Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Professor Geijer: ”Emot ofvanstående af Constitutions-Utskottets majoritet fattade beslut, och mot de motiv, på hvilka det grundas, får jag reservera mig af följande skäl: 1:0 Emedan Stats-Utskottet i sitt Utlåtande, i anledning af motioner om indragning af Kongl. Nummer-Lotteriet, verkligen både väckt och tillika besvarat en ny fråga, genom Utskottets förslag, att Ständerne, i fall de nu gillade Nummer-Lotteriets af rnotionärerne yrkade indragning, endast borde hos Kongl. Maj;t anmäla sitt beslut derom, med begäran, att Kongl. Majit måtte genom Nådig Kungörelse bringa detsamma lill allmän kännedom; oagtadt vinsten af Nummer-Lotteriet hvarken är eller kunnat anses vara ibland Bevillnings-medel, om hvilka Rikets Ständer, enligt 5g, 60, 64 §§• af Regerings-Formen, ensamme förordna, utan blifvit räknad till de ordinarie inkomster, hvilka, i följd deraf, måste bero på båda Slatsmagternas beslut. 2:0 Emedan Stats-Utskottet insinuerat denna vigtiga frågas afgörande på ett sätt, i min tanke, lika mycket stridande mot granniagenheten, som mot Regeringsformen. Nummer-Lotteriet är en fördömlig inrättning, hvars vinst, om den blifvit räknad, likväl aldrig bordt räknas, bland Statens ordinarie intrader. Konungen föreslog vid 1828 års Riksdag Nummer-Lotteriets upphörande, Ständerna voro för dess bibehållande. Nu föreslås, att Ständerna just i denna angelägenhet skulle ensamme besluta _, under det, med uppdraget att kungöra detta Ständernas beslut, Konungen med detsamma skulle stillatigande frånsäga Sig
M:s nåd. skrifvelse af d. (5 sisth Aug., besluta, att, lemnande oförändrade nu gällande tulltaxas utförselslullar, dem K. M. i alla fall, enligt sin grundlagsenliga rättighet, är i tillfälle att, i förhållande till de olika näringsgrenarnes varaude eller blifvande behof af lindring eller uppmuntran, nedsätta eller upphäfva, i afseende å införseltullarne vidblifva bestämmelserue i samma taxa med de af K. M. redan vidtagne samt genom allmänna kungörelser och circulärbref tillkännagifne jemkningar, förklaringar och ändringar, med undantag endast för de artiklar, sorn linnas upptagna i den min reservation bifogade tariff, augale hvilka alla R. o. Ad. vill särskildt fatta beslut, hvilka beslut böra i bifogad tariff upptagas. o Frih. Åkerhjelm, Johan Carl: Det ämne, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s behandling, är måhända ett af dem, hvarigenom på det mest i ögonen fallande sätt det tidsödande i våra riksdagsförhandlingar ädagalägges. Om man besinnar hvilken mängd af discussioner och voteringar de i tulltaxan förekommande 850 särskilda artiklar förorsaka, först i Bevilin.- Utsk:s-afdelningen, derefter i dess plenum, sedan inom de resp. RiksSl:ns 4 särskilda kamrar och måhända ytterligare derefter voteringar i förstärkt Ulsk., så är det i sanning förvånande och, som jag tror, inom öfriga representativa samhällsskick, alldeles oerhördt; oell detta allt, mine llrr, utan att man ändock är förvissad om ämnets rätta bedötnmande och slutliga afgörande, aldenslund detsamma är ytterst beroende pä voteriugs-lotteriet, hvilket åter är styrdt af personer, af hvilka troligen icke alla äga den sakkännedom, som erfordras för ämnets rätta bepröfvande och bcdömmande.
Läp, der deras värde varit betydligt olika emot det uti angränsande och lika producup.n, ägande Län, och der dessutom anledning sig företett, att verkningarne af en låg Markegång förde flesta Skattskyldiga skulle till intet göras; hvilket allt närmare kan inhämtas af bifogade Tabell \,Bi - Den 8 Mars. 175 (Bilagan N:o 1.) hvaruti, jemte hvarje Läns utsatte Markegångs-priser å de mest allmänna.persedlar, de af mig föreslagne ändringar äro upptagne, pa hvarje Artikels nedra rad. Vid Gottlands och Jemtlands Läns Markegång? Taxor, ehuru lägst satta, har jag icke trott mig böra göra någon anmärkning, af det skäl, i afseende på den förra Provinsen, att dess Kro110-Tionde, utan att såsom på Svenska sidan vara bestämd till ett visst Tunnetal Spannmål, innehafves af Örtens Presterskap med rättighet, att i förhållande till årliga äringen densamma uppbära; och i afseende på Jemtland, att utom den allmänna svårare missväxt, hvaraf denna Provins förlidet år varit hemsökt, dess Hernmans-Remor till större delen äro inbegripna uti pcb godtgöra? Kronan genom den starkare Rotering, hvarmed detta Län, i jemförelse till Rikets öfriga landskap, blifvit belagdt, hvadan ock af ökad Markegång uti båda dessa Län föga ' båtnad kunnat det allmänna tillskyndas. Öfver dessa mina Anmärkningar vid Rikets Markegångs-sättning har Kongl. Kammar-Collegium, uti till mig ankomne Skrifvelser den 3» nästlidne April, rörande Linköpings, Nyköpings, Stockholms, Upsala, Westerås, Örebro och Carlstads Län; den 13 Maj, rörande Jönköpings, Kronobergs, Calmar, Skaraborgs och Elfsborgs Län; den 20 Maj, rörande Blekinge, Christianstads, Malmöhus, -Götheborgs med Bohus och Hallands Län; samt den 6 October, angående Gefle - Den 8 Mars. Gefleborgs, Wesfer-Norrlands, Westerbottens och IsTorrbottens Län, afgifvit det hufvudsakligen öfver alltsammans lika utlåtande, (sedan gjorde invändningar af deputerade Taxeringstnännen uti Jönköpings
St. tillfälle att förskaffa sig en slags ide'e, genom offentliga inbjudningar vid flera riksdagar att öfvervara så väl vanliga barnmorske-examina, som vid innevar. riksdag en examen med barnmorskor i den instrumentala förlossningskonsten. Men som jag icke kunnat vänta att många skulle fästa synnerlig uppmärksamhet vid något, som folie så litet i ögonen, och jag isynnerhet funnit, att H. StatsUtsk. tyckes icke hafva haft tillgång på tillförlitliga underrättelser om hvad under den sednare tiden blifvit inom fäderneslandet tillgjordt för förlossningskonstens befrämjande; så har jag, hellre än att på enskild väg, genom s. k. insinuationer, söka verka på Utskts öfvertygelse, velat framträda offentligen, på det uppgifterna må kunna vederbörligen controlleras. I anledn. af hvad jag nu haft äran anföra, får jag anhålla, att SlatsUtsk:s utlåt. N:o 40 måtte återremitteras, och att Utsk., hvilket jagar öfvertygad icke haft för afsigt alt I Den 5 Maj f. m. i4g behandla mig med orättvisa, täcke» antingen bifalla K. M:s förslag, att uppföra mig på indragnls-slaten till ett belopp af iooo r:dr b:co, eller ock kanhända ännu bättre, om det sig göra låter, anordna hela summan på ordin.-stal , såsom särskild lön för barnmorske-läraren, eller åtminstone dertill anslå 666 r:dr sk. b:co, och resten 333 r:dr 16 sk. för mig personligen på indragn:s-staten. Hr Lagerh jelm, Pehr: Vid mom. b. uti i i punkten uther jag mig att få göra några anmärkntr. Utsk. tillstyrker nemi. 8 särskildta anslag af 2Öo r:dr b:co hvartdera, eller tillsammans 2000 r:dr, för att användas åt nya extra-prov.- läkare , men gör likväl ett förbehåll dervid, att dessa arfvoden ej må tilldelas sådana läkare, som förut af Staten eller någon stad åtnjuta lön, så framt icke menigheterna inom districten annorlunda medgifva.
Majit ingifven ansökning Kanslisten i Svea HofRätt, Johan Fredrik Cralius, i underdånighet anhållit, att då han, som till följd af svår ögonsjukdom nära sju års tid åtnjutit ledighet från bestridande af omförmälda Kanslistbefattning, numera enligt ansökningen bifogadt läkarebetyg, vore urståndsatt att sköta samma befattning, E. K. Majit täcktes hos Rikets Ständer göra nådig framställning derom att Craelius efter afskedstagandet måtte undfå viss årlig pension, samt Hof-Rätten häröfver afgifvit infordradt underdånigt utlåtande och på grund af åberopade läkarebetyget tillstyrkt, att Craelius, som vore född år 1816 och år 1838 vunnit inträde i statens tjenst, måtte undfå en årlig pension af 472 Ridr 50 öre, motsvarande den för Kanslisttjenst å Hof-Rättens gamla stat uppförda lön och hvad Craelius hittills under tjenstledigheten åtnjutit; så har E. K. Majit, med afseende å hvad sålunda förekommit och i enlighet med Hof-Rättens hemställan, uti dess nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, att Kanslisten Craelius må från och med månaden näst efter den, under hvilken afsked från Kanslisttjensten varder honom beviljadt, komma i åtnjutande af en årlig pension för sin återstående lifstid från allmänna indragnings-staten af 472 Ridr 50 öre. Då ofvanåberopade läkarebetyg innehåller, det någon förhoppning icke finnes, att Craelius någonsin kan i tjenstgöring återinträda, och det måste anses olämpligt att hans tjenst, under den längre tid, som ännu återstår innan Craelius uppnår den i författningen föreskrifna pensionsålder, genom vikarie upprätthålles hafva Rikets Ständer till ifrågavarande nådiga framställning lemnat bifall. 16:o Af det den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof åtföljande Protokoll öfver Justitie-är enden för den 18 September 1862 inhemtas, hurusom Götha Hof-Rätt uti underdånig
— N:o 46. i anledning af dels Kongl. Maj:.ts nådiga Proposition, angående anslag till boskapsskötselns befrämjande i Riket, medelst anläggande af stamholländerier, dels en i ämnet väckt motion. VII. B, 209. A. 317. E. 399. — N:o 47. i anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande för vissa inhemska kreatursracers förbättrande. B. 209. A. 317. — N:o 48. i anledning af väckt motion, att Directionen öfver Danviks hospital måtte upplösas, hospitalet ställas under SerafimerOrdensgillets förvaltning och hospitalets säkerhetshandlingar få af Rikets Ständers Revisorer granskas. VII. B. 209. A. 317. — N:o 49. angående väckt fråga om spridda rusthållsoch roteandelars sammandragning. VII. B, 209. A. 317. VIII. U. 391. A. 428. — N:o 50. i anledning af väckt fråga, alt rotehållarne i Kongsöhrs län malte återbekomma tvänne tunnor kronotiondespanmål, som af ålder varit dem till understöd i knektehållningen lillagde. VII. — N:o 51. i anledning af väckt fråga om förändring i beväringsmanskapets beklädnad. B. 209. A. 317. — N:o 54. angående väckt fråga om sältet för båtsmäns fortskaffande till och från tjenstgöringsorlerne. — N:o 55. i anledning af väckt fråga om förändring i sältet för fångars transporterande. VIII. B. 391. A. 428. — N:o 56. i anledning af äterremiss å utlåtandet N:o 10. VIII. B. 391. A. 428. — N:o 57. i anledning af äterremiss å utlåtandet N:o 17. VIII. B. 391. A. 428.
Efter sin återkomst till England var hon under ett års tid föreståndarinna för ett sjukhus i London, där hon utmärkte sig för sitt nit och sin själfuppoffrande människokärlek, och där hon utgaf en stor del af sin förmö- genhet för att hjälpa de nödlidande. Under denna tid utkröt Krimkriget, hvilket gaf Florence tillfälle till att utföra den stora bragd, hvarigenom hon för alltid inskrifvit sitt namn i världshistorien. Ofantliga summor hade visserligen anslagits åt sjukvården i fält, men genom felaktiga anordningar härskade dock stor nöd och förvirring på sjukhusen därute och i synnerhet var där brist på skickliga sjuksköterskor. Engelska krigsministeriet lät då utgå ett upprop till Englands kvinnor att egna sig åt frivillig sjukvård på krigsskådeplatsen. Florence satte sig i. spetsen för en skara af 42 damer, hvaribland flere af hög samhällsställning, och afreste med dem till Krim. Den uppgift, som där väntade dem, skulle ha kunnat göra den tappraste man modfäld. Allting var i ett tillstånd af den mest hopplösa förvirring. Otillräckligt antal af biträden för sjukvården, otillräckliga förråd af nödvändiga persedlar och af passande nä- ringsoch läkemedel samt brist på praktisk styrelse och ledning öfverallt. Det är svårt att kunna beskrifva den verksamhet, Florence här utöfvade. Pastor Osborne, som såg henne midt under hennes arbete säger: » Hennes uppgift var sådan, att det erfordrades för att fylla den en Cardigans mod, en Palmerstons takt och diplomatiska skicklighet, en Howards uthållighet och den glada, hoppfulla människokärleken hos en mrs Fry. » Att hafva uppsikten öfver en stor skara af sjuksköterskor, hvilka alla blickade upp till henne såsom till den styrande själen i det hela — att hafva, efter någon tid, omsorgen för ett så stort antal sjukbäddar, att de upptogo en yta af 4 engelska mil — att vara den, som måste uppbära hela ansvaret och likväl utöfva en sådan inverkan, att hvarenda man på sjukhuset var medveten om det magnetiska inflytandet af hennes kärleksfulla omvårdnad — detta var en uppgift, som tycktes vara alldeles omöjlig för en kvinna. Och hurudan var då hon, denna kvinna, som hade makt att öfvervinna alla dessa svårigheter?
En enda blick på bakgården visar det nästan oskickliga tillstånd, hvaruti den befinner sig, och att R. o. Ad., hvars Riddarhus är beläget i den bäst bebyggda delen af staden, skulle vilja hafva sin tomt bibehållen i detta skräpiga skick, tror jag icke möjligt. Då emedlertid Ridd.Utsk. icke har afgifvit något förslag lill platsens ordnande, så får jag för min del vördsamt anhålla om återremiss af betänk. Frih. Toll, Gust.: Då jag har äran att vara ledamot af Ridd.Utsk., anhåller jag att endast få genmäla de af Gr. Lagerbjelke gjorda anmärkn:r, som hade Utsk. icke nog granskat och undersökt förhållandena, innan det afgifvit det utlåt, lill R. o. Ad:s godkännande, hvilket nu föredragits. Jag tror att Gr:n har orätt, då han sagt att Utsk. ansett byggnaderna icke behöfvas. Detta är icke förhållandet, men Utsk. har trott det vara omöjligt, alt med de tillgångar, som finnas, utföra detta företag, oell Utsk. har ansett sig icke böra föreslå början med att gå in i förlust på redan upgjorda kontrakter, lill följd af hvilka husen blifvit så fullständigt iståndsätta, att Utsk. kan bestämdt försäkra, att de kunna bibehålla sig i ännu många år. Deras utseende kan man icke hjelpa. Jag ber Gr. Lagerbjelke derföre icke hafva afseende på Utsk:s framställningssätt. Hvarenda individ af R. o. Ad. täcktes taga saken i närmare öfvervägande. Det beror på deras godtfinnande, men Utsk. har troll sig böra framställa skälen för sin åsigt, hvarvid det förblifver. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Under det alt jag tager mig friheten instämma uti hvad Gr. Lagerbjelke yttrat, får jag göra det tillägget, att jag likväl icke går in på någon så beskaffad byggnad, som skulle komma att göra detta rummet sedermera mörkare än det nu är. A den ritning, som upgifver förslaget huru byggnaden skall upföras, stiger taket på det nya huset till större höjd, än denna salens fenster, oell följden deraf är lätt att inse.
Deli sorn efter Voterings-sedlarnes öppnande befunnits, det rösterne utfallit med 27 Ja oell 92 Nej; samt Nej således vunnit, alltså kommer lån alt utgifvas endast ä exportable effecler af de slag, sorn biltills fått beläna^ efter samina grunder som derföre förut varit gä 11 a lule; eller med iakttagalidé af de deruti vid delina Riksdag fastställande förändringar, Ilvilkat Förstärkta Statsoch Ban'eö-Utskötten skolat härigenom vördsamligeti anmäla. Ankom den *5 Öct. 18*3. Riksens Högloft. Ständers Stats* samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Betänkande, rörande DykeriVerket. Häglof!. Rid eler.skåpet ecb Adeln Irar till Ekonomi-Utskottet enskildt oell Vä I loflige J3org:rre-Stån lét. lill Sia Isbeli Ekonomi* Utskotten gemensamt remitterat de Motioner och anföranden sorn vid innevarande Riksdag blifvit väckté, dels ont ripp* torfvan le af Dykerioell Bargnings-Coiu• pngniel, dels olli förändring i det för sanlin 1 Compagnie gällande Reglemente. Af desse motioner bofva förenade Utskotten iiihemtat linnde des den lankan 110 g all* maut blifvit yttrad, att närvarande Dykeri-lm ättniugij Jåugt i frän att uppfylla sin bestämmelse säsoro en hjelp och undsätt* mugÄ-anslult för Skeppsbro Ine, vors cm Stat*-Utskottets Relä okänden.
Pä gräsbotten samt klnppermylla; medlersta delen är mera bördig, bestående af omvexlande slättbygd och skogbygd, denna sednare med större och nbndre höjder samt vackra Löfskogar, serdeles af Bok; jordmånen är å slätth’akterna lera samt lersand och sandmylla och i skogsbyggden hufvudsakligen sandmylla; — Södra delen deremot, som utgöres af Ingelsta och Jerresta Härader, är en skoglös slättbygd med jordmån af bördig lermylla, ytom vid kusterne, der den består af sand och sandmylla. Inom Länet finnas icke några segelbara floder; men af Åar och mindre V:|ltendrag, är det öfverallt tillräckligt genomskurit, för Sågars, Mjölqvarllars och andra behöfliga vattenverks drift. Af Flygsand, som egentligen uppkastas från hafvet, är Länet vid kilarne, håde i vester, öster, och söder, besväradt; men för densammas hämnande hafva från längre lid tillbaka, verkställts planteringar, hvilka sednare åren omsorgsfullt fortsatts med betydlig framgång. De i skogsbyggden varande Kärr och Mossar, hvilka åstadkomma ett Menligt inflytande på Klimatet, äro väl till någon obetydlig del utdikade, ™en härvid lägges likväl icke ännu den värksamma hand, som man borde > till befordrande ej mindre af Klimatets förbättring, än åkerbrukets ordel. | sednare åren jemväl fortsatta skiftandet af större samhälligheter Olue dock väcka omtankan på nyttiggörandet af förenämnde hittills ogagjiadei rymder så vida en jemnare och säkrare afsättning på landtmanna produkter an *emna jordbrukaren medel alt företaga slika odlingar, och hopp om er - sättning för dervid nedlagde kostnader. Ehuru de skogar, som hittills kunnat fritt disponeras, med hvarje år minskats, kan likväl ännu sagås, att a net har full tillgång på nödiga skogseffecter, som i vissa trakter finnas utöfver husbehof, till afsalu; Och äro i de flesta Härader bränntorf, som er sätter möjlig brist på skog till eldbrand.
Äfven han ville naturligtvis ha en drickspenning och jag gaf honom 5 fadda. Men när vi skildes åt och han frågade om han skulle stoppa sin pipa åt mig och jag mente det ej vara nödigt, ville han ha mera, hvilket han dock ej fick. När han tog emot slanten, kysste han den först. Jag uppsteg nu på en backe och hade en vacker utsigt öfver hafvet åt alla sidor och till någon del öfver staden, hvaraf dock en stor del bortskymdes af en högre backe. Sedan vandrade jag småningom hem öfver de uppgräfningar man här gör allestädes, invid hvilka i gruset ligga många och stora stycken af pelare och annat. Här blef jag åter gäckad och bespottad af barn, som till och med kastade stenar efter mig. Vädret var som den vackraste, ljummaste vårdag hos oss, med en frisk, men mild vestlig vind. Fälten, som tycktes vara upplöjda, buro en gröda hvilken fullkomligen liknade vår brådd, och allt liknade den vackraste majdag hos oss, blott folket var annorlunda och jag var annorlunda. Jag hade knappt hunnit lägga mig i går aftons, då jag hörde musik. Jag steg upp och såg genom fönstret en procession, föregången af en gosse som bar en fackla, efter honom musikanter bestående af en pipare, hvars instrument hade ett ljud nära liknande klarinettens, men mera skarpt, ungefär emellan den och haubois, vidare ett stränginstrument som accompagnerade med ett ljud nära mandolinens, och en tambour de basque. Efter dem kom sjelfva processionen, bestående af qvinnor och karlar, samt sist ännu 2 fackelbärare. Det var troligen ett brudtåg. Musiken var ej ful, melodin, alltid densamma så länge jag kunde höra, var enkel och behaglig. Jag begaf mig ut kl. 7 till doktor Barber och följde honom till militär-hospitalet, ridande på en åsna. Ridten är ganska beqväm, men jag tycker alltid synd om pojkarne som måste springa efter och köra på. Härvid nyttja de en trädkäpp, något hvass i ändan, med hvilken de sticka åsnan i länden. Sådan var väl de gamles kentron, om jag rätt minnes namnet.
Alla från Konungen utgående expeditioneroch befallningar, utom i Commandomål, skola för att blifva gällande, contrasignerag af den föredragande; §.38* Konungen kalle till Rådgifvare, kunnige, erfarne, redlige och allmänt Den 5 Maji e, m. 57 aktade man; §. 4; desse Rådgifvare äro ovillkorligen förbundne att sine meningar till Protocollet yttra och förklara: de äro för sina rådslag ansvarige; §. 9. Vare dock Konungen förbehållit, att, utan afseende på de af Rådgifvare yttrade meningar sina beslut fatta; $. 9. Skulle Konungen besluta något, som vore stridande mot Regeringsformen, vare det föredragandes rättighet och pligt att sin contrasignation derå vägra, samt nedlägge han i följe deraf sitt embete; §. 38. Jag frågar om desse stadganden för Styrelsetbeo. rien, sådana som jag dem bär sammanfört äro stridande enot Constitutionens anda? Om Styrelsebeslu^ skulle fattas, icke enliga med Regeringsformens föreskrifter; om någon grund skulle finnas för den förmodan att vid bestämmandet af hvad Regeringsformens 107 §. kallar allmänna mått och steg, Rikets sannskyldiga nytta, icke blifvit iakttagen, så frågar jag, då Lagstiftaren så försigtigt anordpadt allt, att underrättelser och råd aldrig skulle saknas; att öfverraskning skulle förebyggas, om ansvar derföre inför Gud och menniskor kan falla på andra än på de Rådgifvare eller Ministrar, hvilka ägde att med underrättelser och råd biträda, och hvilka äg4 de att sjelfkrafd* påminna om Rikets rätt och bästa. Om det måste msdgifvas att ordet allena bade kunnat uteslutas ur Regeringsformens 4 och -»■ 5» Den 5 Maji c. m. skett i Lagstiftarens framställning af den Con.' stitutionella Konungens rättigheter, så återstår att undersöka hvarföre ordet alhna blifvit af Lagstiftaren nyttjadt.
Ibland de ledamöter af det Hederv. BondeSt., hvilka med sin reservation beledsagat ifrågavar.-de betänk., bar t. ex. riksdagsfnllmägtigen Erik Pehrsson från Gefleborgs län sålunda sig yttrat: ”Likasom jag håller före, att tull-lagstiftningen bör skydda landtmannanäringarne, så anser jag äfven, att det skydd bör utsträckas till husslöjderne, handtverkerierne, fabrikerne och bergsbruket. Ty hvar skall landtmannen för sina produkter finna afsättning, om ej till den befolkning, som är sysselsatt med frambringandet af industriens alster. Ju talrikare och ju mera välmående dessa folkklasser äro, 5 n. 2i 322 Den 2 Juni e. m. desto större blifver förbrukningen af landttnannens produkter, desto säkrare är denne om en lönande afsättning. Att hjelpa lill att förstöra inhemska industrien, måste jag derföre anse alldeles stridande mot landtbrukets intresse”. I detta om sann fosterlandskänsla och godt omdöme vittnande anförande med hvad mera deri är framstäldt, hafva till alla delar sig förenat riksdagsmännen Sven Jonsson Appelquist, Skantze, Sandstedt och Gezelius. Detta bevittnar frihet frän ensidighet i fordringar, för så vida dessa tänkesätt, såsom jag förmodar, delas af det företrädesvis jordbrukande Ståndet i allmänhet. På samma sätt och i samma förhållande anser jag för öfrigt den, som vill beskydda manufakturerne, jemväl böra lemna landtbruket skydd. Jag anhåller, att man icke måtte sänka tullen sä våldsamt, som Dtsk. tillstyrkt, utan att man täcktes finna skäligt stanna vid den tullsats, förenämnde reservation förslagsvis innehåller. Hr Printzensköld förenade sig med Frih. Cederström. Hr Rosenblad: Jag vill endast fästa uppmärksamheten derpå, att de Hrr, hvilka yrka, att man småningom skall nedsätta tullen å denna vara, betydligt misstagit sig, ty det är endast sedan 3 år tillbaka som tullen i Sverige varit bestämd till 1 r:dr 16 sk. å fläsk.