Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt hvad Kevisorerne af Riksgälds-kontorets hufvudbok för sistlidet år inhemtat, hafva de till förvaltnings-kostnader vid detta verk hänförliga utgifter samt derifrån utgående pensioner utgjort följande belopp, nemligen: Aflöning (Fullmäktiges honoraria deruti inbegripne) R:dr 66,230: 55. Resekostnads-ersättning till de utom Stockholm bosatte Fullmäktige » 300: 68. Gratifikationer och begrafningshjelp k. » 1,150: —r Ljuspenningar » 1,230: -— Pensioner » 4,888: 18. Ränteri-förslagen och summariska räkningarna. Granskningen af Riksgäldskontorets hufvud-bok samt af redogörelsen för jernvägsbyggnadsmedlen. Tryckta utdragen af Riksgälds-kontorets räkenskaper. Liggarne för byggnadslånen, anslagen till vägantäggningar och vattenojlappningar m m. samt Fullmäktiges Sekreterares anteckningsbok öfver utgifterna. Riksgälds-kontorets förvaltnings-kostnader - 7 50 — Ytterligare kostnader för 1856-1858 års riksdag. Kostnader för innevarande riksdag. Förbindelserna för fordna Svenska statslånen i Brabant. Rättegången angående Baumannska kronofordran. Liqviden angående 1857 års Öfverskotty besparingar och brister. Teansport: Lönebesparing till Riksgälds-kontorets Enkeoch Pupill-kassa » 43: 74. Redovisade expenser » 5,826: 86. Uti sednaste revisions-berättelsen uppgifves, att de utaf Riksgälds-kontoret bestridda kostnaderna för sistförfiutne riksdag vid Juli månads slut sistlidpt år uppgingo till ett sammanlagdt belopp af R:dr 708,467: 82. Till följd af utbetalningar under den sedermera förflutna tiden, bör denna summa ökas med » 2,115: 85. så att de för samma riksdag från Riksgälds-kontoret bestridda utgifter nu uppgå till R:dr 710,583: 67.
För öfrigt är vinsten af ett bifall till Betänk, högst obetydlig då, såsom redan är anmärkt, ett stort antal ångfartyg blifvit af K. M. befriade från skyldigheten att taga lots och endast nio återstå. Slutligen får jag anmärka, att Hr Wallenbergs motion icke afser sådan befrielse för alla ångfartyg utan endast för dem som göra reguliera och på förhand annonserade resturer. Det må likväl vara möjligt, att det visar sig rättvist vid en ytterligare utredning att man icke bör bestrida att det innefattar en billig medelväg, om ångfartyg förklaras skyldige att bidraga något till lotsverket, äfven om de befrias från att taga lots; dock bör naturligtvis en jemkad taxa för dem äga rum. Jag anhåller om bifall till Hr Wallenbergs motion och afslag å Betänk. Frih. Alströmer, Carl’ Jonas Oscar: Då ifrågav:de Betänk., i hvars behandling jag deltagit, blifvit klandradt, anhåller jag att få yttra några ord. Inom Utsk. var man så öfverens om att afstyrka motionen, att, om jag ej missminner mig, endast 2:ne ledamöter understödde densamma, och jagsom ville gå en medelväg, kunde derföre icke vinna något gehör. Jag ansåg vådligt att göra en allmän eftergift uti förev:de fall, åtminstone borde man icke gå längre än att man Öfverlemnad# åt K. SI. att bevilja eller Den 6 Maj e. m. 545 eller afslå ansökningar om en sådan förmån; emedan det kan inträffa, att ett och annat rederi dr mer eller mindre upmärksamt, och det således kan vara anledn. förmoda att de icke skola skaffa sig fullt säkra lotsar. Härmed må vara huru som helst, jag kan dock icke undgå att bemöta det hufvudsakliga skäl som blifvit anfördt för motionen, nemi. att ett stort antal fartyg redan fått en sådan tillåtelse. Detta är egentligen icke något skäl, och skall det kunna åberopas här, så skulle det kunna nu åberopas i många andra fall, t. ex. krogrättigheter äro ett slags privilegium och den som icke erhållit sådana skulle då på denna grund kunna åberopa att så många andra erhållit en dylik förmån.
du skall glömma, drömma: Om en himmel evigt blå, Om en bädd på blomster små, Om ett paradis med palmer, Spegelfrid och psalmer. Kära själ, gif dig till freds, Lifvet är ej annorleds. Blott i drömmen får man vara Fri från sorg och fara. » Anna Knutson. * En önskvärd reform. Måtte snart den tid vara inne, då mänblir den samhällsvådliga följden. — Emellertid må i förbigående sägas, att det ej så nen få ögonen öppna för, att ett vänligt bemycket är den i hemmet kvarstannande viljande af ifrågavarande önskan blefve till dottern som icke fastmer den gifta hustrun, fromma, ej allenast för dem det i första hvilken lider af ifrågavarande missförhållanrummet rör, utan för dem själfva, hemmet Hvarför låta ett småaktigt de. Den förra är tämligen fri att, när hon så och husfriden önskar, förändra sin ställning; den senare är och trivialt käbbel o m skor och strumpor bunden på lifstid. För den förra i egenstöra en förening, som är afsedd att » främja skap af dotter torde det ej heller vara lika den högsta lycksalighet på j o r d e n »? svårt att fortsätta ett från barndomen inEllen Bergström. vandt system som för den senare att på ett så förödmjukande sätt underordna sig den likställde maken o. s. v. — Vidt och bredt talas i vår tid om reformer, behöfliga och obehöfliga, men vore ej en reform på nu berörda område af nöden? En reform med syfte att göra hustruns och e fleste hafva nog genom hörsägen eller tidnindotterns ställning i ekonomiskt afseende gar reda på » la voyante de la rue de Padrägligt, därigenom att henne efter råd och radis », franska pressens gemensamma benämning lägenhet tilldelades en bestämd årlig sumpå mademoiselle Couédon; men jämförelsevis få ma penningar, öfver hvilka hon hade fri kunna i likhet med mig skryta af att hafva sett dispositionsrätt? Vi våga på of van anförda och talat med denna ryktbar vordna unga flicka, och icke blott en, utan t. o. m. två gånger. Ungrunder påstå, att den i rent samhällsintresse der min senaste vistelse i Paris hörde jag mycär det.
Åled blicken, fästad på det inflytande, sorn Tullstadgar kunna hafva på Nationens moraliska och oeconomiska utveckling; vågar jag lika vördsamt uppgifva några af de principer, hvilka synas mig böra läggas till arund: för den blifvande Tulltaxan, •„ 1) Allting bör tillåtas till införsel; och följaktligen det. förhatliga ordet Lurendrägeri hos oss förlora all motsvarighet i verkligheten. Den 5 Martiiä 2) Tnll-afgiften bör i allmänhet vara 1 åg5 på det retelsen till tullförsnillning må blifva desto mindre, tillika med behofvet af tullbevakning. Att tull-afgiften bör vafd desto lägre, ju mindre förädling den utländska varan unders gatt, förstås af sig sjelf. 5) Sådane varor, som ej kunna hos oss produceras, böra beläggas med desto lägre tull, ju nödvändigare de ar o; samt utländska skrifter vara alldeles tullfria. 4) Sådana utländska varor som äfven kunna och böra inom landet produceras, torde böra beläggas med desto högre tull, ju nödvändigare de äro för lifvets physiska behof; så att tullen må för de nödvändigaste utgöra hela skillnaden emellan det utländska och inhemska produetionspriset. Den bevillning, sorn den inhemska productionen nödgas bära, äfvensom den större kraft-ansträngning, sorn climat och localförhållanden kunna hos oss göra till vissa slags productioner nödvändige, måste nemligen läggas på elen inkommande utländska varan, så vida samma slags vara skall inom landet kunna produceras, 5) Ju större värde varor äga, i förhållande till deras massa och utrymme, med desto måttligare tull böra de beläggas, för att ej uppmuntra till försnillning. 6) Till utförsel bör allting vara fritt, och ingen egentlig tull derföre erläggas, som endast Den 3 Martil. Faller producenten till last, oell såsom en ytterligare bevillning för productions-rättigheten, måste försvåra sjelfva productionen. Men likasom den egentliga BevillningsFörordningen synes mig äfven Tulltaxan böra ut_ sätta straffen för dess öfverträdande.
Saknar den böt fällde tillgång till böterne, skola desamma förvandlas till fängelse vid vatten och bröd. motsvarande en tredjedel af ådömda beloppet. § 37. Denna Författning skall lända till efterrättelse från och med nästkommande års början, efter hvilken tid alla vitén och andra ansvarsbestämmelser för ofred af kreatur å annans egor, som kunna finnas stadgade genom särskilda af Konungen meddelade beslut eller af domstol eller annan embetsmyndighet utfärdade vitesförbud, upphört att vara gällande. Derjemte har Utskottet erhållit del af Stats-rådets och Högsta Domstolens i ämnet hållna protokoll, och har Utskottet äfven emottagit, dels de vid remissen af den Nådiga Propositionen hos Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet afgifne yttranden, dels ock i ämnet, på sätt här nedan redovisas, afgifne enskilde motioner, med de yttranden, som desamma vid remisserna föranledt; och får Utskottet, efter pröfning af frågan, deröfver afgifva sitt utlåtande. Af den redogörelse för stängsel-frågans utveckling, Utskottet här ofvan i korthet lemnat. visar det sig, att under en föga framskriden odling, då kreaturen en stor del af året underhöllos genom bete å skogar och ödemarker, var deraf en följd, att ett sådant bete skulle lemnäs i möjligaste måtto öppet för kreatursegaren och att lagstiftningen följaktligen skulle syfta derhän, att den som ville skydda sin jord mot hans betesfrihet, måste göra det genom jordens afstängning; men i samma mån som odlingen fortgår, som åkerbruket intager sitt rätta rum af hufvudnäring och som en i förening dermed ordnad ladugårds-skötsel använder andra medel till kreaturens underhållande, än deras lössläppande å vidsträckta betesmarker; i samma mån måste Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottcts Betänkande JYi 38. 21 ock anspråken på obehindradt bete för kreaturen vika för åkerbrukarens anspråk på fred å sina egor utan deras instängning; och lagstiftningen måste således taga en annan riktning, genom att ålägga-kreatursegaren att taga vård om sina kreatur eller ansvara för den skada de å andras egor göra.
Jag skall icke vid detta tillfälle trötta R. o. Ad. med någon utförligare framställning af alla de redan förut ofta upprepade skäl, som, enligt mitt omdöme, ovedersägligen visa, att jordbrukets förkofran och vidare utveckling beror på helt andra orsaker än de tullsatser, hvilka Utsk:t föreslagit för vissa Dea 21 April f. ni. 377 landtmanna-produkter. Jag hemställer emedlertid, om man verkligen kan vilja bestrida, att icke en ordnad, genom större kapitaler betryggad, handel med spanmål och ladugådseffekter utgör ett af landtbrukets vigtiga ste behof? Jag hemställer vidare, om ej de priser, som genom en -sådan handel betingas, äro i väsendtligaste män beroende af priserna på verldsmarknaden, och om således ej för dessa varor endast undantagsvis tullen kan utöfva något inflytande? Säkert är, att det tvång, som härigenom uppkommer, kan verka störande på handelns naturliga och derigenom också förmånligaste gång. Jag ber att i sådant afseende få framställa ett exempel. Åntagom att i Norrland uppstår ett behof af en viss qvantitet spanmål och att en motsvarande tillgång finnes i Skåne; antagom vidare att den för Norrland behöfliga spanmålen kan få inköpas från Finland eller Ryssland för ett visst pris, och att den i Skåne befintliga spanmålen kan afsättas på England, mot ett pris, som öfverstiger priset på den Ryska spanmålen med ett visst belopp. Om nu handeln är fri, så är det klart, att man från Ryssland importerar spanmål till Norrland, och från Skåne exporterar samma qvantitet till England, samt att sålunda, jemte det att behofvet • fylles, en vinst uppkommer för landet, som motsvarar prisskillnaden emellan den importerade och exporterade spanmålen. Men om deremot en tull finnes på spanmål, som förhindrar en dylik kombinerad rörelse, sä blir följden, att den Norrländska köparen — till protektionisternas stora glädje — måste hemta sitt behof från Skåne, hvarest han naturligtvis får betala lika mycket som genom export till England kunde erhållas. Men hvad har då handt genom detta tvång på rörelsen?
I afseende på anmärkningar, som här blifvit gjorda, rörande manskapets användande under tjenstgöring vid stationerna, skall jag till Stats-Utsk:t öfverlemna några arbets-fördelnings-förslag för Carlskrona och Stockholm, på det att Stats-Utsk:t må komma i tillfälle att bedöma i hvad mån Hr Brakels anmärkningar äro giltiga. Gr. Posse, Knut: Den siste värde talaren har erinrat om de försök, som blifvit anställda med båtsmän på en fregatt, som gick till West-Indien. Som jag var kommenderad på denna fregatt, får jag nämna, att man vann deraf icke någon annan erfarenhet än hvad man redan har, att båtsmän, använda till sjömän, äro goda i afseende på fysisk styrka, men i afseende på sjömanna-intelligens äro långt ifrån att Vara dugliga. Dertill fordras mera öfning än som för närvarande gifves. Endast båtsmän voro delade till stortoppen och utförde der sina arbeten ganska väl, så länge det var vackert väder; men vid de få tillfällen, då vi hade hardt väder, var det förenadt med betydliga svårigheter att erhålla något svårare arbete af dem utfördt, såsom att få seglen beslagna eller refven intagna. Matrosen utgör intelligensen, båtsmannen den fysiska styrkan ombord. Matrosen påpekar hvar båtsmannen skall hala, båtsman endast halar. I afseende på nu förevarande motion i sin helhet, har redan så mycket blifvit sagdt, att jag icke vill uppehålla R. o. Ad:s tid. Dess hufvudsyfte, ökade anslag till flottan, tror jag icke någon motsätter sig. Den sjunde punktens förslag rörande en bättre bemanning, med båtsmanshållets delvisa bibehållande, tror jag icke någon på allvar vill bestrida. Sveriges största fattigdom består i brist på folk, ty Svenskarne hafva hittills alltid slösat mera med sitt blod, än med de skatter de ega i sina berg och skogar och hvilka nu först genom de nya kommunikationerna komma att tillgodogöras. Hvad vi således böra hushålla med, är folket.
» Tillfälligtvis kom ingen matlukt från köket Artilleristen släppte innanfönstret och sökte midtemot, men dörren stod ännu öppen, när handfäste mellan porslinet, krökte sig för att se hennes nåd trädde ut. bakom sig, visste ej om han nu skulle öppna ytterfönstret eller låta bli, och medan han jäm» Hvad var det jag sade. Amanda! » » Ja, det var så svårt att nå upp i fönstret. kade på knäna, rördes oroligt de skinnbeklädda Kanske hennes nåd hjälper mig? » var det spetdelarna af hans person. siga svaret. » Säg, Amanda! Ar det n:r 4? » Majorskan var kortare och fetare än kokerskan. » Hennes nåd! Jag är en anständig flicka! Det gifves ögonblick, då man gör bäst att reDet är n:r 1. » signera. Med en åtbörd bjöd hon att dörren Majorskan gaf den djärfva skämterskan en stängdes och bestämde så rätterna med den lilla majestätisk blick och tog sin lorgnett. ovärderligt fyndiga kokerskan. » Jag förstår inte. jag känner inte riktigt Efter ett par timmar syntes godt, att man igen. » skulle ha middag och en fin sådan. » Då är väl skinnet nytt, » sade Amanda för sig Husan hade plockat ut bättre servis och glas själf, medan hon ilade att stänga dörren, ty på bordet för att torkas, och bredvid stod ett gamla frökens röst hördes, gnällande öfver det fat röda rykande kräftor. outhärdliga oset. Inte svalades de bättre där än annorstädes i Han på bordet hade försiktigt kommit därhän, rummet, men de voro instinktmässigt satta vid att en kräfta från fatet med ett lätt » kratsch » fönstret, hvilket också var alldeles dunkelt af hoppade i golfvet, och han själf efter, baklänges imman. som en lefvande kräfta — i ansiktet lik en kokt Buljongen ångade, och kokerskan hade just — och sist en äkta kopp. hämtat grädde till vanilj såsen, som hon satte på » Det är det usla fönstret skuld till! » jämrade elden. Amanda, i Aldrig öppnar jag det mer och aldrig Nu hördes en kort, rask knackning. Hon spratt ber jag någon ann ' göra ' t heller! Förr flyttill och sprang att öppna.
Betänkanäen. 6:0 Hvad slutligen En af Rikets Herrar Herr Grefve Wachtmeister, Claes, anfört, angående Skogarnas nu ofta inträffande vanvård och skyldigheten att den efter görligheten förekomma medelst en, efter tidernas förändrade skick och myntvärde, skeende nogare tillämpning af pligter och ansvar, finner Utskottet vara af ej mindre vigt, än behof af skyndsam åtgärd. Men som detta är ett ämne, hvilket äger tydligt sammanhang med Allmänna Lagens Stadgande, i Byggningsoch MissgerningsBalkarne, hvilka Lagrum äfven blifvit af Hans Excellence åberopade; så har Utskottet, enligt sin Constitutioneila föreskrift, ej kunnat detsamma till ensam åtgärd företaga, utan har öfverlemnat Memorialet till serskild behandling af den med Hö glo fl. Lagutskottet sammansatta gemensamma beredning: ankommandes det sedermera på R. Högloft. Ständers upplysta pröfning, om och livad del af de föreslagna åtgärder böra genast till verkställighet befordras, eller i sammanhang med Länestyrelsernas utlåtanden för hvarje serskild Province upptagas och bedömmas. — Då Utskottet anser allt hvad för öfrigt da remitterade Memorialerne innehålla böra hänföras tili den provincevis ofvan föreslagna beredning; har det icke något mera att tillägga, utan Öfverlemnar vördsamt sitt utlåtande, jemte 2:ne Ledamöters i ämnet yttrade serskilda tanka, till Riksens Högloft. Bihons tiU BiksSt. Brot. i8»7-»8‘S> Sami. N:r 47. 48* c—o Besv. och Ekon. TJtsk■ Betänkanäert. \)/ Ständers mogna ompröfning och visa beslut. Stockholm dan 4 Mars 1818. Transsumt af Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs och EkononiiUtskotts Protocoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 5 Mars 18x8. §, 4 EiksdagsFulimägtigen från Eohus Län Carl Fredric
Banko-utskottet, genom 2:dra § i den för Utskottet af Rikets Ständer utfärdade instruktion, ålagdt att, så fort sig göra låter, till Rikets Höglofl. Ständer ingå med uppgift, om och huruvida någon del af den, sedan 1845 års början, upplupna bankovinst erfordras för bankens konsoliderande, skulle sålunda, äfven om den väckta motionen uteblifvit, icke hafva underlåtit, hvarken att afgifva den ifrågavarande uppgiften eller att före meddelandet deraf med noggrannhet undersöka bankens tillstånd, samt huruvida den eger erforderlig soliditet, för att uppfylla dess vigtigaste bestämmelse att upprätthålla myntvärdet; men Utskottet, som ej mindre för bestämmande af sitt utaf en dylik undersökning beroende omdöme, än äfven för att inhemta kännedom angående ungefärliga beloppet af bankens behållna vinst för nästlidet år, varit nödsakadt att dels fullborda granskningen af bankens tillstånd, styrelse och förvaltning sedan sista riksdag, och dels förskaffa sig ett af vederbörande inom banken upprättadt öfverslag af ungefärliga vinsten för 1847, hvilket först nyligen kommit Utskottet tillhanda, har således icke förr än nu kunnat fullgöra sitt berörda åliggande. Som det, vid behandlingen af förevarande ärende, torde för Rikets Höglofl. Ständer vara upplysande att ega tillgång till en sammandragen jemförelse för åren 1845, 1846 och 1847 af bankens inkomster och vinster, å ena, samt dess utgifter och förluster, å den andra sidan, för så vidt en sådan jemförelse kan åstadkommas, innan ännu räkenskaperna för sistnämnda år hunnit fullständigt afslutas; så har Utskottet ansett sig böra meddela följande utdrag af räkenskaperna för berörda 3:ne år: Bih. till R. St. — Af förestående utdrag visar det sig, att vinsten utgjort: 1. (uti hvilken summa inbegripes beloppet af de såsom tillfällig vinst upptagne reservfondeime 419,422: 4. 8.).
Betänkande Afl 38. Hvad sålunda blifvit anfördt har Utskottet tagit i öfvervägande; men då motionen afser enskilde personers rättsförhållanden, hvilka jemväl blifvit af Domstol pröfvade, anser sig Utskottet, med stöd af 90 § Regerings-formen, böra vördsamt tillstyrka, att motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 3 Februari 1857. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Febr. 1857, kl. 12 m. Betänkande, i anledning af vackt motion om rättighet för frälseränte-gifvare, att, i likhet med kronotionde-gifvare, lösa frälseräntorna efter medel-markegångspris. Uti en från Hedervärda Ronde-ståndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion har Riksdagsmannen S. Ödmann från Upsala län anfört, att, inom ett lagbundet samhälle, samma beskattningsgrunder öfverallt borde göra sig gällande, men att det ej med fog kunde bestridas, att frälseränte-gifvare, hvad deras nuvarande beskattningssätt vidkomme, befunne sig uti en exceptionel ställning, som föga stöde tillsammans med allmän billighet och rättvisa. Frälseräntorna bade, enligt motionärens förmenande, ursprungligen varit Kronans; och borde derföre icke andra grunder för deras utgörande gälla, än som blifvit bestämde för Kronans öfrige räntor, hvilka omedelbart ingå till Kronan eller hennes rätts innehafvare. Dessa räntor finge alltid lösas efter de sednaste tio årens medel-markegångspris; men frälseräntorna finge ieke blott uppsägas in natura, utan kunde äfven utfordras i öke-, mansoch hjelphjons-dagsverken; hvarförutan ej sällan bände, att frälse-räntetagaren bestämde ett enskildt s. k. »brukspris», efter hvilket räntegifvaren nödgades lösa spanmålen, då leverering in natura antingen icke kunnat ske eller försummats.
Maj, f. m. Öpnades Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s ledamöter, och befunnos dertill utsedde i Stats-Utskottet: efter N:o 678. Hr Bildt, Didrik Gillis; N:o 1284. Hr Rappe Carl Gustaf. Banko-Utskottet: efter N:o 1582. Hr Steuch, Mathias; N:o 2013 B. Hr Rosenblad, Bernhard. Lag-Utskottet: efter N:o 100. Hr Uggla, Fullm. Hr Cederschiöld, Robert Theophron; N:o 1918. A. Hr von Strussenfeldt, Fullm. Frih. Rehbinder, Fredrik Wilhelm. Allm. Besv. och Ekon.-Utskottet: efter N:o 232. Frih. Åkerhjelm af Blombacka, Hans Samuel Knut; N:o 1149. Hr Hjärne, Harald. Riddarhus-Utskottet: efter N:o 1102. Hr Freidenfelt, Carl Petter; N:o 1789. Hr Ridderhjerta, Fullm. Frih. Leijonhufvud, Axel Hjalmar. Vidare öpnades Hrr Elektorers listor vid val af ledamöter att inträda i Utsk. under permitterades frånvaro, och hade dertill blifvit utsedde i Bevill nings-Utskottet: att inträda under den ordinarie ledamoten N:o 279. Hr Gjös, Fullm. Hr Mörner, Hampus Gabriel, beviljade 3:ne veckors ledighet från och med d. 19 dennes; N:o 1967. Hr Rosencrantz, Fullm. Frih. d’Albedyhl, Christer Henrik. Allm. Besv. och Ekon.-Utskottet: att inträda under den ordinarie ledamoten N:o 311. Frih. af Ugglas, Kurt Gustaf, beviljade 3:ne veckors ledighet från och med d. 13 dennes; N:o 1519. Hr von Döbeln, Ernst Georg. 144 Den 21 Juni. Öpnades jemväl
Har Svensk eller Norsk man, genom uppmaning, eller eljest uppsåtligen, förmått främmande makt att med krig anfalla de förenade rikena, eller makt, som med dem i krig förbunden är; miste lifvet eller dömes lill straffarbete få lifstid. 6 §• Svensk eller Norsk man, som till främmande makt förråder krigsfolk eller andra invånare i något af de förenade rikena, eller land, stad, fästning, pass eller annan försvarspost, tyghus, magasin, vapeneller proviantförråd, fartyg, krigskassa eller annat dylikt, som tillhörer något af de förenade rikena eller makt, som med dem i krig förbunden är, eller något sådant, i förråd lig afsigt, förstörer eller förderfvar; eller 2. förleder de förenade rikenas eller med dem förbunden makts krigsfolk att till fienden öfvergå, eller till uppror eller annan trolöshet; eller 5 i förr adlig afsigt hindrar användandet af de förenade rikenas eiler med dem för bunden makts krigsfolk emot fienden; miste lifvet eller dömes till straffarbete få lifstid. 7 §. Gör någon försök till brott, som i 5 elier 6 § sagdt är, utan att brottet till fullbordan kommit; dömes till straffarbete på lifstid eller från och med fyra till och med tio år. Har han, af egen drift och ej för yttre hinder eller annan tillfällighet, afvärjt all skadlig verkan af försöket; varde straffad högst med straff arbete i två år. Om stämpling eller uppmaning till förräderi, som i 6 § omtalas, galle ock hvad i 2 och 3 sngdt är. 9 §• Svensk eller Norsk man, som i krigstid understöder fienden med krigsförnödenheter eller lifsmedel, eller för honom uppenbarar krigsmaktens ställning eller rörelser eller något rådslag eller beslut derom, eller genom teckning eller annorledes meddelar honom underrättelse om försvarsverk, hamn, farled eller väg, eller bedrager krigsmakten med underrättelse, den han vet falsk vara, eller i förrädlig afsigt hyser eller döljer fiendens spejare eller krigsfolk, eller åt fienden värfvar eller anskaffar sådant folk. eller på annat dylikt sätt honom tillhandagår, dömes till straffarbete på lifstid eller från och med sex till och med tio år. 10 §.