Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oppositionen kan rara en välgerning för Nationen, icke ensamt derigenom, att den utgör ett lefvande bevis, om en existerande frihet, utan egentligen derigenom, att då oppositionen förfar på ett sålt som tillvinner henne bifall och understöd af Nationens röst $å verkar hon såsom all annan återhållande kraft, och utgör då en garantie mera för Folkets säkerhet; men, för att äga denna förmåga, inåste hon taga sig vål tiil vara, att icke gå längre, ån att Nationens bifall följer henne, jag har trott, att en dygdig Opposition borde 394 Ven i® Julii f, tn. förfara i alla frågor, som angår saker, nogråknadt och alfvarsamt; men åter i frågor om personer, med liberalitet och moderation; och jag hade föreställt mig, att då 1825 års Ständer, i förhållandet till sin Öfverhet, och i förhållandet till Ministéren förfarit på ett sått, som egnar Representanterne af ett ädelt Folk; så vore också derigenom grunden starkare för den förhoppning, att både Regering och Nation skola göra rått åt vårt handlingssätt, samt att vi alltså skola, i vårt nit för Nationens stora angelägenheter, kunna något uträtta. Herr Grefven och Landt Mar/kalken tillkånnagaf, att ganska många Ledamöter anmält sig att tala, hvilka ännu icke haft tillfälle att i ämnet yttra sig, samt hemställde, om icke öfverlåggningen nu kunde afbrytas, för att sedermera i eftermiddagens Plenum fortsättas. Bifölls. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. jf. Lagerheim» Den ia Julii e, m, 395 Thörsdagen elen IO Julii. Plenum kl, 6 eftermiddagen. Fortsattes den i förmiddags Pleno började pröfning af ConstitutionsUtskottets den 10 sistlidne Junii under N:o 29 aflåtne, samt den 28 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, i följd af StatsRådsProtocollens fulländade granskning. Herr von Hartmansdorff, Auguft:
Men sorn de i Betänkandet i afseende på detta ämne nyttjade obestämda ordalag kunde möjligen gifva Expeditions-Utskottet anledning, att vid Expeditionens författande, rörande det beviljade anslaget för spannemåls uppköp, äf-i ven deri införa någon framställning om bränvinsbränningens inställande, hvilket jag anser vara alldeles öfverflödigt, så anhåller jag om Hans Excellences Herr Grefven® och LandtMarskalkens proposition på afslag af denna del af Utskottets försia Utlåtande, eller ock att Ridderskapet och Adeln må förklara Utskottets yttrande i berörde Utlåtande om bränvinsbränningen hafva genom det senare Betänkandet förfallit. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Tvärt e naot den siste värde Talaren, tror jag det anmärkta stället i Betänkandet minst böra ogillas, utan anser för min del högst lämpligt, att Riksens Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, om årsväxten skulle, mot förmodan, blifva så ofantligt olycklig, att de nu föreslagne ovanliga åtgärder verkeligen skola behöfvas, för att förekomma hungersnöd i lan - Den 8 Julii' 215 det, tjenliga mått och steg då mitte i nåder blifva vidtagne till minskande af spannmålseonsumtionen, och framför allt således den spannmålsödande brännvinsbränningen alldeles inställd. Hvad Betänkandet för öfrigt beträffar, så kan jag alltför väl finna, att det ej lönar mö-t dan göra några anmärkningar deremot} helst Utskotten ej en gång behagat till besvarande upptaga dem, som jag gjorde vid det första Betänkandet. I händelse derföre Höglofl Ridderskapet och kande, vill jag blott, under åberopande af mitt förra yttrande i ämnet, till Protocollet i förväg anmäla min reservation.
Med anledning häraf leder Memorialets författare uppmärksamheten på det i senare tider mer vanliga missbruk af de allmänna Spektaklerna» icke blott på den hvarje vecka inträfFande Sabbaten, utan ock på vår Kyrkas. större och märk värdigare Högtidsdagar , samt yttrar vidare: att ehuru Skådespel» medi omsorg valda, rned skicklighet utförda, och. ined grannlagenhet styrda, böra räknas icke allenast såyöm ett oskyldigt nöje, samt en vederkvickande och muntrande förströelse* utan i sjelfva verket, såsom ett godt och verksamt bildningsmedel; är dock, med alla dessa medgifna fördelar, Theatren vida skild från Kyrkan, så till beskaffenhet, sorn föreställningssätt, och tror Herr Doctorn det vara öfverensstämmande både med sakens natur och med anständigheten, att det ena Läyohuset må vara tillslutet på en dag, då det andra är öppet, och åtminstone icke» sorn nu $ker» de heligaste dagarne användas till Repetitioner» just på samma stund, då Församlingen i Kyrkan bredvid sjunger, beder och betraktar Herrans ord. På dessa» med flere anförda grunder, hemställns, att å Sabbaterna, eiler åtminstone de större Högtidsdagarna, alla Skådespelshusen må vara tillslutne, samt att, i händelse de skola fortfara om Söndagarna, sjelfva Gudstjensttimmarne likväl icke må ohelgas genom repetitioner och förberedelser dertill; hvarvid Herr Pastor Eesv. och Elion. Utsk. Ectanhanden. 153 Primarius Doctor Drysén, med instämmande uti omförmäidte Memorials yrkanden, gjort det tillägg, att enligt dess tanka, borde dit föreslagna förbudet emot S; ådespels anställande ä Sönoch Högtidsdagar äfven utsträckas till de aftnar, som föregå dessa dagar.
* Af de 2:ne Klädesfabriker, som äro inrättade på landet i provinsen, liar den ena icke varit i gång under de ifrågavarande åren, men den andra eller Edsvalla fabrikj inom Nors socken och Grums härad belägen, har jemte det mekaniska ullspinneri, sorn i förening dermed drifves, sysselsatt 40 lill 80 arbetare, och åstadkommit en tillverkning i värde af 34,000 till 41,000 R:dr för år. Tillverkningarne vid de fem färgerier, som i Länet finnas och hvaraf 3:ne under sednare åren tillkommit, hafva bestigit sig i värde år 1841 till 10,249 R:dr och år 1842 till 5,900 R.dr. S 21 Gullsby pappersbruk i Jösse härad, det enda bruk af detta slag, som i Länet är aniagdt, liar reed 17 till 19 arbetare ärligen tillverkat papper för 5 till 8,000 Rcdr. Liljedahls glasbruk i Grums härad och Sölje glasbruk i Gillbergs härad hafva under den tid hvarom fråga är, hållits i jenni gång, det förra med 75 till 114 och det senare med 20 arbetare; varande årliga tillverkningarnes värden i medeltal uppgifne vid Liljedahl till 34,900 R:dr och vid Sölje till 20,700 R:dr; reen Emteruds glasbruk i Jösse härad är endast år 1838 drifvet, då derstädes tillverkades glasvaror till ett värde af 3,800 R:dr. Sju garfverier för beredning af läder på engelska sättet finnas i Länet, af hvilka fem under de sista fem åren tillkommit. Tillverkningarnes värden äro endast kände för 2:ne af dessa inrättningar och hafva utgjort tillsammans från 4,700 till 5,253 R:dr årligen. Ett tobaksspinneri i Jösse härad har under den ifrågavarande tiden icke varit i gång. Binäringar.
St:r vid sistförflutna riksdag anslag till åtskilliga nya landtbruksskolor, men fästade dervid det vilkor, alt anslagen icke komma att utgå, derest icke kommunerna jemväl lemnade bidrag för bildande och upprätthållande af sådana skolor. Gr. Mörner har yttrat, att, om R. St:r nu beviljade den af K. M:t äskade summan, resultatet deraf icke skulle blifva annat än, att detta belopp komme att ligga obegagnadt under nästa år, men jag kan icke inse detta, ty, om anslag för ifrågavarande ändamål nu beviljas, så kan ju K. M:t redan i höst, då landstingen sammanträda, infordra deras utlåtanden i ämnet, och således skulle anslaget kunna användas redan under loppet af nästa år. Jag skulle tro, att R. St:r handla rätt, om de bifalla hvad K. M:t i förevarande hänseende föreslagit, ty denna fråga afser i första rummet Statens byggnader, Den 10 Mars f. m. 221 och det måste dessutom alltid vara af största vigt att inom de olika länen finnas skickliga personer, af hvilka man kan erhålla råd och upplysningar i frågor om nybyggnader eller reparationer. På de skäl, jag härmed haft äran anföra, får jag instämma med dem, som yrkat bifall till K. Mits Propos. Frih. Klinckowström: Jag skulle icke tro, att kommunerna på grund af det beslut, hvartill Utskit kommit i denna fråga, kunna hysa någon ovisshet, om R. St:r insett vigten och behofvet af länsarkitekters anställande. Det torde väl kunna antagas, att, derest kommunerna, som äro representerade genom sina kommunalstämmor och landsting, ansett denna fråga vara för dem af mycket stor vigt, de derom gjort någon framställning hos K. M:t; man har sett, att de i ämnen, som varit för dem långt mera främmande än detta, skyndat sig att petitionera hos K. M:t och dervid ådagalagt en förvånande lifskraft, men man synes vilja tro, att de i denna fråga icke velat uttala sina önskningar, förr än de erhållit på riksstat de medel, som äro erforderliga.
Tryckfriheten försäkras bäst genom tillåtelse för hvar man att utan hinder eller tillstånd Jåta trycka allt, hvad han i sitt omdöme finner tjenligt att communicera allmänheten, förenad med det äfventyr att vara ansvarig private, som han förorättar, och publiquen, hvars tranquilité han stör er. Underkastad detta ansvar och denna risque, må hvar menniska trycka, hvad han behagar. Ståndet beslöt att återremittera frågan till Constitutions-Utskottet, som af de gjorde anmärkningarne in extenso skulle erhålla del. Ut supra. Ex Protocollo J. J. Utdrag af Protocollet hållet hos Högvördiga Preste-Ståndet vid Urtima Bihsdagen i Örebro den 9 Junii 1812. Med afseende deruppå, att Constitutions-Utskottet nu skall vara sysslosatt med de inom Riks-Stånden gjorde anmärkningar vid samma Utskotts, den 10 October 1810, afgifna Förslag till ändringar i Tryckfrihets-Lagen; och då, utom hvad redan i detta ämne inom Ståndet under föregående Plena blifvit anmärkt, flere af Ståndets Ledamöter anmält sig sinnade att emot berörde Förslag ytterligare anmärkningar afgifva, erinrade Herr ÄrkeBiskopen och Talmannen om nödvändigheten deraf, att Ståndet skyndsammeligen måtte aflemna alla de anmärkningar i detta ärende, hvartill det samma kan finna sig befogadt. Doctor Hedrén yttrade: Sedan, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition rörande Tryckfriheten, jag redan den 1 Junii haft äran inför Högvördigste Herr Ärke-Biskopen och Talmannen samt det Högv. Ståndet yttra mina tankar i en vigtig punkt af detta ämne, anhåller jag i ödmjukhet att ytterligare och såsom en fortsättning deraf få tillägga de anmärkningar, dem, vid de 1810 års Riksdag af Högloft Constitutions-Utskottet afgifne Betänkanden öfver föreslagne ändringar i Grundlagarna, jag anser nödiga i afseende på Tryckfrihets-Lagen.
Af dessa skäl, hvilka jemväl vid sista Riksdag anfördes för afstyrkande af enahanda äfven då väckta förslag, samt enär i öfrigt det synes olämpligt att, utan posthemmans-innehafvarnes hörande, vidtaga en reglering, hvarigenom de väl befriades från ett besvär, men tillika beröfvades förmoner, som på många ställen torde fullt uppväga besväret, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att frågan om postföringens öfverflyttande å gästgifverien måtte förfalla. Det framställda yrkandet, att postskjutsen måtte öfverlåtas på entreprenad till de personer, som kunde finnas villige att den sig åtaga, kunna Utskotten icke heller understödja, Statssaint Allm. Besv. och Ekon. Ut sk. Uti., iV;o 129. 17 derstödja, dels af de skäl, som förut blifvit anförde, i frågan om postskjutsens öfverflyttande på gästgifverien, dels ock i anseende dertill, alt verkställandet af förslaget skulle blifva förenadt med allt för stora svårigheter, innan gästgifveri-skjutsen blifvi*- på beting ställd. Utskotten få alltså för närvarande afstyrka bifall å omförmälde yrkande. I fråga om den lindring i postföringsbesväret, som blifvit af åtskillige motionärer yrkad; så få Utskotten, innan de utlåta sig öfver de serskilda förslagen i berörde afseende, anmärka och erinra, att de förmoner, som posthemman i allmänhet åtnjuta, bestå hufvudsakligen uti frihet från rotering, inqvartering, kungs-, krono-, hålloch reservskjuts, kronobrefbäring samt körslor lill kyrkooch andre allmänna byggnader. Att dessa förmoner icke äro obetydliga, bevisas bäst af den snart sagdt vid hvarje Riksdag förekommande klagan öfver det tryckande i större delen af berörde prestationer; och om än besväret af postskjutsen i sednare tider ökats, så har likväl den ersättning, som de skjutsande derför tillgodokommer, i samma mon blifvit större, äfvensom den lindring i postföringsbesväret, som af omständigheterna skäligen påfordrats, redan torde hafva blifvit medgifven.
Wid förenämnde Räkningars öfwerseende bär yppats anledning att de medel svin borde till Riksgälds - Eontoirct ingä icke till fullo influtit, och sjclfwa Räkenskaps - Mcthoden tyckcs icke wara sä enkel och redig bett borde wara, för att till Riksens Ständers granskning framläg, gas. Jämwäl, och dä det warit och är Swensta Fol, kets rätt att sjelfwa sig beskatta» samt förr än de sig nägon Bewillning ätaga, pröfwa nödwändighcttn af det belopp som äskås, följer deraf, att de twcnne senaste Konungar warit alldeles oberättigade att med Statens gravation inrätta Nya Embeten och fdrökte Lönings - wilkor, säsom ock-Pensionärer, hwarföre alla de Författningar som härom utkommit, mätte dela lika öde med de afstaffabe grundlagarna och warda till sin kraft och wcrkan upphäfne, samt Riksens Ständer, gä i författning med undersökning, hwilka af de pä Staten uppförde nya Embeten mäga bibchällas, samt Pensioner endast till förtjenst»» och armodet utdelas; Riksens Ständers erkänsla päkallas af den förra och dest ädelmod af det senare. Remitterades till StatS« Utskottet. Herr Grefwe» och Landt-Marsk alken: Om jag kunde anse 70 § Regerings - Formen uttryckeligen förbjuda upptagande af den fräga, som nu warit under Ridderstapet och Adelns dfwer. läggning skulle jag hafwa warit den förste att förkla, ra bet proposition icke drrä kunde göras.
Utskottet har dock ansi tt några tillägg till dtsamma erfordras, för att åstadkomma större bestämdhet och tydlighet i föreskrifterna. Derjemte har en och annan, efter Utskottets åsigt, nödig eller lämplig rättelse i redactionen blifvit lagttagen. Den första bland nu föreslagna §§. är hufvudsakligen af samma innehåll, som nuvarande Reglementes 5p §. Skiljagtighelen emellan dessa §§;s lydelse härleder sig endast från några förkortningar i redactionen samt iagttagandet af en nödig rättelse, i afseende på den i sistnämnde §. åberopade Författning, hvilken, redan för 3o år tillbaka, upphört att tillämpas. 2 §. är lika lydande med 63 §. i 1835 års Reglemente. 3 §. motsvarar 64 §•* ur hvilken sista punkten blifvit utesluten, såsom tillhörande föreskrifterne, angående sättet för ränteriförslagens upprättande. Bill. till R. St. Piot. 1840 och 1841, 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 3j Häft. 1 Stats Utskottets Memorial, N:o 54 + • 4 §. innehåller enahanda stadganden, sorn hiltills gällande 60 och 61 §§. samt irsla delen af’ 62 §. 5 §. innefattar en efier nu varande Författningar lämpad föreskrift, rörande det ämne, hvarom återstoden af sistnämnde §. handlar. Uti G hvilken motsvarar 118 §. af iS35 års Reglemente, har tiden för afslutandet af Riksgälds-Contorets Hufvudbok blifvit närmare bestämd. Uti 7 §. har jemväl en närmare bestämmelse blifvit meddelad, i afseende på tiden, då det i \ >o §. af merbeiörde Reglemente intagna stadgande bör fullgöras. 8 §. innehåller samma föreskrift, som senare mom. i detta Reglementes 14 §•
Grefwe iblörner, ^.clolplr Obron, yttrade sig fullkomligen instämma i afsiglcn och ändamälet med Friherre Illemings molion; men hemställde om, dä andra Riks-Ständ gjort tillägzningar eller önstningar wid sina beslut, hwilka hos Nidderstapet och 8kdcln torde komma under öfwerwägande, det icke wore enligt formalikcterne rikligast, att i sammanhairg med deste pröfwa Friherre IllemInZg nu gjorda sorflag. Herr Grefwen och Ordföranden förmalte stg hafwa tyckt sig höra propositionen med ett nästan allmänt Ja veswaras. Grefwe Hamilton, ^.xsl, yttrade sig fullkomlig gen tycka om och instämma i Friherre Illemtn§s yttrade tankar, men tillika icke inse hwarföre de stulle äga företrädes rätt att framkomma till Kongl. Majtt; utan bsrdc, efter Herr Grcfwens tanka, alla hos Ri8- 563 Dsrr r6 April. dcrffapet och Adeln wid Occonomie-Utffottets Betänkans de giordc anmärkningar med lika stal njuta denna förmän. Herr sk ^liutsdsrg, ^Vilhelm, önffade att Friherre ^leminZs sä wäl uttryckta anförande mätte befordras kill trycket. ^ Friherre iblewinZ förklarade, att f§ snart hans yts trandc siulle sörosaka dcn ringaste stridighet bland Nidderffapet och Udeln, more han fukomligeu nöjd, att dets samma, ytan att blilwa föremäl för en öfmerlsggning, blott uptoges i Protokollet till förwarande af hans enffilla tänkesätt. Friherre' (leckerLtrcim» Iscvd, trodde, att l den form Friherre Iffewing giswit ät sina tankar, nemligen af underdåniga önskningar till Kongl. Maja, ef af willor för Betänkandets antagande, borde wisierlis gen bäde desin och alla andras tankar kunna till Kongl.
Det vore mycket att beklaga om man, sedan högst betydliga summor blifvit och blifva använda för cellfängelserna, hvarmed numera de flesta af Rikets län äro försedda, och då dessa fängelser åtminstone f. n., i följd af ett väsendtligt förmiuskadt antal af ransaknings-fångar och sådana som äro häktade för att tind ergå förvandlingsstraff, lemna utrymme för ett stort antal st raff-fån gar, icke skulle vilja tillgodogöra sig den särdeles moraliska men äfven administrativa vinst, som deraf kan skördas. Att lagen försigtigt vis innehåller såsom vilkor för dess tillämpning, det utrymmet sådant medgifver, är nödvändigt, ty då cellfängelserna företrädesvis äro afsedda, och fortfarande böra vara det, för ransaknings-fångar, så måste ett tilläfventyrs ökadt fång-antal medföra den följd, att cellfängelserna icke lemna det erfoiderliga utrymmet för ifrågav:de straff-fångar. Jag uttalar endast såsom en sannolik förhoppning, att cellfängelserna, när de blifva färdiga i de återstående länen, skola lemna utrymme för alla dessa fångar; hvarom icke, lärer efter omständigheterna en del straff-fångar så behandlas såsom hittills; men nedslående vore det om man, för en blott eventualitets skull, förnekade sig alla de stora fördelar, som genom den föreslagna lagen kunna beredas åt menskligheten och samhället, och jag förnyar derföre min anhållan om bifall till Betänk. Hr Hjerta, Lars: Man behöfver blott genomläsa K. M:s Propos. för att se, att den är afgifven i humanitetens intresse, och att den afser att åstadkomma en förbättring i det till en viss grad förbistrade tillstånd, som hittills egt rum med afs. på fångstyrelsen. Den, som i det afs. stannat i något tvifvelsmål, har, enligt min tanke, kunnat öfvertyga sfg genom det utförliga tal, hvari H. Ex. Hr Gunther utvecklat motiverna till den K. Proposm.
M:s och allmän tjenst antagne, eller hafva behörigt tillstånd, hvilka äro berättigade att andra försvara, eller ock äro, utom dessa, alla de öfrige här ofvan i första art. uppräknade personer, utan undantag, härtill berättigade. Till följd häraf kan nästan hvilken som helst antingen vara blottställd att anses som försvarslös, eller ock vara berättigad att andra försvara. Soldater, brandvakter, separationskarlar, tornväktare, vaktmästare m. fl. äga, enligt ordalydelsen i denna stadga, ostridig rätt att försvara andra, om de kunna bevisa sig behöfva deras tjenst. —- Också är förhållandet, åtminstone i och omkring hufvudstaden, att en mängd personer, som sakna medel och utvägar att på lofligt sätt försörja sig sjelfva, och som endast genom arbete hos eller understöd af andra, kunna subsistera, ändock anses kunna lemna försvar åt en eller flere individer, men af ofta ganska misstänkt frejd. När härtill kommer, att i Stockhom finnas personer, hvilka af egennyttiga afsigter, och emot någon viss årlig afgäld eller annan slags betalning lemnar försvarssedlar åt lättsinniga och kringstrykande qvinnor, för bedrägeri dömde industririddare, uttagne correctionister, och andia dylika subjeoter; så hörman ej undra, att polisen så litet förmår verka till ordning och allmän säkerhet. Inom Stockholm har i flera år ett bolag af bedragare fritt fått husera och narra lältrogna personer, än på ett än på ett annat sätt, utan alt det på lång tid varit i polisstyrelsens makt att kunna komma åt dem; och när deras bedrägerier gingo lör långt, och de slutligen biefvQ fast, så uppträdde de lik - Den i5 Februari c. m. val efter undergången bestraffning lika djerfva, försvarade af bofaste personer inom staden. Det gick till och med en sägen, alt någon bland detta sällskap, en för detta studerande, höll föreläsningar i vettenskapen att kunna ostraffadt utöfva bedrägerier.
Då t. ex. en tillverkning af 15,000 kannor i fabrik således skulle få draga öfver 200 r:dr b:ko högre beskattning, än samma qvantum bränvin, ffllverkadt i 2;dra klassens brännerier, är denna skattetillökning allt hvad fabriken kan bära mer än de andra brännerierna, utan att undertryckas. Kommittéen har derföre ansett, att fabriksbränningen borde beskattas efter 2 sk 8 rst. b:ko per kanna. Efter en beräkning, hvilken icke allenast är theoretiskt riktig, utan äfven grundad på trovärdiga uppgifter om begagnade bränneri-apparater, skulle en väl inrättad apparat för hvarje qvadratfots upphettningsyta af bränvinspannan, då ångpannna icke begagnas, kunna afverka 540 kannor i månaden, hvilket, å 2 sk. 8 rst, per kanna, utgör 30 r:dr, och för hvarje qvadralfot af ångpannans upphettningsyta, då redskapen drifves med ånga, 450 kannor, för hvilka, på lika sätt beräknadt, skatten komme att utgöra 25 r:dr. Vid denna beräkning af averkningen har behörigt afseende blifvit fästad! å sådana hinder och tidsförluster, som erfarenheten visat vara oundvikliga. Enligt denna beräkning skulle således afgiften för det minsta fabriksbränneri, som linge inrättas, utgöra 300 r:dr i månaden, eller 1800 r:dr för sex månader, och för det största 1500 r:dr i månaden, eller 0000 Rdr på sex månader. Till förekommande af alla anledningar för fabriksbrännaren att anse sig i något fall nödsakad till bran vinsbränningens fortsättande, har kommittéen Bevillnings-Ulskottets Skrifvelse, N:o 6.
3:o då Rikets Ständer vid i834 års Riksdag, i anledning af Kongl. Maj:ts derom aflåtna Nådiga Proposition, vidtogo den åtgärd, att de lill Kongl. Maj:ts Canzli, under namn af Canzligebuhr, förut ingående sportler förvandlades i en bevillnings-afgift att utgå i stämpladt papper, efter den i 10 § af nu gällande Förordning införde tariff, gjorde Ribets Ständer tillika, för tillämpningen häraf, sådane bestämmelser, i afseende på Öppna Bref å högre namn, heder och värdighet för Civile personer, att stora svårigheter mötte vid verkställigheten och missförhållanden uppkommo vid afgiftsbeloppens beräknande. Dessa olägenheter blefvo väl sedermera, på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, afhulpne, så vidt sådant ske kunde, utan rubbning af hufvudgrunden för beräkningen, så att verkställigheten blef en möjlighet, men missförhållandena, i afseende på afgifternes belopp stå ännu qvar. Så beräknas l. ex. Canzligebiihren för Lagmans-titel, med Tromans rang, efter 1000 R:drs lönelopp, men för Lands-Secreterare-!itel, med Trotjenare-rang, beräknas den efter 1,700 R:dr. — Den rättelse, som häruti borde sökas, skulle vinnas på enkelt och ändamålsenligt sätt derigenom, 14 Bevillnings-Ulskottets Betänkande, !V\o 35. alt stadgandet i nuvarande Författningens 5 §, hvilket å pag. 21 börjas med "Enär någon, som” etc., erhölle följande lydelse: ”Enär någon, som förut varit eller är i Kronans eller annan offentlig ”tjenst, tillägges högre namn, heder och värdighet af embete eller tjenst, ”charteras de derom utfärdade Öppna Bref eller Fullmagter till dubbla beloppet, emot hvad föreskrifvet är för Fullmagt å verklig tjenst. Härvid ”iagtlages dock, att Öppna Bref eller Fullmagter å civila caracters-värdighe”ter charteras lika med i värdighet motsvarande militära.” Emot