Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får derföre, med anledn. af 20 H« 2g 1 Den 14 B.ar». den siste värde talarens yttrande, endast förklara, att äfven han, enligt min åsigt, vid samma tillfälle som Gr. Björnstjerna gjorde sig skyldig till motsägelser, hvilka då genast af flera talare anmärktes. Deremot instämmer jag med den siste talaren uli den önskan, att våra beslut icke må lemnäs utan-efterförd, att riksdagarna icke onödigtvis må förlängas och att R. St. icke må förspilla allt anspråk på förtroende till varaktigheten och orubbligheten af deras åtgärder. På grund äfven af dessa skäl anhåller jag, att BondeStrs inbjudn. må antagas med de utaf Hr af Billbergh föreslagna modiflcationer. Hr Hjärne, Harald: Då det blifvit satt i fråga, att remiss af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion icke skulle kunna ske, anser jag det vara ändamålslöst att ingå i sjelfva saken, förrän denna formfråga blifvit afgjord. Till de 2:ne talare, som yrkat, den ene bifall till BondeSt:s inbjudn. med eller utan modiflcationer och den andre bifall till Frih. Palmstjernas förslag, vill jag blott göra den erinran, att hvarken BondeStrs inbjudn. eller StatsUtskts utlåt, öfver Frih. Palmstjernas motion ännu äro föredragna. Hvad remissen af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion beträffar, har jag derom så fullständigt yttrat mig uti förra plenum, att jag nu icke behöfver upprepa min önskan, att den icke malte äga rum. Man kan visserligen bestrida denna remiss på grund af Riksd.Ordnts föreskrift, emedan det icke kan nekas, att motionen i visst fall afser upprifvande af ett förut fattadt beslut, om hvars frångående ingen inbjudn. har skett; men jag finner numera dessa småaktiga former, som föreskrifvas i åtskilliga §§ af Riksd.Ordn., så vidriga för mig att begagna, att jag icke vill åberopa desamma. Det må vara andia fritt att åberopa dem; jag kan det icke, emedan jag anser dem icke böra finnas.
I betraktande hvaraf Utskottet får föreslå, att endast 3,ooo R:dr anvisas i 3:ne år, med 1,000Rtdr årligen, till arfvode för Läraren i de ämnen, sorn tillhöra CivilIngenieurer, men att deremot något anslag till Stipendier för dem, som genomgå Civil-ingenieurs-eours, icke måtte af Rikets Stander beviljas, 39:0 I anledning af Stuterl-Öfver-Styrelsens hemställan om anslag för anskaffandet utaf Hingstar af utländsk ädel race för Strömsholms och Ottenby Stuterier, har Kongl. Majit äskat, för sådant ändamål, ett anslag för en gång af 10,000 R:dr, Men då Utskottet anser, att för denna inskränkta summa blott skulle kunna erhållas Hingstar af mindre värde, hvilkas införskaffande ingalunda uppfyllde ändamålet att på något tillfredsställande eller beståndande sätt förbättra våra inhemska hästracer, hvartill: skulle erfordras långt dyrbarare Hiögstar af ädlare slag, så måste Utskottets hemställa, att ofvanberörde 10,000 Rldr icke måtte beviljas Stockholm den x3 Januari 184.5. Mxtra anslag, i sammanhang med Sjette Hufvud-titelk.. På 3lne år, eller l/3:del årligen* Anslag för 3:ne år:: Till Lidköpings Hamnbyggnad . .. . 63,56a: 24*— 21,187: 24,— *» Linköpings dito . , . ... 3,240: 1,080:. „ utdikning&r och aftappningar utaf sanka trakter och sjöar, till beredande af odlingsföretag, .. i5o,ooo: 5o,ooo: M anläggning af nya, samt förbättrande eller omläggning af backiga och för communicationen mindre tjenliga delar af allmänna landsvägarne . 3oo,ooo: 100,000: „ reseoch undersökningskostnader samt expencer för allmänna arbeten ..
Gillenas rakningar tyda ej p&amp; ntigon öfverdrifven mbttlighet, och den gode biskop Henrik (t 1500) skref nog ej utan lifserfrarenhet: " Det ar s a m t och utan flard Flers dö af svalg &amp; n af svardR, och en annan gAng: " Kampa, om arbete och ej om drick S8 blifver du sail och hederlik. " Reformationens predikanter voro i nllmlnhet icke nykterhetspredikanter. Den tilltagande vallefnad, som utrnibrker Xedeltidens senare arhundraden, afbrytes d u n d a ej i sitt lopp af den kyrkliga reformationen. Man kan snarare saga, att den fick ökad nEbring i en eller annan af dess mot katolicismens spakningsr och fastor reagerande larosatser. Den vigtigaste förhndringen under 1500-talet ar fr$n vkr spnpunkt eller rattare smakpunkt s ett, en fd ?3aam&amp;ng. Kryddorna fta ' namligen sig anvisade en betydligt större roll an förut. Vagen tilb kryddöarne var funnen, och under medlet af 1500-talet spörjas tydligen följderna haraf i Norden. Dessa fordom dyrbara varor hade nu fallit i varde, och man behöfde ej 18ngre spara p&amp; dem sisom förr. Äfven. sockret kom till större anvandning an förut och började en segerrik kamp mot den fordom allena herskande honungen. Rtitternas antal tilltog afven sminingorn, liksom vin och ölförbrukningen. I Italien under renassansen framtrader den moderna matlagilingskonsten och de förfinade bordsederna, men det drtijde Iiinge, innan d e banade sig vag öfver Alperna. Det franska köket var annu under Frans I försankt i Medeltidens barbariska förbistring. En ljusning intradde genom den annars icke SA ijusa Katarina af Medicis. Hon skildras sAsom " une grande mangeuse, sujette aux indispositions ".
B:dr 75 —- Andra Dito Tredje Dito Fjerde Dito Femte Dito Acteurer och Actricer, Musicnnter och Sångare, Sångerskor, Dansmästare med flere , som tillhöra antingen de Kongl. Spectaclernes Stat, eller öfrige SpectacleTroupper , taxera^ , då de njuta inkomst af Information , i Fyra Classer: Första Classen . B:dr 35 — Andra Dito 15 — Tredje Dito 8 Fjerde Dito 5 — Och för Löneförmåner serskilt, efter förut stadgad grund. Arbetsfolk i Städerne som icke äro lagstadde och ej heller njuta ständig årslön, utan arbeta för dagspenning eller efter serskild öfverenskommelse och beting: Mankön: I Stockholm och Götheborg: Ogifte och Enklingar samt gifte utan minderårige Barn . B:dr I 54 Gifte samt Enklingar med min* derårige Barn — 24 I de öfrige Städerne: De förre , 18 De sednare . , , — 16 i 84 BevillningsUtsk. Betänkanden. Qvinkön : Ogifte eller Enkor utan minderderårige Barn: i Stockholm och Götheborg ♦ — 24 I de öfrige Städerne —< 16 Artister , som icke äro Borgare , o i Atta Classer: Första Classen . B:dr 100 —■ Andra Dito 75 — Tredje Dito . * 55 — Fjerde Dito , . 45 — Femte Dito . 35 — Sjette Dito 25 —■ Sjunde Dito . .. 15 Åttonde Dito . , 5 ■— Löneförmåner, om de åtnjutas, efter ofvan antagne grund serskilt beräknade. AuctionsBetjente, se Städernes Betjente. Betjenter eller Laquaijer i lagstadd tjenst, För En eller Två, hvardera R:dr. 2 — ' Ali sådan Betjening i ett Hushåll skall sammanräknas, så a t r för Fru eller minderårige Barn någon serskild Betjening ej BevillningsUtsk. Betänkande». 185 ml uppgifvas, och den förhöjde afgiften derigenom minskas.
Representationen ett förslag eller en skrifvelse från Regeringen, uti hvilken ingen af ministrarna deltagit, ja, emot hvilken de till prot. yttrat och låtit medfölja en särskild mening, — tror man väl, att en sådan ministére skulle ett ögonblick kunna ens våga taga i anspråk nationens förtroende och högaktning? Våra constitutionella former äro visserligen, jag medgifver det, icke fullt desamma som de ofvannämnda ländernas, men principen derför är enahanda; i samma mån man aflägsnar sig derifrån, torde således intrycket hos folket jemväl qvarstå enahanda, och den constitutionella regenten (d. v. s. en sådan, som städse handlar under inför folket ansvarsskyldiga embetsmäns skydd), beröfvad detta värn, förvandlas till en enväldigt styrande monark, personligen blottställd för folkets ej alltid lungmodiga missnöje, att icke glömma de partistrider och otaliga olyckor, som för ett land kunna härledas derifrån, att folket nödgas identifiera Konungens personlighet med regeringsåtgärderna och icke städse får bibehålla den tröstande och lugnande tanka, att den oantastlige Konungen alltid måste handla klokt och ädelt, blott han full*» ständigt upplyses och icke missledes, eller genom otidigt smicker, lycksökeriets och egennyttans menniskofruktan, förvillas af sin omgifning och sina embetsmän, — och slutligen att det ytterst beror af folkrepresentationen att kunna fästa regentens uppmärksamhet vid det sätt, hvarpå Konungens ministrar eller rådgifvande embetsmän fullgöra sina skyldigheter och huruvida de förtjena hans och nationens förtroende.
Skulle elevernas antal vara så stort att det inte räcker med två avdelningar, fördelas de på tre med lika sysselsättning i alla. Utom lästimmarna används varje vecka 4 timmar till talövningar. Dessa talövningar kan bestå av disputationsakter eller repetitioner av förut föredragna ämnen, dels ljudlig uppläsning av valda i olika ämnen prosaeller poesistycken, dels fria och muntliga översättningar från ett språk till ett annat. Tonvikten läggs på ett rent språk, god deklamation samt vana att lätt och begripligt uttrycka sina tankar. Latinlektorn använder latin, historielektorn svenska och de övriga växlar mellan de båda språken efter eget val. Även om latinska språket sköts av latinlektorn biträds han vid skrivövningarna av de övriga lektorerna och adjunkten, så att ynglingarna delas in i mindre skrivlag. De översta under latinlektorns ledning, de nedersta under adjunkten. De skall översätta från svenska till latin, författa korta latinska avhandlingar eller s k krior. Det får inte finnas fler elever i ett lag än att läraren bekvämt hinner undervisa alla. Ett villkor är att varje elev skall författa en skrift i veckan och genomgås av läraren. § 4 Schemat uppsätts för varje avdelning efter förslag av rektor och lärarna med Eforus bifall och får inte ändras under terminen om inte särskilda omständigheter inträffar. § 5 Bönoch Bibelläsning förrättas varje morgon innan läsningen börjar, så tidigt att ingen tid borttas från lästimmarna. Varje afton förrättas aftonbön efter läsningens slut. Någon lärare eller rektor skall alltid vara närvarande efter tur eller överenskommelse. Bönen börjar och slutar med en psalm. En eller annan gång förrättar lärare bönen, för att visa hur det skall vara, annars sköts den av eleverna själva. Strax efter morgonbönen läses ett stycke ut Bibeln. Varje elev skall ha sin egen Bibel. En elev läser högt och ordningen växlar. Detta för att bibehålla oavbruten uppmärksamhet och bringa innanläsningen i detta heliga ämne ett värdigt uttal. Lärarna turas om att hålla predikan alla söndagar och helger efter gudstjänstens slut. § 6 Till undervisningen i koralsång indelas de utan avseende på de avdelningar dit de annars höra. Alla övningar efter anvisningar i läroboken bör vara inhämtade vid översta klassens slut. Finns apologisk skola på samma ort som lärdomsskola ordnas gemensam undervisning för alla i samma sångklass. Varje lördag eller dag före helg samlas alla klasserna.
December 1865, får vördsamt till dagens protokoll aflemna min skriftligen uppsatta ej mindre reservation, än ock protest, emot behandlingen i allo af min motion angående e. o. tjenstemännen, deras ställning och befordringslagarne, — tager jag mig friheten, för att icke behöfva löröka protokollet med ytterligare vidlyftig utredning af motionen, att endast åberopa den fullständiga utveckling deraf, som jag hade äran framställa ofvanbesagde den 20 December, då gjord i afsigt att få Höglofl. Ekon.-Utsk.-ts Betänk, N:o 9 för andra gången bordlagdt, eller, då detta icke ens lyckades, återremitteradt af det enkla skäl, att Utsk:t behandlat motionen uti snart sagdt motsatt anda och mening emot motionärens; samt detta med tillika förändrad rubrik och oriktig nummer, hvarigenom motionen blifvit förvrängd och samtlige Riks-St:n missledda i afseende å icke allenast »syftet», utan till och med om sjelfva innehållet af motionen; serdeles då man nogsamt vet, att flertalet fäster föga uppmärksamhet å en utaf ett Utskott afslagen motion, ulan egentligen blott läser rubriken derå; och detta så mycket mera i förevarande fall, som motionen, genom den förändrade rubriken, fått utseendet af att behandla ett mindre behagligt ämne, eller om »befordringsväsendet», ehuru den afsåg e. o. tjenstemännen, deras ställning och befordringslagarne. Ännu mera, då under diskussionen man lade serdeles vigt på ett ömtåligt, uti motionen citeradt, spe cielt fäll. Jag hade största skäl till min förmodan att, — serdeles inom det Höglofl. Stånd, der motionen blifvit väckt, och under skyddet derjemte af att mina åsigter om det rätta och passande äro så allmänt kända, hvarigenom jag visste mig tryggt kunna anse mig fredad ifrån suppositionen af mindre goda bevekelsegrunder (hvilket ock med ridderlig öppenhet yttrades af Utsk:ts Ordförande, Hr Gr.
Enär jemväl, likmätigt flera äldre Författningar, Krigs - Räkenskaper böra uti Kongl. Kammar - Rätten undergå Revision, hvilket ock instämmer mad innehållet af KonglMajus den 21 Juni nästlidet år för samma Embetsverk i nåder förnyade Instruction, och räkenskaper för militaira omkostnader vanligen under fredstid böra till Kammar - Rätten inkomifta och der revideras, anser Utskottet sig äga anledning till den slutföljd, att Krigs-Administrationerne och Redogörarne icke kunna från annan synpunkt betraktas, än i likhet med andra Kronans Uppbördsman, samt att de förre så mycket mindre böra njuta någon kortare prescriptionstid, inom - 391 Den 8 Jani. om hvilken ånmärkningar å deras Räkenskaper kan falla dem till last, än för de sednare är utsatt, Sorn berörde Bäkenskaper nödvändigt' skola blifva af en synnerlig vidlyftighet, och Revisionen deraf, om den skall kunna med noggrannhet behörigen verkställas, mäste medföra en längre lids Utdrägt, äfven genom granskningen af den ena Redogöraréns Räkenskaper till den andras, söm ottndgängligen uti de flesta skall förekomma. Härtill anser Utskottet än vidare böra laggas den svårighet, som måste uppstå, att efter ett slutadt krig, då de särskildte derunder antagne redogörares befattningar upphört och de blifvit spridde på åtskilliga, kanske ofta okända vistelse * orter, både inom och utom Riket, kunna fa de anmärknin I . gar, sorn
Med afseende på statsverkets tillgångar och måhända äfven på tillgångarue å skickliga lärare synes det derför vara mest ändamålsenligt, om man steg för steg fortgår på denna bana, och i mån af mera framstående behof, småningom okar de högre Elemeutar-läroverkens antal. Bland de läroanstalter, hvilkas upptagande bland de högre Skolornas antal E. K. M:t föreslagit, äro Ivänne, hvilka, på grund af särskilda nådiga beslut och undervisningens i enlighet dermed för flera år tillbaka verkställda anordning, i sjelfva verket redan kunna anses såsom högre läroverk, nemligen skolorna i Jönköping och Ostersund. Dessa förhållanden, såsom redan för handen varande och af erfarenheten stadgade, hafva Rikets Ständer funnit böra vid den nya regleringen företrädesvis afses. Af de nämnda Ivänne Skolorna har den i Jönköping ett lärjungeantal, sorn under de sednasle åren varit i elt jemnt stigande; och hafva Rikets Ständer derlöre, då erfarenheten i afseende å antalet af lärjungar vid denna Skola ännu är så ny, att behofvet af elt högre lärareantal icke kan derpå grundas, beslutat, att för detta läroverk må bestämmas samma stat, som för del högre läroverket i Wisby. För läroverket i Ostersund, har samma antal Adjunkter, men 1 Lektor mindre upptagits; och hafva allså för ett högre Elemenlar-läroverk i Jönköping Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 222. 27 på stat uppförts 1 Rektor, 4 Lektorer och 8 Adjunkter, samt. för elt dylikt läroverk i Östersund 1 Rektor, 3 Lektorer och 8 Adjunkter.
Äfven i landsorten har jag sett anmärkningsvärda ansatser i denna riktning omhuldade. Ännu torde för Iduns läsarinnor vara i friskt minne den öfverlägset konstnärliga utställning a f symboliska blomsterillustrationer till Andersens sagor, som för föga mer än ett år sedan i Stockholm och Göteborg anordnats af fru Emerentia v. Stockenström, och som väckte ett så berättigadt uppseende. Med afseende på det här af mig uttalade önskemålet kan jag med glädje erinra om denna broderisamling. Den nu pågående utställningen af arbeten inom den tekniska skolan för kvinnlig ungdom har att uppvisa en stor rikedom af dylika mönster för broderi och väfnad, där den individuella fantasien fått ett stort spelrum, en samling, hvars betraktande jag kan rekommendera både som ett nöje och en instruktiv sysselsättning. Härmed har jag på intet sätt velat bryta stafven öfver ett fortsatt och inträngande studium af gifna, färdiga stilar, fastän jag velat påpeka vådorna däraf. Tvärtom böra vi vara tacksamma för hvarje tillfälle till sädana studier, hvilka erbjudas oss. Den senaste utställningen af Handarbetets vänner hade a t t uppvisa en afdelning, som i detta hänseende var synnerligen anmärkningsvärd och enastående. Jag menar den a f a m a - nuensen Martin anordnade expositionen af textilarbeten från Ryssland och Bukhara, hvilka under hans resor där insamlats. Särskildt för konstväfnaden syntes mig denna samling ovanligt lärorik. Denna konstart är genom sin teknik mera hänvisad till stilisering af modeller ä n broderiet. Och det lider intet tvifvel, att den ornamentik, som i Orienten — denna konstarts hemland par préférence — under årtusenden utbildats, nått höjden af fulländning. Men denna fallkomning utesluter ingalunda möjligheten af dess blomsters omplantering under nordisk hemisfer. De traditionella allmogekonstväfnaderna, såsom gobelin, dukagång, flossa, m. m. framvisa goda resultat af en sådan acklimatisering. Jag ser sålunda intet hinder för a t t t. ex. det högeligen plastiska näckrosbladet eller blomman skulle kunna ersätta det kraftiga röda blad och de exotiska blommor, som så starkt framträdde p å två praktfulla, silkesbroderade mattor från Bukhara.
Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Stats-Secreteraren Skogman. Stats-Secreteraren Skogman föredrog’ i underdånighet en af Herr Justitiae Stats-Ministern, Riddaren och Commendeuren af Kongl. Maj:ts Orden, Grefve Fredric Gyllenborg ingifven skrift, hvaruti Herr Grefven och Stats-Ministern i underdånighet anmält, att, sedan en flere månader fortfarande sjukdom hindrat honom från utöfningen af sitt embete , han ansåge pligten emot Kongl. Maj:t och Riket fordra, att han i Kongl. Majrts händer nedlade det Embete, lian i nära 20 år beklädt, såframt, på sätt Läkares intyg gåfve anledning befara, bans sjukdoms-tillstånd icke på längre obestämd Bil. till K. M. Nådiga Propos. N. o 77. 5 tid kunde häfvas; och då Herr Grefve Gyllenborg, såsom född den 10 December 1767, ännu icke, efter 44 oafbrutet och träget tillbragta i Rikets tjenst, uppnått den ålder af 65 år, vid hvilken Embetsoch Tjenstemän äro, enligt Författningarne, berättigade att vid afskedstagande! bibehålla innehafd lön såsom pension, samt Herr Grefven saknade enskild förmögenhet för en sorgfri bergning på sin ålderdom, hade Herr Grefven tillika i underdånighet anhållit, att, genom Kongl. Majrts Nåd och Rikets Ständers välvilja, den serskilda förmon måtte för honom beredas, att, derest fortfarande omständighetar nödga honom att utur Rikets tjenst afgå, innan fyllda 65 år, han då blefve hugnad med den pension, hvartill han vid sistnämnde ålder vore, enligt Författningarne, berättigad, Stats-Secreteraren och Stats-Rådet tillstyrkte i underdånighet, att denna ansökning måtte, beledsagad af Kongl. Maj:ts Nådiga förord, till Rikets Ständer öfverlemnas. Med bifall härtill, behagade Kongl. Maj:t i Nåder förklara, det Kongl.
Det vore alltså i hög grad oförsigtigt, obetänksamt och illusoriskt, ali i någon mån räkna på befrielse ifrån bemälde skyldighet. Jag nödgas derföre lägga R. o. Ad. allvarligen på hjertat, att icke genom ett förhastadt bifall till den för fängelsebyggnader föreslagna, ståtliga summan, öka deon förlägenhet, som statsverket snart.nog lärer få vidkännas. Åsamkandet af riksskuld utgör en svårighet, hvars tyngd för ett fattigt land icke bör lemnäs ur sigte; likasom bevillningens ökande öfver höfva n väl icke heller torde aflöpa utan mycken olägenhet för det allmänna, äfvensom för den enskilde. Det är i min tanka, vid detta ärendes behandling, af den aldra största vigt, att man icke ställer så till, att nitet för det nya systemet, om hvars förträfflighet föreställningen på förhand tyckes vara så beklagligen fast rotad, att alla inkast deremot lemnäs utan allt afseende, blifver oförhindradt alt påbörja en mängd efter denna moderna metod inrättade fängelser, lill hvilkas fullbordande nya anslag vid kommande riksflagar otvifvelaktig! lära äskas. Frih. Tersmeden har erinrat om det högst betydliga belopp af 1,300,000 r:dr b:co, som redan tillförene blifvit för detta ändamål anvisade. För min del ser jag deruti visst icke en uppmuntran, utan fastmera ett verkligt varningsord, ett memento, att icke lättsinnigt vidare fortgå på denna bana. Må man gifva sig något tålamod att afbida hvad nytta anslagen göra, för än man skyndar att gång efter annan lemna medel till ett ändamål, som så tydligen hotar alt uppsluka alla våra tillgångar, och hvars gagn, långt ifrån att vara allmänt erkändt, tvertom af ett stort antal vetenskapsmän och praktici på det bestämdaste beslrides. Jemte det jag sålunda vidhåller det hufvudsakliga af mina i ämnet gjorda anmäkmr, torde dervid få tilläggas, att Frih. Palmstjernas förslag, framstäldt sednare än jag förra gången hade ordet, synes mig ganska lämpligt att af Ståndet adopteras.
Vill man borttaga, hvad jag derjemte tillagt om tryckfriheten och låta det blifva föremål för särskild öfverläggning, huruvida HofCancellers-embetet skall bibehållas eller icke, har jag ingenting deremot; ty min mening har icke varit att här, mera än i andra fall, ingå i speciella bestämmelser. Men just derföre måste jag motsätta mig förslaget att här intaga helsö- och fattigvården, isynnerhet som det, efter min tanka, är alldeles likgiltigt, om Konungen öfverlemna!' uppsigten deröfver åt chefen för detta eller något annat departement. Hr von Hartmansdorff: R. o. Ad:s på f. m. fattade beslut har redan så ofta blifvit åberopadt, att jag icke beliöfver upprepa det; men då det sålunda är gifvet, att vi mi åt hvarje departepient skola gifva ett namn, hvilket i allmänhet uttrycker de föremål, hvart och ett skall omfatta, bör i eulighet med de föregående besluten på samma sätt förfaras här. Men för att bestämma de allm. föremålen för detta departement, tror jag det blifva nödvändigt att sträcka sig så långt, som Utsk. föreslagit, emedan förhållandet hos oss är helt olika med andra länder. 1 Frankrike t. ex. är kyrkooch uppfostringsväsendet deladt emellan skiljda ministerer, men icke hos oss; och deras förening bör således uttryckas. På samma sätt tror jag äfven, att vetenskaperna här böra omnämnas, emedan vården om dem eljest skulle kunna skiljas ifrån Ecclesiastikdepartementet, hvilket jag för min del skulle anse vara orätt. Hvad de fria konsterna angår, höra de för närvar, under Kammarexpeditionen; men detta är, efter mitt omdöme, oriktigt, och jag tror således, att de uttryckligen böra hänföras hit. Hvad slutligen helsooch fattigvården beträffar, kan man väl säga, att de höra till polisen eller den s. k. Inrikes Ministdren; men för min del anser jag dem hafva det sammanhang med de öfriga föremålen för detta departement, att de jemväl böra höra hit. 4 H. r8 Den 6 October c. m. Jag tillstyrker således bibehållandet af den benämning för detta departement, sorn Constit.Utsk. föreslagit.