Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men, M. Hrr! icke kan man väl säga att man trädt Svenska folkets rätt att sig sjelf beskatta för nära, derföre att man borttagit rättigheten att klaga hos Kammar-Kätten, en domstol, som är tillsatt af K. M:t, och i stället förflyttat den till pröfms-komitéen, som är tillsatt af Svenska folket. Pör min del tror jag också, att denna rätt till klagomål bör återställas, men icke tror jag att i dess borttagande ligger någon förnärmelse mot Svenska folkets sjelfbeskattnings-rätt. Gr. Mörner har äfven fästat sig vid ordet boende, och i detta fall får jag endast hänvisa till mitt förra yttrande. P eli 16 Maj e. m. 181 Slutligen har Hr Gr:n anmärkt att ingen gjort afseende på ■och besvarat hans anmärkning dorom, -att <le, som sitta i beredningen, ieke böra deltaga i öfverläggning och beslut, då det år fråga om att föreslå beloppet af deras egen bevillning. Det är ganska sann t, att denna anmärkning ieke blifvit upptagen; men, hvad mig beträffar, kommer det deraf, -att jag icke tror .att den hör tili denna §, utan till en följande, och om Gr:n derföre, när vi komma till denna §, vill fullfölja sin anmärkning, så skall jag gerna understödja honom. Hr Adelborg: Det är utan fråga att Gr. Anckarsvärd har fullkomligt rätt i afseende på den princip, som han här förfäktar. Man kan nemligen icke såsom regel gilla, att en Kronans embetsman är ordförande i en beskattn:s-nämnd; men det hindrar doek icke, just på grund af den skilnad, som Gr. Lagerbjelke anmärkt ligga emellan beredn:s-oeh tax:s-komitéer, na, att ej, när det är total brist på ordförande, K. M:s Beftde sättes i tillfälle, att till ordförande förordna en Kronans embetsman. Jag har också i öfverensstämmelse härmed framställt mitt yrkande.
En politisk institution, som är upprunnen ur Svenska förhållanden, fastväxt vid vår historia, utbildad med våra minnen, som uträttat ganska mycket godt och nyttigt, som underhållit frihetsbegreppens lifslåga under en period, då den i nästan i alla länder var utslocknad, förtjena!- dock ihågkommas med någon tacksamhet; man borde åtminstone icke så der snöpligen med ett maktspråk affärda densamma, innan man gjort sig besvär med att undersöka och bevisa, att dess oduglighet och olämplighet är så bestämd — äfvensom att förträffligheten och företrädet af andia representationsformer är så obestridlig. En sådan öfverdrifven föreställning om andra representationsformers undergörande förmåga har i allmänhet gjort sig gällande, att man lätteligen kunde falla på den misstanken, att mången af de inflytelserika inom Stånden icke #gjort sig så noga underrättade om deras historia, att hela deras kunskap derom består i hvad de så der ryklevis kunnat snappat upp, än här, än der. Vid närmare bekantskap skulle dessa illusioner försvinna; man skulle då finna, alt utom England det monarkiskt constitutionella statsskicket är en ännu nyare tidens producl, hvars annaler knappt utgöra en generation, att de flesta representativa länder ännu knappt upphunnit sitt fö ista constitutionella stadium, att nationernas fria rättigheter hittills meia bestått i ordet än verkligheten. Det är temmeligen bekant, att furstarne hittills varit Den 11 Octo b er f. m. >9 föga generade af de s. k. rationellare formerna, att de oföränderliga viljorna liksom förut kunnat göra sig gällande. Med olika styrelsegrundsatser fann Ludvig XVIII under liela sin regeringstid, Carl X den längre tidpunkten af sin regering, liksom nu Ludvig Philip i vår tid, ja sjelfva Cail X alltid samma lydiga och frikostiga, för att icke säga slösande kammare. Det förefaller liksom furstarne hufvudsak ligast begagnade sig af de modei na representalionsformerna som af ett slags budget-voteringsmachiner, hvilkas bestämmelse endast är att på ett mera beqvämt sätt med mindre olåt utpressa af folket så mycket penningar som möjligt.
Städerna böra förklaras berättigade att idka Husbehofs bränning, ernot hvilken punkt i Utskottets Betänkande många anmärkningar blifvit gjorda; så får i betraktande deraf, att om Bränvins tillverkningen varder efter Utskottets förslag frigifven för hela året, Städerna derigenom skulle kunna komma i tillfälle att öka productionen af bränvinet uti sina Bränneri-verk , 1 i 11 en tredjedel, och att någon den mindsta utvidgning utöfver den Städerna efter hitintills gällande sednaste Författningar medgifna rättighet till Bränvins bränning, hvilken, efter Utskottets tanka, är alldeles fullkomligt svarande emot deras husbehof, bör så mycket mindre tillstyrkas, som man torde vara skyldig att med ali sorgfällighet söka förekomma , dels att cnnsumtionen af den för Bränvins-tillverkningen nödiga ved skulle kunna okas, och priset å denna nödvändighets vara såmedelst , till dryg kännedom för Städernas mindre bemedlade Invånare uppstegras, dels ock att fylleri och utsväfningar skulle 12 32 Den i;4 Juli. skulle kunna tilltaga genom en , medelst större frihet till Bränvins-brärining för Städernas In» vånare , beredd öfverflöd i ga re tillgång pä bran* vin; Utskottet vördsam!igen föreslå, det 2 §. i Mom. uti Kongl. Kungörelsen den 9 October 1812 mätte i så matto ändras, att vid bestäm-* mande af Bränvin»* tillverknings-rättigheten i Städerna, personalen bör förhöjas och den be* räkningsgrund följas, att för 120 mantalsskrifna personer af manoch qvinkön sammanräknade, måtte få begagnas en panna till 50 kannors stor* lek, för 180 personer en af 60 kannor för 270 personer en af 70 kannor, för 360 personer en af 80 kannor och för 450 personer en af90 kannors storlek, hvarutöfver ej någon panna i Stad må nyttjas, äfvensom ingen under 50 kannor. 6;o Af hvad här ofvan blifvit föreslaget, rörande Hushehofs bränvins-bränningens frögifvande under alla årstider, följer väl, att någon försegling af Bränvins-redskap hos lagligen berättigade innehafvare deraf under vtanliga år icke lärer kunna komma i fråga; men vid de händelser , då friheten tili Bränvins-brännings* utöfning nödvändigt måste inställas och försegling äger rum, torde densamma kunna anses tillräckligen uppfylla ändamålet om allenast hattar, pipor och bröst sålunda sättas utur tillstånd att kunna nyttjas, och hvarigenom ägaren icke betages tillfället att den merendels med dryg kostnad anskaffade bränvins-pannan till andra huihålls-förrättningar begagna, 7:0
Prelateii, soin ä r den ende rojalisten i sällskapet och därför iiaturligtvis måste draga kortaste Strået, framställes sboin en kritiklös optimist, som i stället för skal använder ironiska utfall och lihwisningai till auktoriteter. Prelaten börjar således med följaiide uppniuntraiide förnlaiiing:. » Mine Herrar, låtom oss siisom trogne undershtar icke föreställa oss allt så svårt. E t t rättskaffens nit för kuiig och fädernesland gör bördan lätt. Lasen biskop Wingårds vackra bref för sitt stifts präster i detta ämne! D: s Detta var dock att väcka en ovantad opposition. Frun befinnes ha läst brefvet i tidningen och finner det vara, ett sällsaiiit lierdebref, a t t v a r a det tomta i ett andligt ämbete. rFöreställningssättet däri var politiskt mer ' än bibliskt, och livad jag med visshet i@rt af bbde tänkande och välment folk, skall verkan däraf ej svarat mot författarens afsikt och oandliga egenkärlek. » * Johan Wingard, biskop i Göteborg 1780, död 1818, .en typ för den gustavianska tidens rojalistiska och ratioiialistiska prelater, fader till den bekante ärkebiskop W. - Det har omniiniiid6 brefvet saknas p&amp; förteckningen öfver biskopens - tryckta skrifter. Retad af denna skarpa doin, liar prelaten dock ingenting att säga till försvar för biskopens opus, utan förklarar endast: .ufruntimme: se geinenligeii saker efter ett kort ögoniuått eller de intryck som de först fått om ett ämne. J u kvickare af naturen, desto envisare gemenligen. Deras infliience i viktiga inB1, siisom statssaker ni. in., är darför farlik och niå hellre förekommas I n befordras. Nar livar och en sin syssla sköter;) etc.
Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets den 10 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 19, så väl i anledning af verkställd granskning af post-taxorna för inrikes brefvexlingen, som ock angående åtskilliga Postväsendet rörande motioner, blef samma Betänkande af Ridderskapet och Adeln bifallet. S. D. Återremitterade Ridderskapet och Adeln Allmänna Besvärsoch 344 Prot. Utdr. d. l3 Juni i84°- Ekonomi-Utskottets den 10 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 43, angående föreslaget förbud för tjenstemän vid Embets-verken att på samma gång innehafva mer än en tjenst med lön på Stat. S. D. Afslogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 10 dennes på bordet lagde Betänkande N:o 45, angående föreslagen indragning af vice Presidents-Embeten i Hof-Rätterna och förändrad benämning af IIof-Rätternas ledamöter, samt om ordningen för förslag till ledamöter i Hof-Rätter och Collegier. S. D. Biföllos Stats-Utskottets den 10 dennes på bordet lagda Utlåtanden: N:o 154, angående väckt fråga om afskrifning af f. d. arrendatorn Christoffer Gustafssons återstående skuld i och för arrendet af Stora Lunds boställe. N:o 156, i anledning af väckt fråga om ersättning till pensions-inrättningen för Skånska städernas embetsoch tjenstemäns enkor och barn för en å nämnde inrättning öfverlåten fordran hos Kongl. Maj:t och Kronan. S. D. Återremilterades Lag-Utskottets den 4 och 10 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 53, i anledning af väckt motion om ändring i 13 §. af Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818, angående inteckning i fast egendom. S. D.
praktiska öfningar äro mindre omfattande än » Erik — » Det var allt, hvad Hellevi kom de manliga, anordnas så, att både gymnastikKvinnan eger äfven — sedan 1861 — sig för att säga, ty hennes hjärta slog häflärarinneoch sjukgymnastikkursen må kunna rättighet att utöfva yrke som tandläkare. tigt af ungdomens friska, varma känslor och som ofvan nämnts genomgås på tvänne år. För att blifva tandläkare fordras att hafva af länge återhållen längtan. Ämnena för båda grenarne äro: 1) teoreafiagt studentexamen samt såsom elev hos nå- För hennes öron ljöd det melodiskt: » D u tiska: anatomi, pedagogisk gymnastik (med gon erkänd tandläkare ha genomgått en två- är Erik, vackra drömmars kung. » Hennes undantag för fäktlära) och fysiologi. 2) prakårig praktisk kurs. Efter denna elevtid skall klara, blå ögon strålade trofast emot honom, tiska: öfningar i pedagogisk gymnastik, i mien särskild examen afläggas för rätten att bli och rodnaden kom och gick på de ännu barnslitärgymnastik och i konsten att leda gyms. k. » medhjälpare ». Efter ungefär ett års ligt runda kinderna. praktik som medhjälpare kan i regeln tandnastiska öfningar. Ändtligen lösgjorde hon sig från förtrollDetta sker inför ningen, knäppte hastigt upp kappan och tog För sjukgymnasterna särskildfc: pedagogisk läkareexamen afläggas. gymnastik för kvinliga elever, sjukdomslära medicinalstyrelsen och omfattar såväl yrkets af både den och hatten. En hastig jämkning teori som praktik. Det praktiska examenspå kragen, ett lätt ordnande af luggen, och m. m. Betyg öfver genomgången fullständig läroprofvet består uti att ha förfärdigat tvänne så gick hon för att vara värdinna. kurs medför kompetens till gymnastikläraringodkända tandarbeten. Den första kvinliga » Välkommen Erik; förlåt, att jag ej genast nebefattning vid offentliga kvinliga läroanexaminerade tandläkaren i Sverige är fröken sade det, men du visste det ändå, säg? C. Elbe, som aflade sin examen för ungefär Mamma är inte hemma, ingen mer än jag, anstalter. Den, som vill egna sig åt sjukgymnastisk tre år sedan.
Sundel har vitsordat, att hon för en hedrande och kristlig vandel, begagnar nådemedlen och befinner sig i torftiga omständigheter. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Ut3k:ts Den 29 Augusti f. m. 327 hemställan samt dels afslag derå oell beviljande af en årlig pension å 200 rdr till fraud. Tullinspektören Henrik Julius Thams enka; framställdes propos. å bifall till Utsk:ts hemställan och besvarades med ja. 62:dra—7Irsta punkterna. Utskrts hemställanden biföllos. 72:dra punkten. Hr Olivecrona, Knut: StatsUtskrt har afstyrkt bifall till framställningen om pension åt D:r Ekegrens enka på den grund, att mannen icke skulle innehaft ordinarie beställning i rikets tjenst. För min del skulle jag tro, att detta skäl icke bör kunna tillerkännas någon särdeles giltighet; ty, såsom det synes af Utskrts redogörelse pag. 57, hade D.r Ekegren redan blifvit utnämnd till distriktsläkare och såsom sådan bör han väl betraktas som Statens ordinarie tjensteman, oaktadt han ieke upburit någon lön. Utan tvifvel har en sådan läkare, i synnerhet inom det ifrågavrde distriktet, en tjenstgöring, som är fullt ut lika besvärlig som någon provincialläkarebefattning. Jag hade den förmånen att känna D:r Ekegren och jag kan vitsorda hans npoflfring af helsa och krafter. Vid sådant förhållande synes det mig vara miudre riktigt, att Staten lemnar hans enka och oförsörjda barn utan understöd, blott af det skäl, att han under lifstiden icke upburit någon ordinarie löu. Efter hans död blef det konkurs i boet, som icke lemnade ringaste behållning, och när härtill kommer att PresteStrt bifallit motionen, vågar jag hemställa, att E. o. Ad., med afslag å hvad Utskrt i denna punkt föreslagit, måtte bevilja fru Ekegren en pension af 300 rdr årligen. Hr Printzensköld:
Sigillatas-Contoiret, utan borde, med afseende äfven å deserskilde föi hållanden, som i fråga om kort-slämplingen måste å olika orter tagas i Bilt. till R. St. Prot. 1840 och 1811. 5 Sami. 1 Jjil. 28 Heij tet. 1 a Bevillnings-Utslottets Utlåtande, IV-o 3y. betraktande, det få bero på Riksgälds-Contoirets styrelse samt Kongl.
Huruvida ett serskildt anslag må för Fyrings-Staten anses nödigt att uppföras å åttonde eller tionde Hufvudiiteln, synes vara likgiltigt; ehuru då Fyrings-Staten står under SjöForvaltniifgens uppsigt, berörde Statsanslag likväl, i likhet med öfrige för Flottorne erforderlige medel, snarare tyckes tillhöra tionde hufvudsiteln. Herr Riben, Carl Wilhelm■ Jag är alldeles förekommen af Herr Grefve af Ugglas, i hvad jag ämnade anföra. Om, som Gere Hjerta yrkat, anslaget korinne att på en annan HufvudTitel förflyttas, blefve det nödigt, att fixera en viss summa för Fyrings staten, hvilket hitintills ej skett. Deli i 8 September f. tft. Hert Lefrén, Johan Pehr.- Då här iclce är fråga om annat, än til! hvilken föredragning Medlens anordnande skall höra, kan jag ej ins© någon förmån af en dubbel omgång i detta fall, och hvarföre icke detta kan besörjas af Stats-Secreteraren för KrigsÄrenderne. Sådant Sr både enklare, och mindre besvärligt Fri herre*' Anckarsvärd ' Jag linner icke, att Stats-Secreteraren för KrigsArenderna ät utestängd från föredragning af Medel, sorn tillhöra Åttonde HufvudTiteln, mera än någon annan; men jag anser deremot lämpeligt, att Flottornas Fond befrias från en utgift,sorn ick® hör dit» Herr vört Hartmansdorff • Mitt misstag, sorn här blifvit anmärkt, härrörer deraf, att endast för LotseriStateU men icke för Fyringarne eu hesta md summa blifvit på Stat updförd. Om någon Ledamot af StatsUtskottet behagade upp» lysa, huru mycket hitintills gifvits åt de sed»; na re, kunde summan ökas med 5000 R:dr. Grefve af Ugglas: Det är icke möjligt, ätt för närvarande lemna den af Herr von Hart mansdorff begärda upplysning, emedan Stats» Utskottet ej ansett summan behöfva särskildt bestämmas»
och af de höjda arrendemedlen för 1879 finner man afkastningen af landsstatens boställen beräknad till högst 400,000. (Arrendemedlen höjdes då från 2 V, milloner till ) Dessutom åberopar grefve Posse tolagsmedlen, som under de tre första åren varit alldeles för lågt upptagna. Nå ja — låt gå! Grefve Posse får derigenom till sin jem-förelses favör närmare 400,000 kr. Skulle man nu dertill lägga de ökade postutgifter, som under de tre senare åren måst gäldas och till hvilka äfven grefve Posse hänvisar, så befinnes detta tillskott för alla tre senare åren uppgå till jemt en half millon kr., således i medeltal till endast 166,000 kr. pr år. Addera vi nu samman dessa » dolda utgifter », som för de senare tre åren kunna uppgifvas, så kommer man på denna väg till en summa af 1,566,000 kr., och detta belopp skall enligt grefve Posses mening i jemförelsen motsvara de förra årens 10 och 11 millioner kr. » » Vill man verkligen anställa en fullgiltig jemförelse mellan å ena sidan budgetens medeltal under de sex sistaåren och å den andra sidan den nu föreslagna budgetssiffran, så måste man söka medeltalet så, att från summan af de sex årens budgetssiffra dragas de 32 millioner, som under de tre första representeras af jernvägsomkostnadsmedlen, men i stället tilläggas de 6 millioner — högt tilltaget — som under de senare tre åren genom upptagandet af förut » dolda utgifter » tillkommit. Gör man detta så blir medeltalet för de sex åren 61 millioner kronor, och då nu föreslås en budget med 63 milloner kronor såsom slutsumma, är det lätt att räkna ut, i hvad mån grefve Posse förmått motsvara spar-samhetslöftena. » Vi hafva här utförligt sysselsatt oss med denna utmärkta parlamentariska episod, derför att den väl förtjenar att i sin helhet utförligt relateras och derför att den är alltför karakteristisk för att glömmas bort.
Man och hustru hafva gifto-rätt till hälften hvardera i all boets lösa egendom, så ock i ali fast egendom i stad, samt den fasta egendom på landet, hvilken de i hjonelag afla tillsammans. Men i den fasta egendom på landet, som man eller hustru före eller under äglenskapet ärft, eller förut förvärft, eger ej andra ma - Expeditions-Utskotlets Förslag till urul. Skrifvelsej N.o Ii3. kan gifto-rätt; dock vare all årlig ränta och afrad deraf under lösören räknad. 3, 4, 5 och 6 §. §. upphäfvas. 11 Cap. 2 §. Slutet af 2 punkten: ”ehvad de under landseller stadsrätt hora,” utgår. 7 §. 2 punkten erhåller följande förändrade lydelse: Är den jord till begges deras nytta såld, fylle då hvar af sin jord, till hälften hvardera. Åtfda-Balken. 1 2 Cap: 1 §. erhåller följande förändrade lydelse: Dör fader eller moder, arfve då son halft, och halft dotter. 3 Cap. Detta Capitel erhåller följande förändrade lydelse: 1 §. Är ej bröst-arfvinge till efter den döde, och lefva dess föräldrar, då tagen de arfvet hälftenhvardera. 2 §. Är en af föräldrarne död, och äro syskon till, ett eller flere, efler den, sorn ärfvas skall; arfvén då de med den af föräldrarne, som lefver, och tagen den del, som den döda fadren elier modren ärfva skolat, om lian eller hon lefvat. Är något af syskonen dödt, då skola dess afkomlingar i dess ställe och rält träda. Finnes ej syskon, eller afkomlingar af dem; tage den af föräldrarne, som lefver, hela arfvet. 3 §. Lefver ej någon af den dödes föräldrar, och äro syskon till; då skola de allt arfvet taga. Är något af syskonen dödt, njuten dess afkomlingar den rätt, som i 2 §. sägs. 4 §. Äro ej syskon eller afkomlingar af dem; arfvén då för fäder i andra led, som äro faderfader och fadermoder, moderfader och modermoder. 5 §.
Det är, under dessa betraktelser BorgareStåndet, genom oss dess Deputerade, hafva äran m d uttrycken af vördnad och tillgifvenhet beledsaga första helsningen till det RiksStånd, som i sednaste tider, lika-om fordom, genom rådighet under farorna, lysande krigsbedrifter och vishet i rådslagen förvärfvat sig i Samhället en otvungen företrädesrätt, af hvars efterdömen MedStänder skola lifvas att genom en sann fosterlandskänsla betrygga varaktigheten af d n grund, som blifvit lagd till sällhet åt tvenne förenade Rf? kens brödraförbund. x 6 Den 4 Mars. Med dessa tänkesätt Och innerligaste till* önskan om snart och lyckligt fulländande af de vigtiga ärender, som fordra Riksens Stan* ders behandling, utbeder sig BorgareStåndet Elders Excellences Herr Grefvens och Landt* Marskalkens samt. Höglofl. Ridderskapets och Adelns fortfarande ynnest, bevågenhet och förtroende. Detta Tal besvarades af Herr LandtMar* skalken på följande sätt: Ridderskapet och Adeln emoftager med skyldig erkänsla det Högtärade BorgareStåndets helsning. Då Ridderskapet och Adeln med tillförsigt väntar att under Riks-mötets lopp se utvecklade de tänkesätt af patriotism, hvaraf BorgareStåndets Ombud nu första uttrycken, och då Ridderskapet och A» deln på sin sida äfven lifvas af den enstämmiga grundsatts, att föredraga allmänt väl för det enskildta, så lyckönskar sig Ridderskapet och Adeln att i sina bemödanden för detta stora ändamål finna den kraftiga medverkan, som hos BorgareStåndet är att påräkna , och som skall föröka Samhällets förbindelser med detta Stånd. Upplästes en del af de år 1813 till Stats-, Bancooch RiksgäldsVerkens öfverseende församlade Revisorers Berä telse till Riksens Höglofl. Ständer, angående RiksgäldsContoirets förvaltning
Maj:t godkänd säkerhet; 4:o att, så vidt omständigheterna medgifva, tillfällen skola för de behöfvande beredas att erhålla sysselsättning och förtjenst vid allmänna arbelsföretag; samt 5:o att de för undsättningar vid missvexter och felslagna skördar alsedda medel böra, till den del de icke äro för anvisade utbetalningar erforderliga, till Riksgäldskontoret öfverlemnas, emot skyldighet för detta verk att det sålunda emottagna beloppet, vid skeende reqvisition, för dermed åsyftade ändamål E. K. Maj:t tillhandahålla. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 14 Januari 1863. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 10 Jan. 18K3. Prcste-Slåndet den lo Borgare-Ståndet den 10 Bonde-Ståndet den 14 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring i 2 § 1 mom. aj Kongl. Förordningen den i 1 Juli 48ti2, rörande reglering af Presterskapets löneinkomster. (Allm. Besv. och Ekon.-Ulsk. Betänkande N:o 6.) S. A. K.
Skulle ej Riksens Ständer, genom en sådan anhållan, rättvisligen utsätta sig för det svaret: ”På Ständernas begäran ”är en Comité för allmänna Uppfostringen ”nedsatt} önska Ständerne nu åter en ny ”Comité, för att utföra den äldre Comitéens ”arbeten?” Äfven har Höglofl. Ridderskapet och Adeln äf det föregående inhämtat, att Riksens Ständer den 29 Juli 1812, i underdånighet aflade sin tacksägelse för hvad Konungen, genom UppfostringsComitéens nedsättande, för allmänna Undervisningen tillgjort. Sedermera har Hans Majit ju ingen författning i detta ämne vidtagit, <?ller kunnat vidtaga, emedan Comitéen ingen ting väsendtligt, åtmindstone så vidt det till Allmänhetens kunskap kommit, utfört till det stora ändamåls vinnande, för hvilket Comitéen blifvit organiserad? Riksens Ständer hade således nu blott att tacka för hvad de redan en gång tackat för, och är detta öfverensstämmande med den vördnad Riksens Den 8 Maj, Ständer äro skyldige Konungen, och den aktning de äro skyldige sig sjelfva? Dock, jag erinrar mig, att något mera af Regeringen, sedan år 1812, är för SkolVerket till, gjordt. Talaren säger i sitt Memorial: ”Ett ”stort steg är taget till det höga mål, hvar, ”på han (Herr Silverstolpe) år 1809 gjorde ”Ständerna uppmärksamma: Till följe af ”Konungens Nådiga proposition äro penningar till SkolStatens lönförbättring, år igi5, ”bevilljade.’*