Utlåtande den 27 sisth Junii föreslagit framlidne RiksRådet Grefve Liljencrantz^ dotter, Friherinnan Mariacharlotta Tornerhjelm må, i anseende till fadrens fÖrtjenster mot Fäderneslandet, erhålla eli pension på Allmänna Indragnings-Stalen af a5o R:dr årligen ifrån nästa års början och så länge hon deraf kan finnar i behof, voterar Ja; den det ej vill, Nej. $tats-rtj t skotte is Betänka liden, i5 Vinner Nej; Så kommer någon .“Pension å Allmänna Indragnin^sStaten för Friherrinnan Tornerhjelm icke att anslås. Desse Propositioner hafva blifvit besvarade med 78 Ja> och 41 ^ej:
– Framförallt bör märkas, att det är redligheten af enhvar sannfärdigt mensklig syftning eller sträfvan, som deråt gifver, så praktiskt som theoretiskt, eller så i handling som i vetande, en varaktig profhaltighet. Noga kännande sitt quantum af insigt och duglighet, och öppet bekännande det, är denna ärlighet, alltigenom, en från attentio proba till full probatio fortgående probitas; tvärs frukt är, att samma theoretiska sanning, som i sin bestämdhet och visshet uppdagas genom den archimetriska mathesis probabilium, eller methoden att vetenskapligt erfara, alltid befinnes motsvarigt bekräftad (eller bekräftelig) genom sitt factiska förhållande till Mensklighetens och Samhällets väl. Denna motsvarighet utgör real-profvets totalitet. Allt verkligt företer sig antingen såsom en varande sak (res), eller såsom ett vardande verk (opus), eller såsom ett af hvarje sann sak och sannt verk åsyftadt helt (totum), hvilket i sig upptager och omfattar dem samtligen till ett gudaskönt sammanhang. Vid hvart och ett kunskapsföremål kan alltså frågas eller efterses: huru mycket af sak? huru mycket af verk? huru mycket af helhet? Det första, såsom blotta verklighetens synpunkt, är den physiska synpunkten, eller den (företrädesvis) theoretiska; det andra, såsom verkställningens synpunkt, är den techniska, eller den (företrädesvis) praktiska; det tredje, såsom ändamålets synpunkt, är den harmoniska, och – i sådan egenskap – de bägge förra synpunkternas actuala identitet. Alla sannt kunskapliga notioner äro derföre, likaledes, antingen af physisk, eller af technisk, eller af harmonisk beskaffenhet. Det visande i all kunskap om föremålen, är deras insedda physiska väsendtlighet; det utvisande, är deras insedda techniska uppkomst; det bevisande, är deras insedda ställning till det hela, eller plats deri (hvarmedelst evidentia harmonica totius utgör bevisgrunden).