Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle dock önska, alt vi nu för aftonen stadnade vid den preliminaira åtgärden, emedan Plenum i morgon hillida åter vidtager kl. 9, och man tyckes efter denna dagens mödosamma Plenum behöfva någon hvila. Jag hoppas, att Herrar Landsliöfdingar icke motsätta sig denna min proposition, helst det icke kan vara fråga om någon executif åtgärd, och controllen på LandsSecreterarne blir lika stark, antingen vi i afton eller i morgon bittida votera om LänsNotarierna. Friherre Cederström'. Jag har så mycket mindre emot, att vi snart sluta denna fråga, som jag just begärt, att Utlåtandet icke måtte punktvis företagas, utan Ridderskapet och Adeln bifalla detsamma i sin helhet; men om vi, såsom Grefve Posse föreslagit, skulle särskilt afgöra den preliminairfråga, hvilken Utskottet i sitt första Betänkande framställt, att nemligen Rikets Ständer icke böra vid denna Riksdag ingå i någon allmän reglering af Landsstaternes i5a Den 29 Sep tetnber. löner, så kunde, i fall Riddersknpet och Adeln biföll denna hemställan, eller Herr Hjertås proposition vann, vi blifva förhindrade att sedermera punktvis företaga Utlåtandet. Ett sådant beslut skulle alldeles icke vara förnuftigt. Om någon annan utväg icke finnes, måste jag yrka, alt vi punktvis företaga Betänkandet, och att, som vi i afton icke medhinna mera än en votering, vi må åtnöja oss med att afgöra en punkt; men jag hemställer till Herr Hjerta, om han icke skulle vilja ställa sin Contraproposition så, synnerligen sedan Herr Ribbing yrkat löneförhöjning för Länsmän, att vi kunde slippa från saken med en votering. Herr Rosenblad: Momenlerna i denna punkt lära vara 35, och då äfven jag, lika med Herr von Hartmansdorff, varit i verksamhet sedan kl. 8 i förmiddags, och sålunda äfven är i behof af någon hvila, får jag anhålla, att vi måtte få votera öfver alla Momenterne på en gång, hvarigenom vi lika snart kunna få gå till hvila, sorn om vi voterade endast öfver preliminairfrågan. Herr Ribbing:
Detta yttrande anser jag hvarken vara oriktigt eller kunna missförstås, men det sednare har likväl blifvit händelsen och missförståndet torde, såsom jag nyss nämnde, kunna tillskrifvas den omständighet, alt man behagat lösrycka konklusionen från premisserna. Slutligen har man hört en ledamot af StatsUtsk. med en viss pathos i ton utropa: ”oförnöjsamheten framträder med öfverdrifna anspråk, någon tacksamhetskänsla linnes icke mera” o. s. v. Hvem är det som yttrar sådana ord på delta rum? Ar det en person, sorn har Statens alla kassor i sin hand, så att han har rätt att påräkna tacksamhet för hvad han ur dessa kassor utdelar? Eller är denna person endast och allenast en representant, såsom vi alla andra, hvilka hafva rätt att besluta öfver det sätt, hvarpå Statens inkomster lämpligast skola användas. Jag tror att detta sednare är förhållandet och att således den värde talaren begått ett förhastande, ly eljest måste jag beklaga, att StatsUtsk. inom sig hyser en ledamot, som för en motsats i åsigter vill upoffra en af honom sjelf såsom särdeles nyttig erkänd sak. Hr von Hartmansdorff: Man förebrår Utsk. att det icke bestått tillräckligt penningar, men fyllt bristen med komplimenler, hvilka icke äro för skolans behof användbara. Jag för min del undrar icke på, att StatsUtsk., som har så många anspråk att till - 248 Den 20 April. fredsställa, ej kunnat linna medéi att till ifrågavande ändamål anvfin» das. Jag tior dessutom att man i detta fall måste tillvägagä med försigtighet, ty den ifrågavande läroanstalten står ej i något sammanhang med Statens öfriga undervisningsverk, utan är en aldeles fristående enskild inrättning, hvars fortfarande tillvaro icke är på något sätt betryggad. Vid sådant förhållande, hade jag ansett del hafva varit rättast, om skolans styresmän vändt sig till Konungen och begärt Hans framställning lill R. St., hvaraf naturligtvis följden blifvit, att vi erhållit en större säkerhet om .skolans verkliga behof af understöd och en fullständigare utredning angule sättet hvarpå detta behof kunnat fyllas.
Hans Excellence Herr Grefven och Landtb Marjkalken tillkännagaf, att de öfrige 3:ne Riksstånden redan godkänt ConstitutiomUtskottets ifrågavarande redaction, samt hemställde, om icke Herr Cederschjöld behagade från sitt yrkande om Ridderskapets och Adelns förbiifvande vid dess förra beslut afstå» Herr Cederschjöld". Jag erindrar mig vis-, serligen, att, såsom Herr Påhlman anmärkt, Ridderskapet och Adeln, då ConstitutionsUtskottets Memorial den 27 sistledne April förmiddagen återremitterades, icke iakttog den formaliteten, att lorena sig i en gemensam ianka; utan att hela öfverläggningen blef återremissen följaktig. Jag vill äfven minnas, att jag hade skrifteligen yttrat mig i ämnet: men som jag nu ej kan erindra mig, hvad under discourserne yttrades; anhåller jag, att målet mätte få hvila till nästa plenum, på det jag emellertid må kunna af Protocollet inhämta, i hvad skick saken sig egenteligen befinner, och nogare öfverväga, hvad åtgärd den kan tarfva. Jag vill visserligen gerna göra Ridderskapet och Adeln tili viljes: men jag uppoffrar också ganska ogerna min öfvertygelse, i synnerhet i en Grundlagsfråga. Den n Junii f. ni. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarjkalken tiilkännagaf, att Protocollet för den 27 sistledne April förmiddagen, Jå målet första gången af RidJerskspet och Adeln pröfvades, vore till hands, samt lät uppläsa den del deraf, 60<n angick detta mål. Herr Ceder schjöld-.
Källarmästaren, som gaf mat åt ett par hundra, använde knappast mera. Uppfostran blef snäsor och luggar, »Gud som hafver» och vara lydig. Lifvet tog emot barnet med pligter, bara pligter, inga rättigheter. Allas önskningar skulle fram och barnets undertryckas. Det kunde icke ta i en sak utan att göra något orätt, icke gå någonstans utan att vara i vägen, icke säga ett ord utan att störa. Det vågade till sist icke röra sig. Dess högsta pligt och dess högsta dygd var: att sitta stilla på en stol och vara tyst. Du har ingen vilja! Så lydde det alltid. Och dermed lades grunden till en viljelös karakter. Hvad skall menskorna säga, hette det senare. Och dermed var hans sjelf söndergnagdt, så att han aldrig kunde vara sig sjelf, alltid var beroende af andras svajande opinion, och aldrig trodde sig sjelf om något, utom i de få ögonblick han kände sin energiska själ arbeta oberoende af hans vilja. Gossen var ytterst känslig. Gret så ofta, att han erhöll ett särskildt öknamn derför. Ömtålig för en liten anmärkning, i ständig oro att begå ett fel. Men vaksam på orättvisor, och genom att ställa höga fordringar på sig sjelf noga vaktande öfver brödernas fel. Om dessa blefvo ostraffade kände han sig djupt kränkt; om de belönades i otid led hans rättskänsla. Derför ansågs han afundsjuk. Han gick då till modern att beklaga sig. Fick någon gång rättvisa, men eljes en förmaning att icke vara så noga. Men man var ju så noga mot honom, och han ålades vara så noga mot sig sjelf. Han drog sig tillbaka och blef bitter. Sedan blef han blyg och tillbakadragen. Gömde sig bakerst, när något godt utdelades, och njöt af att vara förbisedd. Han började anlägga kritik och fick smak för sjelfplågeri. Han var melankolisk och yster, omvexlande. Hans äldsta bror var hysterisk. Kunde, när han förargades under lek, falla ner i qväfningar med konvulsiviska skratt. Denne broder var moderns och den andra brodern var faderns favorit. Favoriter finnas i alla familjer.
Sedan, till följd häraf, Krigs-Collegium, hvad först beträffade Staden Ystad, inkommit med underdånig anmälan, att Stadens Äldste och Borgerskap vägrat aflåta Stadens stall och magazins-hus, med mindre Husar-Casernen äfven i köpet inbegrepes, hade samtliga dessa byggnader, jemte åtföljande kokhus och tomter, jemlikt Kongl. Brefvet den 3o November 1841, blifvit för Statens räkning inköpta till ett pris af inalles 20,000 R:dr B:co, hvartill i första rummet användts Stats-verkets hos Staden egande fordran. Stallen voro likväl så förfallna, alt Kongl. Maj:t, under den 7 December i843, fann Sig föranlåten i Nåder förordna om deras ombyggande, hvartill en kostnad af 13,490 R:dr beräknats åtgå; och hade Krigs-Collegium numera afgifvit redogörelse för sina i ena och andra afseendet vidtagna åtgärder till anskaffande af stall och magazin för garnizonen i Ystad, af hvilBih. till R. St. Brot. 184$ 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. i3 Haft. 2 IO Stats-Utskottets UtlåtandeN:o 221. ken redogörelse inhemtades, att af de utaf Rikets Ständer för ändamålet anvisade medel hitintills blifvit använda 23,65^ R:dr 3i sk. 5 r:st, och att ytterligare under åren 1844 oc^ i 845, skulle, såsom återstående betalning för stallens ombyggnad, utgå 10,120 R:dr. I afseende åter å de öfrige förenämnde Städerne, afgaf Krigs-Collegium, under den 17 November 1842, underdånigt betänkande, angående de ifrågaställda byggnads-företagen, och insände dervid tillika: för Landskrona, arne alternativa kostnadsförslag, jemte ritningar till stall och ridhus, det ena. beräknadt, efter byggnadens uppförande af tegel, till 50,767
Deremot har Herr Majoren Adelsköld, med stöd af vunnen erfarenhet vid redan varande jernvägsanläggningar, ansett, att väl och ändamålsenligt utförda jernbanor med mindre spårvidder än den vanliga 4,83 fots, inom vissa gränsor, eller med en trafik, som uppgår ända till 1,000,000 centner årligen efter banans hela längd (omkring Jidel af Belgiens godstrafik år 1861), äro i ekonomiskt hänseende fördelaktigare, dels emedan ett betydligt mindre kapital, under i öfrigt enahanda omständigheter, visat sig erforderligt till deras åstadkommande, dels ock emedan samma trafik lemnar en relativt större behållning på detta kapital; men Herr Majoren har, det oaktadt, för sin del afstyrkt, att det system, som från början antagits för Statens jernvägar, numera ändras, hvarjemte han ansett att hufvudbanorna och sammanbindningar dem emellan, äfvensom vigtigare utgreningar, som kunna anses utgöra fortsättning af de förstnämnda, böra hafva samma spårvidd och åtminstone i det närmaste samma byggnadssätt, som för hufvudbanorna en gång blifvit antaget, så att samma rörliga materiel ömsesidigt må kunna begagnas. Vidkommande åter isolei'ade lokalbanor samt egentliga bibanor till hufvudlinierna från bergslager, fabriksorter, mindre städer, lastplatser, skogstrakter, bruk och andra dylika ställen, hvilka banor borde anses såsom uteslutande industriela företag, har Herr Majoreu Adelsköld för möjliggörande af dessa nyttiga anläggningar på en mängd ställen, som eljest måhända för all framtid måste vara i afsaknad af denna mägtiga häfstång för industriel förkofran, tillstyrkt, att spårvidden och byggnadssättet i allmänhet å dessa banor borde helt och hållet rättas efter trafikens beskaffenhet; samt i öfrigt i likhet med Herr Friherre Ericson och Herr Kapitenen Nordenfelt, framför allt förordat starka och väl byggda jernvägar såsom bäst ledande till säkerhet, snabbhet och besparing.
Desi Nådiga sanction till den af Riksens Ständer amagne och till Hans Majit i underdånighet aflemnade Riksdags - Ordningen, äfwen som till den föreflagne Answarighets.lagen för Srats-Radem Derefter aflemnade Hof-Cancelleren till Talemännen hwar sitt exemplar af Konungens Nädiga Proposition innehällande förflag titt ändring i wisia puncter af Riksdags-Ordningen, såsom wäckt» tvid denna Riksdag, för att wid den nästkommande uptagas och af» göras. Sedan Hans Excellence Herr Stats-Ministern jemte Srals-Räder borlgätt ätskiljdes Riksens Stander klockan half s. kn stäem krotocolli ^ L. Zistvsrkoljre, Ma^ Den 12 Zebruarii. 393 Mändagcn den 12 Fcbruarii. Plenum kl. 10 förmiddagen. Friherre kleming, Llaeg: Sedan Stats Utstottet, i följe af Ricfens Ständers medgifwande, nu i ic> dagar oafbrutet fatt arbeta, hofwa desi göromål gansta mycket lidit. Utskottet war i gär Söndag samladt, bade för och eftermiddagen, och ätstillige Ledamöter af det Högwördige Preste - Ständet förklarade till och med, att de ansäge för den bästa Gudstjenst, alt hivad som bidroge till Riksdagens snara asflutande. Likwäl äterstär annu någor af Utskottets arbete, och nägra nial, hwilka dels icke hunnit passera dess Plena, dels icke äro sä fullkomligen justerade, att de kunna expedieras. Såsom Ordförande får jag derföre pä Ulstokteks magnar anhä la, att detsamma ännu irenne dagars ledighet matte bewiljas, inom hwilken tid wi hoppas, att alla gamla mål stola hinna expedieras, och endast de återstå, hwilka i följe af Tre Siänds bestut, blifwit hwilande, till dess de förut till Utffoltet remitterade hunnit afgöras.
Stormägtigste Allernädigste Konung. ^edan Riksens Ständer till Eder Masts Kftcrträdare pä den Swensta Throgen walt Hans mde af Hans Kongl. Höghets Hofhällning, rf.Furstens Prins Oscars Hof.Stat inbeiknad, i ett för allt hembjuda Hans Kongl, öghet en Summa af 66,666: R:dr. Z2. tz. Irligen att anstäs pä Stat ifrän den dag Hans !ongl. Höghet antog Riksens StänderS Kalle!- till Swea Rikes Kronprins. Riksens Ständer hafwa derjemte till beiridande af de serstillda utgifter, hwilka blifwa sundgänglige för HanS Kongl. Höghet Kronstinsens hitflyttning med Desi Höga Famille, " wäl till meublering af rummen pä Kongl, ilottkt i Stockholm, som till anskaffande af Eqvi, 78 Den 11 October. Den 11 October. 79 Eqvipager samt inköp af hästar och allt Stall Neflutet, med undantag af den §., som rörer tillbehör m. m., anslagit ZZ,zzz: R:dr. 16. f hans Kongl. Höghet Kronprinsens emottagan. att till Hans Kongl. Höghets Disposition öfwer )e, afgifwandet af Desi försäkran samt Desi lemnäs, hwilka medel komme attafRiksgälds-Coo fyllning af Riksens Ständer. toiret förskjutas emot samma ersättnings wittke af Stats. Werket, som rörande förskotten ti! de oförsedda utgifterne samt Riksdags, kosina M eller beslut derstädes mä äga rum, juste derne blifwit stadgade; hwilket beslut Riksén Ständer härmedelst fä Eder Kongl. Amasil underdänighet tillkännagifwa.
Mindre anledning än denna hafva forna skalder haft att i någon konstellation fästa minnet af en märkvärdig händelse och en ryktbar hjältes namn; och har Karl den tionde gjort sig förtjänt af alla de minnesmärken, som för honom kunna tänkas. För dem, som framdeles gifva sig tid att läsa poemet, är icke nödigt att fästa deras uppmärksamhet på flere därtill förtjänte ställen i fjärde sången. Ett enda, som torde dem undfalla och isynnerhet förekommit mig pittoreskt, kan jag ej underlåta att anföra. Det innehåller beskrifningen på den tropp, i hvilken Löwenklo till slut söker att sig försvara: Det spegellika haf, som Danas öar hyser, Tycks krönas af en ny, där nattens fackla lyser På spetsen af gevär, och en beväpnad tropp I djupet sväfva syns och vända föttren opp. Fördubblad af sin bild på hafvets blanka yta, Hans skugga hotar än att krigets öde byta, Och på dess tummelfält i månens bleka sken Som spöken reser sig bland döda mänskoben. Både inbillningens nöjen och mina verkliga under landtlefnaden måste ändteligen vika för sysslor, som väntade mig i Stockholm. Min första därstädes, som kostade mig själf den minsta möda, var en boflyttning, som företogs strax efter min ankomst. Efter sex års granskap med mina svärföräldrar flyttade våra hushåll vid mickelmässtiden 1770 på särskilda ställen, min svärfar i ett hus på Vesterlånggatan, för honom ännu öfrigt, och jag med min familj på Riddarholmen i det schantziska huset, som nu innehafves af diskontcomptoiret99. Jag var ganska glad att hafva lemnat Södermalm, i anseende till sin aflägsenhet hvarken stad eller land, som har olägenheterna af dem båda, utan ersättning af någonderas nöjen. En närmare tillgång till mina vänner och granskapet med mitt ämbetsrum gjorde mitt nya hemvist behagligt för mig och skulle framdeles blifva det ännu mera i anseende till närheten både med slottet och riddarhuset. Ehuru väl jag fann mig i mitt nya boställe, var lusten ej dess mindre för mina stilla tidsfördrif förlorad. Jag deltog i allmänhetens oro under kronprinsens frånvaro på dess utrikes resa. Tidningar från honom efterfrågades dageligen.
Kassan är öppen för inskrifningar hrarje helgfri torsdag kl. * / 26-1 / 27. Äfven personer, som icke äro medlemmar af förbundet, kunna blifva delegare i kassan. 12-17 Å förbundets byrå hafva under januari månad anmält sig: 13, Arbetsgif vare: för erhållande af lärarinnor 9, lektioner värdinnor, sällskap och biträden i hem 5, kontorsoch skrifbiträden 4, s: a 31. Arbetssökande .- lärarinnor 19, lektionsgifvare Il, kontorsoch skrifbiträden 4, värdinnor och biträden i hem 6, s: a 40. I _ - I&lt; &gt; ? - I_ ” - -. _ - 33 Jenny Linds debut i Stockholms aristokratiska sällskapslif. et är en kall vinterqväll år 1838. I huset n: r ii Regeringsgatan tändes ljus efter ljus i kronor och kandelabrar. P å gatan stannar en hel rad täckta vagnar, hvilka närma sig porten i mån som der blir plats. L i d k l ä d d a lakejer slå upp vagnsdörrarna och eleganta damer, åtfölj da af uniformerade herrar stiga försigtigt ut, taga ett djärft hopp öfver den smutsfylda ränstenen och försvinna genom porten till den svagt upplysta förstugan. Några minuter senare befinna sig de nykomna i tamburen; varsamt aftagas ytterplaggen, sidenklädningar frasa, schalar draperas, en blick i spegeln egnas de fantastiska coiffurerna, medan herrarna putsa sina plyinagerade hattar eller rätta på sina guldfransade epåletter - och in tåga i den upplysta våningen de nykomna gästerna gruppvis eller en och en. I första rummet, ett hörnrum der åtskilliga musikaliska instrument ses ordnade, mottagas gästerna af värden, baron L., en äldre maii med de ädla anletsdragen skuggade af ett, rikt silfversprängdt hår, hållningen värdig, later och uppsyn präglade af en fin hjärtlighet. Efter att hafva passerat ett mindre förmak, inträda gästerna i den stora, halfrunda salongen och hälsas der af värdinnan.
Rikets Ständers anordning å Stora Creditivet, Två Millioner Riksdaler, är till förvar inlagd i Bankens Deposilions-hvalf, och har blifvit Revisorerne under orubbad försegling förevisad. Stats-Ferkets årliga utbetalning. Så väl vid i83o som 1831 års slut hafva R:dr (16,666: 3a skillingar från Stats-Verket influtit, i afräkning på de af Kongl. Maj:t åren 1818 och 1819 IjfRnle Piastrar, och sedan båda års-anslagen blifvit efter i/jo skillingars pris använda till Silfverköp och inbringat Riksdaler Silfver 45,714: i3. 9. utgör Bankens återstående fordran för samma Piastrar, (från början R:dr Silfver 307,128: 29. 8.j) vid 1831 års slut, Riksdaler Silfver i3o,8ii: 3i. 1. Riksgälds-Contoiret. Den Förskotts-rättighet till högst En million R:dr som blifvit Riksgälds-Contoiret förbehållen, från den i:sta September det ena året till den sista Junii det påföljande, har blifvit begagnad: den 3i Dec. i83o till belopp af R:dr 691,781: 26. den 3i Dec. 1S31 784,164: 32. 2. och hafva dessa Förskotter blifvit Banken före Junii månads slut 183 f och iS32 godtgjorde. Enligt Bankens af Revisorerne nu granskade Hufvudböcker för åren 1829 och i83o, samt de derutur sammanfattade öfversigter af Bankens hela Ställning, liar Riksgälds -Contoiret, såsom andel i Bankens Räntevinst efter afdrag af Förvaltnings-kostnader och Förluster, endast erhållit: O O * för år 1829 R:dr 5o,i54: 4^* 3- oc^ för år i83o R:dr 80,690: 27. 10. 2. mindre än rikets Ständer påräknat.
Andre talare hafva redan fästat uppmärksamheten på Hr Cedersehjairi s reservation och nödvändigheten af att utbyta uttrycket alt 4 Stånd skulle besluta jemte Konungen riksdagars möjliga förlängning utöfver 6 månader, till 3 Stånd. 1 denna fråga bar jag ingenting att tillägga, men vill blott anmärka, alt det ligger en bestämd contradu tion i Utskrs tillstyrkande i början, då fråga är om riksdags upplösning före 4 månaders förlopp, att nemi. dertill skulle fordras samtliga Ståndens bifall, emot den framställningen, att endast 3 Stånds samtycke behöfdes, när fråga vore alt förlänga riksdagen till 6 månader; ty i det sednare a (seendet har man ju Irolt, nit man borde så mycket som möjligt försvåra riksdagarnas förlängning, ehuru man i båda fallen 33a Den 8 Juli f. m. velat, att Ständerne skulle få handlägga ärendena sa lång tid som erfordrades; men latituden ar större, örn det står ”Ständerne,” än ”3 Stånd,” ty man kan ju tänka sig möjligheten att det mern beror af pluraliteten inom förstärkt Utskott, när frågan afgöres, än af 3 Stånd. Gr. Spens: Genom min i dag något hesa röst har jag blifvit missförstådd af Hr von Hartmansdorff, då iian trott mig hafva yttrat, att orden ”bestämd tid” borde borttagas. Jag försvarade tvertom den meningen, att detta uttryck borde stå qvar. Jag har betraktat svårigheten af riksdagars fortfarande efter ett beslut lills vidare; ty någon kunde ju stiga upp och proponera ytterligare förlängning, oell det funnes således ingen kialt som påskyndade ärendenas gång; det vore ingenting som dref på ärendena, emedan någon bestämd lid icke vore utsatt, inom hvilken de skulle vara afslutade. Jag vill derföre icke påstå, att den tanken är riktig, att man blott bör äga rätt att prolongera, emedan en ytterligare prolongation, blott på bestämd tid likväl, kan någon gång vara nyttig. Hvad Frih. Sprengtporten anmärkn. beträffar, så delar jag den fullkomligt i detta afseende, och det kan aldrig komma i fråga att på något sätt klandra Utsk:s verksamhels-ifver, synnerligast vid denna riksdag.
Vtl N:o 6s, Skog skall, ired derå beläget Torp, på öppen auction, till den mestbjudande försäljas, och optionsrätt till högsta anbudet åt Tofta hemmansegare förunnas.’* Statssamt Allmänna Besvärs och Qeconomie-Utskotten, till hvilkas gemensamma behandling Höglofl. Ridderskapet och Adeln behagat sistberörde Motion öfverlemna, hafva af de handlingar, hvilka åtföljt Herr Ak elis första framställning i jdetta ämne, inhemtat: att Kongl. Kammar-Collegium i afgifvet arn. derdanigt utlåtande, den n Augusti 1812, bland annat, upplyst, det ifrågavarande Skogs* park ”är en del af Tofta hemmans fordna Skog, gom detsamma, allt ifrån Skattläggningstiden, åtföljt,samt att egaren till berörde hemman, som derföre erlagt en, efter Collegii yttrande, ganska hög Skatteköpeskilling, (gioo B:dr Banco) utan att ega dispositionsrätt till den angränsande delen af denna skog, no mera benämnd Adelsö Kronopark, ”miste vidkännas lidande å hemmanets egor och hinder i dess rätta skötsel”; att, vid en af Kongl. Architecten A. Nyström, den 21 Julii sistlidet år, till följd af Ståthållare-Embe* tets öfver Drottningholms och Svartsjö Slott förordnande, med biträde af Nämnd och i närvaro af Herr Hof-Jägmästaren och Riddaren Ström, verkställd besigtning, utröndt blifvit: ”att denna i hög grad vanvårdade och för Kungsgården nästan onyttiga Krono* Statssamt Allm!’esv.o. Oec.-Utsk.lJtl N:o 62.