Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Löne-anslagens nedsättning vid en del Gymnasier, samt för de högre Scholae-I,grarne, skulle Stats-Beredningen, för sin del, L underdånighet anse Stats - Verkets förmåga att bidragen lemna, dervid skäligen böra kunna komma i betraktande. I sådant afseende finner Stats-Beredningen en Speciellare granskning af Planen N;o 2 företrädesvis åligga Stats -£«- redningen. §4^ StatsUtskottets Betänkande^ Dervid förekommer val, i afseende på Scliolae-Verkens Aflönings. Stat, att vid högre Lärdoms-. Scholor skulle Rectorerne i allmänhet kom. ina att hädanefter tjena för mindre än Rektorer vid de flesta högre Trivial-Scholor hittills åtnjutit; Men, helst med tillhjelp af den SclioIse^Gäld, som Uppfostrings - Commitén i underdånighet föreslagit att till hälften af det projecterade beloppet komma Schöl® - lärarne till godo, torde dock 80 Tunnor Spannemål kunna få anses för ett hjelpeligt Löne-belopp, hvarmed nödtorftig utkomst icke bör saknas. Rika förhållande är med Conrectorerne, som skulle erhålla 40 Tunnor Spannemåls aflöning; Men öfrige lärarnas vid högre lärdoms - Scholorne aflöning blifver genom Planen N:o 2 i allmänhet förbättrad emot förut. Vid 1 ägre lärdoms-Scholorne, samt högre och lägre Närings - Scholorne komma deremot så Rectorer i allmänhet, som i synnerhet Collegerne, att, genom Planen N:o 2, vinna högre förmoner, än som på de fleste Orter, der desse Scholor komma att anläggas, förut varit bestådde. Stats - Beredningen tror fördenskull i underdånighet, att den klagan öfver otillräckliga löner för Schols-Staten i allmänhet, som hittills med skäl varit förd, skall genom i verksättande af Planen N:o 2 blifva på ett sådant sätt afhulpen , att vederbörandes billiga fordringar i denna del i hufvudsaken uppfyllas
Bodell, jemte flera, tryckta skrifter författade af Herr Bodell; •— Grundsatser i Finansoch Stats-Economi af Herr ÖfverDirecteuren Grevesmöhlen, pag. 80 och följande, o. s. v.; den som på nära håll betraktat lefnad och förhållande emellan Tull-föreståndare och handlande j orterna, den, säger jag, kan bäst dömma om hvad Staten i sin lagliga rätt förlorar och huru införsels-förbud handhafvas. Vi nalkas med stora steg den lyck. liga tidpunkt, att blifva sjelfberoende genom våra behofs fyllande af egna produeter; upplysning och bemödanden i denna väg tilltaga; och är det nu tid att ej bero af lagbrytare och mindre verksamma tullembetsman, som under skenhelighetens larf söka dölja sina brott; som genom hala och osannfärdiga berättelser vilja förleda högsta Tullstyrelsen till en tanka, oförenlig med sanna förhållandet, hvilket den mindst klarsynte, som haft tillfälle inhämta local erfarenhet, tydligen kan finna. Det kan aldrig blifva rättvist, att medborgare betungas af utsugande bidrag till Statens upprätthållande, då andra, högst betydlige, men obegagnade, tillgångar förefinnas ; ej heller kan det förenas med sand finanslära, att visse tulltjenstemän, i corn-, plott med trafikerande, på Statens bekostnad, skola samla skatter, oerhördt öfverstigande värdet af den nytta de, för när - 38* Den xi Maj. e, m. varande, tillskynda samhället; och kan icke heller den fördelning af belöning och uppmuntran vara^ rättvis och billig, att den ene, utan arbete, utan besvär, kan, genom kränkning och uraktlåtande af skyldigheter, lefva i öfverflöd och samla förmögenhet, linder det den andre, med bättre moralisk bildning, nit, drift och arbetsamhet, måste sakna det nödvändiga. V? äre, efter min tanka, fullkomligt upplyste, dels genom ovederlagda och nu åberopade skrifter, dels genom Kongl. Maj:(s eget nådiga yttrande, äfvensom genom erfarenheten, att lurendrägerier och tu..försnillningar oförsynt
Detta förhållande med uppbörden i Götheborgs och Bohus Län anmältes af Her-9 rar Fullmäktige hos Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar - Collegium uti skrifvelse af den 21 September 181-5, då tillita uppgafs, att, i afräkning på ofvanderörde balancerade Summa, hade imellan den 1 Maji 1815, då Redogörelsen är afslutad, och till den 21 nästderpå följde September till Riksgälds - Contoirets Gassa blifvit lefvererade 198,411 R:dr 40 sk. 4 r:st, så att återstoden sistberörde dag utgjorde 155,427 R:r 38 sk. q r:st Banco. Straxt härefter ankom Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Herrar Fullmäktige af den 19 September 1815 med bifogad afskrift af Kongl. Majus under samma dag till Dess i Nåder tillförordnade Krigs-Commitée aflåtne Nådiga Bref, rörande Krigsskulderries liqviderande. Och då Kongl. Maj:t uti sistberörde Nådiga Bref bland annat behagat förordna , att hvad utaf RiksgäldsContoirets medel uti Länen till krigs-skulder kunde hafva blifvit förskjutit, skulle beräknas till afkortning på de Sex hundra Tusen Riksdaler, som, till Krigsskulders godtgörande Rikets Höglofl.
”Tyst, tyst, det är du sjelf,” sade käringen, ”akta så att inte pojken vaknar ty det vore en präktig historia för det kristna packet att få tag i.” ”Du säger något,” sade jätten och blef helt tyst, men käringen tog båda lakanen och gömde dem under sängen. Derefter somnade både hon och mannen igen, men Niklas smög sig upp, tog lakanen och rodde hem dermed det fortaste han orkade. Prosten blef förtjust öfver att få de dyrbara silkelakanen och Niklas steg ännu mera i gunst, men när någon tid var gången sade Jöns: ”Vet prosten hvad Niklas säger?” ”Nej, hvad säger han då?” ”Han säger att om han bara ville skulle han kunna taga jättens gullykta åt prosten.” ”Har du sagt så?” sade prosten. ”Nej, det har jag inte,” svarade Niklas, ”men om prosten vill kan jag ju fresta på att taga gullyktan.” ”Ja det vore bra,” tyckte prosten och dervid blef det. När aftonen kom tog Niklas en skäppa salt med sig och gaf sig åstad. Då han kom fram till trollets gård klättrade han upp på taket och tittade ned genom skorstenen, der stod jättekäringen och kokte gröt. Han passade på ett ögonblick då hon gick ifrån och stjelpte allt saltet ned i gröten. Efter en stund skulle käringen smaka på gröten men då den var salt som eld tog hon gullyktan och gick till brunnen för att dra upp vatten. Niklas smög efter. Då hon bockade sig ned gaf han henne en knuff så att hon föll i brunnen, tog lyktan och gaf sig i väg det fortaste han kunde. Prosten gjorde stora ögon då han fick se den kostbara lyktan och tackade Niklas så mycket, hvilken efter den dagen steg ännu mera i gunst. När någon tid gått sade Jöns: ”Vet prosten hvad Niklas säger?” ”Nej, hvad säger han då?” ”Han säger att om han bara ville skulle han kunna taga jättens häst som går på både vatten och land, hans svärd som dödar hvem det pekar åt samt hans pipa som kan blåsa lif i död man.”
Helt visst kommer hon att vinna en allt större konstnärlig makt öfver sin form; att o m kvinnonaturen ge många nya uppenbarelser och att i tidsmedvetandet indikta mer än en af sina egna skönhetstankar. Ellen Key. oösommarsanc / J hur rik högsommar glöden!) Se, hvad glans, hvad godhet spridd! D^Lu mig armast tyckes döden uppå hela jordens vidd — ZNjU ej ljufligt prydda dalen med sin insjös klara våg lytte jag mot himlasalen med dess änglars rena håg. %y som sky i våg är speglad och som sol i hlommans g ull, så ar Qudens lild ock präglad på en jord af skönhet full. i3ch jtians milda makt jag känner och jtians omsorg om sitt larn i den fläkt, mitt segel spänner, i den fångst, .som gafs mitt garn. c c fjag naturens prakt vill njuta, sötman all i djupsta drag, sommarglöden i mig sluta än på egen höstedag. i^ch när sist jag måste sänkas ned i svepnings vinterskrud, skall i döden ro mig skänkas af den fagra sommarns " tfud. ^Haga, juli. Harald Jacobson. IDUN 1898 Några tankar om ferierna. intet land, med undantag af Finland, ha r skolorna så långa ferier som hos oss. Detta förhållande har från pedagogisk synpunkt flere gånger påpekats, och man har upprepade gånger väckt förslag o m att inskränka särskildt sommarferierna till hälften, eller samma tid som i Tyskland och Danmark. Såsom skäl för denna inskränkning har man anfört, att barnen under ferierna glömma en hel del af hvad läraren med stor möda pluggat i dem under terminen och att de ej ha godt af att gå och drifva hela långa sommaren. Våra skolor och de finska skolorna ha ett särdeles godt rykte om sig, och jag har både i Tyskland och Danmark upprepade gånger hört uttalas förvåning öfver, att barnen kunna hinna inhämta så stora kunskaper hos oss — ytrots de långa ferierna. » Jag har då svarat — det är ej trots de långa ferierna, det är feriernas förtjänst.
Du största delen af denna summa utgöres af Tull-Bevillningen, skulle visserligen den invändning häremot kunna göras, att förändrade handelsförhållanden med Utländska Magter och inskränkningar uti inhemska handelsrörelsen kunna leda till en sådan minskning uti Tull-Intradens totala belopp, som svarar emot denna calculerade tillökningssumma, hvaraf vill synas, som en anvisning å denna tillgång icke vöre säker att påräkna; men, då Utskottet medgifver det origliga utaf att vilja beräkna hela denna suni - Bevilln.-Utsk:s Memorial, N:o 68. 61 Via såsom en säker tillgång, kan Utskottet deremot icke anse sannolikt, enär beräkningarne af tillökningen å Tull-Bevillningen äro gjorda på grund af ett medium af minst 3:ne års Import, att en missgynnande Handelsconjunelur skulle verka lill nedsättning i det beräknade Tullbeloppet till bela summan, eller att den skulle fortfara i flera påföljande år, så alt icke ett års brist ersättes af ett annat års större inkomst. Vid sådant förhållande får alltså Utskottet, i öfverensstämmelse med det vid framställningen om fyllnadsafgiften derom gjorda förbehåll, härmed, och i grund af förrberörde beräkning öfver Inkomsterne af Brännvinsoch Tull-Bevillningen, vördsamt föreslå: att hvad, som om meranämnde fyllnadsafgift varit ifrågasalt, mätte alldeles förfalla, samt deremot tillstyrka, att Rikets Högloflige
Bethun stiftade och under loppet af år 1860 med 14,294 R:dr 68 öre Runt till Direktionen öfverlemnade testamentsfond, hvars afkastning skulle användas till pensioner å 60 R:dr R:mt hvardera åt enkor efter adelsmän eller ogifta fruntimmer af Adeligt Stånd; så hafva Sju pensioner å sagde belopp blifvit i början af år 1861 ut delade; och utgjorde fondens behållning vid nämnde års slut 14,593 R:dr 87 öre. Utaf sista Riksdags-berättelsen har Ridd. o. Adeln inhämtat, hurusom till Direktionen blifvit ingifvet ett af framlidna EnkeFriherrinna Wrangel von Brehmer, född Beck-Friis, i lifstiden upprättadt testamente, hvaruti förordnadas, att utaf den hälft af bennes qvarlåtenskap, hvaröfver hon enligt lag egde att förfoga, en summa stor 16.666 R:dr 32 sk. É:mt skulle alsättas och under namn Beck-Friisiska Donationen till förvaltning af Riddarhuset emottagas; att hennes slägting, Fröken Eva Maria Sofia Eleonora Gustava Horn skulle ega att i sin lifstid årligen uppbära räntan af dessa medel samt att efter hennes död afkastningen deraf skulle användas till pensioner åt två fattiga enkor efter Svenska Adelsmän. Af den anledning, att Assessoren i Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge, Grefve Rudolf Horn, som till Direktionen ingilvit testamentet, derjemte tillkännagifva, att han, såsom slägting till och förmyndare för ofvanbemälda Fröken samt således angelägen om testamentets bestånd, vore villig att utan ersättning icke allenast besörja om detsammas bevakning utan äfven utföra den rättegång, som i anledning deraf kunde ifrågakomma, uppdrog Direktionen åt Grefve Horn att testamentet bevaka och utföra Direktionens svarande talan, derest testamentet komme att klandras. Jemte 5 det Grefve Horn sedermera anmälte, att testamentet blifvit uti ofvanbemälde
9 Summa 1 io i 6 1- Summa 75 20 2 28 115 — 30 Werm elands Gamla Grums Härad, Grums Socken Ask Norra N:o r, i M:tl Skatte, Jorcleboks Ränta. Arlida Penningar i i Öre Oxeskatt . t tl Humla Lä . 4 Dagsverken 4 Årliga Hästar . 4 Kongs Dito . Hemmantals Ränta. LandtogsGärden Arliga Hjelpen Boskapspenningar Skjulsfärds dito . Dagsverks dito . Summa | S| 25 Räntan: \ 8 Råg T:a T:a Korn T:a Hafra Lä Smör Lä Fläsk Lä Kött ä Talg . Lä Humla is Oxe lF VI r> i r Gås Höns Tjog Ägg Lass Hö Kärfvar Långhalm Stafrum Ved I2 IIjelpe-Dagsverken r6 Öke-Dagsverken . [12 Drähge Dito . - Summa Förvandling efter medium af 10 års Markegångspris. Summa Förvandling efter medium af 10 ars Markegångspris För åren Jordeboks Ränta. HemmantalsRänta. LandtågsGärden Vinterkörsslen Vindkörningen Vaskekörningen , Boskapspenningar , . Skjutslärds dito , , , Dagsverks dito , , . S:r 7: 35, 8f. Krono värdi. Räntan: [3| T:r Spanmål § Somraarlass Hö1. 5 Kärfvar Halm 2. utgår enligt undervisningen med Summa 1SI29I ,6 Öke-Dagsverken | [2 Dränge Dito Summa Förvandling efter medium af 10 års Markegångspris. För åren 1 i8i4 till och med 1823. För åren 1778 till och med 1787. Penningar Summa \ ■ Kronovärdi. Summa Förvandling efter medium af io års Markegångapris. Jor deboks R äntå. 20 LU Skattejern . , a i Lä Tallöns dito , . «• 6 Dagsverken . . ♦ . 4 st. Årliga Hästar .. , 4 st. Kongs Dito 1 st.
På grund af svårigheten, att känna skattens belopp, anser kommissionen sig ej böra tillråda att rätta böterna efter detta, hvaremot det torde vara ändamålsenligt, att konfiskationen omfattar icke blott, såsom hittills, bränvinsredskapen, nemligen hvarje i bränneriet till kokning, mäskning, jäsning och afverkning hörande redskap, utan äfven det bränvin, som finnes i bränneriet, samt de kärl, hvaruti det befinnes. Hvad som blir konfiskeradt bör ej af ägaren få inlösas, utan måste försäljas, dels för att undgå de olägenheter och utgifter, som förorsakas af värderingen, dels också för att betaga ägaren tillfälle att kunna vid låg värdering återfå detsamma för ett ringa pris. Straffet uti lagen af den 4 Aug. 4S27, § -15, för enkel olaglig bränvinsbränning, anser kommissionen vara satt för lågt och föreslår derföre, att det måste skärpas. Vid g 44 i lagen den 4 Aug. 4845 anser kommissionen det nödigt att tillägga ett bestämmande om huru stort karrum skall, i händelse af mäskebeskattning, anses vara dagligen begagnadt, samt huru mycket, i händelse af produktbeskattning, skall anses vara produceradt, hvilket kommissionen tror vara rättast att bedöma efter uppskattande på sådant sätt, att den afgift, som blifvit undansnillad, beräknas efter hvad man enligt lagligt uppskattande kan antaga hafva varit mäskadt eller produceradt uti det ifrågavarande bränneriet. Med hänseende till apothekare stadgar den Svenska Bränvinsförordningen g 55, att de för deras apotheksrörelse få begagna högst 2:ne destilleringspannor af 20 och 42 kannor (57 4/2 — 54 4/2 Norska potter) och i g 58 stadgas, att derest de hafva flera pannor, eller begagna dem de hafva, till annat än farmaceutiskt bruk, skola de förlora sitt apotheks-privilegium.
Jag kan icke inse annat, än att, i händelse af en återremiss, Utsk. mäste vidblifva sin redan en gång tillkännagifna åsigt i ämnet, och under sådana förhållanden vet jag sannerligen icke, hvartill en återremiss skall tjena; ty genom densamma vinner man icke skickligare mätare, så vida man icke vill föreskrifva, att endast Officerare vid Flottans Konstructions-korps dertill fä användas, hvilket, på sätt jag redan nämnt, icke kan ske. Frih. Raab, Adam Christian: Otvifvelaktig! förtjenar den omsorg och fullständighet, hvarmed Utsk. sökt utreda denna fråga, stor berömmelse, likasom den värma, hvarmed Hr Frih. Stedingk försvarar Utsk:s belänk:n. Jag har likväl icke af Frih:s framställning blifvit öfvertygad att någon förändring i nu gällande föreskrifter för upmätning af fartyg icke skulle erfordras. Jag har sjelf erfarit hurusom fartygens drägtighet icke öfverensstämmer med å dem utfärdade Mätare-bref. Jag känner t. ex. ett fartyg, som blifvit upmält till 10 läster, men icke destomindre intagit såsom last 400 T:r Spannemål, då deremot ett annat fartyg, upmätt till 17 eller 18 läster icke kunnat intaga fullt 300 T:r Spannemål. Häraf visar det sig ju, att mätningen af ettdera måste vara felaktig. Grunden för upmätningen må vara riktig, jag tviflar derpå ej; men tillämpningen är helt och hållet beroende af de personers skicklighet, som hafva sig betrodt att verkställa mätningen. Om nu på sätt Frih. Stedingk antydt för en vigtig tillämpning af ifrågavar. föreskrifter biträde erfordras, af Officerare från Flottans Konstructionskorps, hvilket biträde endast på ganska få ställen slår alt erhålla, måtte sjelfva grunden för mätningen vara otjenlig. BorgareSt. har unanimt återremitterat betänk., under yrkande att något i denna fråga måtte åtgöras, i anseende till de brister, som vidlåda den närvar, författningen.
Och ehuru, genom Kongl. Kungörelsen den 14 December 1833 derjemte blifvit föreskrifvet, att författningars uppläsande från predikstolen skulle fullgöras eller, om det icke medhunnes, åtminstone börjas nästa Söndag efter deras ankomst till vederbörande prest, hade likväl i anseende dertill att utfärdade författningar icke på en gång kunde komma rikets samtliga pastorsembeten tillhanda, den olägenhet af ofvanberörde föreskrifter följt, att författningarna på olika tider trädt i verksamhet inom de särskilda socknarne eller gällen, hvaraf vållats osäkerhet i rättstillståndet och stundom äfven misstag i lagskipningen. Rikets Ständer hade derföre för sin del beslutat, »att författningar, tillhörande allmän civil-, kriminaloch kyrkolag, skola, der icke annorlunda i särskilta fall stadgas, blifva gällande efter tre månader från den dag, då de utfärdats»; hvarjemte Rikets Ständer i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t, med upphäfvande af ofvanberörda föreskrift i Kongl. Cirkuläret den 2 April 1833, mätte i öfverensstämmelse 16 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 23. med de af Rikets Ständer angifna grunder bestämma, från hvilken tid de allmänna författningar, som utfärdas rörande rikets allmänna hushållning, komma att lända till efterrättelse. Vid granskning af Rikets Ständers omförmälda förslag har dock blifvit erinradt, att ehuru Rikets Ständers motiver utmärkte, att med det i förslaget använda uttrycket »utfärdats» afsåges den dag, då en författning blifvit beslutad, eller, såsom det i öfverskriften till de å sednare tider offentliggjorda författningar gemenligen hette, gifven, uttrycket likväl icke vore så bestämdt att antagas kunde, det en sådan tolkning deraf skulle göra sig i lagskipningen gällande, så mycket mindre som ordet »utfärda» i femte punkten af 87 § Regeringsformen icke ansetts ega den betydelse, förslaget nu velat deråt gifva.
Hvad artikeln spannemål beträffar, svarar emellertid icke denna stad, betraktad såsom afsattningsslä 11 e, cmot det öfverskotlsförrud, som från landet är eller skulle vara att årligen afyttra, och kan följaktligen ej helier hafva i sådan del allt det inflytande på landets kultur och jordbruksnäringen, stadens fördelaktiga läge synes antyda, helst som stadens egen jord hel och hållen användes tili framalstrande af spannemål och siike nödvändighetsvaror, som eljest skulle från landet uppköpas. I staden hållas årligen tre marknader, sorn vanligen äro mycket besökte af trafikerande, och hvarvid varuomsättningen de sednare åren synbart ökats. Undervisningsanslallernc inom staden äro i ett särdeles godt skick. Den högre Apologistskola, sorn i följd af Eders Kongl. Majrts Nådiga beslut och 44 bref af den 1 November 1839 blifvit härstädes' organiserad och kommit i verksamhet vid höstterminens början 1840, är försedd med Rektor och 3:ne -Kolleger samt särskilde Lärare i sång, teckning och gymnastik. Skolan har under den korta tiden af dess tillvaro tillvunnit sig så stort förtroende, att lä rj ungames antal ökats med hvarje lästerinin och uppgår redan lill lil, hvilket föranlåtit Ephorus att tillförordna en duplikant, ordinarie Lärarne till biträde. Utom denna nya läroanstalt finnes en af stadens invånare underhållen växelundervisningsskola för 150 barn och en nyligen inrättad Söndagsskola för gesäller, handtverkslärlingar och drängar, hvarförutan stadens invånare öfverenskommit, att inrätta en flickskola för obemedlade borgares och andras samt arbetande klassens döttrar, med hvilken skolinrättning snart lärer komma att börjas uti dertill af staden upplåten lokal. För allmän sjukvård har staden icke någon särskild inrättning, men binär i detta afseende Stadsläkare och Stadschirurg, hvarförutan ena ordinarie Provincialläkare!! är stationerad i staden.
Utskottets förslag att med mätstång mäta kolskrindor eller ryssor, väl syntes ega en theoretisk rigtighet, kunde det dock medföra flera olägenheter, såsom att, om laggarne på skrindan hopsjunka, cubikinnehållet lätteligen minskades med en eiler annan tunna; och att, då kolskrindorne hafva olika form, men ändock kunna hafva samma cubik innehåll, ganska sällan någon Fjerdingsman torde finnas, som genom mätstång kunde utröna verkliga cubikinnebållet: att mätningen matte få ske på det sätt, som kan af allmogen sjelf säkrast controlleras, och icke en vidlyftig och svår uträkning behöfva användas till utrönande af kolskrindornas innehåll och storlek, hvilken, genom iakttagande af vissa föreskrifne mått, vid sådana skrindors förfärdigande af allmogen, icke kunde bestämmas; på grund hvaraf, och då mätstången icke vore pålitlig, jemväl derföre, att kolen under forslandet sammanpackas och skakas, blifvit yrkadt, att det cylindriska tunnemålet, som, i enlighet med nu gällande författningar, ar i allmänhet inom Riket antaget till 36 kappar, och inom Stora Kopparbergs Bergslag till 32 kappar på tunnan, må blifva grunden för bolskrindans mätande, samt att 1020 Bes v. och Ekon. Utsk.
Friherre Cederström, Jacob: Jag anhåller, att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på de omständigheter, hvaröfver jag förra gången yttrade mig. Afsjgten med Utskottens förslag är alldeles icke, att multiplicera Municipal-Inrättningarnes antal , utan blott att skaffa upplysningar om hvad j hvarje ort produceras, och derigenom bereda produeternes afsättning till en annan ort, der de ej finnas. Att disputera om namn, lönar icke mödan. De äro af föga betydenhet, ty om man kallar Inrättningen Kyrko Råd, Husbålls-Sällskap , Socken-Nämnd eller Socken-sällskap, är alldeles likgiltigt; men att vilja hindra upplysningen, är högst undransvärdt. Då genom den närvarande organisationen denna upplysning icke kan vinnas, så ser jag ingen skada uti , att tillåta Allmogen bildandet af sådane Sällskaper ; Bonde-Ståndet, hvars interesse frågan närmast rörer, har redan bifallit Betänkandet, äfvensom Presterne, hvilka likaledes äro nära bekanta med ämnet. Rjdderskapet och Adeln har egentligen fästat sig dervid, att det skulle åstad - Den iS December f. nu 73* komma en sammansättning af nya Sållskaper ; men om man ej vill fästa sig vid ord, utan vid sak, skall man finna’, att de anmärkningar, som från Ridderskapet och Adeln åtföljde återremissen, angingo icke sak, utan form. Långt ifrån att med Borgare-Ståndet instämma i afslagrtror jag, att vi böra förena oss med Presteoch Bonde-Stånden i bifall till Betänkandet. Friherre HjertaFredric: Jag har reser verat mig mot Betänkandet , emedan jag funnit ganska öfverflödigt, att skapa flere MunicipalJnrättningar, hvarigenom sluteligen de styrande skola blifva flere, än de lydande. Jag vill icke göra några vidare anmärkningar , utan anhåller blott om afslag. Herr Riben : Jag har aldrig ett ögonblick betvillat, att Utskottens afsigt varit god; jag har blott satt i fråga , om det afsedde ändamålet lyckats5 hvilket jag högeligen vågar betvifla. Friherre