Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
3ooo R:dr blifver ungefära förlusten på försäljningen af redan befintlige proviantoch fourrage-persedlar. En lika summa bör beräknas för försämringen af alla förrådspersedlar och byggnader. Här finnes redan sålunda en utgift af 48,000 R:dr. Bolagets, för detta årets arbete, redan gjorda utgifter och ingångna skulder utgöra 16,800 R:dr. Således en summa af 64,800 R:dr, som måste utbetalas. Den kan också blifva betald genom försäljning utaf ganska säljbara, men till arbetet eljest behöfliga effecter, hvaribland jern tili 47,000 R:dr, åtskilliga persedlar af träd Den 26 Mars e. m. till någre 1000, samt proviant till ungefär 7 å 8000 R:dr, och någre fartyg. Men, hvad blifver följden? Jo, att, då dessa äldre, förut slitne eller begagnåde, persedlar till underpris måste afyttras, skola desamma nästkommande år med nya ersättas, och kostnaden på det hela ökes alltså med ännu 20 å 3o,ooo R:dr. Mine Herrar! dessa uppgifter äro sanna. De grunda sig på de förhållanden, hvilkas sannfärdighet jag kan för Eder intyga, till följd af en, för några veckor sedan afslulad, Re visionsförrättning; och mina beräkningar äro så låge, att jag vågar säga, att J boren räkna förlusten, genom inställandet af detta årets arbete, snarare till 100,000, än till qo.ooo R:dr. Och hvem drabbar denna förlust? Man må vara mot Bolaget, mot Directionen, huru mycket man vill; man må taga för afsigt att med allmänna medel, eller genom nytt Bolag fullfölja arbetet; saken blifver i alla fall den, att en National-misshushållning af 100,000 R:dr onekligen uppkommer. Nu återstår för mig, att visa, om ej medel finnas, som kunna och böra användas till förekommande af denna förlust. De böra det, åtminstone om Directionen vågar gifva sin förbindelse för återbetalningen. Men jag går att bevisa, huru de kunna det.
I^dr,j:t gnsett 8>A i desse förensde omständiAbeteo e^s iner Än lilloiivItliA-i sliäl ätt till kikets 8tänder8 poosninA 00b bsbje, tr,»de ösveolemng Ksmmso-OolleAii nu s> rimställdri 9nbäl!°>n, i bvillieti iik'8een6« KonAl. UiiUt I>iloine6 ve>3l söoe8lä Kiimmgr-LolleAium inAZ, bunnrr i m6jiiA38t.e mätto slbje!^>3 oläAenbeteinia :>s 6e 6eo5tä6e8 bviliinde äoenden8 sordiöjd!» s-oösnin» vett rissluts den brilsnoe ris oslAioods mäl, som under de tdotlutnn äoen u^- trommit. Ksmmrio-LoIIeAli vsvsnberöode undeodäniAg 8lioisvel8e vsrder, till viii mare u^jll^snin» i ämnet, Kiliet8 8täudei8 8tst8-I1t8llott därjemte med L-7i. Ril^e^ 8^3nder8 8l.gl,8-Ht8lcott med I^on°t. Näd oell Vl>ii68t. vulbeväZen. Lui^um ud 8uur3. don^i^. ^o^KTr «/ »iAttT-e/. k/Zc/^SA /^/'o^oco^/e/ ö/rier' ^r/rK/ree-^^6?rc/6?r, r'/r /ö/' /^o-r»KA6/r r .Kcrt/e^
Vid sådant förhållande och då Kongl. Majit förunnat staden den fördel, alt byggnadslånen skulle i fem år få innehafvas räntefritt — en fördel, hvaraf de enskildte äfven fått sig begagna — synes det mig med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att den tid, hvarifrån ränta och kapital-afbetalning skulle börja erläggas och som, under förutsättning, alt intet hinder mötte, blifvit bestämd till 5 år, må, med afseende på ofvannämnda, af staden icke förvållade hinder, utsträckas sålunda, att de 5 år, hvarunder räntefrihet må åtnjutas, först böra räknas från den tid, då hindret upphört, då lånet också först i verkligheten kommer Magistraten till godo och kan till det afsedda ändamålet begagnas, och hvarigenom den af Kongl. Majit i nåder medgifna lindring en. dast kan anses åtnjutits.” Bih. Ull n. St. Östlund & Berling, 1 Sta/s-Utskottets Utlåtande, N:<> 68. 1 IH:o Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Febr., kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ts nådiga skrifvelse, i fråga om förre Landskamereraren, Kammarrätts-rådet G. Sglvanders underdåniga ansökning om eftergift af ett honom till ersättning ädö/ndt belopp. (I. A.) Sedan förre Landskamereraren i Blekinge län, Kammarrätts-rådet G. Sylrander, genom Kongl. Kammar-rättens den 14 Mars 1842 gifna och af Högsta Domstolen den 25 April 1845 fastställda utslag, förpligtats att hålla Kongl. Majit och kronan skadeslös för den förlust, till belopp af 605 r.dr 30 sk. 7 rst. banko, hvilken uppkommit derigenom, att, vid arrendatorns af båtsmauskompanichefs-bohemmanet N:o 30 Ramdala i nämnde län, J. Ohlssons år 1826 inträffade konkurs, borgensansvarighet för arrende-summans utgörande saknats, har Kongl. Majit, uppå Kammarrätts-rådet
Genom en sådan förordning blifva också undanröjde de stötande olikheter, Som nu ega rum i afseende på fordringars utsökande hos Konungens Befallningshafvande och Första Domstol, i thy, att i fle* re händelser följer utmätning å Konungens Befallnirigshafvandes Utslag, utan afseende på besvär, men deremot kan utmätning i c» fee erhållas på förste Domstolens beslut, ehuru fordringarna på begge stållena visas lika ostridige.5* Härmed förenade sig Herr Borgmästaren Cederborg och Ledamöterne af Hederv. BondeSsåndet; hvaremot Utskottets öfrige Ledamöter stsdnade i det beslut som Betänkandet N;o 150 utvisar. Ut Supra. Ex Protocollo, Joh, Jac, Kleman, N:o 121. Ankom dea 19 Julix 1825. Betänkande, öfver Herr Friherre P. E. Skjöldebrands Memorial, angåen - 622 Lagutskottets Betänkanden'. de yrkad befrielse från By sättning för Löftesman som ingått proprieborgen, så tånge sjelf ve GäldenåVen år inom Riket tillgänglig. Höglofl. Ridderskapet och Adeln har till -Lagutskottet remitterat ett Memorial af Herr Friherre P. E. Skjöldebrand, deruti föreslås den lsgföråcdring, att aldrig någon må för sin proprie borgen kunna bysättas, så länge sjelfve Gäidenären är in* om Riket tillgänglig. Såsom anledning till denna mation har Herr Friherrea anfört dea inom Nyköpings Lån inträffade händelse, attén Sen, som af en nära 70-årig Fader förskaffa t sig dess proprie-borgen på en Skuldsedel, utan att vid förfallotiden af sin Lön såsom Tjensteman, af sine nära och förmögna anhöriga eller medelst andre utvägar förskaffa medel till SkuldSedlens in* friande, tillåtit att Fadren blef lagsökt, och, i brist of tillgångar, i Nyköpings SiottsHåck* te bysatt, samt i mer än 2:ne är derstädes qvarhållea. Herr
Det är intet Stånd, som genom sina embetsbefatlningar har så mycken kännedom om sockenstämmorna som PresleSt., eller som närmare kan inse hvilka förändringar äro behöfliga ; men då R. o. Ad., efter en långväga discussion och många särskilda voteringar, nu har fattat sitt beslut i ämnet, så anser jag, då en sådan mängd af göromål nu är för handen, det vara olämpligt alt ånyo upptaga detta långa betänk., der så högst skiljaktiga meningar inom Ståndet visat sig, och åter genomgå alla de §§, hvaruti PresteSt. gjort inbjudning. Jag finner mig således nödsakad, ehuru med ledsnad , att anhålla alt denna inbjudning må blifva lagd till handlingarna. R. o. Ad. har sig alltid öppet att, då jemkuingsförslaget inkom - Den 3 April f. m. 135 mer ifrån Utsk:n, toga inbjudningen i öfvervägande, för ntt närmare bestämma livad R. o. Ad. i afseende på de särskilda inbjudningarna ifrån Stånden kan finna nyttigt oell rätt att antaga. Jag far således anhålla, att denna inbjudning blifver lagd lill handlingarna. R. o. Ad. fann ingen annan åtgärd för det närvar, vara alt iakttaga i afseende på nu föredragna inbjudning, än att lägga den till handlingarna. Vid förnyad föredragning af StalsUtskrs den i5 sisth Mars på bordet lagda utlåt. N:o 45o, i anledn. af dels väckt motion om lånebidrag för inlösen af landshöfdinge-aecorder, dels af K. M:s i detta ämne aflåtna nåd. skrifvelse, blef samma utlåt, ånyo hegardt på bordet af Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., och Gr. Frölich, David. Ånyo föredrogs StulsUtskis den i5 sisth Mars på bordet lagda utlåt. N:o 451, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de ett särskildt anslag för befrämjande af göromålens behöriga gång inom Statscontoret.
Utskrs förslag skulle vara för bergslagerna mera förmånligt, kan jag icke inse, ehuru man velat gifva detsamma skenet afen större liberalitet derigenom, att möjligheten af en framlida smidesfrihet och fri anläggnirigsrätt blifvit medgifven. Men ser man på villkoret för en sådan frihet, som örn 5 eller 10 år skulle stunda för bergslagerna, hvilket är ingenting mer eller mindre, än att samtlige hytteägare inom bergslagen skola medgifva och sig förena om bergslagsprivilegiernes upphörande; så måste man genast finna, alt någon påföljd för bergslagerna härutaf ingalunda är att förvänta. Det lider för öfrigt ingen tvifvel, att bergslagerna tilläfventyrs skulle, efter nu gällande författningar, genast kunna tillvinna sig samma rättigheter i afseende på smidesoch anläggningsfrihet, som är eller blifver landslag förunnad, om privilegierna frånträdas; men säkerligen blifva dessa rättigheter, äfven under full frihet i handleringen, nog dyrköpta, för att ens på allvar vilja utaf bergsmännen eftersträfvas, eftersom tackjernstiilverkningen i de flesta bergslagerna för dem är och blifver den säkraste och förmånligaste näringen, likasom den varit och är den naturligaste. — Enligt min öfvertygelse skulle derföre bergslagerna, under deras tilläfventyrs för dem sjelfva onödiga ifrande efter ökade smidesrättigheter, vinna icke obetydligt genom antagande af de slipulationer, som för härdfrihets ernående finnas uppställda uti ofvannämnda Bergs-collegii förslag till ny smides-stadga, men deremot föga eller intet förmedelst de skenbara förmåner, som i Utskts förslag under a:dra och 3:dje punkterna blifvit dem tillerkända.
Utskotten hafva nemligen trott sig, äfven ii hvad som rörer verkställigheten af deras Förslag,; böra göra ytterligare afseende uppå detsamma, som med hela Förslaget öm återutgifvande af Fastighets-lån varit egenie!igast -afsedt, nemligen att kunna åstadkomma någon lindring uti sådane Jordegares förlägenhet, hvilka, i besittning af mindre jord-andelar, kunna anses hafva svårast att emot pant af dessa erhålla andra lån, och derjemte svårligen skulle kunna Vara i stånd att Bihang till Riks, St.Drot. iSi3t c:te $air\ly ?,T:o 48v S48 Bänto Utskottets Betänkahåen. ikläda isig andre Ränte. oell Capital - afbetainirtgs* vilkor, än dem som tillhora Bancolånen; Och få Utskotten således nu härigetiörn föreslå, att, för fett så mycket säkrare ernående ar detta ändamål med den inskränkta summa, Som dertill kunnat anslås, och på det att den tillärnade hjelpen och förmånen mätte kunna fördelas till så många flere, det må blifva stadgadt, ait beloppet af dé Fastighets-lån , hvilka hädanefter ufgifvas på Uandtegendomar, icke må för hvar persötl särskildt öt» Verstiga 2öod K:dr Banco. Det Utlåtande, sorn, tinder Litt1 bilagdt, blifvit af Utskotten till Rikets Ständer öfverlerrihadt, angående Greditiv-anslagen för JermCori. toiret Och Manufactur-Dicconten, är vordet bifallet äf Höglofl. Ridderskapet och Adelö och Hedervärda Bonde-Ståndet, samt inom Högvördi* ga Préste.Ståndet lemnadt utan anmärkning t mert af Vällofl Borgare - Ståndet återremitterad t, på grupd af gjorde anmärkningar, dels emot Förslaget
Frågan om dödsstraffets afskaffande, länge afhandlad blott inom de lärdes krets, har nu ändtligen kommit så långt att den utgör föremål för diskussion inom de parlamentariska församlingarne. För min del anser jag denna fråga, ur theoretisk synpunkt, afgjord, men, huruvida tiden att sätta 374 Den li Juli f. m. dess fullkomliga afskaffande i verkställighet ännu kan vara inne, blir deremot ett annat förhållande att skärskåda. Det är egentligen härom, som Utsk:t yttrat sig, och det på ett efter mitt förmenande ganska tillfredsställande sätt. Om också den meningen, att dödsstraffet borde afskaffas, allt mer och mer vunnit insteg, kan man likväl icke säga att den vunnit insteg till den grad, att ett borttagande i detta ögonblick skulle mötas med något allmänt bifall. Jag måste i detta afseende upplysa derom, att, oaktadt denna princip till en början så förfäktades inom Utsk:t, alt den hade majoritet för sig, mån slutligen likväl måste träda åtminstone så mycket tillbaka, att dödsstraffet sattes alternativt med lifstids straffarbete. Om vi nu, på sätt den siste värde talaren yrkat, föreslagit dödsstraffets afskalfande, skulle möjligen, efter en liflig strid derom, segern hafva utfallit på den sidan; men hvad hade dermed vunnits? Jo, ett icke så litet allmänt missnöje och en oro, åtminstone hos dem, som tro dödsstraffet vara det mest afskräckande, eller som ännu anse att den menskliga rättvisan kräfver blod för blod. Om deremot, såsom Utsk:t föreslagit, detta straff i lagen endast förekommer alternativt med ett annat stralf, skall meningen om dödsstraffets umbärlighet alltmer och mer göra sig gällande, och striden derom så småningom på ett praktiskt sätt blifva afgjord. Man måste äfven erkänna, att vissa fall kunna förekomma, der äfven den för dödsstraffets afskaffande mest benägne kan hysa någon tvekan huruvida icke ett bibehållande af detsamma hade varit det lämpligaste.
5:o ©å fafegare tiilåteö att, jentlift 14 kap. 4 §. Slättegåiigöbalfen, titi ■iBårt Sanjli/ T) of o cl) öfversätter, kollegier famt roiD anDra (Smbetöverf od) SDontflolar, eller djeff, i ffäUet för d)arteraDe t)ufnniD(frifter, förete befattttaDe af|Trifter Deraf, bör tillifa jlprfaö, till l>vaD belopp De förre äro nteD flämpiabr papper förfeDDe, få vtDa Defamtitaö bejTaffenbet, enligt Denna $ör* fattning, fåDant forDrar; (fulle DcrviD betgörig charta till (Torre eller minDre be* lopp fafna^, anfvaraö Derför, på fätt 14 §. förejTvifver. ‘ftar parten eller Den perfott, font f)anDlingett före vi fa låter, är aflägfe boenDe, meDDela» ofvatinämnDe intyg, i ftäDerna helft af Slagijlratenö DrD* föranDe elier DerviD anflällDe tjenflemän, och på lattDet af ©otttare, ^refler(fap och kronobetjening; (folanDe anDre goDe män, forn fannfävDigfgetctt ftprfa, jemte namnet, utfätta Deraö tjettfl eller prfe och bemvift. £>roarje förut upproifaD originabhanDling ellet’ ffrift, forn at utgifroen feDan
N:o 123, i ani. af väckte motioner, ang:de förändradt användande af den till skolorne i städerne inom Lunds Stift och provinsen Halland af Götheborgs Stift utgående Helgonskyld, röstar Ja; den det ej vill röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot detta Utlåt, gjorde anmärkmr föranleda lill återremiss. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 17. Nej — 25. Föredrogos ånyo och biföllos SlatsUtsk:s d. 14 och 21 dennes på bordet lagde Utlåhn: N:o 140, angule restitution af oriktigt'debiterad lönebeviiin. vid Westmanlands och Jönköpings Reg:ten samt Wermlands Fältjägare Reg:te; och N:o 141, i anlcdn. af väckt motion om löneförhöjning för R. St:s Just.-Ombudsman. o Ånyo föredrogs StatsUlsk:s d. 14 och 21 dennes på bordet lagda Mern. N:o 142, i ani. af återremisser å Utlåt. N:o 32, aog:de låne-understöds beviljande för tomt-reglering inom den år 1849 nedbrunna del af Lidköping eller den s. k. Gamla staden. På begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., företogs härvid upläsning af 'Kongl. Hof-Predikanten Wensjöes vid detta Mern. fogade reservation, men sedan denna upläsning någon stund fortgått, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff:
E n lid klass af dessa. har skildrats af den nutida litteraturen. ' Xen om man företrädesvis i den moderna franska litteiiiitureu gifvit en stor hemortsriitt å t den excentriska, njntningslystna, kalit erotiska kvinnotyp, som begagnar kärleken med vett och ' ilja för. att göra liftet .spämande och afventjrligt, har denna kvinnotyp ändock knappast framställts som annat au en afart och dess tillvaro annat an soru en åt excentriciteten hemfallen typ, och nar författarinnan här vill häfda dess anspråk pil att bilda den reformatoriska typen, den moderna kvinnan, som srniiiingom skall bilda skola ocl: blifva tongifvande, hvars själfsv %ld s k d l proklameras som lag fik framtidens mansklighet, d&amp; ar detta i sanning nytt. Xtt skdalit kvinligt boh&amp;ine-ideal, satt i systein, fiirkla~adt med ej ringa grad af skarpsinne, ar det kännetecken, som gör fru Narholiiis bok till el1 af fin-de-sidcle litteraturens mera egendomliga produkter. $om bokeii är tnlangfnllt skrifveii, viinlar a.f fina ys~kologiska analyser samt bredvid sina paradoxer äger sidor af verklig viiltalighet och ntgiir ett slags sund reaktion mot frasidealisinen. är den ganska farlig. Ty äfven om man finner en mängd af dess doktriner vara ord i sinom tid och viil värda att bebjärtas, blott icke ur dem drages dessa ytterligt g&amp;eiidt. konsekvenser, m %ste man dock stämpla dess andemening som anioralisk och samhällsupplösande. Det är en fran kvinnosynpuiikt utförd st~imiiigs~eligion u-iaii här finner predikad, kvinnorna anses genoiii sin nervösa kansligliet kallade att vara de härskande och sin ratt därtill liafvn de genom sitt temperaments mottagligliet. Det ar diirför, menar förf., det är så fåvitskt, att af kvinnan vilja göm en id&amp;niinniskt.
Utan blodiga uppträden, utan hetta och pordningar, dä de ledas af en sann medborgerlig an, da. Med en känsla af storhet och tröst hafwa wi sett denna hjeltarttes fosterbygd frälsas. Högtidlig och rö, rande war denna syns men om werkct stall fullbordas, om bett stedda Revolutionen stall dufwa lika wälgörande för heta Nationen, som den warit det i sin början, mäste alla Statens bördor fördelas efter billighetens fordringar. Dit hörer att de talrikaste klaftrne ' af folket, de fattigare i nationen, de penninge - löntagande Cmbeksmänncn, icke belastas med större Bewill-' ning än de förmä bära, utail sä mycket möjligt är erhälla lindring i Utstylderne.' Om deha tyngder redan utblotkat en mängd idoge Medborgare, försatt mänga 4QL4 Den 10 Gctsbee. i en beklagansvärd belägenhet, ofta bortryckt det siira lifsförrädet frän sjelfwa usclhetcns koja; hwilka stola följdernc n-u blifwa, dä en fördubblad summa emot förr nbdwändigt mäste utgä af wärl utblottade fosterland? Det är icke hoS menigheten man bör wänta detta lugn» som med tälamod afbidar hjclpcn, betta hopp som döfwar lidandet. Menniskan kan dctzutom blott till en witz grad uthärda allt, äfiven orättwisa och hunger» unn wid denna grad qwäfweS all könsta för Samhällsordning, och det förtryckta folket bringas i förtwifian. Andra Nationers bcdrbfliga erfarenhet lemna häruppä mänga bewis. Det är endast gepom alla möjeliga indragningar, genom en billigare fördelning af Utstylderna, som denna wäda kan förekommaS. Märt tidehwarf skall ju wara upplysningens? Hwarfbre skola dä de grunder, hwarefter beskattningen werkställes» ensamme sakna ljus och granskning?
Om staden Falkenberg får lill sitt understöd 4°°° >ädr frampå sommaren eller hösten, eller om denna stad ej får dem såsom gåfva, kan, såsom jag förmodar, komma staden på ett ut. Om deremot nu genast, efter olyckans inträffande, de fattige innevånarne få detta understöd med det föreslagna lilla beloppet, så är den afsedda hjelpen kommen på sitt rätta ställe. Hjelp är här snar hjelp, och alla de förändringar, som äro föreslagna uti hvad Utsk. tillstyrkt, är detsamma som alt afslå den föreslagna hjelpen. Jag vågar således i det yttersta tillstyrka bifall till SlatsUtskrs förslag. Jag förnekar ej, att det varit bättre och förmånligare, om StatsUtsk. gjort det tillägget, att R. St. hos K. M. anhålla om undersökning, och att, efter sådan undersöknings verkställande, understödet mätte lemnäs åt de mest behöfvande, men detta är en sak, som faller af sig sjelf, då R. St. lemna beloppet tillika med anmälan om gåfvan till vederbörande styrelse; ty då är det klart, att styrelsen ej kan missbruka ett sådant tillfälle för de fattigastes understöd. Jag anhåller om propos. till bifall på betänk., så mycket hellre, som det är ett lika farligt praejudicat att afskrifva en utlånad summa, t. ex. en fordran hos Wexiö eller Wenersborg, som begge delarne skett under denna riksdag, som alt genast skänka bort 4°°° >:dr. Det är uppriktigare och ärligare alt säga: här håfven J 4°°° r:dr, än att, under sken af lån, vid en riksdag lemna hvad man vid en annan riksdag efterskänker, — det är, säger jag, ett lika farligt praejudicat att vid en riksdag lemna och sedan vid en löljande efterskänka, som alt genast skänka. Jag anhåller således om bifall till StatsUtsk:s förslag. Frih. Cederström: StalsUtsk:s Hr ordförande har behagat yttra, att, i händelse R. o.
Borgare-Ståndet har ansett, att den i Förslaget förekommande Rubriken: *Arf'skiften, desom vid Embetsverk företes, borde undfå följande lydelse : 71A rf skiften, enär de vid Embetsverk företes f och Utskottet hemställer, att Väl Bih. t. R. St. N.-o 43. lofl. Borgare-Ståndets mening måtte biträdas i denna mindre vigtiga omständighet. I fråga om chartering af Testamenten har Hederv. Bonde-Ståndet bifallit Utskottets förslag; men de öfrige Stånden fattat följande beslut, nemligen: Högloft. Ridder skåpet och Adeln: ”att alla Testamenten, som icke i contant eller värde uppgå till och med Tre Hundrade R:dr Banco, borde fritagas från chartering;” Högvördige Preste-Ståndet: ”att så väl Testamenten till fromma Stiftelser, som ock de Testamentariska dispositioner, som i contant eller värde icke uppgå till och med Tre Hundrade R:dr Banco, skola fri( tagas från chartering,” och Vällofl. Borgare-Ståndet: ”att orden i Författnings-förslaget, ”utan ock de Testamentariska dispositioner, som icke i contant eller <vcirde uppgå till och med 5o R:dr BancOj uteslutas, och att i stallet derföre insattes: ”utan ock de Testamentariska dispositioner till tjenstehjon3 för långvarig och trogen tjenstj sorn icke uppgå i värde till Tre Hundrade Riksdaler. Då någon Utskottet meddelad anmärkning icke föregått Högv. Preste-Ståndets beslut, att Testamenten till fromma Stif - Sevillnings-Utskottets Memorial.
Selma Lagerlöf.Den nya författarinnan. Selma Lagerlöf: Ur Gösta Berlings Saga. Berättelse från det gamla Värmland. Belönad med högsta priset vid " Iduns " större pristäfling år 1890. — Stockholm, Frithiof Hellberg 1891. När snön länge har legat på jorden, så misströstar man slutligen om, att det någonsin skall bli sommar igen. Förståndet vill nog öfvertyga en om motsatsen, ty sommaren kommer dock alltid till sist efter en lång vinter; — men känslan vill icke riktigt tro därpå. Kan verkligen ali denna snö en gång smälta? Kan jorden få kraft att bära grönska och blommor igen? Men när man får se detförsta öppna platserna i skogen, där mossan står grön och frisk, där blåsipporna redan trycka samman sina knoppar, då tror man strax därpå. » Jo, det blir vår! Jorden har sin eviga varma lifskraft kvar, som ingen snö kan beröfva den. » Något liknande känner man, när man efter en så lång, kall och glädjelös period, som vi haft i litteraturen, plötsligt hör en ny skalds röst. Det finns, som bekant, många röster. Det finns små, skarpa, begränsade röster, som precis och hårdt skrika ut hvart ljud, de ha i strupen. Man märker så väl, — » det finns ingenting mera där bakom ». Och det finns beslöjade röster, stora, fylliga stämmor, som kunna hviska i piano och som sällan släppa ut sin fulla klang, men som i det rätta ögonblicket ha en kraft och en skönhet, hvilka välla fram med en sådan rikedom, att man känner som om de strömmade från en outtömlig källa. En sådan stämma har författarinnan till » Gösta Berlings saga ». Jag tror icke, att man kan säga sig känna författarinnans stil efter denna bok. Hon har valt denna stil för sin saga, och det är sagans stil, afbruten, ofta likasom drömmande, patetisk på sina ställen, alltid med en viss högtidsstämning däröfver. Hon gör som goda målare, som icke måla allt på samma sätt. En fin kvinna och en kraftig man målas icke med samma pensel och samma färger, och man berättar icke en mystisk saga med samma ord, som man framställer en modern hvardagshistoria. Denna författarinna är nog alltför klok att fastna i ett visst slags stil.