Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ej nog lycklig att äga de wackra nrförögäfwor, som sä utmärkt tillhöra flere af det hederwärda Ständ, hwar af - 22 Den 21 April' af jag har den äran att wara en medlem, wägar jag hoppas att mitt yttrande med skonsamhet anses , och blott min »välmening emot el! wördadt Konungahus, Medborgare och Fädernesland komma i beräkning. Begärdes pä bordet. Härefter företogs walet kill Bänkman, hwar» under Herr Landt-Marskalken lemnade de underrättelser, enligt skeende anslag, de Herrar, som till Bankmän blefwe utsedde, komme alt i eftermiddag klockan A till Electorers utseende samman, träda, sami Plenum tili öpnande af wal-listan öf. wer de sednare skulle kill i afton klockan 8 utsättas. Klockan r om middagen war BänkmanSwalet fulländad!, och befunnos af det häröfwer utaf 4 Ledamöter forde Prorocoll, följande hafwa blifwit till Bänkmän utsedde: N:o Z Grefwe Oe la Larcliu, ^acott. 2Z — Irolle VVaclitmelster, Ickans Labr. 46 — , Larl. 7Z — I^aijonsteckt, Larl. 85 — Kosen, 6ustak. 87 — Kövvenkjelm, Larl Lustaf. 106 — Ltrömtelt, Klans, ilg — Hiott, la^e. 17 Friherre kl^minz, 6. ak Ickeloolit?. 44 — VVrecks, babian. 76 Kruuse, Fullm. Herr liram, l?elrr. H4 — lkummerl^elm. Fullm. Herr VVei ckenlrjelm, gottan. 150 Den 2i April - i Zv Friherre von litter, Lustaf. 191 — Danckovardt. 214 —> LunZe, Fullm. Gr. krölickr, Da vicl parälä 247 — Dil^esvärä. Fullm. Frih.
Prosten Grubb, som under tiden aflidit, erhöll genom K. M:s dom d. 12 Jan. 172(1 fullkomlig frikännelse. K. M. pröfvade rättvist och billigt, att han, efter sin död, borde ”tillgodonjuta det välför”tjenta beröm och loford, som han i lifstiden genom ett troget ”och nitälskande förhållande uti dess herdeembete sig förvärfva!:, ”den goda ordning och upsigt, han brukat i sin församling, med ”kathechismi rätta drifvande, Herrans Nattvards utdelande och ”kyrko-disciplinens handhafvande” fann K. M. ”ganska obehöri”gen” hafva dragits under namn af oskick och oväsende, ”utan ”vöre fastmera önskeligt, att den åhuga och allvarsamhet till att ”föra åhörarne till en grundelig kunskap i Guds ord och en rätt ”Kristendom och en dagelig tillvext derutinnan jemte en god ”kyrko-disciplin hos alla lärare måtte förspörjas”. Öfrige tilltalade, bland hvilka de för sammankomsterne vid Sikla angifne, blefvo dels frikände, dels, ehuru ansedde att hafva mot K. Förordningarne om olofliga andaktsöfningar sig förbrutit, endast varnade, att för framtiden sig bättre förese. Det är mödan värdt och ganska uplvsande för ett rätt bedömande af Rådets åsigter i ämnet att tillse, hvilka de förseelser voro, öfver hvilka domar af sådant innehåll afkunnades. Grubb hade erkänt och vittnena hade intygat, att en student vid namn Alexander Holmqvist, hvilken såsom enskilt lärare vistades i Grubbs hus, ofta blifvit af Grubb anmodad hålla kate - 142 Den 11 Januari. chesförhör och husandakt med folket i prostegården, samt att dervid månge tillstädeskommit från staden och kringliggande bygd ”Detta allt” fann K. M. ”mvcket kristeligt och vål gjordt”.
Det faller sig emellertid svårt att antaga, alt uppgiften om huru många tunnor säd sås på ett hemmans åker eller huru många lass hö fås af ängen skulle i nämnda hänseende vara betryggande, helst genom odling eller vanhäfd förhållandet dermed kunde blifva så betydligt förändradt, att hemmanet på den lemnade beskrif - 40 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o iOO. ningen icke blefve igenkännelig; och den frågan framställer sig sjelfmant: hvarföre skulle ej en sådan beskrifning ansetts lika erforderlig för de kyrkorna tillhöriga särskilda lägenheter, om hvilka beskrifningar saknas i Landeboken? Justitie-kanslerns anmärkning i sistnämnda hänseende är i Kammar-kollegii utlåtande bemött dermed, att utsättandet af jordens namn var för ändamålet tillräckligt i en tid, då, med kännedom om namnet, älven kännedom om rymden var lörenad; men utom det att sålunda blifvit förutsatt, att kännedomen om spridda jordlägenheter varit långt större i fordna tider än som nu är vanlig, saknas all antydning om anledningen dertill att en dylik kännedom, hvad hemman beträffar, då skolat saknas. 1 allt fall synes det för ändamålets vinnande varit vida bättre att i stället för en uppgift angående utsädet och höfångsten, om hvars betydelse i afseende på eganderätten icke någon tanke synes hafva uppstått, förr än Ofver-direktören Falkman den framställde, helt enkelt i Landeboken blifvit för hvarje hemman utsatt, hvilken, antingen Kyrkan, Kronan eller någon annan, med eganderätt detsamma innehade; och vid jemförelse t. ex. emellan anteckningarne för hemmanen N:ris 117 och 120 i den till ifrågavarande afhandling fogade tablå öfver de Halländska kyrkohemmanen, faller det sig icke lätt att få den föreställningen, att det förra hemmanet, som uttryckligen säges vara Svendt Atzerssönns gård, skall, lika som det sednare, hvilket säges vara kyrkans gård, anses vara icke Svendt Atzerssönns, utan kyrkans, derföre att utsädet och hö-afkastningen uppgifvits.
1StatsBevillning*, samt 'hillmanna Besvärs och Oeconomie - Vtsliotten. Kongl. Mnj:ts Nådiga Proposition angående förändrade grunder för Legooch Salu.Så' gars samt Valkoch Stampverks beskattning. Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten Kongl. -Maj:ts Nådiga Proposition om förhöjning i Rotelijelpen för svaga Rotar inom Kronobergs och Calxnare Län, Trut, Utdr: deri to Key. zgsg. S. D. Af Preste - Ståndets Electorers denus dag hållna Protocoll inhemtades, att nedan* skrifne igenom flesta rösterna blifvit valde till Ledamöter uti Expeditions ■ Utskottet Konungens Öfv. Hof predikant m. m. Doct, Hedrén, Th. Lectoren Kimiander, samt Kyrkoherden Ahlqvist-, hvilka fördenskull skulle genom utdrag af Protocollet till förenämnde befattning legitimeras. »S. D. Remitterades till Stats - Utskottet: Rikets Högloft. Ständers Revisorers till öfverseende af StatsEancooch Rikgälds-Verkens tillstånd och förvaltning afgifne Berättelser : 1:0 Om Riksgälds - Verket m. m. den 14 De» cetnber i3s5. 5:0 örn Prot, Vt år. d. so flor. tgsg. if 2:0 Om Stat*» Verket ni. m, den 14 Decem. ber 1825. 3:o Om Allmänna Magazin* * Inrättningen, den i3 December 1825. 4-o Angående de under ’ Kongl. CommerceCollegium ställde Fonder och Medel, den 14 December iS25, 5:0 Om Riksgälds» Conloret m. mM den 14 December 1837. 6:0 Om granskning af Stats - Verkets förvaltning och Räkenskaper, den 15 December 1827. 7:0 Om de under Kongl. Commerce - Colle, gium ställde Fonder och Medel, den 7 December 1827, 'Banco .
Oberäknad denna premieutdelning, har lärftstiilverkningen tid efter annan dels af Regeringen, dels af Rikets Ständer njutit uppmuntran genom tilldelande åt skicklige idkare af Silfverpjeser, Skådepenningar o. s. v. Denna vigtiga och på desse orters välstånd märkligt inverkande industrigren, hvilken med utmärkt fäderncärfd skicklighet af både karlar och qvinnor utöfvas, är dock numera i aftagande, så att under detta qvinqvennium, jemfördt med det nästföregående, premielärftstillverkningen minskats med omkring 20,000 ainar. Då rudimaterien, linet, fortfarande och till fulla behofvet erhålles inom de lärftstillverkande socknarne sjelfva, och deras innevånares förkärlek för denna sysselsättning är densamma som förr, kan anledningen till minskning icke sökas i annat, än en försvårad och mindre lönande afsättning, oaktadt afnämarnes antal inom orten ökats i så måtto, att, då lärft erne förr nästan uteslutande uppköptes på marknaderne i orten af Hernösands handlande, ske uppköpen nu till största delen af spekulanter ibland allmogen, som sedermera lemna ali möda ospard för den ytterligare afsättningen, dels på flere Städers marknader och dels i Stockholm, jemväl medelst kringvandrande i husen. Såsom hufvudorsaken åter tili den för afsättningen ofördelaktiga konjunkturen, anser man det i sednare åren ökade användandet af bomullsväfnad eller så kallad Schilling tili sådana behof, hvartill lärft förut nästan uteslutande användts. Denna uppgift är väl sann, men torde egentligen äga sin tillämpning i fråga om gröfre Iärfter, hvaraf endast en mindre del tillverkas; men om man betraktar det numera utredda förhållandet, att det finare Norrländska lärftet kan tillverkas och med fördel försäljas för billigare pris, än Iärfter tillverkade i Tyskland och Belgien, ej blott af handspunnet garn, utan äfven af maschingarn, och alt det bär i orten växande linet är vidare vackrare och till finare spånad mera tjenligt, än det, hvartill de utrikes Lil [verkarne hafva tillgång, borde den del af ortens tillverkning, som icke nöjaktigt betaltes inom Riket, kunna med vinst exporteras.
Grekiskan är icke, som latinet, grunden för något lefvande kulturspråk. Dess läsande bör således upphöra att vara »obligatoriskt» och kan utan skada uppskjutas till 6:te eller 7:de klassen. Engelska sättes, på klassiska linien, i jemnbredd med hebreiska, ingendera är anbefaldt. Då emellertid nästan alla gossar önska läsa engelska, borde detta språk blifva obligatoriskt i stället för grekiskan. Skolan gör för litet för att lifva sinnet och stärka kroppen. Vapenöfningar böra derföre anbefallas, åtminstone i alla 5- och 7-klassiga skolor. Jag inser alltför väl att det för Rikets Ständer vöre lika omöjligt som olämpligt att sjelfve ingå i någon utförlig granskning af 1859 års Skolordning; men öfvcrtygad att betydliga förändringar deri måste vidtagas, om det uppvexande slägtet skall undgå faran förvandlas till andligt och kroppsligt försvagade »pedanter», vågar jag vördsamt föreslå att Rikets Ständer till Kongl. Maj:t anmäla behofvet af: l:o. En gemensam Öfverstyrelse för rikets samtliga läroverk. 2:o. Att undervisningen, ända från folkskolan till universitetet, eller tillämpningsskolan, utgör ett sammanhängande helt. 5:o. Att skollärare vid viss ålder, eller under vissa omständigheter, bör vara skyldig att, med pension, afgå. 4:o. Att skolstrafFen blifva noga bestämda, alfvarsamma och hufvudsak ligen beräknade att verka på hederskänslan, möjligen i likhet med de vid Stockholms nya elementarskola. 5:o. Att vapenöfningar införas i skolorna; samt 6:o. Att ny läsordning af en dertill nedsatt kommitté utarbetas, deri, med erkännande af de klassiska språkens värde, de praktiska vetenskaperna och nutidens fordringar i uppfostringsväg dock hufvudsakligen böra göra sig gällande. Stockholm den 28 November 1862. C. M. Björnstjerna. 344 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 180'/. Af Friherre af Ilgglas, angående anslag lill arjvoden åt en förste Provmcial-läkare i hvarje län.
(Besvarad i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). — d;o angående stats-anslag för inköp af 250 exemplar af arbetet »Konversationsoch Universal-Lexikon, Allmän Ordbok för alla Samhällsklasser», att utdelas till sockenbibliothekerna i Riket: I. 414, R416. (se vidare 150 — M — Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde HufvudTitel). Motioner, väckta hos Ridderskapet och Adeln: af Hr Cederschiöld, F. A., angående förbättring i Militrir-lakares löneoch pensions-lörhållanden: II. 117, U. 121. (se Stats-Utskottets Utlåtanden N:ris 84 och 152, angående regleringen och utgifterna under Riks-Statens Fjerde och Nionde Hufvud-Titlar). — Hr Cederschiöld, G., angående särskild tryckning och utdel ning af de uti Riks-Ståndeu väckta motioner: I. 32.— angående ett tillägg härtill: I. 58, R. 59, B. 456, 463; II. 360, A. 366, 367- — d:o angående Ridderskapets och Adelns diskussions-proto kolls förande i sammandrag: I. 34, R. 61, B. 456, 523; II. 367, A. 367, 373, 376. — d:o om förhöjning af lönerna för Professoreme i Ny-Euro peisk Linguistik vid Rikets Universiteter: II. 24, R. 24. (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel).
Många inom RiksShn och äfven inom de sammansatta Utskrn hafva gillat den sednare principen; men genom votering i Utsk:n bär såväl nu som förra gången, då frågan der förevar, bibehållandet af 1802 års förordn. blifvit tillstyrkt. Jag har varit bland dem, som trott, att man beredt ett framskridande i ceconomisk väg, om man bifallit K. M:s nåd. förslag; men då nu 2!ne Stånd, nemi. Presteoch BondeStm, redan då Utsk:ns förra betänk, afgafs, gillat detsamma, och således i de hufvudsakligaste delarna ogillat den princip, hvarpå K. M:s propos. är grundad, och då jag icke har något hopp, att dessa Stånd skola frångå sin mening, samt derjemte frågan är af oeconomisk beskaffenhet, i följd hvaraf beslut, hvari 2 Stånd stadna emot 2, här är detsamma som afslag, vill jag inskränka mig till att endast till prot. afgifva min reservation, i fall R. o. Ad. beslutar bifall till Utsk:ns betänk. För öfrigt har jag icke, såsom den antecknade reservationen antyder, reserverat mig emot hela betänk., utan endast i afseende på principfrågan. Uti alla de öfriga frågorna har jag deltagit i Utsk:ns beslut. R. o. Ad. instämde uti BondeSt:s beslut. Uppå begäran af Grefvarna von Fersen, Hans, och Horn, Claes Fredr., samt Frih. Rantzou, Joh. Al b., lades ånyo på bordet StatsUtskts d. 26 sisth Jan. på bordet lagda utlåt. N:o 4o5 öfver anmärkntr vid betänk.‘na N:ris 36S och 367 öfver K, M:s nåd. propos. om låns upptagande till , hypotheksinrätln ingars befrämjande, samt Riksdagsm. And. Danielssons i anleda, deraf gjorda särskilda förslag. Justerades s pvot.utdr. för detta plenum. Den 19 Januari e. m. *77 Upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomna utlåt:n från Statsoch BancoUtskotten:
Och sB kommer han hem och det Br ett utbyte af kiirleksord aoch trohetsloften och de se framfor eig den ljusa, icke alltfor aflagsna framtid, dB de sorn gifta skola flytta in i den stuga, han haler p l att timra Bt henne och sig p % kroliet af fisklagets yttersta klippa. I nBsta kspitel bli de oeniga, utan orsak, ett karleksgnabb, sorn inte slutar sorn alla sldanu med kyssar och forsoning, ntan han beger sig ut till sj6s igen med vrede och fortviflan i hjartat och Marta, inte rnindre fortviflad, den hyggliga Miirta, som &amp; nnu alskar sin Nils lika varmt, kastar sig and&amp; sjalfmant i, a r m h a pB b p s adonis, lotsen Sjoholm, .ett karleksforhBllande, hvilket hvad henne anbelangar hvarken kan forklaras eller ursalctas. Nils .-iiterviinder hem, fiirdig att gijra allt godt och val igen, motes dar af Martas fortviflade bekannelse, och - d % kommer styckets clou - i stallet for att med forakt forskjuta den otrogna tar han heme med storslaget adelmod till nBder, och for att radda hennes iira gor han sig till hennes medbrottsling och forklarar sig vara far till det barn, sorn v8ntas. I sista kapitlet, Slutet)), ges en skgmt af deras samlif, sedan Nils och hans hustru flyttat in i, det nya hemmet, som l i g langst ute p i klippnn, och dar saltskummet vid vastanstorm yrde upp ofver fonstren)). Det Ilg .en tung .men viiltalig tystnad mellan dem bHda. Nils kande en do£ forbittring ofver det offer han gjort, hon en rned tacksamhet blandad Bnger for det hon mottagit, och man tycker sig a m att .ett iiktenslrap bygdt p i en sBdnn grund mBste gBt s8nder.
Riksdags-ordningen, rörande Propositionen om statsverkets tillstånd och behof; N:o 9, med förslag till ändring i 68 8 Riksdags-ordningen, angående tiden för revisionerna af Statsverkets, Bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning; samt N;o 10, med förslag till tillägg i 98 8 Regerings-formen och 63 8 4 mom. Riksdags-ordningen, angående Suppleant för Rikets Ständers Justitiaj-ombudsman. Preste-Ståndet antog de af Konstitutions-Utskottet i dessa memorial framställda förslag att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D. Föredrogos ånyo och bilöllos Banko-Utskottets följande Utlåtanden och Memorial: N:o 35, öfver väckt motion om särskilda bestämmelser i afseende å låns beviljande från Rikets Ständers bank emot pant af fastigheter inom Kinne, Kinnefjerdings-och Laske härader; N:o 36, öfver väckt motion att Diskont-verken måtte öfyertaga kommissions-befattning med Diskont-lån; samt N:o 37, med hemställan, att den i Banken inrättade särskilda anstalt för besör jande af faslighets-låne-kommissioner måtte fortfarande varda bibehållen. Prot.-Utdrag den 10 Juni 1854. 251 Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-Utskottets memorialer: N:o 7, med förslag till tillägg i 28 8 Regerings-formen. Förslaget antogs att hvila till afgörande vid nästa riksdag. Riksdags-ordningen, rörande proposition om stats-verkets tillstånd och behof. Förslagen antogos att hvila till afgörande vid nästa riksdag. N:o 9, med förslag till ändring i 68 8 Riksdags-ordningen, angående tiden för revisionerna af Statsverkets, Bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning. Förslaget antogs att hvila till afgörande vid nästa riksdag; och N:o 10, med förslag till tillägg i 98 8 Regerings-formen och 63 § 4 mom. Riksdags-ordningen, angående Suppleant för Rikets Ständers Justitiae-ombudsman.
Jag hade visserligen icke hoppats, alt mitt förslag skulle vid uppläsningen kunnat uppfattas så, som det borde, och jag tror äfven, alt det är denna omständighet jag bör tillskrifva det motstånd, som förslaget af Gr. Anckarsvärd rönt. Hr Grefven har nemi. trott, att, med antagande af mitt förslag, fatligvårds-afgifterne skulle uppgå till millioner; min öfvertygelse är likväl, att desse afgifter ingalunda skulle ökas, utan tvertom förminskas. Skillnaden är, att, i st. f. att de nu utgå socknevis, de hädanefter utginge till Staten. Jag har alldeles icke åsyftat, att de särskilda kommunerne skulle upphöra alt förvalta fattigvården, men deremot, att utgifterne derför skulle blifva jemnare fördelade mellan de skattdragande. Enligt nu gällande författningar utgå afgiflerne lill fattigvården ojemn!, så att innevånarne i de mera förmögna socknare äro från dylika afgifter nästan helt och hållet frie, då andre deremot blifva dermed öfverhöfvan betungade. Genom bifall till milt förslag skulle de mest betungade fattige jordbrukarnes utgifter för fattigförsörjningen komma att minskas, men deremot tillökning deruti äga rum för de rikare och med skatter mindre betungade, samt den af Hr Grefven ofta omtalade orättvisan af jordbrukets ojemna beskattning i någon mån undanrödjas. Gr. Anckarsvärds yttrande, att landsh.-embetena skulle för mycket betungas genom bestyret med fattigvården, så att särskilda länsstyrelser för detta ändamål skulle erfordras, visar blott att Grefven missförstått mitt förslag. Hvilka ökade bestyr kan det väl medföra att helt enkelt pröfva inkomna bevis från läkare och prester, att den och den person är behöfvande af fattigunderstöd och är oförmögen till arbete. Landshms bestyr blir sålunda icke annat, än att pröfva sökandens behof och att bestämma det belopp han skall åtnjuta; dertill fordras hvarken synnerlig tid eller omdömesförmåga, då arbetet består blott deri att efterse om alla former äro iakttagna. Deremot skola, enligt den nu gällande författningen, landsh.-embetena komma att så öfverhopas med göromål, alt Gr.
Bolin hos Utskottet anhållit, att då Wennerström, som vid sin år 1842 inträffade konkurs, hos Banko-Diskont-verket häftade för tillhopa 7,900 r:dr, deraf endast 1,600 r:dr utgjorde eget lån, sedermera beredt sig utväg att göra successiva afbetalningar å skulden, samt, efter Wennerströms död, Bolin, enligt den förres i lifstiden tillkännagifna önskan, inbetalt återstoden af Diskont-verkets kapital-fordran med 2,479 r:dr 44 sk. banko, Utskottet måtte tillåta, att den upplupna efverränta, uppgående till icke mindre ärr 3,295 r:dr 24 sk. 5 r:st finge eftergifvas, så att sterbhuset kunde få bibehållas vid sina till 2,617 r:dr 23 sk. 1 r:st banko beräknade tillgångar, de der voro väl behöflige för den efterlemnade enkan och barnen. Uti häröfver infordradt Utlåtande, har Banko-Diskont-direktionen upplyst, att Grosshandlaren Wennerström till Diskont-verket häftat för efterföljande år 1842 utfärdade kapital-förbindelser, nemligen: till Handelsoch Närings-diskonten lör 2:ne emot hypothek af Wennerströms reverser upptagna lån, det ena af Boktryckaren A. G. Hellsten å 2.500 r:dr och det andra af Tobaks-fabrikören J. U. Zimmerman å 1,000 r:dr, samt till Allmänna Diskonten för dels •ett eget, med borgen af bemälde Zimmerman försedt lån å 1,600 r:dr och dels ett till ofvannämnde Hellsten, mot borgen af Wennerström, jemte Boktryckaren L..
Grunderna för ett lands krigsoch lörsvars-anordningar bero helt och hållet af dess politiska läge och gränsernas beskaffenhet. Tillämpningen af dessa grunder betingas åter af landets materiela tillgångar och krafter. Sveriges politiska och geografiska förhållanden blefvo fastställda år 1815, Tryggadt i vester och söder bade detta rike blifvit en ö-stat, hvars gränser från Svinesund till Haparanda endast kunde från hafvet öfverträdas. Den enda för en fiende tillgängliga landväg öfver Torneå, Väckte, i följd af sin längd och öfriga ortförhållanden, föga oro för försvaret. Med sådana gränser och förhållanden vore obestridligen en flotta det naturligaste och bäst skyddande försvarsmedlet mot alla fiendtliga anfall, dock endast under vilkor att flottao alltid vore öfverlägsen eller åtminstone Dil. JY2 3 lill Kongl. Maj;ls Nåd, Prop. M 1, om Statsverket 1836. 121 åtminstone till styrka och utrustning fullt vuxen fiendens. Men då landets tillgångar äro otillräcklige till anskaffning och underhåll af en så stark dolfa, kundo rikets försvar ej derpå fullständigt grundas. Detta måste alltså hufvudsakligen och egentligen utföras (ill lands. De fästningar och befästningar, som lill stöd och underlättande deraf borde finnas, funnos alldeles icke, eller voro i så förfallet skick, att något gagn af dem icke kunde påräknas. Allt måste i detta afseende nygöras. Redan fyra år efter det allmänna fredsslutet eller år 1819 hade, efter föregående undersökningar och öfverläggningar, en plan blifvit uppgjord, så väl med afseende på de nya fästningar, hvilka, oumbärliga för krigförandet inom egna gränser, borde byggas, som på de äldre, hvilka borde, i mån af påräknadt gagn för särskilda ändamål, bibehållas och iståndsättas. En förrådsfästning till stöd och säkerhet i ryggen af krigshärens rörelser var naturligtvis den, som behofVet i första rummet påkallade. Den var den angelägnaste och första att företaga.
Maj:ls oell Mikels Kommersekollegium ställda fonder och medel; jemte kongl, kommerse-kollegii, i anledning af denna Berättelse, afgifna underdåniga Utlåtande. STOCKHOLM, TRYCKT IIOS ERIC WESTRELL, 1836. - Undertecknade, af Riks-stånden till Stats-, Rankooch Riksgälds-verkens öfverseende valde Revisorer, få härmedelst, i enlighet med gällande föreskrift, till Rikets Ständer afgifva berättelse, angående den af oss, i nämnde egenskap, verkställda granskning af redogörelserna för och förvaltningen af följande, under Kongl. Maj:ts och Rikets Kommersekoliegii förvaltning ställda, fonder och medel, nemligen: Manufaktur-diskont-fonden, gamla och nya Ull-diskont-fonderna, Manufaktur-, Extra licent-, Tulloch Konfiskationssamt Eskilstuna fristads-medlen, äfvensom de särskilda anslagen till godtgörande af Svenska och Norska' Konsulers förskott, dels för nödstäldt Svenskt sjöfolks, dels för andra medellöse Svenskars och Norrmäns underhåll och hemförskaffande. Den nu verkställda revisionen har, då ifrågavarande medels förvaltning och räkenskaper för åren 1851 och 1852 utgjort föremål för Rikets Ständers år 1853 församlade Revisorers granskning, omfattat åren 1853 och 1854; och hafva Revisorerne, som vid förrättningens början emottagit räkenskaperna öfver samtliga ofvannämnde fonder, jemte tillhörande verifikationer, under revisionen jemväl tagit kännedom så väl af Kommerse-kollegii, till Kongl. Maj:t afgifna, underdåniga berättelser om dessa fonder för de tvänne sistförflutna åren samt de af särskilda, utaf Kongl. Majit i nåder tillförordnade Revisorer i underdånighet aflemtiade berättelser angående Manufakturoch Uil-diskont-fondernas förvaltning och räkenskaper för samma år, som ock af Kongl. Majits, under loppet af begge åren, till Kommerse-kollegium aflåtna nådiga bref i ämnen, som med ifrågavarande medels förvaltning hafva gemenskap.