Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För denna Summa, hvilken för mera jemnhet i beräkningen upptages till 65,000 Bd. har vid det framställda förhållandet och då Biksens Ständer utan tvifvel finna nödvändigt att icke lemna ouppfyldt hvad Kongl. Maj:t i Nåder förklarat vara till FÖrsvars-Verkets bibehållande och förstärkning, Utskottet väl funnit ganska betänkligt att tillstyrka tillökning i Stats-bidragen, men då det under öfverläggningarne jemväl förekom» St a ts-Ut s kott ets Be tän tanden. 477 ne sätt att fylla behofvet med Stats-Obligationer icke synts Utskottet lämpligt, emedan Staten icke utom vid inträffande yttersta behof bor tillgripa utvägen att genom skuldsättning anskaffa tillgång, anser Utskottet sig bora föreslå Riksens Hdglofl. Ständer att anvisa direkt anslag, hvilket med ofvannämnde belopp 65,000 Rd. kommer att eika den påräknade Statsbrist summan som från Riksgalds-Contoiret utgår. Härigenom blifver hela anslags-summan för Arméens Mat edelie behof 780,000 Rd. Enär dels genom Kongl. Maj:ts Högstberörde Nådiga skrifvelse, dels med hvad ofvan är anfört, blifvit tillräckligen ådagalagdt aft någon nedsättning uti hvad för 3:dje Hufvud-Titelns Allmänna behof blifvit tillstyrkt att beviljas, hvilket är hufvudsakliga syftemålet med de vid detta anslag inom de 3:ne Riks-Stånd som frågan återremitterat, gjorde anmärkningar, icke kan ega rum, synes det Utskottet, som något ytterligare besvarande af berörda anmärkningar vid sådant förhållande icke erfordras. Och varder detta allt till Riksens Höglofl. Ständers vidare bepröfvande vördsamligen öfverlemnadt. Stats-Ut stöttets Bet än leanden. Utdrag af Protocollet, hållet hos JR. H. Ständers Stats-Utskott den 8 Sept. 1823.
Comp. i Amsterdam j5. dito dito ______ i3. Tillökning derå _________ 16. — Jean Martin Smets Folka i Antwerpen - 17. — Hoope 8c Comp. samt Fizeaux Grand 8c Comp. i Amsterdam 18. — dito dito _____ ig, — dito _ dito _____ 20. — Jean Martin Smets Enkaj Antwerpen - 21 22 23. — Hoope 8c Comp, samt Herr Fizeaux & Te — i Betalte Lån: Betaldt genom ett sednare Lån _______ 2. StatsSecreteraren Joli. Liljencrantz 10. Icke kommit till verkställighet _______ Summa N:o 5. - Den i4 Julii. 285 det ifrågavarande, röstar jag för bifall derå, roen om det lyckas de ömsesidiga öfverdrifterne att förhindra ett sådant antagande anser jag dock icke saken för alltid förlorad. Man torde nästa Riksdag finna nödigt att gilla idéen och man torde då göra Utskotten mera rättvisa än de nu fått erfara. Jag anhåller om Ridderskapets och Adelns öfverseende för det jag så länge upptagit dess tid; roen sakens vigt och min ön«kan> att något nyttigt må denna Riksdag tillvägabringas har ej tillåtit mig att stillatigande afbida Ridderskapets och Adeina Beslut i ämnet. (Se Bifogade Tabell), N:o 3* Herr Dalman, Lars Johan: Innan Myntregleriogen, detta vigtigaste af alla Riksdagsärender, definitift afgöres, kin jag ej afhålla mig, att ännu en gång, ehuru troligen förgäfves, erinra om några för mig oemotsägliga reflexioner. uo Allmänt och enskildt förtroende är af lika hufvudsaklig väsendtlighet för allmänna välmågan, genom befordrandet af en liflig rörelse, som vinden för det bäst utrustade Skepp. Detta förtroende kan endast skapas, genom att de i Banken deponerade myntbara Metal - Dea 14 Julii. ler göras i nya Sedlar rörliga, som skulle äga fullt Silfvervärde.
I fartyget höres ett gnisslande brakande, fogningarne lossa, vågorna öfverskölja obehindradt de svigtande spillrorne, och i den djupa, bottenlösa afgrunden nedsjunka ohjelplige de olycklige offren. En enda varelse, genom en högre vård undkommen denna gräseliga död, sågs morgonen derpå nära Afrikas kuster, simmande qvarhålla sig på en af skeppets plankor. Några halfnakna menniskor, troligen nedlockade genom de ofta förnyade skotten, hade på stranden afbidat den inbrytande morgonen; desse sågos nu sysselsatte att i vattnet utskjuta ett slags tråglik farkost, hvari de kort derpå instego, närmade sig den af dem upptäckte olycklige, hvilken, utmattad ooh beröfvad alla krafter, numera med möda förmådde qvarhålla sig vid sitt osäkra stöd. Ännu, ännu blott några få kraftfulla årtag, och han var räddad. Ni gissar väl denne vara den arme unge N.? så förhöll det sig också verkeligen. Han var nu på ett underbart sätt räddad ifrån sjönöd, men i hvilka händer hade han väl fallit? Och var han väl här säkrare för sitt lif? Han hade med för mycken uppmärksamhet fäst sig vid berättelser om olika folkslag, deras utseende, bruk och seder, att icke genast inse, det han nu befann sig i Kaffrares våld, det sade honom äfven gissvis det möjliga afståndet ifrån Goda Hoppsudden, hvilken för tvenne dagar sedan passerats. Att således med undergifvenhet öfverlemna sig åt sitt öde, var för honom en smärtfull nödvändighet, och sedan han på stranden, vid en god eld småningom fått återhemta krafter, uppmanades han af sin omgifning att genom obanade stigar, höjder, dälder, bergsklackar, åtfölja dem.
273 Ridderskapet och Ådeln ansetts äga en oinskränkt dispositionsrätt öfver dem, dels emedan klyfning af sådane hemman, så länge Ridderskapet och Adeln ensamt ägde rätt att dem besitta, sällan kom i fråga, dels sluteligen emedan mindre utskylder då vidhäftade desse hemman. Nu är förhållandet i desse afseenden betydligt förändradt. De öfrige Stånden hafva alltsedan slutet af förra århundradet ägt rätt att besitta Frälsehemman, och sedan 1809 äfven Säterier; i följd hvaraf sådane hemman allt mer och mer komma att, såsom andre, klyfning undergå. Frälsehemman anses ock nu för skattskyldig jord och hafva dryga onera; Säterier och Rå- och Rörshemman hafva ock tid efter annan fått ökade utskylder till och med ordinarie Rotering i visse orter. När man nu antagit för princip, att oinskränkt hemmansklyfning icke i allmänhet bör äga rum, hemställer jag, om icke detta äfven bör tillämpas på Säterier Rå och Rörssamt FrälseHemman, då skälen äro enahanda, då förbudet mot klyfningarne inskränker sig derhän, att besuttenhet erfordras på hvarje lott, och då beräkning till en sådan besuttenhet sker egentligen efter Hemmanens behållna afkastning, och i följd deraf grunderna bli desamma, endast, att Hemman med mindre onera och således större behållning kunna undergå starkare klyfning än de, hvarmed 20 H. 18 ' 274 ®en *3 April. större utskylder äro förenade. Hvad jordafsöndring från Säterier samt Rå- och RörsHemman beträffar, så hafva författningarlie hittills icke stadgat någon inskränkning i afsöndringsrätten å desse Hemman, särdeles som sådane afsöndringar icke kommit i fråga, så länge desse hemman endast af Adel innehades.
Det vore då samma glans, sorn våra lagtir strött öfver stölder oell bedrägerier. Emellertid, och då det synes som skolk: tre af Riks-Slånden icke velat godkänna den ej särdeles betydliga stralfnedsättning, sorn Utskottet härutinnan i vissa delar föreslagit i Kongl.. Majlis Proposition, anser Utskottet sig böra föreslå en återgång till denna; hvadan Utskottet, med erinran att den af Utskottet genom det förra förslagets 54 § förordade straff-eftergift blifvit af två Riks-Stäiid afslagen, vördsamt hemställer, det måtte. Rikets Ständer,. — Ridderskapel och Adeln med frångående af dess rörande ät, 5 i och 53 fattade beslut,— för sin del besluta att nämnde, äfvensom 54 § skola erhålla den lydelser sorn de med samma nummer betecknade t Kongl. Maj Is ifrågavarande nådiga Proposition. äga. §. 57. Denna §, hvilken, bland annat, innehåller, att om fånge eller häktad person rymmer, det väld må brukas, som till rymningens förekommande nödigt är, har blifvit af Ridderskapet och Adeln godkänd, men af de öfrige tre Riks-Stånden till Utskottet återremitterad, i syfte att den sålunda medgifna rätt att med våld hindra rymning, måtte än ytterligare begränsas i enlighet med särskilda, vid Utskottets förra Betänkande fogade reservationer, och att en sådan rätt åtminstone borde inskränkas till st raff-fånge, men ej utsträckas till ransabniugs-fånge och lön försvarslöshet häktad person.
— N:o 17. angående StatsUtskottets anmärkning i fråga om afskrifning af ett från Handelsoch Sjöfartsfonden till Direclionen öfver segelfarlen mellan Wenern och hafvet utbetaldt lån. IV. B. 491. V. 137. A. 138. — N:o 18. angående fullbordad granskning af de i Statsrådet förda protocoll. IV. B. 491. V. 137. A. 143. E. 443. — N:o 19. angående Kongl. Maj:ts nådiga proposition om ån - ( 40 ) dringar i 17, 22 och 24 §§ Regeringsformen. ConstitutionsUtskoltets Memorialer, Betänkanden och Ullålanden: — N:o 20. öfver Kongl. Maj-.ts nådiga proposition, angående tillägg och ändringar i 6, 15 och 43 §§ Regeringsformen. VI. B. 187. A. 554. VII. E. 335. N:o 21. i anledning af Kongl. Maj:ts proposition, angående ett tillägg vid 1 § 9 mom. Tryckfrihetsförordningen. VI. B. 188. A. 554. VII. E. 335. — N:o 22. lill Rikets Ständer, med förslag angående tillägg till 72 § Regeringsformen. VI. B. 188. A. 554. VIII. U. 60, 401. A. 432. X. U. 356. A. 404. U. 686. A. 694. — N:o 23. till BondeSländet, angående dess återremiss å memorialet N:o 16. VI. B. 188. A. 573. — N:o 24. till Rikets Ständer, angående elt tillägg i 41 § Riksdagsordningen. VI. B. 294. A. 608. U. 686. A. 694. — N:o 25. till BondeSländet, angående dess återremiss å memorialet N:o 19.
För återuppbyggande af den i Juni månad 1847 nedbrunna del af staden Christianstad> hafva Rikets Ständer beviljat nämnde stad ett lån af etthundratusen riksdaler, att på det sätt och med de vilkor, här nedan finnas stadgade, från Riksgälds-kontoret utbetalas: l:o Ifrågavarande lånesumma får i Riksgälds-kontoret lyftas af stadens drätsel-kommission , som skall ombesörja lånemedlens fördelning emellan vederbörande tomtegare; börande vid denna fördelning iakttagas, att låneunderstöd endast få meddelas åt dem, som uppföra byggnader af sten eller af korsvirke med ifyldt brändt tegel och kalkrappning, samt att dessa underslödsbelopp icke i något fall får öfverstiga trefjerdedelar af brandförsäkringssumma!! för stenhus och hälften af försäkrings-beloppet för korsvirkshus men för öfrigt böra lånesummorna lämpas efter de nya byggnadernas i kostnadsförslagen beräknade värde och de sökandes större eller mindre behof af dylikt understöd. 2-0 Efter dertill i vederbörlig ordning erhållet uppdrag, skall drätsel-kommissionen, å stadens vägnar, för hela lånesumman afgifva sin tili Riksgälds-kontoret eller ordres ställda skuldförbindelse, innefattande de af Rikets S'änder, för lånets användande och återbetalning, stadgade vilkor. Efter denna förbindelses aflemnande till och godkännande af fullmägtige, eger drätsel-kommissionen utbekomma lånemedlen, i: den mån desamma, enligt derom hos kommissionen gjorda och bifallna ansökningar, skola vederbörande tillhandahållas. 3:o Hvad, som af besagde medel före slutet af år 1852, ej kunnat tili behörige lånsökande utlemnas, får derefter icke af drätsel-kommissionen utgifvas. Det i Riksgälds-kontoret lyftade och på föreskrifvet sätt begagnade lånebelopp må, utan ränta och kapitalafbetalning, innehafvas till I85i års slut, hvarefter, och intilldess lånet är till fullo godtgjordt, sex procent af dess ursprungliga belopp bör till Riksgälds-kontoret årligen återbetalas, deraf ränta efter fyra för hundra å det oguldna kapitalet Erst beräknas och afgår samt öfverskottet utgör kapitalafbetalning.
För uppnående af detta mai vöre nödvändigt, att två stora, från hvarandra fullkomligt skiljda afdelningar, en för hvartdera könet, bildades, oell enär Wadstena hospital, der för närvarande finnes ett antal af nära 300 sinnessjuka, hvilket antal årligen ökas, i allt fall vore i stort behof af snar utvidgning, ansåge Ordens-Gillet denna förändring böra vidtagas samt lämpligast kunna verkställas genom tilloch påbyggnad af det på stället nu befintliga, så kallade gamla Hospitalet, hvilket sedermera skulle bestämmas uteslutande för sjuka af qvinnokönet, hvaremot dea fordna klosterbyggnaden, eller numera så kallade stora Hospitalet, med dertill hörande mindre byggnader, komme att endast för sjuka af mankönet användas; varande plan och kostnads-förslag för denna tilloch påbyggnad af förbemälde Kommitterade uppgjorda, upptagande kostnaden derför till 48,544 R:dr 32 sk., hvilken summa likväl, med afseende å sedermera ökade priser å byggnadsämnen, ansåges böra höjas till 50,000 R:dr. Vidkommande åter Götheborgs Hospital, som enligt Kommilterades förslag, skulle beräknas för ett antal af omkring 150 sinnessjuka, så vore detsamma i största behof af så väl utvidgning, som för de sjukas vård och kurativa behandling nödig förbättring. Det derstädes nu befintliga till Hospital använda stenhus vore för detta ändamål alltför inskränkt, så att ej mera än 70 ä 80 patienter kunnat på en gång der emottagas, samt för öfrigt så inredt, att det icke medgåfve behörig klassifikation och separation af de sinnessjuka. Denna byggnad af fast beskaffenhet, men med ett för en sjukanstalt mindre tjenligt läge invid allmänna landsvägen, vöre dock ganska lämplig att i planen för ordnande af delta Hospital ingå, såsom användbar till boställsrum fur läkare och syssloman, äfvensom till de för ekonomien oundgängliga lägenheter.
Medlem af Svenska kyrkan, som gjort sig skyldig till straff, för det han hädat Gud, eller lastat eller gäckat Guds heliga ord eller sakramenten, eller för gäckeri af gudstjensten, eller för våld, svordom, oljud eller annan förargelse i kyrka under gudstjenst eller annorstädes, der gudstjenst hålles, eller för mord, dråp eller rån, då dödsstraff derå ej följer, för barnamord, stöld, äktenskapsbrott, blodskam eller lägersmål i förbjudna leder, eller för våld mot föräldrar; så ock den, som begått lönskaläge eller gått drucken eller oskriftad till nattvarden, eller sedan han af presten, enligt kyrkoordningen, blifvit varnad att derifrån sig afhålla, må ej af den heliga nattvarden komma i åtnjutande, innan han eller hon af sin själasörjare, i närvaro af två eiler tre bland församlingens medlemmar, dem själasörjaren tillkallar, låtit sig enskildt skriftas och aflösas, på sätt särskildt föreskrifvet är;» röstar Ja; Lag-Utskottets Memorial N:o 87. Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, har till kontraproposition i hufvudvoteringen blifvit, i enlighet med Borgare-Ståndets beslut, antaget afslag å Lag-Utskottets ifrågavarande Utlåtande N:o 80. 6) för den slutliga omröstningen följande Voterings-proposit ion: Den, som vill, att Rikets Ständer skola, i öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adelns samt Bonde-Ståndets mening, för sin del, i sammanhang med antagande af ny Strafflag, besluta en författning af detta inuehåll: »Med ändring af hvad i Kongl. Förordningen, angående vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande, den 4 Maj 185S, är stadgadt, förordnas, som följer: Har medlem af Svenska kyrkan gjort sig skyldig till straff, för det han hädat Gud, eller lastat eller gäckat
Med anledning af Slals-Utskottets Utlåtande N:o 62, angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Tion le Hufvud-Titel, 3:dje punkten, lit. f, deruti Utskottet tillstyrkt, att 6 arfvoden, hvaraf 4 till Lunds och 2 till Upsala Universitet, hvartdera å ett belopp af 4°° Rtdr, måtte å Allmänna Indragnings-staten uppföras, för att, jemnte förut innehafvande löne-inkomster, tillfalla de yngre Academiske Lärare, hvilka blifva förordnade att vicariera för sådana med praebenden icke försedda Professorer, som, då de uppnått den ålder FÖrfaltningarne föreskrifva för rättighet lill pension, blifva från tjenstgörings-skyldighet befriade, har Herr Professoren Geijer, E. G., inom Preste-Ståndet väckt en till Utskottet remitterad motion, deruti Herr Professoren, under förmälan, att, oagtadt Professoren, för att kunna fortsätta de arbeten i Fäderneslandets Historia, hvilka han börjat och åt hvilkas fullbordande han önskade hufvudsakligen egna det återstående af en redan framskriden lefnad, vore i behof af en vicarierande Lärare för att besörja examina och tentamina, under det Professoren icke dess mindre kunde fortfara med föreläsningars hållande, intet af de utaf Utskottet föreslagna vicarie-arfvoden, vid sådant förhållande kunde komma i fråga att disponeras till ofvanbemälde Adjunct, gjort den framställning, att, så framt Universitetens billiga anhållan, att uttjente Professorer måga på Allmänna Indragnings-staten uppföras, icke för närvarande kan bifallas, till det antal af vicarii-arfvoden, som åt Upsala Universitet komma att anslås, ett serskildt, af samma belopp, må uppföras åt Adjuncten i Historien uti Upsala, så länge han för Professoren vicarierar i examina och tentamina.
Ehuruväl jag för min del anser sammanjemkning och voterings-propositioner i Stalsregleringsfrågor böra uppgöras efter annan grund, än den afHöglofl. Utskottet följda, har jag dock icke egentligen velat reservera mig emot Utskottets svar, enär det, ehuru på olika grunder, likväl, med undantag af blott 3;ne Bih. till R. St. Prot. 1840 och iSfh 4 Sami, 1 AJd, 3 Band, 28 Haft. t JO StatS-Utskottets Utlåtande, N:o 02 2. punkter, stannat i alldeles enahanda resultat, som efter min öfvertygelse, är det enda rätta. Anmärkningarne från de tvänne Riks-Slånden kunna icke med skäl anses träffa någon Grundlags-öfverträdelse; ty i sådant fall skulle något stadgande i Grundlagen finnas,- som bjuder att, i voteringar öfver Statsanslag, äfven upptaga den meningen, som nekar allt anslag, vore den ock ensam emot 3:ne Stånd, som bifalla något anslag, om än lill olika belopp. Men en sådan paragraf uppsökes förgäfves, och skulle äfven onekligen vara orimlig. Den Gg §. Regerings-formen, rätta normen för alla ifrågavarande voteringar, stadgar helt annorlunda ; hvarom mera nedanföre. Här kan af de respeclive Stånden icke vara ifrågasatt annat, än en olika uppfattning af Grundlagens föreskiift, hvilken af Utskottet blifvit förstådd och tillämpad på ett af tvänne Stånd i alla och af 3:ne Stånd i nästan alla punkter, godkändt sätt, men synnerligen af ett ltik -Stånd på ett annat. Vore nu bär fråga om Grundlags stillande eller tolkning, så kunde visserligen hvarken två eller Ire Stånd, och ännu mindre Utskottet, med sin röst något afgöra. Men här är fråga om Grundlagstilläinpning och efterlefnad i handling, och denna måste väl icke kunna uppehållas af ett Stånds olika mening om bokstafven, så vida icke Bilsdags-arbetet skall göras alldeles omöjligt.
Af den till Banko-Utskottet inkomna berättelse om Riksbankens förvaltning inhemtas: att under nuvarande statsregleringsperiod, lån, vid uppgifvet tillfälle, varit beviljade till ett belopp: i Stockholm af 247,540, i Göteborg 653,790 och i Malmö af 251,540 R:dr, hvarpå de lånsökande nödgats vänta i Stockholm 5, i Göteborg 30 och i Malmö 20 veckor. Häraf visar det sig att den allmänna diskontfonden jemväl vid vanliga förhållanden är otillräcklig för det dermed afsedda ändamålet. Vidkommande respittiden, så kan man visserligen säga att den lånsökande bör låra sig vara ordentlig och på förband reglera sina utvägar så all någon förlägenhet icke uppkommer vid den stundande omsättningstiden. Della skulle vara fullkomligt rigtigt, nemligen om man på förhand kunde beräkna när lånet skulle utfalla. Men sådant år icke möjligt, ty utom det att lånen kunna utfalla på kortare eller längre tid efter det ansökningen derom inkommit, kan ett formfel i lånedokumenterna eller någon annan likartad omständighet inträffa, som föranleder dröjsmål med lånets utbekommande. För en jordbrukare kan ofta en månad medföra så stor skilnad i spannmålspriset att han derigenom förlorar hela omsättningsbeloppet, och detta gäller icke allenast jordbrukaren, utan hvilken annan som helst, som vid bestämd tid kan påräkna en inkomst för skeende omsättning, men för hvilken denna omsättningstid genom här ofvan anförda omständigheter kan komma högst olägligt. Dessutom har jag mig bekant, att uti det af Kongl. Majit sladfäslade reglementet för Calmar filialbank är respittiden bestämd till tvänne månader, och jag kan icke annat än tillskrifva ofvannämnda privatbanks intresse äfven den omständigheten, att respittiden i Riksbanken blifvit inskränkt till blott en månad, för att derigenom motverka lånerörelsen i sistnämnde bank. Man har sagt att en reorganisation af Riksbanken är i fråga, för afhjelpande af de fel, som vidlåda densamma. Det torde likväl ursäktas mig om jag icke kan sälla tro till denna utsago. Efter milt förmenande skall man nog förstå att undanskjuta denna reglering till en aflägsen framtid, då icke mer återstår att reglera.
Med afdrag för hvad häraf belöper för städerna, återstår för landet omkring 97 mil lands-, 1151 mil häradsoch 100 mil sockneväg, motsvarande, efter medelberäkning, för hvart fullt hemman en sträcka af ungefär 1,000 fot landsväg, 1,240 fot häradsväg och 1,070 fot sockneväg eller tillhopa något öfver 3,300 fot allmän väg att underhålla, förutom enskilda byoell utfartsvägar. De allmänna vägarne i detta län äro med få undantag utmärkt fasta och lättkörda. Detta tillfredsstäl lande förhållande, hvilket synnerligast gäller vägarne på Öland och i strandtrakterna af fasta landet, äfvensom större delen af stora landsvägen från Calmar förbi Wimmerby åt Linköping, har sin förnämsta orsak i markens naturliga hårdhet och väggrusets tjenliga beskaffenhet, men torde äfven i väsentlig mån böra tillskrifvas den omsorg, hvarmed vägarne på senare tider blifvit underhållna. Redan i början af min embetsutöfning såsom Landshöfding i detta län fann jag nödigt att genom en i Januari månad 1853 utfärdad kungörelse meddela dels en allmän uppmaning till vederbörande att beflita sig om de publika vägarnes försättande i fullgodt och lagligt skick samt dels vissa för sådant ändamål lämpliga speciela föreskrifter, synnerligast i afseende på den då temligen allmänt försummade dikningen på sidorna om vägarne och dessas förseende med trummor för vattnets aflopp, der sådant erfordrades. En annan af mig vidtågen åtgärd har äfven visat sig medverka till ett bättre underhåll af de allmänna vägarne. Jag har nemligen inom flera trakter af länet, der vägarne synts mindre väl underhållne, distriktsvis anmodat någon ansedd eller inflytelserik jordbrukare att i egenskap af vägdirektör inom distriktet närvara vid de årliga vägsynerna och i öfrigt söka att underlätta och främja Kronobetjeningens bemödanden att i fullgodt skick bringa och underhålla distriktets vägar. De, som erhållit ett sådant uppdrag, hafva, med få undantag, beflitat sig om detsammas fullgörande på ett nöjaktigt sätt.
Den, som, berättigad till bränvinsbränning, sig dertill vid mantalsskrifningen antingen icke angifvit eller ock anmält sig lill mindre pannerymd, än hvartill han egt rätt, må, om han sedermera åstundar bränvinsbränning, för en del eller hela värdet utöfva, antingen under hela den tillåtna tiden, eller under någon af de i 8 §. omförmälda terminer, anmäla sig derom hos Kongl. Majrts Befallningshafvande, söm eger att det sökta tillståndet meddela, så vida sökanden styrker sig hafva behörigen till Krono-Uppbördsmannen erlagt belöpande pannerymds-afgift, beräknad i förhållande efter ofvannumnde tid. Andra Artikeln. Om bränvinsbrännings-r eds häpen. §. 12. För att icke motverka de förbättringar i bränyinsbrännings-redskapens sani - Expeditions-ZJlskottets Förslag till und. Skrifvelse j N.o 367, 817 sammansättning, som afse besparing i bränsle, tid och arbetskostnad, vare sådan redskap tillåten, af hvad form och ämne som helst, under iagttagande af följande bestämmelser: Med enkel bränvinsbrännings-redskap förstås en sådan, som består af en panna för mäskens kokning, af en till pannan hörande så kallad hatt och afkylnings-redskap för den uppkommande bränvins-immans afkylande. Pannan får ega hvad form som helst. Hatten med fastsittande ångrör, hvaraf 6 tum närmast balten ingå i uppmätningen, i sammanhang med densamma, får icke innehålla mer än -|:djedelar af pannans rymd. Afkyiningsredskap får bestå af pipor, rör eller af annorlunda bildade ytor. i\led mäskvärmare förstås en sådan inrättning vid ett bränvins-redskap, i hvilken mäsken genom den från pannan utgående ångan, förberedande uppvärmes, så att, då den derefter slås eller tappas i bränvinspannan, uppkokningen och således averkningen sker fortare än eljest, och tid alltså vinnes i operationen.