Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Weislander; och till suppleant: handlanden derstädes P. Carlsson. S. D. 1 anledning af Banko-Utskottets memorial, N:o 3, beslöt Borgare-ståndet, att revisorer till den granskning af Banko-diskont-verket, samt Handelsoch Närings-diskonten, hvilken tager sin början den l Mars 1852, eller för år 1851, skola sändas af tvänne ibland städerne Upsala, Kalmar, Wisby och Westerås, efter lottning, och att till revisionen af nämnde inrättningar för år 1852, eller den revision, sorn begynnes den 1 Mars 1853, skola revisorer utses af tvänne ibland följande tredje klassens städer och nedannämnde Bergsbruksdistrikt: Nyköping, Fahlun, Örebro, Jönköping, Carlstad, Bergsbrukens tredje Val-distrikt samt Fahlu Bergslag, efter lottning; hvarom underrättelse skulle genom utdrag af protokollet meddelas. Prot.-Utdrag den lå Januari I8öl. ur Frän 11 ederr. Bonde-Ståndet. S. I). Vid nu ånyo skedd föredragning, biföilos Stats-Utskottets, sedan den 11 dennes på bordet liv ilande, utlåtanden: N:o 19, i anledning af vackt motion, oin anslag af statsmedel till uppförande af en Stenbro öfver Skellefteå Elf; samt N:o 21, i anledning af väckt motion, om lönetillökning åt Härads-skrifvaren Bjoerklund på Oland; hvaremot samma Utskotts nu likaledes föredragna, Utlåtande N:o 20, i anledning af väckt motion, om anslag af kronotionde lill Askersunds stadsförsamling kyrka, återremitterades.
De flesta gubbarne fundera — deras tal är ja och nej, ty hvad deröfver är, är af ondo. Men så komma de fina gubbarne från statsrådsbänken och bjuda på en utsökt regeringstårta. Då blir det lif mellan bänkarne. Hvilken vacker krokan! Grunden består af en trängbataljon med trängbyg-nader, krimskramset af pensioner, löneförhöjningar, anslag hit och anslag dit och öfverst på toppen åka två batterier artilleri i “ sträcktrafva-marsch “ (är termen riktig herr grefve G. G. W.? ) på väg till Jemtland. Kom och smaka, säga statsråden, är den inte söt, är den inte vacker? Vi skulle tro att det kan vattnas i munnen på er gubbar! Men de söta bitame räcka icke till alla, och alla bond-gubbarne som inte få något godt med, de bli förgrymmade. Hvarför kunna inte herrarne bjuda oss på lite ’ tårta, ~ lite ’ grundskattekonfekt skulle inte vara så oäfvet. Nej, nej ropa de fina herrarne, med guld på rocken det blir för dyrt — alldeles för dyrt. Kan ni inte nöja er med att se på, medan vi äta, hvasa? Men då bli bondgubbarne onda i sinnet, och efter som de äro de många, så ta de krokanen från de fina herrarne och krossa den vackra bygnaden. Det svindlar för mig blott jag tänker på huru många charmanta poem om små söta englar och blommor i skogen som Svenska akademiens omhuldade elever skulle kunna ha skrifvit med allt det. bläck, som går åt för dessa frågors ut-förliga och opartiska utredande i avisoma, och det skulle vara en smal sak för professor Leffler eller någon annan skicklig Seseman att räkna ut den nationalförlust som uppstått genom förslösande af tid på dess offentliga och enskilda diskuterande, af kraft på dess ideliga omtuggande och af munväder för dess uppblåsande till en väldig present åt bönderna. Jag lemnar således dessa intressanta ämnen för att hinna yttra åtminstone ett ord om svenska qvinnans beslut att färdigbygga Karlsborg. Ack, det ligger någonting så stort och ljuft i att tänka på den utomordentliga hänförelse som framkallat och skapat denna qvinnornas uppmaning, denna vädjan till vår kraft.
Den sorn vill alt, på sätt Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, »Broderade arbeten, andra slag», (än guldoch silfver-), »fullfärdiga broderade persedlar eller delar deral, såsom kragar, slöjor, manchetter, färdiggjorda eller i väder tillklippta klädningar m. m.», skola draga tull lika med det tyg, hvarå broderiet är anbragt, med tillägg af 50 procent, röstar Ja; Den dét ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma fullfärdiga broderade persedlar, eller delar deraf, alt draga tull lika med tyget, hvarå broderiet är anbragt, med tillägg af 100 procent. Bevillnings-Ulskotlels Utlåtande, N:o i 6. 5 Beträffande art. »Böcker på Svenska tryckte», nu belagde med införsels-tull af Bocker, på 20 R:dr för 100 R:drs värde, hade Utskottet föreslagit alt, med utbyte af vigtmot värde-förlullning, tullsalsen derå skulle bestämmas för »oinbundne eller häftade», lill 4 sk. skålp:t, oell för »inbundna» till 6 sk. skålp., hvilket förslag af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden blifvit bifallet, men af Ridderskapet och Adeln i så måtto ogilladt, att Ståndet, med uteslutande af indelningen i »oinbundna eller häftade» och »inbundna», å Böcker, på Svenska tryckta, bestämt införsels-tullen till 6 sk. skålp:t. Utskottet inbjuder Ridderskapet och Adeln att, med frånträdande af denna skiljaktiga mening, instämma i de öfriga Ståndens beslut; och hemställer i annat fall om godkännande af följande voterings-proposition:
Samme värde talare har sagt, alt här icke vore framställdt, hvaruti vådan skulle ligga alt göra dylika framställningar som de af Const.Utsk. gjorda. Jag tror att denna våda är ganska stor, den bar ock blifvit framställd af Hrr Lagerhjelm, Bråkenhjelm, Lefren och Fåhraus. Jag behöfver derföre endast tillägga några få ord. En våda tror jag verkligen ligga deruti, att om en Const.Utsk:s större majoritet skulle dela denna åsigt i fråga om lagligheten af 37 §:s användande på sätt nu skett, sä skulle den efter en längre tidslängd, sedan den icke lyckats att se en påföljd af dess med stöd af 107 § gjorda anmärkn:r, kunna försöka att vinna sitt mål, ett starkare klander genom skrifvelser från R. St. i öfverersstämmelse med hvad Utsk. nu har föreslagit. Jag tror att detta begär inom Utsk. lätt kan blifva ganska stort och möjligen skulle samme värde talare, om lian varit närvar, i Utsk., hafva funnit att vådan kunnat vara ganska stor äfven under denna riksdag. En reservation af Hr Billström visar detta ganska nogsamt. De många ledamöter, som bi - 378 Den 10 Maj f. m, trädde deri framställde anniärkmr befunno sig nu nödsakade att som grund för de samma åberopa 107 §:n R.F., emedan de nogsamt viste att de vid försök med den 37 § 2 mom. Riksd.Ordn. hade emot sig den stora minoriteten af 11 personer, som ansågo dess användande i detta fall med grundlagen oförenligt och alltså, om anmärkmne hade varit aldrig så giltiga, dem likväl ej biträdt om det skolat ske med stöd af 37 § Riksd.Ordn. Med en allmänt inom Utsk. erkänd rättighet af denna §:s användande, skulle sannolikt, om anmärkningslusten blefve utsträckt, både 106 och 107 § R.F. blifva lagda åsido, och R. St. i stället blifva öfvcrhopade med förslag till underd. skrivelser, i hvilka än den ena och än den andra rådgifvaren skulle få sin vederbörliga skrapa. Hr Cederschiöld:
Eder, att han är ett värdigt föremål för det ädelmodiga deltagande, mängden af detta husets aktningsvärde medlemmar för honom redan yttrat. Såsom från samma ort som han, känner jag kanhända häst alla de rysligheter, denna oskyldigt lidande famille fått vidkännas under desse sednast förflutne fyra åren, att räkna från och med 1825 till närvarande tid, derunder Herr Adlerstam varit i mistning af revenuen af sin sköna och indrägtiga egendom, den han lagligen förvärfvat och till erforderligt belopp betalt. Sättom oss i hans ställe, rådfrågom våra hjertan, då de klappa förmaka och barn, och vi skola säkert enhälligt med rörelse erfara hans sällsamma och oförtjenta lidande. Låtom sedermera förnuftet, lemnadt åt sin egen ledning, följande den hos hvarje oförderfvad menniska inneboende driften att finna det rätta, dömma öfver anledningarne till hans olycka; och vi skola då oemotsägligen blifva öfvertygade, att de leda sitt ursprung från en förlåtligt missförstådd Banco-författning, vid hvars tydning och tillämpning både Kongl. Svea HofRätt och Konungens Nedre JustitiaeRevision varit af lika mening med Herr Adlerstam. Hvem tillhör det då, mine Herrar, att upprätta ett sådant lidande, om icke Na - 206 Den i5 December c. m. tionen, som stiftat den Lag, hvarigenom en af dess medlemmar fallit ett offer? Ett prejudicat i denna väg, fast i mindre scala, kan äfven hemtas från Ständernes Beslut vid x8a3 års Riksmöte, då Casseuren vid Stockholms Stads Auctionsverk, genom de respective Ståndens enhälliga Beslut, hefriades från en af Högsta Domaremagten honom ålagd utbetalning till Banken. Herr Adlerstams förluster i och för denna sak tror jag mig icke öfverdrifva, då jag uppskattar dem till mer än 27,000 R:dr B:co. Anhålles vördsamt om remitterande häraf till BancoUtskottet och communication med de öfrige respective RiksStånden. Lades på hordet. Herr Gripenstedt Jacob j uppläste följande:
Nauckhoff i hvad jag ämnade yttra, och vill blott tillägga, alt en sådan undersökning, som här är i fråga, gjordes för u år sedan inom Götheborgsoch Bohuslän, och några klagomål öfver missbruk i förevar, afseende hafva icke heller derefter afhörts. Jag anhåller således också om afslag å betänkandet. Frih. De förenade Ulskrn hafva, under supposition att missbruk ägt rum, derföre alt motioner blifvit väckta med afseende derå af riksdagsmän från södra och vestra delarna af Riket, inkommit med förslag lill und. skrifvelse, af det innehåll vi nyss hört oss föreläsas. En sådan skrifvelse lärer R. o. Ad. finna vara otjenlig, innefattande nemi. detsamma som att hos Konungen anhålla, det läcktes Högstdensamme för hvarje § af allm. lagen, genom circuläi bref, tillförbinda sina kära undersåtare att ställa sig samma lag lill noggrann efterlefnad. — Om det ginge an att begära afslag på betänk., då Utsktn i de a:ne första montin deraf afstyrka de väckta motionerna, så skulle jag förena mig med föregående herrar talare, men nu nödgas jag anhålla om propos. till återremiss, på det att Utsk:n måtte afskilja förslaget till den und. skrifvelsen ifrån Utskn;s i öfrigt riktiga hemställanden. Gr. Posse, Fredr. Salomon: Instämmande fullkomligen i den åsigt, att, då icke mindre än 3:ne föreskrifter äro gifna, det vore högst orätt alt begära en 4:de, och att, om de brefbärande hafva, i hvad dem blifvit ålagdt, funnit deras rätt i någon mån förnärmad, de deröfver äga att anföra klagomål, utan alt man behöfver begära förnyade föreskrifter i detta ämne, önskar också jag att denna skrifvelse icke mätte afgå, utan tillstyrker återremiss af be - Den 30 Januari e. m. 33g länk., förmodande att Utsktn vidblifva hvad de i förra delarna af betänk, yttrat. Ilr von Hartmansdorff, Äng.:
Majtt sjelf, men jag tror icke att Riksens Ständers önskningar böra förås längre, än. att Konungen må fästa sin uppmärksamhet på. målet, sådant det no är — icke att Han framdeles vid en kommande Riksdag må deröfver Inhemta Ständernes tanka, Herr Grejven och LandtMarJkalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln »nsåg OeconomieUtskottets Betänkande böra i anledning tken *5 Juni i /. m jgg ®f de dervid gjorde anmärkningar, till Utskattet återförvisas. « Ropades ja. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan Två eftermiddagen. In fidem Protocolli* O. J. Lagerheim. Onsdagen elen 25 .Tunii. Plenum klockan half tili 6 eftermiddagen*. Företogs till pröfning LagUtskottets dea 13 sistledne Maj under N^o 84 afgifne, samt den 18 dennes eftermiddagen på bordet lagd© Betänkande, i anledning af vackt motion, angående LagmansRätternes upphörande. Herr Munck af Rosen [kjöld, Eberhard: Den motion, som gifvit anledoing till ifrågavarande betänkande, öfverensstämmer så val med den 554 Den 25 Junii e.. m. allmänna opinionen, som med ssnna förhållandet. Utskottets skäl till afslag å den samma, äro i min tanka ej tiliräcklige för vårt bifall till Betänkandet. Det enda skälet af vigt är, Sitt LagCommiten uti dess framtida förslag, ämnar att afskaffa LagmansRätterne; men då en så nyttig sak som deras afskaffande äfven bör komma närvarande generation till godo , tror jag, att Lagutskottet äfven borde uppgöra ett förslag till sättet för deras afskaffande. Jag förenar mig således med dem, som yrkat detta, och anhåller om proposition på återremiss af Betänkandet. Herr Tham, Wollrath: Jag kan icke dela tnotionairens åsigter, ej eller de anmärkningar sorn här blifvit gjorde. Den erfarenhet jag haft under 5o års vistande i Skaraborgs
omkring väggarna af denna del af bygnaden och så nära att redaktörerna lätt kunna räcka dem med handen stå skördarna af alla deras lexikografiske föregångares mödor, äfvensom en lång rad volymer, som innehålla bref rörande ordboken, skrifna till d: r Murray från alla delar af verlden, från Rom, Japan, Wien och Kalifornien, från städer % och byar, från män af alla klasser och vilkor; från * män sådana som Gladstone och nuvarande amerikanske ministern i England, och ifrån personer med de mest obskura och ovanliga namn. Der finnas bref från fruntimmer, som ursäkta att de äro hindrade att vara medarbetare emedan de * skola gifta sig; der finnas bref från nuvarande invånare i hus, der förut bodde frivilliga ' ordboks-medhjelpare. Dessa tjugu qvartsvolymer, innehållande korrespondens, äro skrifna • på papper af hvarje storlek, form och farg, med handstil af hvarje grad af uselhet eller godhet. Då redaktören en gång skall förtälja detta verks historia, med ordbokeris af-slutade volymer framför sig, skall han hafva att välja mellan en massa af detaljer, som kunna hemtas ur denna jätte-korrespondens. Tack vare d: r Murray ’ s artighet gjorde jag nyligen en utflykt till hans Scriptorium och kan ej uttrycka hvilken egendomlig känsla af vördnad och häpnad kom öfver mig, när jag stod i den lilla bygnaden, hvilken, inom dess med breffack rikt försedda areal, innesluter hela det engelska språket, icke blott som det nu talas, utan som det har talats och uppfattats sedan år 1100 af vår tideräkning. Den kanske mest i ögonen fallande olikheten mellan denna ordbok och de verk som utgifvits af Grimm, Littré och La Grusca är dess historiska karaktär. Med erfarenhet såväl af felen som förtjensterna hos de store föregångarne, hard: r Murray följt den planen att behandla hvarje ord med sträng historisk sanning, i afseende på dess härledning, dess historia och dess begrepps-utveckling.
Leiler äes klsritiers äe Is msison äs keu här /4vsrkokk re montcnt )c eompris lss iotererr juscjtstsu dernier Oscembre 1'snncs pssssa käsmb. ksaco, msrlc. 462,528' 4» celles äs bär von läslls et kils 220,518: L. Luis et ^encguel 576,942: 6. kismb. Lznso msrlr. 1,059,888: 11. kaäepenäsment äs guoi, Is häsison äe Lujs et ^eocc^usl s s äemsnäer »our ls ästs clu äer, aisr, L72 Den zo Aug. ojer Oscsmdre I'sanse pssse Is 8omms äe 8,nco msrk. 95,870 pour äes säsires lsires psr Monsieur te Llievslisr äe ? Islen, kvlrreclisl äe ta Laur, sur Is xgrsntis äe Is (^tismbrs äe I» komörsnie, äe rsArräer comms propre äetts, jusgu'ä Is concurrsncs äe 50,000 8.är äe 8sngus tes äispositions gui ssrsil ksit psr Ivlr äe klstsn. Votrs ^lsjsste jvZrrs kscilsment äsn» 8» sszesss, ssns guo je crois äsvoir 1'importuvsr psr un expose inutils, comliisn il esk äiäicils pour ees kvlsisons äe 6sngue äsvoir eks contrsintss äepuis äejä äeux sns et äemi a
Förordningen angående sammanläggning af straff den 21 December 1857, hvars 1 § innehåller, att ”om någon föröfvat flera brottsliga handlingar, och de ej stå till hvarandra i det sammanhang, att de innefatta fortsättning af en och samma förbrytelse, utan äro, hvar för sig, till särskilda brott att hänföra, så skall han för hvarje brott, ändå att de af samma slag åro, till särskildt ansvar dömas, der ej för vissa fall annorlunda i lag stadgadt är.” Och för det fall, hvarom nu är fråga, tinnes något emot denna regel stridande icke i lag stadgadt. Grunden för den borgerliga magtens straffrätt i ifrågavarande hänseende kan ej vara någon annan än Statens befogenhet att tillse, det den frid, som en hvar bör få åtnjuta på hvilodagen framför andra dagar, icke af orostiftare störes. Lagstiftningen mot sabbatsbrott är sålunda i viss mån att hänföra till polisrätten. Men, vid antydda förhållanden, har det synts Utskottet alltför strängt, att, såsom två af motionärerne föreslagit, belägga iteration af förseelsen att å sabbat öppna en handelsbod med förlust af handelsrättigheten. Att åter höja de nu stadgade böter för sabbatsbrott, har synts Utskottet mindre nödigt, helst Utskottet, lika med Herr Doktor Sandberg, anser att genom strafflagar ingenting väsendtligt vinnes i ifrågavarande hänseende. Hvad angår verkliga lagbrott, föröfvade å sabbatstid, så fordrar konseqvensen af vår nyare kriminal-lagstiftning, att de derför nu bestämda särskilda sabbatsbrottsböter, i stället för att höjas, tvärtom alldeles försvinna och att den omständighet, att brottet är å sabbat föröfvadt, tages i betraktande såsom en försvarande omständighet. Ett sådant stadgande är ock af Lag-Beredningen föreslaget. På dessa grunder och då, ehvad åsigt man än må hysa om lämpligheten al högre böter för sabbatsbrott, man likväl borde vara ense derom, att en sådan mindre väsendtlig partiel förändring af brottmälslagen icke lämpligen bör kunna vidtagas i närvarande tidpunkt, då vi snart hafva att vänta en hel ny strafflag, hemställer Utskottet vördsamt att ifrågavarande motioner måtte lemnäs utan afseende.
Då härtill kommer att den uti Kongl. Maj:ts Propos. föreslagna summa icke kan antagas utgöra annat än en ersättning för de på machinen nedlagda kostnader samt för de upoffringar Mag. Wiberg deruppå gjort, torde motionärens framställning att något derutöfver måtte gifvas, icke framstå såsom opåkallad. Upfinningar af sådan vigt torde i vårt land icke så ofta förekomma. Sep t em ber e. tH. 59 Med ani. af hvad den sista talaren i afs:de ä Hr Scheutz anfört* torde jag få erinra, att Hr Scheutz 2;ne gånger erhållit en slik belöning. Följaktligen anser jag sköl förefinnas att tillstyrka bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Lagerbjelke: StatsUtskits Utkde uplyser att ifråga:de räknemachin kostat Mag. Wiberg omkring 1,500 rdr; samt omförmäler, »att Kongl. Vetenskaps-Akademien uttryckt den underd. »förhoppning, att Kongl. Maj:t måtte täckas bereda Mag. Wiberg ett »honorarium af 3,000 rdr rmt, hvarigenom han komne i tillfälle »att fullända sin uppfinning.» Då således redan Akademien föreslagit belöningen till dubbla beloppet af hvad machinen kostat samt Kongl. Majit ytterligare höjt denna summa med 2,000 rdr, anser jag att man kan, utan att behöfva förebrå sig någon slags njugghet, ega fullt förtroende derför att upfinriingens värde icke blifvit af Akademien samt Kongl. Majit för ringa upskattadt. På dessa skäl yrkar jag fortfarande att R. o. Ad., med afslag å Utskits hemställan, måtte bifalla Kongl. Mpjits nådiga framställning i ämnet, Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utskits hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte bifalla Kongl. Majits nådiga framställning om ett anslag af 5,000 ridr till Mag. Wiberg såsom honorarium för ifrågavide upfinning; framställde H.
Detta är verkligen sannt på den grund, att dessa beräkningar utgå från ett år, som i allmänhet varit ganska olyckligt. Detta förhållande skulle också komma att inträffa, ifall man lade detsamma olyckliga året till de år, som uppgifvits å andra sidan. Dessutom inträffar eget nog, att samme talare, som gjort denna anmärkning mot Hr Åkermans reservation, i sin egen uppgifvit mycket riktiga, men föga upplysande siffror. Han har nemi. tagit ut 2 år för att bevisa sin sats. Hvad bevisar något sådant? Går jag till Kommers-Colkii berättelse, skall jag med siffror ang:de 2 andra år bevisa ett alldeles motsatt resultat. •lag har vid denna riksdag kommit till enahanda resultat som Hr Åkerman; och har jag då tagit 20 år, hvaröfver jag gjort min beräkning. Det visade sig nemi. då, att import och export stannade i det förhållande, att1 salupriset ej motsvarade landtmannens billiga förväntan med hänsigt till produktionspriset. En talare har på f. m. med sin vanliga talang sökt deducera saker, som lör mig nästan äro omöjliga att fatta. Då flere talare förut hafva svarat på hvad han yttrat, och enär, ifall man något skulle följa honom i system, man skulle komma allt för vidt och bredt ut, ber jag att endast i några punkter få beröra hans yttrande. För att dölja svårigheten af att kunna bevisa sina påståenden, har han sökt alt vara stark i sådana argumenter, som dels ingenting bevisa och dels ej höra till ämnet. Till den sednare klassen hänför jag hela hans resonnemang om banken och silfvervalutan, hvilka uppgifter ej heller voro rigtigt exacta. Genomläser man Finans-komiténs utlåt, linner man, i likhet med hvad Hr Åkerman upplyst, att silfvret åren 1834—1861 undergått mycket större fluktuationer, än hvad den värde Frilen påstått. Detta hör likväl icke lill det ifrågav:de ärrmet. En annan sats, hvilken samme värde talare såsom ett slags argument uppställde, var, att i Engelska banken eller i något annat ställe i London, jag minnes ej så noga, skall vara en så liflig omsättning, att dess belopp utgöres pr dag af 100 millioner pund sterling.
Det i sednare decennierna allmänt antagna bruket att å skuldsedlar, eller å andra förbindelser och kontrakter fordra borgen ”såsom för egen skuld”, har länge visat sin stora skadlighet, ithy att det mägtigt bidragit att ruinera mänga välmående och hederliga män. Det är äfven stridande emot sjelfva begreppet om borgen, att borga såsom för egen skuld; ty den som borgar bör väl icke rimligen kännas skyldig betala, förr än den person för hvilken han borgat, är urståndsatt att kunna betala. Såsom nu är bruket med proprie-borgen, kan den som utlånat penningar eller upgjort kontrakt med sådan borgen, hålla sig lika lätt lill borgesman som till skuldenär för utfående af sin rätt, hvilket innebär en fördel på bekostnad af all billighet. För att emedlertid utrota verkan af detta allt för vidt utgrenade skadliga bruk af borgen såsom för egen skuld, som icke är rådande i andra länder, och som jemväl hindi ar införandet af den för handel och näringar prisvärda circulation af vexlar, får jag vördsamt föreslå, att all borgen såsom för egen skuld måtte förklaras, från och med 1856 års början, vara till kraft och verkan lika med full laga borgen. Om remiss lill LagUtsk. anhålles vördsamt. Remitterades till LagUtsk. Den 31 December f. m. 271 Hr Reutersvärd, Patrik Oscar, anförde muntligen: I sammanhang med den motion jag nu väckt, ber jag att få fästa R. o. Ad:s upmärksamliet derpå, att det torde vara af nöden att stadga, det alla skuldsedlar böra vara ställde på viss person eller ordres, och att således rättigheten ali utfärda skuldsedlar, stälde på innehafvaren, skulle uphöra; äfvensom alt det borde föreskrifvas, alt vid öfverlåtelse af förstomnämnde skuldsedlar, transport derå skulle tecknas till viss person eller ordres. Jag tror att dessa stadganden skulle medföra stor nytta och möjligen lägga hinder i vägen för det nu beklagligen ganska allmänna förhållande, att obetänksamma personer kasta sig i händerna på procentare. Som delta är en serskild motion, anhåller jag att den måtte blifva till behörigt Ulsk. remitterad. Begärdes på bordet.
1 bro af sten, med trenne hvalf af 14 fots spann, 28 enkla trummor, 1 mil 32,800 fot ballastning, 4 vägbroar, 31 mindre vägöfvergångar i banan* plan, 167,816 längdfot stängsel, dels af sten, dels af trä, 1 trafikstation, 17 banvaktarestugor, 1.3 mil elektrisk telegraf samt optiska signaler, 28,438 stycken sliper nedlagdc, 2.3 mil bana belagd med räler, 4 stycken passagerare-vagnar anskaffade, 5 stycken godsdito dito , anläggning af reparations-verkstaden i Malmö fortsatt. Arbetsstyrkan uppgick under tiden från början af April till medlet af September till omkring 1,200 man och utgjorde under årets första qvartal omkring 800 man. Under höstmånaderna nedgick numerären småningom till 200 man, och den 17:de December upphörde arbetena tillsvidare. Helsotillståndet var under Maj månad oroande. I synnerhet voro smittkoppor gängse och nödvändiggjorde anordnandet af ett extra sjukhus å arbetslinien. Under Juni månad aftog sjukligheten i väsendtlig mån, och under den öfriga delen af året äfvensom före Maj månad var helsotillståndet tillfredsställande, Södra stambanan från Falköping. Rikets Ständer hade genom beslut af den 16:de September 1857 anvisat medel till påbörjande af arbetena å'norra delen af södra stambanan, eller sträckan från Falköping till Jönköping, och under år 1858 hade dessa arbeten pågått å de svåraste stal - — .116 — lena mellan Falköping och sjön Stråken, hvilken sednare möter stambanan på ett afstånd af 3,22 mil från Falköping.