Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Löparen kommer då, på delta sätt påtecknad, i alla fall att blifva en autlientik handling genom den gjorda rättelsens upptagande i Stånds-secreltus påskrift. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, enligt Gr. von Plåtens yrkande, att ordet täcke borde utbytas emot sängkläder, på sätt tre Stånd beslutat. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att ja öfverröstat nej. Hr von Hartmansdorff: Då jag begärde återremiss, tänkte jag mig saken behandlad på det sätt, som den, efter min förmening, rätteligen bör behandlas, att nemi. de anmärknrr, som af Ståndet göras, blifva af Ridd.SecreUn upp19 H. i3 9? Den 13 Januari f. m. tagna och jemte förslaget till expedition afskickade till de öfriga Stånden, för att, sedan dessa yttrat sig, återkomma till Exped.Utsk. Jag kan sålunda icke finna, alt mellan återremiss och delta sätt att belmndla saken något annai vore riktigt. Jag tror också, att ett beslut på förhand af R. o. Ad. om de förändringar, som böra göras, vore för tidigt, innan de öfriga Stånden hunnit alt deröfver ytlra sig. Gr. Frölich: Jag uppslår endast för alt för min del förklara, att sådan äfven varit min tanke, som den siste värde ledamoten yttra;, och att jag hoppas alt det blir klart så väl för Hr Frih. o. Landtm, som för Exped Utsk., att det icke går an, som hittills synes hafva ägt rum, att företaga någon ändring i en Exped.Utsk:s hit ankommen skrifvelse, utan i den ordning Hr von Hartmansdorff nämnt. Gr. af Ugglas: Jag får genmäla Gr. Frölich i afseende på hvad han nyss yttrat, att nu ingenting skett, som varit olika mot hvad förut passerat. Jag har tagit särskild reda på huru mål förut blifvit afgjorda, och funnit att en skrifvelse under Gr.
Cederström om det af honom yrkade tillägg uti skrifvelsen till K. M., nemi. alt menigheterna först skola höras, innan vägarne blifva indelle till underhåll af menigheterna. Det är en åtgärd, som alla tider ägt rum, och som är grundad icke allenast i sjelfva saken, utan äfven i gällande författningar. Jag finner derföre mindre lämpligt, att, när summan öfverlämnäs lill K. M:s disposition, man sätter i fråga, huruvida man i påföljande åtgärder skall förfara enligt lag och författningar. Jag anhåller om bifall till BorgareSl:s beslut. Frih. Sprengtporten: Jag har ingenting vidare alt anmärka emot Frih. Cederström; bevisning mot min mening, än att Hr Frih:n icke upptagit hvad jag sagt, utan någonting annat. Jag liar aldrig sagt, att den som har ett kortare vägstycke, t. ex. en backe, att underhålla, kan förbindas att underhålla det längre vägstycke, sorn uppkommer deraf att vägen omlägges; mea jag har sagt, alt bifalla Regeringens sida till en väggomläggning förutsätter pröfning af alla omständigheter samt menigheternas hörande, så alt det faller af sig sjelft, alt frågan 0111 underhållandet af den nya vägen måste ovillkorligen af auctoritelerna vara prof - vad och afgjord, innan K. M. kan lemna anslag dertill, och att detta är så enkelt att StalsUtsk. icke beböft framställa något derom. På samma sätt förhåller det sig med Calixvägen. Hr Frih:n tyckes vara af den tanken, att anslaget dertill icke borde utgå under annat villkor, an att orten åtager sig vägens indelning; men nu hemställer jag: kan man indela en väg, som icke är anlagd ? Deraf torde finnas, att Frih. Cederströras tillägg i ena fallet är obehöflig! och i det andra overkställbar!. Hr Lefren: Förevar, fråga är tvifvelsutan af en betydlig vigt. Vi hafva att lacka Hr Dalman för det han under 2:ne riksdagar har fästat sin uppmärksamhet och derefter R. Sl:s uppmärksamhet på denna vigtiga angelägenhet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det Ridderskapet och Adeln torde finna, att, då Herr Rosenblad yrkat, att ConstitutionsUtskottets ifråga - Den 23 Februari i f. m. 81 gavarande förslag till ändringar i Grundlagarna i anledning af Serskildta Utskottets Betänkande om ny reglering af StyrelseVerken, måtte lemnäs hvilande oufgjorde intill;nästa Riksdag, Hans Exceilence först måste inhämta, huruvida Ridderskapet och Adeln instämde i denna mening, innan Hans Exceilence kunde framställa proposition till bifall eller afslag åde föreslagne nya redactionerne; finge Hans Exceilence derföre hemställa, om Ridderskapet och Adeln instämde i Herr Rosenblads förslag, att pröfningen och afgörandet af de utaf ConstilutionsUtskottet, i anledning af Serskildta Utskottets Betänkande om ny reglering af StyrelseVerken, föreslagne ändringar i Grundlagarne mätte uppskjutas till nästkommande Riksdag. Ropades Ja och Nej. Hans Exceilence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att det icke varit för Hans Exceilence möjligt, att med säkerhet utröna, huruvida propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen eller icke; hvarefter Hans Exceilence å nyo framställde samma proposition. Ropades starka Nej, jemte några Ja. I anledning hvaraf Hans Exceilence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig 14 H. 6 8a Den a3 Februarii f. m. finna, Nej öfverröstat Ja, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagen. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade derefter, att då denna preliminaire fråga sålunda vore afgjord, återstod att framställa proposition till bifall eller afslag å de föreslagne nya Grund lagsredactionerne; och som de i 5 och 6 §§.
JYs 39, i anledn. af väckte motioner om bestämmelser i afseende å tillsältning af klockare-lägenlieterne i Skäne, Halland och Blekinge samt Bobus län; JYs 40, i anledn. af väckt motion om meddelande af före skrift, att kassa-inventeringar årligen skola hos Hospiials-Sysslomän verkställas; JYs 41, i anledn. af väckt motion, att Garnizons-tjenstgöringen å Långholmen matie af Garnizons-Reghne i Stockholm bestridas; JYs 42, i anledn, af väckt motion om indragning af Com merce-Colhm; JYs 43, i anledn. af väckt motion om indragning af KrigsAkademien vid Carlberg; JYs 44, i anledn. af väckt moliou om åtgärders vidlagande för beredande af lättnad i Bålsmans-roteringsbesväret; samt JYs 45, i anledn. af väckt förslag, att Universiteterne i Upsala och Lund måtte indragas och Universitetet i Stockholm inrättas. Föredrogs ånyo Riddar!).-Utsk:s d. 11 och 15 dennes på bordet lagda Mern. JYi 3, i anledn. af Hr von Franckens motion om en gratifikation till den vid B. o. Ad:s plena kommenderade valu. Frih. Stjernstedt, Äng. Wilh.: Då jag med fägnad hört den af Utsk. lemnade uplysning, att Riddaih.-kassan befinnes i den lyckliga ställning, att den ifrågavar:de betalningen kan af densamma ulan afsaknad bestridas, har jag intet emot förslaget, men hemställer om det icke vore lämpligt och nödigt att bestämma, det denna afgift skall för hvarje afdelning af plena utgå, så att, om plenum fortsältes på eftermiddagen, detta anses såsom ett serskildt plenum.
Uti Plena föredragas ärendena i den ordning de inkommit, så framt ej Riks-Nämnden eller Ståndet derom annorlunda förordnar ; börande Landtmarskalken och Talmännen, sedande förut inhemta!, huruvida någon Konungens Proposition till öfverläggning kan förekomma, samfäldt, i närvaro af tvänne af hvarje Stånd utsedde Ledamöter, helst sådane, som vid någon föregående Riksdag varit i Ståndet Riksdagsmän, samt med biträde, af RiksNämndens och Ståndens Sekreterare, dagen förut i ett särskildt rum å Riddarhuset sins emellan öfverenskomma om följande dagens föredragnings-ämnen, hvilka, dåde skola uti Stånden behandlas, böra, sä vidt möjligt är, hos dem alla samtidigt handläggas. §. 48. Föredragnings-ämnen äro dessa och inga andra: i Riks-Nämndens Plena: l:o Konungens Propositioner och skrifbe/ser; 2;o Riksdagsmäns inom Riks-Nämnden väckta Motioner och Förslag; 3:o Från Utskott inkommande Belänkanden och Förslag; 4:o Ärenden, som genom protokolls-utdrag från Stånden blifvit Riks-Nämnden meddelade; i Riks-Slåndens Plena: Lo Utskottens Betänkanden och Förslag; 2:o Mål, som genom Protokolls-Utdrag från Riks-Nämnden eller Medslånden blifvit meddelade; 3:o Riksdagsmäns inom Ståndet vach ta Motioner och Förslag angående Ståndets enskilda angelägenheter. § 49. l:o. Hvar och en allmän fråga, som första gången i RiksNämnden förekommer, skall, så vida ej Riks-Nämnden enhälligt ge - Konstitutions-Utskoltets Memorial N:o 33. 21 nast densamma till vederbörligt Utskott förvisar, ligga på bordet till nästa Plenum, då Remiss bör ske; dock stånde hvarje Ledamot öppet — - ovägerligen fattas. 2:o Dä saken från Utskott återkommit, blifve den efter första uppläsandet liggande på bordet. Den kan vid nästa föredragning, ehvad öfverläggning ägt rum eller ej, på flera Ledamöters förenade begäran, åter hvila; men då saken tredje gången förekommer, skall den till afgörande företagas.
Fiskare, om understöd inom Bohusländska Skärgården för Sill-, Jan. I. i34, 269, 566. Mars I. 133- •— om inrättande af en ny fond för Sill-, April 11.368. Maji I. 79. Jan. Flach, Eric, yttrande, Junii II. io3. Fleming, Hans Exc. Friherre Claes, yttranden, Dec. 222. Jan. Flyinge och Dahlby Kungsgård och Stuteriinrättning, om deras Stat, April I. i3o, ig3, 392, 397. —■ om upphörande af Dagsverkens utgörande till, Jan. I. 137. Fock, Friherre Berndt Wilhelm, yttranden, Dec. 53i. Jan. II. 274. Mars II. 399. Junii II. 528, 534- Forvagnar, om inrättande af sådane, Jan. I. 333, 657. Jan. II. 20; se vidare Skjutsnings-skyldigheten. Fredsdomare eller Förlikningsman, om tillsättande deraf, Jan. I. 264, 567. Mars I. i38, IÖ2, 264; se vidare Tvister. Frie Konsternas Academie, om ett ökad t anslag för den, samt särskildt för Lithografien eller Stentrycket, Jan. I. 144» 363. FriinurareBarnhusDirectionen, dess Skrifvelse med anhållan att å Långfredagen få låta uppföra Concert i PiiddarhusSalen, Mars I. 161. Fristad, om dess inrättande för sysslolöse eller för mindre förseelser och vanarter tilltalade personer, Dec. 171, 1^8, i4q> 276. Frödelius, StatsCommissarie, om gratification åt, äfvensom till StatsCommissarien Lunnii Enka, Julii 146, m3. Frölich, Grefve Gustaf Eric, yttrande, Jan. I. 434.
Med den utvidgade fabrikation af brännvin, hvartill Ulskzns förslag slutligen leder, och hvarigenom uppstår ej allenast icke vinst, utan säkerligen, hädanefter sorn hittills, ofta förlust för den som bedrifver denna industri, anser jag den föreslagna beskattningen alldeles för hög, och under sådana omständigheter sakna större skäl för sin existens, än om man ville lägga en beskattning på landtmannen för rättighet alt få uttröska sin säd, baka bröd eller brygga dricka. Sålunda redigerad, som förslaget innehåller, tål denna industrigren, snart sagdt, ingen beskattning; och ville jag dervid hellre föreslå den existerande beskattningen nedsatt till hälften, än att 2, 4 a >8 gånger fördubbla densamma. Jag hade deremot nu, likasom i min väckta motion, i denna del godkänt Utskrns förslag, eller fastmer gillat än högre beskattning än den föreslagna, såvida det systeme jag äfven då föreslagit, eller något annat, ledande till samma ändamål, nemi. brännvinets fördyrande — det enda villkor för möjligheten af hög beskattning — hos de II. Utsk:n vunnit gehör. Vida bättre hade varit, om Utskln helt enkelt hyllat fullkomligt frihets-sysleme, då hvar och en vetat hvad han hade alt påräkna, än att inträda på förmyndarebanan, med bibehållande af de olägenheter frihets-systemet medför, ulan att i bredd dermed framkalla de fördelar, förmyndare-principen eljest innebär. 4*6 D c n 27 Juni f. m. Vid beskattningen hafva Utsl.m äfven föreslagit skattens erläggande på förhand — en béskaltningsgrund, sorn man kunnat vänta sig af den oerfarna despoten, såsom en frukt af dess nyck, ej af den sansade oväldiga fria lagstiftaren och medborgaren, hvars första pligt är att vårda hvarjes lika lätt inför lagen. Utan att här olda om de olägenheter en del reservanter framställt mot denna misslyckade ide'e, vill jag blott fästa mig vid dess orättvisa sida, hvilken här (ramstår, gynnande den lyckligare och förmögnare medlemmen i samhället, då den deremot sätter den fattigare, ofta idoga, redbara medborgaren utom lagen i denna del.
”I afton – lofva mig att i afton – elaka menniska – det är säkert – men var tyst då – ja säkert”, efterapade pojken, hvarefter han drog hufvudet tillbaka, slängde porten igen efter sig och hastade ner åt Lidas stränder. ”Som Sara Widebeck har jag lefvat, som Sara Widebeck vill jag dö!” ”Nej, min gode, min oförgätlige Tandgren! begär ej af den döende, hvad den lefvande en gång afslog”, sade Sara, i det hon ömt lade sin högra arm kring fanjunkarens hals. ”Men, Sara, är det förnuftigt handladt af dig, att ej tänka på dina barns framtid? Alltsedan den otacksamme fann en välförtjent död i vågorna, har jag –” ”Skymfa ej hans minne!” afbröt honom Sara; ”han var olycklig; men hvad del har väl han i mitt lidande? hvilka anspråk hade väl jag på honom? hade han ej sin fria vilja, liksom jag min, och hvilka förbindelser eller eder har han då brutit?” ”Det var långt ifrån min mening, goda Sara, att smäda honom. Jag ville blott säga, att jag, som efter hans död varit din vän – din maka, ehuru ej kyrkan fått helga vår förening, borde kunna ha anspråk på ditt samtycke till att en prest en gång finge läsa vigselorden öfver oss. Hur många år har du ej varit ett föremål för hela Lidköpings sqvallersjuka och taddel? Jag ville derföre, att du, som en ärlig mans hustru, kunde få nedgå i grafven, och att dina barn erhölle ett namn, för hvilket de ej i en tid, hvars svaga sida är att misskänna och förakta, behöfde blygas. Förlåt mig, Sara, men jag har ej med kallt blod kunnat fördraga, att dina lefnadsomständigheter, i sig sjelfva så oskyldiga och rena, beständigt skola vara ett ämne för de mest bitande anmärkningar, icke allenast här på orten, utan, snart sagdt, i hela landet. Det finnes nu mera knappt någon tidning här i Sverige, som ej anser sig böra fylla sina spalter med ett idogt skräfvel öfver ditt namn.
Om i upphofvet till ifrågaställda särskilda lag en förklaringsgrund tili en dylik åtskilnad kunde uppsökas, så torde man likväl förgäfves forska efter ett tillfredsställande svar på berörda fråga. Denna åtskilnad leder emellertid till ytterligare rubbning uti den enhet i rättegångsordningen, som framför allt måste eftersträfvas och som Sveriges sednare lagstiftare jemväl oaflåtligen haft till ögonmärke”. Delande de åsigter, som sålunda blifvit uttalade och hvilka jemväl blifvit åberopade icke allenast af 1856—1858 årens Lag-Utskott, utan älven af Lag-Utskottet vid 1850 och 1851 årens riksmöte, får Utskottet tillika fästa uppmärksamheten derpå, hurusom genom åtskilliga i sednare tiden vidtagna lagstiftningsåtgärder upphörandet af Ridderskapet ochjjAdelns rättighet att i vissa mål och ärenden hafva Hofrätt till första domstol synes hafva blifvit än mera af behofvet påkalladt. Med ingången af nästa år kommer nemligen Kongl. Förordningen, huru gäld vid dödsfall betalas skall och örn urarfvagörelse, så ock angående undanskiftande fi Lag-Utskottets Utlåtande J\$ 81. af egendom i död makes bo. den 18 September 1862 att blifva gällande. Enligt 5 och 7 §§ i denna förordning åligger frälsemans arfvinge, som vill göra sig urarfva, och efterlefvande maka, som vill afträda egendom för att vinna befrielse från gäld, att hos underdomaren afträda egendomen inom en månad från den dag, bouppteckningen slutades, och följaktligen äfven att vid afträdesansökningen foga samma handling. Men enligt 9 Kaj). 4 § Årfda-Balken bör ock inom nyssnämnda tid bouppteckningen ingilvas till den Hofrätt, hvarunder den aflidne vid dödstillfället lydt. Denna (öfverrätt tillkommer derjemte pä grund af 2 och 3 §§ i oinförmälda Kap. af Ärfda-Balken att vaka deröfver, att bouppteckning efter frälseman varder inom föreskrifven tid hållen, och, om sådant ej då låter sig göra, meddela anstånd dermed till viss dag.
Jag väntade i sanning icke, att jag oförmodadt skulle uli denna discussion fä ett motiv för den motion jag tog mig friheten väcka i går, om formerande afen cenlralbureau för statistiska uppgifter; men då detta ämne icke nu är under öfverläggning, sä tager jag mig friheten endast yttra några ord, dels angående de upplysningar som IIr Rosenblad afgifvit, dels om de af Hr Hjerta nppgifne misstag, dem Hr Nordenanckar skulle hafva gjort. Hr Rosenblad har visserligen riktigt, sä vidt jag kunnat fatta, upplyst derom, att Comm.- coll. i sin berättelse, t. ex. den af är 1842, har i en not hänvisat till den beräkningsgrund, med begagnande hvaraf Collegium kommit lill de summor, som det upptagit. Denna beräkningsgrund får man igensöka uli 1837 års berättelse, och der står ungefärligen, att vid beräkningarne på import och export alla utrikes ifrån inkommande varor äro uppförde efter det pris, som gäller i den utrikes hamnen eller lastningsorlen, med tillagdeexpeuser derstädes, och all de således äro ansedde såsom då blefne Svenska, sä framt de äro införde för Svensk räkning i Svenskt fartyg; att åter alla exporterade varor äro beräknade till de pris, som de, enligt consulers rapporter, fått sig åsalle eller äro gällande i utrikes hamnar. Denna grundsats för uppgörande af den s. k. bandelsbalancen kan icke klandras, dä man allmänneligen känner den; men då, som skett i 1842 års berättelse, (tror jag), denna beräkningsgrund endast genom hänvisning åberopas, men dess beskaffenhets omnämnande ånyo uraktläles, och dä allmänheten, som läser den uppställde jemförelsen för 10 år, hvilken i sanning synes haft en egen afsigt liksom en egen förmåga alt förvilla begreppen, lätteligen kan hafva glömt beräkningsgrunden, hvarpå densamma är uppgjord, likasom den värde motionären det gjort; så är det svårt att frånkänna Comm.eoll., eller den som uppställt ealculcn, all delaktighet i skulden för misstaget.
JV? 77. 175 Statens och de särskilda stiftens bekostnad, och ännu finnes i hvarje stift under domkapitlets förvaltning en så kallad stiftsbyfjgnadskässa, hvars inkomster äro afsedda till lärdoinsgkolornas behof af undervisningslokaler, med hvad dertill hörer. Det torde således vara utan ändamål att här ingå i någon fullständigare utveckling af de skäl, hvilka gifvit mig anledning antaga såsom ostridigt, att i vårt land det utgör en Statsmagternas oafvislig» pligt, att åt de högre elementarläroverken, hvilka t rädt i stället för lärdomsskolorne, anskaffa erforderliga undervisningslokaler eller skolhus: och hvad särskildt elementarläroverket i Wenersborg angår, sä må rättvisligen kunna sägas att de allmängiltiga skälen vinna i kraft med hänsigt till de mera specieln, sorn här föreligga. Dä i framfarna tider mellersta Sveriges vestra landskap Wermland, Westergötland och Bohuslän icke hade lärdomsskola!' inrättade annorstädes än i de tre stiftstäderne Göteborg, Skara och Carlstad, blef den redan dä i Wenersborg befintliga pedagogien starkt, anlitad af besökande lärjungar, hvilka, i anseende till stiftsstädernas aflägsenhet, voro förhindrade att der söka undervisning; och följden häraf blef att Wenersborg nödgades utvidga sitt skolhus efter det vexandc behofvet, utan att staden kunde anses derutaf skörda någon egen fördel.
I anledning deraf har Utskottet å det af Herr Grefven anvisade stallet i Handlingarne för 1818 års Riksdag sökt närmare underrättelse om detta ärende och dervid in* hemtat , huruledes Herr Grefven föreslagit, det Kongl. Maj:ts tillåtelse måtte i under dånighet sökas till erhållande af rättighet för en hvar af Rikets innevånare att till Kongl. Majit i underdånighet itigifva nyttiga förslag i alla styrelsegrenar, äfvensom liemstä.llanden angående ändring eller förklaring af utfärdade författningar; att Herr Grefven yttrat sig förmoda, att, då den_, som aflemnade ett sådant underdånigt förslag icke annorlunda egde att vänta svar derå , an uti åtgärden , örn förslaget funnes antagligt , Regeringens göromål ej skalle, genom bifall till omförxnälda rättighet, ytterligare förökas, utan en j 1 LagUtskottets Betänkande N:o s6. ryttig communication emellan Regeringen och Nationen, äfven emellan Riksdagarne, derigenom beredas, och Regeringen komma i tillfälle , att känna omdömet om de författningar, hvilka af densamma vidtagas och utfärdas ; och att Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskotten , till hvilkas gemensamma åtgäid förslaget blifvit remitteradt, deröfver afgifva följande Betänkande t ”Utskotten anse det nu icke vara någon betaget, utan tvärtom öppet , att städse , med iakttagande af de skyldigheter, som derifrån böra vara oskiljaktiga, samt inom en laglig gräns, hos Kongl. Maj:t uti underdåniga ansökningar och hemställanden anmäla så väl enskildte som allmänna ärenden ; men att berörde, för hvatje Rikets innevånare öppna förmon skulle utsträckas så vidt, som Herr Grefve Gyllenborg synes åsyfta , så att desse jemväl skulle oinskränkt ega , att, utan anledning af egne förhållanden och behof, samt utan att derom vara anbefallte eller påkallade, till Kongl. Majit inkomma med förslag till rubbning af redan meddelade allmänna föreskrifter uti de allmänna Rikshushållningen rörande ämnen , eller till vidtagande af nya åtgärder och förordnanden deruti, äfvensom med ansökningar om rättelse uti eller förklaringar öfver de författpingar, dem Kongl. Majit antingen i berör - LagVtskottets Betänkande N:o 26.
Alla rummen, utom de trenne i tornet, besväras ock starkt af rök, orsakad deraf atl huset är heläget tätt under den höga stadsmuren. En del af det antal fångar, som under nu förflutna fem år varit häktade, har icke uti länsfängelset kunnat vårdas, än mindre hade det varit möjligt, att såsom sig bör och i möjligaste måtto skett, afskilja de under ransakning sittande från de öfriga fångarna, derest icke nödigt utrymme härtill under tiden varit att tillgå å arbetshuset. En påbyggnad af länshäktet blifver således nödvändig, hvartill ritning och kostnadsförslag längesedan i underdånighet afgifvits; derigenom skall vinnas, utom nödigt utrymme, äfven den fördel att rummen blifva rökfria, ty skorstenarne komma genom påbyggnaden att blifva högre än stadsmuren. Stadsfängelset är äfven i behof af utvidgning och förbättring. Aid norra häradets tingsställe saknas ännu fängelse. Uti länet äro 88 sockenmagasiner inrättade, hvilkas fond af spanmål enligt 1846 års bokslut utgjorde 9,693 tunnor, och af h vilka många derjemte äga betydlig kontant förmögenhet. Alla dessa magasiner styras efter det år 1814 nådigst fastställda reglemente, med de af Eders Kongl. Maj:t den 5 Juli 1834 gillade förändringar. Direktionerna inkomma årligen till Landskontoret med summarisk redogörelse, som der granskas. Första undervisningen i läsa har inom alla socknar af ålder lemnats af en för hvarje socken antagen skolmästare, hvilken befattning numera, i anseende till den dervid varande ringa lön, öfverallt är sammanslagen med klockaretjenslen. På flera ställen meddelas dock äfven denna undervisning af andra personer. Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga Stadga om folkundervisningen hafva nu, så väl i Wisby stad som i alla pastorater på landet, folkskolor blifvit inrättade och till det mesta med examinerade lärare försedda. Ett seminarium för skollärares bildande finnes i Wisby. Helsovården besörjes af 2 provincial-läkare, 1 stads-läkare, och särskildt för Gottlands national-beväring af en sjukhus-läkare.