Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
“Ehuru den oraförniälda jeinförelsen emellan det fordna och närvarande värdet af den spaninål, hvarlill lönerne kunna förvandlas, pä ett särdeles klart sätt visar befogenheten af en allmän löneförbättring, anser Stats-Rådet likväl, i betraktande af allt hvad nyss är anfördt, alt denna jemförelse icke kan tjena såsom en rättvis grund för bestämmande af de nya lönernes belopp, utan tror att, såsom ledning i detta afseende, hufvudsakligen måste tagas hänsigt till det verkliga behofvet af nödig bergning för hvarje särskild tjenstegrad.“ “Efter sorgfällig pröfning af alla härvid förekommande omständigheter, har Stats Rådet kommit till den öfvertygelse, att den lägsta årsinkomst, som under nuvarande högt uppdrifna lefnadskostnader kan bereda den ogifte tjenstemanuen, — när han, vanligen efter lång väntan, tillträder en ordinarie tjenst och måste under hela eller största delen af året, för tjenstens bestridande, uppehålla sig i hufvudstaden eller å annan dyrare vistelseort, samt utan tillfälle till extra-inkomster, af kontanta statsmedel, uteslutande eller till det mesta, hemtar sin utkomst, — en tarflig, men någorlunda tillräcklig bergning, är omkring 1000 R:dr riksmynt, hvilket alltså i underdånighet föreslås blifva den i allmänhet lägsta lönegraden för civila tjenstemän, under nyssnämnde omständigheter.* “Öfver denna första lönegrad torde för den andra, der tjenstemanuen bör äfven såsom gift ega sin bergning, kunna bestämmas 2000—2200 R:dr, för dea tredje 3000—3500 R:dr, hvarunder en tillväxande familjs underhåll jemte barnens undervisning icke kan uppskattas, för fjerde graden 4500—5000
Mera frioch madam Rönn uttalade oförbehållsamt sin stående prydnadsföremål bchöfva ej så strängt åsikt, att hjulet och dess egare hade ett visst ansluta sig till stilen, isynnerhet om de beafgrundslikt tycke med hvarandra. sitta högre konstnärligt värde, eller om de voro Nu blänkte en slät guldring på notariens kända och använda under den tidsperiod, då venstra hand, och det glimmade så underligt den förevarande stilen blomstrade. Orientalitill i fröken Davidas violblå ögon, när hennes ska konstsaker passa allt från gothiken till blick första gången föll på denna trohetssvmbarocken, under det att i rokokons tid kinebol. siska föremål smyckade salongerna och hörde » Notarien tillhör nu vår lilla krets af stadtill de rikes bohag. En allt för stor stränggade människor. — - Jag menar, utom fru het i sådana saker skulle väsendtligt ingripa Maria, Albert och mig, » sade hon skämtande på hemmets trefnad och behag, då därigenom och fattade sin fästmans venstra hand. » Se, ofta de käraste minnen eller värdefulla pjäser herr notarie så lika våra ringar äro med er! » måste förkastas och våra våningar väl ändå Hon snuddade vid hans hand, då hon visade inte vilja vara några mönsteranstalter för stilhonom sin egen ring. renhet. » Barnsligheter, Davida, alla förlofningsrinMen harmoni måste äfven råda mellan rumgar äro ungefärligen lika, » sade härradsskrifmets prydnad och detsammas ändamål. Prydvaren, och hans sorgsna blick vändes bort naden skail ej stå i ett oproportionerligt högt från de tre blänkande ringarne. värde i förhållande till rummets uppgift. Om Fru Maria reste sig långsamt upp från sitt också en lord Elsmere tillåter sig att i sitt sybord och såg på klockan. » Det är nog palats Bridgewaterhouse i London upphänga tid för oss att gå i köket, Davida, » sade hon. den efter detsamma uppkallade madonnan af (Slut i nästa n:r.) Rafael i sin sängkammare i stället för att införlifva henne med sitt värdefulla galleri, så står det i harmoni med det hela.
En talare har trott mig med ordet afvikande mena hvad man på ett annat språk kallar evasivt. Jag har deremot menat hvad man på ett annat språk kallar dissensus. Evasivt skulle jag tro böra öfversätlas med undvikande. — Hvad sjelfva saken beträffar, så har jag, sedan Hr Cederschjöld derom yttrat sig, fått reda på hvad Coust.Utsk:s förslag åsyftar, eller att det egentligen innebär en instruclion för prot.secreterarne. I händelse detta grundlagsförslag af R. St. blir antaget, så böra Statsråden och prot.secreterarne egna en särdeles uppmärksamhet ät uppställningen af protocollet. Nu plägar det tillgå så, att huru än discurserne fallit inom Statsrådet, och huru mänga gånger man må hafva yttrat sig före eller efter Konungen, så införas först de meningar, hvaruti hvarje Statsrådsledamot stannat och slutligen Konungens votum. För att nu vara säker om att Statsråden ej må falla i den snara, den nya redactionen innehåller, så borde prot.secreteraren upptaga vid slutet: ”hvilket beslut de och deSlalsrådsledamöterne i und. afstyrkte.” Dermed vore allan rättfärdighet uppfylld, såvida nemi. vigt lägges på ett i prot. bestämdt uttryckt afstyrkande. När meningen är sådan, så må Den a6 September. må §:n gerna stå sådan sora Utsk. här föreslagit, ty då betyder förändringen ingenting annat än en formalitet. Hvad återigen Gr. Horns yttrande beträlfar, så tror jag, att, så lange icke 1720 års Reg.F. är åter införd, så kan ej heller fråga blifva om någon sådan ansvarighet, sora han önskat. Skulle den solidariska ansvarigheten bestå deruti, att ansvaret för beslutet i alla fall skulle åligga den föredragande, såsom Gr. Horns mening tycktes vara; så frågas huru det skulle tillgå, i händelse samtlige Statsrådets ledamöter varit af annan mening om kyrkolagen, än föredraganden för ecclesiastik-ärenden, hvilken måhända studerat den mest och förstod den bäst?
Då de uti förestående summor inbegripne förhöjda inkomst-belopp af Tulloch Charlee-Sigillalae-medlen först under loppet af innevarande år blifvit af Rikets Ständer fastställde, hafva de uti Riks-Staten för detta år blifvit upptagna utan förändring och, på grund häraf, Statsfyllnads-summan för år 1841 beräknad lill 1,608,500 R:dr, men för år 1842 och följande åren intilldess ny Stats-reglering vidtager, till 1,505,500 R:dr. I öfrigt få Rikets Ständer, hvad beträffar Statsverkets extra-ordinarie in Bih. Ull R. St. Prot. 1841- to Sami, 1 Afd. 120 9S4 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, F.o 58g. komster, underdånigst åberopa deras i afseende å dem till E. K. M. aflålna serskilda underdåniga skrifrelser. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 10 Juni 1841. Uppläst och uterrerailteradt hos Ridd. och Adeln den 8 Juni 1841• Pi este-Ståndet den q Uppläst och godkändt hos Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 10 (Se Expeditions Utskottets Mern. N:o 53 samt här nedanföre upptagne förslag till underdånig skrifvelse N:o 403.) Uppläst och godkändt hos Ridd och Adeln den Preste-Ståndet den Borgare-Ståndet den Bonde-Ståndet den Förordnande för de till tryckfrihetens värd utsedde Committerade j i afseende pä Grundla gar nes och Riksdags-be slutets felfria tryckning. Vi efterskrifne Svea Rikes Ständer, Grefvar, Friherrar, Biskopar, Ridderskap och Adel, Presterskap, Borgerskap och menige Allmoge, som härstädes å Lagtima Riksdag församlade äro, gore vetLerligt: det håfve Yi åt de af
Vintervägens sammanförande med en planerad sommarväg, eller närmande dertill, gör dem hegge successivt mera användbara; stundom kunna de till och med samtidigt begagnas styckevis och med hjuldon, när slädföre på landsvägen tryter, endast kälen öfverallt är qvar. Vintervägens förbättring, der den genom ett ringa töväder hastigt blir besvärad af stockade vattenmassor, bör under den blida årstiden beredas genom nödiga åflopps-ti 11 fä11en, och i allmänhet bör vintervägens bestämmelse och beredelse ske under sommaren. Sammanförandet af smärre vintervägar till en enda större gemensam lättar underhållet vintertiden på dubbelt sätt; ej allenast genom besparing af direct arbete på en ringare vägyta, utan jemväl genom den ökade trafikens egna inverkan derpå. Vintervägens förflyttande från sjö inpå skogbeväxt strand, eller ock ur en snösamlande däld till ett friare fält, undanrödjer eller minskar olägenheterna af urväder. Snöbrist, i en alltför flack local, kan förekommas genom häck-plantering eller tillställning af annatpassande lä för en måttlig snösamling. Vintervägarnes rätta och temporära -midmakthåliande, med afseende på det utbyte mot sommarväg, som olika årstider framkalla, är öfver hela landet outredt. — Alia dessa och mångfalldigt flera omständigheter äro föremål för afseende vid ordnandet af landets vägar under alla tider af året; men dertill fordras en väg-administration, som förstår att uppfatta, så väl det helas, som delarnes communications-behof, och som förenar sakkunskap med en local-kännedom, som icke är begränsad af socknens, häradets eller ens länets 3io Den 18 Mars c, m. kringskurna områden. Det tillhör sedermera communerna att, genom verkställighet, göra sig anordningarna till godo, l afseende ensamt på verkställigheten har i flr von Sydoiv’s från trycket ntgifna skrift: O in allmänna arbetens nytta och nödvändighet, sorn med allt skäl blifvit remitterad till Utsk:s ledning i detta afseende, föreslagits en årlig utgift till vägarnes förbättring af 25q,ooo r:dr.
Sundhets-kollegium alt öfver omförmälda framställning infordra vederbörandes yttrande samt dermed, jemte eget underdånigt utlåtande, till E. K. Majit inkomma, har, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, bemäida Kollegium den 16 sistlidne Juni afgifvit dylikt utlåtande, ålföljdt af särskilda yttranden af Direktionerna för veterinär-inrättningarne i Stockholm och Skara; hvarefter jemväl Kongl. Landlbruks-akademien, uppå 4 ExpeditionsUtskottets Forsing till underd. Skrijvelse, N:o 46. nådig befallning, afgifvit underdånigt utlåtande öfver samtliga förenämnda framställningar och de dem följaktliga, af lärarne vid de begge veterinärskolorna upprättade förslag till velerinärväsendets förbättrande; äfvensom Svenska Velerinärläkare-föreningen till E. K. Maj:t ingifvit ett underdånigt memorial, hvari, med instämmande hufvudsakligen i de åsigter rörande sättet för veterinärväsendets reorganisation, som af Direktionen för Stockholms veterinär-inrättning blifvit uttalade, föreningen anhållit, alt E. K. Maj:t måtte i ämnet aflåta nådig Proposition till Rikets Ständer. Rikets Ständer, som förskaffat sig kännedom af de utaf förenämnde vederbörande uti nu ifrågavarande ämne framställda särskilda förslag, hafva emellertid icke ansett sig böra ingå i någon pröfning af samma förslag eller af deras företräde sins emellan; dock hafva Rikets Ständer trott sig kunna från deras tillvaro hemta stöd för den mening, som hos Rikets Ständer gjort sig gällande i afseende på behofvet af åtgärders vidtagande för veterinärväsendets ordnande; äfvensom Rikets Ständer af samma förslags innehåll funnit ådagalagdt till hvilken ringa grad såväl veterinärväsendets som jordbruksnäringens målsmän inom vårt land anse våra nuvarande undervisningsanstalter i veterinärkunskapen vara i stånd att tillfredsställa landets behof. Riktad från början hufvudsakligen på danandet af hästläkare för arméen och företrädesvis omfattande hästvården, erhöll ilen veterinära undervisningen, sådan densamma på Statens bekostnad inrättades, nästan ingen anvisning på en bestämmelse för jordbrukets gagn.
Det ena för sin egen del, enkelt, husligt, sparsamt, mera präktigt än vackert och framför allt förenadt med en kontant sparpenning, förvärfvad bakom krogdisken eller som arf efter en första man. Det är öfverflödigt att nämna, att Brauner ej frågade efter en skildring i enlighet med detta prosaiska begrepp om qvinlig skönhet. Men Kristians andra smakbegrepp var uteslutande afsedt för hans herre. Det var en pålitlig vägvisare, åt hvilken Brauner kunde anförtro uppdraget att utdela priset vid en skönhetstäfling. Det var ett mycket fordrande, mycket kinkigt begrepp, som samvetsgrant pröfvade, innan det bedömde. Och när domen föll kunde han lemna en raffinerad detaljbeskrifning, retande, tjusande, tvingande till att taga det skildrade föremålet i personligt betraktande. Och Nora erhöll af Kristian hedersomnämnandet, att vara det skönaste han sett i qvinnoväg. Brauner trodde honom; ty blott för en sådan qvinna skulle en man med Arnolds bildning och urskiljningsförmåga kunna frångå den normala naturlighet i karaktären, för hvilken han i sig sjelf hade anlag. Då Brauner inhemtat allt hvad han önskade veta rörande Arnold och dennes förhållanden, ansåg han tidpunkten vara inne för att så småningom inviga sitt nya biträde i den »gren af den vidtomfattande affären», för hvilken han afsett honom. Tidpunkten för detta delikata meddelande framflyttades äfven af den omständigheten, att Brauner ej kunnat motstå nyfikenheten att se Arnolds ideal. Hur detta hade tillgått betyder väl mindre. Det hade ju kunnat ske på flera olika sätt. Alltnog, han hade sett henne och gjort den reflexionen, att Kristian ej öfverdrifvit i sin skildring. Och slumpen, den allsmäktige slumpen hade fört dem tillsammans på maskeraden. Brauner hade handlat som en försigtig general. Hur förföriskt skön hon än var, hur förtroligt de än närmat sig hvarandra vid supéen, hur hotande det lätta champagneruset än varit, så hade han hållit sig på sin vakt gent emot hänförelsen. Men då han åkte hem, tänkte han: – Hon är för vacker för honom! Hon är lika intelligent som hon är skön. Hon måste blifva min! Och han måste resa.
På samma grund borde man icke upptaga någon enda fråga, emedan hon af det rådande partiet kunde afslås. Friherre Boije: Början af Herr Hjertås sista yttrande utmärker, att han ansåg mitt svar, på dess anmärkning , hafva inneburit något , som kunde gifva missnöje. Denna anledning är nog för mig, att villigt förklara, det jag visserligen icke åsyftade någon ting, som kunde leda till personligt missnöje. Jag trodde att Herr Hjertås anmärkning hvilade på Sophisjnerj och jag torde hafva bevisat det, blott derigenom, att jag urskiljde emellan de olika rättigheter, som sammanblandades. Denna olikhet i rätiigheter, har efter mitt begrepp, ingen ting stridande mot andan af Regeringssättet; utan jag tror tvärtom, att en återhållande kraft äfven i Opinions frågor, alldeles är med Regeringssättet ganska förenlig. Personen som blir adlad, men skulle förvägras introduction, är dock Adelsman ; är Välborne; njuter fördelen af sitt serskilta forum i HofRätten-, och beskyddet af DuellsPlacatet; och utom Representativa fördelen, har Adelsskapet i Sverige icke flere. Men jag ber att vi må få återvända till frågan, sorn nu icke är annan, än den, J»kall RiddarhusDirectionen, på mellantiden af Den II Juni i f. ni. 22§ Riksdagar, lemna introduction; eller skola an* sökningar derom hvila intill dess Riksdag blir? Och jag frågar då, hvad olägenhet har väl den sökande af, att introductionen dröjer tills Riksdag blir, då hans Representativa rätt ju ända icke förr, än vid Riksdagen, kan utöfvas, och således icke heller begagnas. Grefve De la Gardie: Örn jag ej fattat meningen af Friherre Wrangels förslag alldeles orätt, har den endast varit, att då rättigheten att representera icka kunde förr än vid Riks^- dag begagnas, RiddarhusDirectionen alltså icke borde befatta sig med introductions meddelande emellan Riksdagarne.
Metta troligen sväfvade i oro, ehuru mor Annika hade lofvat ge henne en vink om att allt stode väl till, och att hon nu väl i sina bekymmer äfven behöfde Sigrids tröst och hjelp. Ehuru för ögonblicket oantastad, var dock herr Erik ingalunda fullkomligt i säkerhet, och att fru Metta för sin högt älskade herre skulle lefva i stort bekymmer, var gifvet, likaså att hon med smärta skulle se all egendom sköflad; och deraf var dock största delen arfvegods, som hon hade medfört i boet, och henne derigenom dubbelt kärt. Enevald Fincke var ännu icke kommen från Polen, men skulle väl ock troligen snart återkomma, då han numera föga der kunde uträtta något för Finland. Alla dessa skäl sammanlaggda, bevisade Sigrid nödvändigheten af, att lemna sin faders hem. Dertill kom ock behofvet för nybyggarne, att anskaffa sig en mängd oumbärliga saker. Det lilla de sjelfva medfört, förslog alldeles icke, och brödet var nästan förtärdt. Elias skulle följa Sigrid och på återvägen förskaffa, hvad som oundgängligast behöfde medföras till bosättningen på det öde hemmanet. Elias hade emellertid begett sig bort, för att söka anskaffa en häst, och anlände nu med slädan lastad med åtskillig nödtorft, och så måste Sigrid bege sig å väg. Hon hade, sedan hon nu de sednaste dagarna njutit mera lugn, börjat känna en djup längtan att åter få träffa sin trolofvade. Hon visste och kände väl med sig, huru svårt hon hade att öfvervinna den blyghet och ordfattigdom, som så ofta hindrade henne, att rätt för honom uttala sina tankar och känslor; men nu hade hon så länge varit skiljd ifrån honom, så mycket af vigt hade händt, och det föreföll henne, som om alla dessa händelser, hela denna tid, låge emellan henne och Enevald som ett flor. Hon längtade att få allt klart emellan sig och honom. Då för fru Metta numera intet skäl var att dröja på Wiken, hade hon återvändt till Tannila. Sigrid hade med flit ställt sin färd så, att hon skulle komma fram om aftonen, sedan det blifvit mörkt.
Förvånad blef representanten, och med honom säkerligen flertalet af nationen, då representalions-comitéens förslag ifrån Regeringen meddelades R. St., för ali af dem blifva lagdt till handlingarne. Hatle Konungens rådgifvare ingen kännedom om hela landets obelåtenhet med närvar, representation? Agde Regeringen ingen erfarenhet af svårigheterne för alt fördelaktig samverkan med dessa R. St., i och för uppnåendet af de riksgagneliga resultater, som mäste utgöra styrelse-bestyrets syftemål? Hafva Konungens rådgifvare ansett Konungens i grundlagen stadgade behörighet, att laga initiativet genom förslag till förändring af grundlag, utgöra ett tomt och betydelselöst stadgande? Hafva Konungens rådgifvare, under den förflutna tiden, saknat anledn:r att med slalsmannablick betrakta företeelserna i andra länder? och hafva de ej haft anledn., alt lägga märke till den oro, som genomlöper tiden, och månne ej slatsmanna-klokheten bjudit, all gå den i förväg inom vårt fredliga och lugna land, genom blotta tillfredsställandet af en önskan af reform, som under nära 40 år varit yrkad, och som slutligen måste äga rum. En styrelse, som ansluter sig till kastoch och korporations-intressen, är icke mera passande för den tid vi belefva; och vi böra bemärka, att de sist förttulne veckorne hafva i verldshistorisk betydelse omfattat vida mera, än flere under den obekymrade tanklösheten förflutne tiotal af år. Erfarenlen af det förflutna, måste otvifvelaktig! vara en ledare för omdömet, i afseende ä det blifvande. Med den mest oinskränkta högaktning för de personers moraliska värde, som utgöra Konungens rädgifvare-personal, nödgas jag, på grund af hvad jag tagit mig friheten anföra, betvifla, att deu är i besittning af de politiska egenskaper, som otvifvelaktigt erfordras, för alt med någorlunda säker hand, kunna lotsa statsskeppet förbi de klippor och blindskär, sorn inom det politiska verldshafvet synas blifva allt mera och mera äfventyrliga, att i allo kunna undgå.
Om deremot alla stats-räkenskaper upprättades för uppbörds-året, skulle ett motsatt förhållande inträffa; aldrig medel, tillhörande olika är, sammanblandas och alltså Statens drätsel blifva så enkel och lättfattlig, alt den kunde den 15 i hvarje månad till den sista dagen af föregtde månad vara för rikets alla inkomster och utgifter afslutad; dervid likväl nu som i Carl XI:s tid, sedan slottsbyggnaden var fulländad och han sjelf uppbränt samtliga räkenskaperne deröfver jemte verificalionerne, anbefallde dåvar:de räknekammaren genom kammar-coll., alt någon riks-bok numera i Sverige icke finge afslutas, utan kassa-inventarier den Usta och halfmånads-förslager öfver inkomst och utgift, den 15:de i hvarje månad skulle lill honom insändas såsom tillförene. Samma formulär till riks-hufvudbok, som nu är gällande, var det i Carl XI:s tid under slottsbyggnaden. Skälet bör vara påtagligt när man erfarit, att Carl XI uppbrände räkenskaperne lill slottsbyggnaden jemte verificalionerne. Deremot när riks-lnifvudbok-slutet upphör så böra hufvudböcker hos andra förvaltande verk jemväl upphöra, men alla försländigas å en Söndag att afgifva månatliga inventerings-instrumenter öfver kassabehållning, den Usta, och öfver halfmånads förslag den 15:de; öfver inkomster och utgifter i Stats-kont., dit alle sådane inventerings-instrumenter och balfmånads-förslag insändas, uppgöras då månadtligen balance-extracter och insändas af Statskont. till Konungens Finance-exped., den Usta i hvarje månad; sammandrag öfver föreg:de månads kassa-inventarier, och den 15:de öfver halfmånads-förslaget, dervid statsreglerings-tabellen gifver vid handen, i hvilka kassor finnas medel öfver behofvet och hvilka böra insändas, eller brist för bestridande af löpande utgifter, lill hvilka alltså nödiga medel öfversändas.
Lag-Uts!;o(tets Utlåtande, JYs 117. I JK 57. Utlåtande, i anledning af Uilcs-Ståndens olika beslut och anmärkningar vid Lag-Utskottets Betänkande, JK 49, angående Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, med förslag till Förordning om handelsböcker och handelsräkningar. Af inkomna protokollsutdrag rörande Riks-Ståndens beslut i nämnda fråga har Lag-Utskottet inhemtat, att Högvördiga Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet i allo godkännt omförmälda Betänkande, förstnämnda Stånd likväl med den ändring, att det i Kongl. Maj:ts Nådiga förslag förekommande 2:a moment af 13 §, hvars uteslutande Utskotlet tillstyrkt, borde bibehållas, och att likaledes Ilöglofliga Ridderskapet och Adeln samt Vällodiga Borgare-Ståndet godkänt sagda Betänkande, dock med undantag af lagförslagets 4 §, hvari efter ordet »endosserade» borde intagas orden: »de borgensförbindelser, som blifvit ingångna», af 5 §, hvaruti blifvit föreslaget ett stadgande i den syftning, att dagboken måtte kunna efter rörelsens omfång och beskaffenhet fördelas i särskilda afdelningar eller böcker, oeh af 7 §, som blifvit återremitterad; hvarutom Vällodiga Borgare-Ståndet beslutat, att i 6 §:ns 1 mom. orden: »noggranna afskrifter» borde utbytas mot orden: noggranna aftryck eller afskrifter, och i 2 mom. orden: »likaledes ordnade efter deras dalum» utgå. Hvad nu först angår 6 och 2 mom. 13 §, anser Utskottet, då dessa blifvit af tre Stånd godkända utan ändring eller tillägg, den af Vällodiga BorgareStåndet beslutade ändring i afseende å den förra, och det af Högvördiga PresteStåndet antagna tillägg i den sednare komma att förfalla.
De hafva stillatigande åsett dels en hastigt beslutad, alldeles oväntad rubbning af ett embetsverks förut af K. M. beslutade, af R. St. önskade ställning i förvaltnings-systemet, hvilken rubbning dessutom verkställdes utan de i frågan intresserade collegiernas hörande; dels inrättning D e n 3 J u 1 i f. m. 187 af extra tjenster med högre lö'n än de ordinarie, utan att vederbör, embetsverk, rörtde behofvet, blifvit bordt, och dessa tjensters tillsättning efter temmeligen tvetydiga yttranden af vederbör, om de föreslagnes skicklighet. •Sällsam är den stränghet, med hvilken Konungens rådgifvare, i stället för alt upplysa K. M. om det ringa deltagande, som den periodiska pressens afsteg från det sanna, rätta och passande funnit hos nationen, till och med sednare delen af år i838 ansett den år 1812 medgifna indragntsr makten böra utöfvas. Särdeles anmärkningsvärd anser Utsk. den underlåtenhet K. M:s rådgifvare visat, alt i frågor, som röra H. M:s enskilda angelägenheter, i förhållande till Staten, lemna alla de upplysningar, hvilkas meddelande grannlagenheten här framför allt synes fordra, utan afseende derpå, att det allmänna icke i sådana förhållanden kan anses något äfventyra. Konungens rådgifvare hafva afstyrkt inställande af truppers öfningsmöten i orter, som lidit af missvext, då fråga om sådan inställelse blifvit väckt af landshöfdingarna, hvilka såsom skäl dertill anfört den stegring, som dessa möten skulle förorsaka i den redan varande nöden, och ehuru dessa föreställningar varit beledsagade af öfverlygande skäl. De hafva afstyrkt bifall till R. St:s begäran om stadgande af en billig grund till betalningen för den särdeles ojemnt tryckande tungan, att med proviant och fourage förse tågande trupp, ehuru vederbör, collegier och Konungens rådgifvare sjeifve erkänt rättvisan af R. St:s anhållan.