Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anckarsvärd har såsom bevis härför anfört, hvad äfven jag nu uprepar, nemi. att kommunikations-anstalterna sedan den tiden undergått högst väsendtliga förändringar, och min fullkomliga öfvertygelse är, att man nu har vida lättare än då, att ombesörja diplomatiska angelägenheter, utan att jag derföre förnekar vigten af att Kabinetterna underhålla diplomatiska förbindelser. Jag anser således, att det nu skulle vara mera lämpligt att antaga Chargées d’Affaires än fordom, då det erfordrades lång tid för att erhålla uplysning och svar i diplomatiska 40fi Den 24 Mars. angelägenheter från de resp. hofven, hvarföre det också var nödvändigt, att Sverige der hade personer med stor erfarenhet och stort anseende, hvilka alltså hade anspråk på en högre lefnads-ställning. Nu hafva vi sett, att under det sednaste årtiondet genom en la force de eliese marx vid alla vigtiga tillfällen antingen skickar särskilda embetsman, extra diplomater, eller ock korrespondera de K. Personerna med hvarandra, hvaraf sig tydligen visar, att oaktadt gamla diplomatiska förbindelser bibehållas, diplomatien till en del förlorat sin betydelse. Detta hindrar ieke, att det ligger i dynastiernas intressen att bibehålla denna yttre glans, likasom äfven inånga personer, hvilkas lefnadsbanor dervid äro fästade, finna sin fördel uti att kunna bibehålla denna del af embetsmanna-hierarki. Man bör jemväl ihågkomma att en stor del af Regeriugarnes behof af meddelanden, är att härleda från tekniska oell komersiela föremål. I sådant afseende utsändas personer för att studera de olika ländernas industri och handeis-förhållanden, hvarom diplomaterne, såsom deri icke upfostrade, naturligtvis icke kunna lemna uplysning. Deras betydenhet blir i allmänhet derigenom mera underordnad utan att jag derföre vill frånkänna dem den betydenhet de kunna öga i sin egenskap af diplomater. På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag, att denna punkt måtte återremitteras, på det att
— 100 fjfcdr od) widare för l)warje fulla 100 £X:dr — 8. — C|f>artor, geometriffa, forn utgifwaé från Sandtmäterikontoret i ©torholm famt af Sandtmätare i landön orterne: för !)warje Ijelt Remman 6. — derunder tia od) med trefjerdedelé (ternman — 5. — derunder — 3. — Del) beläggaé ej mindre ©eometriffa Sartor, än ^ergament^bref på det fatt med Qvarta ©igiUata, att denfatnma påfliflraé f)andlingen, Ijwarwtd åtminflone få mpefet af papperet femte flämpcln bör faflfjäftaé, att derå fan tecfnaé till fywad document bartan (förer. ©onationer, Dlefoluttoner derå, forn antingen efter Jfongl.
Så länge lärareplatserna vid Elementar-läro verken, genom beskaffenheten af dermed förenade löne-vilkor, kunde anses såsom expectance-platser, derifrån öfvergång ju förr desto heldre skulle ske till mera omedelbart kyrkliga befattningar, kunde man emedlertid hoppas att de, hvilka sökte anställning vid stiftens högre läroverk, från början hade kyrkans förhållande i sigte och således vid inträdet i domkapitlet medförde intresse för kyrkan och någon insigt i hennes angelägenheter; men annorlunda måste förhållandet blifva sedan Staten börjat ställa läroverkens lönings-stat i sådant skick, att män, danade för tjenstgöring i skolorna, kunna från början vara försörjde och för framtiden ega utsigt till anständig utkomst, utan att behöfva öfvergifva den verksamhet, hvaråt de sig egnat och för hvilken de till äfventyrs hade största fallenhet; — och då härtill kom, bland annat den oformlighet, att, enligt nu ifrågaställde stadga för elementar-läroverken i riket, vissa vid desamma anställde lärare skulle bära namn af Lektorer, utan att hafva säte och stämma i domkapitlet, ehuru deras läro-ämnen icke voro mera aflägsnade från den theologiska kunskapskretsen, än de lärares, hvilka borde vara ledamöter i kapitlet och såsom sådane öfver de förra Bih. till B. St. Brot. 1856—1858. 7 Sami. 1 Afd. 37 Höft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande M 66. utöfva uppsigt, syntes behofvet af en förändrad organisation af domkapitlen vara uppenbar.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 2 dennes under N:o 72 meddeldte, samt den 23 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt fråga om upphäfvande af den innevånarne i en viss trakt af Elfsborgs Län förunnade rättighet, att idka Gårdfari-handel. Herr Mannerstam , Johan: Jag anhåller vördsamt att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på åtskilliga af de Utskotts Ledamöters särskildta tankar, hvilka åtfölja Betänkandet. Ibland dessa åberopar jag isynnerhet dem, hvilka Friherre Cederström, Herrar Törne och Ehrenborg samt Prosten Grevillius afgifvit. Det är allmänt bekant, att den trakt af Vestergötland, hvarifrån Gårdfari handeln idkas, år en af de få Orter inom Rik t, der industrien hunnit någon verkelig höjd. Det år vål sannt, att några missbruk vid denna handel åga rum; det år kåndt, att Gårdfarihandlande ofta jemte sina egne producter medföra utlånd*; Ben 27 Maji c. nt. (ika varor och någon gång möjeligen äfven lu3 rendrågeri-gods; men för detta afsteg begånget af någre enskilde, år det icke skål och åtminstone ganska obilligt alt betaga en hel Landsort medlen för dess bestånd. Enligt Utskottets egen uppgift utgör folkmängden derstädes icke mindre ån 71,778 personer, som, i anseende till den dåliga jordmånen vid deras hemman, ieke kunna af dem påräkna sin bärgning utan till större delen nödgas hämta sitt underhåll och sin inkomst från den industri, sorn der idkas i hvarje bondstuga och hvilken år den ipest naturliga och nyttiga uti ett Land, fattigt på Folk och Capitaler. Således och då man numera tåmeligen odeladt synes önska en vidsträcktare nårings-i frihet samt till denna onekligen hörer rättigheten att fritt få afyttra alla inhemska producter och tillverkningar, anser jag icke någon anledning vara att tillstyrka inskränkning i den afsåttnings-råft, Elfsborgs Läns innevånare a£ särskildta orsaker hittills åtnjutit.
I likhet med den talare, som framställt denna åsigt, tror jag, att det vore förmånligare att taga den 3;dje än den l:sta klassen, men jag ber den värde talaren räkna efter huruvida icke 3:dje klassen skulle vara för liten, då den icke utgör mer än 22,000 man. Förslag till försvarsväsendets ordnande hafva här blifvit framställda i åtskilliga ristningar. Jas; varnar O O O o E. o. Ad. för att antaga dessa förslag, icke derför att jag vill på något sätt förringa deras värde, utan derföre, att för dem, som haft sig uppdraget att efter bästa förmåga medverka till framläggandet af en fullständig plan till landtförsvarets ordnande, för dem framstår tydligen, att Maj f. m. lil man icke bör vara snar att antaga nya förslag, ty de tåla att skärskådas från mera än en sida, innan de kunna antagas. För min del skulle jag helst önska, att det förslag, som nu är under öfverläggning, blefve af R. o. Ad. bifallet; men jag finner allt för väl, att man bör noga besinna sig, innan man antager ett förslag af så vidtomfattande betydelse, samt att det derför icke är orätt, om förslaget får hvila ännu någon tid. Ehuru jag önskar, att förslaget måtte antagas, och sjelf är beredd att rösta för detsamma, anser jag mig dock böra förena mig i det af Gr. af Ugglas framställda yrkande. Med förmälan att tiden nu var långt framskriden samt att 10 ledamöter anmält sig för att afgifva ytterligare anföranden i ämnet, hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade uppskjuta ofverläggningen till e. m:ns plenum samt åtskiljas; hvilket bifölls. R. o. Ad. åtskiljdes kl. A 3 e. m. In fidem, O. Bralid. 112 Dea 7 Maj e. m. Måndagen den 7 Maj 1866. Plenum kl. 6 e. m Justerades ett protok:s-utdrag för förmidd:ns plenum. Fortsattes föredragningen af Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Utlåt.
HEDLUND tillegnas dessa blad högaktningsoch vänskapsfullt af FÖRFATTAREN. Broder Hedlund! Då jag egnar efterföljande arbete åt dig, så pryder jag det med namnet på en riddare „sans peur et sans reproche,“ en man, hvars kärnfasta karakter, klara hufvud och varma hjerta jag under flerårigt umgänge i gemensamma publicistiska sträfvanden lärt känna, akta och älska. Det är för öfrigt du, som befordrat detta arbete i dagen. Ehuru du förutsåg, att de långa, besynnerligt klingande namnen Olympiodoros, Annæus Domitius o. s. v., med hvilka mina figurer äro uppkallade, redan vid första anblicken skulle förskräcka de följetongsläsande damerna, så tvekade du ej att gifva „Den siste Athenaren“ plats under linien i din tidning, och det är ytterligare du, som åstadkommit den metamorfos, genom hvilken samme „Athenare“ nu i bokform öfverlemnas åt allmänheten. Jag förutspår, att du icke skall skörda guld på detta företag – lika litet som jag författarerykte. Mitt opus är icke af den art, att det kan vinna många läsare. Och bland dem, som det lyckas erhålla, skall det icke vinna odeladt bifall. Från estetisk synpunkt måste det hafva stora, oförbätterliga brister. Jag har icke ens försökt en konstnärlig konstruktion och gruppering. Medan jag skrifvit, har jag känt mig som stridsman under de idéers fana, för hvilka jag lefver och andas, och mitt arbete är intet annat än ett spjut, som jag slungat mot de fiendtliga lederna, i krigarens lofliga uppsåt att såra och döda. Man kan icke bära en sedel till valurnan, icke tala eller skrifva om en allmän fråga, utan att medvetet eller omedvetet kämpa för den ena eller den andra af de verldsåskådningar, i hvilka den civiliserade verlden är delad, och hvilken strid utgör den verldshistoriska processen. Finnas ej tvenne grundtyper, till hvilka alla menskliga varelser kunna hänföras – en orientalisk och en vesterländsk? Jag föreställer mig, att sjelfva naturen bestämmer fanan, under hvilken vi ställa oss i denna oförsonliga kamp.
Hvad angår sjelfva Ordningen vid Verkef (alltid ett säkert märke för den mer ellef mindre redlighet och oegennytta hös hvilken Styrelse somt he 11 s15 så får jäg härj med lika an* Svårighet, inför Rikets Ridderskap och Adelj hämna, att ifrån Verkets första inrättning, haf tn mera, ari vid dé äldre Verket) Vanlig, fulU Ständig Bokförhihg i Götha Canal-DiSconteri ägt rutil, med flerfaldiga AssignationS-advisDch Vecko-listor* samt reciprotfue Månad-Samhiandrager båda Contoir^!) emellan , till controlIbrande af det hela; och dessa enkla och på* litliga, till den grad, att jag med Ulin Brefvexa ling kan bevisa, det eri betydlig Bänkens missräkning blifvit upplyst af DiscontStyrelsen ; och fruktar ej se beviset, att Banquen upptäckt hagot dylikt hos Disconten. _ Ått för öfrigt Srets bokslut alltid på runstycket varit full* bofdadt Vid Revisiöns-teniiinoi! Den 17 Martil, e. m. 159 förbållander, och då man vet hvad säkerhet Utaf en med så kallade dubbla Partier afslutad Bok följer; kan man val med egert öfvertygeD Se sätta i fråga: Huruvida andra förbindelser ärt de bokförda äga rum? som här likväl skett medelst en den mindre Underrättade Allmänheten så lätt missledande framställning : att Diréctionehie uti Götha CanalBolags, Malmö samt Götheborg} Disconter måtte undfå Nådig Befallning j
Sedan nemligen Kongl. Maj:ts Befallningshafvande på Gottland, med anledning af Kongl. Brefvet den 10 September 1816, genom påföljande året utfärdad kungörelse påbju dit, att, som båtsmännen i länet i allmänhet icke hade torp, rotehållarne å de ställen, der lägenhet dertill funnes, borde derom gå i författning, hvarefter de skulle vara befriade från erläggandet tilb båtsmännen af den spanmål oéh det foder, som 2 § i 1690 års Förordning om rotehållares och båtsmäns ömsesidiga rättigheter föreskrefve, men allmogen nästan utan undantag förklarat sig dertill obenägen, ooh samme Befallningshafvande, uti underdånig skrifvelse af den 18 September 1817, detta förhållande anmält, och lillilia hemställt, huruvida ej, till vinnande af det i förberörde Kpngl. Bref åsyftade ändamål, å rotarnes utmark lämplige torplägenheter skulle genom besigtningar utses; så förklarade Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref af den 30 Januari 1822, Sig finna såväl gällande författningar, som nödig ordning fordra, att de då ej anskafTade båtsmans-torp måtte vid hvarje rote för båtsmännen anläggas, hvarjemte Kongl. Maj:t i nåder förordnade, att Gottlands båtsmän skulle, i mån af de dåvarandes afgång, af rotarne förses med inom rolelaget belägna torp, att genast vid ingåendet i tjenst af båtsmännen tillträdas, med skyldighet derefter att desamma bebo; i följd hvaraf de båtsmän, sorn då redan innehade egna torplägenheter, egde att å dem sig uppehålla.
— Jemte det jag i underdånighet hemställer, att alla anslag under 4:de Hufvudtiteln, hvarom här nedan icke särskildt omförmäles, mätte blifva oförändrade i enlighet med hvad nu gällande Riks-stat upptager, får jag i underdånighet föreslå följande: Bill. till li. St. Prop. As 1, om Statsverket 1859. Lamltfömars-Departementet. Departementets Kansli-expedition. — Uppå de skäl, som protokollet öfver Finans-ärenden för denna dag innehåller, hemställer jag i underdånighet, att Expeditionens kanslistoch kopist-beställningar må, med aflöning af 1,800 R:dr vid de förra och 1,000 R:dr vid de sednare, pä stat bibehållas, med undantag af en kopist-beställning, hvilken vid inträffande ledighet föreslås till indragning; dock att aflöningsbeloppet 1,000 R:dr må ä Expeditionens stat qvarstå, för att användas till befrämjande af göromälens gång inom Expeditionen. Departementets Kommando-expedition. — Under åberopande af de till protokollet redan anförda skäl, hemställer jag i underdånighet, att för denna Expedition måtte begäras ett särskildt anslag af R:dr 1,500: — att, efter Departements-chefens disposition, användas till gratifikationer ät de vid Expeditionen anställda Officerare. ' Generalitets-Staten.
En sådan öfverlåtelse kunde med största lämplighet ske till Calmar stad, för hvilken, med afseende på en högst behöflig tillökning i dess utrymme, fördelen af vallarnes och dertill hörande lägenheters rasering i sjelfva verket vore större än af deras bibehållande, och som derföre vore benägen att, med afseende jemväl å kyrkans behof, på förenämnde vilkor öfvertaga ifrågavarande lägenheter. En icke mindre fördel skulle tillskyndas staden, om den, efter sin önskan, på enahanda vilkor kunde förvärfva egande-rätt till sådane vid inkörsvägen eller i dess närmaste grannskap belägne, fästningen tillhörige jordstycken, hvilka, till följd af den ökade trafiken, mindre väl egnade sig till fortfarande! utarrendering såsom åker och äng, men deremot såsom öppna platser skulle lemna ett lika behöflig!, som passande utrymme för den med hvarje år stigande trädvaruhandeln och annan kommerciel beröring med ortens allmoge. För sådant ändamål vore de stycken, som å stadens karta finnas betecknade med 114 hälften, 114 a, 115 a, 116, 251—256 särdeles lämpliga. Öfriga delar af fästnings-jordarne, som å kartan upptagas under Nås 109 a —X,267, lofvade deremot att bereda kyrkan den största vinsten, — genom att allt framgent, såsom hittills, på vissa år till den mestbjudande utarrenderas. Från denna utarrendering vore likväl för Calmar stad, med dertill hörande slottsoch landsförsamlingar, ett undantag af några tunnland af högsta behof påkalladt. Med bifall till Kongl Majits derom gjorda nådiga proposition hade Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 29 Juli 1851 , för sin del, medgifvit, att 3:ne Kongl. Majit och Kronan tillhöriga åkerlyckor (M 110, Stats-Utskottets Utlåtande M 224. 5 1 1 1, 112) (ingo användas till utvidgning af den för Calmar stad och berörde församlingar gemensamma begrafningsplats, sorn befunnits för ändamålet otillräcklig.
Fjerdingsman att ”köra ut karlen och sparka honom”, hvilket ock skulle blifvit verkstäldt på det sätt, atL Fjerdingsmannen fört Helgesen till dörren af salen och, sedan han öppnat densamma, stött Helgesen ut i förstugan, så att han fallit emot en der stående stege och dervid fått en skråma i ansigtet; och hade Herr Justitiaekantsleren, efler det Häradshöfdingen Claesson blifvit hörd, förklarat sig då icke finna anledning att låta anställa det emot Häradshöfdingen äskade åtal; hvarefter enahanda angifvelse blifvit af Helgesen gjord hos Rikets Ständers Justitiaaombudsman, sorn under den 14- Februari 1848, med bifall till Helgesens begäran, funnit skäl att till Domarens handläggning och pröfning hänskjuta både Helgesens angifvelse emot Häradshöfdingen Claeson och den sistnämndes uti förklaring deröfver gjorda tillmälen mot Helgesen, samt således förordnat Advokattiskalsembetet i Kongl. Svea Hofrätt att i laglig ordning derstädes göra målet anhängigt och vidare tillse dess fullständiga utredning genom parternes hörande och en i öfrigt laglig undersökning; derefter Advokatfiskalsembetet skulle äga öppet att föra den talan eller afgifva det slutliga yttrande, hvartill målets utredning och dervid förekommande frågors skiljaktiga beskaffenhet, lag och omständigheterna likmätigt, föranledde.
Uppföres med samma belopp, som i 1855 års Riks-stal Extra utgifter, Res ereni in ns-tut .v tap: Nuvarande summa bibehålles 2,700: — 3,689: 23. 504: — Summa Eapeditiovs-Utshollets Förslag lill anderd. Skrifvelse N:o 496. 163 Penningar. Riksmynt. Indelta Räntor enligt markegång på förslag. Oindelt. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis ä 2 R:dr kub.-fot, Summa. Riksmynt. ► R:dr 3,700 O.OOOj - 516.845;- R:dr ö. Kubikfot k. 23,929 80 R:dr Kubikfot, k R:dr ö. Skrifvelse N:o 496. Uli högslberörda Nådiga proposilion om statsverkets tillstånd och behof har E. Iv. M.t gjort åtskilliga framställningar om anvisande af medel dels lor vissa år eller tills vidare, dels för en gång, till föremål, tillhörande Civil-deparlernentet, dervid i ordningen först förekomma frågor om anslag eller lån för kanaloch sluss-anläggningar, mindre jernvägar, hamnbyggnader rn. m.; lör anläggning af riva samt förbättring eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar; för understödjande af mindre hamn-byggnader och årensningar, samt för befrämjande medelst anslag ellerlän af utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar lill beredande af odlings-företag; och få Rikets Ständer, sorn angående dessa frågor skola särskildt i underdånighet sig -yttra, nu anmäla de beslut, som blifvit fattade i anledning af nedannämmlo jemväl af E. K. M:t i Nåder gjorda framställningar. l:o
Redan länge hade man varit betänkt på upprensningen af ofvannämnda vattendrag samt inlösandet och rifningen af den qvarn och det fiske, som förhindrade vattnets fria aflopp i sjön Tron. Sedermera aflidne Agronomen Johnson hade i sådant ändamål blifvit tillkallad och afgifvit ett fördelaktigt yttrande jemte förslags-beräkning öfver kostnaderna. Men arbetet lemnades derefter en tid ovidrördt, intill dess några jordegare sökte bringa detsamma i verkställighet och gingo i författning om ett bolags bildande för della ändamål; hvarefter qvarnen inköptes och upprensningen af utloppet i nämnde sjö påbörjades. Det visade sig emellertid snart, ait kostnaderna voro al Johnson allt lör lågt beräknade, samt att hans förslag var otillförlitligt, hvarföre ett annat måste uppgöras. Oaktadt de betydliga uppoffringar uldiknings-arbeleiia lör jordegarne komma alt medföra, och den minskning i förut påräknade fodertillgångar, som desse under arbetstiden måste vidkännas, hade de ingått i löftaget i den öfvertygelse, att kostnaderna för detsamma icke skulle öfverstiga den i lörsta förslaget uppgifna summa, samt att arbetet skulle utföras med de medel, sorn på enskild väg kunde beredas Genom den numera afslulade nya, grundligare, undersökningen och deraf föranledda förändrade beräkningar, hade dock vederbörande intressenter, hvaribland egare eller brukare af mindre hemmansdelar utgöra största antalet, funnit förhållandena mera bekymmersamma, fastän, med afseende å företagets fördelaktiga beskaffenhet, ingalunda afskräckande. Enligt sislberörda förslag bestiger sig nemligen kostnaden för vattendragens upprensning och rötning samt de större afloppsgrafvarnes upptagning til! icke mindre än 249,196 R:dr U:mt, köpesumman för qvarnen deruti inbegripen. Vid detta kostnads-belopps fördelning på hvarje tunnland och med tillägg af hvad derutöfver erfordras för den dikning och odling, sorn efter vatlenaltappningens verkställande mäste af de enskilda jordegarne ombesörjas, uppkommer lör hvarje tunnland äng i medeltal en kostnad af 115 R:dr 93 öre.
Lika förfarande, sorn jag hår ofvan sökt ådagalägga böra ega rum i afseende på verkställigheten af i;sta Instantiens Utslag, i erkända skuldfordringsmål, synes mig böra införas i afseende på de skulder, Gäld en ärer, oansedt deras underlåtenhet att i laglig ordning genmäla karemålen, af förste Domstolen i Stad och å Landet dömes ut-, gifva , ty eljest skulle en Gäldenär, genom åsidosättande af en laglig skyldighet, dea nemligen att svara å stamningen på föreskrifven tid, bereda sig en fördel, sorn i motsatt fall ej kunde erhållas. I stöd af allt detta, äfvensom med hänsigt derå, att Gäldenärs säkerhet för det han i Högre Rätt kan återvinna af hvad Konungens Befallningshafvande eller första Domstol å Land och i Stad honom ådörnt, synes vara fullkomligen tryggad , då Fordringsegaren för lyftningen ställer borgen, bifaller jag motionerne och tillstyrker följaktligen cn Förordning ef innehall: 5att uti Skuldfordringsmål hos UnderDomstol eller Konungens Befallningshafvande, der skulden är erkänd, Gäldenären väl må vara tillåtet att uti beslutet söka ändring på sått i Lag och Författningar redan är stadgadt, men afct Fordringsegaren dock eger genast njuta utmätning för den fastställda fordrin - LagVtskottets Bttånkanden, G21 gen och det utmatta godset emot borgen lyfta; äfvensom att enahanda utmätningsoch lyftningsrått tillkommer Borgenär, då Gäldenär tredskovis blifvit ålagd betala den ifrågasatte skulden , grundad på klart Skuldebref eller obestridt AuctionsProtoColl.
När från Öfverskotterne 1,066,592: Å6. L 731,537: 20. 1. afdrages Bristerne 294,872: 38.10. 96,910: 7- 4- återstå Netto Öfverskott 771,720: 7. 6. 634,627: 12. 9* De betydliga brister, som för år 1827 förefinnas å SpanmålsRäntorne, hafva uppkommit derigenom, att nämnde års Riksmarkegång å den under Penningelönerne beräknade Spanmål, grundat sig på de för år 1826, i följd af missväxt, högt uppdrifna LänsMarkegångarne, hvaremot tillgången till 1827 års Löner måst hämtas af samma års, efter fallne Markegångar, influtne Spanmåls-inkomster. Restantieme å StatsMedehUppbörden, för ifrågavarande t vänne år, hafva sålunda visat sig. 182 7. 4- C *4 ) Transport 28,560: 7. Avesta Kopparoch Manufactur-Tull Tionde och Hammarskattsjern . SvafvelbruksTionde Kalkugnsafgift på Gottland Mantalspenningar Lagmansoch Häradshöfdinge-Ränta Gerningsören Sterbhus-afgift . BötesMedel Indragne och hesparde MilitiaeLöningsoch Boställs-Räntor Cavalleri-Regementernes Häst-vacance' Spanmål Ständige RoteVacance-afgifter vid Skåll' ska InfanteriRegementerne Tillfällige Rote-Vacanceoch Mötes afgifter KneckteRotefrihetsMedel Båtsmans-Vacance-afgift ControllStämpelMedel . Båkoch Lots-Medel SjöTullsMedel Salu-accis af Städerne . PostMedel ChartaeSigillataeMedel Bränvinsafgrft Deremot har StatsVerkets behållne Summa af de sednare årens restantier uppgått år 1828 för 1827 och föregående åren till . Ordinarie Extraordinarie Afkortningen å Statsmedlen utgjorde år 1827: