Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats -Utskottets garne endast omfattat Fiske och Handel, men sedan dels Fisket, i och nied detsamma sorn sillen upphörde att komma till Svenska kusten, ej mera erbjudit på nära 3o år någon export-artikel, utan endast medel för den fattigare Classen att lifnära sig samt dels Skogstillgången blifvit så inskränkt, att den ej heller nu mera är föremål för skeppning; så visade sig ock genast för handeln å denna ort de mest missgynnande utsigter, att hoppet om sjelfbestånd, medelst den inskränkta handeln med kringboende Landtman och Allmoge, försvann i samma stund som Norrige förenades med Sverige, emedan Strömstad, i anseende till olikheten uti båda Rikenas TullLagar, icke kunnat täfla med sina grannar, hvarken uti ett sorteradt varulager, eller uti prisen, hvilka numera lockat Innevånarne i Landet omkring Staden, att i Norrige handla sina behof, hvarigenom Strömstads både utoch inländska Handel blifvit öfverflyttad på de vid Gränsen belägne Norska Städer; att med ett nära tillintetgjordt Fiske, med en afstannad handel och i saknad af jord och allt annat Näringsfång fattigdomen i Staden måste ovilkorligen öka sig; och att Staden, som i synnerhet lidit mycket under de krig Sverige altsedan 1700-talet fört med Norrige, väl af Konung Carl XII, såsom ersättning för hvad Staden förlorat, undfått tvenne Hemman, egenteligen ämnade till muhlbete, men genom en Rättegång, som för några år sedan börjades af ägaren till det nästgränsande hemmanet Mellby, mistat icke allenast större de^en af detta muhlbete, utan ock nära halfva delen af den plats, hvarå Staden Betänkan (i en, N:o 175.
Detta är utan tvifvel ganska sannt och äfven, vackert sagdt, ehuru det onekligen varit ännu vackrare, om den ädle Frifnn, istället för att omskrifva meningen på prosa efter sin fason, begagnat den store skaldens ursprungliga ord, sådana de förekomma i hans sköna sång till Svenska Riddarhuset 1840. De lyda: »När hjeltekungen föll i segrens famn, Och låg och blödde i sin vunna slagtning, Ha’n I väl hört, att deras hjertan sjönko, Fast än en verld i vapen stod emot dem, Och blott ett barn på Wasa-thronen satt.» Men fastän, som sagdt, detta är ganska vackert, kan jag likväl icke precist inse, hvad denna poetiska ulflygt egentligen har att göra med den nu ifrågavarande franska traktaten. Man söker visserligen här gifva en sådan tolkning åt det beslut, vi gå att fatta, att ett förkastande af traktaten icke skulle kompromettera konungamakten, utan endast vara ett nederlag för Konungens rådgifvare, eller egentligen för några vissa ibland dem. Men det torde dock böra ihågkommas, att denna fråga, der K. M:t å landets vägnar uppträder gent emot en främmande makt, icke är ett vanligt regeringsmål, utan ett ärende af ministeriel natur, och att grundlagen, för dessa ärenders behandling, stadgat en särskildt form, till följd hvaraf också ett afslag eller klandrande beslut i en sådan fråga måste anses mera än vanligt blottställa Konungen. Hufvudsaken härvid är dock i alla fall den syftning, som här uppenbarar sig, att söka inkräkta på konungamaktens rättigheter. På min fråga i går, huruvida Mine H:rr motståndare ansåge att K. M:t äfven vöre förhindrad, att, om så pröfvades Den 9 Februari. 527 nödigt, förbjuda införsel af en tull pligtig vara, emedan tullinkomsten då skulle försvinna, liar Frih, Sprengtporten, såsom väl kunde förväntas, svarat att han icke ansåg K. Mits höga rätt i sådant fall kunna bestridas, men att detta likväl måste betraktas såsom ett undantag, hvilket sällan förekommer. Ganska riktigt! Och likaledes hoppas jag, att det alltid måtte blifva undantag, — men ingalunda regel, att K.
Sig böra på de i lanea sammanträdde deputerades uttryckta meningar fästa allt det afseende, som med Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers år 1831 i hufvudsaken fattade beslut öfverensstämde och med Rikets allmänna gagn och bästa vore förenligt, i följd häraf låtit uti det uti den Nådiga Propositionen innefattade förslag införa åtskilliga betydliga förändringar uti de länen förut meddelade, förslagsvis uppgjorda, beräkningar af de räntor, hvilka för framtiden afsågos att såsom hufvudpersedlar kunna komma att qvarblifva; men alt, i afseende å dagsverks-räntan, hvilken deputerade i de flesta länen önskat utbyta, Kongl. Maj:t, på de af Kongl. Kammar-kollegium i dess underdåniga utlåtande anförde skäl och då markegången å denna till betydligt belopp utgående ränta visat sig mindre föränderlig än den på de öfriga hufvudpersedlarne och således dess utbyte mot persedelränta skulle medföra större ojemnhet uti de skattdragandes utskylder, än som kunde ega rum, om dagsverksräntan, förenklad, bibehölles till både de skattdragandes enskilda och statsverkets allmänna fördel, i Nåder funne Sig ega full anledning att vidblifva grundsatsen för de länen i detta hänseende meddelade förslag, helst något utgörande in natura af denna ränta numera icke ifrågakomme; och har, i öfverensstämmelse härmed, Kongl. Maj:t, på sätt här nedan vidare förmäles, behagat föreslå ej mindre åtskilliga allmänna föreskrifter, som Kongl. Maj:t ansåge i och för verkställigheten af grundräntornas beslutade förenkling böra stadgas, än äfven särskildt för hvarje län, med undantag af Malmöhus, hvilka hufvudpersedlar borde för framtiden bibehållas eller till andra förvandlas, äfvensom åtskilliga i följd deraf erforderliga närmare bestämmelser. I sammanhang härmed får Utskottet anmäla, att utom åtskilliga vid remissen af den Nådiga Propositionen och sedermera afgifne anföranden inom Rorgareoch Bonde-Stånden, Utskottet fått emottaga följande i samma ämne väckte motioner, nemligen: Inom Höglo/l.
Ian, af alla nu utarrenderade kungsgårdar och öfriga Krönans lägenheter och fisken inom länet; för Götheborgs och Bohus lan, af alla odisponevade Kronans hemman och lagenheter, jemte fiskeliolmar i saltsjön; x för Gefleborgs län, af alla inom länet varande Kronans fisken, utan undantag; för Calmar län, af de i länet varande kronolägenheter, utom kungsgårdarna; för Westmanlands län, af indragna militiae-boställen och alla mindre kronolägenheter inom länet; för Kronobergs län, af alla i länet varande icke disponerade Kronans lägenheter, bestående uti indragna militiae-boslällen samt Skens ålfiske; och för Elfsborgs län, afall Kronans nu ifrågaställa egendom i länet, likväl samtidigt med försök till egendomarnes utarrenderande, då högsta anbuden borde bestämma, om försäljnings eller utarrenderings-åtgärd skulle vidtagas. Vid granskning af de från sistnämnda 9 län afgifnu yttranden förekommer, att R. St. i deras ofvanberörda und. skrifvelse bestämdt förklarat, det oflicers-boställen icke må till skatte försäljas, samt att E. K. M., ej mindre vid armeens nya lönereglering, än ock vid pröfning af sednast inom Riket verkställda roterings-förrättningar såsom grundsats antagit, att jemväl indragna militiae-boställen, de derunder indelningsverket uro inbegripna, ehuru för närvar, icke till arme'ens aflöning använda, dock borde för armeens möjliga behof till framtida disposition bibehållas samt derföre endast blifvit med extra-rotering belagda; i anseende hvartill hvad om dessa boställens försäljning nu blifvit af några länesty reiser framstaldt, icke lärer förtjena afseende.
Jag kan wisierligen icke finna de projecterade lönerne för Rikets högste twänne Ämbetsmän och Stats-Räderne wara öfwerdrifna — twärtom; men jag kan omöjeligen inse grunden til de Taffelpenningar som förestäs ät Justitiä-Räden, hwilka jag förmodar behöfwa hälla taffel endast för fin famille, och pä stn höjd för stna wänner; och detzes antal mäste wäl icke blifwa sä grufweligen talrikt. Min önstan är derföre at Ständerne först mätte kunna upgöra tilgängarna sä, at de ej behöfwa - 190 Dm 15 iIuli!. hofwa fordras af Rikets arbetande medbovga» re pä et sätt, at detze icke blifwa nödsakade neka sig en del af lifwets nödwändigaste behof til de förras utgörande. Herr Grefwen och Landt marskalken trodde saken, enligt 56 §. i Regeringsformen , hwilken nu upläsies, ej kunna widare upstjutas, sedan den en gäng blifwit til afgörande uptagen, utan gjorde Ridderstapet och Adeln proposition til bifall pä Stats Utskottets betänkande, hwilken beswarades med Ja och Nej Friherre lull jsncrant?, fohan uulhelni trodde at dä betänkandet innehölle flera delar, kunde proposition öfwer hwardera af dem göras Herr ?Lulman yttrade sig, at sedan betänkandet ej blifwit bifallit, borde, om han ej orätt fattat Regeringsformens lydelse, betänkandet äterrem-teras, och de deremot gjorda anmärkningar medsändas. Herr Grefwen och Landtmarstalken frägade Ridderstapet och Adeln, hwilka af de gjorda anmärkningar borde ätfölja remitzen, och om det ej egentligen wore de som Friherre lsosse framstäldt. Herr Silverstolpe, Gustak Abraham, trodde meningen af den uplästa §. wara at alla DeN 15 Julli. Älla de gjorda anmärkningarna borde remisien medfölja. Ropades Ja.
Utlåtande bif, af Adeln, s. 339. af Borgareståndet, s, 35'2. af Presteståndet, s. 367, af Bondeståndet, s. 378. — ■—• Assignationer m. m. böra till Banken inlösas. Memorial derom, remmitteradt till Statsoch Ban* coUtskotten, af Presteståndet, s, 34, — t—i' •— om en ny prasscriptionstid för betalandet af Skulder; Stats-och Banco Utskottets betänkande bif. af Presteståndet, s. 500. återrem. af Bondestån. det, s. 5i4. af Borgareståndet, s, 54.4. af Adeln, 8. 557*. Ytterligare Utlåtande lagdt till Handlingarne af Borgareståndet, s. 862, af Bondeståndet, s. 862. af Adeln, s, 868*. « fordringar; Betänkande, från Statsoch BancoUtskotten, om förändring i tiden för indrifning af, återrem. af Adeln, s. 53- bif. af Presteståndet, s. 55. af Borgareståndet, s. 56. af Bondeståndet, s. 109, Ytterligare Utlåtande bif, af Presteståndet, s. u7» af Borgareståndet, s. 174. om de föreskrifter som i afseende på in. drifrdngen af, skola Riksgälds-Fullmägtige meddelas; Statsoch BancoUtskottets betänkande, bif. af Adeln, s, 166. af Borgareståndet, s. 174. af Bon* deståndet, s. 177. af Presteståndet, s. 185.
Offentlig Bolags-Bank njute, vid sina fordringars indrifvande, lika rätt till handräckning af Embetsman och Auctoriteter, som för Rikets Ständers Banks Discont-Verk nu är eller framdeles varder beviljad. § 12- En gång hvarje år skall i Offentlig Bolags-Bank hållas ordinarie Bolags-Slämma, dervid bör ske val till Ledamöter i Directionen, Instructioner meddelas och Beslut om Bolagets angelägenheter i öfrigt fattas. Alla vid Bolags-Stämma förekommande frågor afgöras genom de fleste rösterne, beräknade efter den rösträttighet, som för hvarje Bolags-Bank serskildt varder i Bolags-Reglorne bestämd. De frånvarande delegarne skola åtnöjas med de närvarandes beslut. § 13- Före den ordinarie Bolags-Stämman böra af delegarne valde Revisorer, jemte ett af Konungen utsedt allmänt Ombud , sammanträda, för att taga kännedom om Bankens hela ställning samt granska ej mindre Bankens förvaltning, i alla dess delar, under nästföregående år, än äfven dess säkerhetshandlingar. Öfver den sålunda verkställde Revisionen afgifves Berättelse, hvilken, sedan den vid ordinarie Bolags-Stämman undergått Bolagets granskning, genast efter samma Bolags-Stämmas slut skall till Kongl. Maj:t i underdånighet insändas och, på Directionens föranstaltande, genom trycket till allmänhetens kännedom befordras. Ty förutan åligge det Bank-Directionen att månadtligen till Kongl. Majtts Handels och Finance-Expedition insända en öfversigt af Bankens ställning, samt ofördröjligen meddela alla de upplysningar 1 ämnet, hvilka genom samma Expedition kunna varda infordrade. § 14- Bancooch Lag-Utskottens Bet.
Denna § är visserligen den minst betydliga uti kedjan af de §§, som innefatta en inskränkning uti den medborgerliga friheten att ärligt försörja sig sjelf; men äfven sådan som denna § är uppställd, och just genom orimligheten af detta stadgande, som innefattar skyldighet för husbönder att ansvara för den class af arbetare, för hvilken det vanligtvis minst behöfves, kan det hända, att flere fattige falla fattigförsörjningen till last. Här står att husbönder skola ansvara för hemmansbrukare, arrendatorer, torpare, tjenstehjon och statfolk, samt handtverks-, bruks,- grofveoch fabriksarbetare, jemte deras hustrur och hemmavar. barn , under den tid arbetsaftalet eller contractet gäller. De falla icke församlingen till last, så länge contractet gäller, såvida de eljest äro arbetsföre; men jagar husbonden dem ifrån sig, då äro de i behof af understöd; men då är icke husbonden skyldig ansvara för underhållet, utan då är det församlingen, som måste försörja dem. Man skulle tro, när man läser denna § samt efterföljande 11, 12 och 24 §§> Den la Mars. 3gi att man velat gifva tillfälle åt jordägaren att under kriget emellan församlingarna att skjuta från sig de bördor, som den christliga kärleken ålägger såsom en pligt, utvidga sig till en Turkisk pascha, omgifven af sitt harem. Vid frågan om jordafsöndring hade jag tillfälle anföra, huru orimligt det var, att då man ville inskränka rättigheten för en mindre bemedlad att förvärfva egendom, så lemnades rättighet på andra sidan alt hindra förvärfvande af enskild egendom, alt hindra tillfälle att i någorlunda oberoende ställning, såsom arrendator eller jordtorpare, kunna förvärfva sig ett oberoende förhållande. Antages io §:n, så skola de större godsägarne säga upp sina torpare och arrendatorer och i stället omgifva sig med drängar, och om uti en annan socken skulle finnas en samvetsgrann man, som skulle vilja emottaga en sågan jordtorpare, så finner han sig hindrad derifrån utaf skyldigheten att i fem år ansvara för hans underhåll.
II O M :ii 1* mi - Minimiqvantiteten ■ qvautitctcn för upplaget! för upplaget. 75o LM ALUN, Romersk. 1 100 M INGEFÄRA, torr. 5oo M I ANIS. i 20 tur.nor KUMMIN. 0 c < APOTHEKSVÅROR, enkla 3oo M LAKRITS. Medicinalier, i Taxan ej sjie100 LM LIN; ohäckladt. cificerade. 100 LM häckladt. 7.J0 LM ASKA, Pott-, *rå väliad eller : 25 LM LJUS, Talg-. oraffinerad. 5oo M MANDEL, a5o LM calcinerad eller raffinerad. 5o k;r OLJA; Bomeller Oliver, i 10 SkM BLY, oarbetad!:. fastager. 10 SkM BLÅR, Hampoch Lin-. 3o k;r i flaskor, bouteiller eller kru4oo M BOMULL. kor. i5o k:r BRÄNVIN: 5oo k;r Hamp-. Cognac, Genievre, Rum. 200 M PEPPAR, alla slag. 80 k;r Arrac. 4oo M PLOMMON, Catharinoch 100 M CACAO. Sviskon. 5oo M j CAFFE. 3oo M POMMERANSKNOPPAR och 100 M CANEL och CASSIA LIGNEA, SKAL, 200 M CORINTER. 3oo M RUSSIN. 5oo M FENKOL. 3oo tunnor SALT, Kok-.
Af dessa medel hafva för det dermed afsedda ändamål, från 1840 års början lill slutet af 2:dra qvartalet innevarande år, i öfverensstämmelse med Kongl. Majrts serskilda Nådiga anvisningar, utbetalts tillsammans 13,721 R:dr 28 sk. 6 r:st.; och som den under samma lid ytterligare influtna ekeskogslösen endast utgjort 10,858 R:dr 41 sk. 10 r:st., så har följaktligen den i Riksgälds-Conloret innestående" odisponerade behållningen af besagde medel under tiden minskats med 2,862 R:dr 34 sk. 8 r:st., eller till R:dr 180,413: 33. 11. ingående de till städerne Borås, Wenersborgs och Wexiös återuppbyggande meddelade låne-understöd. Jemte det Fullmägtige få hänvisa till de i 1843 års Revisions-Berättelse, sid. 26—29, förekommande uppgifter och framställningar, angående dessa lån, anse sig Fullmägtige, såsom tillägg härtill, böra anmäla, alt, till följd af den i November månad sistlidet år staden AVexiö ånyo öfvergångna eldsvåda, alla de byggnadslån, hvarför derstädes då nedbrunna hus voro intecknade, blifvit, vid slutet af samma år, till Riksgälds-Contoret återbetalda; och utgjorde dessa sålunda inbetalda låns sammanräknade belopp 74,300 I\:dr. Redan förut hade, på sätt i Revisionsberättelsen uppgifves, utaf lunesurnman 100,000 R:dr, ett belopp af 5,100 R:dr blifvit genom Byggnadscommitterade Aterlemnadt, såsom obegagnadt. Den nuvarande återstoden af det nämnde stad efter 1838 års eldsvåda beviljade och af Riksgälds-Conlorets medel utbetalda låneunderstöd utgör således endast 20,600 R:dr.
Och in* gen löneförbättring kan åstadkommas; utan mé* deist ert minskad personal Jag tillstyrker derfö* re, att Utskottets förslag må antagas. Förhållandet med ifrågavarande Corps är sådant, att dess åliggande består Uti den mest fatiganta och tidsödande sysslosättning, för hvilken de äro ringi a, 4 8 Den ig September f. m. lorita. Deras begäran, att blifva försatta i en bättre ställning, är således icke obillig, och synes till och med af klokheten påkallas, enär man besinnar svårigheten af Controli, i deri detaille , som dein tillhör. Herr af Borneman, Johari Aron : Jag tror, lika med Herr Hjerta, att örn en lönereglering är nödvändig för indelta Armeén, inträffas icke samma förhållande med Flottans Corpser. Någon dylik fråga har, i afseende, på derri, icke blifvit vackt Det är endast Constructions-Corpsen, som genom mig framställe behofvet af en billig rättelse och anhållit, att något afseende måtte göras å deras allmänt kända trägna tjenstgöring, Semes tre är för dem alldeles okänd, hvarje stund af den gående och kommande dagen påkallar deras tjenst, och Kongl. Majit har i Nåder föreskrifva för desse Officerare den strängaste theoretiska examen, hvilken, för Eleverne vid Corpsen, upptager 6 ä 7 års studier; derpå, följer ett flerårigt bemödande till den practiska kännedomens inhemtande, och äfven den utbildade GorrBtructeureh utan hvila fästad vid utöf ningen af sine kunskaper. Det är således egenteligen icke en löne tillökning, utan en rättvisa de begära; emedan de blefvo förbigångne vid 1818 års lönereglering, då Arméens Ingenieur Corps , med hvilken CortstruclionsCorpsen blifvit satt i parité, tillädes en sådan förmån. Jag anhåller derföre vördsamt, att Ridderskapet och Adeln må täckas bifalla hvad Utskottet tillstyrkt.
Ja, ja, kära du, det är för ledsamt med det lätt Men tyvärr, det är så vanligt. Jag tänker, han är inte sämre än alla andra. ANNA (häftigt). Alla andra! MAJORSKAN. tag finnas väl, hoppas jag. Men i alla fall, när han blir gift, så öfverger han nog ANNA (fundersamt). eget barn och Öfverger? Han kan väl inte öfverge sitt MAJORSKAN. han är så rik, att det gör ingenting. ANNA. som som och barnet, hvad blir det af barnet? MAJORSKAN (häftigt). excentrisk, som Karl brukar säga. Ett oäkta barn! Kära Anna, nu är du då riktigt ANNA (fortfarande tankfull). Men, mamma, jag förstår inte MAJORSKAN (hjärtligt). sinne ej förstå, och det bör häller inte en blygsam Nej, barnet mitt, sådant kan du med ditt rena Men Ellen, skulle hon vilja gifta sig med en man, Nej, naturligtvis får han betala för barnet, men Nå, nå, de fleste andra, menade jag. Undan 59 flicka tänka på. Jag hoppas, Ellen inte har hört den dumma historien. ANNA. hon fäster sitt hjärta vid honom? Borde hon inte få veta, hurudan Ahls är, innan MAJORSKAN. Låt henne bli lycklig. Nej, kära du, hvarför skulle man oroa barnet. ANNA (häftigt). förr eller senare måste förakta? Kan hon då bli lycklig med en man, som hon MAJORSKAN. sträng? Om vi kvinnor inte ville vara milda och förlåta, hur skulle det då gå? ANNA (bestämdt). Det skulle gå mycket bättre, mamma. MAJORSKAN (runkar på hufvudet). är! Ja, du har visst rätt det är mycken synd som inte borde finnas. (Suckar.) Ja, tyvärr är det så. Kära barn, man måste taga världen sådan den Förakta? Men, kära Anna, hur kan du vara så Men ser du, en hustru, som inte vill blunda och öfgör sin gubbe lycklig. verse med hvarjehanda, blir hvarken lycklig själf eller ANNA (grubblar). Kvinnan skall ju vara mannens hjälp? Ja visst, ja, det är hennes plikt! ANNA (fast). emot det onda.
Lilli för att visas åt de främmande. Emmi klädde på henne den allra vackraste mössa hon hade och satte för henne en splitter ny haklapp. Hon såg så söt ut med dem, att Emmi först måste be Silja komma och se på henne, innan hon fördes in. Fruarna gåfvo sin förtjusning luft, så fort Emmi med barnet uppenbarade sig i dörren. O, så söt! Och så täflade de om att taga Lilli i famnen, kyste och kramade henne och skrattade. Så söt, så söt! Emmi stod ett stycke ifrån och smålog. Hon viste ej rätt hvad det var, detta »så söt, så söt,» men slöt af alt att det måtte betyda någonting utomordentligt godt. Hastigt blefvo de dock allvarsamma. Frun berättade någonting hvad kunde det vara? Emmi förstod ingenting, emedan det sades på svenska. Emellertid gissade hon hvad det var, då hon såg deras ansikten antaga ett förfäradt uttryck. Herre gud, herre gud, nej, men tänk, stakkars barn! sade de. Tre par ögon riktades först ytterst medlidsamt mot blånaden i Lillis panna och sedan fulla af fasa mot Emmi. Ett sådant stycke! Emmi såg på mattan, på golfvet och väntade att från taket någonting skulle falla ned på hennes hufvud för att krossa henne med ett enda slag, eller slunga henne djupt under jorden. Ty säkert fans ej i hela världen någon så brottslig varelse som hon. Utan att våga lyfta upp sina ögon, viste och kände hon det till och med i fingerspetsarna och tårna att de alla sågo på henne, dessa fina, förnäma fruar, som själfva aldrig begingo något misstag. Huru skulle det ens hafva varit möjligt, de, som voro så utomordentligt kloka och stodo så högt öfver andra vanliga människor. Nu får du föra bort Lilli, hörde hon frun säga. Emmis händer hade plötsligt blifvit så slappa, att hon fruktade att fälla barnet, om hon nu tog det i famnen. Hör du? Där ser ni nu hurudan hon är, sade frun åter på svenska. Emmi kunde med möda taga de få stegen till fruns stol. Endast hoppet att åter komma ur deras åsyn bort till barnkammaren gaf henne krafter härtill.
Dett 22 Zebruarm tet i berörde Bilaga rörande Pensions Stakernö tillstyrrt: hwarom de Refpeeiiwe Mev-Ständen skullä genom Utdrag af Protoöoliel wänligell underrältaS. Iftt LUxra Mdag af Protokollet, häsilt i HögloftRidberskapets och Adelns Plenum den 21 Fedruarii l8i^ S-ä). Företogs till afgörande Bilagan Litt. C. till Stals-Uiffoktets Betänkande rörande Stats-regleringen innefattande Kongl. Hof-Hol-8talloch SlottsStaterne, samt Sta.s - iltffo tets den ra denNes pä bordel lagde Memorial, innefattande förklaringar öfwer wid berörde Bilaga gjorde anmärkningar. Efter noggrant skärsiävande häraf, lemnade HögloftRtdbersiapet och Ädeln sitt bifall till hwad Iltftvitek sig i alt öfrigt yttrat: Och hwad särskilt angick den frägan hurunnva Lönernö för Hennes Majit EnkeBrottniNgens Ofwerste-Marstalk och Ofwcr-Kammar. herre borde jenne deras innehafwandc deputat-wcd Utgå af Hennes Majus Underhalls Summa och hädanef er ej gradera Stais-Werket, ansäg HögloftRidderffapet och Ädeln detta ej förr an wid Ve nu wätande Jnnehafwarnes afgång böra inträffa, och desie Ulgilter således för det närwarande böra blott pä Indragnings-Staten upföras; Äfvensom, beträffande den af Siats-Ulftottel ÄikseNs Ständer underställda fräga HUruwida de 8262 R:d., hwilka blifwit Hennes Kongl. Höghet
Jag gjorde allt möjligt för att kunna åstadkomma detta; men kunde icke finna annan lokal derför än en bod, som var cn enskildt manege, och som Regementet då hyrde för att dressera sina hästar uti. Denna bod var belägen i f. d. bastionen Gustavus Magnus och staden öfverlåt den till Regementet, äfvensom marken hvarpå boden stod, så länge densamma bibehölls; men med vilkor att den icke skulle få hindra stadens tillbyggande. Nu visar sig denna bod vara till hinders, och meningen år alt taga bort den. Kommer nu Otterhälleberget att tillhöra Kronan i st. f. staden, så blir manege-byggnaden äfven ditflyllad, och då slipper manskapet att liera gånger om dagen marehera genom staden för alt komma till manegen och gymnastisera. Det är mycket som talar för det ifrågavar. bytet; hvadan jag tillstyrker propos. på bifall till Utsk:s betänk. Hr Få hr te us, Olof Immanuel: Jag instämmer med de föreg:de talare, som yttrat sig för bifall till Ulsk:s betänk, och går att redogöra för de grunder, hvarpå jag bygger denna mening. Jag anhåller i sådant afseende alt först få lill besvarande uplaga de anmärkn:r emot betänkandet, som 2:ne talare gjort och Den 17 April. 505 som icke redan blifvil besvarade. Den väsendtligaste anmärknm synes mig vara den, hvarpå upmärksarahetcn blifvit fästad uti Frih. Sljernsledts reservation, nemi. alt olika beräkningar blifvil gjorda i afseende på arealen af den jordrymd, som skulle af kronan till staden uplåtas. Det heter i reservationen: ”Uti K. Bef:h:des i Götheborg d. 20 Juni 1848 till K. M. afgifne und. utlåt, upgifves den del af oftaberörde upblandning, som sträcker sig emellan stora hamnkanalen oell en linea utdragen i vester långs Masthamnens norra kant, innehålla omkring 39,200 qvadratalnar.” Detta anförande hvilar helt och hållet på eli misstag. Det är icke K.