Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då synes också, att förhållandet icke är alldeles så, som Hr Bildt upgifvet och påstått, nemi. att Utsk. icke har med det politiska att skaffa, utan endast att bestämma de löner, som kunna Den 21 Mars. 403 vava nödvändiga. Då förfaller äfven lians påstående, att ännu icke rätta tiden vore inne att yttra sig öfver den punkten, ehuru jag icke vill bestrida, att bättre tillfälle dertill yppar sig när DechargeBetänk. från Const.Utsk. inkommer. Min mening är således icke att nu uptaga tiden med någon vidlyftig discussion, utan förenar jag mig med Gr. Anckarsvärd. Hvad beträffar Gr. Elirensvärds yttrande, så, om jag icke missförstått detsamma, skulle det innefatta bevisning för Grins åsigt, att Chargées d’Affaires icke kunna upfylla sina platser så som Ministrar kunna det. Ar detta förhållandet, så förvånar det mig att Ministrar kunna erhålla tjenstledighet, utan att deras platser under tiden besättas med någon annan Minister, och att man då tillförordnar en Chargé d’Affaires, i hvilket fall ltikets intressen under tiden icke kunna blifva så bevakade som de böra. Då nu ett sådant förhållande likväl kunnat äga rum för två år sedan, just under brytningen emellan Sverige och Kyssland, då Ministerplatsen i Petersburg en längre tid var otillsatt, kan jag icke förstå hvarföre icke i allmänhet Ministrarnes bestyr skulle kunna med fullkomlig trygghet öfverlåtas åt Chargées d’Affaires. Gr. Anckarsvärd: Jag sätter icke i fråga, att jag ju icke är fullt vederlagd af Gr. Ehrensvärd i fråga om mina siffer-upgifter, men jag anhåller att få nämna, att jag hämtat dem från förhållandet år 185it, ett förhållande, som troligen icke är så tillförlitligt som det, h ärifrån Hr Gr:n hämtat sina upgifter. Jag hemställer likväl till honom, huruvida de siffror han upgifvit från de respektive länderne, inbegripit hela anslaget till UtrikesDepart:na, då jag deremot i mina upgifter blott och bart uptagit anslagen till de utländska beskickningarne, och icke för andra dermed sammanhang egande utgifter.
Som var af blod så röd; Men Den är här begrafven, Som aldrig blifver död”. I dag, för tjugu år, vår tid sin början tog: Då, med vår gamla dygd, den store Hjelten dog. Nu är han, som en dröm. Hvem må det ej beveka, Att på vårt Lejons graf en hop af Råttor81 leka? Ack, håll din efterverld, o Sverige, mera kär! Ack Himmel, hjelp ett folk, som sjelft sin ovän är! Tänk, om Kung Carl stod upp, och fick vårt väsen skåda! Jag tror, vår yra slöts, och Lagen finge råda. Vår Hjelte fick sitt banesår I dag, för två och tjugu år; Men har likväl en arfving lemnat: Vår ädla Frihet menar jag. Nu är det tid, som varit ämnadt, Att hon blir gift med Sveriges Lag. Men, kära Lag! när det går an, Så kom ihåg, att Du är Man, Och håll den Skönas eld tillbaka! Blir husbond-rätten hos din Fru, Så delar man med dig din maka, Och – vi begråte Carl ännu. En ung Fru till sin åt Finska Kriget afresande man. Marche. Åter Mars sin blixt utsänder I våra länder; Åter Mars sin blixt utsänder, Tusen slags död! Himmel, utsträck dina händer! Den jag älskar, är i nöd. Eld och död, fiendtlig våda, Tycks mig re’n skåda; Eld och död, fiendtlig våda Ser jag mig när: Minsta skott min död skall båda, Om det rör den jag har kär. Hätska Ryss, skall du dig våga, Kärleken plåga? Hätska Ryss, skall du dig våga I trohets land? Nej! fall ned för sådan låga, Som ej släcks af dödlig hand. Afgrunds malm, som allt vill mörda, Släck ut din börda! Afgrunds malm, som allt vill mörda, Blygs vid hvart skott! Vet: du bör två hjertan vörda, Som så helig eld ha fått. Äran dig, min Tirsis, kallar Till sina vallar; Äran dig, min Tirsis, kallar: Tänk dock på mig! All min blod i vågor svallar, Att jag ej kan följa dig.
– Ja jag skulle inte tro att han ville tvinga sig till mitt förtroende, men jag kunde väl i alla fall säga honom . Det var bara en bagatell, det var rakt ingenting, det sammanhängde för resten med så mycket annat. – Men det måtte väl i alla fall inte sammanhänga med hela min föregående historia? – Åh nej, men det var så dumt att tala om. – Seså! – Och så förde han mig fram till min vanliga plats på chäslongen och satte sig sjelf midt emot. Nu skulle det fram. – Jag vred mig som en plågad orm. Det uttrycket föregående qväll förbannade jag mellan mina tänder, ty nu kunde jag icke komma undan, och det hade endast afpressats mig nästan mot min vilja af den inre, fysiska smärta jag led af. – Smärtan blir icke mindre intensiv derför att en annan kan le åt den. Med ett sista försök att dölja det verkliga drog jag fram slitningen af att vara stäld som ett slags skiljedomare mellan Gustaf och Ellen. Han satt och höll mina händer och så skrattade han som om jag varit ett litet oförståndigt barn. – Hvad skulle jag bry mig om Geijerstam, han, grön och omogen, med ett skinande trindt litet anlete. Var det inte annat! Kunde jag ta det så högtidligt? – Det är obehagligt. Och så går G. och skriker ut mig som osedlighetsapostel. – Nå! Ja det är inte för rart, ”især for en Dame”. Jag hade väl sett hur han sjelf varit ute för den saken? – Ja. – Nåja, att det förargade mig, det kunde han förstå. Ändtligen hade han lyckats få ur mig något som han tyckte kunde likna kärnan i det hela. Men ja han bara frågade – hade jag blifvit ovän med Lundegård? – Ja. – Men i Guds namn hvad hade vi blifvit ovänner om? – Jo, Lundegård är snærpet. – Hvad är han? – Snærpet. – Han, som hyllar Hans Jæger! – Kan inte hjelpas. Teori och praktik äro två olika ting. – Nej dethär måste jag berätta honom! – Inte lönt. Bara barnsligheter. Jag tyckte visserligen det var tråkigt nu, men det skulle snart gå öfver. – Nej det var inte barnslighet att vara ledsen öfver att mista en gammal vän.
N:o 148, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Åttonde Hsfvudtitel, i afs:de på den del af 32 punkten som rörer 118 Den 1 D ee ernber. anslag till pffidagogierne, fattade beslut, hvarigenom PresteSf., med godkännande af Utslcs afslyrkande af bifall till K. M:s Nåd. Propos. i ämnet, bifallit Ulsk:s å midten af sidan 50 gjorda hemställan, endast med den ändring, att dels der tillstyr Ista reservations-anslag böjdes från 20,000 till 50,000 Rdr Knit ecb dels efter orden »löneförbättring §t lärare vid» af», samt derjemte ansett att staden Lidköping bör uptagas bland de städer, för hvilkas skolor blifvit å stat upförde en Bektor och en Kollega. I sammanhang härmed föredrogos jemväl de från Vallöf!. BorgareSt. genom dess den 3 dennes bordlagda prot.-utdr. N:o 437, meddelade inbjudningar, dels till R. o. Ad, samt BondeSt., att deltaga i den, vid föredragningen af StatsCJtsk:s Utlåt. N:o 148, af BorgareSt. i afs:de på förslaget, pag. 49 beslutade förändring att Lärarestat för en Rector och en Kollega bestämmes för läroverket i Lidköping, oell dels till MedStin alt förena sig i det vid samma tillfälle af BorgareSt i afside pä andra yttrandet pag. 50, fattade beslut, att för hvartdera af nästkommande tre år ett reservations-anslag af 30,000 Rdr llmt må å Riksg:sKont. anvisas, att, ställd till K. Ms Nåd. disposition, användas till löneförbättring, enl. ofvan stadgade grunder, åt Lärare vid äfvensom tili utvidgning af sådane paedagögier, uti hvilka undervisningen vunnit en högre grad af utveckling, och jemväl under samma vilkor åt Läraren vid padagogien i Avesta, samt att R. St:r hos K.
Jag slutar med Den 3.0 Julli. 35 att förklara, det jag villigt underkastar mig livad Ridderskapet och Adeln, med an-, ledning af den väckta frågan, laglikmätig beslutas, men protesterar emot hvarje egenmäktig lagtydning för tillfället, och är öfvertygad, att någon jä fuktighet vid detta tillfälle hvarken egt eller kunnat ega rum. Grefve Horn, Claes Fredrik: Mig synes saken fullkomligen utredd, då icke ens de Jurister, som yttrat sig deri, mägtat bestrida, att formfrågan äfven rörde personligheten; och det torde följaktligen vara utom allt tvifvel, att en oriktig votering ägt rum. Hvad Friherre Boije och Grefve Posse nämnt om ordställningen i 38 §. af RiddarhusOrdningen, hade man sannerligen icke bort vänta af så utmärkt goda stylister, som desse Herrar hafva namn för att vara. Det framför ordet och befintelige komma måste just bevisa motsatsen af hvad Grefve Posse åsyftat. Ordet vare skulle eljest nyttjas i båda meningarne. Friherre Anckarswärd: Jag är skyldig hembära Grefve Posse tacksägelse, för det han fästat uppmärksamhet på min del i felaktigheten af den framstäldä proposiLionen. Jag är skyldig emottaga bestraffning för hvad jag kan hafva felat, men det torde dock medgifvas, att det ej är jag, som i egenskap af enskild StåndsLedämot kan framställa, eller vägra, proposition. I afseen - Den 20 Julli. de på hvad Grefve Posse decrelerat der* om, att den ej kan läsa Svenska, som icke förstår 38 §. RiddarhusOrdningen, såsom den ädle Grefven, måste jag bekänna, att jag då är ibland deras antal, som icke kan läsa eller begripa Modersmålet. Jag hoppas dock, att hädanefter såsom hitintills kunna göra mig något fattlig på detta språk. Hans Excellence Herr Friherre Lagerbjelkej Gustaf: Det är svårt att yttra sig i förevarande ämne, utan att förut hafva anmärkt, huru önskansvärt det varit, att någon anledning dertill aldrig blifvit gifven.
Allmänna Magazinslnrättningen Summa 1,330,929: 34. 6. dock har, förr än de i Landet hos undsättningstagare ännu innestående fordringar för erhållen Spannemål efter 1826 års missväxt blifvit till fullo liqviderade, förlusten å hela undsättningsföretaget ansetts med säkerhet icke kunna bestämmas; och hvilken förlust Kongl. StatsContoret trott komma att ökas betydligt öfver förenämnde 206,041 R:dr 4a sk. 4 r* som utvisas af bilagde Tableau N.*o 7. Å ena sidan hafva Revisorerne väl funnit, att de redan uppgjorda räkningarne innefatta en sådan redovisning för anslagen till ifrågavarande undsättning, sorn öfverensstämma med de af Kongl. Majit derföre i Nåder stadgade grunder; men å den andra sidan åter, hafva Revisorerne föreställt sig, att beräkningen af företagets utfallande, med vinst eller förlust för Staten, bör efter andre grunder, än de nu följde, kunna uppgöras. Så väl den upphandlade, som den af Allmänna Magazinslnrättningen försträckte Spannemål, har nemligen till redovisning upptagit, icke efter dess egentliga kostnadsväi’de, utan efter åsatte utborgningspris, hvilka senare, hälst hvad MagazinsFondens Spannemål beträffar, betydligen öfverstiga de förre, så att följagteligen, enär försäljning emot contant betalning skett, samt öfverblefne Spannemålen beräknats till lägre värden, än de hvartill Spannemålen blifvit i räkningen debiterad, den här ofvan, såsom förlust sig visande pris-skillnad 67,249: n. 2, af sig sjelf skolat uppkomma. Verkliga kostnadsvärdet af Allmänna Magazinslnrättningens SpannemålsLager år 1826, låter väl, i anseende till felande värdes-calculer, sig nu icke bestämma; men, såsom hufvudsakeligen sig bärledande ifrån föregångne årens Intägt af Kronans behållne Afradsoch Tionde-Spanmål, hvilken.
En månad derefter, hvilket Konungen ej äge makt att vägra eller förhindra. Der så hända skulle, att, vid den sålunda förlängda tidens utgång, Riksens Ständer icke hade Staten reglerat eller någon ny Bevillning till bestämdt belopp sig ålagil, då skall Konungen kunna Riksens Ständer åtskilja, och fortfare den förra Bevillningen intill nästa Riksdag. — alt en ny Bevillnings Förordning på sådan grund uppgöra och utfärda. 2:o. Ilar Konungen låtit Riksdag fortfara utöfver den tid af tillsammans fyra månader, som sålunda är Riksens Ständer för ärend<nas afgörande förbehållen, må Konungen kunna, om ' Riksens Konstitulions-Utskoltets Memorial M 3. 3 Ständer det begära eller dertill samtycka, för bestämd tid af högst sex månader uppskjuta Riksdagens fortsättning; efter hvilken tids förlopp Riksens Ständer sjelfmant skola åter å riksdagsorten tillstädesvara. Pä Riksens Ständer ankomme att, med Konungens samtycke, förordna, om Utskott, ett eller högst tvänne, skola under uppskofstiden vissa, jemväl särskilt bestämda, riksdags-ärenden bereda och utarbeta. Konungen bibehålie sin här ofvan stadgade makt, att, sedan Riksdagen åter blifvit fortsatt, Riksens Ständer åtskilja, då Han det för godt finner. För antagande af ett enligt detta moment väckt förslag fordras samtliga Riks-Ståndcns bifall. 3:o. Konungen må, när Han det nödigt pröfvar, kalla Riksens Ständer, att, tidigare än utsatt varit, den uppskjutna Riksdagen fortsätta. Inträffar, medan Riksdag är uppskjuten, något af de fall, då, enligt bestämd föreskrift i detina Regeringsform, Urtima Riksdag borde hållas, och infaller ej den utsatta dagen för Riksdagens fortsättning före utgången af den tid, som för Urtima Riksdagens öppnande skulle iakttagas, varde Riksens Ständer kallade att viss dag inom nämnda tid åter sammankomma. 1 händelse af sådan underlåtenhet, som i 95 § omförmäld är, sammankomme Riksens Ständer sjelfmant till fortsättning af Riksdagen å den i samma § bestämda dag.
Då det förra är inskränkt till en mindre summa och genom Capitalafbetalning åiligen minskas kan deremot ett lån af sednare beskaffenheten uppgå till ett vida betydligare belopp och förblifver vanligen till Hufvudstölen oförändradt Om ett misstag i afseende pS en belänt egendoms värde möjligen skulle inträffa, kan sådant likväl då Cassans inteckning är den första nast efter Bankens, troligen aldrig medföra förlust af hela Capitalet, hvilket åter kunde blifva händelsen, om en annan inteckning före Cassans finge äga rum. Dessa skäl fordra en närmare pröfning än som vid en blott pr te liminair granskning af änjnet kati äga rum och Utskottet tror sig bäst' bevara säkerheten för de under RiddarhusDirectiorens förvaltning ställda fonder, då Utskottet för det närvarande avstyrker det af Herr Grefve De la Gardie föreslagne tillägg och hemställer att detsamma först i sammanhang med pröfningen af Lånereglementet i allmänhet må till afgörande företagas, hälst ett 6å be - 2 4 Den 5 April. skaffadt tillagg synes öfverskrida gränsen för en provisorisk åtgärd. Stockholm den 27 Mars 1823. På RiddarhusUtskottets vägnar C. G. Spens. N. Snoilsky. Bilagor till PieniProtocollet för den 4 April, förmiddagen. N:o i* Herr Rothlieb, Axel; Med en jemkning i Extra Roteringen, kan förstås en jämnare fördelning öfver hela Riket, eller ock i hvarje province särskildt. I sednare fallet tror jag ej, att en fullkomlig rättvisa ägde rum, ty utan afseende på ortens mer eller mindre törmåga att bära ett onus, blefvo då visssa Provincer belastade med Rotering efter \\hem*. Den 4 April /. mi 2 5 man högst, på hvarje Extra Rote beräknadt, då deremot i ändra x4adelar å 3 fulla hemman kommo att anslås till uppställande af en Extra Roteringskarl allt etter som orterne voro lindrigare eller mera tryckande belagde, då Indelningsverket först inrättades.
Uti förberörda motion har blifvit erinradt, att Rikets Ständer vid 1856— 1858 års riksdag för anläggning af jernväg om 4 fots spårvidd mellan hafsviken vid Hudiksvall och Dellsjöarnes vattendrag vid Forssa kyrka beviljade ett låneunderstöd af 370,000 R:dr, mot 5 procent årlig inbetalning, deraf först beräknas fyra procent ränta och återstoden afgår å kapitalet. Denna jernväg, som år 1860 fullbordades, ställdes i förbindelse med en af numera aflidne Friherre P. A. Tamm tidigare påbörjad och samtidigt med jernvägen afslutad kanalanläggning från Dellsjöarne ned till Forssa kyrka. Kostnaden för jernvägsanläggningen, af dåvarande Kapitenen Adelsköld beräknad till 560,000 R:dr, hade uppgått till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. 45 624,000 R:dr eller 64,000 R:dr mera, än kostnadsförslaget innehöll, hvarförutom sedermera betydliga kostnader måst göras för utvidgning af stationernas områden och upplagsplatser, inköp af vändbord och lyftkranar, anskaffande af en ångbåt jemte ångbåtsstation med kaj och magasiner vid sjön Dellen m. m., uppgående till mera än 100,000 R:dr. Bruttoinkomsten af denna jernväg hade uppgått Passagerare-antalet hade utgjort första året 9,615, andra året 14,263, tredje året 14,669, fjerde året 16,669 och femte året 19,931 personer. Passagerarnes antal hade sålunda på de fern åren mera än fördubblats, men skulle hafva ökats ännu mera, derest icke tvänne för persontrafiken särdeles missgynnande förhållanden hindrat mängden af vägfarande att begagna sig af jernvägen. Dessa ofördelaktiga omständigheter voro, dels att jernvägen, der den afslutas vid Forssa kyrka, icke träffar någon allmän landsväg, utan endast en sockenväg, afsides belägen från allmänna landsvägen, dels att, då jernvägen slutar vid Forssa kyrka, kommunikationsleden sedermera fortsättes vesterut på den ofvanberörda, P. A.
Förvaltningens då varande Chef, ContreAmiralen Grefve Cronstedt, företagit serskild granskning af Reglementet och låtit deruti införas af honom nödiga ansedda ändringar och tillägg, öfver en del hvaraf Widin också hade enskildt, på Grefve Cronstedts tillfrågan, yttrat sina tankar i afseende på ändringarnes beskaffenhet af ändamålsenliga eller öfverflödiga; äfvensom Widin redan under tryckningstiden upptäckt en del af de uti Reglementet sålunda skedda ändringar och tillägg; derefter af Förvaltningen blifvit den R. St. Just. Ombudsm.
Stats-Utskottet nu mera blifvit tillkännagifvet, bevillningssumtnan kan nedsättas 150,000 B:dr mindre än hvartill den förut under Riksdagen provisoriskt blifvit uppgifven, hvarigenom Bevillnings Utskottet alltså blifvit det önskade tillfälle beredt, att projectera jemkning och mindskning i den redan gjorda fördelningen deraf, så anser Utskottet lämpeligt att låta försvinna ej mindre Tredje delen af de i Tredje Artikeln 1 §. stadgade 6 sk. å hvarje Bevillnings R:dr, sorn erlägges efter Den 17 Juli. 1445 «fter a Art. än hela den i samma Artikels a §. utsatte personella afgift äfvensom den i a Art. för Hundar äsatte afgift , och kommer i följd häraf 3 Art. att lyda som följer: 3 Art. Fyllnads Afgift: Denna afgift kommer att utgå till fyllnad i Statsbehof vet såsom ersättning för Bränvins Consumtionen och Landt-tulls Bevillningen med 4 sk. af hvarje Riksdalers Bevillning, och i lika förhållande för ett mindre belopp som taxeras efter 2 Art. och påföres särskildt för hvarje egendom och Löninkomst. Den äger dock icke rum å nedantecknade af gifter dre. Utskottet förmodar att, genom denna förändring, alla de Anmärkningar måge kunna anses förfallne, som i öfrigt hvad denna Artikel angar blifvit gjorde. 4 Art. 1 §. Emedan, på sätt i Vällofl. BorgareStåndet är anmärkt, särskildt är förordnadt huru förhållas bör med Mantalsskrifningar i Götheborg, så anses nödigt, att sådant bestämmes genom följande Redaction i I Mom, Med Mantalsskrifning i Stockholm och Götheborg förhålles efter hvad särskildt derom stadgas.
Det tilbcrer Ridderskapets och Adelns ädelmod, at glömma det förolämpande af BondeStåndets igenom lelaetF UeNrssons öieinori^l gjorde obilliga fordringar, som blifwit i hela dest widd afstagne; men ock at bereda en bättre framtid för desta deras mäst intresserrrge Medborgare, och med egna upoffringar wisa sin wälwilsa. Pä desta grunder wägar jag äter wäcka ämnen, som af Ridderskapet och Ädein blifwit lagde pä bordet, och föreslä til öfwerläggmng det af Friherre L-llvLr^Nollls ölemoriklt, 'som rörer inqwartering och KronoffjutSning i fredstider. Hwad ingwarteringen widkvmmer anser jag billigt at under krig hwarje Medborgare deruti deltager, sä i stöder som pä landet. Med förmodan at en, wis Regering förbätrrar tägvrdningen med sä högt dagtractamenle, at födan flr krigsfolket kan betalas efter uti hwarje ärs Markegängs Taza utsatt pris. Likaledes under krigstider mä Kronoskjuts utgöras af Rä och Rörs samt Insockne hemman, samt atle andre som tilförene warit priotil hälften emot Skattehemman, dock härifrän fritagne Säterier, ölit-NT-boställen och de hemman som bestrida allmänna post n och 1-LscrvL ffjutsen. De städer sorn äga jord deltaga äfwen uti detta onus til en wist proportion. - jag täger mig friheten föreslä i bäst för hwart rode tunneland. Ridderskapet och Adelil lärer uplyst sinna, at dä wi äga anledning köppas K rono sig! t sens betalande i likhet med all annan skjuts blifwer den mindre tryckande, i synnerhet dä sä mänga deruli deltaga. Emffelrgt wore, at nägot hinder blefwe för ( ourisrhästars npttjande af obehörige personer och tror jag
Vid handläggning af detta ärende, hafva Riksens Ständer inhemta!: att Nybyggare å Kronans jord i allmänhet, jemte det de tillgodonjuta så kallade frihets-år, få, de två första åren, af Kronan uppbära två tunnor god och strid Råg, samt äro, i 15 års tid, befriade från aila utskylder och besvär, af hvad namn de vara må, så till Kronan, som till Presterskapet och audre, likväl med undantag af den Allmänna Bevill-, ningen; att dessutom den Nybyggare, som eger flere, än 4 barn, alla Under 15 års ålder, undfår för hvartdera utöfver nämnde antal en half tunna strid Säd, till dess det yngsta uppnått 6 ärs ålder; samt att hv .r och en, som i Vesterceh Norrbotten» Län åslundar att å Kronans jord Underdåniga Skrifvelseri upptaga Nybyggen, ej allenast liar att påräkna,' jemte omförmälde förmåner, i s'ället för 4 tunnor Råg, 6 tunnor Korn, hvilka på en tid af högst 3 år utdelas med a tun»ort årligen, utan äfven efter fri hets-årens förlopp, utan erläggande af någon lösen, genast erhålla Skatteköp å Nybygget. Ehuru det häraf skulle synas som, genom de vid odlings-företag i de Norra Provincerne fästade större förmåner, vöre behörigen sörjdt för denna vigtiga angelägenhet, hafva likväl Riksens Ständer insett, att ändemålet icke på så-» dant sätt kan vinnas, enär ej allenast Climatets hårdhet och det deraf uppkommande äfventyret af täta missväxter afskräcka från dylika odiings-företag och göra framgången deraf osäker, utan äfven Nybyggarens uiskylder, hvilka bestämmas efter samma grunder, som i andra af Naturen mera gynnade orter, måste for honom blifva mera betungande; Och erfarenheten bär afven visat, att då ett Nybygge ej blifvit öfvergifven Nybyggaren likväl saknat förmåga, att förbättra detsamma, hvilket förhållande jemväl vitsordas af de Fem-års-berättelser, £. K.
Skrifvelse, N:o 231. all vidare utbetalning af statsbidraget samt återfordra hvad deraf uppburits, att på en gång eller sussesive till Riksgälds-kontoret inbetalas inom den lid E. K. M:t finner för godt i nåder bestämma; dock att, så framt längre anstånd än intill nästa riksdag skulle anses erforderligt, frågan härom i nåder öfverlernnas till Rikets Ständers pröfning. Fullmäktige i Riksgälds-kontoret tillse att sådan återbetalning ingår i vederbörlig ordning. 10:o. Den stad, ort, bolag eller enskilde, som af att genom statsbidrag befordradt företag kommer att draga omedelbart gagn, bör, i den mån E. K. M:t pröfvar skäligt, jemväl till dess fullbordande bidraga, antingen genom kontant tillskott eller med material ier och arbete. I annat fäll beror af E. K. M:t att inställa utbetalningen af de beviljade medlen. ll:o. Vid alla med statsbidrag i större eller mindre mån understödda arbeten böra företrädesvis, der sig göra låter, tjenstoch sysslolösa personer användas. 12:o. De arbetsföretag, för hvilkas utförande allmänna medel under denna riksdag äro eller varda beviljade, böra sednast under loppet af är 1853 påbörjas; kommande hvad som Rikets Ständer nu anvisa för de vid det årets utgång icke påbörjade arbeten att reserveras till Rikets Ständers disposition. 13:o. För utbekomna låneunderstöd till vattenaftappningar eller odlingsföretag bör, efter fem års förlopp från slutet af det år, hvarunder samma lånemedel från Riksgälds-kontoret först utbekommits, årligen erläggas åtta procent af hela den lyftade iånesumman, hvaraf räntan godtgöres efter 2 för hundradet af obetalta kapital-beloppet och det öfriga utgör afbetalning derå. I afseende på sättet och ansvarigheten för dessa inbetalningars verkställande, länder ofvan åberopade Kongl. Kungörelser af den 13 Juni 1845 och 3 November 1848 till efterrättelse. 14:o.