Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det hven och skrek som hade en här af hungriga glador seglat fram öfver stranden, krutskyarna skockade sig så högt, att månens ljus blott på enstaka ställen förmådde tränga igenom och målade där på marken hvita fläckar liksom af snö. Ännu länge kunde de kämpande, när bullret stundvis saktade af, höra ur fjärran de bundna hundarnas tjut, men snart blef dånet så häftigt, att soldaterna icke ens förmådde uppfånga officerarnas kommandorop. Med händerna knutna om värjfästet störtade svenskarna framåt likt bärsärkar vid holmgång. Där blef ej längre en ordnad drabbning med anförare och lydande bataljoner. Det var de sista kämparna af den här, hvilken tågat genom Europa, som nu i sina bragders höst för sista gången söder om det svenska hafvet offrade sitt blod. Det gällde att stå bröst mot bröst i ett handgemäng på lif och död om evärdlig hjälteära eller skam. Öfverste Jakob Torstenson låg redan fallen, men hans bror Karl Ulrik bröt sig in öfver vallen med sina lifgardister och fäktade midt inne i fiendens förskansning. Långsamt trängd tillbaka ropade han, med ryggen tryckt mot jordväggen och den döende kapten Adlerfeldt mellan sina fötter: – Håll tappert stånd, kära kamrater! Min farfar förde an hela de svenskes här, och jag sträcker inte värjan annat än inför Dessauern2 själf! Barhufvad, med vredens och hänryckningens flamma på pannan, högg konungen sig en väg mellan klingor och kolfvar. Han gick de mördande värjspetsarna till mötes med höststormar i sitt sinne, förödmjukad, likgiltig för smärta och död. Än en gång grinade fänrik Åbergs tandlösa och mannavulet fula ansikte vid hans sida, och Seved Tolfslag bräckte hjässor och vapen. Muskötelden sprutade från alla sidor och svedde konungens sönderslitna soldatrock. Han genomborrade och sköt. Han greps om lifvet af grofva händer och brottades famn i famn med simpla, svärjande knektar.
I sammanhang härmed och då för bestämmande af frälsemäns rätt att deltaga i Ridderskapet och Adelns öfverläggningar nödigt är, att Riddarhusdirektionen äfven hädanefter, likasom hitintills skett på grund af Kongl. Brefven den 30 Mars 1787 och den 6 Augusti 1818, varder underrättad om sådana omständigheter, som enligt gällande Riddarhus-ordning hindra adelsman att begagna sin rösträtt i Ridderskapet och Adelns angelägenheter, såsom om han råkar i konkurstillstånd, om han, sedan han uppnått myndig ålder, sättes under förmyndare, om han dömes adelskapet förlustig eller för nesligt brott antingen fälles till straff eller finnes med mera än halfva skäl besvärad, så att domaren funnit saken böra till framtiden lemnäs ; men berörda Kongl. Bref afse nuvarande förhållanden, hvadan, derest Utskottets framställda förslag vinner bifall, annan ordning för underrättelsernas meddelande, än den samma Kongl. Bref bestämma, är behöflig, får Utskottet vidare hemställa, att Dikets Ständer, för den händelse de godkänna förslaget, ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, om förslaget i nåder bifalles, Kongl. Majit måtte, i sammanhang med utfärdandet af den föreslagna författningen, meddela särskilda föreskrifter, dels för Underrätterna att, om någon af förenämnda omständigheter inträffar, derom genast underrätta vederbörande advokatfiskaler i Hofrätterna, dels för sistnämnde embetsmän att ej allenast hålla hand öfver iakttagandet af Underrätternas förenämnda skyldighet, utan äfven sjelfve hvarje år innan Mars månads utgång till Riddarhus-direktionen insända de till dem i detta afseende inkomna underrättelser för det nästför utgång na året, dels ock för Hofrätterna och vederbörande föredragande hos Kongl. Majit, att när anledning dertill förekommer, lemm enahanda, underrättelser till Riddarhus-direktionen. Stockholm den 5 Februari 1866.
I detta afseende bör jag endast an* föra, hvad jag yttrade inom Utskotten, då jag der röstade för nedsättningen , nemligen att, då af Di sconten ej utlemnas lån till andra, än säkre an* sedde personer, striden om lån emellan säkra och mindre säkra Låntagare icke kan komma, i fråga, att således Reglementet måste blifva gällande, och att, i följd deraf, den som ar fullt vederhäftig, i den ordning han sine lånehandlingar aflemnar, kan likasom nu erhålla lån, ehvad räntan, är Fem eller Sex procent, alt med det misstroetvj 988 Den ig Julli e~. rit. de, som nu finnes, det alltid blir lika svårt att erhålla siikre löftesmän för Discontlån, att således någon större cöncurrence än hittills i Disconten ej är trolig, att den händelse, hvarmed mart. vill skrämma de klentrogne, nemligen attförmögne personer skulle utan behof anlita Disconten, för att åter utlåna der upptagne medel, för vinsten å högre räntor, hvarigenom de sorn verkeltgen behöfde lån skulle utestängas, desto mindre kan anses inträffa, som vinsten af En procent ej svarar mot vidan, att i första rummet få återbetala lånet å bestämd tid, Utan att vara säker när, med anlitande af våra slappa execudons* lagar, den enskildte, som i andra hand njutit af Discontlånet, bringas att återbetala det, samt att, om man kunde förutsätta, att en Sådan ränte-speculant begagnade lånerätten i Disconten, för att ockra med dé Uttagande medlen, vägen är honom lika öppen med nu varande räntebelopp i Disconten, efter som skillnaden mellan Sex och Tolf eller Aderton procent är ett tillräckligt fält för speeulationen, och skillnaden mellan Fern och Sex procent ej i ett sådant fall för honom är af betydenhet. Jag har Uppgjort en calcul, och funnit, att Fråntagare i Landsorten efter den nedsatta räntan verkeligen ändå komma att för Discontlånen erlägga Sex och Femtolftedels procent.
Sparbank föreslagna utväg att trygga denna nyttiga Inrättnings framtida bestånd och bibehålla dess redan vunna förtroende, liar Kongl. Majit ansett fullkomligen svara emot ändamålet och desto hellre kunna och böra af Kongl. Majit till Rikets 3i Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. jy.-o Ständers bifall öfverlemnas, som någon förlust eller uppoffring å Statens sida derigenom icke synes vara att befara; och då för öfrigt den förmon, som i -detta afseende kan komma att tillerkännas Stockholms Sparbank, med samma skäl bör förunnas alla öfriga dylika Inrättningar , som med ändamålsenliga stadgar äro föi’sedda, vill Kongl. Maj:t hafva föreslagit Rikets Ständer att för Sparbankerne medgifva rättighet att i Banco-Disconten emot Ränta insätta en viss del af deras samlade fond, för att, vid förefallande behof, efter skedd uppsägning, kunna derifrån åter uttagas, eller ock bereda dessa Inrättningar tillfälle att i Banken eller Riksgälds-Contoiret erhålla lån till erforderligt belopp. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. C. D. Skogman. Utdras: Bil. till K. M. Nådiga Propos. No 16. 3J Utdrag af Proto collet öfver Handelsoch Finance - Ärenden hållet inför Hans Mccj:t Konungen i Siats-Rådet pä Stockholms Slott den icj November i,8?8i Närvarande: Jnstitiae Stats-Ministeril H. É. Ur Grefve Gyllenborg. Stals-Ministern för Utrikes Ärendenä II. E. Hr Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden i U. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Mörner. fl. E. Hr Grefve Löwenhjelm,. Frih. af Nördin. Schwan. Grefve af Ugglas.
Jag var där den ende, som förklarade, att fästningsstraff vore lämpligare, än det ännu gällande dödsstraffet för slika brott. Inom detta Stånd bragtes frågan till votering, hvarvid LagUtskottets Betänkande sattes i Ja-proposition och min reservation i Nej-proposition, och Pluraliteten biföll LagUtskottets Betänkande. Enahanda slutelig utgång lärer ärendet äfven fått i de öfrige Stånden. Friherre Ehrenborgh: Förekommen af Herr Ribbing i afseende på de uplysningar jag trodde mig böra lemna, får jag blott tillägga att, efter hvad jag tror, Lagen redan bestämt straff för de förseelser Herr von Hartmansdorff åsyftar. Herr njon HartmansdorffJag vet ganska väl, att Lagen utsätter det högsta straff för lasteligt tal om Kongl. Maj:ls Person; men här är icke fråga derom, utan om de af Kongl. Maj:t eller Rikets Ständer utfärdade Författningar. Att Ständerna i den sednare frågan vid sista Riksdagen stadnade i samma beslut, som det Utskottet nu tillstyrkt, hindrar ej, att nu vidtaga fullständigare åtgärder. Hvad som blifvit yttrad t åt mig personligen, vili jag ej besvara, emedan det icke uplyser något i saken. 2 6 Den g Mars f. m. Hvad åter densamma beträffar, så borde ingen kunna neka, att ett smädeligt tal är en brottslig handling. Vöre det blott att anse såsom en tyst tanka, så kunde det ej heller utgöra föremål för bestraffning, när det angår enskildta förhållanden. Men då så är, hvarföre skulle icke lasteligt tal om allmänna författningar äfven anses straffvärdt. Ordföranden i Lagutskottet har väl sagt, att ansvar i Lagen finnes bestämdt mot de förseelser jag velat förekomma, men han har ej behagat upgifva, hvilka dessa Lagbud äro, eller hvar de stå att finna. Jag befarar, att han endast har analogier att åberopa, hvilka äro så långväga och obestämda, att en alltför olika tillämpning måste befaras, om ett gifvet stadgande icke upgöres.
Bonde-Ståndet har till detta Utskott blifvit remitterad ett af Riksdagsfullmägtigen Tobias Lind från Götheborgs och Bohus Län ingifvet memorial, hvaruti motionären fört klagan ej mindre deröfver, att i hans hemort de, som föreslås till recryter, skola inför Regements-Olficerarne vid Chefs-Canzliet hesigligas, samt deras antaglighet derstädes pröfvas, hvarigenom rustoch rotehåliarne förorsakas flera och ofta långväga resor, då likväl berörde besigtning och pröfning lika väl kunna verkställas af Compagni-Chefen, som är skyldig att ho inom Compagniets stånd, och till hvilken rustoch rotehåliarne merendels hafva vida kortare väg att färdas ; än äfven deröfver, att Befälet obehörigen inblandar sig uti de aftal, som träffas mellan rustoch rotehållare samt recryter, och detta på ett sätt, som strider både emot de uppgjorda aftalen och emot knekte-eontracten; anhållande motionären, att Rikets Ständer måtte vidtaga någon åtgärd till rättelse uti hvad af honom sålunda blifvit öfverklagadt. Vid sistlidne Riksdag hafva samma ämnen varit underställda Rikets Ständers pröfning af Riksdags-fullmäktigen Hans Hansson, då Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, till hvars Utlåtande de äfven då remitterades, uti Betänkande N:o 16, anförde: att i Kongl. Maj:ts Nådiga Resolutioner på Allmogens besvär den 10 September 1743, 5 §., samt den 29 Nov. 1756, 29 och 3o §§. Kongl.
Maj:t ej funnit något hinder af Dess Nådiga Bref den 3o Junii 1818 möta Committerade för Gevärs-FactoriInrättningen, att i den ordning och på de vilkor Kongl. Brefvet af den i3 April 1813 innehåller, af Saltpetter-Fonden förskottsvis utbekomma de till Factoriels fullbordande nödige Medel; i följd hvaraf ock 5ooo Rrdr äio den 10 Februarii 1820 för Gevärs-Factoriet ytterligare utgifne, så att det förskott som af Saltpetter-Fonden utgått till denna Factori-Inrättning, nu mera utgör 55,5oo R:dr Banco. Revisorerne hafva likväl trodt anledning till en dylik disposition icke kunna hemtas från Riksens Ständers, uti ofvanberörda underdåniga Skrifvelse af den u Junii 1 818, yttrade önskan, att någon annan disposition af Saltpettermedlen ej måtte vidtagas, än som instäm - Revisorer.i Berättelse. 531 mer med deras egentliga föremål, och att de således måtte hållas i Statens Gassa tillhanda för de behof, hvartill de äro ämnade och hvilka synas ej vara andra än Saltpetter-tillverkningens bedrifvande, hvilket Revisorerne ansett sig böra anmäla.
N:o 24, ang:de lindring för allmogen i den s. k. byggnadshjelpens. utgörande ; N:o 45. i anledn. af återremiss å betänk. N:o 37 om utfärdande af ett allmänt stadgande, ang:de val till organist; N:o 46. i anledn. af återremiss å betänk. N:o38, ang:de uppliäfvande af 2 cap. i K. Fiskeristadgan d. 14 Wov. 1766. Uppå begäran af Hrr Bogeman, Joh. Ludv., och Gunther, Garl Gust., lades ånyo på bordet Lagoch Oecon.Utskms d. 2 dennes e. ni. bordlagda betänk. N:o 4/ i anledn. af väckta motioner om ändring i eller förklaring öfver 36 cap. 2 § Byggn.b:n, Likaledes lades ånyo på bordet, på begäran af samma ledamöter, Exped.Utskts d. 2 dennes e. m. bordlagda memor. N:o 20 med öfverlemnande af förslag till underd. skrifvelse, ang:de sportlernas upphörande inom K. M:s Cancelli och desammas utgående i stället såsom charta $igillata. H. R, o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 8 påfuftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe, Den 12 Februari f. m. Thorsdagen den 12 Februari 1835. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 1 prot.utdr. för d. 9 dennes e. m. Gr. Frölich, Dav, uppläste följande: Då jag ifrat för sådana åtgärders vidtagande af R. St., hvarigenom hypotheksinrättningars bildande kan befordras, så har jag äfven ansett mig böra sträcka mina forskningar till en nogare beräkning af den mer eller mindre nytta, som dessa inrättningar kunna medföra för alla classer af medborgare.
Della Kongl. Bref, som förmenades vara tillkommet ' jemte grundlagen”, hade belagil allmogen deras fria klockareval och dess lagliga rätt vore härutinnan hell och hållet tillintetgjord, emedan af berörde föreskrift följde all förslag lill klockare-sysslorna skulle upprättas, hvarmed så (illginge all del upprättades af kyrkoherdarna ulan all lörsamlingnrne ens blelvo deröfver hörde, och blelve en följd häraf, alt å förslaget insattes en klockare eller student, oflasl en person, sorn hvarken pastor eller församlingen kände eller hade förtroende till, hvarigenom försam ingen tvingades all välja på en af de (öreslagne prestmännen. Olägenheterna häraf skulle ändå ej blifva sä -Inia om desse prester vore älagdt alt sjellve föriälla de klockaren åliggande tjenstegöromål: men kyrkosången bestriddes vanligen al subsiiiuler, sorn, enär de icke hade förbindelse alt aflägga något slags kunskapsprof, ollast voro mindre duglige, och barnaundervisningen underlätes hell och 6 Lagsami slllw. Besvärsoch Elion.-Lisk. Betänkande. S:n 46. hållet af den så kallade kloekarepresten, ehuru det endast varit med afseende derpå, alt klockaren skulle bestrida denna för församlingen vigliga angelägenhet, sorn desse tjenstemän fått behålla sina inkomster oförminskade. Dä sålunda tvä särskilda tjenstemän funnos, en skollärare och en klockare-substitut, af hvilka den (örre måste af församlingen helt och hållet aflönas. och den sednare, ehuru berättigad till lön al klockarelägenhetens innehafvare, olla i mer eller mindre män underhållas, vore det klart alt allmogen, som dessutom finge vidkännas alla till klockarelönen anslagne ulskvidor, utöfver hvad behörigt vöre, betungades med utgifter tilt Ecklesiaslik-stalen. Och hafva nintionäteine af sådana anledningar föreslagit: all Rikets Ständer måtte för sin del besluta : ”1:o.
Län hemställt, att ”Skatte-åboerne å Lunds Domkyrkas Hemman måt”le tillåtas lösa deras Spanmåls-ränla efter Markegång, med sexton (16) ”skillingars förhöjning, samt att denna lösen, jemte andra penninge-utskyl”der till Domkyrkan, måtte få liqvideras hos Kronofogden i orten, hvilken ”sedermera borde redovisa uppbörden för Domkyrkans Sysslomän;” och har, såsom skäl till denna framställning, blifvit anfördt, alt nämnde hemman ;iro spridda i två Län och 19 Härader samt aflägse från Lund belägne. Utskottet, som tagit motionen i öfvervägande, har, i likhet med hvad Bih. till R. St. Side Sami. 1 iSule Häftet. Besv. och Occononiie-Utskoltels Utlåtande JY.o Q~j. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskoltet vid sistlidne Riksdag sig yttrat, i fråga om sältet för utgörande af Arrende-Spanmål för Domkyrkohemman, (se Stats-Utskotlets Utlåtande N:o i x43 funnit, att dä Domkyrkohemmans-åboers skyldighet, alt utgöra deras arrende-Spanmål, är grundad pä de contract, som vid hemmanens tillträdande upprättas, och det således beror på åboerne sjelfve att dervid betinga sig såclane vilkor, som de för sig kunna finna mest fördelaktiga, lärer det, emot 90 §. Regeringsformen, icke tillhöra Rikets.llöglofl. Ständer, att med detta enskilda ärende taga någon befattning; hemställande Utskottet alltså, att ifrågavarande Motion måtte förfalla. Hvilket dock till R. H. St;s egen pröfning vördsamt öfverlemna!. Ankom till Exped.-Utskottet den 15 Julii. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N'.o 6y, angående Ryttares , Soldaters och Båtsmäns dagsverksskyldighet till Församlingarnes Pastorer.
För min del erkänner jag mig vara hatare af alla sådana lagstiftningsåtgärder, som synas mig öfverllödiga och onödiga. Jag nödgas fälla ett sådant omdöme öfver ifrågavande förslag, så till vida, som det torde vara onödigt och öfverflödigt att -hafva en allmän författning i ärenden, som redan äro stiftvis på olika sätt ordnade efter hvarje stifts olika behof och serskilda omständigheter, hvilkas skiljaktigheter inom ortcrne kunna göra, alt det allmänna stadgandet, om än lämpligt i vissa stift, torde befinnas otjenligt i andra. Då det måhända blefve alltför vidlyftigt att §:svis genomgå förslaget, anhåller jag, på grund af hvad jag ur allmännelig synpunkt redan anfört, att R. o. Ad. ville bifalla Utsk:s Betänk, och lägga PresteStrs inbjudning till handl. Hr Printzensköld, Carl: Jag delar i denna fråga enahanda åsigter, som Frih. Cederström uttalat. Hvar och en, som med någon uppmärksamhet följt lagstiftningen uti ecclesiastikt Den 11 Oktober. 191 hänseende, vet, att de af motionären öfverklägade olägenheter, i afseende på lägre sysslors tillsättning inom kyrkan, äro stiftvis afhulpne, och att således en författning i detta hänseende icke är behöflig. Att nu, på grund af den möjliga händelsen, att inom det stift, från hvilket motionären är, olägenheter finnas, hvilka icke äro afhjelpta, ingå till K. M. med underd. anhållan, att K. M. täcktes utfärda en öfver hela Riket gällande författning i ämnet, kan jag icke finna vara hvarken nödigt eller nyttigt. Vi veta dessutom, att uti flera af Rikets provinser, i synnerhet de eröfrade, serskilda förhållanden ega rum i afseende på de lägre ecclesiastika sysslorne. Då det således skulle vara olämpligt, att till K. M. framföra en anhållan, som påtagligen icke kati bifallas, och då, såsom Frih.
Utskottet har ock till en del insekt vbilligheten häraf, och tillåtit AcademlLrne afdraga sine Lönmgar och öfrige utgifter frän d>st totala inkomst; men dä denna till aldra största delen består uti dist ägande hemmans afkasta rung, ost) Ulkotlet ansett Academie-Catzan lika mch privat person för dem böra betala hwilket som stiger högst inkomst eller Skyddsafgift, sä ock Mar de - Den 5 Januari». Z65 bchallne inkomsten ester nämnde afdrag blir obetydlig, ehuru den torre asdragen säwm stöld pä säkra Arrenden wcherlrgen ö werstiger den för hemman belöpande cstgstten efter 2 §. kommer pä detta w!s afg>tlen för hemmanen att lwenne gänger utgöraS; ena gängen af Aedemien etter 2 h. ocv andra gängen af Löntagarne, bland hwllkas inkomster en betydlig del utgöres lust af samma hemmans afkastning. Dä Ukstottek bock fynes Hofwa medgifwlt att ä behällna mtomsten afgift icke^ 2 ne gänget bör äga unn, tä ryckes äiwen Skvddö-afgiften ej widare kunna komma l stägn, såsom m gäng uti den förra considererad. Ukstottel har ansett Skyddsafqiken lvm en hemmanen ätsvlfande afgift, men som wiker helt strän principen, alt den likasom hela Bewillniligen ättölier personen och beräknas pä folkmängden jamt betz förmögenhet och titlständ. Ehuru täledeS ut! t Art. 2 §. stär: denna afgift krafsar hwarje perjon, fast egendom 0. s w, sä menaS här likwal och borde rätteligen heta för deh ägande eller begagnande fasta egendom os. w. tom äfwen tydligen fäg^s utl UistotketS förra Betänkande samt utt >ngr»Hen till i Att. af Förordni-gen och i alla förestrifkerne om denna tillämpning ädogalöggeö Der-öre betalar en ägare som brukar sitt hemman sielf blott z
Hennes unga, berusande, väntansfulla lycka bar henne öfver alla annars möjligen pinsamma intryck och gjorde henne helt och hållet osårbar. Förste Konsuln satt emellan de två unga, nygifta fruarne — Madame Junot och Madame Lannes. Han skämtade muntert med dem, ofta en smula närgånget, och fick dem ett par gånger till att rodna. Han var i ett briljant humör, och den hans fasta, lysande blick och ljusa, strålande leende för ögonblicket träffade, kände sig som genom ett trolleri strax försatt i samma lyckliga, öfvermodiga stämning. Efter frukosten hade Madame Bonaparte stält om «mystifikationer» för att roa sina unga gäster, och trots det att Förste Konsuln, hvad alla visste, i regeln afskydde detta moderna nöje, stannade han likväl kvar. Till slut kom der in en bekant spåkvinna, för effektens skull förklädd till ziguenerska. Hon spådde flera af damerna och utbad sig derpå vördnadsfullt att få se Förste Konsulns hand. Efter att först ha nekat, gaf han på allas böner med sig. — Men jag har hört sägas i Orienten, att när man låter spå sig, skall man se att komma till att stödja handen mot en kvinnas hjerta, så vänder ödet sig till det goda. — Det har jag också hört, inföll Eugène de Beauharnais. Förmodligen skall det symboliskt antyda, att en kvinnas kärlek gör mannen så stark, att han stödd på den kan besegra sitt öde. Medan Eugène talade, hade Förste Konsuln vändt sig om, och hans blick flög forskande öfver damernas ljusa grupp. — Mademoiselle de La Feuillade, sade han plötsligt, med en ton, som skulle vara skämtande. Ni, som ännu är fri och utan en svartsjuk äkta man — vill ni låna mig ert lilla hjerta? Edmée rodnade djupt — hon vågade icke lyfta ögonen från golfvet. Men stilla, behagfullt, med högburet hufvud, trädde hon fram ur gruppen och stälde sig vid Förste Konsulns sida. Med begge händer tog hon den hand, han räckte henne, och lade den mot sitt hjerta.
Sandberg, för ett vatten-aftappning sarbete å säteriet Agnhammars egor inom Grums socken och härad, å 1,400 R:dr, dito dito af 112 R:dr för dito och 56 R:dr för dito Transport: 2,032,660: 40. G. 2,411,831: 1. 11. 4,781: 23. 11. 4,336: 12. 5. 10,009: 28. 9. 9,239: 28. 9. 1,000: 920: 6,800: 1,450: 1,450: 20,000. 2,200: 1,848: 1.400: 1,176: 2,053,501: 45. 2. 2,457,600T43. 1. ! — 37 Transport: till Majoren F. G. Lilliehöök, för vattnets afhållande från ett odlingsbart fält å säteriet Odenstads egor i Gillbergs socken och härad, å 870 R:dr, dito dito af 60 Rör 28 sk. 10 r:st jemte dito för samma år och 34 R:dr 38 sk. 5 r:st för dito » dcltagarne i aftappningen af en vattendränkt trakt, benämd Slödjan i Huggenäs socken af Näs härad, emot inbetalning af 5 procent årligen å ursprungliga lånebeloppet, 3,140 Rör, dervid bör beräknas 3 procents ränta å kapital-återstoden; hvilken betalnings-skvldighet vidtog år 1850 » Inspektoren P. Norbäck, för aftappningen af 4 myrer vid hemmanet Trangärdstorp i Grafva socken af Carlstads Tingslag, emot dito af 8 procent å dito 670 R.dr under 14^ år efter 1851 års slut . » strandegarne vid Hänsjön inom Fryksände socken af Öfre Fryksdals tingslag, för denna sjös sänkning, emot dito dito efter 1858 års slut inom Westerås län: till f. d. Ryttmästaren C. W.
För upprätthållande af den Arméens pensions-kassa åliggande pensionering, 85,500 R:dr för hvart och ett af åren 1861, 1862 och 1863 . R:dr 256,500: — afgår det till Riksgälds-kontoret afstådda förhöjda vederlaget för rusthålls-afgifterna, beräknadt till 9,000 R:dr årligen för samma år .. 27,000: — „ tillvågahringande af pensionsförhöjning för Flottans 7,568,936 89 865,500 229,500 — gemenskap, 40,000 R:dr årligen under samma år. Till Kongl. Stats-kontorets ersättande för sådana tillfälliga utgifter, hvartill statsmedel under förskotts120,000 — titel blifvit af Kongl. Maj:t anvisade 174,558 22 — Summa |8,092,995|11| 865,500 — Hör till Stats-Utsk. Mern., 1859 §• 1860, N:o 219. 2 10 Utt. SS. Under Riksdagarna (iren 184-0 och 1841, 1844 och 1846, 1847 och 4848, 4850 och 1851, 1853 och 1854 samt 1856 och 1858 å Riksgälds-kontoret anvisade, och för uppgörandet af 1860 ars reglemente för detta Verk icke utbekomna anslagsoch lånesummor, efter afdrag af hvad, enligt Rikets Ständers beslut, deraf icke kommer att utbetalas. Anslag. ^ Lån. R:dr. Ö. R:dr. ö. a) Beviljade under 1840 och 1841 års riksdag: För häradshäktenas ombyggande och förseende med erforderligt antal celler „ uppförande af fängelsebyggnader i städerna, utom Stockholm För inköp af 300 exemplar utaf Svenska Fornskriftssällskapets samlingar för åren 1860—1862