Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottens gemensamma utlätande, samt de öfrige Respectiwe Riks, Ständen till sistnämde Utskott allena, remitterat Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition angäende Allmänna MagazinS-Jnrättningen i Riket; Sä hafwa bemälte bägge Utskott, som funnit det leda till större skyndsamhet och fullständighet, att detta wigtiga ämne samfäldt af dem behandlades, med anledning af 4Z. §- i Riksdags. Ordningen, sammanträdt och efter öfwerläggnmg före - Den z October. 199 förenat sig om de tillstyrkanden, hwilka nu till Riksens Högloft. Ständers uplysta pröfning wörosammeligen öfwerlemnas. Kongl. Maj:tS Nädiga Proposition innehäller loest, att Kongl. Maj t hade i Näver lätit infordra Desi tillförordnade Stats Beared, nings underdäniga yttrande i anledning af Rik. sens Ständers den 2g sistlcdne April aflätne uuderdäniga Skrifvelse, däruti Riksens Ständer, jemte förklarande af deras öfvertygelse om Allmänna Magazins Inrättningens wä<endtliga inflotande pä Samhällets wälständ och nödwän. diabeten af desi bibehällande, till Kongl Maj-tS Nädiga bifall framstält de grunder, som de i anseende till Magazins förwaltningen funnit nödige och för ändamälet tjenlige: samt att Kongl. Maj t, som hade sig bekant, att flere fräqor rörande nämde Inrättning och desi föremäl inom Riksens Ständer äfven »vid denna Riksdag blifvit wäckta, welat till Riksens Ständer i Räder öfverlemna Stats Beredningens nu inkomna underdäniga yttrande med dertill hörande handlingar, innefattande uplysningar och förslag, som l sammanhang med berörde frägvr kunde pröfwas. Kongl.
Jag har icke inom Utsk:n instämt uti den åsigt, som af flera ledamöter här blifvit klandrad, hvilket min betänk. vidfogade reservation äfven utvisar, och jag instämmer således uti anhållan om återremiss, till vinnande af nödig rättelse i denna del; men jag har icke kunnat underlåta att taga Utskrn i försvar emot den förebråelsen, att de med mindre grundlighet behandlat ämnet, emedan jag vågar påstå, att de i detta fall, så vidt möjligt varit, icke försummat deras åliggande. Gr. Horn, Glaes Fredr.: Jag är icke så lycklig sorn den siste värde talaren, att kunna taga Utsk:n i försvar för detta betänk., emedan jag tror, att Utsk:n kunnat åstadkomma ett bättre arbete; men den värde ledamoten torde med mig minnas, huru detta ämne inom Utskrn behandlades, så att hvad betänk, tillstyrker egentligen är resultat af BonfleStrs opinion. Jag nödgas med ledsnad tillstå, att jag, såsom ordförande inom Utskrn, erfarit, att vid behandlingen af såväl detta som många andra vigtiga ämnen högst få af de öfriga Ståndens ledamöter varit tillstädes; men specielt påminner jag mig, att vid behandlingen af detta mål inom sammansatta Utskrn ingen enda af R. o. Adrs ledamöter i LagUtsk. tillstädesvar. Vid ett sådant förhållande var det påtagligt, hvad resultatet skulle blifva af voteringen; och resultatet blef BondeStrs opinion i frågan. Jag skulle önska, att man helt enkelt kunde afslå betänk.; men deri förekommer en punkt, som jag gillar och som äfven af R. o. Ad. torde böra gillas, emedan den förklarar en otydlighet uti 1788 års kungör., som blifvit olika tillämpad af särskilda auetoriteter.
Kommers-kollegii tabeller öfver införseln af fönsterglas före och efter sistnämnde år. Icke nog dermed, att den förut ganska betydliga införseln af grönt glas nästan helt och hållet upphört, äfven införseln af hvitt fönsterglas har sedermera betydligen altagit, under det, såsom bekant är, landets gynnsamma ställning gifvit anledning till mångfaldiga byggnadsföretag och klagan öfver brist på fönsterglas, motsvarande lidens stegrade anspråk på prydlighet och godhet, icke sällan låtit förnimma sig. Att inhemska glasbruken under tiden både ökat och förbättrat sin tillverkning ina gerna medgifvas och innebär tillika förklaringen, huru man kunnat, med tillhjelp af den minskade införseln, fylla behofvet; men detta vederlägger på intet sätt, att ju icke den stadgade tullsatsen vida öfverstiger hvad lämpligt och billigt är. Den för omkring 16 år tillbaka i Norrige verkställda utredning och derpå sedermera grundade tullsats var måhända försin tid riktig och tillförlitlig. men icke Kongl. Majds Nåd. Prop. M 81. 41 ineii icke kan jag tillmäta densamma ett sådant afseende, att jag för deri skull drager i tvifvelsmål kommitlerades på sednare undersökningar grundade uppgift, att å fönsterglas här gällande tull, med tilläggs-afgifter, uppgår till omkring 50 procent af nu gällande varuvärdet. Under ett dylikt antagande var del ock, som Bevillnings-Utskoltet vid de två sista Riksdagarne föreslagit nedsättning af införselstullen å fönsterglas, och som jag, delande i öfrigt de åsigter i afseende å lullbestämmelserna för alla under hufvudrubriken glas förekommande slag, hvilka kommitterade anfört, nu anser mig böra hemställa, att Eders Majit täcktes helt och hållet bifalla hvad kommitterade i omförmälda hänseende tillstyrkt. 1 öfverensstämmelse med Eders Majrts den 12 näsllidne December fattade beslut, Gryn, alla att gryn, alla slag, utom af spanmål, för hvilka kommitterade föreslagit en t,ullsalss/a0> u[om °f af 5 öre skålpundet, skola, likasom rismjöl, under loppet af innevarande år, f^icnsom’r/sinföras emot nedsatt tull af 1 sk.
För att nu blott vidröra ett eller an 4* - 52 Oen 11 April f. m. nät, får jag hemställa huruvida det är alldeles afgjordt att, om denna löneförhöjning beviljas, alla de fördelar den värde talaren förespegla! verkligen skola derigenom upnås. Ar det först och främst afgjordt att Just.-Råden skola få den utkomst de behöfva och att de skickliga embetsmän i landsorten, som till dessa platser kunna komma i fråga, skola antaga dem endast om löneförmånerna blifva förbättrade? Jag hemställer till den värde motionärens eget bedömande, huruvida han tror att en eller annan celebritet i landsorten afhållits ifrån alt blifva Just.-Råd endast deraf att del faltats eit eller annat 100:detal i lönen? Jag tror det icke. Ar det genom de högre pensionerna afgjordt att desse embetsman verkligen mera än andra skola afgå så snart de icke längre med full kraft kunna skola sina embeten? Jag antar icke eller detta. Ilvad jag ansell för riktigt är att man gerna må höja lönerna men att man sätter dem i sammanhang med sådana vilkor som både motionären och jag och hvarje tänkande menniska bör önska. Det är derföre att icke delta blifvit iakttaget, som jag har ansett det vara för tidigt att bevilja de löneförhöjningar, som här blifvit föreslagna. Man har äfven anmärkt alt det stöde illa tillsammans med ett parlamentariskt styrelsesätt, att icke lönerna till Statens tjenstemän borde beviljas till följd af enskildla motioner. Jag vill icke ingå uti någon långvarig discussion härom, men jag tror att om vi se på vårt eget s. k. icke parlamentariska styrelsesätt och jemför det med Englands konstitutionell parlamentariska, sä skola vi der finna en vida starkare disciplin än här och i andra länder der icke det parlamentariska styrelsesättet finnes, och jag ber således att få bibehålla min öfvertygelse att det står ganska väl tillsammans med ett parlamentariskt styrelsesätt alt hvar och en håller sig inom de gränsor, som för honom blifvit utstakade. På de grunder jag förut anfört anhåller jag om ålerremiss.
Blåvik hos Kongl. Collegium gjort ansökning att antingen till åbo å Jhndön varda antagen emot underhållande af ett större Schefferi derå, eller ock med sådant vilkor få denna egendom till skatte inlösa i ersättning för underdåniga skatterättsfordringar, hvilken ansökning Kongl. Collegium uti Bref af den 4 Maj I803 tillsändt Landshöfdingen, med anmodan att deröfver höra Krono-betjeningen i orten och Disponenten af Lindön, samt att derefter med deras yttranden och eget utlåtande till Kongl. Collegium inkomma. Under den 8 Aug. 1803 har Ståthållaren på Gripsholms Slott och under den 4 April 1804 landshöfdingen till Kongl. Collegium afgifvit sina svar, då den förre efter ett Kammar-Archive Jordeboks-Utdrag gjort berättelse om hvad i äldre tider rörande Lindön fin* 86o jOen 7 Juli. finnes antecknadt, samt förmälte , att denna lägenhet nu innehades af Bruks Patronen v. Wahrendorff, som deraf kornmit i besittning genom en köpe-afhandling med framlidne Herr Gene» ral-Lieutenanten Baron Duvall om Näsby Säteri, samt att Landön som fordom skall lydt under Eskilstuna Kungsgård, blifvit derifrån skild, och tillagd Arrendatorn af Gripsholms Kungsladugård till befordran af ett Schefferi af angoriska getter.
Man torde derföre kunna antaga, att landet i afseende å jernvägars nybyggnad och underhåll är, utom hvad beträffar räler, i det närmaste alldeles oberoende af utländska verkstäder. Den betydliga kostnad, som förorsakas af nödvändigheten att tid efter annan (hvart 8:de år eller oftare) ombyta rälernas underlag, sliperne, har i utlandet föranledt en mängd försök att genom träämnets indränkning med någon metall-lösning öka dess förmåga att motstå förruttnelse. Jag har åt denna fråga rigtat all tillbörlig uppmärksamhet. men, innan jernvägen blir färdig på längre sträckor och sliperna kunna transporteras från skogsbyggderna och från der anlagda preparerings-anstalter, kan någon ekonomisk fördel af slipernas preparering icke vinnas. Jag har emedlertid, för att pröfva de olika förslagens värde, till en början låtit preparera redan nedlagda sliper på J mils längd af jernvägen efter det af en Fransk vetenskapsman, Doktor Boucherie. uppgifna sätt, hvilket hittills tycks blifvit mest användt, och har dessutom lemnat i uppdrag och reseunderstöd åt en dertill lämplig person att under innevarande sommar ytterligare undersöka de resultater, som af de olika prepareringsmethoderna i andra länder verkligen vunnits. Öfver de egentliga arbetenas fortgång vid de särskilda delarne af statens stambanor får jag i det följande lemna en närmare utredning, nemligen för: - 118 - Westra stambanan. Stockholm—Södertelje. Redan i slutet af Februari månad var såväl sjelfva banken öfver Arsta-viken nära Stockholm som den vid denna banks förening med Liljeholms-landet uppförda rörliga bro så fullbordad, att lokomotiv kunde passera deröfver och transporter påbörjas från tunneln under Nyboda backe och sprängningsarbetena vid Liljeholmen till Fatbursjön af vid nämnde arbeten utsprängd sten och skärf. Genom utförandet af dessa fyllnadsämnen äfvensomoandra från privata byggnadsföretag inom staden och sedan afloppet från sistnämnda sjö till Arsta viken blifvit upprensadt, var Fatbursjön helt och hållet uttorkad och land bildadt öfver nästan hela dess område.
Då sade Gud till Jona: Menar du, att du skäliga vredgas om kurbitsen? Och han sade: Jag må väl vredgas allt intill döden. Och Herren sade: Du jämrar dig om kurbitsen, der du intet uppå arbetat hafver, och hafver ej heller låtit henne uppväxa, hvilken i ene natt vardt, och i ene natt förgicks; Och jag skulle icke jämra mig öfver Nineve, en sådana stor stad, der mer uti är än hundradetusend och tjugutusend menniskor, som intet veta åtskilja mellan sina högra hand och den venstra; dertill ock mycken djur? Detta är Herrans ord, som skedde till Micha af Maresa, uti Jothams, Ahas och Jehiskia, Juda Konungars, tid; det han såg öfver Samarien och Jerusalem. Hörer, all folk; märk till, du land, och hvad deruti är; ty Herren Herren hafver att tala med eder; ja, Herren utu sitt helga tempel. Ty si, Herren skall utgå af sitt rum, och nederkomma, och gå uppå höjderna i landena; Så att bergen skola smälta under honom, och dalarna skola refna; såsom vax smälter för eldenom, såsom vatten som nederåt flyta. Allt detta för Jacobs öfverträdelses skull, och för Israels hus synders skull. Hvilken är då Jacobs öfverträdelse? Är det icke Samarien? Och hvilka äro Juda höjder? Är det icke Jerusalem? Och jag vill göra Samarien till en stenhop i markene, den man lägger omkring en vingård, och skall bortsläpa dess stenar uti dalen, och bryta det neder i grund. Alle dess afgudar skola sönderslagne varda, och all dess vinning med eld uppbränd varda, och skall jag utöda all dess beläte; ty de äro sammankomne af skökolön, och skola åter skökolön varda. Der måste jag gråta öfver, och jämra mig; jag måste gå blott och naken; jag måste klaga såsom drakar, och sörja såsom strutser; Ty till dess plågo är intet råd, hvilken allt intill Juda kommen är, och skall räcka, allt intill mins folks port i Jerusalem.
Jag tillstyrker således bifall å Utskottets förslag. Friherre Cederström: Jag trodde, efter hvad Herrar Lefren och Rosenblad yttrade, mig ej behöfva upptaga Ridderskapets och Adelns tid, men sedan Herr von Hartmansdorff å nyo uppträdt och åberopat afskaffade lagar, vill jag fästa uppmärksamheten på ingressen till Grundlagen, deruti tydcligen alla föregående Författningar och stadgar äro upphäfne. Alla fyra Stånden hafva stadgat den Grundlag, hvaruti 37 §. bestämmer Konungens rättighet; och nu vill Ridderskapet och Adeln, eller rättare en dess Ledamot, på grund af en §. i Riddarhusordningen, försöka att upphäfva hvad Konungen och Rikets Ständer stadgat. Jag skulle förmoda, att försöket blir fruktlöst, och att det blifvit förekommit. Herr von Hartmansdorff: Jag har ej citerat fordna RegeringsFormer i annat ändamål, än att bevisa motsattsen af Herr Rosenblads påslående, att det varit Stan - 86 Den 3 Augusti f. m. derne kjelfve, som förordnat inskränkning1 i antalet af dem, hvilka fordom lingö upphöjas till Adelsmän. Nu har jag i 1719 års RegeringsForm funnit det sökta stället, och anhåller alt derutur få uppläsa 35 §., så lydande: Jtt upphöja någon till Grefve-, Friherre, och AdelsStåndet förblifver hos den Konungs - liga Högheten, såsom, en dervid af ålder hängande rätt: men så anhålla Riksens Ständer underdånigst, på sätt som vid 1660 års Riksdag skett, att endast de dermed måtte vilfaras , som om Fäderneslandet gjort sig välförtjente, och att sådant mycket sparsamt ske mätte. Ehuru det således skulle ske mycket sparsamt, veta vi likväl, att 3oo nj'a Familjer tillkommo inom året. Man har här yttrat farhåga, att Ridderskapet och Adeln skulle bilda sig till en sluten Cast. Jag tror ej, att man i så liberala tider, som våra, behöfver frukta något sådant, ej eller att de Adeliga Ätternas antal skall blifva allt för inskränkt.
N:o 170 re dogjort för de väckta motionerna rör:de undanrödjande af olägenheterna i beskattningen af grundräntor, och den conclusiou, som deraf följt, har R. o. Ad. numera hört sig föreläsas och kan bedömma hvad värde den äger. Utsk. har erkänt olägenheternes menliga inverkan på samhället, och Utsk. har erkänt, alt 0111 de bortköpas af den onererade jorden, och 0111 den icke onererade jorden fick ful! ersättning i stället; så vore icke ägande-rätten rubbad utan allas belåtenhet befrämjad; men Utsk. har tyckt sig böra afslyr - Den 4 November e. m. ka hela åtgärden. Detta innefattar ett förbiseende af Statens ratt att komma till en förbättrad framtid, hvilket Utsk. icke kunnat motivera på något grundligt skäl. Jag skulle visserligen under andra förhållanden föreslå, alt Ständerne måtte anslå nödiga medel för alt aflöna 4^5 personer, hvilka lill nästa riksdag skulle hafva upprättat en tableau öfver dessa ränlors verkliga välde och den ersättning, som den icke onererade jorden skulle tilllkomma för den högre beskattning denna komme alt utgöra; men efter de beslut, som före detta blifvit faltade i samtliga Stånden vid första föredragningen af betänk., så kan man icke komma någon hvart med hopp om framgång vid denna riksdag, hvarföre det tjenligasle numera är att låta dervid bero lista punkten biel' af R. o. Ad. bifallen. lidra punkten, tn om. litt. a) Underl. Ridd.Secret. tillkännagaf, att BorgareSt. bifallit detta morn. i utlåt. Nio 170, med det tillägg, sorn härvid blifvit gjordt i motsvarande morn. af utlåt. Nio 5a6, samt att BondeSl. bifallit de i delta mom. af utlät. Nio 3a6 gjorda förändringar och förklaringar, men föi blifvit i öfrigt viddess förut genom bifall till utlät. Nio 170 fattade beslut. Frih. Cederström: För min del måste jag tillstyrka afslag å hvad Utsk. i detta inom. föreslagit.
Nybyggnader i Örebro (med 3 ill.) 98 Ett svenskt Wörishofen; af Lära (med 8 1 de sjuka barnens palats; af E. H. (med 4 illustr.) ill. fr. kronprinsessan Lovisas vårdanstalt Från journalistkongressen i R o m (med 4 för sjuka barn) 09 illustr.) Laxå kyrka (med ill.) 99 Från Biarritz ' vår (med 7 illustr.) Victoria-regiahus::! i Bergianska trädgården Hos prinsessan Karadja (med 5 illustr.) (med ill.) - 99 Staden ofvan polcirkeln; af Norrbottning (med Aristokratpalats i hufvudsladen; af * * * Julnumret 3 illustr.) Frän svenska slott; af Marika Stjernstedt Några ord om fotvandring i allmänhet och i (med afbildningar af Sturefors, ElghamNorge i synnerhet; af Myran 36, mar, Hedenlunda, Thorönsborg, Hyby, Från Anna Fleetwood — Derbys hem; af Anna Trollenäs och Torup) Julnumret Flectwood-Derby (med 5 illustr.) Katarina nya kyrka - 101 — 102 K. F. U. M. i Göteborg (med 3 illustr.) Professor Mestertons grafvård i Upsaia (med illustr.) •._; o o N:r Diverse. Idun Stockkol-m. Gernandts N:r 3 (213) Prenumerationspris pr år: Idun med Modetidning och kolorerade planscher kr. 8: — I d u n m. pl. &gt; ti: 50 Idun ensam » 4: — Fredagen den 15 januari 1892. Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr, (.Aftonbladets n y a h u s.) P r e n u m e r. Redaktör oeh utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Allm. Telef. Hulda et är just i dessa dagar 25 år, sedan den kvinna, hvilkens nu allbekanta namn skrifvits här ofvan, först bands som lärarinna vid vår lands folkskolor.
S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets memorial, N:o 126, .angående aflöningen för den hos Riks-stånden och Utskotten anställde betjening. BiföllSj med den rättelse och det tillägg, att för en Ståndets notarie, som tjenstgjort ifrån den 15 November 1847, bör arfvodets åtnjutande beräknas ifrån nämnde dag, och alt för trenne Ståndets vaktmästare, hvilkas tjenstgöring begynt den 11 berörde månad och år, böra beräknas deras dagtraktamente ifrån sistomförmälda dag. S. D. Till Konstitutions-utskottet remitterades Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse af den 1 dennes, med förslag till ny riksdags-ordning, jemte en dervid fogad serskild artikel, äfvensom, i sammanhang dermed, till ny regeringsform. Från Hederv. Bonde-standet. S. D. Föredrogos, sedan den 29 nästlidne April på bordet hvilande: Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens utlåtanden'. N:o 2, i anledning af väckt motion om bidrag för beredande af nedsättning för tyngre och vigtigare varor i nu gällande taxa för inre farten å Götha kanal. Bifölls; N:o 3, i anledning af väckt motion om samlande af medel till bildande af en skattkammare för riket. Bifölls; N:o 4, i anledning af väckt motion om inrättande af ett postkontor vid Vrigstads gästgifvaregård. N:o 7, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott, angående rotering af den staden Lund tillhörande s. k. Vagnmansjorden. Bifölls samt N:o 8, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående Fahlu stads håtsmansrotering. Bifölls. Banko-utskottets utlåtanden: N:o 50, i anledning af Enkan Christina Warenbergs ansökning om återbekommande af erlagd straffränta för diskontlån.
Om man nu vill kasta en blick på möjligheten af att sätta lagen i verksfällighet, så finner man genast omöjligheten att i de nu befintliga cellfängelserna inrymma hela den ökade personal af tjufvar, som skulle undergå några månaders fängelsestraff. Ett tredje skäl emot förslaget, lika vigtigt som de föregide, är, att man icke bör förvilla det allmänna rättsbegreppet. För närvande anses stöld med rätta medföra vanheder. Allmänna meningen har ännu icke påtryckt åverkarebroltet sampia stämpel. Det vanhedrande i stöld röjer sig för den stora mängden hufvudsakligen deri, att detta brott är belagdt med uppenbar kyrkoplikt. Kyrkoplikten kommer att uphöra, ifall R. St:rs beslut om en förändrad lagstiftning för stöld och rån vinner verkställighet. I och med detsamma skulle det allmänna kännetecknet på en tjuf komma att försvinna. På samma gång som man sålunda förändrar de yttre kriterierna på detta brott, på samma gång belägger man med tjufnadsstraff en gerning, som hittills icke blifvit såsom stöld betraktad. Hurudan blifver den sannolika följden af ett sådant begreppens sammanblandande? Jo, att åverkarebrottet icke kommer att anses mera vanhederligt än förut, men att stölden blifver mindre skändlig. Skulle allmänna meningen taga denna riktning, så kan man väl ej finna sådant annat än högst beklagligt. Just vid öfvergången från ett straffsystem till ett annat, tror jag det vara nödvändigt att iakttaga varsamhet, så att man icke förvillar begreppen, och derföre tror jag äfven, att man i detta fall bör gå särdeles varsamt till väga. En sådan framställning, som Utsk. här gjort, är äfven öfverflödig, emedan, efter de bestämmelser Utsk. föreslagit i afseende pä bestraffning af stöld, några särskildta straffqvalifikationer derför icke komma att finnas, utan tjnfnadsstraffet blifver detsamma, som straffet för en mängd andra brott. Således behöfver man icke begagna det här använda uttrycket, att åverkan skall såsom stöld betraktas. Hufvudsaken är ju, att gerningen ådrager sig en sådan påföljd, att man afskräckes från dess begående. Detta måtte väl göra tillfyllest.
I detta hänseende lärer först böra erinras, att balansen är till sitt upphof äldre, än den Inrättning, i hvars räkenskaper den nu förekommer, då af handlingar synes, att, när Föreståndaren vid f. d. Krono-Spinnhuset å Långholmen, Majoren Venus, lemnade denna Inrättning och kort derefter fann sig befogad att afträda sin egendom till sina borgenärers förnöjande, bevakades i konkursen, för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning, utestående fordringar för Spinnhuset, till ett belopp af 1,717 R:dr 17 sk. q r:st., hvilka gäidenären ålades, genom Stockholms Rådhus-Rätts Dom den 16 December 1829, att Spinnhuset godtgöra; men, med ändring af detta beslut, fann Kongl. Svea Hof-Rätt, under hvars pröfning frågan blifvit dragen, genom Dom af den r3 Augusti i83o, skäligt att ålägga Majoren ansvarsskyldighet för endast a5 R:dr 10 sk, 5 r:st. Emellertid finnas uti 1827 års räkenskap för Norra Korrektionsinrättningen upptagna, från Södra Korrektionsinrättningens räkenskap utbalanserade 6,489 R:dr 11 sk. 5 r:st , utan att handlingarne upplysa, af hvilken anledning de blifvit derstädes intagna, och om Föreståndaren, Assessoren Wallberg, öfverlagd indrifvandet af dessa fordringar under upphördsmanna-ansvar eller såsom kommissionär; och 11 tes tå af samma fordringar ännu 2,344 R.dr >2 sk. 8 r:st., hvaraf 55g R:dr 4° sk. 6 r:st. motsvaras af en genfordran. Då Rikets Ständers Revisorer sammanträdde år 1835, hade hufvudredogörelsen för år i833 kort förut inkommit, och utevar ännu den för föregående året, hvartill såsom orsak uppgafs den mängd al göromål, sorn så upptog Föreståndarens tid, att nyssnämnde räknings afslutande ej kunnat medhinnas.
jag förstår mycket väl piken; men att jag varit förlofvad förut, det är bara därför att jag har så godt hjärta. Jag kan aldrig säga nej åt någon, som går och är olycklig — och Halvar Hall till exempel — (ringning på afständ.) STERNER. Det är säkert Halvar! Han kommer att sluta Lydias porträtt! ADA. Då ska ' vi. inte störa längre, du Hinke! HULT (till Sterner). Hm ja — he he! — jag skulle allt bra gärna vilja se honom ändå! STERNER. Stanna kvar därför. HULT. Hm — ja — men se, A STERNER. Ja. Känner häradshöfdingen honom? ADA. Adjö lilla söta Lydia! — Det var rysligt HULT. Bara par renommé — hm! F y tusan! roligt (Sänker rösten). ' Han har varit förlofvad med min LYDIA. Ska ' ni verkligen gå genast? fästmö! ADA. Ja du förstår det skulle ju bara STERNER. Nej! Har han? HULT. Hva ', ja! — he he! — Före mig, förstås! plåga honom att se, hur lyckliga vi ä ', Hinke och jag! (Halvar Hall inträder från fonden. Sterner och STERNER. Ja, det är klart. Lydia gå mot honom. Ada går hastigt öfver till Hult HULT. Men han suddade, och därför slog hon och tar honom under armen.) upp med honom! Se, A d a är praktisk, och de där STERNER. Välkommen, Halvar! Här får jag artisterna är sådana flaxar! STERNER. Halvar Hall och jag äro ungdomspresentera häradshöfding Hult med sin fästmö. HALL. Fästmön, har jag redan den förmån att vänner! känna det skall glädja mig ofantligt att ta HULT. Ja — he he! — det hindrar väl inte, att lära känna fästmannen! (Bugar sig för Ada och räcker han är en flax. —: Se, när jag auskulterade nere i Tjänare, herr häradshöf Småln hos häradshöfding Blommert, så var han fram sin hand åt Hult). ding! Lyckönskar er på det allra hjärtligaste!