Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kongsgärdar hafwa blifwik öfwerlätne ät sädane män hwilka gjort sig wälfönjenke af Fäderneslandet och berättigade till dest erkänsla. En wärd Ledamot Herr von har nyligen adagalag! orsaken till den Ko nungsliga Näd honom blifwit wederfaren efter det han i Rikets tjenst emot Fäderneslandets Fiender blifwit g->.on! erhollne biestnrcr nkur ständ satt, ehuru Ivid yngre ar att forlsätia den batia han pä sä wärdigk säll. begynt Den 27 Februarii. 1407 begynt. I min orl eller pä Gottland ar ock en Kongs gård eller >ä kallade Wisborgs Kongs Ladugärd emot nog drygt ärligt arrende, sedan Kronan förut ffelf genom desi Tjensteman sörwaltat samma Egendom med den ringa fördel att Balance i Rakenstaper pä utgifter och inkomster ärligen intraff?de sä wida jag rätt päminner mig förhällandet, eller åtminstone en ringa behållning eller öfwerstotk för Kronan lefwere rades, i sednare tider upläten pä bestämde är kill den sitt tidehvarf hedrande äldrige och sörtjenstsulle ^siversten och Riddaren ak klint, efter det han pa flere sätt och äfwen wid det be anta Höglands Sjöflaget och genom asfattande Caartor öf.ver Osterffön, utmärkt lig, samt under 178cars krig-dä en stor del af Carlscrona Stad genom Eldswäda blef ödelagt, förlorade all sin egendom och med Fru och talrik famille reducerades till yttersta behof af medmennistors deltagande känslor.
Och som Commissarierne i Låne-Cancelliet, i ett till Utskottet afgifvet utlåtande, förklarat, det de, efter tagen kännedom af skriftvexlingarne och bevakningshandlingarne uti ifrågavarande mål, inhemtat, hvad de fyra förstnämnde lånen beträffar, att alla de personer, emot hvilka Banken i och för dessa lån, kunnat göra fordringsanspråk gällande, nu mera aflidit; äfvensom att deras Sterbhus blifvit utredde, och utdelningar, så vidt sådana varit alt att tillgå, derifrån lemnade, IG Banco-Utskottets Memorial, N;o 24. så att någon ytterligare godtgörelse af Bankens, på berörde lån grundade fordringar, icke vore att förvänta, samt, hvad åter angår det af Apothekaren Bergelin upptagne lån, att låntagaren rymt ur riket och hans bo derefter blifvit satt i con curstillstånd, utan att, efter ingångne upplysningar, den ringaste tillgång till beta lande af Bankens omförmälde fordran lärer kunna utur concursmassan erhållas; alt sysslomannen deri, Assessoren Ugarph, jemväl nu mera afstått sin egendom till borgenärers förnöjande, och slutligen, att löftesmännen, enligt hvad styrkt blifvit, lunnits sakna all tillgång sill gäldande af skulden, får Utskottet, i enlighet med hvad ej mindre Fiscals-Embetet och ofvanbemälde Commissarier, än äfven Banco-Fullmägtige tillstyrkt, hos Rikets Ständer hamställa, att de af Lieutenanten JY. F. Westfeldt, under N:o 187, afRytt mästaren Sam. von Troil, under l\:o 516, af Commissarien ,/. Hornberg, under N:o 1,022, och af Sven Larsson i Gun narstorp, under N:o 656, upptagne odlingslån, må till deras återstående belopp, i capital, ränta och lånspåkostnader uti Bankens räkenskaper afskrifvas, samt det åt Apothekaren J. Bergelin, under N:o 1,087, utgifna odlingslån, såsom osäkert, inom linien förås.
Herr och fru Lundberg — i synnerhet den senare som en urdråplig Stockholmspiga — böra kanske särskildt framhållas; så ock herr Olsons kameleontfigur, hvars alla transformationer på det lustigaste genomlysas af den mest genuina skånskhet, samt fröken Seeligs särdeles hurtiga lilla moralpredikant. I dekorationsväg bjudes på ett par angenäma, specifikt stockholmska öfverraskningar. Allt med ett ord förenar sig att bereda » Kumlander » rangen af ett verkligt repertoarstycke. Filharmoniska sällskapet gaf i tisdags en extra konsert i Östermalms kyrka, hvarvid Brahms » Re quiem » ånyo uppfördes, äfvensom valda stycken ur Bachs » Matteuspassion ». Som veckans nummer af Idun på grund af helgen måste vara färdigt en dag tidigare än eljes, hinna vi ej närmare omnämna denna intressanta konsert. Skapelsen, Haydns odödliga oratorium, uppföres som vanligt långfredagen i Östermalms kyrka med biträde af k. hofkapellet och artister från k. operan. Biljetter säljas äfven till generalrepetitionen på torsdagen. Sista Carenno-konserten gifves lördagen den 28 dennes i Musikaliska akademiens stora sal. Att den värderade och uppburna artisten äfven denna gång skall samla fullt hus, taga vi för alldeles gifvet. Operasångaren C. F. Lundqvist — hvem känner ej honom? Få sångare torde hafva vunnit en så- dan popularitet som han. Hur ofta hafva vi ej lå- tit våra öron och sinnen smekas af hans härliga och sköna stämma! Då nu hr L. för egen räkning påskdagen gifver en matiné i Musikaliska akademien, skall säkerligen hufvudstadens musikaliska publik skynda man ur huse för att bevista den musiktillställningen, lika mycket för egen som för den uppburne matinégifvarens skull. Programmet är ock synnerligen lockande, och bland de biträdande märkas bland andra fru Caroline Östberg och hr Anders Willman, hvilken senare ej på länge uppträdt offentligt. Om fruarna Anna Lundbergs och Selma Grunders matiné annandag påsk i Berns konsertsalong erinra vi ännu en gång. Gina Oselio, den värderade sångerskan, börjar med april månads ingång nytt gästspel å k. operan. En Yinterpoet.
S. D. Af det hos Ståndets Electorer hållna protocoll inhemtades, alt till Ledamöter af Stats-Utskottet under Lector Luurenii samt Prostarne Stenhammars och Östbergs frånvaro blifvit utsedde för Lector Laurenius Prosten Säve, för Pi estea Stenhammar Contracts-Prosten Gumalius, och för Prosten Östberg, Contracts-Prosten öhrnberg; hvartill de ock, genom Utdrag af Protocollet, legitimeras skulle. S. D. Till följd af en inom Ståndet denne dag gjord framställning och sedan Rikets Ständer instämt uti den af Kongl. Maj:t yttrade åsigt, att Riks-Archivets Tjenstemanna-personal hör sättas på två afdeljiin - Prof• Uldr d. 5 Maj i<°4 t. gar, en för elen ordinarie tjenstgöringen och en för den historiska forskningen, men tillika förklarat irågan om ett tillökadL löneanslag för personalen underordnad den om beredandet af en tjenligare local för RiksArchivet, samt att de ville sitt beslut om begge dessa frågor i ett sammanhang hos Kongl. Maj:t underdånigst anmäla; så, och då numera Rikets Sländer för sin del bifallit S ats-TJtskotlets förslag, angående inrymmande af Riksgälds-Contorets hus för nämnde ändamål, beslöt Ståndet anmoda Expedilions-Utskottet att serskildt uppsätta och hos respective Riks-Stånden anmäla Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i detta ämne, på det Kongl. Maj.t* höga beslut, angående förändringen af Riks-Archivets local måtte så tidigt kunna inhenitas, att den dermed i sammanhang satta löne-reglerings-frågan äfven vid innevarande Riksdag må kunna algöras. Och skulle de respective Med-S:åaden vänligen inbjudas alt i detta Preste-Slåndes beslut instämma. S. D. Föredrogs ånyo Expeditions-Ulskottets Memorial, N;o 44» 1 anledning af erhållen återremiss af Expeditions-Utskottets Skrifvelse-förslag, N:o 146.
Malms församl(ing) extra ord.(inarie) Sochnstämma hollen, hwaruti förehaddes: lo. Underteknad föreställte, at i sista Prestmötet i Strengnäs blifvit beslutet, det Pastores skulle med sine sochnemän i allm.(änna) sochn-stemmor rådgöra om kyrkornas brandförsäkrande, antingen af kyrkocassan el(le)r genom sammanskott. Under rådplägningen häröfwer insågo väl sochnemännen en stor förmon af denna brandförsäkringen, om någon eldswåda skulle deras Kyrka öfvergå, men swarade sluteligen, att hwad deras kyrkocassa angår, är den genom reparationer å Kyrkan så medtagen och blir alt svagare gm. (genom) ett ganska dyrt inköp af com-munion win, at den icke kan prestera en härvid erforderlig summa, och hwad dem sielfva beträffade, ägde de ingen förmögenhet, att i närwarande swåra tider härtill något penninge sammanskott utgjöra. 2o. Påmintes socnemännen ytterl(iga)re, att enl(ig)t beslutet förledit år d.(en) 25 Martii icke gifva allmoser åt utsochnes tiggare, hvilket i dag åter å predikstolen blifvit upläsit. Äfven tillsades sexmännen, at hwar i sin rote hafva noga inseende härpå, och at hos underteknad straxt angifva, antingen någon utsoknes här tigger el(le)r någon af wåre fattige med tiggande beswärar andra sochnar. Jn fidem protocolli C. F. Maneck Föregående protocoller äro uplästa och erkände Thom:(as) Mosberg Lars Nilsson näm(n)deman A. Blomberg Carl Carlsson i Löpsiötorp Pehr Ersson i Stensiö Prästorp Eric Nils(son) Kyrk(o)wärd P.E. År 1800 d.(en) 4. Maij blef allmän Vallborgsm.(ässo) Sochnstämma hollen med St. Malms resp.(ective) församl(ing). § 1.
Åkersteins lyra oförsörjda döttrar, att åtnjutas intill uppnådd 21 års ålder eller derförinnan skedt inträde i äktenskap; och skulle de öfriga Riks-Stånden vänligen inbjudas att detta beslut biträda. 31:sta—4-0:de punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. 41:sta punkten. Med afslag å Utskottets hemställan, beslöt Ridderskapet och Adeln, att Sekreteraren i Landtbruks-akademien Johan Theophil Nathorst skall vara berättigad att, vid afgång från nämnda befattning, på Allmänna Indragnings-staten under den återstående lifstid uppbära en årlig pension af 4,500 R:dr R:mt. Prol.-Utdrag den 29 Augusti ISOG. 663 42:dra—50:de punkterna. Utskoltets hemställan biföllos. 51:sta punkten. Yttrandet Indes till handling arne. 52:dra, 53:dje och 5i:de punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. Med afslag ä Utskottets hemställan biföll Ridderskapet oell Adein Kongl. Maj:ls nådiga framställning om en årlig pension al' 700 R:dr åt aflidne GeneralTull-Direktören, Friherre Carl Henrik Ggllenhaals enka Aurora af Nordin. 56:le punkten. Ridderskapet och Adeln biföll Kongl. Majlis nådiga Proposition angående pension åt Chefen för Telegraf-verket i Riket, General-Löjtnanten Carl Akrell, utan det af Stats—Utskottet för pensionens åtnjutande föreslagna vilkor. 57:de—7Irsta punkterna. Utskottets liemställanden biföllos. 72:dra punkten. Med afslag å Utskottets hemställan, beviljade Ridderskapet och Adeln cn årlig pension af 300 Ridr åt framlidne Risti iLt—läkaren, Medicine Doktor Carl Petter Ekegrens enka. 73:dje punkten. Ridderskapet och Adeln afslog Utskottets hemställan och biföll Kongl.
Det är icke endast för principens skull, som jag anser äfven ifrågavarande förbud böra upphöra. Jag har mig nemligen bekant, hvad en hvar lätt kan inhemta, att., med Kongl. Maj:ts särskilda Nådiga tillstånd, omkring 18,000 skeppund jernmalm årligen exporteras från Utö grufvor lill Finland, emot en tull af en skilling fyra runstycken (säger 1 sk. 4 r:st.) pr skeppund; och det är anledningen till dylika licenser, som jag, genom en för alla gällande, utförsels-tillåtelse, anser böra undanrödjas. Att detta utan lära kan ske, genom antagande af den eventuela utförsels-tull Utskottet föreslagit, lärer väl icke betvifla*. Jag hemställer således, att utförsels-förbudet å malm nu må mot en tull af 1 R:dr 10 sk. skeppundet utbytas. De i andra hänseenden från mina åsigter skiljaktiga beslut, som vid tull-taxans behandling af Utskottet blifvit fattade, anser jag mig bär kunna förbigå; åberopande jag dock derutinnan hvad min, angående tull-taxans reglering afgifna, motion innehåller.» Uti förestående reservation, i hvad den rörer införsels-tullen å spanmål och smör samt utförsels-tullen å stångjern samt smältstycken, instämde Herr Cart Ant. Retlig. 112 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 3. Vidare hafva Herrar L. A. Petersson och E. Tjernberg lill alla delar, samt Herrar Brodin, Åsbrink och Hagman, utom i fråga om utförsels-tullen å stångjern och smältstycken, instämt i denna reservation, Herrar Åsbrink och Hagman, under förordande af tull-afdelningens förslag om nedsättning till hälften i utförsels-tullen å nyssnämnde artiklar. 15:o af Herr IV. M. Ekelund.
Constance Hultin var visserligen en af de den tiden talrika brudar, hvilka blifvit valda af en mans kärlek, innan deras eget hjärta valt, och de båda makarnes skaplynnen förblefvo alltid stämda i olika tonarter, hans realistiskt-humoristiskt, hennes idealistiskt-romantiskt. Kapten Hultin — som själf delvis tecknat sin utprägladt originella personlighet genom » En gammal knekts minnen », säger där, på tal om paraden på Grelsby äng 1808, att han bland spektatörerna såg en präst, ledande en liten flicka, och fortsätter: » Fjorton år senare blef denna flicka min hustru. Det är visst urmodigt och opolitiskt att berömma sin hustru, men rättvisan förmår mig bekänna, att hon ^NOILSKY. snart ett hälft sekel varit min bästa vän oeh högsta sällhet. » Och detta mannens vittnesbörd om sin lycka genom hustrun kan fullständigas med hustruns: att mannens kärlek varit mera vaken, än hvad annars i allmänhet plägade vara fallet i denna för-Dockhemska tid. Själf älskande naturen, framför allt som jägare och fiskare, ifrig läsare af naturvetenskapliga oeh geografiska arbeten, låtsade han sig förakta » tevattens » - (d. v. s. skön-) literaturen. Men i grunden delade han hustruns vittra intressen, uppmuntrade hennes författareskap och hade stor musikalisk begåfning. När han blef för stelarmad att själf spela sin fiol, fortfor han dock att syssla kring harpan, som han strängade och stämde, och han firade högtid, när » mor » komponerat något nytt, hälst om det var variationer till någon Bellmansmelodi eller folkvisa. Också utvecklade sig Constance Hultin genom denna sympati till en allt större virtuos på sitt instrument, öfverträffad, enligt sakkunniges omdöme, endast af Pratté bland sina samtida och Sjödén inom en yngre generation. Båda dessa harpkonstnärer beundrade lifligt hennes spel och uppmanade henne att offentliggöra sina talrika kompositioner — men dessa stannade fortfarande inom hemkretsen. Där fanns en tacksam och ej liten publik: af barnaskaran blefvo fem söner och tre döttrar fullvuxna.
Först vänder jag mig till den svarte brodren Mårten, ty han går väl i spetsen, han som först köpte min salighet för en turkisk bössa och sedan sålde Mäster Olof. 58 mig åt djefvulen för slätt ingenting. Hör du, Herrans tjenare, Satans utkorade, du som klädt dig i oskuldens svarta kläder och rakat din hjessa att ingen skall se hur du grånar i synden; jag har tagit en hustru, hör du, en äkta hustru, icke sju oäkta, som du. Har du läst så mycket Guds ord i dina förspilda dagar att du vet huru sådant är påbjudet hvarjom och enom; och ändå vill du kasta sten på henne! Eller har du ingen sten qvar kanske? Var det den sista du gaf åt folket då de begärde bröd! Du tiger, broder; du vill icke vara den förste! Nå, så släpa henne ut bland folket, och tror du ej att femtio män kunna slita henne i stycken, så var viss att fem gånger hundra dygdiga qvinnor skola göra det! Då blygs han, men sedan säger jag: qvinna, stig upp, man har förlåtit dig! Gå, men visa dig icke för presterna, ty de skola kasta dig för qvinnorna! MODREN (stiger upp). Nej, moder, jag skall icke säga så! Jag skall endast lägga mitt hufvud i ditt knä och säga om och om igen: förlåt och räck henne 'din hand! Led mig härifrån! Jag förlåter dig aldrig, men jag skall be Gud om förlåtelse att jag födde dig! (Går.) OLOF. MODREN. CHRISTINA (vill springa efter; Olof håller henne qvar). Scen IV. DE FÖRRA, utom MODREN. Hvarför gråter du? OLOF. CHRISTINA. OLOF. Du har förlorat en moder och du gråter icke. Detta säger du mig och jag offrade henne för dig! OLOF. CHRISTINA. OLOF. Hvem skall du offra härnäst? Mig sjelf! Hvad är det för en girig Gud du har, som ständigt fordrar offer? Hvem har lärt dig att fråga? Du sjelf! CHRISTINA. OLOF. Ser du förödelsen omkring mig; allt faller!
»Jag tyckte att Thure såg ut som en ... Thure såg så förfärligt lång ut ...» Thure småskrattade, tog en stol och satte sig ned och började prata hit och dit. Så blef det en stunds tystnad; Elsa öppnade flere gånger munnen, liksom ville hon säga någonting, men ej kunde finna ord. Slutligen lade hon sitt arbete i knäet, såg hastigt upp och frågade under det hon med nålen ritade figurer på stenbordet: »Hör nu, hvad tycker Thure om Anna Linder?» »Det är säkerligen en mycket aktningsvärd ung dam», svarade Thure högtidligt. »Visst är hon aktningsvärd», sade Elsa med en otålig axelryckning. »Men hvad tycker Thure om henne, frågade jag?» »Nåväl, upprigtigt sagdt, icke mycket», svarade Thure med manlig öppenhet. »Tvifvelsutan är hon en bra och bildad flicka, men hon är icke tilltalande för oss män. Hon saknar helt och hållet hvad man plägar kalla ’karltycke’.» »Karltycke? Hvad är det för något?» frågade den lilla brunögda och såg menlös ut. »Åh, inte behöfver jag väl säga en sådan flicka som Elsa, hvad man menar dermed», svarade Thure med en eldig blick. »Jo, jag försäkrar, att jag rakt inte begriper det», fortfor Elsa och såg allt mer och mer enfaldig ut. »Kan inte Thure säga mig det?» »Kors, har inte Elsa märkt, hur på en bal t. ex. en del flickor genast blifva omringade och uppbjudna, medan andra återigen – och deribland fröken Linder, fruktar jag – nästan oafbrutet få sitta?» »Jo, det förstås, det har jag nog sett. Men jag begriper inte ... hvad är det som fattas dem? Hvad är det för fel på t. ex. Anna Linder?» »Ja, det kan jag ej säga», svarade Thure, i det han ryckte på axlarne och gjorde en elegant gest med båda händerna. »Det är någonting, som är alldeles omöjligt att beskrifva, det är den underbara mystiken i qvinnans väsende.
Ani Bördeskillingen finge nedsättas w-d Fscrde Tinget och endast klanders anmälande mid Tredje Tinget hindra fastan, sä skulle den sällan kunna meddelas mid detta Tings flur; ty för ot oroa en Köpare, skulle troligen ofta börd anmälas utan at forrföljas. Köparen skulle i detta fall ej wara saker förr, än ivid fjerde Tinget. Da sorum,dskas til en tredjedel den tid af et ar, som skulle minnas. Om ater Stämning skulle tagaS och Bördeskilling nedsättas til Tredje Tinget, sa förlorade Bördeman den tid af Sex weckor, som fordrades til Stämnings uttagande före Tinget. Lagutskottet har trott bada defia olägenheter bäst ashjclpas genom vet föreslagna sätter af Bördcskillingens nedsättan. de inom Tredje Tingets slut och Bördens fortsöljande mid det Fjerde. Herr 8 rjerneIä, Lamuel. Dä tag - Utskottet uti fit Betänkande, om Börd och lagaständsiid, gjort den skillnad, at pa de orter der Trenne Ting in. nom Ätta mannder, skulle bördeman inom flutet af dek Tredje Tinget da tredje upbudet bemilljas, äga rätt nedsätta i Rätten, der Egendomen är belägen, fulla köpeskillingen, som Säljaren efter hwilken bördas will, sig betingat med mera, och Bördemannen skulle sist, til det derpå följande»fjerde Tinget, fa a Köparen uttaga Stämning och fit Bördeklander fullfölja. Uti de orter äter der rwänne Ting hallas om aret, borde Lagastands. tiden wara lil Tredje Tinget, som är natt och ar efter det sörsta; samt der allenast et Ting om aret hålles, afwen »jutås således samma tidsrum. Efter min tanka, sa förmodar jag, at lika undersåtare böra njuta enahanda förmaner och rättigheter, och jag inser^ icke eller nyttan deraf för en Bördeman, at uti kaiiske hela fyra manadcr isian Tredje Tinget, da han skall ned, sacra Bördesklllingen, til det derpå följande Fjerde Tinget, skal! pä denna tid wara i saknad af sina pens »ingar.
Det lärer icke finnas mer än en mening om fördelen af att två eller flera jernbanor å samma ort må kunna förenas med hvarandra, der sådana föreningar icke orsaka kännbara hinder för den allmänna rörelsen i någon folkrik stadsdel eller icke mötas af större kostnader för anläggningen, än som kunna motsvaras af de å en sådan del af jernbanan uppkommande trafikinkomster. Jernvägsundersöknings-komitéen har också onekligen rätt deruti, att man i en mängd utländska städer bemödat sig att sammanföra olika banor till en gemensam bangård. Dervid förekommer dock en omständighet af särdeles vigt att taga i betraktande, nemligen i hvad mån de, som resa eller hafva gods att transportera på jernvägar, och de bolag, som äro egare af dessa, må hafva rätt att inskränka eller afstänga den fria rörelsen på allmännare besökta farleder för det mångfaldigt större antalet, som dagligen passerar derstädes. På de aldra flesta ställen har man ansett en sådan rättighet icke kunna medgifvas för jernvägarne, och sammanbindningsbanorna genom städer hafva derföre, såvidt frågan varit att på dem begagna lokomotiver, med högst få undantag blifvit anlagda antingen på viadukter eller genom tunnelar öfver eller under gatorna, så att rörelsen å dessa förblifvit oförhindrad, eller ock, der anläggningen skott i jemnhöjd med farvägen, framförts utanför städerna eller genom de minst besökta delarne deraf. Såsom undantag härifrån torde kunna åberopas föreningsbanan i Berlin, som, ehuru anlagd i utkanten af staden, till större delen utanför stadsportarne, samt icke afsedd för persontrafik utan blott för godstransport, dock på några ställen passerar fram öfver gator, fastän, enligt hvad för Utskottet uppgifvits, så långsamt, att en person kan gå framför tåget för att varna dem, som kunna komma i vägen. Det oaktadt hafva, enligt hvad Utskottet inhemtat, olyckor ler icke kunnat förekommas, hvilket haft till påföljd, att stadsstyrelsen i Berlin i slutet af sistlidet år ingått till regeringen med en ansökning att föreningsbanan måtte upprifvas och flyttas längre ifrån staden.
Jag kan likväl, oberäknadt öfriga redan antydda svårigheter och betänkligheter, som dervid möta, icke förgäta att täta förändringar i slika ekonomiska anstalter äro, i och för sig sjelft, ett verkligt ondt, som icke utan nödtvång och med visshet om något bättre, än det beståndande, bör landet påföras; och, med hänsigt till brännvinsbränningen, måste hvarje ingripande förändring särskildt åstadkomma betydliga kostnader för bränningsredskapens inrättande derefter, och andra enskilda förluster genom felslagna beräkningar på det förut beståndande, hvilket en talrik och öfvervägande mängd af landets jordbrukare lagt till grund för deras hushållning. Det är fördenskull min på här anförda förhållanden och omständigheter stödda öfvertygelse, att brännvinsbränningen, fästad såsom hitintills vid jorden, I) c 11 27 Juni f. m. 397 bör få utöfvas företrädesvis under sex, men aldraminst under fyra på hvarannan följande månader af året, nemi. i förra fallet från och med början, samt i sednare fallet från och med medlet af November, med hufvudsakligen oförändrade föreskrifter om redskapens beskaffenhet, om anmälan vid mantalsskrifningarna till bränningsrättigheiens begagnande, med mera dit hörande, och om afgiftens erläggande i allmänhet vid de vanliga uppböidsslämmorna; och hvad bränningsafgifternas belopp beträffar, så, .utan alt ingå i något särskildt omdöme öfver de sammansatta större bränningsredskapens rätta och ändamålsenliga classification och beskattning efter deras relativa verkan och mäktighet, föranlates jag allenast vördsamt yrka, att bränningen med enkla redskap af 200 kannors rymd och derunder, bedrifven på vanligt sätt, eller med eld, måtte beläggas med en lindrig afgift, högst uppgående till dubbelt emot hvad som för dylika smärre och enkla redskap nu erlägges, och sådant antingen brännvinsbränning skulle hädanefter få utöfvas under sex eller under fyra månaders tid af året. Vid förslaget till förändrade föreskrifter angrde grun der och villkor för brännvinsbränningens utöfning samt afgiften derför, får jag särskildt anmärka följande: Enligt 1 art.