Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
PresteStåndet då torde omröstning böra af Förstärkta StatsUtskottet anställas efter en så lydande proposition: 17:0 Den, som bifaller en tillökning i förut varande StatsAnslag för Gymnastiska Centralinstitutet med iooo R:dr B:co, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer denna tillökning att förhöjas till 1600 R:dr. Det af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten gemensamt i Utlåtandet N:o 10 föreslagne nya Anslag af 60,000 R:dr för Undervisnings Verken är genom 3 Stånds beslut, nemi. R. o. A:sj PresteStåndets och BorgareStåndets > bifallet. Och som R. o. A. ensam härvid tillagt: att de besparingar som å detta anslag kunna uppkomma äf - 522 Stats-Utskotlets ven må användas till förbättrande af Lärarnes löner vid KrigsAcademien å Carlberg; så anser Utskottet berörde tillägg förfalla. Sjette HufvudTiteln. Uti StatsAnslaget till Institutet fur Blinda och Döfstummaj sorn Utskottet föreslagit till dess förut varande belopp, 3,333 R:dr 16 sk.; och hvilket bifallits af Högv. PresteStcindet samt Vällofl. BorgareStåndet, har en tillökning blifvit beviljad af Hög loll. Ridd. och Adeln samt Hederv. BondeStåndct med 2000 R:dr, emot vilkor af sistnämnde RiksStånd, att ytterligare en Elev från hvarje af Rikets Stift, må vid Institutet emottagas och vårdas. Två Stånd hafva således stannat emot 2 i frågan om detta Anslags belopp; men som ett af de RiksStånd, som Anslaget förhöjt gjort sådant vilkorligen; altså, och i den händelse att Ridd. och Adeln skulle vilja med Hederv. BondeStändet i allo instämma, torde Förstärkta StatsUtskottet komma att votera efter den Propositioni 18:0
Exc. propos. på bifall till detsamma och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit.ja öfvervägande. Hr Cederschiöld: Jag anhåller att mot detta beslut få nedlägga min reservation. Må man hädanefter icke vidare tala och klaga öfver prestbrist; R. St:r göra allt för att befordra en sådan brist. Föredrogs Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.-o. Ekon.Utsk:ts den lldennes bordiagde Betänk. N:o 27, i anledn. af väckt motion om förändrad klassificering af rikets pastorater. Hr Cederschiöld, Gustaf: Hufvudsakligen på de skäl, jag uuder förra diskussionen anfört, anhåller jag om återremiss Ufven af detta Betänk. Frih. Armfelt: På de skäl, som blifvit anförde emot Hr Cederschiöld uuder diskussionen ronde föreg:de Betänk., och hufvudsakligen det, att hvad motionären här afser, lämpligast kan hänföras till regleringen af presterskapets lönevilkor, hvilken fråga för närv:de beror af R. St:rs pröfning; får jag anhålla om bifall till Betänk:t. Hr Cederschiöld: Frih. Armfelt har åberopat löneregle ringen, likasom det skedde under förra diskussionen. Men denna reglering gäller egentligen endast inom hvarje pastorat; någon större reglering är icke ifrågasatt, hvadan frukterna af den tillernade icke lära blifva särdeles stora. Gr. Taube, Henning Adolf: Jag ber att få uplysa den siste värda talaren derom, att det icke blott är fråga om en reglering af lönerna inom de särskilda pastoraten, utan förslaget innehåller jemväl, att, om det befinnes nödigt, tillgångar kunna 164 Den 18 Augusti. tagas från ett bättre pastorat för att upbjelpa lönen i ett svagare. Jag har blott velat nämna detta och förenar mig i öfrigt med Frih. Armfelt i begäran om bifall till Betänk:t. Efter härmed slutad öfverläggning framställdes propos. å bifall till förev-.de Betänk, samt besvarades med ja.
Beträffande först frågan om den afkastning de redan färdiga stambanorna lemna, så finnes väl inga fullständigt afslutade räkenskaper för den tid, som förflutit sedan Södra stambanan i början af December sistlidet år öppnades, intill närvarande stund; men genom sammanställning af officiela uppgifter, som förekomma i trafikstyrelsens från trycket utgifna underdåniga berättelser för åren 1862 och 1863, samt de summariska redogörelser öfver trafiken, som varit införda i officiela tidningen under sistlidna och innevarande år, torde med full tillförlitlighet kunna ådagaläggas att de färdigbyggda Vestra och Södra stambanorna redan nu icke blott gifva en inkomst, tillräcklig att bestrida banornas och trafikmaterielens underhåll, utan ock derutöfver lemna ett ganska betydligt öfverskott, hvilket lofvar att inom en icke aflägsen framtid blifva tillräckligt att betäcka ränta och amortering af banornas anläggningskostnad. Inkomsterna och utgifterna samt behållningen af trafiken å stambanorna hafva nemligen utgjort: Inkomster. Utgifter. Behållning. Örn inkomster och utgifter fördelas på hvarje mil, som under de särskilda åren varit trafikerad, uppstår följande förhållande: Inkomster. Utgifter. Öfverskott. Öfverskott, ets förhållande till ti nläggningskapitalet. 1864 48,379 24 31,691 14 16,688 10 2,161 „ Under de nio första månaderna af innevarande år hafva inkomsterna af trafiken utgjort tillhopa 3,255,895: 62, och om inkomsterna under de tre återstående månaderna af året antagas till 400,000 Riksdaler i månaden, eller 1,200.00( •: skulle årsinkomsten komma att bestiga sig till 4,455,695: 62. Beräknas utgifterna komma att utgöra 60 procent af inkomsten, skulle de alltså uppgå till 2,673,417: 37. samt således öfverskottet för året blifva 1,782,278: 25, som, fördelade på banans hela längd, 80,6 mil, lemnar en behållning per banmil af 22,112: 63, eller 2,863 procent af anläggningskostnaden.
L6Z öäkensifgperna till och med är r 809, och om således ^ tars-Ulsikottet »siän flatön gunan lidepnnct kunnat börja sin granffnjnq, Hwad förfarandet wid Arebro Riksdag hecräffix, stod det Riksens Ständer fritt, qlt, om de ej mant nöjda med Konn», Aens proposition, assia den samma, Jaa föresläsnför Höglost. RidderfPqpet och Adela alt det mätte blifwa etk stut pä denna endast tida t^oan Z hiseusion, och får derföre af Herr hand. Adarik, tken gnhällq PM proposition pä ett suljkomUqk giilaude yf StqlS-UlffottelS förfarande, Härefter hördes yiängq röster begära propp, sition, Arr Laudt-Varstälkcn gjorde proposition om bifall tili ven lörklarma, an Stais-Utskotte; Npfyllk sin skyldighet wto den granffning detsamma öfwer SratSwerkelS förwaltning anstalt och till R>kfens Ständer pfwerlemtM för arén i8l<a och ;8ii. hwartilf Ropades Ist' Avlästes trenns Prvtocosis-Utdrag ifrån dö fre öfrige respective Standen allesammans af den 4? sistledne Jn»ii innehållande bemalte Ständs fartqde bestur, i anledning as Stato-Utffotketo in? komna berankqnden rörande Statswerkers inko>nsier och utg-fter; rörande R'ksWratcns första, andra, tredje och atton e hnfwndtiltlar; rörande tillökning i Höns Kongl. Höghet Krvn.PrinsenS Statösiunmai rörande upförande pä
Academien för de fria Kons terne (de raf 2,000 R:dr Hamb. B:co förslagsvis, ä 128 sk.} • Musikaliska Academien . Naturhistoriska RtksrMuseum Kongl. Museum Understöd för Vetenskapliga arbetens ut gifvande Institutet för Blinda och Döfstumma Allmänna Fattigvården i Stockholm . Dito Dito i Landsorterne. Lazarettet i Stockholm Hospitalers och Lazarelters underhåll Stora Barnhuset i Slockholm Frimurare-Barnhuset Barnhusen i Landsorterne Kyrkors underhall Rese-stipendier samt Läroböckers och lärda Verks ingifvande Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus m. vi., Förslag s-anslag . Markegång. 6 R:dr T:n. Mått. S:r 33,000 hvaraf en tredjedel årligen utbetalas med Tillkommer: Till inköp af en Egendom för Statens räkning, att tillsvidare begagnas af Nya Elementar-Skolan 1,027,750 11,000 50,000 Slats-UtsJiottels Utlåtande, N:o 41. 1 N:o 41. Ank till Exp.Utsk. d 18 Oct., kl. 12 midd. Utlåta* de, angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Åttonde Hufvud-titel. CU. A0 Å denna Hufvud-titel, sorn omfattar anslagen för Ecclesiastik-Departementet, uppfördes vid sistlidne Riksdag contant 324,312 R:dr, med 3,827 tunnor spanmål under lönerne, indelta räntor, beräknade till 152,771 R:dr samt 85,209 tunnor spanmål in natura, utförde till ett värde af 511,797 R:dr, eller tillsammans 988,880 R:dr; och hafva, dels uti Kongl. Majrts Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, dels genom till Utskottet remitterade motioner, tillökningar eller förändringar uti nedan omförmälde afseenden blifvit ifrågaställde. l:o Departementets Expedition.
K. domsaga4', (“N. N valdistrikt af N. N. domsaga41) eller 44i N. N. stad44 (“städer44), “har N. N. blifvit utsedd till ledamot af Riksdagens andra Kammare för en tid af tre år, räknade från och med den 1 Januari nästkommande år;44 (elior om valet hållits till följd af Konungens förordnande om nya val eller om Riksdagsman eljest afgått, innan den tid, för hvilken han blifvit vald, tilläudalupit: “för tiden till den 1 Januari år — —“) “hvarom detta länder till bevis och fullmagt.44 Ort och tid. Kongl. Maj:ts Nåd. Riksdagsman, som för andra Kammaren vald blifvit, må ej denna befattning sig undandraga, med mindre han företer giltiga skäl för afsägelse. Såsom sådana anses: l:o de hinder, allmänna lagen upptager såsom laga förfall; 2:o ålder öfver 60 år; 3:o att den valde tillförene såsom Riksdagsman bevistat tre Lagtima Riksdagar. Afsägelse af Riksdagsmanna-uppdrag, som göres vid valtillfälle, pröfvas af valförrättaren. Sker afsägelse efteråt, mellan Riksdagar, pröfvas den af Konungens Befallningshafvande. § 22. 1. Är någon missnöjd med val till Riksdagsman i andra Kammaren, må han deröfver anföra besvär hos Konungens Befallningshafvande i valorten eller, der fråga om val för flera städer handlagts inom särskilda län, hos Befallningshafvanden i det län, der slutliga handläggningen skett.
Kurck har berättat mig förunderliga ting. Denne vandrande skomakare är ingen ringare person, än den förgyllde juden, om hvilken hela Europa talar och som styr denna världen med penningens makt. Kurck vill öfvertyga mig om nödvändigheten att fästa honom vid Sverige med din person, ty Zevi har kommit för att uppsöka dig och din bror. För Guds skull, nådig fröken! En jude! Nå, hvarför inte en jude? Han står åtminstone fast vid sin tro; han är tusen gånger förmer än en affälling. Det är något underligt med din härkomst, Hagar. Jag har satt mig i sinnet att utreda denna härfvan, om ej för annat, så för att förtreta en viss fru af mina bekanta. Juden vet något om dig, och sedan i går vet jag ock något. Se här hvad landshöfdingen i Nylands län Knut Lilliehöök skrifver till mig: Han har, enligt min befallning, låtit utforska vid finska kusten allt hvad där ännu kunde vara bekant om en vandrande kvinna, som dog i Karlshamn ... Karis. I Karis, natten mot den 8 December 1626. En gammal fiskare i Snappertuna kapell berättar, att i November det året ett fartyg från Danzig landsatt i närheten en förnäm ung fru med hennes två tjenare, en liten mörklett karl i knektjacka och en fin, vacker kammartärna, som hade ett klumpfinger på högra handen. Dessa tre hade bott någon tid hos fiskaren, i förväntan på bättre väglag, emedan då var menföre och den unga frun icke tålde skakning på hjuldon. De hade talat ett främmande språk, men kunnat göra sig begripliga på estniska. Den unga frun var rik och dyrbart klädd, men sjuk och lidande under vissa omständigheter, som gjorde en resa betänklig. Hon hade velat kvarstanna, men tjenarne hade försäkrat, att hon skulle vara andra dagen i Viborg. När då tövädret öfvergick till snö och sträng frost, ha de begifvit sig af i två slädar, en med frun, tärnan och tjenaren, den andra med två tunga koffertar. Fiskarens hustru bekräftade mannens utsaga med tillägg att tjenarne tycktes stå i hemligt förstånd med hvarandra. Spå mig hvad detta betyder! Hagar teg.
Och han måste bli vaken! Det var representation klockan tre, och hela truppen var oklädd, och trädgården skulle målas om till en stad — och — ja, det var för svårt alltsammans! Gus hoppade allt ifrigare, men ingen råd såg han ändå! Tänderna skallrade, när han tänkte på hvad stryk han skulle få, om han nödgades att ställa in representationen — en premiére till. Eedan för en vecka sedan hade ju Gus klistrat upp stora, puffande affischer på trädstammarne, och flere af biljetterna voro sålda » i förköp ». Nej, han måste ha honom vaken! Beslutsamt öppnade Gus dörren till scenen och trädde in. På golfvet låg en omkring fyrtifem års man, fullt påklädd, och sof drinkarens döda sömn. Ansiktet var rödt och uppsvullet, men dragen regelbundna och vackra, håret tätt och lockigt, figuren ståtlig, ehuru med en tydlig början till pussighet. På människor ha börjat en teaterbana under lyckligare förhållanden än » vackre Guichet ». Han hann knappt mer än visa sig på scenen, förrän han var blifven alla kvinnors gunstling, och som han till sina personliga företräden äfven var utrustad med en vacker organ, ett kolossalt minne och en rent häpnadsväckande härmningsförniåga, dröjde det icke länge, förrän han blef utropad som ett fenomen och som en stor artist. Men Guichet tyckte inte om att vara en stor artist. Medan » hela Paris » låg i brinnande dispyt om hans rättighet att i minsta detalj imitera Rossis Hamlet, bröt han af en nyck sitt kontrakt och började gastera i landsorten. Sedan hade det med svindlande fart gått » resan utför ». Teaterdirektörer, hvilka förstodo, hvilken utilitet han var, försökte förgäfves hålla honom uppe; beundrare och beundrarinnnor af hans konst likaså. Hans mor, som ansåg honom vara den bästa människa och den största artist på jorden, skickade honom alla sina besparingar — hans syster offrade sin hemgift för samma mål. I ett anfall af sällsynt praktiskhet köpte han för deras sista medel en dockteater, och sedan dess kände han sig som den lyckligaste människa på jorden. Inga band, inga pliktpengar — inga förföljande vaktmästare, inga skyldigheter — bara rättigheter, och en trupp, som aldrig knystade! Det var just i hans smak.
Hon låter honom tro att hon iir en vririhtk-diva, M: lle Blanche, och gör, det måste erkamas, genom sitt upptriidande allt för att hos honom bibehålla illusionen af en sildan. Hon ar emellertid ingen mer och ingen mindre fin den visserligen utfattiga men utomordentligt stolta och distinguerade: wonzcrskn riksgrefi; i) z) rm Niirt-a Louise Blanche Vlrilra Elenora Kronsköld af ~ r o n s k ö l d s ~ nu ~s~, stadd p&amp; resa till sliiktingar i Stockholm, efter att ha varit anstiilld i en liten obslcur tapisseriaffar i Köpenhiim. Egendomligt för en riksgrefvinna, begåfvnd, om icke med rikedom, sb med en ovanlig skönhet och alla slags talanger, hon spelar Chopin och sjiinger fiillbdadt, att vara hiinvisad till en s&amp; ytterst tiirflig ut ' liomstkiilla. Juvelsmycken och hvjta foiilcu.dlrliidningar has hon i aUu fall råd att hålla sig med. Emeliertid försvinner M: lle Blanche i rätt tid för att inte bli ohj&amp;lpligt Isomproinetterad och lamnar herr Langen-Zieppen att grubbla öfver och Iiitilge förgafves söka efter detta gåtfulla viisen, soin med en opperettdivas later förenar en så djup inblick i tidens alla ideströinningar. I afvalitan på detta återseende söker han en afledme i rastlös verksambet ocli %gn.as sig ganska förstancligt At att förbiittra sin egendom och sina underhafvandos stiillning.
JY.o 2 7. j5 densamma, ostyckad, upplåta åt annan å hemmanets , hemman sdelens eller lägenhetens egor boende person, sä mida denne icke är sjelf berättigad att Brännvinsbränning idka; äfvensom det vare tv änne eller flere inom samma Byalag obetaget att, mot samfäll dt erläggande af den pä gemensamma Brännvins-redskapen belöpande Brännvins - brännings -afgift och behörig anmälan vid Mantalsoch Skattskrifning , deras Brännvins - bränni ngs - rättighet utöfva med gemensam , på en viss uppgifven lägenhet inrättad panna, hvilken dock alldrig må öfverstiga femtio kannors rymd eller vara af annan än vanlig enkel construction. 1 Art. 8:de för denna §. antagit följande redaction : ”Af de fleste rostegande i hvarje stad må det bero, att i den ordning, som derstädes för beslut om stadens inkomst och utgift iakttages, bestälnma, huruvida den Bränn vins-brännings-räl t, hvartill den Stadens jord, som icke af enskilde under laglig egande-rätt innehafves, eller såsom lö« 16 B evilla.-j Lagoch Oec.-Utsk. Mern. IV.-o 27. nings-jord afEmbetsmän disponeras, är, efter sitt värde, berättigad* skall åt denna jordens innehafvare upplåtas eller för Stadens gemensamma räkning utöfvas, ochonl bränningen derföre skall ske med serskilda pannor efter värdet af den jord-lott* hvar och en enskild deraf brukar eller 1 ett eller flere sammansatta verk* För den Städernas jord eller de å Städernes mark belägna jord-lägenheter* som Under laglig egande-rätt disponeras* eller af Embetsman såsom lönings-jord begagnas* eger en livar, som sådan jord eller lägenhet besitter, att bränna efter denna jords eller lägenhets
Då få vi en enkel samling, hvilken till volumen är lättare att transportera mellan Tingsplatserne, och vederbörande embetsmän samt andra personer blifva satte i tillfälle att kunna bedömma, hvad som i öfrigt sig i styrelsen tilldrager. En större bildning, och mera säkerhet i alla företag, blir den goda följden deraf. På denna grund anhåller jag om proposition å den ändring i redactionen, som jag föreslagit. Herr von HartmansdorffAugust: Då FörfattningsSamlingens utgifvande vid förra Riksdagen beslöts, talade jag deremot, emedan jag ej ansåg den så fullständigt inrättad, som den borde vara. Men sedan den utkommit, anser jag henne, sådan hon är, dock vara mycket att föredraga framför Årstrycket. Man skulle således hafva orätt att vidtaga anstalter, hvarigenom hon upphörde, och endast Årstrycket stöde qvar. Att, såsom Utskotten yrkat, anhålla, det Årstrycket måtte fortfara, tills FörfattningsSamlingen blifvit fullkomligare, anser jag ej vara skäl, emedan det sker vår begäran förutan, ty Årstrycket kan, till följd af privilegium, ej upphöra förrän i83i. Jag tror följagteligen att framställningen bör vara riktad, ej på Årstrycket, utan på Författningssamlingen. Hvad henne angår, så är det lika lätt att kungöra, det Domare äga Den 13 Jnnii e. m. 97 äga att rätta sig efter exemplar af FörfaltningsSamlingen, som efter riem af Årstrycket; och om jag ej bedrager mig, är det redan föreskrifvit, att FörfattningsSamlingen skall utdelas, äfven till Domare, t, e. Häradshöfd ingar. En god början att gifva henne samma kraft som Årstrycket är då redan gjord. För min del vilie jag således, med vidhållande af den anmärkning jag tillförene gjort, vördsamt föreslå att beslutet måtte blifva följande: ”att Rikets Ständer ”hemställa, det Kongl.
Hennes framställning åhördes med stort intresse, i synnerhet då talarinnan till slut påpekade, att den » flirt », som man på flere håll så mycket fruktat, florerade mera bland separatskolornas elever än här, att gossarne lära sig respektera flickornas förmåga och flickorna att icke tro så blindt på den manliga öfverlägsenheten. Hon stödde sig vid sin framställning på det arbete om samskolan, som nyligen utgifvits af den på detta område så erfarna fröken Lucina Hagman. De engelska talarinnorna vid kongressen väckte särskildt mycket bifall. I främsta rummet tillföll detta fröken Montefiore, som gaf en ytterst sakrik framställning af arbetet för kvinnans rösträtt i England. I andra läsningen hade frågan, som bakant, gått igenom i underhuset den 6 februari detta år. Den tredje läsningen skulle så försiggå den juli. Men motståndarne hade lyckats att upptaga denna dag med betydelselösa diskussioner, och läsningen blef uppskjuten. Detta har dock endast gjort, att arbetet bedrifves ännu kraftigare än någonsin för denna sak, som i England anses som kvinnosakens a och o. På den tredje och sista kongressdagen var som ämne uppsatt: kvinnans tillträde till ämbeten inom fattigvården, hvarvid berättelser från olika länder framfördes angående organisationen af allmänna och enskilda understödsinrättningar och vikten af att kvinnor sutte i komitéerna allmänt betonades, då ju undersökningarna om behofvet af hjälp ofta gälla kvinnor och barn. Till sist yttrade fröken Popelin några ord till tack åt främlingarna, som kommit, och uttalade sina förhoppningar om » kvinnofrigörelsens » triumf i en snar framtid, hvarpå kongressen förklarades af slu tad. Kvinnlig ' guldmedaljör. Patriotiska sällskapet har tilldelat fröken A. Andersson, som under många år tjänstgjort å Stockholms stads stämpelpappersförsäljningskontor, den mindre guldmedaljen för trogen tjänst. * En landsmaninna, som för närvarande uppehåller sig vid badorten Eagaz i Schweitz,nära Zürich, har därifrån tillsändt Idun ett bref, som innehåller ett och annat af intresse. Den fashionabla kurorten hvars varma källor och bad stå högt i rop, är besökt af en högeligen distinguerad, internationell publik. Ett svenskt gymnastikinstitut ingår bland dess hälsoanstalter och är mycket anlitadt.
Af Borgare-St. s. 68 - Konungens Nådiga Svar å, bor tryckas i Bi. hanget; bes], af Preste-Ståndet. s. 71* Advocat Fiscalen i Gölha Hof-Rutt, om upphörande af en tillagd ersättning för förlorade Sportler. Lag* Utskottets Betänkande lagt på bordet af Preste* Ståndet, 3. 261, återrem. af Bonde-Ståndet, s. 268. af Adeln. s. 270. Afbetalningar, om årliga Capital, på Bankens Fastighetslån ; Banco-Utskottets Betänkande, bif, af Bor* gare-Ståndet. s. 121. af Preste-Ståndet. s. 128, Aflöning, Stats-Utskottets Utlåtande Öfver Förslaget till Ståndens och Utskottens Secretérarares, rri, fl. skulle infordras; beslut af Preste-Ståndet. s. 54. af Borgare.Ståndet, s. 63. Uliå tandet återrem. af Börgare-Ståndef. s. 150. af Adeln. s. 155. bif. af Preste-Ståndet. s. 227* af Borgare-Ståndet, s. *31* Exp. Utskottets Skrifvelse just. af Borgarestånd. s, 266. Ytterligare bif. af Prestest. s. 10:15. af Borgarest. s. 1018. — örn, för Uppbörds-Skrifvare i Norra: Orterne; Se Lansmän. — om, för nagra biträdande uti sammansatta Statsoch Banco.Uiskottet samt särsk. Utskottet. Stats Utsk. Betänkande, bif. af Adeln. s. 1213. återrem. af Borgareståndet, s. 1235. Ytterligare Utlåtande, bif. af Borgareståndet. 254. — om för dem, som hafva befattning med uppbörden i Städerne;- Stats och Bevillnings-Utskottens Utlåt.
Grefvinnan släppte alldeles Elin, hvilken hon med sänkt röst befallde att genast gå till sin kammare och blifva der i tre dagar ensam. Att Gösta smög sig ut efter Elin, som med möda kunde släpa sig fram, såg Grefvinnan icke eller ville icke se det, utan var genast färdig att på det artigaste emottaga Brukspatronen. – Så ock Grefven, numera vid det briljantaste humör i verlden, för det lilla gråterskan lyckligen sluppit undan, utan att han behöft sätta sig en frais – något äfven för det sista gracekortet, hvaraf han under uppstigandet för att gå emot Wahl sett nog, att veta Patiencens långvariga förtrollning ändtligen häfven. Alfred höll sig genast framme med militärisk honnör hos Onkel Wahl, och sjelfva högmössan satt riktigt qvar öfver hjessan, efter att så många gånger hafva fallit ned från venstra örsnibben. Allt var åter mycket bra, utom ett moln på Fru Wahls panna, som icke ens den älskade mannens ankomst förmådde skingra. Wahl måste nödvändigt samma afton inträffa på Stånga, men deremot hade Grefve Ringschöld, en så artig värd att hans gäster knappast hunnit sätta fötterna inom hans dörrar, innan han begynte persuadera dem att qvarstadna, många invändningar att göra. Under det Grefvinnan, som egentligen uti ingenting mankerade sin Man, utom måhända deri att hon ej aktade honom, sökte bringa å bane ett angenämare samtal, än persuasioner å ena och afslag å andra Herrens sida, gick Fru Wahl sina färde – bort till Elins rum. Äfven nu så många år sednare runno strida tårar ur Fru Wahls ingalunda stoiska ögon, för den syn hon såg, när hon den der olycksaftonen inträdde i Elins kammare. Det var ett stort, högt, mörkt rum. Genom dess enda djupa fönster föllo fullmånens strålar in på väggen, der Elins säng stod. Nedanför den, med händer och hufvud stödda mot dess hårda kant, låg Elin på knä på golfvet och rörde sig ej. Fru Wahl trodde först att hon sof. Men Elin sof icke. Under djup tystnad ledsagad af Gösta till tröskeln af sin dörr, hade Elin der visat honom ifrån sig.