Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sp. eller Riksmynt 160,000: uppkommer ett belopp af Rulr Runt 522,850: 80 öre, utgörande de förenade rikenas samfälta utgifter i och för denna förvaltningsgren. Med undantag af de årlig förändring underkastade utgifterne för Departementets Expenser samt för den Ministeriella Brefvexlingen hafva dessa anslag oförändrade utgått, det Svenska från och med år 1841 och det Norska från och med 1834, utan att Eders Kongl. Maj:t ansett Sig böra sätta i fråga att af Rikets Ständer eller Storthinget äska någon annan förhöjning än den obetydliga af 800 R:dr B:ko för en Arkivarie vid Departementets Expedition, hvilken förhöjning vid 1850 års Riksdag begärdes, men af financiella skäl icke beviljades. — Under tiden hafva likväl de förenade rikena ökat sina politiska och kommerciella förbindelser, och den redan från början insedda otillräckligheten af de anvisade anslagen har allt mer och mer Bih. till R. St. Maj:ls Nåd, Prop. N:o i, om Statsverket i856. försvårat de i samina mån ökade ärendenas handläggning och gjort de diplomatiska Emhetsoch Tjenstemätinens ekonomiska ställning ännu mera bekymmersam och oviss än förut. I mera än ett hänseende synes tidpunkten nu vara kommen, att i denna, likasom i öfriga grenar af förvaltningen, förskaffa Tjenstemännen den förbättring i deras vilkor, hvarförutan Staten icke kan begära att de med nit och oförsvagad verksamhet skola fullgöra sina åligganden. Embetsmännens hilliga och rättmätiga anspråk på en förbättring af deras löneförmåner har äfven vunnit allmänt erkännande, och jag hyser derföre den fasta tillförsigt, att Sveriges och Norriges snart sammanträdande folkombud skola behjerta de behof, jag går att framställa och hvilkas fyllande jag anser nödvändigt, derest de förenade rikenas utrikes angelägenheter skola kunna behörigen vårdas och så vida de män, som hafva det ansvarsfulla förtroendet att i främmande länder ombesörja desamma, skola kunna uppträda på ett sätt, värdigt de förenade rikena och öfverensstämmande med de båda folkens vigtigaste interessen.
De låneoch säkerhetshandlingar, som, för statsbidrags utbekommande, till Riksgälds-kontoret aflemnats, förblifva uti Kontorets vård; dock skola sådana handlingar, som vederbörande embetsmyndigheter kunna blifva i behof att begagna, till dem på behörig reqvisition utlemnas. 10:o. I händelse afvikelse, utan dertill erhållen vederbörlig tillåtelse, skett från den fastställda arbetsplanen, eller arbetet, utan af Kongl. Maj:t medgifvet anstånd med det-sammas utförande, icke blifvit fullbordadt inom derför bestämd tid, ankommer på Kongl. Maj:t att låta inställa all vidare utbetalning af statsbidraget samt återfordra hvad deraf uppburits att på en gång eller successivt till Riksgälds - Stats-Utskottets Memorial N:o 142. 97 gäldskontoret inbetalas inom den tid, som bestämmes af Kongl. Maj:t eller af Rikets Ständer, till hvilkas pröfning frågan om uppburna medels återbäring lärer komma att öfverlemnas, derest längre anstånd dermed, än till nästa riksdag anses erfordras. Fullmägtige böra tillse, att sådan inbetalning ingår i vederbörlig ordning. lito. Stad, ort, bolag eller enskilde, som af ett genom statsbidrag befordradt företag komma att draga omedelbart gagn, böra, i den mån Kongl. Maj:t pröfvar skäligt bestämma, jemväl till företagets fullbordande bidraga antingen genom kontant tillskott eller med materialier och arbete. I annat fall beror af Kongl. Maj:t att inställa utbetalningen af de beviljade medlen. 12:o. Vid alla med statsbidrag i större eller mindre mån understödda arbetenböra företrädesvis, der sig göra låtér, tjenst-och sysslolösa personer användas. 13:o. De arbetsföretag, för hvilkas utförande allmänna medel under denna riksdag äro beviljade, böra sednast under loppet af år 1865 påbörjas; kommande hvad Rikets Ständer nu anvisat för de vid sagde års utgång icke påbörjade arbeten att reserveras till Rikets Ständers disposition. 14:o.
Sedan Utskottet inhemtat Riddarhus-Direktionens yttrande, från hvilken af de fonder hvaröfver Ridd. och Adeln äger dispositionsrätt, den ifrågavarande förlusten borde Wadstena Adliga Jungfru-stifts-kassa ersättas, samt Direktionen i anledning deraf meddelat det utlåtande, att då den s. k. Reparations-fonden blifvit samlad medelst af Ridd. och Adeln utgjorda allmänna bidrag, den ifrågavarande förlusten, på sätt Direktionen i sin riksdags-berättelse hemställt, lämpligast syntes böra från denna fond Stifts-kassan ersättas, har Utskottet tagit frågan i förnyadt öfvervägande; och ehuru Utskottet vidblifver sin förut yttrade mening att, under nuvarande omständigheter och med de tillökta oundvikliga utgifter som förestå både Riddarhus-kassan och Reparations-fonden, Stifts-kassan, med minsta olägenhet, kunde sjelf tåla denna förlust, anser Utskottet likväl, vid det förhållande att Höglofl. Ridd. och Adeln redan vid ärendets föredragning den 11 sisth Februari fattat beslut derom, att omförmälde förlust skall ersättas af någon utaf de Ridd. och Adeln tillhöriga fonder, sig nu, lika med Direktionen, böra tillstyrka. att de 2,573 R:dr 8 sk. b:ko som i Wadstena Adliga Jungfru-stifts-kassas räkenskaper balaneeras såsom förlust, genom den år 1850 i Riddarhus-Kontoret föröfvade stöld, må samma kassa från Reparations-fonden ersättas. § 12. I frågan om en förändrad mera ändamålsenlig inredning af Riddarhussalen.
Dä denna § icke innehåller något om huru bör förfaras, då ett härad eller tingslag tillhör olilia län, torde ett tillägg derom icke vara öfverflödigt. Det rätta härvid lärer väl vara, att hvarje del af häradet eller tingslaget, om än aldrig så liten, väljer Lands-tingsman till det län, inom hvilket den är belägen, emedan eljest svårigheter skulle uppstå vid debitering och uppbörd af den Lands-tingsskatt, som på en sådan häradsdel sig belöper. Är dock delen så liten att den ej bar minst 1,000 innevånare, synes den ej kunna göra anspråk på att få sända egen Lands-tingsman utan böra i detta afseende räknas till närmaste Tingslag inom länet och således välja tillsammans med detta. Utskottet tillstyrker alltså, att vid slutet af denna § göres ett tillägg, så lydande: Höra delar af samma härad eller tingslag till olika län, villie hvardera delen Lands-tingsman till det län den tillhörer. Innehåller någon del mindre än Ett tusen innevånare välje den tillsammans med närmaste inom samina län belägna tingslag. § Ä De Kommitterade hafva i denna § föreslagit att antalet af samtlige ledamöter i ett Lands-ting, ej må öfverstiga Femtio och såsom skäl dertill anfört, att ”i alla fall de debatterande personernas antal vida mindre än mångsidigheten af ”deras kännedom om länets särskilda delar och förhållanden utgör den tillförlitligaste garantien för väl afvägda beslut.” Detta är onekligen sannt, men det oaktadt anser sig Utskottet icke kunna tillstyrka bifall till hvad de Kommitterade i denna dol föreslagit. Enligt de uträkningar, som åtfölja do Kommitterades Betänkande, skulle, med tillämpning af § 3, antalet Lands-tingsledamöter komma att öfverstiga det föreslagna maximum i 7 län, nemligen i Kalmar, Göteborgsoch Bohus, Wermlands, Skaraborgs, Elfsborgs, Östergötlands och Malmöhus län. Af dessa skulle i de fyra förstnämnda antalet blifva emellan 50 och 60, i Elfsborgs och Östergötlands emellan 60 och 70, samt endast i Malmöhus län öfver 70, nemligen 72.
St:s und. framställning syntes önskvärdt att vinna; men KrigsColbm an”såge i und., alt de föreslagna vilkoren ej tillräckligen skyd”dade K. M. och Kronan samt de enskilda räntetagarne ”från förluster i deras hittills ägande lagliga inkomster, dä ”icke något correctiv blifvit uti det und. projectet uppgifvet, "till förekommande deraf, att det i förslaget omförmälda ”första markegångspriset, med hvilket de 4 föregående årens ”skulle sammanläggas för att erhålla ett medeltal, blefve ”alltför lågt under varornas verkliga värde vid leverans"tiden. ” R. o. Ad. torde således linna, att K. KrigsColItm genast insåg olägenheterna; och dessa äro ingalunda afhulpna genom förändringen från 5 till io års medium. Hvad de civila tjenstemännen beträffar, Ur förhållandet enahanda; och det förefaller verkligen nog hårdt, att, då behofvet af löneförhöjning för landtstaterna, hvilka bland civileu egentligen hafva indelta löner, blifvit vid liera riksdagar ådagalagdt, inén R. St. förklarat tillgång dertill saknas, man i stället föreslår en åtgärd, som vållar minskning i de otillräckliga löner, dessa tjenstemän redan lagligen äga. Inom ecclesiastikstaten är det fromma stiftelser som främst komma att förlora på ändringen. Dessa inrättningar hafva förut genom myntförsämringen blifvit plundrade på deras capitaltillgångar oell med detsamma på värdet af deras penliingeränta. Ville man nu äfven försämra värdet af deras årliga inkomster af spannmålsräntor, så blefve de lidande på dubbelt sätt. R. St. hafva för skollärare beviljat ökade anslag, men deremot fordrat, att deras dubbla tjenstårsbeläkning skulle nedsättas. Nu vill man äfven nedsätta deras löner, följaktligen försämra deras vilkor. Kan sådant vara rätta medlet att förbättra skolorna?
Alldrig fanns i Sverige en tidpunkt mera lämplig för införandet af ett sådant CreditSysteme, än den närvarande, då villrådigheten om Sedelmynlets, om varornas, om fasligheternas Silfvervärde, gör att Borgenärer och Gäldenärer gerna skola mötas på billighetens gräns. Den gäldbundne Fastighetsägaren skulle nemligen gerna ingå uti att låta sina Skulder bestämmas i Silfvervärde, enda möjligheten att bereda åt honom Creditens förmåner. Capitalisten, så vida det hoppet är honom betaget, att genom framdeles skeende operationer, hans Capital skulle kunna erhålla det Silfvervärde i verkligheten, som det äger till namnet, skulle sannolikt gerna ingå uti att låta sitt Capital i namnvärde, bestämmas till Capital i Silfvervärde, derigenom förebygga ytterligare Capitaiför]ust, och vara säker uppå att han åtminstone kommer i åt - 558 Zterc i5 April. åtnjutande af den ränta, som lian är berättigad till. Efter dessa framställningar, torde det vara mig tillåtit att säga, livad det är som jag liufvudsakeligen liar mot Betänkandet att anmärka. Jag tadlar den förelagda planen: Derföre 1:0 att den ieke ger säkerhet tillfyllest. Åt Banco-Styrelsen är anförtrott att genom fördelning i Låneväg, af de Capitaler, som gå på Banquens Credit, samt efter ännu okända Reglementariska föreskrifter, vårda och leda Nationens industriella krafter; Att bibehålla Creditrörelsen vid den höjd den nu äger; Att genom användandet af en del af dessa CreditSedlar, till uppköp af Silfver förbereda den blifvande Realisationen. Det fins gränsor för tron på menniskor, Mine Herrar! när det gäller Folkets väl. Har man glömt huru Rådskammaren år 1768 i sin sjelfklokhet och mot öfverenskommelse handlade, samt följderne af denna handling?
Ridderskapets och Adelns uti Protocolls-Utdrag af den 17 i denna månad gjorda inbjudning, fann Prest-Ståndet för godt att instämma uti det beslut att Grundlagarne vid omtryckningen och sedan de lagligen gjorda förändringar uti dem blifvit intagna , må alltid behålla sin Titel och sitt första erhållna datum , jemte tilläggning af orden: med de sedermera af Konungen och Riksens Ständer antagna förändringar, samt att för öfrigt blott citationen af titeln och datum,vare sig i Eder eller andra officiella handlingar, alltid må anses derjemte till sin kraft och verkan innebära denna tilläggning. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. Utdrag af Vallöf. Bor gare-Ståndets Protocoil, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 2o Juli 1815- S. D. På samma skäl , som Högvördige PrestSlåndet uti Protocolls Utdrag af denna dag yttrat, fann äfven Borgare-Ståndet för sin del sig icke kunna antaga Höglofl. Ridderskapets och Adelns 1728 Den 20 Juli, Adelns under den 11 i denna månad gjorda inbjudning om tryckning å Riksdagskostnads-medlen af Herr Friherre And. Cederströms Bevill» nings-förslag med tillhörande värderings.method och öfriga handlingar. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D.
Enär man nu derefter kommer till Credit eller utgifterne, så bestridas de genom ny vexeldragning directe från Räntekammaren och summorne skola då äfven afföras i Hamburger B:co inom column, men efter helt olika courser i Svenskt B:co, emot Debet. Riksens Ständer hafva nu ansett dessa olikheter kunna jernnäs derigenom, att coursdifferencen vid årets slut, såsom Öfverskott eller bri6t, allt efter utfallande beskaffenheten, uppeller affördes. ”Denna åtgärd låter val tämmeligen verkställbar j men vid närmare pröfning lära likväl alltför betänkliga hinder finnas möta. Om precist samma belopp i vexlar sorn Tullverket Den 4 April f. m, 4» inora en viss tiderymd lefvererar, äfvenledes inom samma år för hvilket redogöres, blefve disponerad, skulle den föreslagne ordningen möjligtvis kunna iagttagas. Men, utom hvad rörande återkommande vexlar här förut blifvi anfördt, som genast rubbar coursförhållandet begge verken emellan hade uppmärksamhet bordt fästas derå, att i Courtage, brefporto, discontoberäkningar och Commissionsprocent mm. uppkomma på stället i räkning emellan Bankirerne och Statsverket, differencer omedelbarligen i Hamburger Banco, om hvilkas förvandlingscours till Svenskt Banco, ingen fråga rimmeligen bör uppstå. Dessa skulle nu likväl äfven efter en fingerad cours afföras i Svenskt Banco, och likaledes den vid årets slut befintelige vexelbehåilning , i Hamburger Banco, uti Räntekammareboken förvandlas till Svenskt Banco, förmodeligen efter coursen den 31 December, emedan, utan att på sådant sätt, enahanda belopp som i Hamburger Banco inom column, och Svenskt B:co utfördt, uti Räntekaminarebokens debet funnes upptaget också deremot uti Credit beräknades dels såsom utbetaldt, dels såsom omkostnad, och sist såsom behållning, i Hamburger Banco inom columm, och efter en antingen vid utgifterne känd, verkelig cours, eller vid omkostnaders och behållningens förvandling irna* ginerad, kunde Räntekammareboken icke till Debet och Credit gå i hop.
Jag får således anhålla om den contrapropos., att, i stället för proportionen af i till 3, må bestämmas, att minimum af Bankens metalliska cassa skall utsättas till i millioner r:dr silfver. Hr Cederschjölds anförande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af en Deputation frän BondeSt., under anförande af Riksd.fullm. Johan Eriksson från Stora Kopparbergs län, hvilken uppläste och aflemnade ett prot.utdr. al denna dag, innehållande BondeSt:s i anledn. af BancoUtsk:s utlåt. PJ:o 17 fattade beslut, med undantag af dagen, då utvexlingen borde taga sin början, hvilken af BondeSt. blifvit bestämd till senast d. i instund. Oct., hufvudsakligen instämmande med R. o. Ad:s förut fattade beslut; hafvande BondeSt. inbjudit de öfriga resp. Stånden att uti BondeSt:s beslut sig förena. Hr af Ekenstam, Isr.: Med undantag af några smärre fractioner förefaller det mig, som det egentligen vore 2:ne farhågor, som här bekämpa hvarandra, eller att man fruktar å ena sidan att för tidigt behöfva anlita creditivet, ochå den andra att lemna en stor latitud för sedelemissioner. Hr Lefre'n har, efter min tanke, uppgjort det antagligaste förlikningsförslaget, och för att ej ytterligare förlänga discussionen, får jag nu vördsamt föreslå en redaction enligt den åsigt, som jag vet att flera med mig dela, i det jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller om följande propos.: Bancostyrelsen åligger att genast gå i författning om metalliska cassans förstärkning, så snart den nedfallit lill proportionen af i till 4 emot sedelstocken; men vare icke berättigad till nya sedelemissioner, så länge metalliska cassan håller sig fortfarande under proportionen af 2 lill 5 emot sedelstocken. 11$ Deli 24 Juli f. m. Hr von Troil:
I afseende på arbetena å denna statsbana, för hvars påbörjande finnes i arbetsplanen för åren 1858—1860 upptaget eli belopp af 660,000 R:dr Runi, liar Öfverste Ericson i sitt afgifna underdåniga betänkande yttrat, att den del af sagde bana, som skulle anläggas mellan Örebro och Hallsberg, borde under nästa statsreglerings-period både påbörjas och afslutas, på det att en nödvändig och beqväm transportväg från Hjelma ren mätte beredas för den mängd materialier och redskap, som erfordrades vid utförandet af de förestående byggnads-arbelena å vestra stambanan i trakten af sistnämnda ställe; hvarjemte bemälde Öfverste erinrat, hurusom samma bandel, hvilken utgjorde hälften af jernvägen mellan Örebro och Askersund och komme att framgå genom en fördelaktig lokal, skulle underlätta dm liflig!» trafik, som redan i denna ort förefunnes och hvilken fortsattes genom Nora-banan samt den färdiga delen af Köping-Il ull-jern vägen. Såsom ytterligare skäl för ofördröjligt företagande och fullbordande af jernvägsaniäggningen mellan Örebro och Hallsberg, får Utskottet åberopa hvad Utskottet yttrat i fråga om vigten och fördelaklighclen för allmänna rörelsen af den statsbana, utaf hvilken denna jernväg utgör en del. Då jernbanan mellan Örebro och Askersund hinner fullbordas, blifva de valtenkommunikationer, sorn nu sammanbinda Mälaren och Hjelmaren samt dervid liggande släder och landskaper, förenade med det kommunikationssystem, som Wetten: och Wenern samt Göta kanal bilda. Genom ifrågavarande jernbana samt de nom oell nordost om Örebro anlagda jernvägar, erhålla dessutom bergslagerna en oafbruten förbindelse med Wellern och således en lätt transport för sina effekter lill alla omkring denna stora sjö belägna orter.
Hvilken genast afdrages, hvarefter återstår en tillverkning vid första utbrottet af Utredningsplanen, till beloppet 1,2 75,000 - Sedan § år efter omsättningarne, hvilka till den i Maji ovilkorligen för sig gå, eller redan infallit, äro Eåntagarena, ovilkorligen förbundne att åter inbetala | af då varande Summa 2,400,000: med R:dr B:co 480,000 Nya Banco - Sedlar vid 1818 års slut 795,000 Sum ma [1,275,000 Malmö Discont. Till Exempel Säkra Eån . ,1,200,000:—-■—- Contant inbetalninng 240,000: UtrednlngsContoirets Credit 960, octo:— Bankens SC Banko -D iscun tens Fordringar 3 5 o9o o o: — ii68 Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden. Vid a:dra Omsättningen inbetalas | af g6o,ooo R;dr 192,000 - Nya Banco - Sedlar vid 1818 års slut 41 8,000 - Summa 610,000 Herr Lagmannen Mannerstam yttrade sig som föijer: "Uti det yttrande till Höglofl. Utskottens Protocoll, som jag derom den Mars haft äran afgifva» har jag yrkat bibehållande af den uti allmänna Lagen grundade rättighet för hvarje innehafvare af desse Discont-Verks Obligationer att dermed utan afdrag liqvidera sina Skulder till samma Disconter, och under åberopande af min då yttrade tanka får jag nu skälen för densamma närmare utreda.
Erbjuda sig flere att vexel under protest betala, efter thy i nästföregående §. sågs, vare den närmast, som till heder för vexelgifvaren, och dernäst den, som till heder för äldre öjverlåtaren, betalning erlägga vill; men skulle emedlertid den, på hvilken vexeln är dragen och emot hvilken protest för bristande betalning skett, erbjuda sig att vexeln inlösa, vare han dertill berättigad framför annan. 29 f Hvar som betalar till heder för vexelgifvare eller Öfverlåtare, ege att, med den sålunda godtgjorde innehafvarens rätt, söka sin ersättning af vexelgifvaren och jemväl, derest inlösen skett, till öfverldtares heder af ej mindre honom, än äfven dem, hvilka vexeln förut öfverlåtit, om såclane finnas: liafve ock emot deri, på hvilken vexeln varit dragen, lika rått med förre innehafvaren. 5 Kap. Om Atergångstalan. 30 §. Sedan vexel blifvit protesterad, vare sig får bristande accept eller bristande betalning, ege innehafvaren genast fordra 15 Lag-Utskottets Betänkande, N\o 62, liqvid af vexelgifvaren och Öfverlåtarne, en eller flere, såsom till honom ansvarige, en för alla och alla för en-, men är °-enom någon med vexeln vidtagen åtgärd, sednare öfverldtares rätt emot en f öregående f örverkad, då eger innehajvaren emot den förre ej någon talan. 31 §. Har den, som godkänt på honom dragen vexel, kommit i konkurstillstånd förr, än vexeln är till betalning förfallen, kan innehaj varen jemväl, efter gjord protest, genast fordra betalningen af vexelgifvare eller öfverlåtare, efter thy i 3o §. sågs. 32 §.
Till ett sådant vilkor skall också icke kunna hemtas någon anledning af hvad Utskottet anfört om olikhet i beskattningen för hemman inom och utom Bergslag, då hvarje hemman är skattlagdt efter de olika orternes serskilda melhoder och i förhållande till hemmanens beskaffenhet, så att den befrielse från rotering och minskning i spanmålsräntor, som en del Bergslager tillgodonjuta, skall ensamt härleda sig från hemmanens svaga och inskränkta ego-omfång; hvaremot de äro belastade med en för Lands-lagen främmande beskattning, nemligen tackjerns-tionde till så betydligt belopp, att, för många hemman inom Bergslag, skatterna vida öfverstiga dem, som angränsande Lands-lagshemman utgöra. Det har i anledning häraf blifvit yrkadt, dels alt det omförmälda vilkoret måtte helt och hållet utgå från förslaget, dels att, om det måste bibehållas, smidesfriheten må åtminstone oinskränkt medgifvas åt de Bergslager, för hvilka, enligt hvad Utskottets Utlåtande innehåller, ingen roleringsfrihet eller skatleminskning i och för tackjerns-blåsningen eger rum, och dessutom afsägelse af bergslags-privilegier icke fordras för hela Bergslager, ulan få gälla för hvarje hytte-lag, som derpå ingår, samt alt inom hytle-lagen sådan afsägelse må bero af det beslut som flertalet af delegarne fattar; äfvensom för att åt Bergslagen medgifva en frihet, som förmenats, under hvilka förhållanden som helst, icke medföra några betänkliga följder, men vara af rättvisa ovilkorligen påkallad, det förslag serskildt är framstäldt: att åt egare af hytta, hvarest tackjerns-tillverkningen under åren från och med 1831 utgjort minst 2,5oo SkU. årligen, må varda upplåtet alt anlägga en härd med hammare, så vida tjenlig byggnadsplats och nödig vattendrift kan förevisas, ulan förnärmande af andras rätt, för alt dermed tillverka hvad 16 Allm, :Besv.- och :Ekon.~
Jag har anledn. att tro, att från ett af MedSt:n kommer att afgifvas en inbjudning till R. o. Ad. uti en af de frågor, som utgöra föremål för de i Mern. uptagne voter:s-propos:r, samt att denna inbjudning skall anlända i afton eller sednast i morgon. Vid sådant förhållande och då jag förutsätter, att R. o. Ad. vill inhemta hvad denna inbjudning kan innehålla, innan definiiift beslut i frågan fattas, vågar jag föreslå R. o. Ad. alt upskjula föredragningen af nämnde Mern., samt besluta, att detsamma skall sättas främst på föredragms-listan för det plenum, som inträffar näst efter instundande Onsdag. Uppå i anledn. häraf af Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. beslöts, att Serskildta Utsk:s Mern. JVs 25 icke skulle företagas till pröfning förrän efter Onsdagen den 15 dennes. Föredrogs ånyo LagU(sk:s den 8 och 10 dennes på bordet lagda Utlåt. J\i 50, i anledn. af gjorde anmärkD:r emot Utsk:s Den 14 November. 21 Betänk. J\l 35, öfver väckt motion om förklaring af hvad lista Kap. 2:dra §:n Missg.B:n stadgar, angide gäckeri med Sakramenten, eller stiftande af lag emot ett olofligt utdelande deraf. Hr Ribbing, Arvid, anförde skriftligen: Då Utsk. uptagit 2:ne menskliga handlingar, sorn tillförene icke räknats för brott, att hädanefter sä anses och belagt dem med straff, måste man tillse att sådant icke må ske onödigtvis, emedan vi hafva nog af brott och icke böra, åtminstone genom lagstiftning, öka deras antal. Det är nemi. fråga om att i Missg.B:ns l:o och 2:o, under Rubrik ”om försmädelse emot Gud, och affall ifrån then rena ”evangeliska läran,” uptaga: l:o. Om någon utdelar nattvarden utam att vara prest, och 2:o. Om någon tager den af annans än en prests hand.