Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I detta afseende har Utsk. ännu icke uppgjort något förslag, utan endast erbjudit sig, att, med biträde af en architekt, uppgöra och lill K. o. Ad. inlemna ett sådant, för att visa R. o. Ad., huru detta skulle tillgå och tillika uppgifva kostnaden, i händelse R. o. Ad. skulle derefter vilja besluta alt låta afhjelpa de anmärkte olägenheterna. Jag hemställer om det icke vore mödan värdi att låta Utsk. lill R. o. Ad. ingifva eli sådant förslag. Icke innebär sjelfva förslaget någon särdeles kostnad, och icke medför det något stort besvär att än en gång taga saken i öfvervägande; icke heller binder förslaget till någon åtgärd. För min del tror jag likväl att någon åtgärd bör vidtagas, så vida man vill göra allvar af anbudet, att ät de ifrågavar. personerne bereda tillfälle att bevista vära öfverläggningar; ty del kan ingen neka alt det nu verkligen är allt för svårt alt komma till sina platser. Jag hemställer derföre, all R. o. Ad. ville bifalla denna del af Ulsk:s betänk., hvarigenom R. o. Ad. ingalunda har antagit något bestämdt, utan endast emollagit Ulsk;s erbjudande att anskaffa en ritning och se, huru det skulle se ut, samt få veta hvad det. skulle kosta alt bereda en sådan uppgång. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer lill. Ståndet, ont icke man bör vidtaga den utväg, som Frih. Höije föreslagit, nemi, alt försl se verkan af den ändring, som är öfverenskommen, innan man beslutar en annan. Del vore tiog mycket begär efter reformer, om, i samma ögonblick en blifvit gjord, man antager den för ofullständig, för alt genast få besluta en annan. Någon ro måste man väl vilja medgifva både sig sjelf och dera som sitta på läktaren, innan man kommer lill någon ytterligare förändring. Den siste värde talaren har fruktat, att de som sitta der skulle blifva allt för stationära, synnerligen de som betinna sig längst bort på högra sidan. Men det förhåller sig på läktaren, liksom i den verkliga verlden, att under det somliga älska rörelse, vilja andra sitta i ro.
godt, där är mig vingar här a mig framåt och väl mera tysta som ej skiftar ^Där är mig ^Där växa skatt uti hemmets ^Den lycka, Jitt har jag egen trygga till på min högre väl, själ, flykt, Vpp till det hasta hem, mitt hopp har hyggl. Siri Dahlerus. Det finnes väl ingen moder, som ej någon gång drömt, att just hennes barn bland tusenden skulle vara utvaldt att blifva något stort, något framstående i världen, eller åtminstone kunna räknas till den skara, som troget och kraftigt utför sin lifsgärning; men bur få besinna väl, att vägen till detta mål blott kan utgå från en samvetsgrann, god fysisk uppfostran. Det är därför vi här vända oss till mödrarna, då åt dem blifvit öfverlemnad den första fysiska uppfostran och i deras hand till stor del barnets framtid ligger. Framför allt måste då här betonas den allra största renlighet med afseende till så- väl barnets kropp, dess kläder och bädd, som äfven den luft, det inandas. Det bör från första dagen dagligen badas eller tvättas öfver hela kroppen, i början med varmt, små- ningom med allt svalare vatten. Dessa dagliga tvättningar skola fortsättas lifvet igenom, ty blott så kunna hudporerna hållas öppna och kroppen utdunsta normalt. Under första åren skall det, om möjligt, dagligen byta underkläder, då dess ämnesvexling är mycket lifligare än den fullvuxnes, och ett oftare ombyte därför är nödvändigt. Bena kläder kunna visserligen ej ersätta tvättningar och bad, men de understödja dem betydligt. Särskilda dagoch nattlinnen böra alltid finnas, och så snart de ej äro på kroppen, läggas att behörigen utdunsta. Hit hör äfven, att bädden ofta rengöres och vädras. Så mycket som möjligt måste barnet uppehålla sig i fria luften, äfven om vädret ej alltid skulle vara det bästa. Man blir mindre ofta sjuk genom förkylning än genom inandning af otjänlig luft. Den, som genom dagliga tvättningar härdat sin kropp, är för öfrigt mindre utsatt för förkylning än den vattenskygge, hvilken liksom sammanvuxit med sina kläder. Af Hanna Kamke. Prisbelönad vid lduns stora pristäfling.
Hamilton äfven uppfattat min mening, till att föreslå den 1 Nov. 1841 såsom den första utgångspunkten för tidsbestämmelserna ; meri jag anser det så svårt att lill dess medhinna ärendets slutliga behandling, att jag, så framt någon af R. o. Ad:s ledamöter sig derom med mig förenar, gerna skulle föreslå den 1 Nov. 1842, såsom den i min tanke lämpligaste perioden. Frih. Hamilton: Jag vågar ej yttra mig, huruvida någon förändring, sedan discussionen nu är slutad, må kunna göras i de propos:r, hvilka begärdes då discussionen pågick. Då begärdes att propos. skulle göras på tidens bestämmande till den i Nov. år 184.1; och det är derom jag nu ytterligare äfven får anhålla. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Jag får erinra den sista värda talaren derom, att Hr af Uhr, Carl David, i sitt utlåt, har önskat, att denna reglering icke måtte taga sin böljan förr, än frågan om kolhandeln blifvit afgjord, och då Bergscollegii nuvar. President yttrat, att denna fråga ej kan vara afgjord före den 1 Nov. 1841, så följer deraf tydligt, att denna termin för den nya smidesstadgans utfärdande är den aldra tidigaste, som kan antagas. Frih. von Schulzenheim: Det är blott i anledn. af den siste värde talarens yttrande, som jag tagit mig friheten att åter för några ögonblick begära R. o. Ad:s uppmärksamhet. Jag måste hafva ganska ofullständigt uttryckt mig, örn min mening så kunnat uppfattas, att kolhandelsfrågan icke skulle kunna vara inne förrän den 1 Nov. år 1842, alt af Bergs-coll:m slutligen handläggas. När Bergs - Den 28 April f. m. col!:m sedan Ian afgifva sitt betänk, tilltror jag mig deremot icke att kunna bestämma, men jag förmodar att colltm möjligen kan med denna fråga vara någorlunda snart färdigt.
Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Febr. 1863, kl. 8 e. m. Betänkande, i anledning af vackt motion om meddelande a/ allmänna föreskrifter beträffande vilkoren för sparbankers stiftande, m. m. Den motion i berörd;* syfte, öfver hvilken Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet till följd af vederbörlig remiss har att meddela utlåtande, är väckt inom Vällofliga Borgare-Ståndet af Herr Lallerstedt, och har, i 3:dje serien, nummern 206. Uti det vidlyftiga och sakrika anförandet har motionären, sedan han framhållit vigten och värdet af sparbanks-inrättningarne samt meddelat åtskilliga upplysningar rörande dessa anstalters uppkomst, utveckling och nuvarande ståndpunkt inom vårt land, äfvensom rörande de åtgärder till sparbanksväsendets befrämjande och befästande, som i åtskilliga andra länder från Statens sida blifvit vidtagne, uttalat och sökt utveckla den åsigt, att »det första vilkoret för ett ändamålsenligt ordnande af värt sparbankssystem är, att en lag för sparbankernas inrättande och förvaltning utfärdas.» Nödvändigheten häraf vore desto lättare att inse, då man betänker huru många formaliteter befunnits behöfliga i afseende på inrättandet af filialbanker samt privatbanker, och då man vet, att t. ex. vid slutet af år 1854 funnos i landets alla enskilda banker på depositionssamt uppoch afskrilningsräkning insatta allenast 16,738,337 R:dr, men i sparbankerna deremot tillhopa 27,259,202 R:dr. — Såsom ett tillfredsställande sätt att organisera sparbanksviisendet anser motionären att öfver hela landet inrätta länssparbanker med sockenkommittéer samt insättningstillfällen i socknarne, och filialkontor der sådana kunna erfordras, och han påpekar såsom »rigtigare att, om en allmän organisation af sparbankerna skall ega rum, ställa dem under kommunernas förvaltning, än att deruti inblanda Staten.»
Men hvad helst köpmannen Rutger Smith än tålde, aldrig var det anmärkningar af underlydande. Dock skulle han lika litet ha tålt sådana af förmän, ifall han haft dylika. Såsom förut vid början af dessa anteckningar blifvit antydt, fanns det blott två makter som styrde honom. Den ena var hans hustru, den andra vidskepelsen. Den mest blomstrande affär, hvilken om aftonen beräknades som en säker vinst, blef bestämdt bortkastad på morgonen, ifall natten tillfälligtvis medfört en dröm om Kræmer och det holländska klockspelet. ”Men i guds namn, herr patron”, utfor den liffulle Diedrichsen, ”det bär ju ända in i blåkulla att kasta ifrån sig en redan upplagd penningsumma!” ”Drag sjelf efter, herre!” kunde min far då utropa i blossande humör. ”Jag ställer mig aldrig under annan vilja än min egen ... Seså, seså, herr Diedrichsen, det var icke illa ment. Kalkylen hade fel: affären skulle icke burit sig.” ”Men huru kan herr patron påstå det, när allting låg solklart?” ”Tyst, tyst, herre – jag vet hvad jag stöder mig på. Och aldrig knyst numera om saken ... det var ordet!” Bokhållarne svuro inom sig och grubblade och grubblade och rådfrågade alla både möjliga och omöjliga omständigheter, som kunde vara orsaken till det så hastigt förändrade beslutet. Men ingenting ville gå ihop, och de föreställde sig slutligen att någon hemlig agent utan deras vetskap varit med i spelet – ja, de föreställde sig allt, utom den verkligheten att en dröm kunnat omgestalta förhållandena dithän, att det stora påräknade penningebeloppet frivilligt bortkastades för att ingå i en annan köpmans rörelse. Men det är nu tid att komma till den person, som visst icke utgjorde sista länken i kedjan mellan köparen och varan, den så kallade vadkungen, hvars titel har följande uppkomst. Då man i äldsta tider fångade sillen endast med garn, hade man vid 1770-talet hunnit dithän att man kommit i gång med vadarne. Längden af dessa beräknades i allmänhet till 100 famnar och 12 famnars djup, men det fanns de som gingo ända till 144 famnar i längd.
N:o 70 , angående nödige medels anvisande till kostnadens bestridande för tryckning af visse Commitferades förslag till en förändrad organisation af åtskillige Styrelseverk m. m. N:o 71, angående Allmogens arbets-skyldigbeter vid sårskildte Kungsgårdar och Bo-: Atållen. Ut Supra* Utdrag af Protocollet hållet hos HÖgloflige Ridderskapet och Adeln vid Ben 7 April e. mi •22if Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen elen 7 April lBaS. • * .. i S. D. Remitterades till Staisoch BancoUtjkotten: $35 Herr Hegardts, Christian Bernhard, yttrande, i anledning af Friherre Björnstjerna»; Magnus, Memorial, angående erinran till Stats-och RancoUtskotten, att tiil RiksStånden afgifva förslag till grunderne för den blifvande Financeplanen. Grefve De la Gardie?, Jacob, Memorial, thed åtskillige handlingar rörande Höganäs Stenköhlsvefk. >* Stats Utskottet• Grefve Gyllenborgs, Johan Henning, Memorial, innefattande svar å Friherre Wirsén* anmärkningar vid StatsUtskottets den 4 dennes förmiddagen återremitterade Utlåtande i anledning af den Berättelse, Riksens Stånders Revisorer år 1822 afgifvit öfver StatsVerkets förvaltning och räkenskaper åren 1819 och 1820, Banco Utskottet: Herr Cedersehjölds, Pehr Gustaf, den 4 lennea eftermiddagen på bordet lagda motion, Den j April t, m. angående anmodan till BancoUtskottet, att upplysa, af hvem och till hvad ändamål de i i5 §. af sista BancoRevisionens Berättelse omiörmälte Piastrar blifvit uttagne, saint hvem som berättigat Herrar BancoFullmågtige att berörde Piastrar utlämna. Allmänna Besvärsoch OeconomiUtskottet: Herr Bruncronas, Gujiaf Adolph, Memorial, rörande Finska Handeln. Ut supra. S. D.
Om för öfrigt Justilia Ombudsmans åtgärder icke wid denna Riksdag synas af mycken betydenhet, ar dek sä mycket mindre underligt, som de updrag han uti Regeringsformens no Z erhållit, ärv, igenom den nu till Lag - Den y I"niiZ2Z LagwerketS förbättring tillsatte Lag Comité, sä mycket under beredning , att något förekommande steg j den wägen warit alldeles öfwerflödigt. Men att weta, hurnwida de lili Justikiä Ombudsmans diarium innehallna ärender blifwik »vederbörligen behandlade, hurnwida han uptagit hwad han bordt eller nplyst rätta fö»halandet af de till honom inkomna ansökningar, äro frågor, man, efter min tanka, bordt eller kunnat wänra ark af Lag-Utskotlet fä tillräckligen npiysta. Den Ntaf en högtagtad ledamot yrtrade önjkan om spannemälens wägninq, ehuru af etk ostridig! wärde, synes deremot, dels i anseende till Lag-Urffottets bestämmelse, dels i anseende dertill, att detta ämne redan af Riksens Ständer wid rgoy ätS Riksdag blifwit som en Suckan franistält, mindre höra till Lag-Utskottets befattning. Hurnwida samma önffan nu skulle kunna förnyas, är nägra ting hwaröfwer jag nu ej tänkt yttra mig utan endast att äterremisi af Lag Utskottets betänkande marte äga rum med afseende pä hwid Herr Doctor »östren särskildt yttrat. friherre Lissl von »ollstein, LorsttL I^uäviZ: löictsnien sä krotooollum!
M:s nådiga proposition vidfogade ofvannämnda förslag blifvit upptagna för elementar-läroverken i Norrköping, Wenersborg, Borås, Nyköping, Fahlun, Malmö, Christianstad och Piteå, i stället att, enligt samma förslag, förstnämnde stads elementar-läroverk skulle organiseras efter de grunder och med den aflöningsstat, sorn komme att tillämpas i de till folkmängd vida underlägsna städerne Hudiksvall, Eksjö, Westervik, Helsingborg, Ystad, Carlshamn, Halmstad, Åmål, Philipstad, Haparanda och Umeå; Sölfvitsborgs lägre Apologist-sk ola , hvarvid för närvarande vore anställde allenast en Rektor, en Kollega och en Kantor, men hvilken lärare-personal vore för undervisnings meddelande åt derstädes intagne lärjungar, nu utgörande 30, alldeles otillräcklig, erhålla ytterligare en lärare; läroverken inom Westeroch Norrbottens län, på hvilka samma skäl, som föranled t Rikets sednast församlade Ständers un Bili. lill R. St. Ull und. Skrifvelsej N:o 23i. derdåniga hemställan rörande ny reglering af Frösö läroverk i Jemtlands län, egde full tillämplighet, undfå enahanda organisation, sorn lomme att ega runi i afseende å sistnämnde läroanstalt, samt Trivial-skolan i Piteå, med afseende å det öfvervägande behofvet för denna ort, företrädesvis förändras till ett sådant elementar-läroverk, att ynglingar kunde derifrån dimitteras till universitetet. 6:0
Jag anhåller fördenskull, att få förena mig med motionären i öfriga delar af hans motion, ehuru jag, beträffande straffbestämmelserna, ingalunda kan finna att de kunna gifva någon ani. att få framställa kolportörerna såsom martyrer, de der hotas med bilor och svärd. 126 Den 12 November. Hr Ribbing: Då jag för en stund sedan anmälde mig, skedde sådant under det diskussionen fått en fart och liflighet, som vida var skiljd från det lugn den sedan antagit. Min afsigt förut var att framställa den önskan, att vi icke måtte låta hänföra oss till något personligt, vare sig genom anspelningar på påfvar eller mindre värdiga riddersman. Vi hafva tillräckligen sett, hvarthän religiös fanatism leder, och böra icke inledas på en väg, der san ningen icke kan med lugn och oväld pröfvas. Medan jag har ordet, begagnar jag tillfället nämna att, då jag instämde i Gr. Liljencrants’ yttrande, jag dock icke rätt fattade, hvad han menade dermed, att Hr Thams motion skulle vara en värdig förelöpare till den K. Propos:n Jag ber fördenskull få reservera min mening om det K. Throntalet, såsom varande den, att, då deri åberopats den Store Gustaf Adolfs strid för tankefriheten i det medlersta Europa, det nu icke kan vara H. M:s me ning att här i Sverige lemna inrymme för sådane läror och lärare, som hindra Guds ords fria begagnande, som tillsluta i st. f. att öpna den af oss alla mest värderade boken. Då det blifvit nämndt, att Hr Tham gjort en förändring i sednare delen af sin motion, anhåller jag, att denna förändring måtte blifva upläst, samt att jag derefter må åter få ordet. Sedan i ani. häraf den af Hr Tham aflemnade redakt:n af förslagets 5:te punkt blifvit upliist, tilläde Hr Bibbing:
Ees v.- och Ekon-Utskottets Memorial, N;o ! 4G. gir, att Rikets Ständer ville uti en underdånig Skrifvelse lill Kongl. Ma j:t förklara, att de för sin del medgifva, att ön S:t Barthelemy måtte få till Danmark afträdac, emot det att Sverige erhåller Tullfrihet i Öresund, så framt Danmark, vid derom öppnade underhandlingar, lill denna transaction skullp, utan vidare uppoffringar å Sveriges sida, finnas villigt; dock att vid denna afträdelse fästes det vilkor, att Danmark emottager ön i det financiella tillstånd, hvaruti den sig för närvarande befinner, så att icke Sverige, emot Rikets Ständers beslut af år 1812, måtte få vidkännas några skulder, som, efter den tiden, i och för öns förvaltning, kunna hafva blifvit åsamkade, ej eller att några vid Colonial-Styrelsen anställde embetsman komma att betunga Svenska Indragnings-staten. Utskottet finner af denna motion icke anledning att tillstyrka någon Rikets Ständers åtgärd och hemställa således, att motionen inå förfalla. Stockholm den 22 April f84f - N:o i45. Anft. till Exp. Utsk, den 26 April, kl. I e. m. Memorial t il Ridderskapet och Adeln, i anledning af äterremiss utaf Utskottets Betänkandet J\:o g5. Del af Ulskotten under ofvanstående N:o afgifna Betänkande, angående bestämmande af sättet för kolmätning inom Bergslagen, har väl af Höglofl. Ridderskapet.och Adeln blifvit återremiLteradt; men sorn de öfriga Riks-S änden Betänkandet hifallit, kari ålerremissen icke föranleda till någon Utskottets vidare åtgärd. Stockholm den 26 April f84*. Allm.
Denna drägts mest i ögonen fallande egenskap är att söka framtvinga en så yppig barm, ett s; bredt bäcken som möjligt, således att framhäfva qvinnan s h o m könscasen, göra henne så retande, så lockande som möjligt. Mig synes, att det fordras ett cyniskt sinne för att häruti finna niigot vackert, och att endast brist på reflexion 8 ena sidan, okunnighet i den andra kan göra, att afven qvinnor nöja sig med ett sbdant skönhetsideal, förbiseende att qvinnans skönhet såsom qrinna faller till intet, om ej hela hennes kropp ar harmoniskt utvecklad, och att dragten bör respektera och ge uttryck harat. Angaende Dragtreformföreningens syften och verksamhet, hanvisa vi till notisafdelningen i flera föregiieiide hiiften af Dagny samt till de af föreningen utgifna bilagorna. Asyl för alrdre f m f i m n ~ r har af Fru Lotten Sorlund, född Hertzer, nyligen bildats. Hon har nämligen i sin egendom 5 Iljurgirden upplåtit åtskilliga rum, hvarest 9 äldre fruntimmer fran och med i höst erhålla fri bostad, vedbrand, uppassning samt lakarevlird och medikamenter. Qvialtga studeenter. Vid Wallinska gymnasialkursen hafva nyligen tre af eleverna afiagt mogenhetsesamen, 113mligen fröknarna Hulda Göranson, Augusta Ljungqvist och Ida Wengström. Hiirvid erhöll en betyget: med berömd godkänd och de tvii andra: godkind. Ingen af de 69 elever, hvilka hittills från samma skola anmiilt sig till ' undergående af sadan examen, har blifvit underkand. - Frin Sjöbergska kursen har fröken Molander i Stockholms södra reallaroverk aflagt mogenhetsexamen med betvget: med beröm godkänd. Föredrag. På begäran af Stockholms barnmorskor har dr M. Sondén lofvat hilla en serie af 6 föredrag öfver Smittosam ii,optsj1~fidom hos n.fööHda, antisejti&amp;e~z, m. fl. för barnmorskans kall vigtiga ämnen. Qvinnor inom .httigvården.
För den händelse, att omröstningen skulle för en ny Rotering? anställande utfalla, behagade Rikets Högloflige Ständer hos Kongl. Majit underdånigst begära: att en serskild Commission måtte, så snart underdåniga Berättelser, om det senare Alternativets antagande, från orten ingått, i Nådec tillförordnas, med fullständig Instruction förses, samt i verksamhet försättas; att denna Commission måtte utgöras af Rio Personer, deraf Kongl. Majit täcktes utse och förordna Ordföranden och Fyra Ledamöter, samt Rotehållarne utvälja de öfriga Fyra, deraf Tvänne inom hvartdera Länet; att Ordföranden väl bör uppdragas ledningen af Commissionens arbeten och öfverläggningar, men att han, vid tillfällen af omröstning, icke ina i beslutet deltaga; att, så framt vid en öppen eller muntlig omröstning inom Commissionen, röstefne befinnas till antalet lika, ny omröstning med slutna sedlar må anställas, dervid en sedel afiägges; Statssamt Occ.- TJtslt. Uti. N:o g4> 4-3 att Commissionen mätte i Nåder til 1 förbi n cl a s den ordning och drift i fullgörandet af dess erhållna uppdrag, att det nya RoteringsVerket, sedan Krigsoch Kammar-Collegierna samt vederbörande Landshöfdingar deröfver hörda blifvit, ofelbart måtte, vid näst inträffande Riksdag, kunna Rikets Ständer, till den åtgärd 80 §. Regerings-Formen föranleder, i Nåder föreläggas; Och täcktes Rikets Högloflige Ständer emedlertid, i likhet med hvad vid 181 8 och 1823 årens Riksmöten egt rum, provisoriskt meddela sitt bifall dertill, att det redan upprättade Roterings-Verket tills vidare må i orubbadt skick förblifva. Herr Friherre FTrangels förslag: att den nuvarande ordinarie
Vid böternas förvandling, som till fängelse vid vatten och bröd må ske, skola emot böter af ro Rdr belopp svara 8 dagar, derutöfver till och med 20 Rdr 12 dagar, derutöfver till och med 5o Rdr 16 dagar, samt emot böter öfverstigande sistnämde belopp 20 dagar, såsom det högsta, hvartill någon för ifrågavarande förbrytelser dömas må: våldsmål och annat ofredande härunder ej inbegripne. i6o Exp. TJtsls. Förslag till tind. Skri/v. N:o ijfåi Har någon del af böterna i penningar utgått* så att allenast återstoden kommer att förvandt las, bör kroppsplikten minskas, allt efter afbetalningens förhållande till hela bötessumman* intill det i 5 Cap. 4 §. Straff-B:n utsatta ringaste straff af fyra dagars fängelse vid vatten och bröd. 68 §. Besvär* röraöde debitering eller taxering af de för tillverkning eller försäljning af brännvin bestämda afgifter* fullföljas i den ordning, sont förbehandling af frågor ota debitering eller taxering af allmänna Bevillningen är föreskrifven. Förbrytelser emot delina Författning böra så i Stad som å Landet vid Allmänna Domstolarne åtalas och afdÖmas, med undantag af frågor om oloflig brännviiisförsaljniug i de Städer, der serskild Police-inrättning finnes, hvilka af densamma i hittills vanlig ordning behandlaSi N:o 3j4\. Uppl. o, godk. hos Ridd. och Adeln d. 19 Febr. i83d. Preite-Ståndet d. 22 *) Borgare-Ståndet d. .32 Bonde-Ståndet d. 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , med Förslag till ny Förordning, angående Brännvinsbrännings-rättigheten. S. A. K. I anseende till det af erfarenheten ådagalagda behof - *) Se vidare Borg.-St. Prot. Utdr. för den 22 Februarii. Exp. Utsi. Förslag till tind. Skri/v.
Frölichs 8 och 9 §§ i sin helhe^, emedan de ej omfatta all rörelse af löpande egenskap, såsom depositioner eller insättningar på uppoch afskrifningsräkning, ehuru detta äfven är en rörelse ä vista. De omfatta ej heller rörelsen på 8 dagars sigt m. m. dylikt; och jag har derföre i stället för Gr.. Frölichs 8 § tagit mig friheten upp» göra en redaction med de förändringar, jag anser nödiga, så lydande: Ej må sedelbanks skuld för sammanräknade beloppet af dess utelöpande creditsedlar, invigningar å R. St:s bank, d eposi trio n er och förbindelser, förfallna inom 3 månader, öfverstiga sammanräknade beloppet af 1:0 behållningen i dess egna cassör af Rikets gångbara mynt i silfver eller sedlar, 2:0 af återstoden å deposition i R. St.*s Bank, och 3:o af bolagets odisponerade tillgångar i guld och silfver samt hvpotheker.. Den ij Mar» f. m. forn i 5 omnämnas, bankens egna lä n e li n nd I: r sålunda icke harvid inberäknade. Jag liar i denna pedaction bibehållit ordet odisponprade, emedan jag, lika med Hr Stuart, anser det bättre än icke pantsatta. Men vidare finner jag, att Gr. Frpjichs förslag i 8 §, e! vad fjet antages oförändradt eller med de förändringar, jag nu föreslagit, ingalunda gör 2 mom. af Utsktns 6 § Öfverflödigt; ty om en bank genom vexling eller andra orsaker kommer i den ställning, att dess sedelstock öfverskfider den medgifna rättigheten till sedelutgifning, mäste det finnas något sätt att återbringa förhållandet i enlighet med lagen. Hvad åter Gr.