Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Bravol Om igen! Låt honom skrika om igen! » Han kastade sig öfver den utsträckta kroppen och började att slå och sparka den af alla sina krafter. ropade barnen. Men den kraftfulle biljettförsäljaren Först var han förskräckt öfver sitt tilltag, men sedan! rusade in. En kort brottning hördes — dörren till parken rycktes upp, länsmannens käpp flög genom Åh, så roligt det var! Sedan skrek inte tjufven mer. På kvällen fanns det knappt något hem, där icke » Den straffade tjufven » repeterades, men skrika som den rätte kunde ingen. » Till det fordrades öfning, » sade mödrarna, och de hade rätt. På sin usla bädd i dockteatern låg Gus och stirrade ut i mörkret. Han kände inte, hur öm och sönderslagen hans stackars lilla kropp var, han kände bara ett: Rosa skulle spela! Det var en sådan svidande, förfärlig sorg. Rosa skulle spela! Han satte sig upp och tog med händerna kring det värkande hufvudet. Rosa skulle spela! — hvar dag nu, hade husbond ' sagt — och sedan skulle hon nog bli lagad och läsas in i stora kistan med den öfriga truppen, och så skulle nog husbond ' klä henne själf — och så skulle Gus aldrig, aldrig mer få rå om henne » alldeles för sig själf » — aldrig få somna med henne på armen mera — aldrig få tala med henne om mamma mera — icke ha någon enda människa på hela jorden, som höll af sig mera — ty Rosa höll af honom — det gjorde hon. Här brusto snyftningarna löst. Han grät så lidelsefullt, så öfvergifvet, som bara ett barn, hvilket känner sig vara, beröfvadt allt, kan gråta. I ett anfall af ånger öfver sin brutala och, som han snart insåg, orättvisa bestraffning hade Guichet lämnat dörren till teatern öppen och gifvit Gus lof att få komma efter på kaféet, » så skulle han få något starkt och godt. » Därtill hade han gifvit honom en hel franc och lofvat honom en ny blus — kanske af sammet, bara han var » duktig karl » och inte grät mera. Men Gus hade hvarken hört eller förstått. Det surrade i honom alldeles som i stackars Rosa den där gången när hon låg död. Han kunde hvarken röra sig eller tänka.
Sedan de torkat väl, öfverdrages yttersidan med koppareller guldbrons. På den perlemorlika insidan målas med oljefärg en blomranka eller dylikt, och snäckan är apterad till en prydlig cigarrkopp, ett nålfat o. s. v. Alla öfriga ostronskal samlas och kunna om våren användas i trädgårdarne såsom infattning af blomstergrupper, hvarvid de, med perlemorsidan vända utåt, utgöra en vacker prydnad. Jenny. [1341] Ett enkelt medel mot sendrag. En 33 doktor Saint-Clair har i en fransk tidning för helsovård skrifvit följande: » Intet är lättare än att ögonblickligen lindra denna krampsmärta, och botemedlet behöfver ej hemtas från doktorn och apotekaren. När någon af mina patienter klagar öfver benägenhet för sendrag, råder jag honom att alltid hafva till hands ett stort och starkt rep, som han skall sno om benet i samma ögonblick, som krampen börjar. Sedan fattar han med bägge händerna hvardera repstumpen och gör små korta, men kraftiga ryck, och dessa dragningar göras allt starkare och starkare, ända tills plågorna sluta. Krampen försvinner nästan ögonblickligen, och natten skall förlöpa lugnt. » LÄKARERÅD. JOH. ÖHRVALLS DIVERSE. Doktor A. Afzelius I.U) A ' V » TTII$E&lt;U » II 34, 9 — 10 OCH 2 — 3. DOKTOZ Stockholm CARL PIENSBUZG Drottninggatan 33. Hvardagar! / ä3 — ' / «4. Behandlar företrädesvis Barnsjukdomar. [13^3] Doktor Runborg, Rekommenderar sin tillverkning af varaktiga, praktiska o. billiga gardiner och persienner af papper. OBS. Ombud för Liljeholmens Persiennefabrik (Engelskt patent). [1407] 12 Brunkebergstorg 12, kl. 9 — 10 f. m., 3 — 4 e. m., g 1 B I B T &amp; Co. § behandlar företrädesvis bröstsjukdomar, särskildt lungsot. [1465] H — FOTOGRAFISK ATELI ER — II MED.
Län, att få oqvalde vid öppna' hafsskogsbergsoch sten-stränder, utan landslolls betalande, idka med jordegarne gemensamt strömmingsfiske, sedan jordoch strandegare under fisketiden njutit sina a:he fridagar, nemligen måndagen och onsdagen, att draga det första notlrvarpet, hade denna rättighet, under åberopande af den i 6 §. nämnde Cap. stadgade landgrundsrätt, blifvit fråntagen de fiskare, som vid kusterne i norra delen af Gefleborgs Län idka strömmingsfiske. Såsom exempel härpå är anfördt, att Hudiksvalls stads fiskare måste till ega - 8 Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.-o 3p. re» af en öppen hafsstrand för fiskes-rättighet betala en ganska betydlig afgift, hvilket mot Författningen stridande missbruk föranledt Molionairen till den hemställan, att ett återupplij vande af den, uti 2 Cap. 8 af'högstberörde Nådiga Stadga, de Norrländska Länens fiskare förunnade rättighet måtte tillvägabringas, och, i förening dermed, gränsen för den uti 6 J*. omförmälda och efter godtycke utsträckta landgrundsrätt bestämdt utstakas. Detta mål, såsom varande af oeconomisk beskaffenhet, har Lag-Utskottet ansett sig böra, i förening med Allm. Besv. och Oecon. Utskottet, till pröfning företaga; och få Utskotten, i anledning deraf, meddela det yttrande, att som 2 Cap8 §. i Kongl. Fiskeri-Stadgan icke genom någon senare Författning är vorden upphäfven, och Hudiksvalls stads fiskare således kunna, om de så nödigt akta, i öfverensstämmelse dermed söka göra sin rätt gällande, men frågan härom innefattar ett tvisteämne, hvars bedömande icke lärer tillhöra Rikets Ständer, tillstyrka Utskotten, att omförmälde motion må utan afseende lemnäs. Ankom till Exp.-Utsk. den 27 December. Betänkande, öfver väckt motion, om afskaffande af så kallade handklofvar. Höglofl.
En stor del af hans nöjen måste för att tillfredsställa de konventionella fordringarna flyttas till hans hem. Eller som han uttryckte sig, de förvandlades från nöjen till familjefester. De blefvo dyrbara dessa fester. Herr konsuln måste representera och hans charmanta fru förstod att depensera, om hon också måste lemna åt legda krafter konsten att arrangera. Helt säkert skulle suveränen i den lilla stat, Brauner representerade, känt sig mycket belåten om hans trogna undersåtar beviljat honom en civillista till samma storlek som hans generalkonsuls årliga utgiftsstat. Det gick storslaget, furstligt, till hos herr konsulns. Men en sådan praktklenod som Adèle måste hafva en dyrbar infattning; ensamt hennes toaletter och smycken slukade dubbla räntan på den hemgift hon fört med sig. Den fina våningen kräfde en slottslik inredning och möblering. Det nobla umgänget måste underhållas med baler, middagar och supéer. Promenaderna fordrade dyrbara racehästar och eleganta ekipager. Välgörenhetstillställningarne måste matas med hundrakronesedlar; och så vidare i oändlighet. Det lilla hushållet, två personer blott, hade förverkligat drömmen om »en koja och ett hjerta». Kojan var en praktvåning om aderton rum, en expositionslokal för det yppersta konsten och konstindustrien hade att uppvisa, en mönstervåning, afsedd att studeras och begripas endast af rikedomen. Och hjertat? Åh jo, det fans äfven litet af detta, så litet som kan trifvas i en praktvåning om aderton rum, så litet som kan våga visa sig i det lilla trånga rum, crème de la crème lemnat qvar, sedan dess kodex »comme il faut» kungjordes till efterlefnad, så mycket som utan att göra sig löjligt kunde läggas i dagen inför denna svärm af lyssnande tjenstfolk från sällskapsdamen ända ned till kökspigan, från kammartjenaren Kristian ända ned till stallpojken. Det var mycket, mycket litet. Adèle älskade Brauner af hela sitt hjerta. Han hade alldeles riktigt bedömt hennes kärlek. Men hon hade så liten tid öfrig att egna åt sina känslor. De nya bekantskaperna, festerna, nöjena, promenaderna lade ständigt beslag på hennes tid. Och hennes hem och toalettbestyr sedan!
Kongl. MyntVerkets skuld till Banken. Lane och Kreditiv-rörelsen. 40 Utestående. Oanvändt. Förlag. Summa. Transport 2,823,750 — 723,750 — 3,547,500 — 3,547,500 - Filial-Banken i Helsingborg ... Län Kreditiv d:o i Hernösand Lån Kreditiv d:o i Hudiksvall Diskonterade vexlar Lin på löpande förskrifning d:o » aktier och publika papper . d:o » vågförda effekter Å beviljade Kassakreditiv E:dr 4,181,700. lyftade Utlåning med omsättningsrätt Utestående. Vid Lane-Kontoret i Götheborg. Diskonterade vexlar Lån på löpande förskrifning d:o » aktier och publika papper . d:o » vågförda effekter Å beviljade kassakreditiv B:dr 1,495,500, lyftade Utlåning med omsättningsrätt Vid Lane-Kontoret i Malmö. Diskonterade vexlar Låp på löpande förskrifning d:o » aktier och publika papper . Å beviljade kassakreditiv, R:dr 882,700, lyftade Utlåning med omsättningsrätt Vid Lane-Kontoret i Wisby. Diskonterade vexlar — „ Kreditiv åt Riksgälds-Kontoret, Kongl. Korn merse-kollegium oell Jern-lcontoret 4,650,000: — Revisorernes Berätt. ang. Banlcoverlcet. Transport 13,650,0o0: 6 42 Transport 13,650,000 till Utlåning mot pant af fast egendom 8,417,500 „ Handelsoch Näringsdiskont-rörelsen 12,215,000 „
Holländeri, om ansLag lill. III. 36g. IV. R. 4°8- XIII. Hospital, Upsala Central-, om upplåtande dertill af några jordar. Se Upsala Centralbospilal. Hudiksvall, örn restitution lill, af erlagd rötefrihetsafgift. XVI. B. 202. XVII. 60. XVIII. Hufvudtiteln, den åttonde, om indragning af 5o,ooo R:dr Banko å anslaget till extra utgifter å. Se Extra utgifter. Hufvudtitlar, Riksstatens, angående förändring i fördelningen af. V. R. 406. XX. B. 37o. XXI. .7. Å. 90. XXIII. U. 426. XXIV. 439. A. 484. XXV. U. .46. A. .56. Hufvudtitlar, Riksstatens, angående regleringen af utgifterna under: — den Första. Hufvudtitlar, Riksstatens, angående regleringen af utgifterna under: — den Andra. V. B. 372, 42°- VI. E. Å. 237. E. A. 26g. — den Fjerde. V. B. 372, 42o. VI. U. A. 290. — den Sjette. V. B, 372, 421. VI. — Indragningsstaten. V. B. 373, 421- VI. Å. 648. XXII. E. 38i. Husar-uniformer, om förändring af, till likhet med Skånska Dragonregementet. III. 23i. E. 3o3. ( >4^ ) Husbehofsbrännerimedlen, om beräkning af. Se Sjötullsmedlen. Husvisitationer, efler till införsel förbjudet gods, om uppliäfvande af. lil. 282. IV. R. 3g4- XX. B. 56g. XXI. a'3. XXIII.
Räkenskaperna äro uti Kongl. Kammar-Rätten granskade för båda revisionsåren utan anmärkning och framställa förhållandet sålunda: _ 107 — Debet. år 1813. år 1843. Balans från föregående året: Balans från föregående året: Utgift: Balans lill påföljande året: Till upplysning om förhållandet med den i förra Revisionsberättelsen jemväl omnämnda aflöningen till f. d. Passevolans-Kommissariaterna, få Revisorerne meddela, att denna, enligt 1831 års Indragningsstat, bestämda aflöning under revisionsåren ytterligare minskats och utgjorde: år 1842 2,131 R:dr 38 sk. 5 rst. „ 1843 1,046: — 10. — 11 108 — 3!Iya Mötes-Passcrolansfonden har uppkommit genom de årliga passevolans-afgifter, hvilka, till följd af Kongl. Kungörelsen den 27 Mars 1830, blifvit, i och för Indelta Armeens underhåll och sjukvård vid möten och mönstringar, jemte de för truppens vapenöfning oundvikliga utgifter och förvaltnings-kostnader, af vederbörande rustoch rotehållare erlagda intill 1840 års slut, då dessa afgifter, jemlikt Kongl. Kungörelsen den 24 Maj 1841, upphörde. Denna fond, som för båda revisionsåren redovisas uti särskilda hufvudböcker, har, enligt vunnen upplysning, blifvit, jemte 1829 års Mötes-passevolansfond, från och med 1845 års början, sammanslagen med den Revisorernes granskning förut icke underkastade gamla Mötes-passevolansfonden; öfver hvilka trenne fonder, från och med sislberörde år, en gemensam hufvudbok kommer att upprättas; varande dessa fonder, enligt Rikets Ständers skrifvelse, N:o 272, den 29 Mars 1841, öfverlemnade till Kongl. Maj:ts fria disposition, för att användas till behof i och för Arméens vapenöfningar och dermed gemenskap ägande utgifter.
Detta stadgande synes äfven hafva varit af nödvändigheten påkalladt, då man tager i belragtande, att, för verkställandet af den beslutade rote-jemkningen, erfordrades uppgifter och upplysningar af de roleringsskyldige sjelfve, angående rotarnes beskaffenhet och deras behof af lindring, samt att, då samtlige desse anmälanden skulle vara afgifua, innan rotejemkningen kunde företagas, enär de alla i ett sammanhang borde af Commissionen bandläggas och jemföras, det var lika nödvändigt, att någon viss, ej alltför lång, tid utsattes, inom hvilken ansökningar i berörde hänseenden skulle till vederbörande inlemnas, på det att role-jemknings-förrättningen ej måtte komma att onödigtvis uppskjutas. 1 anseende härtill samt enär vederbörande rotehållare så mycket mindre kunna skäligen förebära okunnighet om den stadgade praescriptionsliden, som Kungörelserne derom blifvit i socknarnes kyrkor behörigen uppläste, hvadan de, som denna tid försulit, hafva att skylla sig sjelfve. 8 Statssamt Allm. Bese. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 163. om de galt miste om det understöd, hvaraf de tilläfventyrs eljest kommit i åtnjutande; få Utskotten tillstyrka, att Niclas Jönssons berörde anmärkning icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Hvad sedermera angår Niclas Jönssons förslag, alt först en allmän jemkning måtte företagas uti den år 181 i verkställde extra rotering i Skåne och sedermera rotehållarne höras, om de, mot nedsättning till en tredjedel deruti, ville åtaga sig det ständiga knektehållet; så få Utskotten upplysa, att enahanda yrkande vid sisllidne Riksdag utgjorde föremål för Rikets Ständers pröfning, och altUtskotten, till hvilka frågan remitterades, afstyrkte yrkandet, på den grund, att detsamma, som stöde i strid med Rikets Ständers vid 1828, 1829 och i83o årens Riksdag laltade och Kongl. Maj:ls
H v a d som nu skett har därför ej alls öfverraskat oss, ehuru vi anse oss kunna taga det med ganska jämnt m o d, i medvetande o m att utan någon slags hänsyn till person och efter bästa öfvertygelse ha gått till domen. Att därför nu inlåta oss i någon sorts diskussion öfver detaljerna i den belönade listan med en — eller tio, eller tjugu — af de kritiserande brefskrifvarne, skulle endast framkalla en ändlös och alldeles onyttig dispyt, från hvilken helt visst ingen part skulle gå omvänd. I n f ö r en af 150 de anmärkningar, som framställts, måste vi dock medgifva dess rättmätighet. Ungefär ett trettiotal ord har nämligen i den tryckta listan medkommit, som särdeles genom förekomsten af dubbelbokstäfver bort vara uteslutna ur de gillades antal. Dessa v o r o o c k i manuskriptet forprickade att utgå, men genom brådskan vid uppsättningen och korrekturläsningen ha de smugglat sig med, hvilket vi uppriktigt beklaga och ursäkta. Detta mindre antal felaktiga ord spelar emellertid så absolut ingen roll för utgången, att om många hundra-, ja, tusental af ord bortginge från fröken Bengtssons lista, den dock skulle stå öfver den närmast i antal kommande. Granskningen af de öfriga listorna fortgår, men kunna vi ej ännu bestämdt afgöra, när de fyra återstående prisen hinna utdelas. D e t skall dock ske så fort som det blir görligt. Red. af ldun. Glömmen ej, att den 20 maj utgår tiden för insändande af täflingsskrifter i » Hushållspenningfrå- gan »! Se närmare i ldun n:r 15. Kvinnor och blommor. et var på en middag — en utsökt god middag med viner, hvilkas färg och bouquet väckte till lifs slumrande begär och önskningar. Jag hade varit flere månader på landet, hade vegeterat och fört ett gudomligt friluftslif med få önskningar och ett sundt nervsystems hela lugna och lätt tillfredsställda åtrå.
a LagUtskottets Betänkande N:o a. kes, de handlingar, som styrka förre egarens åtkomst, ovilkorligen böra uppvisas samt innehållet deraf i Lagfarts-protpcollet antecknas; så skall likväl ej sällan inträffat, att, när säljarens egande-rätt till försåld fastighet ej kunnat med vederbörliga åtkomst-handlingar styrkas, samt lagfartoch fastebref följaktligen ej eller köparen meddelas, Domstolar före* tagit sig att, genom Kungörelser i Postoch Inrikes-Tidningarne, kalla och förständiga dem, som emot den skedde eganderätts-öfverlåtelsen hade något klander att anmäla, att detsamma, inom utsatt tid, hos Domstolen tillkännagifva samt derefter, så framt något klander inom den utsatta tiden ej egt rum, ansett säljarens egande-rätt vara så vida lagligen bestyrkt, att lagfart och fastebref blifvit köparen meddelade. Och som omförmälde åtgärd till utrönande af säljarens åtkomst, utom det, att icke något lagbud skall berättiga Domaren till dess vidtagande, efter Motionairens tanka, ej allenast är högst olämplig, Utan äfven förorsakar allmän osäkerhet i egande-rätts förhållanden och destomindre leder till det åsyftade ändamålet att vinna visshet om säljarens laga fång, som största delen af allmänheten dels ej läser allmänna Tidningarne och dels ej fäster uppmärksamhet på hvarje deruti förekommande underrättelse, samt kallelser af ofvanberörde beskaffenhet dessutom kunna, äfven om de kom - nt LagUtskottets Betänkande N:o 2. 3 ma till deras kunskap, hvilkas rätt de angå, lemnäs utan afseende; sa, och till undanrödjande af de anledningar till långvariga rättegångar angående klander å jordafång och hemul samt det äfventyr i afseende på inteckningsrätt, som af det anmärkta förfarandet möjligen kunna uppstå , har Motionairen föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det kunde HofRätterne undjd Kådig befallning att förständiga de dem underlydande Rådstuf» vuoch HäradsRätter att, vid meddelande af lagfart och fastebref i riöggranni iakt* taga hvad Kongl. Förklaringen den \
Jag anhåller, i händelse af remiss af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion, att detta anförande må få åtfölja till Utsk. Särskildt får jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att en förändring af markegångssättningstiden, som icke tillika vore förenad med den förändring, att markegången kommer att gälla för det löpande åratalet och icke lör det förflutna årets upphörd, är rent af otänkbar, innan de författningar blifvit ändrade, hvarpå uppbördsverket livilar, emedan uppbörden, som, då markegången sättes i början af Nov. eller Dec., knappast medhinnes inom Mars månads utgång, ännu mindre skulle inom sagde tid medhinnas, om tiden för markegångssättningen framflyttades till Jan. månad. Hr Peyron, Gust. Abrah.: Öfver det upplästa förslaget vill jag icke ingå i detailleradt yttrande. Jag anser det, i förbigående sagdt, hvad det föreslagna sättet för markegångens bestämmande angår, kunna vara nyttigt, så framt det på behörig väg kan tillvägabringas; men hvad dess tillämpning i afseende på tiden, för hvilken deri sålunda bestämda markegången skulle vara gällande, beträffar, får jag tillkännagifva, det jag tror, att det skulle innefatta en orättvisa, om den markegångstaxa, som upprättas i Jan. månad, skulle tjena till grund för afradens lösning det löpande året, emedan derigenom händer, att såväl indelningstagare som de, hvilka utarrenderat sin egendom, skulle få ett föregående års afrad löst efter oriktig tarif. 1834 års afrad skulle lösas efter i833 års pris; ty när taxan upprättas, kan man icke veta, huru skörden blir det året, hva* dan afraden komrae att lösas efter de grunder, som föregående året blifvit lagda. Hr af Billbergh, Joli. Peter: Då här nu är fråga om remiss af II. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion, så anhåller jag att få fästa B. o. Ad:s uppmärksamhet på resultatet af ett bifall dertill. Jag är af den bestämda öfvertygelse, att R. o. Ad. på giltigare grunder kan bevilja remiss af H.
Annorlunda måste vi enligt våra institutioner förfara. Vår 106 § föranlåter till Riksrätt öfver hvarje öfverträdelse, ej blott af grundlag, men af hvarje an nan bland Rikets gällande lagar. Men dessa andra gällande lagar, med deras varianter och förklaringar, äro legio; och 7 å 8000 mål årligen: således 4° & 5o,ooo emellan tvänne lagtima riksdagar bilda lika många vådor, att någon af dessa många andra gällande lagar öfverträdas. Men lagstiftaren har icke hos rådgifvare och föredragande förutsatt öfvermensklig förmåga och Den 3 Juli c. m. 367 fullkomlighet. Ej heller liar lian afsett Riksrätt som nödvändigt appendix till hvarje riksmöte, hvilket den likväl, vid nyssnämnda förhållande å ena sidan, och å den andra frånvaron af denna omöjliga fullkomlighet, nödvändigt skulle blifva. Och icke heller har lagstiftaren förbisett den opinionsskada, som tilltalet alltid, äfven ifall af frikännelse, tillfogar den tilltalade. Han har således lillforsen sig sparsamhet med anställandet af tilltal inför Riksrätt. Han tänkte sig således säkerligen icke denna höga domstols kallande att sitta öfver lörnekadt Theater-privilegium eller öfver användande lill putsning af rum i en mindre K. byggnad af medel anslagna till underhåll af en större; eller öfver fribrefsbok förunnad åt Konungens utländska missioner i likhet med den som öfriga embetsverk åtnjuta, m. m. d. Flera af öfriga beslutna tilltal angå öfver-assigneringar, hvilkas sammanräknade belopp uppgår till en ganska måttlig summa, af hvilken ingen skilling anmärkes som försnillad. Men att dessa öfver-assigneringar varit, vid yttersta uppmärksamhet, oundvikliga, har länge varit okändt, och var det nu till den grad, att närvar. SlatsUtsk., högst berömligen, föreslagit beredande af den bredare margina, hvarmedelst de framdeles kunna uteblifva. Och sålunda äro ej mindre än 3i Riksrättsmål nu anmälta! Mine herrar! derom tänker jag, att grundlagens svärd slipades icke att dermed tälja stickor. Jag kommer nu lill den anmälan, som 107 §:n afser.
Januarii i ämnet afgifne första Betänkande, med antagande derjemte af hvad som innefattas i andra Alternativet af Utskottets sednare ifrågavarande Utlåtande, beträffanfande Consntinions_afgiften lör CUverflöds varor och Fyllnadsafgiften för LandtTul sersättningen. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, huruvida Ridderskapet och Adeln behagade antingen på en gång eller punctvis företaga Betänkandet till pröfning. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, anhöll, att Proposition på Betänkandet i hela dess vidd först måtte framställas. Pierr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att som tredje Puncten af Betänkandet innefattade tvenne Alternativer, ansåge Herr Grefven och LnndtMarskalken sig böra hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade gilia Betänkandet med antagande af i tredje Puncten föreslagne första Alternativ. Ropades Ja och Nej. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Jag hade önskat att Bevi IlningsUfskottets ifrå-’ gavarande Betänkande hade något tidigare till RiksStånden inkommit , emedan man då icke hade kunnat säga, att detsamma borde bifallas på den grund , att tillräcklig tid till ett annat Förslags uppgörande saknades. Härefter uppläste Herr Munck af Rosenschöld följande: 344 Dan 23 Martil, m.‘ Vi smickra oss att sjelfve äga Beskattnings: rätren, och denna blir dock nästan vid hvar Riksdag ofullkomligt utöfvad derigenom, att Bevil'ning^Utskoiteis Betänkanden så sert inkomma, att som skäl för deras antagande med framgång anföres , att tiden ej medgifver be* hörigen granska och ännu mindre att på nya £runder alldeles omarbeta dem. Hvart och ett BevillningsFörslag måste blifva till någon grad ofullkomligt, och således mycket kunna invändas deremot.