Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 37 öre eller 33£ procent för manufakturisterne och 39^ procent för förläggarne, behållna tillgången för den allmänna lånerätten ansågs uppgå till 2,639,161 R:dr 61 öre, hvilken summa, fördelad mellan de i samma lånerätt deltagande idkare, medgaf en lånerätts-procent — 5 — för första klassens idkare af 11 procent, för andra klassens af 81 procent och för tredje klassens af 5', procent utaf 1858 års tillverkningsvärde, eller för forsta klassens 1A procent, för andra klassens lj procent och för tredje klassens f procent mera än lånerätten nästföregående året utgjorde. I öfverensstämmelse härmed och sedan sex af första klassens idkare för vid klädestillverkning använd Svensk ull fått sig tillagd en förhöjning i lånerätten med 51 procent af samma ulls värde, 205,072 R:dr, uppgick lånesumman, för första klassens idkare, med ett sammanräknadt tillverkningsvärde af 16,072,358 R:dr, till 1,756,680 R:dr, för andra klassens, med ett tillverkningsvärde af 4,096,189 R:dr, till 337,935 R:dr, och för tredje klassens idkare, med ett tillverkningsvärde af 9,756,001 R:dr, till 536,580 R:dr. Jemte egarne af sådana fabriksoch manufaktur-inrättningar, åt hvilka, enligt 2 § i Diskont-reglementet, låneunderstöd från Manufaktur-diskonten äro i allmänhet afsedda, hafva jemväl, på grund af särskilda, tid efter annan meddelade Kongl, bref och resolutioner, samt efter gjord behörig anmälan, följande fabriksidkare under år 1859 varit till begagnande af den allmänna lånerätten i Diskonten berättigade, nemligen 2 porslinsfabrikanter, 19 egare af jerngjuterier, mekaniska verkstäder och metall-fabriker samt 1 porter-fabrikant i första klassen, 2 messings-fabrikanter i andra klassen samt 1 tapetfabrikant i tredje klassen.
Jag hade ingen ro i mig, allting var som » D o — m e — s t i k! » sa jag — snopet. » Men domestik från Göteborg. Lejonen en röra i hufvudet på mig, och att inte det Efter är väl märket, fast det var böfveln till var som sig borde, det kände jag. en timme kom jag igen, varm, röd och strå- märke att vara stort. » » Göteborgslejonen är j u kända för sin lande. ovanliga storlek » sa jag. » Måntro » Nå, hur är det med totalintrycket nu, det där tapethuset är till för att visa hur gumman lilla? » sa Ruffen, som också var tapeter bör se ut, eller för att visa hdr de varm, röd och strålande. inte bör se ut. Hvad tror d u? » » Nu har jag det, » sa jag. » Det fanns » Det är nog för att visa, hur de inte bör i flyglarna! Där var staketen målade och klädda med bonader, och där blef man inte se ut, » sa Ruffen. » Jaha, » sa jag, » och foten är för att visa yr i hufvudet af färger, där » stötte jag hur man inte ska tapetsera; eller hur, d u? » inte p å », hvart jag gick, och där riktigt » Nu tycker jag, » sa Ruffen och såg på såg jag, att det var montrarna, som ställde ut sakerna och inte tvärt em. » klockan. » Fy, tant Lova, att inte vara patriot, » » Inte än, söta Ruffen lilla, inte än! Jag har ju inte alls fått något totalintryck än sa doktor Holzen. — O, se klädningar! » » Hva falls, » sa jag, » är inte jag patriot! » » Höja upp Norge o c h ' D a n m a r k på Sve» Hvit hofdräkt, broderad m e d hvita pärlor! Den var snygg, » sa Ruffen. » Ska vi riges bekostnad. » skaffa dig maken, gumsan, när du blir pre» Höjer jag, » men så blef jag alldeles röd, sangterad! Hä hä hä! ! » ty nu förstod jag — röd och tyst.
Efter många fåfänga försök hafva kemisterna lyckats framställa konstgjorda kolföreningar, i hvilka ingår t. ex. klor, brom och jod, och frukten af dessa äro bland annat bedöfningsmedlet kloroform samt jodoform. E n stor grupp af kolföreningarna utgöra de s. k. kolvätena, som bestå blott af kol och väte. De äro lättantändliga och hafva stor betydelse som beståndsdel i flere lysoch brännmaterial, såsom lysgas, fotogen och stenkol. Somliga äro gasformiga, några flytande, andra fasta. F r ä m s t m å n ä m n a s sumpgas, som ock kallas Ar h o n dessutom gift eller änka och h a r egen grufgas, ett färgoch luktlöst, icke giftigt ämne. familj, så är det ett oförlåtligt fel, ifall icke alla Denna gas uppstiger i form af bubblor u r träskens familjemedlemmarna h a r samma ålder, skaplynne från syre nästan helt och hållet afstängda djup. och åsikter som sökande inackordenter (och detta framtränger i grufvorna mellan stenkolslagren skall h o n k u n n a se på d e m vid första anblicken, och bildar m e d luften en explosiv blandning, ty h a r hon nog hardiess att utfråga en främling som, då eld tillkommer, föranleder de mest frukhärutinnan, så tycker nog Stade som jag, a t t hon tansvärda katastrofer, och strömmar fram u r ej är fullt preparerad för yrket). remnor i marken, såsom i Baku, samt brinner, om d e n antändes, som väldiga bloss (persernas Något sådant som eget omdöme tyckes inacriieliga eld »). kordenten ej behöfva belasta sig ined, utom då det är fråga om a t t sätta sig till doms öfver Vanlig lysgas, ett a n n a t kolväte, innehåller 50 sin värdinna. Dessutom skall denna m å n g n ä m d a % sumpgas, vidare vätgas och koloxid, hvilken hemtrefnad vara af sådan elasticitet, att den k a n senare gör föreningen giftig.
Flera exempel om så behöfdes, skulle jag kunna anföra, men nog 7 H. 2 i Den 12 Juli. af dylika praibenden hafva tillkommit, då städerne ännu icke hunnit uppbringa sig til! någon förmögenhet. Man skulle kunna tro att staden Carlshamn hunnit det oberoende, att det till pastor anslagna praebende kunde undvaras. Men om så än vore förhållandet, har pastor, genom K. resolution, blifvit tillförsäkrad om detsammas bibehållande. Det linnés icke något skäl för ett rättsenligt försvar för Utsk:s framställning, såvidt jag kan förstå 57 § Reg.F., jemförd med de ekonomiska författningar som angå presträttigheter. Hr Printzensköld: Jag vidblifver milt första förklarande att jag visserligen icke vill motsätta mig bifall till förevar, punkt, enär densamma blifvit af PresteSt. antagen, men jag vidhåller äfven milt yrkande, att en modification deri må äga rum genom borttagande af ordet ”ovilkorligen”. De af mig till stöd härföre uppgifne skäl synes mig ganska talande, och hvad Frih. Cederström, Cl. R. anfört till deras vederläggning, finner jag icke vara af beskaffenhet, att hafva uppfyllt del dermed åsyftade ändamål. Det erfordras icke mycken sakkännedom eller skarpsinnighet, för att inse alla de svårigheter, som uppstå vid bildandet af konventioner inom städerne, hvilka konventioner, icke såsom på landel, uppgöras efter hemmanlalsberäkningen och fastighetsvärdet utan med afseende på innevånarnes antal och förrnögenhetsvilkor, hvilka olika med jorden och dess värde, äro underkastade mångfaldiga omvexlingar, ty en person kan under en tidrymd vara rik, mea under en annan fattig, och just denna omständighet lägger tydligast i dagen orättvisan af alt påtvinga städerne eli fixt aflöningssält för deras presterskap, enär stadsförsamling vid konventionens ingående kan hafva utgjorts af rika innevånare, hvilka sedermera blifvit utbytte emot endast fattige.
Ey skall eller iagh ther moot strijdha. Act. JUDAS. DROMO. GLORELA. Judas. Ey tin ewighe förtwifflade skelm, Jagh skall på tigh sökia hempn. Finner iagh tigh på marken vthe Tijgh skall iagh så flå och stupa, Och sitter wärian på skafftet qware Jagh skall pressa tin förbannadhe narr 65 Att tu aldrigh aff stellet skal gå. Ey, måtte iagh tigh för migh få! Dromo. Thz skall jw icke skee i dagh. Ther på weet iagh annorlagh. Glorela. Thz tagher nu rett som tagha skall, Thz kan iagh merkia medh sanning all. Dromo han menar han talar om sigh, Ther aff bliffwer gott wisserligh. Judas. Hwipp, ginge tu nu på thenna platz Tigh skulle iagh ährligh giffwa baass, Medhan ther på ingen seer Och ingen fingo weeta meer. Dromo. Ja Gudh giffwe thz gullo mödan allena, Thz skulle iagh tigh wäll förmena. Men packa tigh hijt, tu skalt få möte, Jagh skulle wärian vthi tigh stööta. Judas. Sij här ähr Dromo: Dromo kom hiit. Dromo. Jo, sågstu icke huru han gick tijt. Judas. Kom hijt, iagh haffwer nogot att säya tigh. Dromo. Jagh gör thz icke wisseligh. Glorela. Min käre herre, thz är stor skam Att i ey kommen idran dräng fram. Judas Redivivus. 66 Wore iagh en herre som nu ären i Fram skulle han komma thz säger iagh frij. Judas. Om tu ey kommer strax till migh här, Itt feygt huffvud tu för migh bär. Dromo. Thz gälle hwadh thz gälla må, Ey skall iagh nu till edher gå. Judas.
Bet. Tab. Litt. B. Utdrag af RiksgäldsContoircts CassaRäkningar, Öfver de Revdlni a g s-medel, sorn, enligt i8a3 ars Bevill'niags Förordning, till RiksgäldsContoiret influtit, under de år hon varit gällande, och för hvilka af slutade Räkenskaper redan finnas, eller 1825—1828. Oafkortad Inkomst. 1825. Se 1827 års RevisionsBerättelse, Bil. Litt. B. Allmän Bevillning, lefvererad för. år 1822 och föreg, åren 6,285: 25. 182 182 182 Af Testamenten, samt behållna förmögenheten i Sterbhus 23,545: i5. Slämpel-afgift för Spelkort 851: 18. Innehallen Bevillning, vid RiksgäldsContoiret, af derstädes ytbetalda räntor 1,245: i4- Skatterätts-Medel 7,081: 8. Se 1827 års RevisionsBerättelse Bil. Litt. Se den med Tidningarne utdelade tryckta CassaRäkningen. Innehållen Bevillning, vid RiksgäldsContoiret, af derifrån utbetalda räntor I)°9°" Se StatsUtskottets Betänkande N:o g5, Tab. Litt. D. Allmän Bevillning, lefvererad för år 1825 och föreg, åren 4,347: — 1826 . 13,16g: — 182 182 Af Testamenten, samt behållen förmögenhet i Sterbhus 27,763: 3o. Stämpel-afgift för Spelkort 853: 36. Innehållen Bevillning, vid RiksgäldsContoiret, af derifrån utbetalda räntor Skatterätts-medeJ KammarRättens Observations-medel — 4,6o3: 16. 5.
Således får jag anhåller att dessa 8,000 rdr för upphjelpande af elektoral-schäferierna måtte beviljas, och vidare 502 Den 20 Maj e m. för att fortsätta förbättringen af southdowns-hjordarne, hvilka från början, derföre att man icke lemnade tillräckliga medel, utan anslog en viss summa, för hvilken den, som verkställde uppköpet, måsto anskaffa det bästa han kunde, stått på en jemförelsevis lägre ståndpunkt än de andra, och derföre äro mera i behof att upphjelpa». Derföre har också af landtbruks-akademien blifvit föreslaget, att likaledes ett belopp af 8,000 rdr för detta ändamål skulle boviljas. Vill staten icke upphjelpa dessa, vore bäst att E. St:r rent af förklarade inför K. M:t att de måste försäljas, emedan det icke är skäl att för statens räkning hafva någonting som är dåligt, och så är förhidet med southowns-racen. Det tar sig illa ut att statens schäferier äro i detta klena skick, då jag känner en possessionat i Skåne, som har en sådan hjord, för hvilken haD inköpte baggar, och jag har mig bekant att han denna vår försålt till slagtare i Köpenhamn från denna hjord till 15 å 20 rdr stycket. Kunde statens schäferier uppgå till något dylikt, är det klart att de komme att löna sig ganska väl, och att den kostnad, som derpå nedlades, blefve rikligen lÖDad. Jag får således anhålla, att för detta behof 8,000 rdr måtte af E. o. Ad. beviljas. I min motion har jag äfven väckt fråga om att en ny stam af cotswoldsfår skulle uppställas, men i det häns:det vill jag icke väcka någon fråga, då E. St:r uttalat den åsigten, att det måtte öfverlemnas till den enskildes omdöme och staten icke redan har beträdt den banan att inrätta några schäferier af detta slags får.
Maj:ts och Rikets Stats-Kontor, hvarunder Kongl. Mynt-Verket lyder, anhöll, det vederbörande å Kongl. Myntet måtte aifvarligen tillhållas, att vid ej mindre myntningen af silfver, än äfven utlemnandet af silfvermynt tillvägagå med den noggranhet och ordning, att felaktigt mynt icke vidare må bland allmänheten spridas; med anledning hvaraf sedermera iakttagits, att till Kongl. Myntet, i och för förnyad granskning aflemnats de då sednast utmyntade Vlt Rdr silfverspecie, mot hvilka de flesta anmärkningar förekommit; Och hysa Fullmäktige den förhoppning, att så väl härigenom, som förmedelst iakttagande af större noggranhet vid myntning och sortering å Kongl. Myntet, felaktigt mynt icke vidare skall i allmänna rörelsen spridas. § 23. Vid den inventering å Kongl. Myntverket, deruti Fullmäktige, med anledning af 129 § i Banko-Reglementet, deltagit, har någon anmärkning, i hvad Banken rörer, icke förekommit. § 26. I fråga om den för Bankens räkning verkställda kopparmyntning, redovisar Under-Styrelsen uti den till Höglofl. Utskottet afgifna berättelse; med anledning hvaraf Fullmäktige endast bordt i detta afseende anmäla, att, uppå Under-Styrelsens derom gjorda framställning, Fullmäktige under den 14 Juni nästlidet år förständigat nämnde Styrelse, att tillse, det Banken af kopparmynt å 4 sk. valör, hvilket visat sig vara mycket begärligt, må hafva i förråd 20 fjerdingar, eller å 430 R:dr i hvarje fjerding, 9,000 R:dr B:ko. Felaktigt Silfvermynt. Inventering å Kongl. Myntet. UtmyntniDg af Koppar. 16 'Banko-Fullmäktiges Berättelse. Fråga om förändring i Sedelsystemet. Angående extraet öfver utelöpande Sedlar. Indragningen af skillings-sedlarne å ofärgadt papper. Med Bankens Sedlar gemenskap ägande frågor. § 27.
Sedan aflidne Majoren J. Weinbergs sterbhusdelägare, år 1846, inbetalt 283 Rdr 15 sk. 3 rst. med ränta, i afräkning å det dem ådömda ersättningsbelopp, 1,786 Rdr 26 sk. 9 rst., för den balans, aflidne Tygvaktaren vid Götheborgs Ammunitions-förråd G. S. Treslow sig i lifstiden åsamkat, och Bikets sednast försandade Ständer beviljat afskrifning af återstående 1,503 lldr 11 sk. 6 rst.; så har, på grund af Kongl. Majds derom till Kongl. Krigs-kollegium aflåtna nådiga bref den 25 Februari 1848, sistberörde belopp blifvit uti 1847 års hufvudbok afskrifvet. Likaledes har aflidne Kapitenen Gumadii och aflidne Tygvaktaren M esigrens, från flera är tillbaka balanserade, skuld, 1,264 Bdr 44 sk. 11 rst , sedan, efter verkställda konkursutredningar, endast 246 Rdr 21 sk. 9 rst. ingått, blifvit lill återstående beloppet, 1,018 Rdr 23 sk. 2 rst., enligt Kongl. Krigs-kollegii beslut den 1 September 1847, uti 1846 års hufvudbok afskrifven. Artllleri-a Meiningen. (Extra anslaget.) Räkenskaperna, granskade i Kongl. Kammar-Rätten för båda åren utan anmärkning, utvisa: Debet. - 53 år 1846 år 1847 Balans från föregående året: Tillgångar . 68,818: 19. 7. 88,186: 25. 5. Uppbörd:
Ständer nu anslagit ett sä betydligt ytterligare Lånbidrag till Fabrikernes un. derstöd , och de för begagnandet deraf stadgade grunder och föreskrifter äro af den beskaffenhet, att utan deras noggranna iakttagande ändamålet med detta bidrag skulle förfelas, hafva Riksens Ständer funnit lämpligt förordna, alt, i händelse deras Revisorer vid granskningen af ManufakturD iskont-Fondens förvaltning, finna större eller mindre del af Fondens hela belopp vara dispo - tfnderdähigä Skrifvelset. 683 nerad och förvaltad i annad Väg eller efter andra grunder än Riksens Ständer såsom vilkor för ytterligare bidrags meddelande nU bestämt och Re*' glementet för Manufaktur-Diskonten af d. ra Februari 1817 i allt öfrigt innehåller, ega Revisorerne , så vida Två Tredjedelar af dem uti Beslutet derom instämma, att genom Riksens Ständers Fullmäktige i Banken genast låta indraga det ytterligare tillskott för Fabrikernes understöd, Sori^Riksens Ständer nu beviljat, Och hvilket Understöd Riksens Ständer endast under sådant vilkor från Banken anslagit. Slutligen hafva Riksens Ständer öfvervägat, huruvida någor» ytterligare kontroll på tillverkiiingarnes belopp, ätt sorn nti är Stadgad, kan stå att vinna. De hafva dervid inherntat, att de uppgifter, som Hall-Rätterne afgifva till KortunerseCollegium öfver de för året vid hvarje Fabrik afstämplade varor, och hvilka uppgifter tjena till grund för bestämmande af Dånbeloppet i Manu* faktur-Diskont-Fonden, icke alltid kunna medföra fullkomlig visshet, att varan blifvit vid den Uppgifne Fabriken tillverkad. — För att närmare
Denne stod helt lugn på torntaket och spände vingarna på sig, och under tiden kom folkskarorna myllrande fram ur de trånga gatorna i det gamla Karlstad. Pigorna lämnade den kokande grytan och den jäsande degen. Gummorna släppte stickstrumpan, satte brillorna på och löpte framåt gatan. Rådmän och borgmästare stego upp från domarebordet. Rektorn slängde grammatikan i vrån; skolpojkarne jagade ut ur klasserna, utan att begära lof. Hela staden var på språng mot västra bron. Snart var bron svart af människor. Salttorget var packadt, och hela älfstranden ända bort till biskopsgården vimlade af folk. Det var större trängsel än i Persmässan; där sågos flere skådelystna, än då kung Gustaf III kom körande genom staden, dragen af åtta hästar och i en fart så vild, att vagnen stod på två hjul i svängarna. Kevenhüller fick ändtligen vingarna på sig och satte af. Han slog ett par slag med dem, och så var han ute i det fria. Han låg och sam i lufthafvet högt öfver jorden. Han drog in luften i fulla drag; den var stark och ren. Hans bröst vidgades, och det gamla riddarblodet började sjuda inom honom. Han tumlade som en dufva, han sväfvade som en hök, hans vingar voro snabba som svalans, han styrde sin väg säkert som falken. Och han såg ned på hela den jordbundna hopen, som blickade upp till honom, hvilken låg och sam i luften. Hade han blott kunnat tillverka ett par liknande vingar åt hvar och en af dem! Hade han blott kunnat ge en hvar af dem makt att höja sig i denna friska luft! Hvilka människor skulle det ej blifva af dem! Minnet af hans lifs elände lämnade honom ej ens i detta segerns ögonblick. Han kunde ej njuta blott för sin egen del. Ah, den skogsfrun, om han blott kunde råka henne! Då såg han med ögon, som voro nästan bländade af det skarpa solskenet och den skimrande luften, huru någon kom flygande rätt emot honom. Stora vingar, just liknande hans egna, såg han röra sig, och mellan vingarna sam en människokropp. Gult hår fladdrade, grönt siden böljade, vilda ögon lyste. Där var hon, där var hon!
Den ii Februari i f. m. 187 den siste värde Talarens till Hans Excellence gjorde framställning med begäran alt Hans Excellence skulle i Talmansconclaven, genom de öfriga RiksSlåndens Talmän, söka tillvägabringa en ändring uti dessa RiksStånds beslut, ansåg Hans Excellence sig böra erinra, att en dylik åtgärd ej kunde betraktas annorlunda, än såsom förnärmande de RiksStånds rätt, som redan fattat sitt beslut i ämnet, likasom Hans Excellence på enahanda sätt skulle betrakta hvarje framställning från de öfrige RiksStåndens Talmän , som bade till ändamål att tillvägabringa ändring uti ett af Ridderskapet och Adeln faltadt beslut; och förklarade Hans Excellence sig alltså icke kunna vidtaga någon åtgärd i det omnämnde afseende!, hälst det vore hvarje Talmans pligt att aldrig lyssna till någon framställning, åsyftande att upprifva ett redan fattad t beslut, eller att åstadkomma en ändring deraf i annan ordning än den Grundlagen uttryckligen medgifver, samt Hans Excellences eget bestämda svar på hvarje dylik framställning till följd häraf skulle blifva, att Hans Excellence hvarken ville eller kunde någonsin till Ridderskapet och Adeln framställa något, som skulle föranleda lill en i Grundlagen icke medgifven rubbning af Ståndets redan fallade beslut. Herr BosenqvistFredric Leonhard : O111, såsom en värd ledamot yttrat, Riks - i88 Ben ii F e b r u a r i i f. m. dagarne allt mer och iner skola blifva, hvad de böra vara, så anser jag det ock vara angeläget, att de inträffa, när de böra inträffa, enligt §RegeringsFormen, som stadgar, att Rikets Stunder skola i kraft af denna Grundlag hvart 5:te är sammankomma. När nu härmed jemföres 83 § RegeringsFormen, som bjuder att
När förbrytelser, som i denna lag äro belagda med straff, upptäckas, skola böterna ocji den förbrutna redskapen tillfalla anmälaren till halfva beloppet, om han derpå gör anspåk. För så vidt böterna och det förbrutna icke tillfalla anmälaren, eller han derpå icke gör anspråk, tillfalla de fattigkassan. Häftar bränvinsskatt vid de förbrutna redskapen, äro statskassan, och anmälaren eller fattigkassan lika berättigade. § 52. Den, som efter förut gällande lag blifvit belagd med straff för en öfverträdelse, för hvilken, i händelse den förnyas, förhöjdt straff är stadgadt i denna lag, och som på nytt dertill gör sig skyldig,anses som om han tillförene varit dömd till det straff, som närvarande lag skulle hafva medfört. § 55. När någon angifves för förseelser emot denna lag, som icke medföra annat straff än böter, äger i köpstäderna politimästaren, och i ladestäderna samt på landet fogden, derest’ han finner anledning vara att draga till ansvar, att inhemta förklaring af den det vidkommer, huruvida han i godo vill erlägga böterna, h ilkas belopp embetsmannen uppger. Finner fogden eller politimästaren, att saken ej lämpligen kan aflöpa med erläggande af det minsta bötesbeloppet, som i sådant fall är bestämdt, och skall derjemte en andel af böterna tillfalla fogden eller politimästaren sjelf, bestämmer amtmannen bötesbeloppet. Förklarar den det angår sig villig att erlägga detsamma, skall denna uppgörelse i godo, som i händelse förseelsen förnyas, har samma verkan som en dom, införas i politiets protokoll, och de erkända böterna i nödigt fall indrifvas genom pantning. Förnekar deremot vederbörande förseelsen, eiler förklarar sig obenägen till uppgörande i godo, eller afger han inom förelagd tid intet svaromål, så föranstaltar fogden eller politimästaren, så vida han icke sjelf är domare i politirätten, eljest amtmannen, att förhållandet åtalas vid politirätt, som på landet i allmänhet hålles vid de vanliga tingen.
Li kaledes och Till fastställande af grunderna, hvarefter de till Bergverken och Bruken upplatne Kronan tillhöriga JiecognitionsSkogar, lampligast skulle kunna användas och indelas, håfve vi ansett nödigt, att härom vidtaga den nya författning, hvars verkställighet vi till Kongl. Majits Nådiga omsorg öfverlemnat, och hvarigenom förnämligast kommer att stadgas, det efter föregångna undersökningar, Bergverken bör tillerkännas så mycken skog, som för deras drift o h underhållande tarf väs, oell denna skogsdel, efter hemmantal skattlagd, af Bruksägaren, emot 6 års renta få köpas till Skatte, dä recognitions af giften ock upphör, samt att den öfverflödigci skogen, med dertill hörande ouppodlad mark, må i vissa lotter fördelas och på Auction till den mestbjudande försäljas. Detta 'Riksens Ständers beslut är väl redan i så måtto satt i verket, 636 Den g 2 Maj. att Konungen utgifvit Förordning af den 10 Februari lSlO härom. Riksdagsmannen Longberg har i anledning deraf för Riksens Ständer framställt nödvändigheten, att genom passande arfvoden för vederbörande Landtmätare med flera, påskynda detta verk, Och häruti får jag sä mycket heldre instämma med Riksdagsmannen Longberg, som bronan lider stor förlust genom tidens utdrägt, och då Bruksägare erhållit den stol ra förmon, att iå lösa den för Bruken behöfliga skogen till skatte för den ringa summan af Sex års Renta, som de ett ögonblick voro på vägen att gå förlustige vid i809 års Riksdag, och som ännu är i framtiden osäker för dem, intill dess de genom skattelösen hafva laga fång å denna jord, tyckes mig, de må gerna till den uppgående kostnaden bidraga, för att vinna säkerhet; härjemte får jag anföra, att som Krono skogarne, enligt 77 §.
Vidkommande derefter Herr Ehreiiborgs Memorial, så enär ett Lagstiftningsforslag icke är af det slags arbete för hvars fullbordande viss månad eller dag inom en inskränktare tidrymd kan be*täm - LagVtsbotiets Bctånkandtn, 819 mas och Utskottet icke har sig bekant, att LagCommitteen är i behof af flere arbetande Ledamöter, men deremot tror sig känna, att de nuvarande Medlemmarnes tid ej är af andra ämbetsgöromål upptagen; anser Utskottet sig böra, under åberopande af de skäl, som blifvit anförde uti dess åter-remitterade Betänkande öfver Anders Joachimssons Memorial, tillstyrka det Riksens Höglofl. Ständer må uti underdånig Skrifvelse lill Kongl. Maj:t anhålla 0111 vidtagande af nödige mått och steg till påskyndande af LagCommitteens arbete, så att hela förslaget till ny Civiloch CiiminalLag så tidigt måtte fullbordas, från trycket utgifvas och allmängöras, att detsamma, i den ordning 27 §. Riksdagsordningen och 87 §. RegeringsFormen bestämma, må, så vida möjligheten det medgifver, kunna i ett sammanhang komma under Riksens Ständers pröfning vid nästa Riksdag.