Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förf. känner ej det närmare förhållandet, men hörde sägas, att sådana förbindelser här äro tillåtna, samt att sammanlefnaden i dem skulle vara på galantare fot, än vanligt, ehuru detta, att döma efter det vanliga värdshuslifvet i München, låter otroligt. En student-Kneipe i Tyskland är för öfrigt ingen serdeles behaglig ort. Beqvämligheterna bestå i långa, omålade bord af bok eller ek, dito stolar och bänkar. Duk och servietter vid spisningen äro förvisade öfverflödsartiklar. Glas eller ölmuggar samt en anstalt för tobaksaska och fidibusar (i södra Tyskland kallad «Amtspflege») utgöra den nödvändiga bordsservicen, och den, som vill spisa, röjer emellan dem rum för sin stektallrik och en karott med sallat. Vanligen hållas sådana ställen af någon gammal Mutter, som mellan uppassningen förtroligt sätter sig med sin stickstrumpa bredvid de unga «Musensöhne», såsom de med nog liten omtanka för sånggudinnornas goda namn och rykte kallas. Aftonen fördrifves här med «Witze», berättelser om fordna studentbedrifter och sång. Sången utföres likväl vid sådana tillfällen aldrig i stämmor, utan man skriker unisont i kapp med hvarandra. Då de flesta studentsånger dessutom hafva en ganska litet konstrik melodi, så är sången ofta vedervärdig. I sitt hemlif afser den tyska studenten äfven ganska litet beqvämligheten, stundom icke ens snyggheten. Icke blott på värdshus, utan äfven i hemrum har han mössan alltid på hufvudet. Sitta nu fyra Burschar tillsammans i den på månadtal icke skurade kammaren, kring ett bord, med fyra ölmuggar, en äkta hållstugukortlek och ett oputsadt ljus i en lång stake af jernbleck, hvar och en täflande att inbädda gruppen i ett mystiskt moln af tobaksrök, stundom nedböjande sig för att fylla på muggen ur ett stort lerkrus om 2 à 3 kannor, som har sin plats under bordet, så vore väl scenen ett godt ämne för en Browwers eller Steens pensel, men i verkligheten skulle man knappt tro, att sånggudinnorna vid sådant lag ville besöka sina kära söner.
Da särskildt ersmode för teste personer, borde tillstyrkns eller icke; sä har tili Utrönande al Pluralitetens ta .ka, on röstning bliswit anstäld, hwstken sä utsall'f, ctt2 Ständ stadna; emot 2 ;cch hwarlöre StatsUtskut. et >är delta ämne Riksens HögloftStänders Earn pröl^ina och decision wötdiamm-iigen understäiias. Stockholm den r Januarii r8io, P5 Högloft. RodderskaPä Högwö^dige Prestexet och Adelns Ledamö- Sländets LedariiölerS ters magnar: »vägnar: ^ Lises Kleming 1'k. ^Veistemsn. Pä Wälloflige BorgarePä Hederwärda Bons Ständets Ledamöters Ständets Ledamöwägnar;. ters »vägnar: (larl Is>snclbsr§, sfoksn Lrictzlon, krgcieiius. Widare uvplästes följande af Bonde-Stänbets Deputation asiämnade och aberopade Memorral: i8io den n Januarii hos Vonde-Stsnder upp - Den n Januari!. 7or uppläst och stuve bella med be öfrige Respecliwe Sanden kommuniceras. Lx Officia kreffr. VVLKIin. wördfamc Memorial! Om all möjelig Huöhällning med Rikets medel är nödwändig; om del widare icke ka» bestridas, att Högloft. Swts-Ukstotiet med en sorg* sääighet, som fö: tjenar Riksens Ständers bifall och tacksamhet, sökr befrämja ben samma; sä hofwa dock under framskridandet as detta lä- gwurigo Riksmöte, Riksens Ständer säkerligen aldrig hast lä yswertyg-nde wedermälen af Utstottels sparsamhet, somdetz yttrande anaäende oflöningensörRiks-Srändens Secreterare och öfrige Betjening innehäller.
Af den lif denna manad, af innehåll att sedan till Utskottet blifvit remirteradt dels ett Memorial af Riksdags - Fullmägtigen för Malmö Stad Herr H. A, Falkman, angående lindring i allmänhet uti Inqvarterings-besväret för de Städer, där Ständiga Garnizoner äro förlagde, samt särskildt för Malmö Stad i afseende på betalniugen af det Lån , sorn vid rS 12 års Urtima Riksdag blifvit Staden heviljadt till uppbyggande af Casserner och Stall för 3:ne derstädes förlagde Esqvadroner af nuvarande Cederströmska Kongl. Husar-Regementet, och dels RiksdagsFullmägtigens förStaden Ystad Hr Haaks väckte Motion, angående det vid 18iy år Urtima Riksdag, nyssnämnde Stad beviljade. Rån till Cassern Byggnader för de derstädes då förlagde 2:ne Esqvadroner af ofvanberörde Husar-Regmentey så har Utskottet rörande dessa ämnen sig yttrat, att vidkommande Herr Falkmans framställning om Inqvarterings besväret i allmänhet, erkände Stats Utskottet visserligen billigheten deraf , att genom en ske. ende Reglering, detta besvär i ett rättvist förhållande kunde komma att delas af samtelige Städerne i Riket, men att härtill uppgifva nå* 520 Den 19 Febru arli. got Förslag, ansåg Utskottet icke tillhöra dess befattning} att beträffande det Lån, som af Malmö Stad begagnas , och i sammanhang dermed Herr Falkmans gjorde hemställan att
Det hindrar icke Hr Stjerncreutz att, såvida han önskar det, i laglig väg söka utbekomma den fordran, han uppgifvit. Jag tror icke, att Ständernas beslut kan i sådant afseende lägga något hinder i vägen för motionären; ty om Ständernas vid sista riksdag meddelade föreskrift till Fullmägtige i Riksg.Cont. ej kan hafva någon verkan på den enskildes rätt, så står ju honom alltid öppet att i laga ordning göra denna sin rätt gällande och förete de verificationer, som kunna grundlägga en sådan rätt. Jag har granskat verificationerna med all den noggrannhet, hvartill jag varit i stånd, och kan för min del icke godkänna dem; hvarföre jag också nu får tillstyrka bifall å betänk. StatsUtsk:s utlåt. N:o 55 blef af R. o. Ad. bifallet. Frih. Silfverskjöld, Garl: Jag vågar vördsamt hemställa, huruvida icke äfven denna discussion kunde få utgå ur protocollet. Mina motiver för denna hemställan torde jag ej behöfva framföra, då de förklaras af sjelfva discussionen. Gr. Cronhjelm: Jag anhåller, att mina yttranden må få qvarstå i prot., emedan jag icke anser saken vara af den rena beskaffenhet, att grannlagenheten ej fordrar diseussionens uteslutande. Hr Gyllenhaal: Jag anser, att det vore en verklig vinst för motionären, att discussionen blefve uttagen ur prot., och jag förenar mig derföre med Frih. Silfverskjöld. Gr. Cronhjelm: Som mina yttranden ej lära kunna stå i prot. utan de anföranden, som föranledt dem, torde hela discussionen få qvarstå; och jag är innerligen öfvertygad, att saken är så ren, som jag framställt den. Skulle deremot motsatsen äga rum, så anhåller jag äfven, att discussionen af sådan anledning ej må uteslutas. Frih. Palmstjerna yrkade, att discussionen måtte i prot. qvarstå. Frih. Silfverskjöld: Sedan åtskilliga ledamöter begärt, att deras yttranden må få qvarstå, kan jag naturligtvis icke ytterligare begära deras uteslutande.
Skrifvelse, N;o 115. med domaren eiler tillfogar honom något med ord elier gerning, i uppsal att honom dermed jäfaktig göra, det ej skall för jäf räknas, hafva Rikets Ständer af enahanda orsaker samt enär någon skillnad icke bör äga rum om förberörda jäfsanledning afser landtmätare eller god man, ansett att ifrågavarande § af skiftesstadgan bör erhålla ett tillägg i berörde syftning. 12 Kap. 2 §. Rikets Ständer hafva fästat uppmärksamhet deruppå att, ehuru utbyte af inrösningsoch afrösningsjord är uti denna §, under deri upptagna vilkor medgifvet, någon föreskrift, huru i dylika fall egor af dessa olika slag höra mot hvarandra uppskattas, likväl icke finnes meddelad. Enär ändock ett stadgande uti sådant afseende synes erforderligt, och, då utbyte af inrösningsoch afrösningsjord skall ske, serskild jemförelse lämpligen kan, på sätt hittills i dylika fall vanligen ägt rum, emellan de ifrågaställa egostycken verkställas, utan att dervid afseende fästas å den förut verkställda egograderingen, hafva Rikets Ständer funnit nödigt att till sednare momentet af förevarande §, sådan den lyder i Kongl, kungörelsen den 9 Juni 1832, fogas ett tillägg i omförmälde hänseende. Med förmälan härom få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes i nåder låta utfärda en författning, hvarigenom stadgas: l:o att 3:dje punkten i 3:dje §:n af 2 kap. skiftes-stadgan, sådan nämnda § lyder i Kongl, kungörelsen den 9 Juni 1832, skall erhålla följande lydelse: ”Företages ej förrättningen inom två månader derefter, då må K. M:ts befallningshafvande, om en eller flera delägare sådant begära, utse annan landtmätare att det begärda skiftet, så fort möjligen ske kan, verkställa; lemne ock K.
Dessa val”de sig sjelfve Ordförande och Embetsman, ”med skyldighet att sammanträda circa fy”ra å sex gånger om året, till en början ”för att upptaga hvad som vore anmärk - Bes v. och Oecon. Utsk. ”ningsvärdt från Pastoratseller Sockne”Comiteerne, likasom elem borde åligga ”ali Revision och Controll öfver alla de ”publike medel, hvilka nu snart sagdt äro ”undandragna all Controll, och sorn likväl ”äro ganska betydliga. ”Några hufvudgrund-reglor, lika för ”alla Provincer, borde uppgöras, som i ”detail-frågor, efter Provincernes behof kun”de localiseras. ”Jemte skyldigheten af all revision, ”samt att handlägga oeconomiska frågor, ”borde de äfven ega rätt alt beifra oord”ningar af sådan beskaffenhet, som ej bestämdt hörer till åklagare-magten, eller ”hvad den stundom underlåter att beifra, ”och folket skulle derigenom erhålla ett ”stöd, som det för närvarande alldeles sak”nar. Project-vis föxeslur jag vidare, att ”hvarje eller hvart annat Län borde dertill ”välja en af sine utmärktaste Oeconomer, ”hvilken efter viss tid, i sin ordning bor”de utbytas, utgörande i Stockholm ett biträde vid oeconomiska Ärendens Bered”11 ilig, i stället för Rikets Allmänna Ären”dens Beredning, införlifvade med Landt”bruks-Academien, hvarigenom localoch ”sakkännedom skulle kunna erhållas af personer, sorn lägga hand vid yrket och 8 Besv. och Oecon. Ut sk. Bet.-de. N.-o 63. ”hvarigenom Landtbruks-Academien skulle ”erhålla en ändamålsenlig bestämmelse, så”sorn en underordnad och upplysande del ”af den oeconomiska Lagstiftningen. ”Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman ”kunde utgöra en öfverordnad Ledamot, ”och ställas i beröring med denna Munici”pal-Inrättning, då hail nu isolerad ingen ”ting förmår uträtta.
Ilvad det Den 22 J a n u a r i i e. m. i 81 afslagne Momentet i 2:dra punkten beträffar, så hindrar det icke, att en resandes saker kunna anhållas, hvar sorn helst, emedan rättighet dertill i i:sta punkten redan blifvit medgifven. Jag anhåller derföre om förnyad proposition till bifall af den ifrågavarande punkten. Friherre Åkerhjelm: Jag medgifver, alt första Momentet af srdra punkten blifvit afslaget; men det gamla stadgandet qvarstår till följd deraf, och resande skulle således, likasom förut, vara visitation underkastade, äfven utom Tullplats, om icke den af mig föreslagna punkten nu bi fa 11 es. Den åsyftar endast en beqvämlighet för resande och en liberalitet, som synes ganska oskadlig, då undantaget ej gäller för andra resande, äu dem, sorn endast föra egna kläder och persedlar, hvilket af en van Tulltjensteman lätt skönjes af åkdonet. Jag tror derföre för min del, att punkten utan betänklighet kan bifallas. Herr Cederschjöld: Jag skulle till min egen upplysning gerna önska att få veta, huru det är möjligt för en Tulltjensteman att känna, det en resande ej är lurendrägare och endast förer egna kläder, så vida han ej får öppna den resandes koffertar. Redactionen synes mig i detta afseende nog godtrogen, och det torde derföre vara bäst att alslå den. i8a Den 22 Januarii e. m. Friherre Cederström: Vid denna öfverläggning förete sig åtskillige märkvärdigheter. Talare uppstå emot förslaget, först på den grund alt det synes dem för strängt, och straxt derefter, på den grund att det är för lindrigt. Då man förut yrkat mildring i Författningen, skulle jag tro, att man borde vara nöjd med den liberalitet, som utmärker den nu ifrågavarande punkten. Hvad svårigheten beträffar att skilja emellan en resande, som förer egna kläder, och en handlande, som förer varor, så är den ingen, för hvar och en, som äger någon erfarenhet af, huru handlandes varutransporter verkställas. Dessutom hafva resande pass, som utvisa, hvarifrån de komma och ändamålet med resan. Friherre Åkerhjelm'.
Hwilket, jem'e nägra Ledamöters särskilda, i här hos bilagde Protocolls Iltdrag intagne yttranden i detta ämne, Riksens Högloft. Ständers pröfning wöld - Den 14 November. yr »vördsammeligen underställes. Slockholm den i:sta November 1809 Pä Högloft. Ri:d rffaxcts och Pä Högwördige Preste.StänAdelns L damdiers wäinär dets L Uuäv lolanZerliröm. LblillWälckin. Pä Hkgtärude BorgareStän» Pä Hederwärda Bondc-Stän» dets Ledamöiers wägnar dets Ledamöters magnar klä. (rrevesmuli!. kelter fernström. ^oban IlloImborZlon." Utdrag af Riksens Högloft. Ständers Lag.-Utstotts Prorocoll, hällit i Stockholm den i:sta November 1329. Mstoltet lät för sig uppläsas Första Beredningens project till Betänkande i anledning af Herr vice P-esioenten kalinebstelms memorial, angående närmare bestämmande af ansvarigheten wid yppad Balancer hos Uppbördsmän. H-rtDoctor WLbUn uplaste! harwid följande anförande (H.) Herr Lands^Kammereraren eroimdorZ äberopa» de hwad han i sin förut afgifne ffrifteliga mening anfört som mar sä lydande: "Sä wida icke de vM Uppbörds-Werket nu gällande Författningar, tillika med LandshLfbinge-Jnstructionen af den 4 Nov. 1734 och och Läns-Bokhällare-Instructionen af ben 24 92 Den l4 November 24 Maij r688 hwilka stadga, att Herrar Landshöf. dingar och Landskammererare arv med sin egendom Kongl. Maj.tt och Kronan answarige för de uppbördsbrisier, som hos »vederbörande
Det kan icke eller nekas, alt de personer, som, i stället att taga sig årstjenst, söka sig arbete än pä ena och än på andra stället mot dagspenning, ofta få en ganska god förtjenst och lefva i en sjelfsvåldig belägenhet, äfvensom det är menligt för communen alt icke hafva den reda på dem, som då de äro skattskrifna såsom tjenstehjon. Af dessa skäl tror jag, alt man både handlar klokast och icke eller obilligt då man beskattar dem. Här är ta ladt om att man beskattar fattigdomen. Jag får i det fallet upprepa, hvad som förut är sagdt, att de verkligt fattige undgå denna skatt. Jag har ännu ett annat motiv, hvarföre jag önskar bifall till Ulsk:s förslag. Det är nemi. vanligt, alt mången, som kan ett handtverk och som verkligen idkar ett handtverk, icke låter beskatta sig såsom gerningsman. Detta är ett missbruk, som är svårt att afhjelpa, men hvars följder blifva ännu större, om icke Ulsk:s förslag bifalles. Slutligen vill jag äfven anmärka, att derigenom, att dessa personer äro underkastade denna låga skatt, så har samhället och communen en statistisk reda på dem. Jag tror, att alla dessa skäl tala tillfyl lest för mili åsigt, och får derföre anhålla om bifall å betänk. Frih. Cederström, Thure Fredr.: För min del får jag förklara, att jag instämmer med de Hrr, som begärt afslag ä Utsk:s förslag. Jag tillhör icke den lyckliga landsort, som Frih. Ridderstolpe, der, såsom han omtalat, det är arbetskarlen, som spelar det bästa instrumentet. I Slockholm och landsorten häromkring bar jag deremot funnit, alt arbetarens ställning är föga afundsvärd och alt han ofta saknar nödtorftigt bröd för sitt uppehälle. Jag finner det således oförenligt med rättsprincip, att, i en tid, då man i allmänhet klagar öfver pauperismens ständiga tilltagande, man ändå vill alldeles 4 H. 72 570 Den 30 November f. m. nedtrycka arbetaren.
Herr Prosten Kolmodin yttrade: ■'Ehuru jag för min del anser det nu upplasta Betänkandet såsom ganska väl förlåt - 438 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkan Jen. tadt i anseende till de der anfcrda grunder, fruktar jag likväl, att det torde blifva anSedt såsom ofullständigt i sjelfva detaillen, emedan i detta Betänkande ingen ting blifvit yttradt om förbud eller inskränkning i bruket af de utländska öfve; flödsvaror, hvilka uti flera i detta ämne inkomma Memorialer i synnerhet blifvit uppgifna, såsom för handelsvågen betungande, och så val för det allmänna som för enskilda personers bästa högst skadliga, då det likväl, efter mitt begrepp, tillhör hvart och ett Utskott, att upptaga och utlåta sig öfver, hvad de till detsamma remitterade Memorialer innehålla. Och då Kongl. Maj:t redan för mer än ett år sedan genom serskildt vidtagna anstalter sökt inhemta så väl Nationens, som vederbörande Embetsmäns, och Dess Commerce - Collegii tankar i detta ämne; tror jag för min del, att Riksens Höglofl. Ständer af det Utskott, till hvars handläggning detta mål blifvit öfverlemnadt, torda förvänta en utförlig, eller noga bestämd uppgift på de öfverflöde-articlar, som till bruk och nyttjande icke böra tillåtas. Att dessa samma slags varor äfven till införsel i Piiket böra förbjudas, är ganska naturligt; men dä grunden till detta sednare förbud ligger i det förra, så synes mig, att i ett förslag till en öfverflöds-förordning alla till bruk och nyttjande otillåtliga varor böra uppräknas och noga bestämmas. Detta synes ätmindstone, efter mitt begrepp, vara den naturliga ordningen vid detta målets behandling. Men, då af Höglofl. Utskottet deh Best), och Ekon. Utks. Betänkanden. 439 grundsats synes blilvit antagen, att, utan någon detaillerad beredning, hos Kongl. Ma :t Riksens Höglofl.
Hur behagligt däremot att ha i sitt hem eller till sitt umgänge personer, med hvilka man icke behöfver allt för mycket väga sina ord, som icke uppfatta en kanske nå- got hastigt uttalad tillsägelse som en förolämpning, som förstå skämt, som se ens goda afsikt, som skilja skal från kärna! » Tant Ellen är så treflig, ty hon blir aldrig stött, » sade här om dagen min unge gudson om sin lärarinna. » Ja, det har Otto rätt i, » upplyste mig hans mamma, » därför är hon ock så lätt att lefva tillsammans med, och därför anse vi henne ock som en af de våra. » » Men det finns också en man tål, » heter det. Det det finns också skillnad på stolthet. I gräns för hvad är sant. Men äkta och falsk Ilse Franke. hastigheten. En historia från nu i jul af H u g o Falk. V åt och tung föll dimman och immade fönsterrutorna och gjorde väglaget ännu obehagligare. Gasens gula ljus strömmade ut öfver bodfönsternas härligheter, hvilka beskådades af folkmassorna utanför. Man trängdes och knuffades för att komma fram, ty trots det föga jullika vädret var trafiken ofantlig på de smutsiga trottoarerna. Men så var det också julafton, och alla människor voro ute för att reparera sitt lättsinne att hafva gömt på så mycket till sista stunderi. Men på Stråle &amp; C:nis kontor arbetades det med en orimlig fart. Där var det inte lönt att vänta sig något jullof förr än fram på eftermiddagen, så mycket man än raspade och snodde vid alla pulpeter. Bokhållarne kastade afundsjuka blickar, som de själfva trodde vara likgiltiga eller föraktfulla, på gatuträngseln mellan ett 408 par poster i en faktura, och en och annan tittade sig försiktigt omkring, medan han slog ett snöre om ett litet julklappspaket. Ty till och med in i det dystra, skumma kontoret med sin lukt af unkna fröprofver och vått läder hade julen trängt sig in på ett hörn. Och såg man det inte på någon annan, kunde man då märka det på unga herr Axel Höök, hvars ansikte sken på ett sätt, som hvarken kontorets tunga luft eller den tråkiga, gråa omgifningen kunde förtaga. Men en smula nervös var han — det kunde man lätt se.
Föredrogs meddeiadt Utdrag, N:o 495, af Höglofliga Hidderskapets och Adelns Protokoll för den 2(5 dennes, innefattande dels bemälda Riks-Slånds, för dess del, fattade beslut, att Rikets Ständer må, så vidt ske kan, den 29 uti innevarande månad, genom ett, minnestals hållande, lira trehundrade årsdagen af Konung Gustaf Wasas dödliga frånfälle, dels inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att i delta beslut sig förena; och biel denna inbjudning af Preste-Ståndet anlagen. S. D. Förodrogos ånyo Stals-Utskottels Utlåtanden: N:o 190, i anledning af Kongl. Maj-.ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående anslag till uppförande af åtskilliga nya byggnader vid Ultuna Landtbruksinstitut. Bifölls. N:o 191, i anledning af väckt motion, angående utvidgning af östra flygeln af Rikets Ständers hus. Bifölls. N:o 195, i anledning af väckt fråga om anslag af allmänna medel åt Kammereraren Cari Sandberg för fortfarande vård och kompletterande af åtskilliga utaf honom gjorda samlingar i Kameral-väsendet. Bifölls. N:o 194. i anledning af väckt fråga om pension åt. Språkläraren Carl Martin Spaniers enka. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och lades lill handlingarne Sammansatta Stats-. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 52, i anledning af återremiss af Utskottets Memorial N:o 29, med förslag till voterings-propositioner till sammanjemkande af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 21, i anledning af framställda anmärkningar emot Utskottets under N o 7, afgifna Betänkande öfver ej mindre Kongl. Maj:ts nå - Prof.-Vidtag den 28 September i860. diga Proposition om
Men så vidt jag vet, finnes ingen prescriptionstid för anmärkningar, så länge Const.Utsk:s betänk, är under behandling. Så länge kan följaktligen hvar och en göra ytterligare förslag lill gemensamma tankar. Men sedan betänk, är afhandladt, så är, utan att Ståndet derom fattar något beslut, tiden för sådana anmårknas afgifvande förbi. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag hade verkligen föreställt mig, alt alla de ledamöter af R. o. Ad., som haft några förslag att framlägga, redan skulle hafva anmält sig dertill, men jag kan icke eller ueka, att det är hvar och ens rätt att framkomma dermed, Den 13 Mars f. m. J37 och någon prescriptionstid har, så vidt jag vet, ej dertill blifvit bestämd. Vare detta nog om den saken. Men nu ber jag alt få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på ett föremål af denna fråga. Uti 56 § Reg.F. linner man följande ord: ”Göras åter i RiksStms plena emot Ulsk:s yttrande anmärkningar, blifva de, hvilka hvarje RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Const.Utsk. hänvisade. Utsk. äligge då, att samtlige RiksStms tankar lill ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka, och, om oförenliga skiljaktigheter (inas, dem derjemte lill samtlige RiksStms behandlande anmäla.” Det lärer icke vara tvifvel underkasladt, att oförenliga skiljaktigheter för närvarande finnas i RiksStms beslut. Så vidt del är en sanning, livad mig blifvit sagdt, att de öfriga Stånden fattat olika beslut, sä lärer det åligga Const.Utsk. att inför R. o. Ad. så väl sorn de öfrige Stånden anmäla detta förhållande. När denna anmälan göres, hvarförinnan det åligger Const.Utsk. att i möjligaste måtto hafva sammanjemkat de olika besluten, får ju R. o. Ad. tillfälle, likasom de öfrige Stånden, att yttra sig i detta ämne.
Sebulons barn i deras slägter voro: Sered, af honom kommer de Sarditers slägt: Elon, af honom kommer de Eloniters slägt: Jahleel, af honom kommer de Jahleeliters slägt. Dessa äro Sebulons slägter; deras tal sextiotusend, och femhundrad. Josephs barn i deras slägter voro: Manasse och Ephraim. Manasse barn voro: Machir, af honom kommer de Machiriters slägt: Machir födde Gilead, af honom kommer de Gileaditers slägt. Gileads barn äro: Jeser, af honom kommer de Jeseriters slägt: Helek, af honom kommer de Helekiters slägt: Asriel, af honom kommer de Asrieliters slägt: Sichem, af honom kommer de Sichemiters slägt. Semida, af honom kommer de Semiditers slägt: Hepher, af honom kommer de Hepheriters slägt. Men Zelaphehad var Hephers son, och hade inga söner, utan döttrar; de heto: Mahela, Noa, Hogla, Milca och Thirza. Dessa äro Manasse slägter; deras tal tu och femtio tusend, och sjuhundrad. Ephraims barn i deras slägter voro: Suthelah, af honom kommer de Suthelahiters slägt: Becher, af honom kommer de Becheriters slägt: Thahan, af honom kommer de Thahaniters slägt. Men Suthelahs barn voro: Eran, af honom kommer de Eraniters slägt. Dessa äro Ephraims barnas slägter, deras tal tu och tretio tusend, och femhundrad. Dessa äro Josephs barn i deras slägter. BenJamins barn i deras slägter voro: Bela, af honom kommer de Belaiters slägt: Asbel, af honom kommer de Asbeliters slägt: Ahiram, af honom kommer de Ahiramiters slägt: Supham, af honom kommer de Suphamiters slägt: Hupham, af honom kommer de Huphamiters slägt. Men Bela barn voro: Ard och Naaman, af dem kommer de Arditers och Naamiters slägt.