Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ä n stannar hon, än ilar hon fram med brådskande, nervös hast och drar h o n o m med sig. D e t är hon, som snyftar. D e gå stumma arm i arm. Jag kan ej urskilja deras drag, men jag vet, att hans läppar äro hårdt slutna o c h hans panna rynkad, o c h att hans ögon stirra rakt fram. M e d deras steg skälfva äfven hennes snyftningar allt närmare. D e skära genom tystnaden, de 1895 Karl Erik Forsslund. * Ur notisboken. Kronprinsessan Viktoria afreste i går torsdag från Baden-Baden till K o m. Tvänne af hennes hemmavarande söner, prinsarne Wilhelm o c h Erik, ha beklagligt nog insjuknat i difteri. Prinsarnes tillstånd är dock efter omständigheterna tillfredsställande, hvadan man b ö r kunna hoppas, att sjukdomens vidare förlopp ej skall bli ägnadt ingifva den ö m m a modern allt för stora farhågor, där hon i fjärran land själf så väl för sin hälsa behöfver ro o c h sinneslugn. * För ärkebiskopinnaii Klara, Sundberg höll domprosten Sundelin ett varmhjärtadt tal vid den lysande fest, m e d hvilken i måndags Upsala samhälle högtidlighöll ärkebiskop Sundbergs 25 års-jubileum s o m svenska kyrkans primas. Arkebiskopen svarade å sin makas vägnar i ett mycket humoristiskt o c h m e d stort bifall mottaget anförande. H a n trodde, sade han, mera o m henne än o m sig själf. Ett hufvudspörsmål vore, fortsatte han, huru vida hon ej i hög grad bidragit till, att jag fått primatet inom svenska kyrkan; o c h det är icke så underligt, som det låter, ty vid alla prästval, inklusive biskopsval, frågas icke så m y c k e t efter, hvad frun är s o m hurudan hon är. Och på sådant beror ofta utgången. (Stormande munterhet.) Därför trodde talaren sig stå i » vissa förbindelser » till sin hustru. * Broderier och kon stväfnåder. A svensk konstslöjdsutställnings handarbetsafdelning härstädes har den sedvanliga höstutställningen af broderier o c h konstväfnader pågått denna vecka.
GiftermålsBalken med 6 § i samma Balk, visar det sig att i den förra förekommer det svågerlagsförhållande, som man kallar det första eller närmare, och i den 6:te det andra eller fjermare svågerlaget. Det lärer väl då icke vara konseqvent att uphäfva förbudet mot giftermål inom det närmare svågerlaget, men låta detta 2ÖH Den 25 3»ri lia rl e. m. förbud qvarstå i afseende å det fjermare. Hedan denna inkonseqvens anser jag vara af den betydenhet, att den bör ensamt för för sig verka till ett afslag å Betänk;t rörande denna fråga. Pag. 17 anför Utsk:t: »Till sin hustrus styfmoder står man nemligen i ett slags vördnadsförhållande, — en slags respectus parentelae, som ej eger rum emellan de i 5 g besvågrade personer, och denna uppfattning af förhållandena torde icke jäfvas af det allmänna tänkesättet.» Det förefaller mig som om hvad här yttras beror på ett missförstånd af LagUtsk:t, ty det är äfven ett vördnadsförhållande, som måste tänkas ega rum emellan åtskilliga af de personer, som nämnas i 5 g. Ett sådant förhållande är t. ex. det, hvari man står till sin farbroders eller morbroders hustru, och jag anser då ganska riktigt att ett förbud existerar, som aflägsnar tanken på giftermål med en farbroders eller morbroders hustru. Undantag från detta förbud kunna gifvas, och sådan eger K. M:t rätt att bevilja. Biskop Anjou har i sin reservation yttrat, att det länder till god ordning inom familjen om, genom förbud mot äktenskap i vissa skyldskapsförhållanden, den aktsamhet i umgänge bibehålles. som är nödig för sedlighetens bevarande. Den motion, som här afses och hvilken blifvit väckt af Kyrkoherden Ternström, synes föranledd deraf, att det ofta händer, att en person vill ingå äktenskap med en afliden broders hustru; men äfven i denna punkt torde det vara af vigt att förbudet qvarstår, på det att, medan hustrun lefver, tanken på en förbindelse med hennes syster må aflägsnas. På de skäl, som finnas anförda i Gr.
Denna fråga är af erkänd vigt. 11. St. hafva vid föreg:de tillfällen yrkat förändringar i det nuvar. skolsystemet, och nationens uppmärksamhet är lifligt fästad på detta ämne. Jag anser likväl, att Ekon.Utsk. har vid denna frågas behandling gatt längre än det bort, och Utsk. har icke med nog sakkännedom behandlat detta ämne. Man kan icke eller begära, att en delegation af R. St. skall kunna frambringa något bättre i denna väg. Etsk. har icke gått på djupet med saken och derföre håller jag Utsk. räkning, emedan det innebär ett erkännande af, att en sådan handläggning af målet öfverstiger Utsk:s förmåga. Jag skulle önska, att Utsk., då det, lill följd af molin - Den 1 Februari f. ni. ner i detta ämne, ansåg sig tvunget att behandla detsamma, hade inskränkt sig till en hemställen till R. St. att ingå till K. M. med en anmälan, alt R. St:s uppmärksamhet är fortfarande starkt fästad pä detta vigtiga ämne, och att R. St. emotse K. M:s nåd. löfte, att utarbeta ett förslag till förbättradt skolväsende. Jag bar sagt, att jag anser att Utsk. har gått för långt, dä det inlåtit sig i detaljer, som de icke med sakkännedom kunde fullfölja, och om R. St. följde uti sin und. ansökan den ledning, som Utsk. bar velat gifva, så skulle R. St. kunna ganska mycket compromeltera sig. Det skulle icke vara mig oväntadt, om R. St. vid en blifvande riksdag komme att yttra en und. önskan alldeles i motsats med den, som Utsk. nu har föreslagit. Icke kan man godkänna BondeSlts competance att bedömma denna fråga. Af de tre öfriga Stånden mäste vi medgifva, att PresteSt. är mest egnadt lill dess behandling. Det är mycket svårt att fatta ett redigt begrepp om våra publika läroanstalter, utan att antingen hafva genomgått dem, eller der fungerat sorn lärare. Detta är fallet med de flesta af PresteSt:s ledamöter. Nu finnér jag af detta betänk., att de flesta af detta Stånd inom Utsk. hafva reserverat sig emot delta betänk.
S. Afaclcwew, Ian, Vid Rosenbusken. Meyer. Genom eld och vatten. Pol arlanden. Andra hlftet af bilder f r i n missionsvarlden. Skoglund: Alrutz, Sidney, I vQr tids lifsfriigor. Idun Fredagen den 7 september 1888. Tidningen kostar endast 1 krona för qvartalet. postarvodet inberäknadt. Ingen ^ösnummerförsäljning! Redaktör o c h utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas å b y r å n k l. Allm. Telef. TJtffifning-stid: hvarje helgfri fredag. Sista n u m r e t i hvarje månad innehåller en fullständig modeo. mönstertidning. i hemmet. En synpunkt af P. E. M. i i Ojiemmets ideal är icke det samma för ungmön eller ynglingen som för den trötte åldringen. Olika naturer fordra olika omgifning. Då den ene ej kan trifvas utan alt ha lif o c h glädje o c h muntert sällskap omkring sig, önskar den andre ingenting bättre än att få lefva i ostörd ensamhet o c h stilla ro. Så finna vi äfven, att olika tider haft mer eller mindre skiljaktig uppfattning o m hvad ett hem bör vara. I våra föräldrars ungdom höll man mera på hemmets afskildhet från den yttre verlden än som faller våra dagars unga menniskor i smaken. Å andra sidan går man ofta o c h mångenstädes nu för tiden till en motsatt ytterlighet. I nöjen utomhus söker man en motvigt mot » tråkigheten » i hemmet, icke inseende, att j u ifrigare man jagar efter nervretande förströelser, dess förr o c h säkrare förlorar man sjelf förmågan att njuta af den frid o c h trefnad, som endast hemmet skänker. Man griper efter nöjets brokiga fjärilar och tappar dervid lyckans ros ur händerna. Man öfvergifver sitt hem o c h stänger porten till o m tomheten o c h ödsligheten och undrar sedan, att det är tomhet o c h ödslighet man finner, då man kommer till baka.
Jag vill medgifva detta och erinrar derjemte, att då en börda alltid är lättare i mån som den på flera fördelas, blifva naturligtvis de mest befogade att klaga, som nödgas draga hela lasset. I anledn. af hvad som är anmärkt, ang:de billigheten uti att från Styrelsepersonalen förvänta förslag i ett eller annat afseende, lära institutionerna åtminstone lemna tillräckligt utrymme för en sådan förväntan, enär vi icke längesedan uti allmänt tryck sett trenne Konungens rådgifvare framträda med väl utarbetade förslag, uti en fråga, som likväl icke torde böra anses af någon större vigt för landet, nemi. theater-frågan. Om vi blott uti andra ämnen finge emottaga resultaterna af sådana omsorgsfulla forskningar, så ägde vi säkerligen ingenting att klaga öfver. Men jag vill nu icke yttra mig vidare; det rätta till - 2l6 Deli aG Maj c. m. fället dertill kommer snart. Jag vill endast mi förklara, att någon tadelsjuka icke leder mina yttranden och att jag är färdig att framträda på allas vår räkenskapsdag med den försäkran, att jag endast talar efter min innerliga öfvertygelse och att jag tror, det denna, i de flesta fall, är ett uttryck af landets. Ilr von Hartmansdorff: Jag hemställer till R. o. Ad. samt den siste talaren, hvad StatsUtsk. väl kan hafva för upplysningar eller rättelser att hemta af räkenskaperna på domedagen, och önskar, att vi måtte få återgå från den afväg, hvarpå tvisten om rådgifvarnes förtroende och Representationens förändring m. m. inledt oss, till regleringen af statsutgifterna under 2:dra hufvudtiteln som nu är öfverläggningens föremål. Frih. Åkerhjelm: Jag är skyldig Gr. Cronhjelm att upplysa honom om hvad jag tror mig hafva sagt, nemi. icke, att hvarje Regeringens åtgärd blifvit klandrad, utan att många blifvit det, äfven i afseende å dem, sådant ej bort förväntas. Grin har vidare sagt, att jag påstått det vara representantens pligt att framställa förslag.
Jag tvekar derföre ej vid valet hvilken af dessa två principer som skall åtlydas, atfc ju frångå den oinskränkta valfriheten, för erhållandet af ett i det större afseende! mindre felaktigt valsätt. Det är sanat visserligen, att allt hvad som härikan vinnas är blott sannolikhet. Det är sannt, att ehuru stora eller små afdelningar som utsättas, böra välja tillsammans, hur många eller huru få personer de skola välja på hvar; blir det naturligtvis alltid möjligt, att en del af de väljande icke hunnit lära känna sitt Folk; man kunde säga således, att då de nu af mig anmärkta olägenheterne äro möjliga att öfverallt förebygga, synes det vara bärtre, att bibehålla valfriheten oinskränkt, hvilket är till fullo och med säkerhet möjligt Men dessa här anmärkta olägenheter äro af den vigt, att, äfven oagtadt blott sannolikhet kan vinnas, är det likväl Lagstiftarens pligt, att i detta afseende göra så mycket han kan. Från denna punkt sedt, finner jag Utskottets Förslag, att Ridderskapet och Adeln skulle in pleno, med Listor på 25 personer hvar, välja till Electorer, vara på sitt sätt lika olämpligt sorn det nu varande Bänkmansvalet. Emellan dessa båda ytterligheter finnas en medelväg, sorn jag här går att framställa.. Jag föreslår, att af de nu varande Bäak fgansAfdelningarne, tio och tio i sänder sam - Dea 11 April 4. nu 2.55 snanslås, till väljande af 5 personer »hvardera, inom sig, såsom hvar Bankafdelning hittills har valt Bänkman, och att dessa 5 gånger 5, eller 25, personer må blifva Ridderskapsts och Adelns Electorer.
Då enskilde personer kunna finna sin uträkning vid ulgifvandet af 20 r:dr b:co obligationer, helt och hållet grundade på deras enskilda credit, skulle jag tro, alt privatbankerne, om man berättigar dem att utgifva sedlar å 6 r:dr 32 sk. eller 5 r:dr 16 sk., ingalunda skola komma i en så svår belägenhet, alt de skola se sig nödsakade att inställa sin bankrörelse. Såsom ännu ett skäl, hvilket jag icke hört förut yttras, för den åsigt, att de af privatbankerne utgifne smärre sedlar borde försvinna, får jag äran anföra, det jag tror, att genom vidtagandet af en sådan åtgärd, en särdeles lättnad skulle för allmänheten uppkomma vid kronoulskyldernes betalande, alldenstund Riksbankens mynt då blefve inom provinserne mera gångbart. Något livar känner, att det nästan är omöjligt att derstädes få se andra sedlar än privalbankernes, och derigenom hafva äfven Konungens Bef:h:de öfverallt funnit sig af nödvändigheten tvungne, alt åtminstone tyst medgifva allmogen rättigheten att betala kronoutskylderne med privatbankssedlar. På alla dessa skäl vågar jag förena mig med de Hrr, som 504 Den 25 Januari e. m. tro, att en så liten valeur, som den nu existerande, eller som den af Hr Aminoff föreslagne, icke bör af R. St. mcdgifvas. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Jag är af deras me ning, som anse privatbankerne icke böra få utgifva sedlar till ringare belopp, än Utsk. föreslagit. Jag gör del icke för att genom en omväg bringa dem lill undergång, ty jag har redan sagt min mening om dem för framtiden; men jag uppträder, för alt yttra några ord i anleda, af livad någre talare sagt om den förlägenhet, hvari rörelsen skulle försättas, om privatbankernes sedlar på små valeurer icke funnes. Man liar talat örn huru det skulle gä den fattige arbetaren, om lian hvarken finge privatbankens eller Riksbankens sedlar.
Men farmaceuten var en helt vanlig farmaceut; han hade hvit väst om söndagarna, och detta tilldrog sig på en söndag. Det tilldrog sig på ett ställe på landet, så långt bort i världen, att ingen där i trakten förstod sig på att ha hvit väst om söndagarna mer än farmaceuten. Se, saken förhöll sig på det sättet, att en söndagsmorgon knackade det på min dörr, och då jag öppnade, stod farmaceuten därute i sin hvita väst och bockade sig flera gånger. Han var mycket artig och mycket förlägen. »Jag ber allra ödmjukast om ursäkt,» sade han. »Men fröken Erika var här i går med sina systrar, medan kandidaten var borta, och då hon gick, lämnade hon kvar sin poesibok för att kandidaten och jag skulle skrifva någonting i den. Här är den. Men jag vet inte alls hvad jag skall skrifva dit. Skulle möjligtvis kandidaten ..?» Och han bockade sig åter flera gånger. »Vi skall tänka på saken,» svarade jag vänligt. Jag tog alltså boken och skref för egen del in en öfversättning af »Du bist wie eine Blume», som jag själf har gjort och som jag alltid använder till detta ändamål. Därefter började jag leta i mina papper för att se, om jag möjligen hade några gamla verser från skoltiden, som kunde passa åt farmaceuten. Till sist hittade jag rätt på följande dåliga poem: Du bringar min tanke yrsel, jag längtar min längtan matt. Du kommer, när jag är ensam – jag drömde om dig i natt. Vi gingo sida vid sida i skymningen vägen fram. I dina ögonfransar en tår, en glindrande sam. Jag kysste din kind, och ur ögat jag kysste bort tårens rest, men dina röda läppar kysste jag allra mest. Man drömmer ej alltid så vackert! – Men sömnen hade jag mist. Den långa nattens timmar jag vakade trött och trist. Ty dina duniga kinder har jag smekt med min blick helt tyst, och dina röda läppar, dem har jag aldrig kysst. Jag visade farmaceuten detta poem och erbjöd honom att använda det. Han läste uppmärksamt igenom det två gånger och blef alldeles röd af förtjusning. »Har kandidaten verkligen skrifvit det själf?» frågade han i sitt hjärtas uppriktighet. »Ja, tyvärr,» svarade jag.
Jo, mine Hrr! i folkets kärlek. Vår nuvar. Konung är häraf i besittning och skall man då afslå hvarje propos. Han till R. St. aflåter. För några år sedan uppsteg denne Konung på vår thron och kronan syntes honom lätt, emedan Ständerna sökte underlätta Hans mödor. Nu deremot förnekas nästan hvarje af Hans nåd. proposm. Håfven J redan förlorat förtroendet för Honom? Skola vi nu låta kronan trycka Honom? Nej! vi skola med hjelpsamma händer göra den lätt, och försvara fäderneslandet mot dess inre och yttre flender. Hr Fåhreeus, Olof Immanuel: Lika med (lere föreg:de talare, har äfven jag undersökt beskaffenheten af de i Hr von Hartmansdorffs reservation framställda anmärknm mot den K. proposm. I det hufvudsakligaste äro väl dessa anmärkmr redan besvarade. Jag anhåller dock att få, till bemötande deraf, tillägga några få ord. I den 3:dje punkten af reservationen heter det: ”när ändring i grundlage7i skulle göras, har man ej fästat uppmärksamhet vid det mindre formenliga, att låta mål i högsta domstolen af göras af minst fyra och högst åtta ledamöter.” Reservanten har härvid utvecklat sin åsigt sålunda, att 5 ledamöters närvaro ovillkorligen må fordras, af det skäl, att om 2 Den 19 Januari f. m. 159 stanna emot 2, så är den 5:te, som tillkallas, allena afgörande. Men jag hemställer, huruvida i sådant hänseende förhållandet härigenom blefve i ringaste mån förändradt. Då nemi. 5 ledamöter i domstolen öfvervara ett mål och det inträffar att af 4 ledamöter, som först afgifvit sina röster, 2 stanna emot 2, så skall ju den 5:te äfven dä blifva afgörande. I 4:de punkten är det anmärkt, att antalet af högsta domstolens ledamöter skulle för hvarje tillfälle blifva beroende af löneanslags beviljande. Det är ganska sänut, men först och främst lärer det icke kunna bestridas, att i detta hänseende omständigheterna ingalunda genom antagandet af grundlagsförslaget blifva förvärrade; ty det minsta antalet måste ändock blifva 12; men dessutom får jag fasta uppmärksamheten deruppå, att 11.
Jag vill häller ej bestämdt hålla på hvad jag sade. Seså nu börjar det arta sig här, yttrade Stina efter en längre paus, hvarunder man med ökad ifver stökat å hvar sitt håll. Om vi nu skulle öppna fönstren en smula. Här käns så kvaft och instängdt. Hon slog upp dem på vid gafvel och af det lätta luftdrag, som strömmade in från olika håll, flammade de ännu brinnande ljusen till och slocknade. Nu förnummos steg i angränsande rum, inom kort öppnades också en af sidodörrarne och herr Klas med sin unga maka trädde in i salen. O, hvad här är ljust och härligt, fint och pyntadt, utropade hon och lät blicken från sina vackra ögon glida öfver hans resliga gestalt. Han sade intet utan slöt henne blott lätt till sitt bröst, genom denna stumma åtbörd bejakande hennes ord och bevisande, att också han var mäktig till varmare, ädlare känslor. De hade omedvetet fattat posto invid ett af de öppna fönstren, genom hvilka solen sände sina strålar hit in och gaf den unga skälfvande kvinnogestaltens lockar ett utseende som om de varit af renaste guld. Och ur hennes ögon log en himmel så ren och skär som den där ute; hoppets och kärlekens glöd lyste ur densamma i rikaste mått. Han kände sig också nu så lycklig och mild till sinnes som han ej varit det alt sedan hon, hans första kärlek, slocknade bort i döden. Huru gladt och fridfullt skulle han ej bereda alt för sin nya maka. Intet skulle saknas henne här och äfven under sina resor från hemmet skulle han ordna om alt på bästa sätt, så att hon ej vantrifdes. Och i de husliga omsorgerna skulle Kirsti bistå henne dock ej som någon jämlike utan som den villiga, lydiga tjänarinnan. Det var nu slut med alla högt syftande planer på detta håll. O, hvad det kändes lätt att hafva sluppit denna börda! De anade ej att där nedanför, dold af träden och buskarna, befann sig en tredje person, som med ett infernaliskt minspel i sitt anlete gaf akt på denna episod af huslig lycka. I ären lyckliga nu, mumlade denna för sig själf, men låt den första berusningen svalla öfver och glöden skall snart, mycket snart falna af åtminstone för hans nåd.
Concursfrågan kan Den i r Junti j. m. kan också fortfara att vara anhängig vid Domstol, många år efter sedan egendomen blifvit både försålld och betald, och den föreslagna ordalydelsen skulle kunna tydas till svårighet för köparen , att under hela den tiden få sin lagligen förvärfvade egendom gravationsfri. Auctionsförrättaren är i alla fall icke den auctoritet, som kan intyga, i hvad mohn köpesumman blifvit fördelad. Att köparen jemte Auctionsförrättarens omförmäite betyg, skall upp. visa för Rätten ett serskillt gravationsbetyg, synes blott leda till onödig Protocollslösen, så mycket mer, som detta gravationsbetyg är sjelf ett utdrag af samma Rätts handlingar. prasscriptionstiden för obetalta inteckningars innehafvare, att anmäla hvad de emot inteckningarnes dödande kunna hafva att påminna, synes mig både för korrt och för obestämdt stadgad, i fall sådan inalles stadgas bör. En månad i staden är för korrt tid , ty med den natur af på visst sätt offenteliga papper, som sjelfva intecknings-anstalten åsyftar , är idéen om en löpande egenskap förenad, hvarigenom hufvudhandlingen när som hälst kan Vara i en aflägsen persons haadSådant bör lagen, visst icke genom någon direct åtgärd uppmuntra, men än mindre deremot lägga något hinder. Orden ’’å landet vid nästa Ting efter den dag kungörelsen i Tidningarne sista gången finnes införd,” innefatta en högst vådlig obestämdhet. Det är egentligen ingen stämningstid utsatt, Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. V Band, 8 Pen i i Junii f ni» <;å länge ej minsta tidsförloppet, emellan åistä kungörelaedagen och Tinget fastställa; såsom orden no lyda , finnes intet hinder för den , som ville tillställa, fett stämningar i hufvudstadens Tidningar infördes tre dagar ä rad, då Tinget i en Provins börjades deli fjerde. En sådan stämningsmethod vöre likväl en öffentIig gjord redicul af både lag och lagstiftare.
Maj:ts och Rikets Kammar-Rätt, anmärkning vid samma räkenskaper derstädes blifvit gjord, får Serafimer-OrdensGiilet i underdånighet upplysa, att denna anmärkning, som angått utbetalningen af räntemedel för en Hernösands Lasarett tillhörig fordran i allmänna Hospitalsfonden, redan är vorden uti bref tili JustitipKanslers-Embetet besvarad. Den nådiga Remissen bifogas i underdånighet, och SerafimerOrdens-Giilet framhärdar med undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Aliernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, M. ROSENBLAD. CARL DE GEER. CARL CLAS PIPER. JOIL LAGERBIELKE. Stockholm den 31 Januari 1846. C. M. Hindbeck. — 441 Kongl. Lasaretts-Direktionens uuderd. Ullåtande, i anledning af 1845 års Revisorers Berättelse om granskningen af Serafimer-Lasarettets räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung! Anbefalld, genom nådig Remiss den 19 nästlidne December, att afgifva underdånigt Utlåtande i anledning af hvad Rikets Ständers sednast församlade Revisorer framställt, i afseende å Serafimer-Lasarettets fonders förvaltning under åren 1842 och 1843, får Eders Kongl. Maj:ts Serafimer-Lasaretts-Direktion underdånigst anföra: Rikets Ständers Revisorer hafva förmält, att vid verkställd inventering af Lasaretts-fondens låne-dokumenter inhemtats, att för den uti 1843 års hufvudbok uthalanseradc behållning, 290,583 R:dr 42 sk. 10 rst., säkerlietshandlingar funnos å ett motsvarande belopp.
R:dr 1,966: 32.— trägna mödor, må varda å allmänna indragnings staten uppförd lill ärlig pension af 300: — - att då Almqvist från sin innehafvande tjenst fager afsked, under hans ålersläende lifstid ulga; att Rikets Ständer, med fastad t afseende å framlidne Provincial-läkären Professoren Erik Acharii utmärkta förtjenster såsom vetenskapsman, må för hans i behof stadda enka, Margareta Maria Hoffberg , anslå en årlig pension af 300: — - alt det vid riksdagen åren 184-0—41 åt nuvarande intendenten vid Kongl. Museum, Ilofinlendenlen L. ./. von Röök j af Rikets Ständer beviljade personela arvode stort 400 R:dr alt årligen utgå, så lange han nyssnämnde befattning innehar, må, så framt Röök j som nu är mer än 69 år gammal och utöfver 40 år varit i rikets tjenst, derifrån hegar afsked, få af honom bibehållas och i sådant afseende å indragningsslaten fortfarande utgå med, 400: — - att då läkaren vid Wadstena central-hospital, Doktor Gastaf Engström, i följd af öfverdrifven sjäksansträngning i hans mer än 20 år bestridda mödosamma tjenst vid behandlingen af det betydliga antal vansinniga, han i hospitalet haft under sin vård, ådragit sig sjuklighet, hvilken nödgat honom ali söka tjenstledighet, Rikets Ständer, med afseende härå oell enär Engström _, genom afskedstagande från Ijonsten, skulle med sex oförsörjda barn blottställas för nöd, så framt hans löneinkomst dervid komme att upphöra, må bifalla, alt, då Doktor Engström ej vidare kan vid hospitals-läkareljensten bibehållas, han må varda uppförd å allmänna indragnings-slalen och der, under sin återstående lifstid, få årligen uppbära ett belopp af 1,000: — - Transport R:dr 3,966: 32. ~ 73,366: 7. i. 73,366: 7. i. Kongl. Maj:t.t Nåd.