Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Få vi inte det? » » Jo, jo, och syltan också. » direktör Ranft, som genom inöfvandet af den Sedan den lilla frun pälsat af sig, kom hon klassiska komedien beredt oss njutningen af den fram i lampskenet. danske komikerns glänsande framställning. » Så varmt och skönt h ä r inne är, » sade hon, E n älskvärd liten » bagatell », » En guldbröllopsafton », ' gafs som förpjäs, och fingo vi i denna gnidande sina stela fingrar; » men mamma h a r lära känna h r Neumann som författare samt ju också redan satt in sina dubbelfönster. » F r u Grunder nickade jakande. hans konstnärskap från en delvis n y sida — den » Ja, Minna och jag h a det varmt samt lugnt känslosamma. Att h a n äfven h ä r k o m hjärlesträngar att sympatiskt dallra, därom buro klara och godt på alla sätt, n u sedan vi slagit oss i ögon och smattrande applåder nogsamt vittne. ro. Hagman, A. nöjsamhet. något tungsinta anlete. let. Det vore då riktig Berättelse för Idun visa sig som en öppen bok. Efter en t i d s tur, om bägge våra barn komme till oss i kväll, » sade gamla fru Grunder. korrespondens är j a g säker om, a t t m a n nå- af Vera Vinge. » Nå, det var gentilt! &gt; ' • !• » De fira sitt silfverbröllop. Ni är väl också terna just liknade en » markatta ». Med e t t: » Ja, mutter, vi skulle väl rakt inte bjudna, » frågade h a n de unga. Du m å tro de h a ett bråk därgingo hit, » svarade unga fru Felix. » Jaså, går ni? » sade sonen litet stramt. » Det är synd om Bismarck! Det är ändå han, som gjort Tyskland till gubben m e d eftertryck. » Minnas svarta sidenhvad det nu är. Nog borde den unge kejsaren klädning ä r väl fin och i godt skick? » lyser och värmer. besinna detta.
I anledning af vackt motion om skyldighet för Konungens Befallningshafvande att genom Promotorialer befordra enskiltes Lagsökningsärenden, då gäldenärerne vistas i an-' dre Län. N:o 81. I anledning af väckte motioner angående minskadt antal Nämnd vid så väl lagtima som urtima Ting. Af den 28 sistledne Maj. I anledning af väckt motion om lagförklaring rörande Löftesmäns rättighet att uppsäga Borgen. Fran Lagtamt Allmänna Besvärs - och OeconomieUtskott en: Af den 26 sistledne Maj. N:o 83* Öfver yrkade utvägar, att förej komma löse men arbetsföre personers kring-; 304 Den xi Juni i e. m, j strykande och bettlande 1 skygd af de pass, som, i ett eller annat lagligt hänseende, samt i stöd af gällande författningar, kunnat fördem blifva utfärdade. Fran Allmänna Besvärs - och Ekonomi - Utskottet: Af den 3i sistledne Maj. Öfver föreslagne ändringar uti Författningarne rörande Husbebofsbränvinsbränningen och dermed gemenskap egande ämnen. Upplästes till justering och godkändes ExpeditionsUtskottets insände förslag till Riksens Ständers underdåniga address till Hennes Maj:t Drottningen, med lyckönskning öfver Hennes Maj:ts återkomst till Sverige. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloft. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 6 Junii 1823. S. D. Remitterades till SiatsUtskottet: Herr Rosenblads, Bernhard, motion, om åt - Den ii Junti e, m. åtgärders vidtagande till utdelning af Ridderskapets och Adelns Protocoller tor sistledne Riksdag; junte Herr Ribens,Carl Wilhelm, rörande samina ämne, aigifne .yttrande. Ut supra* Utdrag af Protocollet hållet hos Höglofl.
I dessa, med flera fall, der skyndsamt tillvägabringandc af skjutsinrättning erfordras, och der för den resande blifver föga kännbart om han ock nödgas utgifva flerdubbel lega mot den vanliga, i jemförelse med de svårigheter, som för honom skulle uppstå derest någon skjutsinrättning ej funnes honom till hjelp, torde Konungens Befallningshafvande böra ega myndighet att tillvägabringa entreprenad till hvad lega, som för skjutsningen må behöfva betingas. Det är derföre, som Utskottet, med anledning af Johan Bergströms i förra Betänkandet omförmäida motion, hemställer, 6 Sammans. Staissamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 40: att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet begära, att då behof af ny skjutsinrättning å farväg äfvensom vid jernvägeller kanalstation uppstår, och sådan icke kan åstadkommas utan de gamla skjutslagens ytterligare betungande, vederbörande länsstyrelser må ega att på sådant ställe bereda skjutsinrättning, på det sätt, att skjutsningsskyldigheten, efter entreprenadauktion, öfverlemna» till den, som erbjuder sig att för minsta lega per mil befordra resande; och att resande må förpligtas att vid sådan skjutsinrättning, utan afseende å den allmänt gällande skjutslegan, betala för hvarje mil det belopp, för hvilket entreprenören vid auktionen förbundit sig att bestrida skjutsen. Slutligen hade Utskottet i sitt Betänkande N:o 21, under förutsättning att den af Utskottet då föreslagna grund för skjuts besvärets ordnande blefve af Rikets Ständer gillad, tillstyrkt det måtte å Riks-statens Sjunde Hufvudtitel anvisas ett årligt reservationsanslag af 70,000 R:dr R:mt, att till Postverket utgå såsom ersättning för den ökade kostnad, som genom postskjutslegans höjande till likhet med gällande entreprenadlega komme att uppstå; med bemyndigande tillika för Post-styrelsen att använda de besparingar, som å detta anslag kunde göras, till ordnande å postvägar af gemensam befordran af post och resande.
Uti ett anförande i ett föregående plenum, då fråga var om detta betänk, i dess helhet, yttrade jag, att jag ämnade, då i5 § skulle förekomma, yttra några ord om deri förekommande ämne. Constit.Utsk. har i sina premisser, såsom grund, hvarför det tillstyrkt i frågavar. förändring i i5 §, yttrat, alt säteri samt rå- oell rörshemmansägare af allmogen till representationsrätt i BondeSt. ledan äro qvalifieerade genom samma yrke och samma sjelfständighet. Jag kan icke finna, att ordet allmoge antyder en så ingripande egenskap hos representanten, att man ej bort utgå från en annan princip, nemi. att efterse, hvilka personer äro lika qvalifieerade lill representation i BondeSt. som de, hvilka innefattas under benämningen allmoge. För mig synes, att den restriction, enligt hvilken endast de, som tillhöra allmogen, skola kunna vinna inträde i BondeSt. borde försvinna, och alt Utsk. med mera uppmärksamhet bort följa en derom till Utsk. inlemnad motion af en bland R. o. Ad:s ledamöter. För min del inser jag visserligen svårigheten att vinna bifall å det yrkande, att i5 § måtte återremitteras, med begäran, att deremot af hvarje härads afla hemmansägare måtte, med röstberäkning efter hemmantalet, en bland de röstande utväljas såsom häradets riksdagsfullmägtig till BondeSt.; men jag nödgas dock anhålla derom, emedan det är min fullkomliga öfvertygelse, alt, för att kunna enligt min förut yttrade önskan i framtiden tillvägabringa en ändamålsenlig representationsförändring, det är nödvändigt, att något Stand blir så organiseradt, att det kan uttrycka landels opinion oro behöfvet af en sådan förändring och sättet att bereda densamma. Jag vågar yttra den öfvertygelse, att för närvar. RiksSttu icke äro så qvalifieerade, att de kunna framföra uttrycket af den allmänna opinionen 0111 behofvet och rätta sältet att verkställa en representationsförändring; men om man åtminstone kunde erhålla ett
I afseende å ett dylikt onus, som det förevarande, synes ock en så beskaffad åtgerd så mycket mindre böra mola någon betänklighet, som fråga icke är om ändring uti af ålder bestämda skatter, som till visst belopp äro vid hvarje hemman fästade, utan om nödig jemnkning uti ett besvär, som under den förflutna liden betydligen förändrats och äfven, om det skulle utgöras, såsom hittills, vore underkastadt väsendtliga omvexlingar, allt efter skiftningarne uti kommunikationerne och rörelsens riktning. Det bör ej heller förbises, att då, i följd af entreprenader, skjulsningsskyldigheten fullgöres genom kontant afgift, giltigt skäl icke förefinnes, att sådane hemman, hvilka, ehuru skjutsningsskyldighet underkastade, likväl, i anseende till sitt läge, icke kunnat till utgörande af sådan vid något gästgifveri indelas, skola vara ifrån dylik afgift befriade. Hvad särskildt beträffar fångskjulsen, så hafva, till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 27 A pi il 1849, entreprenadauktioner blifvit hällne, utan att syftemålet dermed vunnits, utom i Skara, der anbud erhölls på forslingen af en arrestant efter en häst emot 24 sk. per mil och i förhållande dertill för flera hästar. Sedermera hafva dock samtlige länsmännen, på Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes uppmaning, åtagit sig att för forsling till länshäktet af en försvarslös eller bötesdömd person endast beräkna skjuts efter en häst å 24 sk. Banko milen för framoch återresan, hvarigenom ej obetydlig besparing vinnes: och har derjemte entreprenad för 5 år blifvit afslutad om forsling af arrestanter ifrån länshäktet till alla inom 3 mil belägna gästgifvaregårdar samt ransakningsoch afstraflnings-slällen, äfvensom åter till länshäktet, emot 14 sk. 6 rst. Banko milen per häst.
Det är visserligen en sanning, och derom har Hr Tersmeden ganska riktigt uplyst, att detta ord återfinnes i den nuv:de Grundlagen, men det lärer väl icke kunna nekas, att detta ord är alldeles oegentligt i det sammanhang det står; ty man kan väl icke på allvar mena, att Rikena Sverige och Norge utgöra Konungens egendom eller tillhörighet. Dessutom tror jag, att det skulle föranleda en ganska stor tvetydighet, fy hvad skall man förstå med uttrycket: »Sina Riken»? Är det alla de lund, som äro under Hans styrelse? Om så är, vill jag fästa upmärksamhet derpå, att vi äga en besittning långt bort, nemi. S:t Barthelemy; om det nu skulle falla Konungen in, att för Sin helsås skull göra en resa dit och vistas på denna ö, så hemställer jag, om Han vore inom Sina Riken eller icke? Jag skulle tro det vara rättast att begagna samma ord som stå i början af §:n, eller: »utom Sverige och Norge», och att således med'uteslutandet af ordet: »Sina», det komme att heta: »så länge hon utom Sverige och Norge vistas.» Jag instämmer derföre fullkomligt med Gr. Anckarsvärd och anser att Const.- Utsk., då det sysselsatt sig med förändringar i öfrigt, äfven borde hafva fästat afseende vid denna. I afseende på InterimsRegeringen har Hr Tersmeden anmärkt, att Norrmännen aldrig skulle kunna gå in på att Norrska Statsrådsledamöter komme att ställas till ansvar. Deri har Hr Tersmeden mycket rätt, och det är just derföre sorn jag yrkar på, att icke Norrmän må finnas i den Svenska Regeringen i och för andra ärenden än dem som äro gemensamma för Sverige och Norge; likasom jag föreställer mig, att Norrmännen helst se att Svenska rådgifvare icke deltaga i och afgöra de ärenden som uteslutande röra Norge. Om stadgandet blefve sådant, som det f. n. finnes i Grundlagen, der det heter i 40 §:n: »Blifver
Dessa tabeller utvisa hvilka fabriker, som blifvit inrättade under de 100 år, som prohibitiv-systemet, nära nog oafbrutet i Sverige varit rådande; och de visa äfven, att i samma mån förbuden blifvit upphäfna, hafva dessa fabrikör i hög grad blifvit ökade inom landet. Detta exempel måste vara tillräckligt för Sverige, efter det är hemtadt just från Sveriges egna förhållanden, i afseende på hvad den siste värde talaren anfört, instämmer jag med honom deruti, att det icke finnes något land, — hvilket således äfven måste gälla om Sverige, — der man icke kan vara öfvertygad om att kunna få varor olofligen införda mot en viss assurance-prsemie. Jag skulle dock tro, att denna proemie nu måste vara ganska dyr; jag har säker anledn. till denna för - Den 12 Mars, i3i modan, odi just deruppå grundar jag mitt påstående, att fabrikerna ingalunda något förlora, om prohibitiv-syslemet upphäfdes. I närvar, tidpunkt, då förbuden fortfara, måste lurendrejeri äga rum, men när bevakningen är på den punkt, att det medför ganska mycken risk att försnilla, och höga proemier måste betalas; så är det gifvet, att den trafikerande väljer att gå på tullkammaren och erlägga tullen, hellre än alt riskera förlusten af varan. Följden blir, att fabrikören bar att tälla med en förtullad vara, och då bör lian kunna bestå, såvida fabriken är af sådan beskaffenhet, att den kan egna sig att bedrifvas i Sverige; och för alla dem, sorn icke äro af sådan beskaffenhet, har jag ingen consideration; må de gerna falla, ty de äro, efter min öfvertygelse, en kräfta för landet. De naturliga fabrikerna äro sådana, alt de kunna gifva oss tillräcklig sysselsättning. Sådana äro klädes-, tobaks-, socker-och bomullsfabriker, många andra att förtiga, och dessa kunna mycket val bestå täflan med utlärulningen, om de få fritt utveckla sig.
Hans Exeellence Grefve Ruuth, utaf RiksgäldsContoirets medel „ utaf Wismarska Pantskil|jngen , till Staden Ystad för Casernbyggnaden Lån utaf K. BergsCollegii f. d. Gussa . „ utaf f. d. Skånska Hingst practniiCassan (liqvideras af Statsverket) , utaf f. d. Allmänna HingstmedelsCassan Utdelningar på Actier uti Trollhätte Slussverk samt Södertelje Canal, hvilka tillhört f. d. Konung Gustaf Adolph Utdelning på Actier i Götha Canal, hvilka tillhört Högstsalig H. M:t EnkeDrottningen Hedvig Elisabeth Charlotta På RiksgäldsContoirets Insättningar i Tre-procents-Lånet Utbetalningar: RiksgäldsContoirets räntebärande Skulder: Lånet med Sex procents ränta Lånet med Fem-procents dito LifränteLånet å 8J p:ct Högstsalig H. M:t Konung Carl Xllhs Hemgifts-Capital å 5 p:ct, Trollhätte SlussVerks Lottsedlar å 12 p:ct Capital Afbetalning Ränta. — 2,883 36 332 44 5ooo 3,8oo — 35,2oo| — | — | i2,og5|4o|—1 Återstoden för år 1827 af den vid i8i5 års Riksdag funderade årliga Ränta till II. M|t Konungen På Anslagen utaf Allmänna Bevill ningen: Till fyllnad i StalsBehofven, nemi. återstod på 1827 års Anslag 803,162: i5. Afbetalning på StatsVerkets skuld,till Banken för år 1828 Ofvannämude årliga Ränta till H. M:t Konungen för år 1828 Enligt Kongl, Majtts Nådiga Anordning, utbetaldt på Mindre Creditivet Förskott till omkostnader vid Charta;Sigillatae
Och i en blixt stod flickan, »Morgonfrisk, morgonklädd», just som »Ungmön i lunden», – och äfvenväl hon band på sitt jagtnät, det vill säga, hon lät nålen ila genom kammarduken med konstfärdig snabbhet, och jagad af en tanke som gaf den mångdubblad fart. Tiden var ännu icke långt framliden på morgonen. Visaren pekade blott på sju, och Melida föresatte sig att före klockan nio – familjens samlingstimma – hafva uträttat storverk med nålen, för att sedan på förmiddagen kunna vara ledig, och tillgänglig för Olof, utan alla samvetsagg, och utan att förtjena bannor af mamma. De voro vidt skiljda de föresatser och beslut som togos på samma tid, under samma vårsol, men i syskonbarnens olika bröst, fast den arma Melida i sin kärleksfulla oskuld trodde att blott ett enda hjerta slog i båda, en enda själ lifvade båda. Klockan nio samlades man i frukost-rummet, alla – utom Olof. Man väntade en liten stund, fadern – otålig öfver att ej få sitt kaffe, modern – alltid vresig öfver all sorts väntan, dottern – med kärlekens hela oro, för hvilken väntan på den älskade är en tortyr. Man väntade, men ingen Olof kom. Man sände bud, men det återkom med rapport att Olofs rum var tomt, man sände ännu ett, och detta återkom med ett försegladt bref till Melida. Farväl j rosor som blomstrade på flickans kind! Farväl du eld som brann i hennes öga! farväl j svällande purpurläppar, öfver hvilka de lätta blomstersuckar, som den lyckliga kärleken pressar ur det fulla hjertat, så ofta halkat! Farväl j suckar! Farväl du lekande skämt, du oskuldsfulla joller, som hade kunnat locka en död att le, en lefnadstrött att stadna en sekund i ilfarten till grafven! Farväl j rosiga, florbetäckta förhoppningar! Farväl j förespeglingar af framtiden, som ofta lockade en hel morgonrodnads flammor på jungfru-kinden! Farväl j glädjesånger, j dansande lätta fjät, som knappast böjde ängens vekaste blomma mer, än att hon stoltare än förut reste sitt hufvud, annars så skyggt för den minsta vindflägt!
48.0 till beredande af delagtigliet för Borgmä stare och Commissionslandtmätare i Civi 1-Statens Pensions-lnrättning . * ♦ 49:o till Folkundervisningens befrämjande. Se Folkundervisningen, om skyddsafgiften. Ansia g s summor y beviljade vid Riksdagen, om tiden och sättet för utgående af * * . Preste Ståndet. Borgare Ständet. Se Besvärsskrifter. Apologist, om anställande af en sådan vid Fahlu Högre Lärdoms-Skola Apologisteller Heiloch böndags-Skolor i Stä derne, om inrättande af . Apologist-Skolan i Haparanda, om ytterligare en Lärares anställande derstädes . „ Svar på återremiss Apologist-Skoloröe, ahg:de Were Lärares anställande derstädes Apotheksprivilegier, an gide deras amortering Arbetscommencleringarj om befrielse för indelte Soldaten eller ersättning derför . Svar på återremiss Arbetshus, om inrättande deraf i hvarje Län . Arbetsinrättningar, om skyddsafgiftens användarn de dertill Svar på återremiss Arbetsoch 1'ionnier-Corpserne, äng:de derifrån frigifnes förpassande till hemorten , . , angående kroppstraffs undergående ä Carls horg, inom fästningen Arbets-Skolor i förening med Folk-Skolor, ang:de Arfom oäkta harns rätt dertill efter moder Svar på återremiss , Arfsrätt. Se Giftorätt. Arfvinge, inländsk, sorn begifvit sig bort, utan att lyfta tillfallet arf, angtde . , . Svar j>å återremiss . Arfvode för afsl utande af Banco-Discont-Verkets Räkenskaper lör renskrifning af Banco-Utskottets Pro tocoll Arfvoden åt 3 nya Ledamöter af Lagberedningen. Se Lagberedning. Arméens PensiOns-Cassa, dess revision, anglde. Se Anmälan 57. angående fyllnad i pensioner för Delegare från Flottan. Se Hufvudtitel 9:de. Arrend/af gift. Se Academihemman, Lunds
Kanalens vatten slog sakta mot ruinerna. Han tillfrisknade och hvad hade han för annat parti än att spela den ädelmodiges roll, och gifva de båda, som räddat honom från döden till ett fördärfvadt lif, sin faderliga välsignelse, hvilken annan utväg än att i öfverseende återfinna sin förlorade värdighet? Han blef frisk och hängde trots allt fast vid George Sand, men ej mer med kärlekens lycka, utan med förhäxningens makt, med en lidelse, hvilkens dolda rot var lusten att i sin tur få spela bödel. Som han en gång vunnit henne med sina tjugutre års öfvermod och ungdom, vann han henne igen med hämndbegärets och hatets viljestyrka, förklädd till längtan, och hon, som äflats att behandla honom som sin »gamin», med en trettiårig kvinnas moderliga öfverlägsenhet inför ett barns svagheter, blef nu offret, förtrolladt af plågoanden. När han vill skiljas ifrån henne, klipper hon af sig sina lockar och sänder honom dem som en grekisk kurtisan sitt offer till en förtörnad kärleksguds altare. Hon tigger om hans slag. Det är den sista, hemskaste fasen af deras kärlek, då George Sand efter att hafva till leda njutit af sin venetianska idyll med Pagello och förbrukat allt hvad den hederlige doktorn kunde äga af romantiska resurser, återkom till Paris i augusti 1834 och åter blef Mussets älskarinna. Under ett halft års tid, till första dagarna af mars år 1835, då George Sand ändtligen på allvar bröt kedjan, med hvilken de som ett par fördömda voro länkade vid hvarandra, räckte deras kärleks dödsryckning. Under ett halft år flydde de hvarandra och bönföllo hvarandra om möten, försonades under nätter af gråt och extas och uppvaknade till grå dagar af kval med beskyllningar på läpparna och hat i hjärtat. Mellan Quai Malaquais, där George Sand bodde och Rue de Grenelle, hvarest Musset hade sitt hem, gick en hemsk via dolorosa, och på den förföljde de hvarandra, undveko hvarandra som spöken, råkades som ett par döda och sökte i kyssar utan glädje och möten utan morgonrodnad få lif igen.
– Du – hvad är det för dig?! sade Louise spotskt men såg i detsamma rädd ut i blicken – du är fri du, kan bara lämna mig, när du vill, och resa till en annan stat. – Nej – hviskade Tore hest – jag kan inte det, jag har den där gamla usla hundtroheten i kroppen, jag är inte fri, jag får bära. Hon famlade efter hans hand och lade den öfver sina ögon. Så gingo de hem tigande. Söndagen därpå begaf sig Tore in till Chicagos Jackson Park. Färgskrinet var med, han älskade att hålla det i handen en gång emellan. Från förstadsparkerna kommo skrindor lastade med tomma ölbuteljer och skrålande skandinaver, flickor och gossar som tillbringat natten i sus och dus i det gröna. Kyrkfolket blickade förtörnadt från dem till Tores målarskrin. Därute var ännu ljufligt stilla. Michigan låg kyligt höstblå och träden fällde ett och annat rödgult blad. Tore satte sig stilla på en bänk och tog upp en halffärdig snustorr duk. Af gammal vana såg han oroligt på den för att iakttaga effekten. En herre på velociped, åtföljd af en likaledes bicyklande negerbetjänt, hjulade gången fram och stannade framför Tores bänk. – Vacker morgon, sir, sade han lefnadsfriskt och slog sig sällskapligt ned. – Jag är en främling – österifrån, sir – men jag förstår att värdera er vackra sjö ... Ah ni målar – jag hade en son, som ... ja herre – han dog. Samtalet fortsatte. Det blef djupare, mer innehållsrikt. Främlingen kastade sina armar om soffans ryggstöd och stödde hufvudet i flata handen, hans genomträngande ögon lämnade icke Tores ansikte. Och Tore, som hade en dunkel känsla af, att hans lif berodde på denna minut, lyckades inför denne vildt främmande man vara sig själf så, som han sällan hade omedelbarhet nog att vara. När de slutligen skildes, räckte mannen svensken sin hand. – Mister Hultman, min vän Moss et Son i Filadelfia behöfver en fönsterdekoratör, och jag är säker, att han skulle vara lycklig att få betjäna sig af er talang.
Lag varit gällande, en mängd Rättegångar stannat vid HofRätternes Domslut just derföre, att tappande Parter, hvilka ej inom sig varit ölvertygade, att hafva rättvisan på sin IÖ4 Lagutskottets Betänkanden, sida, icke velat äfventyra forlusten af Revisions-skilling, för att få framlägga sine saker under Konungens skärskådande; och det år äfven kändt, att Högsta Domstolen medhunnit, att utan förstärkning af Extra Ledamöter, med erforderlig skyndsamhet afgöra de mål, som från Hof Rätterne dit inkommit. Enär ej allenastden medellöse, utan äfven den, hvilken saknar det i so:de Cap. 6 $. Rättegångs Balken bestämda förmogenhetsbelopp. aro frikallade från Revisions-skillings insättande, och Parter, som dertill åro skyldiga, återfå densamma så vida Kongl. Majit i någon del ändrar eller rättar HofRatten8 Dom; finner jag ingen olägenhet, som förtjenar afseende, ligga uti Revisionsskillingens bibehållande, helst den, som utan befogenhet besvärat Kongl. Maj:t med sin saks pröfning och såmedelst jemväl en längre tid obehörigen uppehållit sin Vederpart i dess rätts utfående, tyckes mig böra, såsom en billig näpst för detta sitt otillständiga förhållande, plikta med Revisionsskillingens förlust. Deremot, om Revisions-skillingen afskaffas, tror jag att deraf skola, jemte det att ett lättare sätt derigenom beredes till Rättegångars förlängande och Parters ofta dermed förenade lidande, tvånne för Staten betungande följder snart nog komma att rönäs. Den första vore att emedan de Revisions-skillingar, hvilka i anseende till Kon-^ ungens fastställelse å HolRltternes Domslut, LagUtskottets Betänkande«. I6y tillfalla HofRättsLedamöterne, utgöra en icke obetydlig del i desses Löneförmåner, kunde Staten icke billigtvis undgå att gifva dem en motsvarande ersättning eller tillökning, i deras nu af Statsverket utgående löner; och den andra följden blefve den, att så många saker skulle dragas under Kongl.