Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vistelsen utomlands vederkvicker, emedan vi där bättre kunna afsöndra oss och bestämma öfver vår dag. Oinvigd i veckans småaktigheter märker resenären ej dessa. Han ströfvar kring bland samlingar och slott, bland bibliotek och teatrar och betraktar ett folks hela historiska lif i stället för det tillfälliga. Det är just hans främlingsskap som öppnar den vida och imponerande öfverblicken. Res därför gärna och res så länge, att du vid hemkomsten likt Odyssevs icke igenkänner din egen fädernekust! Dess mäktigare skola linierna lyfta sig. Hvarför skulle också massor af hus, massor af droskor, massor af poliskonstaplar göra ett mer kulturellt intryck än t. ex. Linnés tysta Hammarby? Det finns både Eldslandet och Hellas inom Stockholms tullar. Hvar helst du inrättar din kammare med dina böcker och dina papper, kan du lika väl känna dig i århundradets kulturcentrum som sutte du på hôtel Continental vid Tuilerieträdgården. Det är betecknande, att till folkhjälte icke korats den gamle kung Gösta, svensken af oblandadt blod, befriaren, »som hela vårt Sverige murat från grund och till tak», utan Gustaf Adolf, den lysande och mer kosmopolitiske triumfatorn, hvilken stred och blödde utom rikets gräns. Den hemförda lagern synes svenskarne ypperst, och liksom schweizarne drogo bort för att vinna guld, gå nutidens svenskar till utlandet för att vinna rättvisa. Utlandet har upphöjts till högsta auktoritet, och dock veta vi alla, hur grundt ett främmande öga måste betrakta vårt inre lif och särskildt de yttringar däraf, som samlas i skrift och bild. När för ett antal år sedan en svensk-fransk historiemålning belönades med ett högt utländskt pris, hälsades den här hemma med ett stormande jubel, i hvilket några förståndiga invändningar spårlöst drunknade. Däremot hördes icke något dylikt folkjubel framför Rosens underbara »Den förlorade sonen» och än mindre kring de många obetitlade konstnärer, hvilka icke fått sina verk afstämplade utom riket. När Cederströms »Karl XII:s likfärd», hvilken i kompositionens kraft närmar sig Höckerts »Slottsbranden», trots utländsk berömmelse möter köld, måste detta tillskrifvas att ämnet afhandlar svensk historia.
Det vore i flere afseenden önskligt, att dessa häkten blefvo så inrättade, att fångarne kunde der, med tillräcklig säkerhet och afskiljde från hvarandra, qvarhållas, intill dess ransakning med deni afslutats; och för sådant ändamål hafva äfven Södra Möre liäradsboer, med en kostnad af 3,o48 R:dr B:ko, uppbyggt ett nytt häkte vid Wassmolösa Tingsställe, hvilket häkte är ganska väl inrättadt och försedt med erfor» derligt antal celler. Till denna fängelsebyggnad hafva de i underdånighet hegart och jemväl erhållit understöd af statsmedlen, lill belopp af i,5oo R:dr B:ko. Stapelstaden Calmar. Denna stad, som är Länets residensort och säte för Biskopen i Calmar Stift, bar sitt läge under 5(1° 4o/ nordlig bredd, på en holme vid sydöstra kusten af Norra Möre Härad, midt emot den folkrikaste delen af Öland. Fordom har staden varit belägen på fasta landet, invid den omnämnda holmen; och ännu finnes der, i grannskapet af Calmar slott, en stor mängd, genom gator åtskiljda hus och trädgårdar, under namn af gamla staden; men i medlet af i^ide seklet flyttades staden till den så kallade Qvarnholmen, der den nu är belägen, omgifven af vallar och fästningsverk, hvilka, ehuru staden redan i början af innevarande århundrade upphörde att äga garnison eller anses såsom någon för rikets försvar erforderlig fästning, likväl ännu äro i allmänhet temligen väl bibehållne; och har Kongl. Majrt under den i5 Februari 184» i Nåder befallt, att stadens och slottets vallar, bastioner och andra försvarsverk, böra, genom lokalauktoriteternes försorg, skyddas från all yttre och annan åverkan, än den, som tiden å dem kan utöfva. På flerahanda ställen hafva dock valiarne begynnt att delvis nedrasa eller sönderfalla, och det är att förutse, att dessa dyrbara fästningsverk, i saknad afall åtgärd till deras underhållande, icke kunna länge motstå tidens frätande tand.
Å nyo föredrogs Herr af Ufirs, Carl David, den 26 sistledne Februarii förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående förslag till &en 5 Mur lii. |*jj grunder för de regi emen tariska föreskrifter, som kunna finnas lämpelige till efterlefnad för den auctoritet, hvilken, efter nu varande Dykeri-Octroys slut, kan komma, att emottaga och verkställa de med denna befattning förena» de åligganden. Herr von Hartmansdorff, August: Det är beklagligt, att «n så förtjent man, som Herr Westbeck skall vara, icke erhållit någon belöning , svarande mot värdet af den uppfinning han gjordt, med framgång användt och erbjudit sig att meddela. Saken har likväl, enligt hvad upplyst blifvit varit i fråga under hela 5 års tid. Då DykeriCompagniet drager alla inkom, sterna af bergadt gods, så är det icke Kronan, utan Compagniet som borde betala upptäckten af Herr Westbecks nya bergnings-anstalter. Men, då det hittills undandragit sig att göra det och heldre än att en så nyttig uppfinning skulle gå förlorad med uppfinnarens död, syne» Kronan, isynnerhet då han är ålderstigen, böra, på förskott gifva den äskade belöningen, och taga sin skada igen när Dykeidets Octroij om några år är slut Det sätt hvarpå DykeriCompagniet bemött Herr Westbeck, i fråga om en uppfinning af så väsendtligt gagn , som hatts, synes mig vära ett ytterligare talande skal för Compagniets upphätvandfe så snart Öetröijen går till anda. Jag utbeder mig äfven , att få fästa Högloft ige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på en omständighet, sorn ej omtalade^ då Den 5 Martti. frågan om Dykeri-Compagniets upplösning föreha; des, den nemligen, att närvarande Dykeri-Reglemente, som så mycket sysselsätter sig med bergningen af gods, nästan icke, eller åtminstone obestämdt oinförmäler räddningen al personer
Dioguer belagts med införselstull, då deremot andra blifvit till inf örsel tullfria; att genom apotheksvarors tullfrihet underslef lättligen kunna begås; att för hög lull blifvit salt å artikeln Cobeber, och å Hvalraf dercmot för lag; 8 Hevilla iagsUtskot tets Betänkande, N:o 2 1. alt förbudet genom Kongl. Brefvet den s3 Maj 1814 mot införsel af pulveriserad Chiuabark mätte förnyas; att stadgandet i den föreslagna Tull-taxan rörande förtullning af sprit för beredning af lucktvalten eller för apotbekens behof borde utgå; atL Berberis-rötter ej borde åtnjuta tullfrihet; ali för oljor och medicinska saller samma förlullningsprinciper, sorn de i 1836 års Tull-taxa följda, mätte bibehållas; samt att salt, snarare än nied icinalier, borde medgilvas lättnad i tull, och att, vid förtullning af de senare, Sundhels-Collegii Ombudsman borie tillkallas, och i landsorten Apothekare med edsförpligtelse, eller äfven med edgång iidor domstol, styrka sin angifnings-inlaga.
Ja, mine herrar! jag borde måhända också i en så allvarsam sak som denna, hvaröfver debatten fortgår på 3:dje dagen, icke bry mig om de personliga anfall, som mot mig blifvit gjorda; men jag har så många gånger, isynnerhet vid denna riksdag, erfarit, att flere personer inora detta Hus, stundom utan särdeles uppmärksamhet på sjelfva frågan, låta sitt omdöme vid den slutliga voteringen bero på, huruvida de anse de talare, söm förfäktat den ena eller andra saken, hafva kunnat till slut stå bi, eller huruvida de blifvit under argumentationen knäckta, med ett ord, att om en ledamot ansetts knäckt i argumentationen, så har han ock ansetts hafva orätt i den sak han förfäktat. Det är derföre, och emedan jag tycker mig förmärka, att hvarje minut, sorn denna discussion fortgått, förvärfvat åt den åsigt Den □! April {. m. jng i frågan hyser en och annan ny ledamot, det är derföre, säger jag, sorn det icke loide vara så onyttigt att svara IIr Lefren en liten smula så väl på hvad lian yttrat i sak, som på hvad han riktat till 2:ne härvarande personer. Den ene af dessa har redan besvarat Hr Lefréns anmärka, och jag har för öfrigt med Hr Gripenstedt, sorn nyss svarat Hr Lefrén, ingenting annat gemensamt i detta fall, än att, sora vi äro af samma tanke så i sak sorn form, så hafva vi begge fått smaka af Hr Lefre'ns skolpinne. Hr Lefre'n har, som bekant är, mycket sysselsatt sig med ynglingars uppfostran, och det är således ganska naturligt att han med en viss ömhet följer tillgöranden och yttranden af dem, hvilkas uppfostran varit honom uppdragen. Vi hafva hört honom i dag yttra sig på ett sätt, som synes gifva anledn. förmoda, att den talent, som Hr Gripenstedt ådagalagt, till en del hade sitt ursprung ifrån den undervisning han af en sådan mästare i talekonsten, som Hr Lefrén, fått.
Färentuna härutinnan ett undantag så till vida, som trädgårdssköt - Tab. Litt. B. Trädgårdsoch Boskapsskötsel. Handelspriser. Epizootier. Nyodlingar. 5 sel och fruktträdsodling idkas af något livar bland de egentliga jordbrukarne. På flera af de större egendomarne i andra trakter af länet finnas visserligen väl vårdade trädgårdar, hvilkas alster dock väsentligast afses för nöje och hushållsnytta på stället, rnen för afsalu endast der trädgårdarne äro till arrendatorer upplåtne. Såsom framstående i sitt slag torde förtjena särskildt nämnas trädgårdsanläggningen vid Charlottenburg å Reimersholm i Bränkyrka socken, hvarifrån en icke obetydlig försäljning af alster utaf bästa beskaffenhet sker på hufvudstaden. Från Långhundra fögderi förmäles, hurusom bland allmogen under senare åren hågen för trädgärdsplanteringar vaknat, synnerligast inom Erlinghundra härad, der ett särskildt anslag från Hushållningssällskapet för ändamålet anses hafva till den goda saken verkat. Skörden af hö och andra foderväxter motsvarar icke allenast behofvet, utan lemnar äfven tillfälle till försäljning af foder på Stockholm, hvilken dock i andra än de hufvudstaden närmast omgifvande trakterna torde menligt inverka på jordbrukets och boskapsskötselns förkofran, helst främmande gödningsämnen till ersättande af minskad spillning inom de aflägsnare socknarna icke anskaffas, utan följden af foderförsäljning här blifver en inskränkning af kreaturens antal eller svagare utfodring för dem, som finnas, mager åkerjord och klena skördar. o Af ladugärdsskötseln drages naturligtvis största fördelen inom Sollentuna, Sotholms och en del af Akers fögderier, inom hvilka också å ställen, belägna nära hufvudstaden eller på ett afstånd derifrån af ända till 3 å 4 mil, hvartill den så kallade mjölkrnilen här i trakten är utsträckt, denna näringsgren, såväl som det dermed sammanhang ägande egentliga jordbruket, kan sägas allmännast idkas mest rationelt.
Jag förnyar nu den anmärkning jag vid sista Riksdag till Protocollet gjorde, att sedan 1812 års Riksdag hsr intet förslag kommit från Konungen till Inskränkning af Nationens oeh Riksens Ständers rättigheter, men ganska många Förslag för detta ändamål emanerat från Riksens Ständers egna Ledamöter, Jag har haft tillfälle %tf erfara detta, då jag vid de 2:ne sistförfiu^ ben 15 Maji e. m. i 3^ ha Riksdagarne varit medlem af ConstitutionstltskoUet. Flere sådana Förslag hafva då af ConstitutionsUtskottet blifvit qväfde i sin födsel, och aldrig kommit till Riksens Ständers kunskap. Men ett af dem, som erhållit bifall af samma Utskott vid sistiedne Riksdag, är det nu nämnda. Den reservation jag då emot detsamma gjorde och här till Protocollet upprepade, får jag nu förnya. I följe af detta Förslag äger äfven blott en klass af de väljande rättighet att hos Konungen anhålla om förändring af valsättet för hela Staden* och Konungen att det efter behag förändra. I andra constitutionella Stater är det icke Regenten eller den exacutiva magten, utan det är den lagstiftande, som afgör förändringar i vissa orters sätt att välja sine Representanter till den. Det skulle ej förundra mig, om vår liberale och sannt cönstitutionelle Konung vägrade sin sanction åt ett Förslag, som emot all constitutionel princip tilldelar Könutigamagten en direct inflytelse på en del Medborgares val till Representanter vid Riksdagarne, och åt Dess godtycke öfverlåter sättet för denna rättighets ntöfrung. Mörsamste Memorial! Sedan Höglofl Ridderskapet och Adeln i anledning af gjorde anmärkningar, vid Riddare husUtskottets dea 3 sistlc-dne April afgifne 190 Den 15 Maji e. ml Memorial, angående Bänkmäns afskaffande* behagat under den 17 derpåföljde samma
Diarium eller Föredragningslista, samt, i anseende dertill, hos honom erfordrades enahanda skicklighet, som bos den med honom i lika löningsgrad varande Actuarien, anledning nu mera syntes vara, att den friare pröfningsrätt, som blifvit föreslagen, i afseende på tillsättandet af öfrige ofvannämnda sysslor, äfven tillämpades i fråga om Registrators-beställningen; hvilket allt nogsamt visar angelägenheten, alt till dessa platser kunna välja ibland ett större antal sökande; hvaremot tjensterne i 4:t*e graden äro af den beskaffenhet, att någon utsträckning af hvad i ^ide punkten är föreskrifvet, i afseende på competencen lill desse tjenster, icke erfordrats. Baneo-Uiskottets Betankande N.o g6. Stadgandet i r3:de punkten är förftyltadt från 4:‘^e afdelningen i nu varande Banco-Reglemenles 3:dje artikel, der det igenfinnes under §. §. 3o och 32.
Majtt säsom crlätt' ning lill Arrendatoren dä ban i arrende-summan ej njuter någon minskning, i Nader bewiljät 2s är? prolongation. 2:0 Stora Ladugarden, hw-rä dcr pc:re" tuella arrendet genom Kongl. Breimer' ds, 7 Februai ii 1805 uphört och ägarne as Stajjjö Bmk wid cöm traers wilkorcn endast pä deras lifstid bibehällas. gro Starby Kungsaärd, hwareft en kammarduks och finare wäfnads Aabrigue af början med Ständers bifall och af Dem trlldelte sörmaner blifwik irräuad , men hwarä contracts wilkorcn sedermera undergått förändring, dock sä att Kronan af Kuygsgärden nu erhåller en större ärlig inkomst, än som först warit betingad, moni der att arrende riden är bestämd till wista är. 4:0 Roma Blsfter K ungs. Ladugärd såsom innebcgripen nu Lands» höfdingenS pa Gottland lönewiikor. s:o Höjcntorpo Kungsgård fason, förut »platen pä perpetuelr arrende, Men som genom Kongl.
Vidare föredrogs och lades till handlingarna Exped.- Utsk:s d. ib Aug. e. m. på bordet lagda memor, N:o i4, ang:de begärd upplysning om R o. Ad:s beslut i några omständigheter, sorn äga sammanhang med. frågan om bestämmandet af ett pytt myntsystem, Företogs till pröfning Constit.Utskts d, i dennes på bordet lagda memor. N:o 3i med förslag till ett grundlagsstadgande om lagtima riksdags återkomst på bestämd tid. Gr. Frölich, Dav.t För min del skulle jag önskat, att Constit.Utsk. uti ett enda memor. uppfattat och yttrat sig öfver de båda förslag till grundlagsändringar, hvilka, efter min tanka, hafva nära oskiljaktigt sammanhang med hvarandra, nemi. frågan om bestämmandet af viss tid och dag för ordinarie riksdags återkomst samt förslaget ang:de urtima riksdagar och deras föremål; men jag förutser hvilken svårighet vid målens behandling skulle uppstå, om ett sådant sammanslående af mig yrkades och af Ståndet bifölls, då det nemi. är probabelt, att frågan uti de öfriga Stånden skulle få en annan behandling. Jag vill derföre endast hafva förutskickat denna anmärkning såsom ett motiv för det beslut, jag ämnar föreslå Ståndet. Jag anser nemi., då det är fråga om att ändra en sådan grundIags-§ sorn 49 § Reg.F., att Utsk. bort sträcka sin omtanka om förbättringar i grundlagen något längre. Utsk. hade bort finna, att den fånga intervallen af 5 år emellan ordinarie riksdagarna skulle föranleda dertill, att nödiga förbättringar i våra grundlagar icke kunna i grundlagsenlig väg åstadkommas; ty jag hemställer till en hyar, hvad allvar man har med att föreslå en förändring i våra grundlagar, när man ser, att den icke kan komma i verkställighet förrän efter io år. Det Den ii September f. m. är dessutom icke möjligt för någon att kunna så följa alla ärenden i allmänhet, icke grundlagsärender endast, utan alla allmänna ärenden, alt man icke under den långa meflanrymden emellan riksdagarna likasom finner sig tvungen att afskilja ur sitt minne allt, hvad man der inproppat under riksdagen. Jag skulle derföre tro, att, om
Domstolens nedanstäende anmärkning vid denna ^ föranleder, samt, i den lllitvande promulgations-lorfattningen, serskilda föreskrifter meddelas med afseende pä Regerings-kormens iio oell lil äfvensom Riksdags-Ordningens 24, 63, oell ^ duskitise-Rädet Lrekve ansäg, att, sä länge livad i iio oell 111 Regerings-kormen samt 24 §> l INOM., 63 3 moill., -^o 2 mom. oell ^ Riksdags Orningen stadgas rörande säkerbet för Riksdagsmän, Rikets 8tänders kullmägtige m. ll., fortfore att vara gällande, någon föreskrift, kuru de i förstnämnde lagrum uppräknade lörbr^- telser borde bestraffas, ieke kunde i brottmäls-lagen införas. Det innelattade i sjelfva verket en grundlags-lorändring, att i allmänna Dagen stadga för dessa brott annat straif L "förräderi" eller "edsöre", än liittills kunnat tillämpas; oell möjligen torde äfven vara af vigt, att det sk^dd, som stadgades för Rikets 8tänder, vore i Lrund-lagen bestämdt, sä att det ieke /ionA/. /'ro/io^rtto/r, 7^.0 69. 21 Kurläs uppkakvas siler förändras i annan ordning, än 8orn kör Orundlags-ändringar klikvit köreskrikven.
Domstolen; uti hvilket ämne yttranden äro afgifna, som åtfölja remissen; lO.o Herr Petres, angående förändrad arbets-ordning för Rikets Hof-RäUer; ll:o Herr Petrés, angående upphörande af 1841 års Lag-beredning och bibehållande endast af den Lag-beredning, som är af nuvarande Regering utsedd; liih. till II St, Prot. 1844. D Sami. 16 122 Prot.-Utdrag, den 26 Augusti 18 44- 12:0 Herr Petrés, angående åtgärder för det nya Civil-lag-förslagcls slutliga bearbetning; och 13:o Herr Lagergrens, angående uppgörande af förslag, antingen lill en fullständig Lag för enskilda Hanker, eller till sådane tillägg lill Kongl. Kungörelsen den 14 Jan. 1824, sorn kunna anses nödiga för en bättre reglering af dessa inrättningars penuinge-rörelse, med serskildt afseende på gränsoFne för den dem hitintills medgifna rättighet att utgifva egna creditsedlar. S. D. Remitterades nedannämnde motioner till Allmänna Besvärsoch Ekon omi-Ut kottet : l:o Herr Winges, angående förslag till amortering af aceorder om Apothekspri v i legiér; 2:o Herr Bobergs derom, att Svenske och Norrske Consulerne i Hamburg och Liibeek må åläggas, då de utfärda pass lill Sverige för de i handelsangelägenheter resande expediter, alt ärendet i passet tydligen utsätta; 3:o Herr Gotlens, angående nedsättning i båtsmännens antal för staden Fahlun; 4:o Herr Paul Bergs, angående upphäfvande af Kongl. "Förordningen den 24 Maj 1825, om Sveriges och Norriges handelsförhållanden; 5:o Herr Sund/ers, i fråga om undersökning, angående ränteforsäkrings-, lifförsäkring»- och lifränte-anstalters ändamålsenlighet och nytta för Sverige; 6:0 Herr Petrés, angående förändring i organisationen af JuslitiaeStats-Depar lemen tel; och 7;o Herr Falhems, angående förändrad Öfver-styrelse af Myntoch Controll-Yerket.
Maj:ts nådiga Proposition, angående förändrade föreskrifter i fråga om sättet för utarrendering af Kronans egendomar; JV2 98, i anledning af Kongl. Maj;ts nådiga Proposition, angående förändring och tillbyggnad af Kronans egendom J\l 4 å Riddarholmen för inrymmande derstädes af Riksarkivets samlingar, m. m.; J\s 99, angående Sala silfververks återgång till Statens disposition; M 100, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående öfverlåtelse till staden Malmö af förra fäslningsbastionen Nyköping; M 101, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtelse till Stockholms stad af Kronan tillhörig mark för anläggning af strandgata utefter La dugårdslandsviken från Nybron till Fredrikshof; J\s 102, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtelse till Stockholms stad af en del utaf lägenheten Stallmästaregården för anläggande af en lastbrygga vid Brunnsviken; M 103, angående kostnadsfri upplåtelse för den tillämnade jernvägen emellan södra stambanan och Landskrona af viss del utaf Kronans omkring nämnda stad befintliga fästningsverk; M 104. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtelse af mark till utvidgning af Upsala CentraI-hospitaIs område; JVs 105, angående beviljadt anslag till fortsättning af reparationer å Linköpings domkyrka; JV2 106, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående försäljning till skatte af de s. k. Halländska kyrkohemmanen; J\s 107, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående afsöndring af jord från häradshöfdingebostället Hvetlanda Thomasoch Kullagården i Östra härad af Jönköpings län; JYs 108, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, i fråga om nedsätta ning i räntan för åtskilliga skogslotter å kronoparken Kella Tall på Öland; 486 Prot.-Uldrag den 27 Juli 1863.
Kronprinsens och Kronprinsessans förmälning, hvilka utgifter uppgingo till ett sammanräknadt belopp af 371,638 r:dr 46 sk. 2 r:st banko, deraf 161,508 r:dr 13 sk. 3 r:st för DD. KK. HH:s bosättning och anskaffande af derför nödige inventariepersedlar m. m., Riksmarskalks-embetet i underdånighet hemställt, att, då det hittills alltid varit vanligt, att de utgifter, som föranledts af Kongl, eller Furstliga förmälningar, blifvit af allmänna medel bekostade, Kongl. Maj:t måtte täckas af Rikets nu församlade Ständer äska det för betäckande af ofvanomförmälde utgifter erfordeiliga belopp af 371,638 r:dr 46 sk. 2 r:st banko, hvilken summa med icke mindre än 228,361 r;dr understege hvad lill beslridan - A Kongl. Uoj:t* Säd. Skrifvelse, 1To 60. det af omkostnaderne för H. M. Konungens Egen Höga förmälning blifvit af 1823 års Ständer anvisadt. Sedan Hans Majit i Nåder förklarat Sig icke -välja ifrågasätta godtgörelse för annan eller större del af dc med anledning af DD. KK. HH. Kronprinsens och Kronprinsessans förmälning bestridde omkostnader, än den summa af 161,508 r:dr 13 sk. 3 rist., som belöpte för DD. KK. IIH. bosättning eller till anskaffande af sådane inventariepersedlar, hvilka funnes i behåll och voro att anse såsom statens tillhörighet, hvaremot Hans Majit vore sinnad, att Sjelf vidkännas alla öfrige i och för förmälningen bestridde utgifter, tillstyrkte Stats-Rådet i underdånighet, det Nådig Skrifvelse om anvisande af ofvanberörde
De följde bara fadern i spåren, då han gick genom salongen och in i frökens rum. Då förstod Gärtrud plötsligt alltihop. De bägge förrädarne hade varit och bedt om nåd för » den stackars, hemlösa tanten », och nu gjordes allt godt och väl igen därinne. det. Och j a g har varit stygg mot er så många, många gånger. Men någon gång har jag väl också varit snäll. Säg, lilla Kurt, någon gång har j a g väl ändå varit snäll. » » Ja-a flera gånger, » svarade lilla Kurt, som satt i knäet och drog till med en lång snyftning. Han tänkte på karamellerna hon brukade sticka in till honom ibland, då hon var vid godt humör och hade gjort besparingar på hushållskassan. Och Frans snyftade med, för han tänkte också på karamellerna. Och Ester tänkte på den gången fröken bjudit henne på teatern, och T o m tänkte på den etsade fällknifven han fått till julklapp. Och allesammans klappade henne och snyftade. Det var nog sant det, att hon ändå varit snäll emellanåt. » Håller ni verkligen en smula af er stackars gamla, stygga tant, » frågade hon och såg hvar och en särskildt i ögonen. Det skulle varit sårande att säga nej, och man kunde väl inte nännas att göra henne ändå ledsnare, än hon var. Och så svarades det » ja » från fyra små munnar. » Och förlåter henne för hon har varit så elak emot er? » » Ja, ja, ja. » Hon tryckte hela barnklungan i sina armar och grät värre än förut. » I morgon har jag inte något hem längre. Ska ni någon gång tänka på er stackars, ensamma tant, som sitter och längtar efter sina kära små barn. » Det blef en riktig konsert af snyftningar. Till och med stora T o m lät sin manliga värdighet fara och sökte efter sin näsduk. Men då blef det för mycket för Gärtrud. Hon förstod inte all denna i hast påkomna ömhet å båda sidor, och hård till sinnes lämnade hon sin utkiksplats för att slänga sig ned v i d en bok, som hon tvingade sig att ägna uppmärksamhet. Då och då kunde hon likväl inte låta bli att lyssna efter rösterna därinne, och bäst det var tyckte hon, att där blef så märkvärdigt tyst. Endast ett par enstaka ord från fröken och småbarnen trängde till hennes öra.