Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men, då sådant åter icke är utförbart ens inom ett enda härad, skuile troligen en skattejemkning, företagen af olika skattläggnings-kommissioner, lemna såsom resultat än större ojemnheter, än de som nu förefinnas; och i stället för att nu en eller annan hemmansegare, enär han med kännedom 0111 sin jords beskattning deraf blifvit in» nehafvare, endast kan sägas hafva anledning anmärka dess relatift högre belopp, skulle då säkert mången få giltiga skäl att klaga öfver orättvisa ändringar i det varande förhållandet. 60 Forslfjndel med Kronoskjuts vid bortoch bemmarcherna af den till tjenstgöring i hufvud staden ärligen inkallade kommendering af Länets båtsmän bar länge utgjort en för allmogen kännbar tunga, och den har derföre tacksamt erkänt den lättnad i detta onus, som första gången innevarande års höst blifvit beredd genom bålsmännens hemtransporterande på ångfartyg tili de ställen i Länet desse anlöpa. Politi. För den allmänna ordningens och sedlighetens vidmaglhållande fattas understundom beslut i sockenstämmor, ändamålsenliga och fruktbärande i den mån Pastorerne inom församlingarne ega båg och förmåga att verka för saken. Då de nyligen öfver allt inrättade sockennämnderne hinna göra sig närmare redo för ändamålet med denna instruktion och folket blifva bekant dermed, böra välgörande resultater deraf kunna påräknas. Jag bar förut baft Nåden omnämna svårigheten, att erhålla dugligt tjenstefolk, till en del härledande sig från det i orten vanliga oskick, att aftal emellan husbönder och tjenare göras endast för en del af tjensteåret och derifrån att husbönder ej sällan fått bos sig mantalsskrifva större antal tjenstehjon, än de i sin tjenst använda, och jag har i anledning häraf anbefallt kronobetjeningen, att noggrann! vaka öfver tjenstehjonsstadgans efterlefnad.
Vid sistnämnde, eller 1840 års, Riksdag väcktes, genom enskilda motioner, fråga om indelta räntornas indragning och uti deröfver afgifne utlåtanden föreslog StatsUtskoltet hufvudsakligen: att alla indelta räntor och kronotionde, som voro anslagne till Staters aflöning eller serskilda Inrättningar m. fl. behof, borde, med några uppräknade undantag, som erfordrade serskild pröfning, till Statsverket indragas och ersättas af contanta löner och anslag; dock att ordinarie innehafvare af indelta löner skulle ega att, derest de det åstundade, dervid bibehållas, så länge de vid tjcnsten qvarstodo; samt att, för nämnde ändamål, hvarje indelt lön eller anslag borde uträknas efter 10 års medelmarkegång, med tillägg af forsellön å spanmål, och beloppet deraf, jemnadt till fullt Riksdalertal, utgöra den ersättning, som till löntagaren skulle utgå, intilldess att för framtiden, och utan minskning i de dåvarande Tjenstemännens rätt, nya lönestater kunde blifva läststälde, hvaremot för serskilda Inrättningar och Stiftelser den sålunda uträknade ersättningen endast borde gälla i 5 år och sedermera altid bestämmas för 5 år i sender efter medium af nästförutgångne 10 årens markegång. Detta förslag jemte åtskillige i sammanhang dermed gjorda framställningar, om nödige förändringar i Beskattningssamt Uppbördsoch Redogörelse-verket, förföllo emedlertid, sedan de af 2:ne Stånd blifvit godkände, men af de 2:ne andra icke antagne. Sedermera väcktes frågan å nyo vid sistförllutne Riksdag, hvarvid Rikets Ständer, enligt underdånig skrifvelse af den 24 Maji 1845, som, på sätt förr nämndt är, i Nåder blifvit till Comiterade ölverlemnad, i ämnet fattade följande beslut: l:o.
Upplästes ånyo och godkändes, till den påföljd som 56 §. Regeringsformen stadgar, ConstitutionsUtskotcets, förlidne gårdag på bordet lagda Memorial, angående ändring i 68 §• Riksdagsordningen. Vid förnyad föredragning bifölls BancoUtskottets, förlidne gårdag forsta gången upplästa, Memorial åtgående lånbiträde i Banken för SöderTelje Canal och Slussverks Bolag, samt rättighet till Låns undfående i RiksDiscontenemot hypotek af samma BolagsActier. Upptogs ånyo Friherre Anders Cederströms förlidne gårdag upplästa Dictamen, med erbju - Den y Augusti. 123 dande att på egen bekostnad låta trycka de Handlingar som röra Allmänna Bevillningen 5 Och biföll Ridderskapet och Adeln att afskrifningskostnaden skulle af de till Riksdagskostnademas bestridande anslagna medel utgå, samt att inbjuda de öfriga respectiva Stånden att häruti instämma. StatsUtskottets förlidne gårdag på bordet lagda Memorial, jemte åtföljande förslag till Reglemente för Riksens Ständers RiksgäldsContoir upplästes ånyo och godkändes. Till slutligt afgörande företogs BancoLTskottets den 2g Juli på bordet lagda och den 31 återremitterade Memorial, af den 26 i samma månad, angående Regleringen af Discor.fcrörelsen i Riket, sedan privata delägares octroyer tilländagatt 3 så väl sorn Utskottets öfver anmärkningarne den 3 dennes afgitna och följande dagen på Bordet lagda Utlåtande. Hans Excellent? Herr Grefven och Landt* Marskalken: Sorn Höglofl. Ridderskapet och Adeln lärer finna detta mål vara 3f beskaffenhet att böra behandlas punktvis, sä torde jag först få företaga frågan huruvida Malmö Discont må erhålla prolongation. Herr Påhlman, Otto Fredrik: Ehuru af olika tanka med BancoUtskottet om de vilkor, 12} Den 5 Augusti. som för Malmö
Af de uptäckter och iakttagelser, som af Sällskapets medlemmar vid sammankomsterna meddelas och discuteras, blifva resultaten nya framsteg, nya eröfringar inom vetenskapens område, till den lidände mensklighetens gagn; och genom detta samfund invandra från alla andra civiliserade länder de beständigt sig förökande nya kunskaperna, för att komma samhällen och indiver inom vårt eget land till godo. Spridandet af dessa kunskaper bland Sv. Läkare och vetenskapsidkare sker, som ofvan är nämndt, dels uti Läkare-sällskapets månadtliga ”Tidskrift”, hvaraf 16 årgångar redan utkommit, dels uti dess "Handlingar”, af hvilka hittills 19 band utgifvits. Men försäljningen af dessa publicaliöhér har aldrig lemnat någon behållning till fullt bestridande af redaktions-, tryckningsoch transportkostnader, utan hafva för dessa ändamål ledamöternas enskildta bidrag mast anlitas; neli om uti Sällskapets räkenskaper äfven en mindro behållning för året någon gång varit synlig, låter sådant endast förklara sig af ledamöternas frivilliga upoffringar för Sällskapets existence. Det är dessutom, under sådana förhållanden lätt begripligt, alt Sv. Läkare-Sällskapets verksamhet, isynnerhet för landsorten och den stora allmänheten, på långt när icke motsvarar de vetenskapliga resurser, hvaraf Sällskapet otvifvelaktig! är i besittning; likasom man ej billigtvis kan begära, alt detta samfundsledamöter, äfven med största intresse för deras sak, skola, eller Den 31 December f. m. 269 kunna vidkännas förökade utgifter för ändamål, som dock för sjelfva denna allmänhet äro af högsta vigt och fördel. Under förhoppning, alt R. St. och StatsUlslc. behjerta hvad jag haft äran framställa, lid förmån för en af vårt lands ädlaste stiftelser, anhåller jag om remiss häraf till StalsUtsk., för hvilket jag torde få framlägga en närmare redovisning för Sv. Läkare-sällska pets ekonomiska ställning. Begärdes på bordet. Frih. Hjerta, Fredrik Philip, upläste en sålydande motion:
– Han önskar att den blifvande pastorn i L** måtte vara gift. – Stackars Ernst, och din ännu icke jordade ungdomskärlek ... – På den kan jag ej tänka. Grefven erbjuder mig sin hustrus kammarjungfru mamsell Charlotte. – Men du känner henne ju ej. – Hvad gör det? Jag lär nog känna henne efter äktenskapet, om det skulle bli af ... Dessutom är mitt hjerta kallt, jag kommer aldrig mera att älska någon qvinna. Om jag ej blott fruktade något annat ... – Hvad då? – Åh, ingenting just bestämdt. Var glad, min mor, vi skola åter blifva lyckliga. – Du antager då grefvens förslag? – Hvad vill jag göra? Kan jag se min mor omkomma af brist. – O, barn, du får ej för min skull uppoff... – Säg icke mer, mamma! Hvad veta vi menniskor? Kanske blir denna hustru, fallen från skyarna, en himlens gåfva. – Gud välsigne dig, min son! Måtte du blifva lycklig! Men lemna mig nu ... jag skall försöka att sofva litet. Då Isander var ensam i sitt eget rum, började han att gå fram och tillbaka på golfvet. – Jag måste uppoffra mig, sade han sakta för sig sjelf. Jag skall finna tröst i att göra godt och i medvetandet att hafva räddat min mor ... Sedan jag kommit så långt i historien, klädde jag af mig, släckte mitt ljus och lade mig att sofva. Klockan var knappast 6 på morgonen, då jag vaknade vid ett förfärligt buller utanför min dörr. – Herrn ligger ännu, hörde jag min städerska säga. – Det gör ingenting, svarade en grof röst. – Men han sofver visst. – Jag skall nog väcka honom. – Men det går aldrig an ... – Jo, Gud bevars, det skall jag visa. Och dervid hörde jag huru städerskan undanskuffades och dörren öppnades. Jag igenkände min gårdagsbekantskap, Ernst Isander. Hans närvarande utseende bildade en obehaglig och sorglig kontrast mot den skildring, jag nyss lemnat af honom under hans ungdoms ädlare dagar, då han ännu icke känt sig genomträngd af en annan bitterhet än den, som härflöt från fattigdomens bekymmer och försakelser.
De läto höra af sig i vår frihetsrörelses allra första dagar, och deras fana höjdes af högt begåfvade män under hela den tid som ligger emellan krigen; men till ett egentligt hufvud-spörsmål kunde bonden och hans maktställning före 1866 icke gifva anledning, ty dessa saker hade ingenting att göra med problemet: helstaten eller Danmark tilT Éjderen. Men. då detta var skaffadt ur verlden, kom bonden fram. Dittills hade egentligen alla svärmat för honom. Ploug hade bland sina många tillfällighetsdikter naturligtvis också fabricerat en om den förträfflige danske bonden, och de nationalliberala hade i det hela icke heller någonting emot att kokettera för bönderna. Men hvarför icke det? Bönderna begärde ju inga embeten, de tilläto att man fortfarande behöll dessa för sig sjelf, och om något större inflytande, om någon egentlig makt för bönderna kunde der då icke vara tal. Men det var det, hvarom der blef tal, mera än någon hade trott. Det var Berg och J. A. Hansen, som samlade bönderna till ett parti. Först förföljde de hvarandra — J. A. Hansens medverkan till en allians mellan » de stora och de små bönderna » i oktoberföreningen bragte Berg i harnesk — men snart sågo de, att de hade för stora gemensamma intressen för att slås, och ur alla de element, som voro missbelåtna med den nationalliberala styrelsen, bildade de » denförenade venstern ». ett parti sora 1872 blef flertal i folke-tinget och som 1876 nådde derhän att besätta tre fjerde-delar af platserna. Så länge kampen stod mellan » den förenade venstern » och högern, var ställningen klar. Icke blott voro der, äf-ven efter det » faestespörgsmålet » * blifvit skaffadt ur verl-den, stora och genomgripande, af venstern framlagda reformfrågor, som skilde de kämpande åt — i synnerhet på det kommunala och kyrkliga området kräfde venstern stora framsteg — men hvad som egentligen bestämde gränsen skarpt och klart, det var parlamentarismen.
1 medgifva, blefve Rådstufvurättens Ledamöter, i förmågo af 1 Kap. 12 § Rättegångs balken, fällde att, hvar för sig, böta tio daler silfvermynt med Tre R:dr 16 sk. Biko; men i fråga om de öfriga två målen, i hvilka Enkor efter aflidna gäldenärer sökt att, emot åtnjutande af urarfva förmån, få till borgenärer afstå all qvarlåtenskapen efter sina män, har Kongl. Hof-rätten genom samma utslag sig utlåtit, att som hvarken genom konkurs-lagen, eller särskild i ämnet utkommen författning, blifvit uttryckligen stadgadt, det efterlefvande maka, som sin egend m eller giftorätt afträder, skall vid första förhöret i konkursmålet med ed fästa rigtigheten af den upprättade bouppteckningen, funne Kongl. Hofrätten Rådstufvurättens anmärkte förfarande icke vara att hänföra till sådant fel i Domare-embetets utöfning, att ansvar derföre lagligen egde rum. Ofver sednare delen af detta utslag anfördes af Justitie-Ombudsmannens underdåniga besvär. 1 dem åberopades hufvudsakligast, att den i utslaget antagna grundsats, att straffbart fel i Domare-embetet ej skulle i annat fall kunna vara begånget, än der ett uttryckligt lagstadgande blifvit öfverträdt, syntes icke böra blifva godkänd. Då nemligen med uttryckligt stadgande här ej kunde annat förstås, än det som bokstafligen föreskrefve, hvad domaren hade att iakttaga, kunde svårligen inses, huru denna Kongl. Hof-rättens grundsats läte förena sig med den pligt, domaren uti 1 Kap. 11 § Rättegång-balken fått sig ålagd, att noga pröfva lagens rätta mening och grund och derefter döma. Med lika godt skäl som boupptecknings-eden i urarfva mål kan till inställelsedagen uppskjutas, derföre att annat icke är uttryckligen stadgadt, skulle denna ed i sådana mål kunna helt och hållet eftergifvas; ty något deremot stridande är lika litet uttryckligen stadgadt.
Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: rörande förslag till allmän stadga om mått, mål och vigt. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets: om förändring i BefordringsLagarne; örn arbetskommenderingars upphörande; om förändrad reglering med Presterskapets aflöning; om konstbränneriredskaps flerfaldiga sammansättning; rörande undersökning, hu - D«n iS Mars f. m. 345 nivida bränvin af potatoes vore, mer än annat bränvin, af skadlig egenskap. Expedition sUtskottets: med förslag till underdånig skrifvelse angående Dykerioch Bergningsanstalterne i Riket; angående förändrad redaction af 17 Capitlet HandelsBalken. 4:o Af sia" till nedannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden: Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets : om belåningsrättigliet i publika fonder å ritorr spannemål. 5:o Läggande till handlingarne af nedannämnde Utskotts Utlåtanden: Statssamt Allmänna Besvärsoch Eko-x nomiUt skott ens : om de Skånska InfanteriRegementernas befrielse från Garnisons-tjenstgöring under fredstid. BevillningsUt skottets: om moderation i porto för bref, som väga öfver 8 lod. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets'. angående Presterskapets på Gottland aflöning. ExpeditionsUtskottets: Med förslag till underdånig skrifvelse, an - 346 Den 18 Mars f. m. gående förändring af 4 § 17 Capillet ÄrfdaBalken.
Härefter företogs Walet, hwilket efter Sedlarnes öpnande, enligt Wal-krotocollet, befanns hafwa utfallit pa följande sätt, nemligen: Til Revisorer öfwer StatsLancooch Riksgälds-Werten. Grefwe OvIIenliorA, polian Henning, Lagman » 161 röster. Friherre von OnZern, Sternberg, iVlatbias - « - -15Z —> Friherre pock, pebr /rclolk, HofMarffalk, R. N. O. 148 — Herr käckman , Otto preclric, lieutenant. — Herr von Stockenström, liars, Bruks-kition. « 2Z9 — Herr ler^meclen, ^acob, Brukspatron 122 >— Til Revisorer öfwer Krigs-Medlens Förwaltning: Herr ioSL Den 26 Mars. e» m. Herr Reuters!rö!6, Oicrlric, Major » izo Herr Sanäels, Len^min, BergsRäd - s » » - izo „ Högloft. Ridderffapet och Adeln akffiljdes klocEan 22. In iiclein krotocolli 6. Lilverstolps. Tisdagen den 2?:de Mars. klenum klockan L 10 förmiddagen. JusteraZez följande underdåniga Skrifwelser ti! Kongl. Majit: Stormagtigste Allernädigste Konung!
Hvad forlönerne beträffar., så äro de i allmänhet i Calmar län snarare under än öfver skjulslrgan. I södra delen af länet betalas forlönen från Calmar till Carlskrona, hvaremellan afståndet är g mil, med Råg rtdr r:gds, och i norra delen skall, efter hvad jag hört en annan ledamot säga, vanligen betalas 20 sk. r:gds för milen i accord. Detta ar allt hvad jag nu velat i detta ämne anföra. Hi' Ribbing: Jag tror visserligen icke att här är fråga om annat, än att R. o. Ad:s samtliga ledamöter öfverensstämma deruti, att den nuvar. skjutsordningen måste upphöra och blifva ställd på entreprenad, så vidt möjligt är; men jag hemställer, huruvida de värde talare, som önskat, att skjutslegan först måtte förhöjas och sedan entreprenader uppgöras, icke misstagit sig. Jag skulle tro att det vore bäst, att, såsom jag redan föreslagit, entreprenader först må försökas med det villkor, att entreprenörerne få högre skjutslega; ty då man vqt sig såsom entreprenör kunna få högre skjutslega, än såsom reservskjutssky Idig, skulle både de reservoch hållskjutsskyldige önska entreprenader, med utsigten att, jemte befrielsen från skjutsningsskyldigheten, få tillfälle att genom skjutsningen förtjena mer än förut. Det är alltid gifvet, att man vill förtjena mycket, och deraf följer att alla skulle önska den ordning, som medförde en högre betalning, helst likväl, då förhållandet är, alt en del af de reservsk ju Isskyldige gerna vilja skjutsa, men andra deremot äro obenägna dertill, de, som icke vilja blifva af med skjutsen, få tillfälle att dermed fortfara, i det de ingå i entreprenaderne, samt de öfriga kunna slippa detta besvär. Hvad för öfrigt faran af de stegrade forlönerne angår, ser jag icke någon fara i deras stegring; ty jag anser dem nu vara för låga.
Jemte detta kufvudförslag och “med afseende på de möjliga svårigheter eller oförutsedda hinder, som kunde komma att fördröja verkställigheten af detsamma," framställde kommitterade ett interims-, ingalunda ett “alternativt" förslag, enligt hvilket kommitterade ansågo medicinska undervisningen, “sa godt sig göra låter,“ om ock ofullkomligt, genom att förena de tre befintliga medicinska läroverken till enig och ordnad samverkan, “kunna provisoriskt ordnas för tillfället och intilldess kommitterades förutnämnda hufvudförslag, hvilket kommitterade framställt såsom otvifvelaktigt det enda rätta, hvarigenom medicinska undervisningen i vårt land, på ett fullt ändamålsenligt sätt kan ordnas," blefve till verkställighet befordradt. Kongl. Sundhets-kollegium, hördt öfver kommitterades betänkande afstyrkte hufvudförslaget, samt yttrade efter en utförlig kritik af interimsförslaget såsom sin öfvertygelse “att det vore bättre att förkasta hela förslaget och lemna alla de befintliga läroanstalternes organisation och verksamhet hufvudsakligen oförändrad, med bibehållande af den samverkan, som redan dem emellan eger rum, genom den, fakulteternes alumner ålagda tjenstgöringsskyldighet vid de med Carolinska institutet förenade kliniker, på ett lämpligare sätt än hittills, bestämma läroverkens inbördes förhållande och rättigheter, samt ordna lärokurser och pröfningar så," att de i möjlig mån må “blifva på en gång fullständigare och enklare." I sådant afseende föreslog derföre Kongl. Sundhets-Kollegium i underdånighet följande grunder för den medicinska undervisningens ordnande:" “l:o. Samtlige nu befintlige undervisningsanstalter för läkare bibehållas vid hufvudsakligen enahanda organisation som hittills, med den tillökning i Motioner i Preste-Ståndet 1862. 173 lärarekrafter, som Kongl. Majit efter sig företeende omständigheter vid den ena eller andra bland dem prof var nödig; 2:o.
Till en början hade hon hoppats, att de skulle komma att inse, att de misstagit sig. Finge de bara se henne utklädd! Då var hon så vacker. Hon hade en regementets-dotters-kostym: röd kjol med svarta sammetsband, hvit väst med guldknappar och en röd uniformsjacka och en kask, som skulle sitta på sned på hufvudet, och höga stöflar, guldskinnsstöflar. Och till dräkten hörde en trumma; och hon kunde trumma alldeles utmärkt. Finge de bara se henne som regementets dotter! Hon hade tur. Det blef kostymbal hos en af flickorna, och hon blef bjuden. Hon hade varit så lycklig flere dagar förut. Hon visste hvad hon visste. Då det långa tåget marscherade in i balsalen gick Maja i spetsen och trummade. Det var så, just så hon hade tänkt sig det. Ett par stora gossar, som ej velat kläda ut sig, stodo inne i salen och väntade på tåget. — Den där ser ut som en apa på ett positiv, sade den ene af dem alldeles högt. Maja släppte trumpinnarna, lämnade tåget och kröp bakom en gardin. Gossen fick gå fram och be henne om förlåtelse. Men det hjälpte inte; det, som var sagdt, var sagdt. — Hör du, sade hon till en af flickorna. Säg mig alldeles uppriktigt på heder och samvete, ser jag ut som en som det han sa? — Nej, det gör du visst inte. — Hur ser jag ut då? — Du ser ut som en fågelunge. Det måtte väl inte vara något farligt. — Åhnej. Nej, gå inte ännu — är jag ful — nu också? — Ja, det är du. Det var således intet hopp mer, att skolkamraterna skulle inse, att de misstagit sig. Endast ett par dagar hade förflutit sedan den balen, så att såret sved alltjämt. Nu undrade hon bara hur pass ful hon var. Om hon var som fröken Berenius? Men plötsligt kom hon att tänka på att om hon vore ful, så vore det bäst att vara det gränslöst. Kanske kunde hon bli omtalad och ryktbar för sin fulhet! — Maja läser inte, sade fröken Berenius. Maja dök ned i boken för ett ögonblick; men denna nya tanke fick henne snart åter fången.
Slutligen haiman kommit lill det förhållande, som nu existerar, nemi. att denna fordran balanseras inom linien, i anseende dertill att kanalen blott med högsta nöd kan bibehålla sig. Hvar och en som har passerat kanalen, torde inse, att man endast med största svårighet kan passera densamma, och alt den fordrar en ganska betydlig reparation; men det är endast då aktieägarne äro säkre om, att kanalen är deras egen egendom, som de våga företaga en sådan störe reparation; hvarföre ock Lina-sundet, som är ytterst svårt alt gå igenom för ångfartyg och andra fartyg, ehuru nödvändigheten fordrar gräfning och rättning af farleden i detta sund, ännu linnes uti sitt sämre skick, allt i saknad af erforderliga medel till arbetets bedrifvande. Dä, som jag redan haft äran nämna, jag fortfar tillstyrka afskrifning af bankens fordran hos kanalbolaget, hoppas jag att en ålerremiss ej malle vägras mig af R. o. Ad., på det alt jag mål - 154 Den 12 April e. m. te komma i tillfälle att än ytterligare afgifva upplysningar lill BankoUlsk. Sedan härefter underl. Ridd.-sekreterare, på förfrågan af Gr. Lagerbjelke, Gustaf, upplyst, att någon underrättelse lill R. o. Ad. icke ankommit om de öfriga RiksStms uti förevar, ämne fattade beslut, yttrade Gr. Lagerbjelke: Det må visserligen kunna äga sin riktighet, som den siste värde talaren nämnt, att Södertelje kanalbolags affärer äro i en svår ställning; men en afskrifningsfråga, sådan som denna, bör dock med största varsamhet behandlas, och det vill då synas mig, som det icke vore den rätta vägen alt frågan om afskrifning väckes af en enskild person, då Södertelje kanalbolag ej derom sjelf framställt någon begäran; hvarföre jag förenar mig med den värde talare, som begärt bifall till betänk. Hr Aminoff: Det är visserligen sannt, alt motionen är väckt af en enskild person, men denna person är tillika ordf. i direktionen sedan sisll. höst, då jag dertill blef utsedd efter salig H. Ex. Rosenblad.
Uncl er denna dag liar Conslilutions-Ulskotlet emottngit Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protocoll för den I och 5 innevarande månad, af hufvudsakligt innehåll, att enär, vid återföredragning af ett utaf RiksdagsFuMmägtigeu Hans Jansson framstäldt förslag till underdånig skrifvelse eller adress till Hans Majit Konungen, i anledning af Hans Majlis Tal vid Riksdagens öppnande å Rikssalen, flere Ståndets Ledamöter yrkat Proposition på berörde förslags antagande och meddelande till de öfriga RiksStånden, Talmannen förklarat, att, sorn 44 §• 1 Morn. Riksdags-Ordningen uttryckligen inneliölle, det allmänna frågor, hvarmed förstås sådane, som kunna eller böra komma under samtlige Riks-Slåndens öfverläggning och pröfning, ej må i Riksens Ständers Plena till omedelbart afgörande upplagas, utan skola öfverlemnas till utredande af behöriga Utskott, funné Talmannen, vid jemföielse äfven af 56 §. Regerings-Formen, sig, på grund af 55 §. Riksdags-Ordningen, föranlåten vägra Proposition till omedelbart antagande eller förkastande af ifrågavarande förslag, samt alt, då Ståndets genom votering utrönta majoritet äskat den sålunda vägrade Propositionens framställande, öfverläggningen förklarats hvilande och målet blifvit förvisadt till Conslitulions-Utskotlet, jemte anmodan att, inom åtta dagar efter delfåenrlet af handlingarne, till Ståndet med utlåtande inkomma. Vid pröfning af delta ärende har Utskottet tagit i betraktande, att det af Hans Jansson framställda förslag till underdånig Adress, långt ifrån att innefatta en Motion, endast åsyflar ett uttryck af Bonde Ståndets tänkesätt och förhoppningar om landets allmänna ställning, alt då Hans Majit Konungens Tbrontal, såsom en icke med contrasignation försedd handling, ej är att betrakta sorn en Kongl.