Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Svea Lifgardes; StaisUtskottets betänkande återfem. af Adeln, s. 646. bif. af Borgareståndet, s. 65g. af Bondeståndet, s. 675. ytterligare Utlåtande bif. af Adeln. s. 1052. Cassör, om ytterligare Controller i afseende på Bankens, BancoUtskottets betänkande, bif. af Adeln,. III. s. 264. af Presteståndet, III. s. 267. af Borgareståndet, III, s. 270. af Bondeståndet, III. s. 275» Cateches, om ingifvande af en medborgerlig; Stats, och EkonomiUtskottets betänkande, bif. af Presteståndet, s. 666. af Borgareståndet, s. 668, af A4 deln, s. 683. af Bondeståndet, s, 697. Cavalleriets, om indelta, Beklädnad; Statsoch EkonomiUtskottets betänkande, bif, af Adeln, s. io4o, af Presteståndet, s. 1052. af Borgareståndet, s. 1059. Cavalleriets Beklädnad, om inrättande af Directioner för indelade; EkonomiUtskottets betänkande återrem. af Adeln, s. 306. bif, af Presteståndet, s. 310. återrem. af Bondeståndet, s. 32.4, återrem, af Borgareståndet, s. 333, Ytterligare Utlåtande bif. af. Adeln, s. 850. af Presteståndet, s, 857. af Bondeståndet, s. 882.
Och om detta a rita ees , så öppnas, vid 1840 års Riksdag, för bran vinsgiftets spridande i de minsta vrår och vinklar af landet tusende sinom tusende små canaler, hvilka hittills, åtminstone icke i lagen, varit tillåtna. Följderna af all utvidgning i bränvinshandteringen på den stora hemmanslösa folkmängden, som här icke har någon representant, och som hemma icke har något att bränna af eller bränna med, men inledes i en daglig frestelse att supa och köpa bränvin för bröd, förekomma mig vida fruktansvärdare, än alla bran - 20 Bevilln.-, Lagsamt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.V 7. yinsförbud , och jag kan icke med godt samvete deltaga i en sådan lagstiftnings-åtgärd.” I denna reservation instämde Herr Prosten Osterman. Af Herr Contracts-Prosten Öhrnberg: ”Jag reserverar mig emot stadgandet i 55 §., så lydande: ”Ej må köpare till vittne antagas, i fråga om ’försäljning af det bränvin, han sig sjelf tillhandlat Då det icke skäligen kan bestridas, att krögerier i allmänhet och lönkrögerier i synnerhet äro kräftor i samhället, hvilka fräta dess välstånd och trefnad, så borde man följaglligen också söka begagna de kraftigaste medlen emot det onda, som öfverklagas; och anser jag, och mången annan, såsom ett af de kraftigaste och verksammaste, att köpare af bränvin på krogar sjelfve få vittna och såsom ojäfvige anses. Så länge som detta icke medgifves, kan man sällan och i ganska få fall åtkomma lönkrögaren, hvarom jag vid serskilda tillfällen blifvit underrättad af kunnige och erfarne domare. Derföre hafva också respective vederbörande i Fattigvårds-Goraiteens underdåniga Betänkande, pag. yttrat följander ”Såsom ett verksamt medel till lönkrögeriens afskaffande , föreslå ”Committerade i underdånighet, att 55 §. i Kongl. Förordningen om bränvins”bränning oeh bran vinsförsäljning af den 1 g
Hr von Hartmansdorff har uppgjort en historik öfver bänkmtsvalen och dervid visat, att denna inrättning är 100 år gammal och att den en gång varit afskaffad. Förmodligen ligger någon vigt å denna omständighet, enär den nämndes. Det torde dock tillåtas mig, att få fästa Hrrmes uppmärksamhet derpå, att oaktadt bänkm.-s-valen afskaffades, var likväl icke möjligheten för minoriteten att göra sig gällande borttagen, ty R. o. Ad. var indelad i klasser och valet af Electorer skedde inom de särskilda klasserne, så att om en af dessa klasser tillhörde minoriteten, den likväl kunde göra sina åsigter i någon mån gällande. Ehuru sådant kan inträffa, äfven om Hr von Hartmansdorffs förslag antages, önskar jag helst, att Gr. Ehrensvärds förslag må blifva gällande, men om sådant icke låter sig göra, anser jag bibehållande af nuvar. bänkrms-indelningen i alla afseenden fördelaktigare. Man har låtit oss erfara, på hvad sätt majoriteten begagnar sig af sina segrar och att den vid något tillfälle tillsatt Den 12 Februari e n) 487 ledamöter uti Ulsk:n, som äfven tillhört minoriteten; men dels tror jag icke, att man har någon säkerhet derföre, att det så hädanefter skall ske, och dels tror jag alt det skett icke af någon bestämd grundsats, utan fast hellre af en väl beräknad klokhet för tillfället och af nödvändighet att ej spänna bågen för högt. Skulle det likväl lyckas en majoritet på detta rum, att bestämma alla Electorsvalen och fortfarande vara förvissad om denna öfvervigt, så icke blott fruktar jag, att denna makt skall så missbrukas, att minoriteten icke blefve representerad, utan något värre, nemi. att minoritetens missnöje öfver det lidna nederlaget blifver vida äfventyrligare, än det med nuvar. valsätt kan blifva, enär minoriteten nu har någon röst, äfvensom att detta missnöje skall frambringa inom R. o. Ad. split och bitterhet, hvilket bänkims-indelningen likväl med alla sina olägenheter lyckats hitintills förekomma. På grund af alla dessa skäl, jemte de af föreg:de talare anförda, röstar jag för bifall till Gr.
Kronprinsens stall med hvad dertill hörer, under det byggnadsarbetet skulle fortgå, kan Utskottet icke föreslå Rikets Ständer, alt med detta ärende för närvarande vidtaga någon åtgärd. §. 3. Jnslaget till Technologiska Institutet. I betraktande deraf, att Manufactur-Discontens tillgångar äro inskränkte inom felt visst belopp, och icke annorlunda ökas, än genom dess Stals-Ulskottels Utlåtande N:o 168. 7 Tsfntevinst, samt alt en ärligen stigande produktion inom fa b lilis n ä rin ga r n é föranleder dertill, alt fonden iner och mer anlitas om län, hvarigenom dividenden af Iånerätten derstädes under de senare åren betydligt nedfallit, hafva 183a ars Revisorer fästat uppmärksamhet dervid, att fondens årliga vinstmedel hädanefter oafkorladt borde användas till fondens förstärkning, på det alt lånerältigheten icke allt för mycket måtte inskränkas. I anledning häraf får Utskottet upplysa, alt utom de i och för Discont-rörelsen oundgänglige och efter fastställde Stater utgående utgifter, har Manufactur-Discontens vinstoch förlust-conto, jemlikt Kongl. Brefvet den 8 Junii 1826, ifrån och med nämnde år varit belastad med en utgiftspost på 14,000 R:dr om året lill Technologiska Institutets i Stockholm underhåll. Denna betydliga utgiftssumma, hvilken nu på egde året utgått, har sålunda i väsendtlig nion minskat Manufactur-Discontens besparingsfond, och detta förhållande har gjort, att, då Discontens årliga behållna öfverskott af räntevinsten numera icke kan blifva betydligt, fonden, hvilken icke tillväxer i samma proportion som tillförene, blir allt mer och mer otillräcklig för fabriksnäringarnes understödjande i låneväg.
För att undvika all bråkräkning, har jag föreslagit, att hvar och en, som betalar mindre fastighetsbevillning än i r:dr, skall få beräkna ^ röst, bråket må nu vara större eller mindre ; att livar och en, som icke är fastighetsägare, men betalar 2 r:drs bevillning efter 2 art., beräknar en röst, eller blott hälften mot fastighetsägare, och sist att öfver en röst beräknas ingen half röst eller något bråk af röster. Dernäst ville jag föreslå, alt dea påföljande §:n , sorn bestämmer afgifterna, linge följande lydelse: (Den första §:n, som jag nyss uppläste och som motsvarar den 6:te i Utsktns sednare förslag, skulle, i den ordning, som jag tror vara den rälta, böra blifva den 5:te.) Den 6:le skulle då komma att lyda sorn följer: "Afgifter för fullgörandet af församlingens gemensamma åligganden , såsom skolundervisning, fattigoch helsovård m. m., skola, sedan behofvets belopp blifvit på sockenstämma stadgadt, och särskildt bestämda afgifter eller andra tillgångar först äro beräknade, utgöras eller lika proc.förhållande till hvars och ens bevillning efter i artin. Afgifternas fördelning skall af sockennämnden eller annan vederbörlig myndighet så tidigt yerkställas, att den inom April månads slut kan i församlingens kyrka kungöras.” R. o. Ad. torde linna, att om delta satt att gå till väga antoges, så medförde det den fördelen att ingen annan taxering behöfdes, än den som gjordes af Taxeringscomitcen för afgifterna lill Slaten. För öfrigt behöfver sockennämnden eller den myndighet, som borde uppgöra fördelningen inom socknen, icke vidtaga någon annan åtgärd, än en uträkning af innehåll, att när en så och så stor summa erfordras och bevillningens belopp efter 2 art. är så och så stort, belöper sig så och sä mycket på hvar och en som erlägger bevillning efter 2 art:n. Derpå lemnäs en uträkning till hvarje skattskyldig. Åtgärden vore så enkel och lättfattlig som man någonsin kunde önska den, och alla tvister samt olägenheter af den särskilda beskatt ningsnämnden undanrödjes.
I texten nyttjas endast Förvaltningen. Stockholm den 14 juni 1803 F v EHRENHEIM Kungörelse angående ytterligare termin av sex månader till inlösen av för detta utredningskommissionens obligationer; Stockholms slott den 14 juni 1803 Åtskilliga Utredningskommissionens obligationer, som skulle förfalla den 1 maj är fortfarande inte inlösta. Då det ofta är allmogen i de avlägsna landskapen som innehar dem beviljar vi ytterligare 6 månader innan obligationerna är förfallna. Stockholms slott den 14 juni 1803 GUSTAF ADOLPH Förordning om stångjärnssmidet och järnmanufakturen i riket; Stockholm 15 juni 1803. En av våra första regeringsomsorger är att vidtaga sådana anstalter och författningar att de många naturliga fördelar och näringstillfällen varmed Vårt fädernesland är begåvat må bli på bästa sätt utnyttjade. Vi har funnit att utom åkerbruket ingen annan näring än bergsbruket har så stor betydelse. Därför förtjänar denna huvudnäring den största uppmärksamhet. Åtgången av järn till krigsoch försvarsanstalter, byggnadssätt, hushållsinrättningar och mekaniska sammansättningar ökar både i landet och i Europa. Svenskt järn är på grund av våra skickliga bergsmän det bästa. Men det kan förbättras ännu mer med mindre användande av kol och tackjärn. Då skogstillgången i Bergslagen behöver skyddas är Vårt ändamål att främja verksamheten i de norra länen, om malm, skog och vattenkraft finns. Vi vill uppmuntra järnets förädling, då det är en betydlig vinst för landet. De län i norr, där malm inte finns och vägen till havet inte tillåter transport av malm från de i söder belägna gruvorna, kan få tillstånd att använda köpetackjärn. Härdar som redan finns i norr och har mer malm och skog än de behöver kan få starta ännu en härd om tillverkningen blir 450 skeppspund. Alla ägare av stångjärnsverk utom Bergslagen har rättighet att till våg föra så mycket stångjärn de hinner. Dock får de inte konkurrera med högre smide genom att köpa tackjärn. Vi finner det betänkligt att meddela privilegier till anläggande av nya stångjärns hamrar och härdar i de södra orterna. Men om någon har skog eller vattenfall och upptäcker mer malm kan tillstånd ges även där.
Med uppmärksamhet på de skadliga följder J sorn den uti förut gällande Författningar icke förbudne rättighet för enskilde personer till handskrifne, på Sedelhafvaren och på viss Man eller Order stälde, Invisningars eller så kallade Assignationers utfärdande, då den blifvit begagnad till mindre belopp å hvarje Invisning, för Samhället medfört, håfve Vi äfven stadgat: Att hädanefter icke må någon tillåtas utgifva så beskaffade Invisningar på ringare Summa än Etthundra Riksdaler Banko: Att alla nu i omlopp varande dylike Invisningar på mindre Summor böra vara inlöste inom Åtta månader efter denne Författnings kungörande i hvarje Ort: Samt att den, som beträdes hafva, sedan Författningen blifvit behörigen kungjord, utfärdat handskrifven, till Innehafvaren eller viss Man och Order stäld, Invisning å annan enskild person till mindre belopp än Etthundra Riksdaler Banko, bör första gängen, jemte skyldighet att gälda den. sammas innehåll, erlägga i böter ett lika belopp, andra gången, utom enahanda skyldighet att gälda innehållet, böta Invisningens dubbla belopp, men tredje gängen, jemte enahanda ersättning och böter, anses hafva för verk it medborgligt förtroende, och han således sedermera hvarken fl, deltaga eller komma under omröstning vid Val till så beskaffade allmänna Förrättningar, som af ett sådant förtroende bero, samt hans brott och straff varda lemnade till kännedom i Allmän^ Riksdags-Beslutet. <jSi na Tidningarne; och blifva böterne jemväl för dessa fall Angifvarens ensak. Dock har Kongl. Maj* i Nåder förändraf liden för utelöpande mindre Assignationers inlösen till nästkommande års slut samt tillagt, att deri Författning, som i ämnet utfärdas, ej må till verkställighet vidtaga förr än med Maj månads ingång samma år. §• 3 5- Uti de om Belöning för upptäckande af personer, som efterapa eller förfalska Bankens eller Riksgälds-Kontorets Sedlar, giftia förordnanden, hvilka innefattas i Kungl.
Det hade fallit snö under natten. Träden voro öfversockrade med rimfrost. Himlen hade klarnat upp, och det blänkte och glimmade på grenar och bark, på stadens tak, på fönsterposterna, långt ut öfver sjön med sitt tunna gnistrande istäcke och högt upp på kyrktornets tak, därifrån just nu klockornas hastiga morgonringning ljöd öfver nejden. »Det är visst tid att gå i kyrkan», sade Agnes, brytande tystnaden. »Går ni dit?» »Nej», sade Grane hastigt. Agnes tyckte, att det låg något hårdt i rösten. »Går ni aldrig dit?» sade hon litet osäkert. Han slog med käppen mot några isbitar, som lågo på vägen. »Nej.» Agnes såg ej glad ut längre. Hon gick långsammare. »Tror ni ej som vi?» sade hon sakta. »Förlåt mig fröken», sade Grane. »Jag ville ej såra er. Hade ni ej frågat direkt, skulle jag ej hafva talat så rent ut. Men ni sade det själf. Jag tror ej som ni. När ni lefvat blott ett par år längre, skall ni förstå mig.» Det kom ett ovanligt fast uttryck i hennes ansigte. »Jag vill ej komma att tro annorlunda, än jag nu gör.» Han såg nästan sorgset på henne. »Ni vill ej. Men om ert samvete bjuder er?» »Det gör det aldrig.» Hon vågade ej se på Grane. »Säg mig en sak», sade han. »Ni är blott sexton år. Men har ni aldrig tviflat på något i er tro?» »Jo», svarade Agnes, »eller rättare undrat.» »Ser ni», sade Grane. De hade tagit vägen åt kyrkan till. En mörkklädd massa af människor drog sig långsamt ditåt. »Förlåt mig, fröken», sade Grane än en gång, lågmäldt för att ej höras af folket på gatan, »om jag talat för fritt med er. Det var ej min mening att väcka era tvifvelsmål i otid. Är ni ond på mig.» »Nej», sade Agnes och stannade. Grane tog hennes hand, lyfte på hatten och gick. Agnes såg ett ögonblick efter honom. Hon tyckte, att det borde vara tungt att gå ensam med sina tankar långt borta från alla de andra. Men orgeln började där inne långsamt och högtidligt.
Som vid granskning^af ifrågavarande stadgande den af motionären framställde anmärkning befunnits grundad, har Utskottet-, till rättelses vinnande, ansett lämpligt, att, med bibehållande såsom allmän grund för kartcbeloppcns beräkning af gällande föreskrift, det fastebref skola förses med karta sigillata till en fjerdedel af hvad för köpeoch bytes-bref är stadgadt, den vid ifrågavarande moment befintliga tariff må erhålla en, i öfverensstämmelse med berörde allmänna grund, förändrad uppställning, på sätt författningsförslaget utvisar. Ehuru det otifvelaktigt är med förevarande författnings mening öfverensstämmande, att testamenten af de kathcgorier, hvilka, enligt 36 §. Bevillnings-förordningen, äro från allmän bevillning fritagna, äfven böra befrias från den för testamenten i allmänhet stadgade serskilda stämplade pappersafgift, har likväl af de skiljaktiga uttryck, dessa bägge författningar i berörde hänseende innehålla, tvekan vid tillämpningen uppstått; och får Utskottet, till undanrödjande af allt missförstånd derutinnan, hemställa, att punkten cj under rubriken testamenten må erhålla den med Bevillnings-förordningens motsvariga stadgande öfverensstämmande lydelse, förslaget utvisar. §5. I fråga om kartering af fullmagter vid militärstäterne innehåller gällande författning, att beräkningen af kartan bör ske efter högsta lönen inom graden vid det regemente eller den korps, hvarinom befordran egt rum, antingen högre, lägre eller ingen lön erhålles; men att derefter alla transporter eller förändringar af löner inom samma grad och regemente skola expedieras genom resolutioner, som beläggas med stämpladt papper för kansligebvihr och sigillpenningar med 7 r:dr.
Maj:t i Nåder anbefalla Landshöfdingarne, att hvar och en i sitt Län, der allmänna skogar Annas, höra invånarne genom deputerade, en eller flere från hvarje Socken, öfver alla med skogs-hushållningen derstädes gemenskap ägande delar, om vardén och tillsynen deröfver, och om bästa sättet alt utöda odjuren, eler de linnas, samt dermed, jemte eget utlå - ^53 Eesv. och Ekon, Utsk. Eetänkanden, tande, tiil Kongl, Maj:t skyndsammeligen in» komma ; hvarefter, och sedan Kongl. Kam» marCollegium samt Öfver - HofJägmästare» Embetet äfven blifvit hörde, en Comité kunde i Nåder förordnas, för att af alla inJiemtade upplysningar och utlåtanden uppgöra förslag, antingen till en fullständig allmänt gällande Skogsoch Jagtordning elley till flere serskilda för olika orter i Riket, 2:0 Att äfven den underdåniga anhållan måtte göras, det vederbörande Collegier och Em* betsmän hlefvo anbefallts ofördröjligen inkomma med fullständiga uppgifter och yttranden: a) angående huru mångå och af olika namn varande Kronans skogar, sam ännu finnas vara odisponerade, samt huru mångå eller stora delar deraf, hvilka nödvändigt böra bibehållas för publika behof, och huru vården af dem bör förrättas; b) Om, af de så kallade Härads-AIlmänningarne, några till hela deras vidd, eller till vissa d lar böra bibehållas för Kronans behof, med uppgift af skälen dertill; samt c) Äfven hvad Ekonomi - Utskottet förut föreslagit om dessa Allmänningars delning mellan socknarne.
Sluteligen uppdrog Ståndet till Bevillnings-Utskottet att uppgöra de redaktions-förändringar uti Bevillnings-stacfgan, hvartill skäl kunna förefinnas. Den 24 Maj. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Till handläggning förekom Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 4, angående grunderna för den allmänna bevillningen samt föreskrifterne för deras tillämpning. Detta Betänkande, med dervid fogade bilaga, denna sednare innefattande förslag till ny Bevillnings-stadga, blef punktvis föredraget; och fattade Ståndet dervid följande beslut: Nedannämnde delar af Betänkandet och paragrafer i Bilagan återremitterades; Utskottets tillstyrkan pag. 20, i anledning af Herr Friherre Tersmedens motion att helt och hållet befria Jern-kontoret från den för detsamma hittills stadgade bevillning och i' sammanhang dermed om införande vid 145 8 af ett stadgande härom, Utskottets förslag, pag. 20, angående förändradt stadgande uti 42 8, om skyldighet för egare af fartyg att vid mantalsoch skattskrifningen uppgifva den person, som är antagen att föra detsamma Utskottets anmälan, pag. 21, i anledning af Herr Professor Agardhs derom gjorda framställning, aft orden Akademiska Jurisdiktionen blifvit uti 44 8 utbytt emot Akademiens privilegier; samt i sammanhang dermed 88 89, 92 och 93. Utskottets förslag uti hvad den angår sakförare och kommissionärer, på det att deri måtte göras det tillägg, att auktions-förrättare å landet icke böra ibland dessa inberäknas. Vid Utskottets pag. 32 gjorda och näst efter 8 148 intagna tillkännagifvande lät Ståndet bero. Hvad ifrågavarande Betänkande och bilaga i öfrigt innehålla blef af Ståndet godkändt. Den 26 Maj. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och bifölls Banko-Utskottets Memorial N:o 33 i fråga om öfverlemnande från Bankens Mynt-kabinett till Kongfi Mynt-kabinettet af 517 stycken mynt och medaljer af guld.
Då emellertid denna utväg icke alltid uti behofvets stund kan med erforderlig skyndsamhet påräknas, så torde Kollegium framgent, liksom hittills vid befarad farsot, få utbedja sig Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillståud, att, mot visst exspektans-arfvode antaga extra läkare, med skyldighet att, efter ordres, inträda i tjenstgöring och emot åtnjutande af redan bestämd reseoch traktaments-ersättning, biträda vid sjukvården, der behofvet sådant påkallar. 14 Bil. till Kongl. May.ts Nåd. Skrifvelse N:o 51. Efter att sålunda hafva lemnat en kort öfversigt, så väl af hvad till beredande af en utvidgad provincial-läkarevård hittills blifvit åtgjordt, som ock af den derigenom beredda, nu befintliga tillgången å läkare för den allmänna sjukvårdens behof, äfvensom af de allmänna förfoganden, hvilka, enligt Kollegii tanke, böra läggas till grund för den nu åsyftade regleringen af den civila sjukvården i riket, får Kollegium nu öfvergå till det speciela förslaget till ifrågavarande reglering inom de särskilda länen, dervid Kollegium, i afseende på tillökningen i den civila läkarepersonalen och dess fördelning, såsom redan anfördt blifvit, hufvudsakligen fästat afseende på de utlåtanden, hvilka, så väl vid föregående tillfällen, som isynnerhet nu, efter kommunernas hörande, blifvit afgifna af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvilka otvifvelaktig!, på grund af noggrann kännedom af lokala förhållanden, bäst äro i tillfälle att bedöma orternas verkliga behof så i detta, som i andra afseenden af allmänt intresse.
Tar man så en dylik flicka i sitt hus, i hopp 3 m att med sömnad eller handarbete väl må menas, att hon kan ändra eller vända ett enkelt plagg, om hon fär hjälp och ledning, så står hon där dock vanligtvis som inför ett olösligt problem. Lika litet har hon ofta ett begrepp om att ordentligt sätta på en lapp; oeh att stoppa strumpor är under hennes värdighet. Det händer, att hon helt förnämt svarar: » ja, däri har jag verkligen ej någon öfning, det brukade pigorna göra i mitt hem ». » Jag lägger ut korten för bror Janne, » sade hon alltid då, » Han söker pastorat, och jag vill se litet, huru det kommer att gå. Det Mimmi däremot fick som oftast roa sig med ligger så bra för honom — en ljus väg — ett strykjärn i miniatyr, som nödtorftigt uppoch hjärter ess — det betyder lycka — - här värmdes genom att hållas mot de vanligen ha vi tian också — men så kommer en mörk brännheta kakelungsluckorna och sedan med ka^l i vägen! Se här — klöfverkung — och betydlig framgång användes. Förnöjelserna vaså spader dam — skvallerkäringen ja, det rierades stundom med att beskåda en gipskatt är så mycketintriger vid prestval så — trö- och dito papegoja, som stodo på spegelbordet sta oss! Janne får väl aldrig något! » Men huru hon lade och lade sina kort och och i spegeln reproducerades, hvilket af de Man har all möda att tillbakahållä det svasmå vederbörligen beundrades. Eller också huru många gånger det låg för Janne och ret: » Att fröken då ej stannade hemma, ty förevisade tant Charlotta ett slags cittra, som. emot Janne, så fick han ändå till sist pastofröken behöfver väl få sina stumpor stoppade till följe af sin form kallades Davidsharpan, rat. Och nu trodde alla hennes vänner, att någon gång. » på hvars många strängar barnen fiugo knäppa lilla Charlotta skulle riktigt komma på grön Den musikaliska begåfningen består ofta, ej mycket försiktigt. Men det klingade ändå litet kvist. Men bror Janne hade så stora utgifter alltid, i att de platssökande som mest och bäst och var mycket trefiigt.