Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då blir det j u karantän! » » Ja, det är redan anstaltadt om sådan. » » Men då kommer inte Liibecks-båten in? » » Nej, den blir naturligtvis liggande i några dagars karantän. » » Och då går hela vår kanespekulation åt —! » » Käre konsul, » förmanade friherrinnan, » kom ihåg ordet: edert tal 6kall vara ja, ja och nej, nej! » Konsuln tycktes ha svårt att behärska sig, och en pinsam tystnad följde, hvilken först afbröts af fröken Marianne, som gick fram till herr Aronson med en af hennes egen lilla hand ifylld kaffekopp och nu frå- gade: » Får det vara en chartreuse eller en Hennesy, hr Aronson? » Konsuln var så bestört öfver nyheten, att han icke ens bemärkte denna förtrolighet, men konsulinnan hostade meningsfullt, ehuru detta icke tycktes göra ringaste intryck på dottern. H r Aronson drack sitt kaffe med en min, som hade han sväljt himmelsk nektar, men var tillika själf så upptagen af affären, att han knappt bemärkte den öfverlägsna köld, hvarmed han bemöttes. Bankdirektören drog konsuln afsides, gamle och unge baron utbytte menande blie kar, friherrinnan försjönk i inre konteraplation, men vägde tankfullt den förgyllda sockertången i handen, likasom för alt beräkna dess värde. De andra gästerna sågo på hvarandra, hvem som först skulle bryta upp, ty uppenbarligen var något i olag. Om en stund togs också afsked, konsuln gick till sitt kontor med herr Aronson, och mor och dotter voro allena. Konsulinnan antog en mycket allvarsam min. » Du är mer än oförsiktig, mitt kära barn, » sade hon, » och det skulle mycket väl kunna hända, att baronen missförstår din nedlåtenhet mot din fars kontorist och drager sig tillbaka. Tänk dig därför väl för, huru du uppför dig! » » Nedlåtenhet?
Riksdags fullmagtigen polian LrstonZ med flera frän Stora Kopparbergs Län Memorial, angående befrielse för allmogen i del sä kallade kohl-districtet omkring Fahlun frän skyldigheten, att i stället för mantals penningar lefverera kohl in natura; z:o. Lric kaulstons frän Elfsborgs Län Memorial, angäende widtagande af en författning, som antingen förbjuder eller bestämd tilläter Discont assignakioners emottagande wid allmänna upbörden; 4:0 Illaknn ^larssons frän Jön« köpings Län Memorial, rörande Ädelfors Guldwärk. Z;o. kongl kerskons fran Hallands Län Memorialer, angäende förbud emot försäljande i större partier af den till fromma stiftelser snslagne krono-fpannemäl, 6:0. kric Svenssons frän Bohus Län Memorial angäende förhöjning i arfwodet för Rikfens-Ständers Deputerade för deltagande i öfwer revision af Krigs-räkenfkaperne, 7:0. kria krutes fran Carlstads Län Memorial, angäende tionde tackjärns afgiftens jemna fördelning; Lag - Utffottet: 1:0. sKongl. Maj:ts propostlion angående strass för Swenste vndersätare, Den z Iulii. Zr hwilka utan Konungens tillstånd söka eller antaga tjenst hos främmande Herrskap; ^näer» Oanisl»- ton» frän Elfsborgs Län Memorial, angäende Bouptekningars granstande wid Härads - Ratterna med mera; till Allmänna Beswärsoch Meco» n^omiä Utskottet: r:o. I.arston8 frän Östergöthland Memorial, angäende fördelande af Härads allmäningar; 2:0. Ian ^latslon» frän Stockholms Län Memorial, angäende högre betal» ning för kohl, som kill bruken lefvereras. Äterremist med anmärkningar af Lag-MskottetS utlåtande angäende börd. Äterremist till Stats-Utskottet af dest betänkande angäende ersättning för Capotkerne till Extra Noterings manskapet.
Jo! derföre att det ej är så väl beredt. Det är på införandet af bättre smides-methoder, som våra bruksegare böra egna sin omtanka. Utan förmåga att följa med sin tid på industriens framåtskridande bana, blir man efter, om man också blir skattefri. Orsaken till den prisnedsättning, som under de sednare åren egt rum å jern i England, jag säger ej i år ty nu är Den 22 Mars e. m. 395 jernet i stigande, är endast en af detta lands storartade ansträngningar nti industriel rigtning och kan dateras från år 1829 då varmblästern infördes. Att priset på tackjern härigenom fallit så betydligt att konkurrens med det Engelska jernet blifvit svår, kan ej förnekas, men då vårt jern eger till så många arbeten företräde framför det Engelska, bör detta endast vara en så mycket kraftigare sporre till att arbeta på dess förädling — och den konkurrensen står oss ännu öppen. -lagohar fått upbära åtskilligt klander för mina beräkningar af Hr Akerman; men jag får fästa hans upmärksamhet derpå, att de till grund för mina beräkningar lagde upgifter äro hemtade från brukssocietetens egna, och böra således icke vara för Hrr hmsegare ofördelaktige. Jag skulle sannerligen helst hafva tagit till grund Bergs-Colbii till K. M. afgifna Utlåt.; men då detta Utlåt., som är dateradt 1853, uptog priset på 1 Skit jern efter 1833 års pris, så har jag ansett icke lämpligt att begagna dess sifferupgifter. Visserligen stari detta underd. Utlåt, af 1853, att, om man sammanställer de beräkningar, Bergs-Colkm afgifvit år 1833, med dem, som förekomma deri, får man en klar föreställning om priset på ett Skit stångjern, men säkert är, att det blir omöjligt för en hvar, som icke tillhör Bergs-Colkm, att utreda rätta förhållandet härutinnan, hvilket, om det varit sä lätt som den värde talaren och Collegiets President påstår, väl kunnat göras af sjelfva Colkm. Finnas misstag i min beräkning kan jag således icke taga dem åt mig.
Mycket riktigt: biljardsalen är full af menniskor, men öfver hela publiken hvilar något obestämbart försigtigt, distrait, pauserande; det är som om de icke vågade slå lös, som om de icke kände sig vara herrar på täppan, som om de ideligen lyssnade till ett eller annat, som om någonstädes i det omedelbara grannskapet sute en kontrollerande myndighet, som hvilket ögonblick som helst kunde tåga in, för att med sin skeptiska stumhet, långt obehagligare än alla ord, raillera öfver deras nervöst forcerade stoj, deras extravaganser, vordna löjliga under förlägenheten, och deras stötar, gjorda utan vetenskaplig beräkning och utan konstnärlig finess. Och när Anna går förbi, nickar hon leende och säger: «de är här allasamman.» Just i samma ögonblick, som han öppnar dörren till det långa, stora rum, som är restaurantens innersta allraheligaste samt gardets speciella privilegium, tager Pelle högsta tonen i «Hvita ben»: «Hvita ben, ja, hvita ben vid ljus och lampors sken», skrattar med ett barns naiva skratt, åt allt och ingenting, åt sig sjelf, derför att det är roligt att skratta, hvad vet man, – klämmer fast lorgnetten och dricker glaset i botten till den nyankomnes ära, i det att denne kommit att sitta vid hans sida vid det af ett helt batteri flaskor fylda bordet, – tomma, halftömda, fulla flaskor med punsch och sodavatten. Pelle är trettonårig student utan examen, och det lackar starkt ned emot de fyrtio för honom; men han har mera kvar af barn och yngling än Truls, tjuguåringen, novitien. Baktill öfver hjessan har visserligen kommit en nakot fläck, men i själen fins absolut ingen motsvarighet till detta fenomen; han är nu, i dag, absolut den samme som då han för tretton år sedan höll sitt intåg i lärdomsstaden med sitt landtliga väsen och sin öfverdådiga tenor.
Skulle husandakt föranleda split, villfarelse eller annan sådan oordning, och kan Kyrkoherde det sjelf ej rät’a, anmäle han soken hos Domkapitlet. ' Kan ej heller Domkapitlet oordningen afstyra, anmäle Domkapitlet förhållandet hos Konungen, sorn grefvar om och hvilken åtgärd vidtagas må. Herr Prosten Traneus har likaledes funnit ifrågaställa plakat mindre lämpligt för närvarande tid; men som det icke syntes rådligt all lemna en obegränsad frihet i omförmälta hänseende, utan nödigt vore att alla religiösa sammankomster stå under uppsigt, har Herr Prosten hemställt om icke en „omarbetning“ af 1726 års plakat må ske på följande utaf Herr Prosten angifna grunder: 4 Lag Utskottets Betänkande, N:o 81. „1:> Utom andaktsöfningar med eget husfolk, vare det grannar tillåtet att sandas hos hvarandra för bön, sång och läsning af bibeln och gudeliga skrifter; dock må sådan samling ej utgöras af mer än t. ex. 20 personer. 2:o Åstunda (lere att i sådant ändamål samlas; begäre dertill bifall af pastor, som, efter inhemtande af öfriga presterskapets och kyrkorådets tankar, derom beslutar. Missnöjes någon med hans beslut; söke deri ändring hos konsistorium på samma sätt, som vid besvär öfver kyrkoråds beslut stadgadt är. 3:o Ingen må uppträda som ledare af sådana andaktsöfningar utan att vara dertill bemyndigad af pastor; och inskränke sig ledarens åtgärd till det pastor honom uppdraget. 4:o Sådana andaktsöfningar få ej äga rum, medan gudstjenst hålles i sockenkyrkan. 5:o Församlingens presterskap har fritt tillträde till samlingen, såsom ledare eller åhörare, med iakttagande af vederbörlig ordning sig emellan. 6:o Förefalla oordningar vid sådana sammankomster; bör derom ransakas och dömas efter gällande författningar."
Cederström har sagt, att om den 106 §:n skulle så kunna DeniS Mars e. ut - tolkas, som jag det gjort, sa skulle ordalagen bort vara: någon i tjenst varande eller afgången ledamot ur Statsrådet. Om meningen varit sadan, som Frih. Cederström yrkat, så kan man på andra sidan säga, att det skulle hela: någon i tjenst varande Stats råds-leda mot eller, med andra, ord, någon Statsminister eller Statsråd, som varit i tjenst under Coust.Utsk:s granskningstid af Statsråds-prottn; och att rätta andemeningen är sådan , finner man utan svårighet, om man behagade eftertänka följderna af den motsatta tolkningen , nemi. att då riksdagar blott hvart 5:te eller G:te år inträffa, kunde rådgifvarne sitta helt lugna på sina platser 4^5 år, fria från all slags ansvarighet, allenast de iakttaga den försigtigheten att, vid början af riksdagen, lägga in om afsked. Gr. Frölich: leke derföre alt det är af någon vigt, antingen Frih. Cederström linner understöd af Hr von Troil, eller om jag har rätt, men för det att saken än en gång kan återkomma, anser jag nödigt att upptaga de värde ledamöternes emot mig conjunctim uppställda argumentation. Dervid finnér jag anmärkningsvärdt, att Frih. Cederström, med grundlagen i handen, under uppläsningen af io6 §:n, interfolierar med egna mellanmeningar, hvilka mellnnmeningar kunna medföra förvillelse för dem, som icke observerat, att han stundom läst i bok och stundom framtagit sin egen tolkning, — huruvida, säger jag, mellanmeningarne finnas includerade i grundlagen.
Län memorial, angående forslingen af Pionnierer lill och ifrån Carlsborgs fästning samt löne-anslag till en Polis-gevaldiger för detta ändamål; 7:o Sone Pehrssons från Skåne motion om anslag till uppmuntran för utgifvande af en handbok uti Svenska lagfarenheten; 8:0 Anders Larssons från Upsala Län motion om ränte-persedlars lösande efter markegång; 9:o Hindric Hanssons från Elfsborgs Län motion om räntefria lån af Statsmedlen för väganläggning i Westergöthland; 10:o Pehr Pålssons från Skåne memorial, angående dagsverksskyldighet till kungsgårdar och boställen; ll:o Sone Pehrssons från Skåne anförande i samma ämne; l2:o Eric Norbergs från Westmanland motion om ränte-persedlars lö sande efter markegångspris; 13:o Anders Larssons från Upsala Län motion om nedsättning i arrendet för Ryda kungsgård i nämnde Län; 14:o Ephraim Larssons från Elfsborgs Län motion örn anslående afkrono-säteriet Ollestad till boställe åt Häradshöfdingen i Ilis, Gäseneds och Kullings häraders domsaga, i stället för nuvarande bostället Segerstorp; l5:o Niclas Jönssons från Skåne motion om bidrag af Statsmedel för underhållandet af Långebro vid Christianstad; 16:o Nils Jeppssons från Malmöhus Län memorial i samma ämne; 17:o Anders Anderssons från Skaraborgs Län memorial, beträffande förändrad skattläggning af hemman, med afseende på dertill hörande skogslägenheter; l8:o Densammes motion derom, att Staten må bekosta fattigvården för sådane personer, som fått åt sig upplåtne odlings-lägenheter å kronoparker och allmänningar, men råkat i obestånd; 19:o Håkan Nilssons från Skåne memorial med yrkande, att saluoch lego-sågar måtte befrias från dem åsatte grundskatter och hädanefter betragtas såsom fabriks-inrättningar; och 60 Trot.
Direktion ansett det föreskrifna vilkoret vara fullgjordt derigenom alt styrkt blifvit, det inbetalning skett af 28,500 R:dr eller 50 procent af heladen summa, som uti kostnadsförslaget beräknats att behöfva kontant tillskjutas af bolagsmännen, för att, jemte lånebeloppet, åstadkomma hela koslnadssumman, men Konvoy-Kominissariatet deremot yrkat, att aktiegarne, före lånemedlens utbekommande, borde hafva inbetalt minst 50 procent af det tecknade aktiekapitalet, hvilket åter, enligt Konvoy-Komissariatets mening, skulle utgöra 156,491, R:dr enär jernvägsbyggnaden beräknats komma att kosta nämnde summa, som, då något anslag dertill ej åtnjutits, aktieegarne således måste hafva förbundit och tecknat sig att sammanskjuta och ansvara för, vare sig kontant eller genom upptagande af lån — Kongl. Interims-Regeringen, i anledning af bolagsdireklionens i sådant hänseende gjorda underdåniga hemställan, förklarat, alt, enär det iliågaställda vilkoret om inbetalning af minst 50 procent af det tecknade aktiekapitalet endast borde anses innefatta åliggande för bolagsmännen att till bolagets kassa inleverera minst 50 procent af det till inbetalning tecknade aktiekapitalet, Kongl Interims-Regeringen fann detta vilkor vara af bolaget på tillfyllestgörande sätt iakttaget.
Råtturin gillade detta och vände talet på andra ämnen, samt berättade at fröken Laura Odalsvärd var förlofvad med Öfverste Lieutenant Geldarm; detta fägnade Trasenberg, men ännu mer den underrättelsen han erhöll, at Major Odalsvärd med sin hustru vistades i staden, för at återhemta Sofi ur en pension; han underrättade sig hvar de bodde och föresatte sig at söka up dem. Fullkomligen Angloiserad eller förengelskad Svensk: half Bonde half Mylord, begaf sig Trasenberg på påhälsning til Majorns. – Visserligen hade han bibehållit et hemligt tycke för Sofi, och ofta i sina drömmar ägt henne til maka; men hans utrikes vistande och de många flickor han derunder haft tilfälle at se, hade dock något försvagat föreställningen om henne. Nu då han återsåg Sofi, väcktes hans kärlek med nya krafter. Hon var icke mer den blyga enfaldiga landtflickan, som sprang borrt och gömde sig af blygsamhet. En viss tournure och en ädlare och fylligare växt hade lika som gjort henne til en annan människa. – Rätteligen borde jag väl vid detta tilfälle med några lätta drag skillra hennes utseende, såsom, hennes korall-läppar, elfenbens-tänder och marmor-klor; men då jag troligen af en förskämd smak, sjelf finner dylika beskrifningar merändels för inbillningen platta och ofattliga, vill jag endast i korthet säga, at gracerna icke endast tagit plats i de små groparna på hennes kinder, utan skåda henne ifrån hvad sida man hälst ville, sutto de och myste; i lindningen af hennes svarta skoband på den hvita strumpan, i fästningen af hennes krokkam och i hvarje veck af hennes kjol, tittade de fram. – Sådan var den flicka hvars kärlek Trasenberg visste sig äga. Han var ej huggen ur en klyfta och följakteligen belönade han kärlek med kärlek.
Utskits uti detta Mern. afgifna förslag till förändrad lydelse af 109:de §:n Reg.Formen att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; och lades Mem:t i öfrigt till handlingarne; Vid förnyad föredragning af Konst.Utsk:ts den 15 och 18 den - Don IS* September f. m. 23 L nes på bordet lagde Mern. N:o 64, med förslag till ändring i 23:dje §:n Irsta morart Riksd.Ordnrn, förklarades ifrågavrde förslag skola hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtskrts den 15 oell 18 dennes bordlagda Utlåt. Nro 178, i ani. af RiksStms skiljaktiga beslut uti åtskilliga till regleringen af utgifterna under Riksstatens Åttonde Hufvudtitel hörande frågor. Lades till handlingarne. I örte punkten. Hr Montgomery, Robert Nils Germund; Till följe af R. o. Adms beslut vid en annan punkt, som stod i fullkomligt sammanhang med den nu för handen varande, får jag. äran tillstyrka att R. o. Ad. måtte i afsrde å den ifrågavrde förena sig med Borgareoch BondeStrn i den anhållau, att den underd. skrifvelsen i ämnet måtte till K, M. aflåtas. Gr. Sparre, Erikr Då jag till alla delar gillar den åsigten, att Ständerna måtte få kännedom om de i och för medicinska fakultetens förflyttande till. hufvudstaden erforderliga kostnader, instämmer jag i allo med Hr Montgomery, att R. o. Ad. måtte i afsrde å denna punkt förena sig med Borgareoch BondeStrn om en i ämnet underd. skrifvelses aflåtande till K. M. Gr. Hamilton, Henning: Som äfven jag i allo hyllar den åsigten, att en grundlig utredning angrde kostnaden för den ifrågavrde förflyttningen af medicinska fakulteten till Stockholm är af behofvet påkallad, instämmer jag jemväl med dem, som yrka att en underd. skrifvelse i ämnet måtte till K.
MÅNS BENGTSSON. Nå, har du fått reda på flickans rum? ERIK. Ja, herre; men, det var sant, hennes mor, som följt sin man hit till Wadstena, är på besök hos henne och dröjer säkert qvar öfver natten. MÅNS BENGTSSON. Hennes mor? Vi nödgas då taga dem båda på samma gång, ty annars ljuder modrens röst som en brandklocka kring nejden och föröfrigt hvad ska' den med hustru och barn, som har rikets angelägenheter att vårda! Äro dina kamrater pålitliga? ERIK. Ja, herre, de härstamma alla från Hättebrödernas vidtberömda slägt, och ha redan befordrat otaligt med folk i skärselden. För resten ganska ordentliga menniskor. Vid sista aflatsmarknaden köpte de sig syndernas förlåtelse för tre år, och tiden är ännu inte ute. En fattig satan, som jag, lär väl aldrig någonsin få råd att ligga i förlag. MÅNS BENGTSSON. Hvar äro de? ERIK. I grannskapet, herre! (skyndar till andra sidan och slår tre slag med händerna.) (Sex karlar, klädda som tiggarmunkar, inkomma långsamt två och två, med nedböjda hufvuden och korslagda händer.) ERIK. Der äro de sex äkta skurkar, utan att man behöfver se det på klädedrägten. MÅNS BENGTSSON. Och båtarne klara vid strand? Ja, herre, och ostlig vind till på köpet. Inom tre timmar äro vi i Westergöthland, så framt Wettern är det minsta medgörlig af sig. MÅNS BENGTSSON. Raskt till verket! (Erik ställer sig i spetsen för munkarne, hvarefter de närma sig klosterporten, utanför hvilken de uppstämma en latinsk munksång, vid slutet hvaraf porten öppnas och de inträda. Måns Bengtsson närmar sig derefter porten, som blifvit igenläst, och lyssnar några ögonblick.) MÅNS BENGTSSON (hånskrattande). Ha! ha! Roffoglarne i dufslaget! förträffligt! Att stöta svärdet i sin oväns bröst, det förmår hvilken träl som helst.
Å. 28. LVI. U. 86. LVIII. LXII. B. 66. A. 225. LXVI. E. 72. — med förslag till samraanjemnkning af RiksStåndens beslut, i fråga om Bränvinsbrännings-rättigheten, samt till Voteringspropositioner i afseende på grunderne för nämnde rättighets beskattning. LI. B. 92. Lill. A. 113. LIV. B. i65. A. LIX. B. i55. LXIIL B. 122. A. 248. •—- i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet i afseende på förehafd granskning af Kongl. Maj:ts förnyade Seglationsordning af den 21 Juli 18 x5. LVI. B. 86. LVIIl/A. 7. LXIIL E. 3. -ti anledning af gjorda anmärkningar vid io8 Betänkandet angående Kongl. Stadgan för Inrikes Tullförpassning och bevakning. LVI. B. 86. LVIII. A. 8. LXII. B. 66. A. 2 25. LXVI. E. 72. Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkanaen, Memorialer och Utlåtanden i anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet angående väckta motioner, i afseende på Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning emot oloflig införsel eller utförsel af varor, af den 23 Juni 1825. LVU. B. 129. LVIII. 11. A. 89. A. 113. LXVI. E. 271. ■— angående väckt fråga, huruvida tilltal må äga rum för öfverproduction af Bränvin. LXI. B. 36o. LXII. A. 3ai. — med förslag till sammanjemnkning af respective RiksStåndens olika beslut i fråga om Kongl. Stadgan för Inrikes Tullförpassning och Bevakning. LXII. B. 66. A. 225.
Sedan den belåning af arbetadt eller oarbetadt guld och silfver, som från längre tid tillbaka inom Riks-banken egt rum, i följd af Rikets Ständers beslut vid 1853—1854 årens riksdag, blifvit med sistnämnde års utgång afskaffad, så föranledde de under förlidne riksdag inträffade brydsamma förhållanden inom affärslifvet Rikets då församlade Ständer att, uppå Banko-Utskottets förslag, medgifva, det omförmålda lånerörelse finge i Banken åter införas samt jemväl till Bankens Låne-kontor utsträckas i afsigt att dymedelst i någon mån för allmänheten underlätta den betryckta penningeställmngen; hvarvid uti 144 § af då utfärdade Bankoreglemente för denna lånerörelse fastställdes hufvudsakligen följande grunder: att det lägsta bolopp, hvartill lån finge utgifvas, vore å panter, vägande 3 skålp., eller 4 Banko-Utskottets Utlåtande N:o 8. 300 ort silfver, och, hvad guld anginge, 20 dukater, med ett utlåningsvärdo af 50. R:dr It:mt för hvarje skålp. silfver och 7 R:dr 78 öre nämnde mynt för en dukat i guld; att räntan skulle beräknas från den dag, lånet utgått, efter 5 procent årligen; att den belånade panten borde utlösas inom 3 månader, vid äfventyr att densamma eljest hemfölle till Banken, likväl med rättighet för vederbörande att bevilja omsättning af dylikt lån; samt slutligen, att alla sålunda meddelade försträckningar skulle vara återgäldade inom 1859 års slut.
Jag vill derföre endast anhålla att få upplysa hvad erfarenheten gifvit vid handen ang:de möjligheten för läroverket att med det omnämnda anslaget kunna bidraga lill det afsedda ändamålet, utan alt det begärda årliga anslaget af 1,000 r.dr till stipendier för civilingenieurer äfven beviljas. Det var redan, såsom bekant är,' vid förra riksdagen, som detta anslag gjordes. Det är nu fyra år sedan läroverket sattes i det tillstånd, att civilingenieurer der kunde emoltagas, och det tillfälle, sorn derigenom blifvit beredi för ynglingar, som vilja egna sig åt detla yrke, att inhemta dertill nödiga kunskaper har varit tillkännagifvet på sådant sätt att ingen kan vara i okunnighet om detta tillfälles tillvaro. Icke dessmindre har hittills icke mer än en person i detta hänseende kunnat begagna sig af läroverket; och denna person har endast kommit i tillfälle dertill genom den omständigheten att besparingar pä en för andra ändamål afsedd, af K. M:s egna medel bildad fond, undantagsvis fått af befälhafvaren för läroverket användas till anslag för hans underhåll. Innan detta ägde runi, tillkännagåfvo flera personer, hvilka ansågos fullt qvalificerade att söka inträde vid läroverket, sin önskan att der få inträda, men förklarade, att deras egna tillgångar på intet sätt tilläto dem att vid läroverket ingå, så vida icke något anslag för deras underhåll kunde beredas. Chefen för Styrelsen öfver all manna vägoch vattenbyggnader, som äfven insåg nödvändigheten af att något anslag gjordes i detta afseende, ingick då till K. M. med en nild. ansökan derom, hvarpå resolution gafs, att inga medel funnos för alt bestrida ett sådant anslag. 1’å grund häraf blefvo alla dessa personer försatta ur stånd att begagna cursen. Jag finner äfven pä apriorisliska grunder det vara ganska sanno likt, att läroverket icke utan ett sådant anslag kan uppfylla det ändamål, som är afsedt med dess utvidgning, emedan det icke är troligt, att de personer, sorn vilja egna sig åt civilingenieursyrket, i allmänhet äga tillräckliga egna tillgångar, för sitt underhåll vid läroverket.