Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 170. ang:de reglering af utgifterna under Riksstatens andia hufvudtilel; N:o 171. anglde reglering af allm. indragningsstalen; JN:o 172. i fråga om jordeböckernas granskning; N:o 173. i anledn. af K. Rl:s nåd. propos., ang:de åtskilliga omständigheter i afseende på levereringen och förvaltningen af Kronans spannmålsräntor; N:o 17/ji. 0111 föreskrift till K. M:s Bef:h:de att, sedan utflyttningsmedlen för länet äro bestämda, meddela vederbörande hemmansinnehafvare underrättelse om tiden, när samma medel utfalla; N:o 175. 0111 förklaring öfver 4 § i Kförordn. d. 20 Jan. 1824, ang:de ändring eller utrifnirig af vattenverk, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling; N:o 176. nied tillkännagifvande af verkstäldt nytt val till ledamöter i Hemliga Utsk. efter Grosshandlaren J. U. Winberg och Lagmannen J. H. Ekstrand. Hr Hjerta, Lars Joh.: Frånvarande, då betänk, om stora sjötullen förevar, ber jag få uppläsa deanmärkntr, jag trott mig böra framställa mot detsamma, och dem jag önskar måtte tillåtas åtfölja det redan återremitterade betänk. Hr Hjerta uppläste derefter följande: Oaktadt flera bland Ståndets ledamöter redan upptagit till besvarande och vederläggning vissa delar af II. hevilla.- Utsk:s betänk. ang:de tullbevillningen, återstår ulan tvifvel ännu ett och annat i min tanka icke ovigtigt skäl att anföra emot såväl det hela af Utsk:s principer som detaillerna af deras tillämpning, hufvudsakligen i afseende på tullbeloppet å införseln af utländska slöjdevaror, samt utförseltullen å landets egna tillverkningar, hvaråt jag hoppas, att Utsk. må skänka sin uppmärksamhet.
Det förslag, som, i enlighet med 1843 års Revisorers hemställan, efter updrag, blifvit af en f. d. Tjensteman i Riksboksluts-Kont. afgifvet, upfyller ej på långt när ett sådant ändamål. En annan fråga är den, om det är möjligt att i Riksbokslutet tillvägabringa en minskad vidlyftighet. I första rummet förekommer härvid såsom önskvärdt, en större enkelhet i Slatsre - Den 22 December e. m. 35 gleringarne. NTill ju mindre antal Inbomstitlarne och deras debiteringsgrunder kunna reduceras, och ju färre vilkoren och föreskrifterne om de anslagne medlens disposition äro, ju mindre vidlyftigt blir Riksbokslulet. Elt annat hufvudsakligt medel till vidlyftighetens minskning vore en återgång till hvad Riksbokslulet var före år 1830. Fördelen af den då skedda utvidgning, före hvars införande Kongl. Stats-Kont. aldrig i frågan blifvit hördt, synes visserligen vara den, att för Riksstats-Anslagen fås en mera detaljerad redovisning i sjelfva Riks-Hufvudboken, och alt deruti ses, hvilka Behållningar hos de förvaltande verken finnas; men denna fördel molväges af olägenheten deraf, att just dessa Behållningar, som kunna bestå af kontant, förskotter, inventarier, fastigheter m. m., icke äro af samma natur, som Behällningarne i Statsverkets Kassor, och således ej kunna användas till hvilka Statens behof som helst, utan utgöra Tillgångar, inskränkta till vissa bestämda föremål. För alt i någon mån afhjelpa denna olägenhet, hafva Debetsbalanserne måst ökas med Reservationer lill motsvarande belopp, hvarigenom Reservationerne äfven lill sin natur blifvit delade i tvänne slag, elt hvartill endast allmänt disponibel tillgång finnes, och som beror på anordning af K. Slatskont. enl. hvad K. M. redan förordnat eller ytterligare förordnar, och ett, som kan hafva flera slags, dels disponibla, dels odisponibla tillgångar, om hvilkas användande det blott tillhörer vederbönde förvaltande Veik och Auktoriteter att besluta. Då 1830 års
Adelsköld befintlig kassa för sistnämnda brobyggnad .' 1,776: 60. utgjorde hela kontanta behållningen R:dr 17,834: 10, hvilken summa äfven finnes i ofvanstående tabell upptagen. Det belopp, som under titel »oredovisade anslag» finnes i nämnde tabell utbalanseradt, utgjordes af förskjutne kostnader till allmänna arbeten, nemligen: till Kongl. Majds Befallningshafvande i länen 16,105: 8. » sjön Tåkerns sänkning 53: 42. » undersökningar m. m 5,174: Summa R:dr 21,332: 50. § 2. En vid den underdåniga berättelsen fogad förteckning å sådana arbeten, till hvilka Kongl. Maj:t under år 1863 beviljat bidrag af allmänna medel, utvisar följande förhållande : Arbeten med understöd från: Riksstatens sjette hufvudtitel. Väganläggning mellan Högstorp och Råby gästgifvare gårdar i Jönköpings län Vägomläggning vid Baltora backe i Stockholms län Handelsoch sjöfarts-fonden. Upprensning af Aspholms segelled i Yenern Fördjupning af Karlbergs kanal Brobyggnad öfver Umeå eif vid Umeå stad, utöfver det af Rikets Ständer beviljade bidrag, 27,500 R:dr anslag och 55,000 R:dr lån, Vägbyggnads-Jonden. Vägomläggning vid och brobyggnad öfver Hjerpeström i Jemtlands län Dito mellan Slätthult och Sexdrega Af Rikets Ständer särskildt anvisade bidrag. Vägomläggning mellan Orrleken och Sundholmens gästgifvaregård i Elfsborgs län Anläggning af jernväg från Eslöfs station å södra stambanan till Ystad Dito dito mellan Köping och Uttersberg med grenbana till sjön Lillsvan Brobyggnad öfver Umeå eif, ytterligare bidrag Jemtlands kommunikationsled, ytterligare Beviljadt bidrag. Anslag. Under denna rubrik har uti föregående revisionsberättelser upptagits redogörelsen för såväl de under byggnad varande, som de redan färdiga banorna. En förändring härutinnan har dock blifvit nödig, sedan, jemlikt nådig skrifvelse till Chefen för Styrelsen — 110 — öfver statens jernvägstrafik af den 30
Vinner motionen bifall, till landsförvisnings-straffets uteslutande ur 3 §:n i missg.-balkens 1 cap., så borde, i likhet dermed, samma straff, hvad inländsk man beträffar, äfven ur den följande 4 § uteslutas och ersättas med något lämpligare; men hvad angår utländsk man, kan och bör det alltid qvarblifva. 502 Den 21) December f. m. I öfrigt hoppas jag att, vid den förvar, frågans vidare handläggning, uppmärksamhet skall komma att lemnäs åt professoren Schlyters reservation vid 12 cap. af den föreslagna nya slraffbalken. Efter uppläsningen af detta anförande, anhöll Ur Prytz att detsamma ej allenast malte jemte Gr. von Stedingks motion remitteras till LagUlsk. utan jemväl communiceras de öfriga RiksSt:n, derest sådan communicalion af motionen komrne alt äga rum. Frih. Cederström, Jakob: Gr. Stedingk har blifvit missförstådd, om man tror, att han åsyftat annat än en enkel tillämpning af innehållet 1 16 § Reg.F.; och ehuru det icke kan tillhöra en öfverläggning, huruvida domaremakt eller öfverdomstol möjligen skulle kunna i enskildt mål hafva förbisedt bestämmelserne i denna §, och vid pröfning af enskilda förhållanden i fråga om religions-ulöfning tillämpat 1734 års lag i st. f. att med hänsigt lill den förändring, som 16 § Reg.F, deruti modifikationsvis gjort och hvilken § står framför all annan lag såsom byggd på grunderne i denna §, företrädesvis tillämpa densamma; så är likväl klart, att stadgandet i berörde 16 §: att ”Konungen skall ingens samvete tvinga eller tvinga låta utan skydda hvar och en vid en fri utöfning af sin religion, så vidt han derigenom icke störer samhällets lugn eller allmän förargelse åstadkommer”, icke annorlunda kan förstås än att, om någon åstadkommit allmän förargelse, han är skyldig till näpst enligt allmänna lagen; har han åter stört allmänt lugn, då är det en svårare förbrytelse, som af lagen med svårare straff belägges.
Ja så skönt som aldrig det kommande kan bli. - DAMEN (mörknar). Det skulle du icke ha sagt! DEN OKÄNDE. Nej, jag medger det; och det gör mig redan ondt... DAMEN. Kan du lida? DEN OKÄNDE. sjelfförsvar sårar dig, så är det jag som får sårfebern. DAMEN. Det vill säga: Du är vapenlös mot mig? DEN OKÄNDE. du bär under ditt hjerta. Ja; och ändå mer nu, då du är skyddad af det oskyldiga väsen, Numera dubbelt, ty jag känner när du lider. Och då jag i AUGUST STRINDBERG DAMEN. Det skall bli min hämnare. DEN OKÄNDE. Eller min! - DAMEN (med tårar i rösten). Arma varelse: född i synd och skam, född till hämd, genom hat DEN OKÄNDE. Det var längesedan jag hörde dessa tonfall i din röst. DAMEN. Åh ja! DEN OKÄNDE. liknade en moders när hon talar till sitt barn! DAMEN. tro dig om godt; men i nästa ögonblick tänker jag: det är bara ett nytt sätt att lura mig. När du uttalar ordet moder, känner jag mig i stånd att endast Det var denna röst som en gång fångade mig, emedan den TILL DAMASKUS DEN OKÄNDE. Hvad ondt har jag gjort dig egentligen? DAMEN (villrådig). DEN OKÄNDE. Svara! hvad ondt har jag gjort dig? Till Damaskus. - DAMEN. Jag vet inte. DEN OKÄNDE. kan lura dig. Hitta på något! Säg så här: jag hatar dig, emedan jag icke AUGUST STRINDBERG DAMEN. Kan jag inte? Det är synd om dig! DEN OKÄNDE. Då har du något gift i klädningsfickan. DAMEN. Ja, det har jag! DEN OKÄNDE. på landsvägen? Hvad kan det vara? Hvem är det som kommer der borta DAMEN. Det är förebudet! DEN OKÄNDE. Är det en riktig menniska eller ett spöke! DAMEN. Från det förflutna! - DEN OKÄNDE. Han är klädd i frack och lagerkrans; men är barfota. DAMEN. Det är Cæsar. DEN OKÄNDE (förvirrad).
t underrättad öfwer de framställda frägorna, af hwilka, i synnerhet pä den sednare, lordrades et iiogare och mera klart swar. Fullmägkigas klokhet gjorde dock siutestgcn detta k-Lron Oör!r's försök ti! jnttk, och sivaret ivisade sig sjelf i Ika negus,'.8 oförmög. nhek ac meddela det äskade biträdet. Ar 1717 togs Myntet ifrån Langusn och lernnadeö ät Utländska Förpaktare, och 1718 urds.tttcS MyntsPlätarne ater til deras förra warde. Ifrån Haga wid Eda Skans astar Kong'. Mastc Dest fkrifwelse af den 4. Augnst! 1718 kU. 6,mco-Fuklmägtiga, angående Läne-kaneo»^rrelircnas fermand, lands lil ^Aisr, eller rättare .gnnultsrer. Fnllmägligs ädagalade wä! i bref til Kammar-(loils^inm., som fcck werkställighetrn pä sin lott, hurti detta ej instämde med öanguens Författningar och erhalina högtidliga loften: de understöddes ock deri hos Konungen af samma Lo1le»ium; men innan sivare! hann ankomma utfärdades lielnlunonen under den I. September. Lsngueu nödgades landes upgifwa mngefärljga beloppet af Inieresle! för dest Läne-L,nco Skuld, och sedermera utkom ?!ac„rer af de» 20. Noven,ber, oin kitte penningens erläggande af alla 'fruktbara Dsxirslsr, hwarS werkställighec likwäl, ge, ,nom Konungens död, alldeles sörfall.
Wi hafwa brutit den förmur, som stängde ost ifrän möjligheten att blifwa ett lyckligt Folk; Wi kunna icke läka ost genom stuggor af denna förmur hindras att komma till åtnjutande af lycksaligheten. Contractet emellan Konung och Folk, sä snärt det fans skadligt för det sednare, hafwa wi uphäfwit utan att höra den förra; Men Dykeri,Octroyen, som finnes menlig för det Allmännas rätt, stridande emot pligten att latta den olyckliges öde, och stadlig i mänga Oeconomiska afseende», skulle man, efter den af Högloft. Utstottel yttrade kanka, ej wäga ändra utan att höra Octroyens innehafware, som, satte i strid 7Zo Den i4 Zebruarri - mot det allmännas önskan, swarligen skola g i siva ett tillfredsställande sivar, och hwilket swar dessutom, ehwad det bkesme jak.-nde eller nekande, wäl aldrig kan inflyta pä Sränders räll att i, ämnet hos Ko« nungen i unbrrdärstghet förestå den Författning, som kan pryswas för Slaten nyttigast. Man mä ge. na medgifwa den af Hög^ofl. Ul^ skottet yrkade angetägehet att, i fall Dykeri Oetroyen uphäfwes, ersätta den förlust, som skulle derigenom Oclryens A lie-ägare tillskyndas; men denne ersättning stall förmvdcligen icke falla sivär. Dä man ä ena sidan »pläger hivad Compagniet sedan igog päkostat, och ä den andra, hivad under samma tid influtit, sä torde det blifva lätt att försätta Compagnie! i samma stick som det war innan Oetroyen emottogs; detta more ju akt rig igk i ordets egemeliga mening, hälla Delägarne stades ösa; och dä Skaten hwarken kan eller ivill undandraga sig, att efter sadan grundsatts äf billighet och räkrwisa älerköpa sin orätt wist bortstumpade rätt ail sjelf widtaga de för det allmänna nödige och nyktige författningar, sä more det utan anda
Angående påskyndande af Lag-CommittéenS arbete och granskning deraf* rörande förändring i Lagens stadgande uti 17 Cap. 2 $. Råttegångs - Balken 5 om förårtdradt sått för Författningars upplåsande i Kyrkorne; angående Sakågares fria val af R ittegångs-Ombud; om skyldighet för Håradshöfdingar att vid hvarje Tingsslut meddela Presterskapet HåradsRåtterries beslut i Brottmål m, ro.; angående ändring i 00 Cap. RåttegårigsBalken ; om ändring, förklaring eller upphå t värjde af åtskillige §§. uti Kongl. Förordningen den i5 Julii a8}8 rörande inteckning i 4*9 Den 30 Augusti e. m, fast egendom; och i anledning af våckt fråga om LagmansRåtternes upphörande. Lag-samt Allmänna Besvärsoch Oeconomii Utskottens: Angående enny Författning om Mått, Mål och Vigt; , i anledning af väckte Motioner om ofskaffande af all Expeditionslösen rn. rn.; om jemkning i SeglationsOrdningen till förmån för Rikets mindre Städer; rörande byggnadsskyldigheter vid Kyrkoherde-Boställen; och angående grunden för hemmans skyldighet att deltaga i Kyrkobyggnad, samt förbindelse för särskilde Lägenheter , som uti Extra Roteringen ingått, att berörde onus jemväl utgöra. - 1 t * ~é Allmänna Besvärsoch OeconomiUtskottets:
Preste-Ståndet väckt och till detta Utskott remitterad motion, har Herr Comminister Hedin föreslagit tvänne nya Lärares till - Allm. Bete.- ock Eion.-Ulsiollels Betänkande, N:o 118. 17 tillsättande vid de Apologist-skolor, sorn, enligt Kongl. Majus Nådiga Bref den i November 18 , blifvit utvidgade efter en så vidsträckt plan tor undervisningen, att lärjungarne skola derifrån afgå täll Universiteten, med tillräckliga kunskaper för undergående af Student-examen i alla dithörande Ämnen, med undantag af de gamla språken. Motionären har nemligen an•ett otillräekligt det antal af 3:ne Lärare, sorn i berörde Skolor for närvarande bestrider undervisningen, hvilken, utom hvad beträffar de gamla språket), är lika vidsträckt med den uti både Lärdoms-skolan och Gymnasium, hvarest likväl omkring 14 lärare äro anställde; och har han, till Stöd för sitt andragande, åberopat, att det 'ore bestyrkt al erfarenheten vid. örebro Apologistskola, att lärjungarnes antal vore allt för stort i förhållande till lärare-personalen. Vid remitterandet af denna motion, har Herr Biskopen Holmström deri instämt, med vitsordandet af det uppgifna behofTet lör berörde Skolor af en ökad lärare-personal. Då Kongl. Majus Nådiga Proposition, angående ny organisation af Rikets Elemeutar-Lär overk, torde vara att redan vid nästkommande Riksdag förvänta, samt, i anledning af vid denna Riksdag väckta motioner rörande Undervisningsverken, Utskottet i sitt Betänkande, N:o iin, hemställt, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det
Vid 16:te punkten: (angående extra Provincial-läkare.) a) Af Herr Sandels, L. G.: »Enär jag icke kunnat biträda den åsigt Utskottet uti denna punkt uttalat, får jag deremot afgifva min reservation och vördsamt föreslå, att Rikets Ständer ville i denna fråga lätta följande beslut: »att Rikets Ständer bevilja ett reservations-anslag af 3,000 R:dr, att af Kongl. Majit disponeras till löneförhöjning vid sådana extra provincialläkaretjenster, till hvilka vid inträffande ledighet ingen sökande sig anmält, oaktadt ledigheten varit 3:ne gånger kungjord, och med vilkor dels att dessa tjenster då betraktas som ordinarie provincialläkaretjenster, med hvilka militärläkaretjenst ej vidare får förenas, samt dels att kommunerna åtaga sig, att för sådana provincialläkare anskaffa och underhålla fri bostad.» b) Af Prosten Sondén: »Då extra provincialläkare hafva samma åligganden, som de ordinarie, synes mig intet skäl förefinnas till deras svagare lön, så vida man ej vill söka ett skäl dertill i deras rättighet att tillika innehafva annan tjenst. En så dan rättighet är af ingen betydelse, så länge omständigheterna lägga hinder för dess begagnande. När den åter kan begagnas, så uppstår derigenom visserligen en förmån för läkaren, som derigenom får dubbel lön, oftast högre än en ordinarie provincialläkare. Den ort han fått sig anvisad får deremot vanligen tidtals sakna läkarevård, nemligen då han bortkommenderas att tjenstgöra såsom bataljonsläkare eller dylikt. Detta, såsom mig synes, tänkvärda missförhållande, synes mig kunna afhjelpas genom bifall till Herr Beronii motion på det sätt, att åt hvarje extra provincialläkare, som icke innehar annan tjenst, bevilja 500 R:dr lönetillökning, och för detta ändamål i 1,000 R:dr såsom reservationsanslag ställes till Kongl. Maj:ts disposition.» c) Af Riksdagsfuilmägtigen Daniel Danielsson från Jönköpings län. Vid 78:de punkten: (angående liste Provincial-läkares anställning.) Af Friherre af Ugglas, Gust. och Prosten Sondén. Vid Stats-Ut skuttets Utlåtande Alio 13!).
Rättegångsbalken, fälla Borgmästaren, att för hvad honom i anförda måtto till last låge, böta 50 daler siifvermynt med Sexton R:dr 32 sk. banko. Beträffande åter den emot tvenne af Rådmännen jemväl anställda talan; så emedan icke visadt vore, att sedan handlingarne blifvit af Borgmästaren till den af dem, som förestått Borgmästareembetet, allemnade, sådant dröjsmål med målets föredragning och öfriga handläggning låge tillf. Borgmästaren till last, som borde till ansvar lagligen föranleda, eller den andre Rådmannen varit till uppehåll med målets afgörande vållande, funne Kongl. Hofrätten skäligt att de tilltalade Rådmännen från åtalet befria; varande den sistnämnde Rådmannens väckta påstående om upprättelse utan afseende lemnadt. Min mening hade varit, att Borgmästarens långvariga försummelse icke bordt lända Rådmännen till ursäkt för deras föga mindre långvariga uraktlåtenhet att från Borgmästaren återfordra handlingarna och draga försorg om ärendets handläggning. Alen jag har dock icke ansett min motgång i denna del vara af den vigt, att saken derföre bordt af mig vidare fullföljas. Efter det Konungens Befallningshafvande i Stockholms
Det är af sådan anleda, jag får hemställa, om icke, vid framställandet af propos, ett sådant amendement kunde göras. Hr Dalman: Det är för mig tillfredsställande, att Gr. Frölich ej uppfattat mitt yttrande på samma förvridna sätt, som Ilr Rosenblad. Om jag icke missminner mig, föllo mina ord så, att om man öfverenskom att endast några vissa dagar i veckan besöka den allmänna klubben, skulle man vara säker att träffa åtminstone några mer betydande ledamöter af Representationen, med hvilket uttryck jag afser sådane, sorn allmännare deltaga i debatterna, äro utsk:s-ledaroöter, eller mera intressera sig för ärendena än den stora mängden af representanter, åtminstone inom R. o. Ad. Det kan således icke komma i fråga att upprätta några listor eller utvälja några ledamöter genom acclamation. För öfrigt får jag tacka Gr. Frölich för den utveckling han gifvit min framställning, hvarvid jag tillika får förklara, att min mening icke vore, det R. o. Ad. skulle bestämma vissa dagar, då den allmänna klubben borde besökas, utan jag önskade endast, att genom Hr Frih. o. Landtm, måtte, pä samma sätt som BorgareSl:s Talman meddelat ifrågavar. inbjudning, en avis lemnäs, alt R. o. Ad. med nöje begagnade inbjudningen, och att Ståndet öfverenskommit besöka den Den 19 Februari f. m. t63 allmänna klubben 2:ne dagar i veckan, eller dera sorn föregå hvarje plenum. Hr Anckarsvärd, Aug.: I den form BorgareSi:s inbjudning kommit R. o. Ad. tillhanda, kan den, enligt min åsigt, ej leda till något resultat; utan synes mig bela inbjudningen ej förtjena ringaste afseende, emedan det förhållande redan ägt rum, alt det ena Ståndet med nöje sett ett annat Stånds ledamöter besöka Ståndets klubb, och således några sådana besök ej hittills varit förbjudna, utan man dertill förut ägt samma tillstånd. Jag har fattat Gr. Horns motion och H. Ex. Hr Gr.
N:o 123, i ani. af väckt motion om åtgärders vidtagande för verkställighet i Sverige af Norrska och i Norrige af Svenska embetsmyndigheters beslut. Hr Printzensköld, Garl: Den motion, som föranledt detta utlåt., är af samma innehåll som en utaf de motioner, hvilka i anledn. af Const.-Utsk:s s. k. Decharge-betänk. bär på Riddarhuset väcktes men å hvilka, såsom olagligen tillkomna, R. o. Ad. vägrade remiss. Sedan likväl dylika motioner blifvit hos andra Riks-Stånd väckta och till Utsk. remitterade, förekom en af dem uti gårdagens plenum och blef föremål för R. o. Ad:s beslut, ehuruväl jag protesterade emot behörigheten att till öfverläggning företaga en så beskaffad fråga. Jag inser visserligen att R. o. Ad. äfven denna gång skall förfara på enahanda sätt, men kan likväl icke underlåta att i prot. nedlägga min protest emot ett så grundlagsvidrigt sätt alt tillvägagå, ty då en fråga af ett riksstånd en gång blifvit förklarad olagligen tillkommen och på denna grund vägrad behandling, bör samma fråga aldrig under hvad form som helst kunna ånyo blifva föremål för samma Stånds öfverläggning. Hade ifrågavar:de motion i laglig ordning tillkommit, skulle jag gerna med min röst hafva understödt nu föredragne deröfver afgifne utlåt., men då jag icke kan gilla de medel som blifvit begagnade för alt bereda framgång åt frågan, måste jag, i öfverensstämmelse med hvad jag förut i ett dylikt fall förfarit, alvarligt protestera emot det nu föredragne utlåt:s uptagande till pröfning. Gr. Lagerbjelke, Gast.: Den siste värde talaren har om - 142 Den 6 Augusti. nämnt alt denna fråga tillförene under innevar. riksdag varit i motionsväg på Riddarhuset väckt samt alt å densamma remiss blifvit vägrad. Detta var för mig en aldeles okänd nyhet, men eftersom den värde ledamoten på denna omständighet grundat sitt yrkande att nu förevartde fråga icke borde till pröfning uptagas, så är väl förhållandet af honom bättre kändt än utaf mig.
Med afseende derpå att denna fråga, i händelse af afslag, framdeles torde återkomma och att bemödandet under tiden kommer att gå ut på att med institutets tillgångar betala skulden, hvilket torde vara skadligt för institutets verksamhet, vill jag emedlertid icke yrka afslag å Stats-Utsk:ts förslag, men det synes mig som en allvarlig erinran mot detta förfaringssätt bör från R. St:r utgå. Jag får således vördsamt hemställa att R. o. Ad, med bifall till Stats-Utsk:ts hemställan, mätte besluta att hos K. M:t anhålla att Styrelsen för Alnarps Landtbruksinstitut måtte förständigas att för framtiden undvika större utgifter än tillgångarne medgifva. Frih. von Schulzenheim, David: Lika med den siste värde talaren, vill jag icke motsätta mig det af K. M:t begärda och af Stats-Utsk:t tillstyrkta anslaget, och detta så mycket mera som jag skulle önska tredubbla de flesta anslag till denna hufvudtitel, som omfattar anslagen till landets modernäring, hvilken sannerligen både förtjenar och i närvarande stund behiifver framför alla andra ihågkornmas. Då jordbruket och de, som idka det, hufvudsakligast bidraga till Statens inkomster, är det verkligen icke för mycket hegardt, att de nödiga bildningsanstalter, hvarigenom ett rationelt och nationelt hushållningssätt och arbetsmethoder utbredas, äfven blifva tillräckligt doterade och dymedelst jordbruket satt i stånd, att i någon mån bättre uthärda de statsekonomiska experimenter, hvarför det genom en förvänd Bankoch Tullagstiftning under flere år varit utsatt; men i likhet med föregående värde talare har jag icke kunnat undgå att fästa mig dels vid det oformliga i Styrelsens för Alnarp förfaringssätt och dels vid de besynnerliga siffror, som i redogörelsen förekomma. Det måste äfven förefalla underligt att man, då icke alla önskningar genast uppfyllas, anser sig kunna draga vexel på framtiden, utan all försyn. Det är som om en person, hvilken fått i gåfva 200,000 rdr, skuldsatte sig år från år, förklarande att detta sker på grund af att han fått för litet för att kunna tillfredsställa alla sina önskningar.