Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den del af Betänkandet, hvarest omförmäle* frågan om upphörande af Bankens och hik. till R. Se. Utdrag dett 21 Sept. 182g. Riksgälds-Contoirets rättighet att hafva sitt fo-J rum i Svea Hof-Rätt, lades till Handlingarne. Yttrandet, angående de Academiska Domstolarne och Aöademiernes Rectorers executionsrätt, bifölls, Utlåtandet, i anledning äf framställningen om upphörande af Högloflige Ridderskapets och Adelns rättighet att i vissa mål hafva Hof-Rätt till förste Domstol, ansågs böra hvila, till dess Ridderskapets och Adelns beslut* angående denna fråga, blifver meddelädt. I öfrigt lät Ståndet bero vid det Utlåtande, I,ag-Utsköttét vid slutet af dess Betänkande afgifvit, i anledning af Herr Cronii och Riksdags-Fullmägtigen Nils Insulins der omförmälda motioner, S. D. Sedan Stats-Utskottets Utlåtande* N:o 23 5 i öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 124, i anledning äf några uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om Stats-Verkets tillstånd och behof, förekomna allmänna frågor, blifvit å nyo föredraget, fattades följande beslut: Forsta punkten: Ståndet beslöt, att Be tänkandet, angående Statsreglesjingen, må, efter de till Riks-Stånden inkomna Utgifts-Titlar, företagas till öfverläggning, utan afseende på den Verkan, sorn myntbestämning kan medföra. Andra och Tredje Punkterna af Utlåtart* det N:o 235 lades till Handlingame, Prot. ZJtdrag dia 21 Sept. 1-829. 5q Fjerde Punkten af Betänkandet N:o 134 bifölls. Femte Punkten ii Utlåtandet N:o 235 lades till Handlingarne.
Oaktadt frihetens eller, som andra säga, sjelfsvåldas vänner fordrat, alt alla band sk.ulle uphöra i Frankrike, har detta ej skett, utan der har, som sagdt är, lid efter annan, de gamla föi'fatln:ne blifvit åter uplifvade. Man har ej kunnat öfverenskomma om en ny författning. Conseil d'état är nu sysselsatt med utarbetandet af ett förslag. Jag har sett, alt uti ”Société d’économie politique” nyligen vid en diskussion ledamöternes tankar i detta hänseende varit hvarandra nästan diametralt motsatta. Två utmärkta skriftställare, Collot och Randot, stå ock i uppenbar strid emot hvarandra. Den ene ifrar för en frihet och den andra för inskränkningar. I Belgien, som hade samma lagstiftning som Frankrike, under det att dessa länder voro förenade, uphörde år 1827 föreskrifterna om de enskilta skogarne, och der har sedan några inskränkningar icke tillkommit, hvarföre ock frihetens vänner i Frankrike åberopa exemplet i Belgien, hvarest, under den nu fria regimen, skogarne icke lära missvårdas. Andra säga, att Belgiens exempel icke är tillämpligt på Frankrike. Jag för min del önskar, att man icke må hos K. M. begära utfärdandet af en författn., ang:de inskränkning af dispositionen af enskilta skogar, innan meningarne hunnit mera förenas, och våra egna förhållanden blifvit närmare utredda och undersökta. Alskillige andra delar af skogshushållningen kunna deremot företagas nu eller vid nästa Riksdag, om raan då får en Kongl. Propos. i ämnet. Tankarne äro föga delade derom, att något behöfver göras snart för att vårda våra 306 Den 11 November f. m. skogar, och hlajjd de åtgärder man genast kan vidtaga är äfven iden, att gifva ett godt exempel genom vården af det allmännas skogar. Del finnes dock en del af landet, sorn i della fall är vanlottad, och der förödelsen fortgår i mycket stor skala, och der sannolikt, om icke en något sämre konjunktur snart inträffar, det icke dröjer länge innan alla åtgärder komma för sent. Jag menar de Norrländske länen.
Jag finnér val, att han bör få behålla sin litel och sine öfriga prerogativer, om der finnes några; men representationsrätten bör han ej kunna äga inom tvänne stånd. Jag känner ingen författning som nekar Kyrkoherdar, som äro Adelsmän, att välja och väljas till Riksdagsmän inom PresteStåndet; och när då hvarje - Den 27 Maji. 335 je Kyrkoherde, vid alla Riksdagar, inom PresteStåndet antingen representera eller representeras, så anser jag oformligt, att samma man, som är representerad inom ett Stånd, sjelf representerar inom ett annat. Jag skulle alltså önska en sådan rättelse i detta missbruk, att hädanefter blef stadgadt, det ingen Prest finge vara Ledamot af Riddarhuset. BorgareStåndets representativa grundprincip ligger i närings-interesset, som bör representeras; men Närings-interesset och Embetsmanna-interesset äro likväl två alldeles olika ting; och till en principenligrepresentation af det förra, fordras följaktligen, att den icke utöfvas af Embetsman. Detta skäl har Betänkandetantagit, i frågan om BondeStåndet, som också representerar ett Närings-interesse, och mig synes, att det bör gälla lika till BorgareStåndet. Man känner det inflytande, som oftats vänskapen och aktningen, synnerligen i små Städer, lägges på de väljande, att ej neka Borgmästaren, att blifva Riksdagsman; men om saken är oriktig, så borde man frigöra de väljande från ett sådant inflytande, och jag tror derföre, att den rättelse borde antagas, att hädanefter hvarken Borgmästare eller Magistrats-personer finge väljas till Riksdagsmän. Då man gifvit en påökning åt BondeStåndet af alla ägare till Kronooch FrälseSkatte Ridd. o. Ad. Prot. VI B. II Afd. 49, 5o 586 Den 27 Maji. jord ; så ser jag icke hvarföre man nekat ägarne af Säteri och Frälsejord att också der ingå5 och jag nekar ej att jag tjcker mig här också finna någon brist i principhållning.
Per Eriksson Bälter Sven Ersson Ola Jönsson Gustaf Bolin Sven Rosenberg Johannes Andersson från Gefleborgs » Kopparbergs » Malmöhus Upsala län med 86 röster, » » Christianstads » Jönköpings » » » » » » 85 61 58 55 51 och till deras Suppleanter: Olof Larsson från Jemtlands län med 73 röster, Per Nilsson » Christianstads » » 63 » och Olof Olsson i Slängserud » Wermlands » » 41 » samt för revisionen vid lånekontoren i Göteborg : till Revisor: f. d. Riksdagsmannen Olof Thorell med 49 röster; till Suppleant: Johannes Andersson från Elfsborgs län med 45 röster; Malmö: till Revisor: Anders Persson från Christianstads län med 48 röster: till Suppleant: Sven Nilsson från Christianstads län med 58 röster; Wisby: till Revisor: Erik Johan Rudberg från Calmar län med 47 röster; till Suppleant: Gustaf Jonsson från Calmar län med 63 röster. S. D. Efter förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JVs 33, i anledning af motion angående kontroll å utöfvandet af rättigheten att försälja maltdrycker, blef samma Betänkande af Ståndet afslaget. S. D Vid föredragning af Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse JVs 13, angående riksdagens förlängning, blef samma skrifvelse af Ståndet godkänd, med ändring af ordet »anhålla» till äska. Den 27 Januari. Frän Höglo fl. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Remitterades till StatsUtskottet Kongl.
Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch Hirta nea - Ärenden hållet inför Hans Maj.t Konungen i Stats-Rådel ä Stockholms Slott den 5 December 182g. Närvarande: Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, H. E. Hr Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden; H. E. Hr Grefve Mörner. II. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin. Grefve af Ugglas. Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Stats-Secreteraren Skogman. Stats-Secreteraren uppläste i underdånighet till justering ett, till följe af Kongl. Majrts förut fattade Nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott, angåenende hyresfritt begagnande af General-Assistance - Contoirets hus, för en blifvande Lombard-låne-rörelse i Ilufvudstaden. Kongl. Maj:t täcktes, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla detta förslag, sådant det finnes Protocollet bilagdt, Kongl. Maj.-ts Nådiga Proposition N.o 8'g. g bilagdt, och befallte, att Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständers Stats-Utskott expedieras. Ex Protocollo A. F. Normelin, N:o 89. I Afslr. meddelad Exp.-U tsk. "Jt. 23 Jan. i83(?, KONGL. MAJ.-TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer3 angående förändrad redaction af 63 jjj. Regerings-Formen; Gif ven Stockholms Slott den 14 Januarii i83o. Sedan Kongl. Majit å Riks-Salen, den i denna månad, meddelat Rikets Ständer de skäl, hvarigenom Kongl. Majit funnit sig hindrad att antaga det, af Rikets Ständer, till dess Nådiga Sanction öfverlemnade Förslag till förändrad redaction af 63 §.
Af Herr Biskopen Doctor af Wingård* sorn dels yttrat, att det varit öcskansvärdt, att högst få och endast af nödvändighet påkallade Lagförändriogar vid denna Riks» dag företagits, då en snart fullbordad Allmän Lag kommer af nästa Ständer att i sitt sammanhang profves, jemts det Herr Biskoppen sökt ådagslägga menligheien af ostadighet och lättrörd ombyilighet i Lagstiftningen; dels ock anfört, att Utskottet väl såvida hyllat denea grundsats, sorn Utskottet - LagUtskottett Betånkanden, ii3 sköttet, af ömmande skäl, i ordningen bland förmånsrätter bibehållit Barnaarf vid sitt rum, men att, ehuru lika starka moraliska skäl ej kunna anföras för Kronans, Kyrkors och fromma Stiftelsers förmånsrätt, det likväl ej lärer kunna nekas att har förefinnes ett bättre Privilegium Causia* ån In* teckning kan ega, samt att Styrelse och Ständer, såsom vårdare af Statens rätt och Presterskapet, särskildt genom sitt Sysslo» manskap vid Kyrkors och de fattiges Cassör» förbundet till Tutel för dessa, alldeles icke böra medgifva uppoffrande äf denna för* månsrätt för en förmodad vidgad Credit. Herr Doctor Hedrén har förklarat att åfven han, af de skäl Harr Biskop Wingård anfört, skulle afstyrka alla partielle Lagförsndringar i förevarande frågor, om icke Bankens säkerhet här påkallade ett särskilde afseende för dess betryggande mot möjliga förluster, hädanefter så mycket nödvändi» gare, som Riksens Ständer så frikostigt utvidgat FastighetsLånefonden.
Kammar-Collegii omförmälde kungörelse bestämdt föreskrifver, att den ordinarie Härads-Nämnden förundte skjutsningsfribeten icke får begripas i vidsträcktare mon, '”än för den hemmansdel, Nämndemannen sjelf beror och för hvilken han, såsom egare, värd eller åbo är skrifven,” samt det af motionären, bland andra skäl, antydde förhållande, att nemligen Nämndemän, som möjligen kunde sätta sig i besittning af egendom, jemte den de förut innehade och bebodde, skulle kunna få skjutsfriheten utsträckt äfven till den sålunda senast förvärfvade, icke lärer kunna inträffa, utan att derigenom uppenbarligen lemnäs å sido föreskrifterna i åberopade gällande författningar ; hvilket i sådant fall kan rättas genom påkallad beifran af vedei börande embetsmyndighet; fördenskull får Ut skottet, sorn funnit sig icke kunna tillstyrka någon ändring i hvad nu finnes föreskrifvet om Nämndemäns skjutsningsfrihet, vördsamt hemställa, att motionärens förslag äfven i denna senare del icke må till någon Rikets Ilögloflige Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 20 Maj 18^0. Allm, Besv. och Ekoit-Utskoltcts Utlåtande, Av o 37. Ank. till Exp. TJtsk. den 26 Maj, kl. 12 middagen, Utlåtande, i anledning af väckt fråga otti utfärdande af nya Instructioner f ör Länsstyrelserna och deras underlydande tjenstemän. Herr Grefve Ankarsvärd, Carl Henric, har wti «n hos Högloft. Ridderskapet och Adeln väckt motion, sorn till Utskottet blifvit remitterad, föreslagit, att, innan den af Rikets Ständer begärda förnyade Instruction för Lan jshöfdinge-Embetena, Kronofogdar, Häradsskrifvare och Länsmän komme att utarbetas, Rikets Ständer måtte hos Kongl.
Banko-Reglementet föranleder, uppgående i Banko-Diskonten, inom linien förda lån oberäknade, lill 89,005 R:dr och i Handels-Diskonten lill 6000 R:dr; dels ock på serskilda räkningar i Bankens Deposilions-Afdelning, lill Låne-Kontors-Direktionens disposition anvisat skillnaden imellan det belopp, hvartill ofvanberörde förbindelser uppginge och de för Låne-Kontorel i Wisby anvisade förlag i och för laneoch kreditiv-rörelses bedrifvande; eller å räkningen för allmänna Diskoiilrörelsen 10,935 R:dr, å räkningen för diskontering och utlåning genom Handelsoch Närings-Diskonten 44,000 R:dr, samt å räkningen för Kassa-Kredili v 50,000 R:dr allt Banko; har nämnde Låne-Kontor med November månad trädt i verksamhet. Hvarvid Revisorerne tillika bordt anmäla, alt Fullmäktige hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att Wisby Låne-Konlors Assignationer på Rikets Ständers Bank mätte likasom Låne-Kontorens i Götheborg och Malmö enahanda assignalioner få i Kronans Uppbörd emottagas. §. 19. lill fortsättning af den redogörelse angående Metalliska Kassans Metalliska förändring, sorn meddelas uti Banko-Utskottets vid sednaste Riksdag Kassans fartill Rikets Ständer under N:o 10 afgifna berättelse, få Revisorerne mediind‘l,yardela följande: IG 1850 don 31 December . 1851 » 31 Mars » » 30 Juni » » G September . w «-/ O 1 förvandlad 21,825: 37. Special-Kassorna hafva utgifvit: 1,’tgifna Dukatcr. 1850 den 31 December 1831 » 31 Mars » » 30 Juni » >i feilfvermynt 25,200.
Då var det likväl icke saknaden af tableauer, sorn förefanns såsom motiv för uppskofvet, och Regeringen sjelf framställde visst icke något behof af dylika tableauer, som då förmodligen voro Öfverflödiga. Nu är det således temmeligen främmande, att Regeringen 6 år efteråt säger, att gransknings-ai betet ej kunde af Regeringen företagas, innan tableauerna blefvo färdiga. Jag hemställer, om icke detta är ett drag som karakteriserar ett ganska gammalt och orkeslöst systeme. Om R. o. Ad. ej skulle finna för godt att inskränka sin åtgärd i detta ämne, till att lagga Konungens förevar, skrifvelse till handlingarna, utan den remitteras till LagUtsk. ; så anhåller jag att särskildt få fasta LagUtskts uppmärksamhet vid Statsrådet Gr. Hårds reservation. Den innefattar en tanke, som åtminstone tål att öfvervägas, och som jag för min del funnit riklig, nemi. att Regeringen borde taga under behandling vissa större med hvarandra sammanhängande afdelningar af civil-lagförslaget samt framställa dem till R. Sits pröfning. Om LagUtsk. toge denna åsigt till ledning, kunde Utsk., om icke medhinna hela eller större delen af civil-lagförslaget, dock inkomma till Ständerna med utarbetade förslag i vissa delar deraf, sorn icke oskiljaktigt sammanhänga med det öfriga. Detta vore dock något vunnet. Frih. Gederström, Thure: Då jag i denna fråga uppträder, anser jag mig böra förklara, att jag, likasom de flere värde talare, som yttrat sig förut, högeligen önskar, all nya lagförslaget måtte så fort som möjligt blifva antaget; men jag anser mig icke kunna undgå att fästa uppmärksamhet derpå, alt en sådan åtgärd, som Hr Dalman föreslagit, att, i anleda, af hans motion, LagUtsk. skulle föreslå antagandet af det nya criminal-lagförsiaget, icke kan för närvar, till någon åtgärd föranleda; emedan jag skulle tro, att när man vill reformera en sak, måste man se till, Den 22 Ajiri 1. 325 alt verkställighet kan följa. Så väl Hr Dalman sorn Gr.
Vid marknader å landet, Ting och andra tillfällen, då större folksamlingar äga rum, råder nu en ordning och stillhet, sorn förut beklagligen saknades, och nu mera äro af allmogen de högst få, som begagna bränvin till dagligt bruk. Antalet af de uti härvarande Länsfängele förvarade fångar, som under näst före gående qvinqvennium tillsammans utgjorde 2,307, har under det sist förflutne icke uppgått till mera än 1,907, och således blifvit förminskadt med 400. Den uti förra berättelsen omförmalde Religions-Schism, som efter en Finsk prest vid namn Hedberg benämnes Hedbergianism, har ännu anhängare, dock allenast uti Norra Helsinglands domsaga samt Jerfsö socken af Vestra Helsingland. Deras antal har likväl genom presterskapets nitiska bemödanden blifvit förminskadt och anses nu icke uppgå till mera än 264. Till Mormonsecten hafva äfven några inom detta Län blifvit förledda; men deras antal är icke större än 12, och de hafva alla härifrån utflyttat till Danmark. Inom Länet hafva stundom infunnit sig Baptist-predikanter, som inför större och mindre folksamlingar hållit föredrag och till dem utdelat skrifter, hvaraf några blifvit förvillade; 'men deras antal, hvarom uppgift saknas, anses vara gan ska ringa. Inom alla församlingar i Länet finnas Folkskolor för undervisningens befräm jande inrättade. IVarinyar. Jordbruket idkas af allmogen på enahanda sätt som tillförene; hvarom beskrifning blifvit införd uti den år 1848 i underdånighet afgifne berättelse. Allenast några få possessionater hafva tillegnat sig nyare methoder och begagna sig af den förbättring uti åkerbruksredskapen, som under sednare tider blifvit införd; men man bör dock hoppas, att, sedan en Landtbruks-skola blifver i Länet inrättad, hvartill statsanslag blifvit af Eders Kongl. Majit i Nåder beviljadt, allmogen äfven skall tillegna sig de förbättringar i jordbruket, som under sednare tider blifvit uppfunne, och bereda sig de förmåner, som derigenom kunna vinnas.
För att emellertid gifva en någorlunda ledning för bedömandet af huru långt ofvannämnda, för Wermlands fältjägare nu årligen utgående kostnad räcker till det nya behofvet, äro uti bilagde tabell utförde samtliga kostnaderna för det nuvarande sappör-kompaniet. Häraf synes att statsverkets årliga utgifter för detta kompani utgöra: till befälets och underbefälets aflöning 10,116: 25. » stabens dito 1,580: — » manskapets aflöning och underhåll 24,117: 34. 35513. Efter denna beräkning skulle sålunda den nu utgående kostnaden för Wermlands fältjägare vara tillräcklig att medgifva det nuvarande sappör-kompaniets förändring till en pontonier-bataljon af frenne kompanier, äfven med tillägg af den vid en sådan förändring nödvändiga staben samt de mindre förändringar uti kompaniernes stat, som enligt chefens för ingeniör-corpsens underdåniga skrifvelse af den 9 Augusti 1859 dervid erfordrades, men hvilkas närmare pröfning kommitterade, af ofvan anförda skäl, ej anse sig nu böra företaga. 187 I afseende på öfvergången från Wermlands fältjägares nuvarande organisation till den, som Kongl. Maj:t kan komma att för ingeniör-trupperne bestämma, finnas tvenne vägar att välja. Den ena vore, att genast förändra fältjägarne till ingeniör-trupper. De årliga öfningarne skulle då utsträckas till de tvenne månader, hvarunder passevolantörerne äro lagligen förpligtigade att hålla manskapet samlade, och soldaterne derunder öfvas af ingeniör-befäl. Åtskilliga svårigheter skulle dock härvid uppstå, oafsedt den missbelåtenhet, som skulle uppkomma bland såväl manskap och passevolantörer som bland örtens innevånare. Att på en gång mottaga och öfva 600 man rekryter, ty i förhållande till sitt nya yrke voro de det samtelige, utan att ega någon stam, blefve en svår sak och hvartill ingeniör-corpsen saknar tillräckligt befäl. Redan följande året vore en sjettedel, och sedan årligen samma antal, borta, redan innan de hunnit erhålla någon bildning för ingeniör-yrket.
Men det hade icke ens fallit honom in att hon saknat honom, långt mindre att hon lidit af att han uteblef. Full frihet var ju öfverenskommelsen. Sedan de talat en stund om hans resa och om Upsala, kom hon till sist fram med det hon föresatt sig att säga honom: »Hör du, jag undrar ändå om jag icke skulle kunna vara dig till nytta på något sätt. Kan jag icke skrifva för dig? Du anar icke hvilken öfning jag har.» Han afböjde utan vidare. Men så småningom förde hon samtalet in på literatur och till sist lyckades hon få honom att tala om sin roman. Han blef intresserad och började draga upp konturerna i stora drag, han talade sig varm, gestikulerade med högra handen framför sig, der orden icke räckte till att hålla stämningen fram. Det såg ut som om han sutit der och målat med sin hand, bredt och flott, på en osynlig duk framför sig. »Har du ingenting alls färdigt?» frågade hon. »Nej. Endast några lösa utkast.» »Men du berättar bra. Du borde ha lätt för att skrifva.» »Ja, men så fort jag börjar kommer jag inte ur stället.» »Nu, när du ändå berättat det för mig kan jag ju gerna få se de der utkasten.» »Det är ingenting att se.» »Hvem vet. För resten tror jag, det skulle taga helt annan fart om du hade någon att tala med.» »Kom och gå med hem då», sade han hastigt och reste sig. Hon svarade ingenting, gick blott ut i tamburen och tog ytterplaggen på. På vägen tyckte hon ibland att det såg ut som om han ångrade sig, men han sade ingenting och hon låtsade ingenting märka. Då de kommit upp i hans rum och tagit ytterplaggen af drog han tigande ut en af sina skrifbordslådor och tog fram en oredig lunta pappersblad. »Ja, här ser du», sade han och visade henne skrifna och öfverkorsade, af masstals ändringar öfverklottrade sidor. Hon satte sig vid skrifbordet och han fick stå bredvid. Hon bläddrade i pappersbladen, men det var omöjligt att finna reda i dem. Samma sats kunde vara börjad om och om igen, det var nästan pinsamt att se den fruktansvärda kamp med stoffet som här var spår af.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. måhända behagade finna, att det af lir Munck af Rosenschöld nu upplästa 2 morn. af 49 §tn Riksd.Ordn. handlade om förhållandet då en sak från Utsk. återkommit, hvilket ej vore förhållandet i denna fråga. Hr Rosenblad, Bernil.: Frågan är så fullständigt utredd af Ur Frih. o. Landtm., sä att i afseende på dea torde tvifvel ej kunna uppslå om R. o. Ad. har rätt eller icke att besluta efter godtfinnande; och då jag icke kan finna något skäl hvarför R. o. Ad. skulle i denna enkla fråga uppskjuta afgörande!, då R. o. Ad. genom utsättandet af tiden i dag har fullkomligt rådrum att öfvertänka hvilka som böra väljas, tillstyrker jag att detta val må försiggå nästa Måndag. Frih. Cederström, Anders: Ehuru jag visserligen ej kan inse orsaken hvarför Hr Munck af Rosenschöld begärt denna fråga på bordet, kail jag likväl ej förena mig i den åsigt, att 49 §‘n Riksd.Ordn. endast har afseende på frågor, som komma ifrån, eller skola remitteras till Ulsk. Frih. Cederström, Jacob: Hela 2 mom. af 49 §;n handlar om då mål från Utsk. återkomma; och öfver hvarje fråga af annan än allmän beskaffenhet, d. v. s. öfver frå - De» 5 M a j. 27 gor, som angå hvarje Stånd särskildt, kan ofördröjligen beslutas, så framt ej en sådan genast lägges på bordet. Mom. angår saker, som ifrån Utsk. inkomma, de må vara af allmän beskaffenhet eller icke. Det gar ej an att annorlunda tolka delta morn., ocdi beror del alltså af It. o. Ad. alt besluta det valet skall (öi sigga nästa Måndag. Hr Lagerheim, Lars Magnus: Till bvad Frih.
Prop. N:o l\om Statsverket 1865. finge åtnjutas, att Kyrkoherden Wennerström, på grund af Nådiga Kungörelsen den 8 September 1824, endast egde att från och med 1859 års början sådan fyllnad tillgodonjuta: så hade Landshöfdinge-embetet, uppå ansökning af bemälde Kyrkoherde, hos Statskontoret begärt anordning å 84 Riksdaler 29 öre, sorn enligt at vederbörande verkstäld uträkning, utgjorde den ersättning, hvilken, jemlikt Kammar-Collegii förenämnda, lagakraltvunna utslag, borde Wennerström tillkomma för 1 tunna L4j$ kappar eller 9 kubikfot 1,85 kanna vederlagsspanmål, hälften råg och hälften korn, hvaraf han under åren 1859 till och med 1862 varit i mistning; — hemställande Statskontoret, med anledning af hvad sålunda förekommit och då några medel för denna godtgörelse icke vore till Statskontorets disposition anvisade, huruvida icke för åren 1859 1862 ofvanberörda 84 Riksdaler 29 öre, mot hvilket belopp vid hos Statskontoret skedd granskning någon anmärkning ej förekommit, kunde få anordnas af besparingarne å Åttonde Hufvudtiteln, samt att lika beskaffade utgift för åren 1863—1866 må, efter granskning af inkommande reqvisitioner och uträkningar, bestridas af samma tillgång. Uti häröfver infordradt och den 30 nästlidne Maj afgifvet ^utlåtande hade Kongl. Maj:ts och Rikets Kamrnar-Collegium förklarat sig i underdånighet instämma uti hvad Statskontoret sålunda yttrat och föreslagit. Statsrådet tillstyrkte i underdånighet, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder medgifva, att för åren 1859—1862 ett belopp af Attatiofyra Riksdaler 29 öre må til!