Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. skulle väcka den ringaste förändring med afseende på de föredragandes antal eller befattning, så måste denna fråga, ehuru den ensamt rör Sverige, 2:ne gånger behandlas af Norska Stortinget. Någonting mera oformligt kan jag för min del icke föreställa mig. Const.Utsk. hade handlat vigtigare om det fästat uppmärksamheten på att en sådan brist i författningen förekom, och tillika förklarat sig vara betänkt att till Ständerna inkomma 478 Den 18 Februari e. m. med förslag till en ändring i Svenska grundlagen, hvarigenom denna brist skulle kunna afhjelpa?, men så har Utsk. icke gjörl, utan det har föreslagit att eu dylik bestämmelse borde införas i RiksAkten. Jag vill icke taga R. o. A:s tålamod i anspråk med att genomgå de öfriga anmärknrar mot formen, som blifvit gjorda af Utsk., ty de hafva — med all aktning för Utsk:s ledamöter — varit af en ganska småagtig natur och hafva efter min tanka blifvit af föregående talare fullständigt vederlagda. Jag kan icke inse, hvartill den af åtskilliga ledamöter begärda återremissen skulle tjena: ty då nu frågan genom 2 Stånds beslut är förfallen, så anser jag icke Utsk. befogadt att inkomma med förslag till en ny förändring af denna g i RiksAkten. Dessutom skulle jag för min del icke önska en återremiss, emedan en sådan skulle innebära ett slags gillande af Const.Utsk:s anmärknrr, hvilkas rigtigliet jag aldeles icke kommit under fund med. Vi hafva vid flere föregående tillfällen med ogillande lagt åtskilliga af Fkon.Utskis Betänk:de till handlingarne, och ehuru jag hvarken älskar eller nu vill tillstyrka en sådan kraftyttring, så får jag likväl säga att jag anser detta Betänk:de vara deraf vida mera förtjent än de Betänk:den af E':on.Utsk., hvilka fått undergå ett sådant öde.
Brot ondalLä!fexer, ou; anställande al en extra sådan i Söder Törn • • . ... • Provision, porto m. ;m. för Inköp af vexla v i utländskt mynt. Se Aniriälan 12. jPrygelstraffets afskaffande m. in., angående . I anledning af skiljaktiga beslut . S sr z ~! Riks-Ståndens Beslut. 2. o" <3 cL O ii: Cfö tö <rr> Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. Borgareståndet. K 44 b. ii 44 63 l b. V 45 b. y 45 b. y 45 b. y 45 ‘Qvarnar och Fabriksm. fl. inrättningar pä landet. om deltagande i broars och vägars underhåll, be Bruk „ Odal, berustade, om bidrag i deras rustningsbesvär. Se Odalqvarnar, „ skattlagde och husbehofs, deras inrymmande i samma qvarnhus . . Qvarnegare, om rättighet för dem att utgöra skatt in natura . Qvarstad, om ansvar för förskingring af dermed belagdt gods Qwiding, vice President, om honom tillagd extra lön. Se Anmälan 4. Qvinna, ogift, 0111 rättighet för henne att vid viss åider blifva'myndig .. Ramström, Academi-Adjunct, 'om gratification till . Svar på återremiss Voteringsresultat .. Rannäs fjolstagården, angående eftergift af påförd ränta . Ransakningshäktet, om gemensamma sådana för särskilda Härader Rask, E„ Sergeant, dess Enka Catharina Hinriksdotter, angående restitution af outtagen pension arén 18.18— 1841 Raspoch Sfjinnliusmedlens insändande till StatsContoret, angående. Se Anmälan 67. Recryter, om upphörande af deras förevisande för Regements-Officerare före antagandet •Svar på återremiss ... ... Rega'a Pastnrater. Se Pastorater.
Hr Cederschjölds förslag upplästes, så lydande: "För"vttrar någon en tryckt skrift, hvarå boktryckarens namn, ”tryckningsorten eller årtalet icke finnas utsatta, bote för "hvarje gång 5ö r:dr, och stånde derjemte, i händelse skrif"ten åtalas, författare-ansvar, derest icke boktryckaren eiler "författaren kan upptäckas.” Hr Hjärne: Jag får göra den anmärkn. emot den upplästa redactionen af Hr Cederschjölds förslag, att jag tror det vore bättre att nyttja ordet uppgifves i stället för kan upptäckas; men jag medger dock, alt denna ändring ej är af vigt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanke förklara den an märkn. att Etsk:s ifrågavar. förslag borde erhålla den nyss upplästa, af Hr Cederschjöld uppgifna, förändrade redaction. I anledn. af de af R. o. Ad. härå afgifna svar, förklarade H. Ex., att nej öfverröstat ja. Hr Cederschjöld: Jag hade denna gång verkligen trott, att jag af tryckfrihetens väktare skolat få understöd just derföre, att mitt förslag skulle bereda en möjlighet att upptäcka den brottslige boktryckaren, då i annat fall det står i vida fältet, huruvida han någonsin kan upptäckas; men, på sätt jag uppgifvit, erhålles ett spår, som man kan följa till hans upptäckande. Då H. Ex. Hr Gr. o. Landtm , i anledn. af sitt nyss afgifna förklarande rör:de svaret å den sist framställda propos:n, började yttra, det Constit.Utsk:s ifrågavar. förslag borde blifva hvilande till nästa riksdag, anmälde sig Hr Cederschjöld och anförde: Jag nödgas begära votering, emedan förkastandet af mitt förslag endast skulle gifva den brottslige vapen i händerna. Den 9 April e. m. Hr Dalman:
Efter härmed slutad öfverläggning, och uppå framställd propos., remitterades den Kongl. Proposm jemte vttranderne till Stats-Utsk:t. Föredrogs Hr Cedershjölds, Robert Teofron, den 23 dennes bordlagde motion, N:o 276, ang:de åtgärders vidtagande till hufvudstadens skyddande för fiendtliga anfall från sjösidan. Hr Cederschjöld: Jag glömde i går att uttrycka min ledsnad deröfver, att jag så otydligt uppläst min motion, att den af Hr Gr. Platen kunnat uppfattas såsom innehållande allenast en begäran om pension åt Hr Nobel. Jag började dock med att, såsom jag trodde, tydligen tillkännagifva att min motion afsåg vidtagande af åtgärder till förhindrande af fienders 318 Den 24 November. framträngande sjövägen till hufvudstaden. Emellertid är jag Hr Gr. Platen tacksam derför att han meddelat oss sin uppfattning af motionens ändamål, emedan jag derigenom kommit i tillfälle att afgifva en sådan förklaring, att motionen ej skall kunna på samma sätt uppfattas af någon annan. Jag får då till en början förklara att Hr Nobel är för mig en så fullkomligt obekant person, att jag aldrig vet mig hafva sett honom förr än dagen före väckandet af min motion, då jag satte mig i beröring med honom, för att utröna, om han ännu stöde fast vid det anbud, han en gång gjort att till staten sälja sin uppfinning, Mitt förslag innefattar endast att man bör anskaffa undervattensminor, såsom det säkraste och hastigaste medel att, i förening med andra hinder och försvarsmedel, stänga inloppen till hufvudstaden och de ställen, der anfall från sjösidan kan vara att befara; och jag nämnde Nobels undervattensminor, derföre att jag hört uppgifvas att de skulle vara de bästa i sitt slag; men om dessa minor icke uppfylla sitt ändamål, utan det finnes de, som äro bättre och fullkomligare, vill jag naturligtvis icke tillstyrka att man antager Nobels. Hvad beträffar användbarheten af undervattensminor, torde mer än en af R. o. Adis ledamöter ifrågasätta min kompetens att bedöma deras värde.
Varande dessutom så”väl de af Socknen utsedde Skogvaktare, ”sorn en och hvar i Socknen obelaget, att ”åverkansmål vid domstolen angifva och ”åtala. Finnes det, att en Socken-allmän”ning ej är från angränsande egor behörigen skild, så skall det Uppsyningsmännen ”åligga, att skyndsamligen låta derom ransaka och döma, samt, sedan råskillnaden ”vederbörligen utrönt eller lagligen fastställd ”är, om alltnänningens afrösning med gil”liga råmärken i laga ordning besörja”. Om det häraf synes obestridligt, att Sockne-allmänningarne besittas af alla hemman i Socken, kunna Utskotten ej eller undgå att häraf hemta det starkaste stöd för sin mening, alt äfven eganderätten till Landsoch Härads-allmänningarne måste på enahanda sätt behandlas, enär de, som orden i 1647 års Skogsordning lyda, med samma rätt innehafts af Länsoch Häradsboerne, som Sockne-allmänningarne af sina interesserade Sockne-inbyggare. 33 Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Vtsk. Ull. N.-o 4 B - Rikets Ständer hafva ock i detta afseende, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, yttrat angående Landsoell HäradsaMmänningarne: att i de fall, då Kongl. Majit, uppå vederbörlig anmälan i den ordning propositionen omförmäter , i Nåder beviljar sådana allmänningars upplåtande, desamma borde fördelas emellan de socknar, som deri anses ega del; hvarefter frågan, huruvida Socknarne skola bibehålla sina andelar i samhällighet eller utbryta och enskifta sina lotter, i Rikets Ständers tanka, lämpligast torde kunna bestämmas efter de grunder, sorn i afseende på Sockne-allmänningarne uti 8 § af Kongl. Förordningen den 1 Aug. i8o5 äro stadgade.
I fråga åter om detta sätt hafva Rikets Ständer icke tvekat att godkänna den af Lagberedningen uttalade åsigt: att den enda med en utbildad egande-rätts och ett längre framskridet odlings-lillstånds kraf förenliga grundsats för ego-fridens skyddande är den: att hvar och en skall om de hemdjur, han utsläpper, hålla sådan vård, att de ej inkomma på annans egor. Förpligtelsen lill sådan vård om kreatur, att de ej göra skada å annans egor, är ej helier nu för svensk lag alldeles främmande. Den är för vintertiden stadgad genom Kongl. Förordningen den 6 Oktober 1815, och hvad i detta hänseende för lagstiftningen återstår, är således egentligen ej annat, än att till öfriga årstider ntsträcka denna förpligtelse. Härvid hafva Rikets Ständer dock ej förbisett, huruledes inom landet förefinnas olika lokala förhållanden genom omväxlandet emellan slätter och skogar, hvilka omväxlingar ligga hvarandra så nära, att det icke heller är möjligt uppdraga någon bestämd gräns emellan slättland och skogsbygd. Häraf kommer ock svårigheten alt tillämpa särskilda egofrids-lagar för skogsbygd och slättland. Vid sådant förhållande och enär det alltså ej kan bestämdt uppgifvas för hvilka orter den antydda nya egofridslagen kan företrädesvis vara tjenlig, synes det vara lämpligast att denna fråga öfverlemnas till orternas invånares eget afgörande sålunda, att de sättas i tillfälle att före ningsvis besluta om den gamla stängsel-stadgans bibehållande. Dä emellertid frihet i öfverenskommelse ej finnes der, hvarest det beror på en enda delegare att förhindra utförandet af hvad aila de andra anse nyttigt, följer ock häraf att, i denna fråga, såsom i andra dylika, der omröstning eger rum,' beslutanderätten bör tillerkännas flertalet af dem, öfverenskommelse!! angår.
Ständer anse likväl det förbehåll härvid böra ega rum, att om den på Stat varande så Indelte sorn Kontaute Lönen , den förre uträknad efter förvandling och Markegång för någon af ofvannämnde Embelsoch tjenstmän skulle befinnas utgöra mindre än den Pension, han, efter den nu stadgade Klassifikation, skulle äga undfå måste han åtnöja sig med bibehållande af den Indelta Lönen i Pension, För öfrigt hafva Riksens Ständer funnit för den Afskedstagande Civile Penninge-Löntagaren äfven böra stadgas enahanda vilkor, $om här ofvan för den Indehe, att nemligen han, jemte fyllda 70 Sr mäste hafva tillbragt minst 30 års oafbruten tjensttid, för att kunna erhålla Pension, Med full öfvertygelse om rättvisan och billigheten uti alla dessa förändringar och stadganden , anmäla Riksens Ständer dem t underdånighet hos Eder Kongl. Majit, med lika underdånig anhållan att Ed. Kongl. Majit må täckas dertill lemna Sitt Nådiga bifall samt låta dem sederine^ ra till Allmän efterrättelse kungöra. Riksens Ständer framhärda 8Cc. Underdåniga Skrifvelser. 361 N:r 166, %Tppläst och godkänd hos Ridd. och Ad, d, 5 Junii I8I§, — Prest-Ståndet d. 5 BorgareStåndet d. 5 Bonde-Ståndet d. fi — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl, Majit om Sahla Silfver-Verk.
Dess bestämmelse är, att till sjukvård emottaga ineller utvärtes sjuka, ej blott ifrån hufvudstaden, utan ock ifrån Stockholms Lån, hvilka icke anses obotliga, äfvensom sådana personer från andra landsorter, som behöfva undergå större chirurgiska operationer. — Sedan den genom Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Förordnanden af den 21 November 1827 och den 3 December 1828 anbefallda utvidgning af Lazarettet, genom gamla husets tillbyggnad, numera blifvit fulländad, har utrymme derstädes blifvit beredt för 3oo Sjukes emottagande och vårdande. Medelst de till Lazaretts-Styrelsens disposition under nästföregående 6 år öfverlemnade Donationer och medel till ett belopp af 25,ooo Rldr, uppgick Räntegifvande Capital-Fonden år i83a till 226,997 ^:c^r *6 sk., derifrån likväl komma att i följande årets Räkenskaper alFöras de i och för Inrättningens utvidgande af Fonden använde a5,ooo R:dr. — Inkomsterna, bestående af årligt Stats-anslag 5ooo R:dr, intresse-medel samt influten betalning för lemnad sjukvård m. m., utgjorde tillsammans för året 27,194 R:dr 38 sk. 8 r:st.; utgifterna åter 26,g58 R:r 27 sk. 3 r:st., hvaraf underhållskostnaden vid Lazarettet 17,914 R:dr 3o sk. 11 r:st. Dagliga SjukNummern vid Lazarettet var per medium i3o. IV. Det till följd af njss åberopade Nådiga Förordnanden för Hufvudstaden anlagda Provisoriska Sjukhus > bar till ändamål att, vid inträffande Epidemier och en mera utbredd sjuklighet, emottaga sjuke, hvilka ej & de öfriga Sjukhus-anstalterna kunna inrymmas, eller der icke böra intagas, i anseende till den smittande egenskapen af deras sjukdomar.
Der trädde Staten emellan och åtog sig en årlig förlust af omkring 1,000 rdr bko. Då nu af den föreslagna ersättningen de 300 rdr bko komma att uphöra, då den förr nämnda fonden tipnår sitt bestämda belopp, gäller frågan hufvudsakligen 185 t:r, eller 1,165,5 kbfot, dessa sednare beräknade efter 2 rdr kbfot, hvilket för all framtid blifver Statsverkets förlust för genomförandet af den ifrågastäida åtgärden af rättvisa och billighet. Jag kan på grund af hvad jag anfort icke annat än anhålla om bifall till Utsk:s förslag. Gr. Mörner: Det är en väsendtlig skilnad mellan det för slag, Utsk:t. nu afgifvit rörande de till Sala silfververk uplåtna räntor och sättet för deras inlösen, samt hvad som bestämdes i afs:de på ränteveden till Wisby kalkugn på Gottland. Nämnde kalkugn var tillförsäkrad att erhålla det för kalkbränningen behöfliga qvantum ved årligen ifrån räntegifvare på ön, och det var fråga om att dessa skulle få till kalkugnsdelegarne betala veden’ efter medel markegångspris, i stället för att nödgas leverera den i natura. Detta har blifvit räntegifvarne medgifvet, men om kalkugns-intressenterne icke kunna för hvad de af räntegifvarne erhålla, köpa den bestämda qvantiteten ved, så träder Statsverket emellan och fyller bristen genom anlitande af ett för detta ändamål beviljadt förslagsanslag. Det är således den för året upkommande verkliga förlusten, som af staten ersättes. I afs:de på Sala silfververk är förhållandet helt annat. Silfververket har beräknat hvad det under H. VIII. ‘ 14 210 O en 18 J ali e. m. t;n vias period skulle hafva förlorat, om förlindringen då varit gjord, och under förutsättning att detta är en gifven förlust i all framtid, sorn icke kan uphöra eller är förändring underkastad, fordras och tillstyrkes derföre såsom ersättning 185 t:r spanmål årligen, att lösas efter medelmarkegångspris.
En brottning begynte, i hvilken Thorsten skulle dukat under, så framt icke i detsamma den karlen, som stod öfverst på backen gifvit en vink och den andra gripit stören och med den gett Länsmannen ett slag midt för pannan, som sträckte honom till marken. Pojken, som körde Länsmannens kärra, gaf vid denna syn hästen en pisksläng och flydde i galopp derifrån. Thorsten stirrade bestört på den slagne Länsmannen, som likväl snart slog upp ögonen. Zigenarn lyfte stören för att gifva honom ett nytt slag; men Thorsten afböjde det. Länsmannen reste sig upp och Thorsten fattade sin bössa: "Herre", sade Thorsten: "Hade ni med höflighet frågat hvem jag var, skulle jag genast med tillbörlig respekt visat er mitt pass; men sådana sjelfmyndiga tyranner, som kronans vägnar vilja fara fram som öfversittare, så skylla sig sjelfva, om de stöta emot, under sin öfvermodiga framfart. Laga er skyndsamt er väg, och lär er att en annan gång vara höflig." Länsmannen mumlade några svordomar mellan tänderna, i det han stapplade utför vägen. Karlen, som stått på utkik på backen, kom i detsamma springande. "Här kommer folk!" ropade han. Genast fattade gubben sin järnbeskodda staf och begaf sig ifrån vägen inåt skogen. Hästarna leddes af karlarna och gossen. De två gummorna lyftades på hvar sin häst, de yngre qvinnorna följde derefter, och Thorsten, med bössan på armen, slutade troppen. De hade icke hunnit långt in emellan de mörka granarna, förrän de hörde ramlet på vägen af flera åkdon. Dessa tycktes stanna vid stranden af elfven. "Nu gäller det", sade gubben. "Ingen får bli efter. Följ noga med i raden och varen tysta!" Han påskyndade sin gång och, ordnad likt den indianska kedjan, som bildas på resor i Amerikas ödemarker, följde den lilla troppen allt djupare in i ödemarken. Gubben tycktes drifven af en slags inspiration. Han gick nästan rakt fram, och förstod att så rikta sin väg emellan tufver och trädstammar, att det var utan mycken möda som både hästar och folk kunde följa honom.
Rjörnstjerna ådagalagda varma nitälskan för de gamla soldaterna bör tillvinna sig våra upprigtiga sympatier, och jag sätter derpå så mycket större värde, som jag sjelf är militärson och för detta yrke hyser ett lifligt intresse; men jag förstår ej rätt, hvad Hr Grins målning af militärens ställning i främmande länder har att göra med förevarande fråga. Det är nu ej fråga om att i något afseende försämra den afskedade soldatens belägenhet, utan blott om sättet för hans forsling till hemorten, och det torde väl vara ganska billigt, att man härvid väljer det sätt, som blir för socknarne minst betungande. Vill man bereda en hernvändande militär ett godt mottagande i hemorten, så sker sådant aldrabäst genom att så mycket som möjligt minska bördan för kommunen. Hr von Koch har önskat bifall till Lönnbergs motion, och ansett att en afskedad soldat borde stanna inom den kommun, han sednast och längst tillhört, i stället för att åter H. II. 27 418 Den 14 Februari e. m. förås till hemorten. Ja» föreställer mig dock. att lian i sin hembyggd lättare kan finna släglingar och vänner, som vilja draga försorg om honom, och att det ingalunda kan vara klokt och nyttigt att lemna honom utan sysselsättning i en garnisonsstad, utsatt för alla depraverande förförelser och beröfvad den välgörande inflytelse, som hemlifvet alltid utöfvar. Helt annat är förhållandet i Paris, der det finnes storartade institutioner för de ganda soldaternas pensionerande, såsom Gr. Björnstjerna så vältaligt målat för oss. — l)å Utskits framställning synes mig leda derhän, att ifrågav:de soldaters hemforsling kommer att ske på det för kommunerna minst kostsamma och, efter mitt förmenande, ingalunda för militärerne nedsättande eller förklenligt sätt, anhåller jag således om bifall dertill. Hr Nordenfelt. Leonard Magnus: Jag har äfven deltagit i detta Betänk., hufvudsakligen på de af Frih. Cederström anförda skäl. Lika med Gr.
Propositionen, angående Stats-Verkets tillstånd och behof, hvaraf Ständen hvartdera ett exemplar tillställes, öfverlemne Konungen antingen vid del tillfälle, dä Riksdag, enligt föregående § öppnas, eller å Rikssalen annan dag, der Honom så godt synes, eller ock omedelbart till Riksens Ständers Stats-Utskott, inom fjorton dagar vid Lagtima Riksdag, och inom en månad vid Urtima, efter dess öppnande. Riksdagens början räknas alltid från den dag, då berörde Proposition af Riksens Ständer eller nämnda Utskott emoltagen blifvit. Och som Riksens Ständer, jemlikt Regerings-Formens 55 §, ej ega, alt i Konungens öfvervaro något besluta, må ingen rådplägning härom å Rikssalen hållas. 1 moni. l:o. Propositionen, angående Stats-Verkels tillstånd och behof, hvaraf Stånden hvartdera ett exemplar tillstädes, och som åtföljas bär af förslag, rörande sattet att genom Bevillningar fylla hvad Staten kan larfva utöfver de ordinarie inkomsterna, öfverlemne Konungen antingen vid det tillfälle, då Riksdag, enligt föregående §, öppnas, eller å Rikssalen annan dag, der Honom så godt synes, eller ock omedelbart till Riksens Ständers Stals-Utskott, inom fjorton dagar vid Lagtima Riksdag, och inom en månad vid Urtima, efter dess öppnande. Riksdagens början räknas alltid från den dag, då berörde Proposition af Riksens Ständer eller nämnda Utskott emoltagen blifvit. Och som Riksens Ständer, jemlikt Regerings-Formens 55 §. Förslag litt ändringar i Grundlagarna. 17 55 §, ej ega. att i Konungens öfvervaro något besluta, må ingen rådplägning härom å Rikssalen hållas. H ä avis 11 i n g: Bihang lill Riks-Sl:s Brot., 3:dje Sami., Konsth. -Ilsk. Mern. Ridd. och Adis Brot. d. 10 Juni och 14 Juli 1854. Presle-Sfcs Brot. d. 10 Juni och 12 Juli 1854.
I andra länder hemtas kavalleriet till större delen från de öppna slätterna, hvilka företrädesvis lämpa sig för hästafvein och der befolkningeu vant sig att lemna hästen den omsorg och vård han behöfver, hvarpå fallenhet för tjensten till häst utan tvifvel beror, då fråga är om en sådan fallenhet såsom befolkningens allmänna tillhörighet. Den mindre rörlighet, som i allmänhet anses tillhöra slättboen, bör således icke utgöra något hinder för kavalleritjensten; hvilket ock här i vårt land synes erkändt, då de liesta kavalleri-regementen äro förlagda i det egentliga slättlandet, provinsen Skåne. Häraf måste den slutsats vara temligen befogad, att slättlandets innevånare äro de lämpligaste för kavalleritjensten; och då valet alltså synes bero af den omständighet, huruvida det ena eller andra af de ifrågavarande regementena äro indelade inom slättbygder, torde med afseende derå alt en icke obetydlig del af den egentliga slätten i Vestergötland redan är anvisad åt kavalleri tillhörande Lifregementets husarer, och att måhända den största delen af öfriga rusthållen vid Vestgöta regemente äro belägna i orter, som icke i något hänseende kunna anses tillhöra slättbygden, det kunna med temlig visshet antagas att Ostgöta regemente, på grund af dessa förutsättningar, lämpar sig bättre för kavalleritjensten än Vestgöta regemente. Af enahanda skäl måste ock antagas, att Östgötarne, om de icke redan ega hästracer passande för kavalleri, med lätthet skola uppdraga derför lämpliga hästar, då de deraf blifva i behof. Första uppsättningen blifver i alla händelser lika betungande för den ene rusthållaren, som för den andre. Det synes således temligen uppenbart att de skäl, som Landtförsvars-komitéen anfört, äro temligen betydelselösa; men deremot lärer det väl icke kunna bestridas, att rusthållen vid Östgöta regementet äro i allmänhet vida bättre än de i Vestergötland, och att jorden i den förra provinsen lemnar en större afkastning och således lättare uthärdar bördan.
Under den 7 sistlidne Juli har Eders Kongl. Maj:t beslutat, att i nådig proposition till Rikets Ständer föreslå, att den till hemmantalsräntan hörande salpeterbjelpen, hvilken inom Jönköpings, Kronobergs och Calmar län hittills utgått med förvandling till persedlar efter gällande markegångsprisen, hädanefter inom nämnde län må utgå efter det för densamma belöpande kronovärdi; och enär genom den sålunda föreslagna förändringen en minskning af tillsammans 155 Ridr 33 sk. kommer att uppstå uti de till Wexiö Gymnasium och Wisingsborgs skolestats-fond anslagna inkomster, hvilka till sitt fulla belopp inberäknats bland de för läroverken anvisade tillgångar, hemställer jag i underdånighet, att Eders Kongl. Majit behagade af Rikets Ständer äska, att ett motsvarande belopp af 153 R:dr 33 sk. uppföres å Åttonde Hufvudtitelns anslag för Elementar-läroverken. Kongl. 31aj:ts Nåd. Om anslag till de tre större offentliga Bibliotheken för inköp af saknad äldre litteratur. De frenne offentliga boksamlingar i Riket, som det tillhör att nästan oinskränkt innehålla litteraturens bästa alster, nemligen det Kongl. Bibliotheket i Stockholm och Universitets-Bibliotheken i Upsala och Lund, kunna knappt mer än till nödtorft inköpa den ofta mycket dyra litteratur, som en nyare tid frambragt eller frambringar. Det är mig med full visshet bekant, att aila dessa samlingar hafva mycket kännbara luckor i nästan alla grenar af äldre litteratur. Skola dessa luckor fyllas, så måste en nyare litteratur eftersättas. Skall åter denna anskaffas, så blifva luckorna ofyllda. Till den sistnämnda olägenhetens-afhjelpande erbjuda dock större bokauktioner och den s. k. Antiqvariska bokhandeln ofta goda tillfällen. Men för dessas begagnande erfordras medel, som nu saknas.