Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domaren utsedde giftomannens rätt att vägra det sökta giftermålet, är helt och hållet betingad och begränsad af hans skyldighet att härvid iakttaga allenast möns bästa. Går han härutöfver och låter, hvilket icke så sällan lärer ske, af andra beräkningar bestämma sig, så missbrukar han sin magt, och må ej åberopa familjens rätt såsom ursäkt, om han ock genom att vägra en sidoskyld mö bifall till äktenskap skulle bereda egna barn fördelar, och i så måtto afse familjens bästa. Att genom Domaren härutinnan vinna rättelse är visserligen en af lagen anvisad utväg, men stolthet hos mannen och försynthet hos qvinnan göra att den i de flesta fall icke blir anlitad. Lag-Utskottets Betänkande M 15. 13 Skalle så vara, att qvinnan icke någonsin kan vinna förmåga att vid äktenskapsaftal iakttaga sitt eget bästa, om bon icke förut varit gift och detta äktenskap blifvit 'genom döden eller skilnad upplöst, hur kort det ock må fortfarit, så vore en sådan förmåga af en helt sällsam beskaffenhet. Betviflas måste dock både att denna förmåga på sådant sätt alltid förvärfvas och att den på intet annat sätt kan vinnas. Men om qvinnan, utan att förut hafva varit gift, sannolikt vid viss ålder förvärfva! den erfarenhet och vunnit den stadga, att hon i en sådan fråga, som innerligare än någon annan angår hennes person, kan sjelf derom klokt besluta, då bör hennes rätt dertill af lagen erkännas En sådan tidpunkt tror jag böra antagas inträffa då hon i allt annat anses skicklig att förestå sig och sitt gods. Vid äktenskaps ingående är de blifvande makarnes tycke för hvarandra ett hufvudvilkor, hvarförutan de hafva att motse en sorglig framlid, ehvad beräkningar på gods eller andra timliga fördelar den ene eller den andra af dem gjort sig. För sådana beräkningar torde qvinnan i allmänhet vaäa mera främmande än mannen, och vid sitt tycke fästa mer afseende å hans moraliska och andra personliga egenskaper än hans yttre samhällsställning. Med hennes benägenhet att göra sig underrättad om personliga förhållanden af intresse, torde ock den myndiga qvinnan vara i tillfälle att bedöma så beskaffade egenskaper hos en man, som vackt hennes uppmärksamhet, vida bättre än hennes giftoman förmår.
linder vissa månader af året; tillika med ett i anledning deraf nu afgifvet anförande: 3:o Prosten Klintberg, angående anställande hos Riksstånden af egna Referenter för meddelande af Riksdagsförhandlingarne till en särskild uppsatt Riksdags-tidning: 4:o Prosten Holm, angående förändring i uppbörden af Pastorernes ordinarie löneinkomster; 5:o Doktor Grafström, om tillsättande af en Distrikt-läkare i Åsele Lappmark; 6:0 Doktor Grafström, oni ändring i Kongl. Förordningen den 29 Augusti 1843, i hvad den rörer Pastors skyldighet att vara Ordförande i Sockenstämma: 4:o Komminister Heckman, rörande förändrad redaktion af sista punkten af § 5 mom. 7 uti Sockenstämmo-förordningen för Stockholms Stad; 8:0 Kontrakts-Prosten C. J. Söderberg 0111 anställande inom Kongl. EcclesiastikDepartementet af en Bureau-ebef för Läroverks-ärender; 9:o Kontrakts-Prosten Qviding, om stadgande för Skolafgifters indrifning vid tredskomål; tillika med ett i anledning deraf denna dag uti Ståndet afgifvet anförande; 10:o Kontrakts-Prosten Qviding, angående bestämmande af Klockares inom Lunds Stift undervisningsskyldighet; il:o Kontrakts-Prosten Qviding, 0111 åtgärder för ett rättvist förfärande vid Annex och Mensal-hemmans bortstädjande i Lunds Stift: 12:o Kontrakts-Prosten Qviding, om vitsord för 1569 års Landebok i afseende på församlingarnes kyrkogods och egendom inom Lunds Stift och Halland; 13:o Lektor D. Söderberg, angående ändring af sista periodeu uti 8 § 5 mom. i Kongl.
Då förstår ni, hvarför handskrifterna äro inlåsta för i dag, men en annan dag skall jag visa er åtskilligt, som är värdt att ses, isynnerhet för en artist. Hvad säger ni om det här till exempel? Han böjde sig ned öfver ett stängdt skåp, låste upp dörren och tog fram en bok, som han visade henne. Ett beundrande utrop undslapp henne. Han höjde varnande pekfingret. — Åh, så härligt, hviskade hon. De kunde något de där illuminatorerna, sådana färger, sådan känslighet! Jag ville ge något till, om jag kunde få kopiera det här. Hon flyttade lampan närmare. — Det kan ni få. Jag skall komma upp med den en dag, ni skall till och med få behålla den öfver natten. Det är inte mången, jag skulle vilja anförtro den åt, men jag ser, att ni uppskattar den, som den förtjänar, eller nästan som den förtjänar. Se på det här till exempel! Och innehållet sedan! Det doftar af krusmynta och rosor. Har ni någonsin ströfvat omkring i en sydländsk klosterträdgård, då vet ni hvad jag menar? Det är lika mycken skillnad mellan en vanlig trädgård och en dylik klostergård som mellan en vanlig bok och den här. Det ligger något kontemplativt, inåtvändt, drömlikt öfver dem. — Det är sant. — Jag kan inte tänka mig ett lyckligare lif än de där gamla munkarnes, fortsatte han. Att få stänga in sig i sin cell och sitta dag ut, dag in, år ut, år in och syssla med ett arbete, som man går fullt upp i — och sedan om aftnarne, när man är trött — det måste vara en annan trötthet, det arbete man älskar lämnar efter sig — liksom mättad med feberaktig längtan att börja på nytt nästa morgon — att då få sätta sig och drömma på någon gammal, kullfallen pelare i en af de där doftande klostergårdarne. Och så veta, att när man afskrifvit en sådan här bok, så har man gjort ett arbete, som lefver, när man själf är död och borta. En sådan medeltidsmunk hade jag bäst passat att vara och helst velat vara. Ni ser kritisk ut. Tror ni inte, att jag menar det? Hvarför skulle jag inte? — Därför — hon höjde på axlarna. — Ni menar askesen!
Stockholm den 26 Februari 1840. C. G. Brunskog. Till Kongl. Maj:t underdånigst, angående Rikets Ständers år 1839 afgifne Berättelse om verkställd granskning af Stats-Yerkets samt andre af allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1836 och 1837. — 71 — Utrednings-Afdelningens underd. utlåtande. Storin ii gtigste, Allernådigste Konung! Sedan Eders Kongl. Maj:t genom Remiss af den 24 sistlidne Januari i Nåder anbefallt Dess och Rikets Krigs-Collegium inkomma med underdånigt utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers år 1839 afgifna berättelse om den samma år verkställda granskning af Stats-Verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1836 och 1837, får, till åtlydnad deraf, KrigsCollegium å Ulrednings-Afdelningen, beträffande samma Afdelnings Räkenskaper för Ordinarie Stats-medlen, i underdånighet anföra följande: Rikets Ständers Revisorer hafva uti Irsta punkten anmärkt, att Utrednings-Afdelningens Räkenskaper sakna nödig fullständighet, hvarå såsom exempel åberopas, att man ej, utan vidlyftig omgång, kan af Hufvud-boken finna, huru anslagen för hvarje titel blifvit använde, och alt uti 1837 års llufvud-bok saknas på de fleste ställen hänvisning, hvarest man skall uppsöka de dertill hörande verificationer. Hvad beträffar den förmenade ofullständigheten deruti, att Hufvudboken ej utvisar huru anslagen för hvarje titel blifvit använde, torde böra erinras, att en så beskaffad redovisningsform icke är i författningarne föreskrifven, äfvensom att större eller mindre skiljaktigheter emellan anslagen enligt
distriktet under föregående året, och deruti upptaga de orsaker, som hindrat undervisningens gång, samt föreslå medel till häfvande af dessa samt tillj skolans förbättring. Dels för att ordna inspeklörcrnes verksamhet efter en bestämd plan och dels för att handlägga om de mål, som till folkskolan höra, tillsätter Kongl. Majit öfverinspektor, som ock åligger att resa omkring til! folkskolorna, för att tillse huru inspektörerna fullgöra sina åligganden. Tili följd af hvad jag här ofvan haft äran anföra, får jag vördsamt föreslå: l:o att hela skyddsafgiften anslås åt församlingarne på samma sätt och under samma vilkor, som förut egt rum. till folkskolornas reorganisation samt vidare utveckling; 2:o alt de nuvarande 15 folkskolelärare-seminarierna indragas och i dess ställe inrättas Irenne, så beskaffade, att de kunna bibringa en folkskolelärare alt för hans kall erforderlig bildning, hvartill bibehålles det nuvarande anslaget 45,000 Uidr; 5:o lill stipendier åt elever vid folkskolelärare-seminarierna 50,000 Bidr; 4:o till anskaffande af materiel åt folkskolorna 50,000 Hulr; och 5:o lill lön och resekostnadsersätlning åt öfver-inspektören och folkskole—inspektörerne 50,000 K:dr. Om remiss lill vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. J. Andersson, från Östergötlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Anders Augast Anderson Från Östergötlands lån, derom att två nya lärarelöner måtte anslås till Wadstena elementarläroverk. Under en tid då föräldrarne, Sfven å landsbygden visa det berömvärdaste nit för sina barns uppfostran, är det af största vigt för Staten och det allmänna att bereda utvägar till bibringande af det uppvexande släglets förkofran i bildning och kunskap. Man spårar jemväl i de tvänne sednare riksdagarnes resultater en särdeles benägenhet å båda Statsmagternes sida att afhjelpa de brister, som härutinnan förefunnils.
— N:o 144- * anledning af väckL motion, alt tills vidare förordnade embelsoch tjenstemän ej må berättigas åtnjuta annan lön, än den deras ordinarie tjenster på stat medföra, och att, om någon embetsman erhåller fullmakt på flera ordinarie tjenster, han må äga uppbära lön för endast en af desamma, VII. B, 5i5. VIII. A. 117. XI. U. 188. MI. A. i4i, .— N:o i45. i anledning af Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelins, G., motion, 0111 upphörandet af begrafningsIijelps aftjenande. VII. B. 5i6. VIII. Å. 117. XIII. U. 110. A. 38i. —- X:o i46. i anledning af Herr Petre's, T., motion, angående pensioner för ledamöter af Statsrådet och Högsta Dorn - stolen, Slatssecreterare och andie Föredragande, under vissa förutsatta fall. VII. B. 297. VIII. A. 82. XI. U. 188. XII. A. 141. StatsUlskollets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 147• ' anledning af Hr Nordenskölds, O. G., motion, 0111 de vid vacancer inom Sjöstaten tinder vacanceoch liggetiden besparade löners anslående till Atniralit et s-krigs mans-cassan. VII. B. 297. VIII. A. 82. XIX. E. 49. — N:o 148. i anledning af anmärkningar vid Utskottets tili betänkandet N;o 45 afgifna yttranden, angående Rikets Ständers Revisorers berättelser 0111 granskningen af Riksgäldsverket, tn. m. VII. R. 298. — N:o 149* angående föreslagna åtgärder* till ullcnltulens befrämjande. VII. Å. 85. XII. U. 146. A. 868. XVII.
Leonna svarade blott genom kyssar och smekningar, och betraktade henne vemodigt. Hedda har likväl rätt deruti att barnet liknar honom, tänkte hon, det är hans lockiga hår, hans höga panna, hans näsa. — Hon ihågkom Maries missnöje vid hennes anmärkning om det nyfödda barnets hastiga förändring; detta syntes bekräfta hvad Hedda sagt; äfvensom den påtagliga, kalla känsla, som röjde sig hos Marie i anseende till barnet, så ofta förvånat och sårat Leonnas känslofulla hjerta. Hedda undvek sedermera att träffa Leonna ensam; om få dagar reste hon till Hertola. Aldrig omrörde Leonna denna sak för Ottilia; men i den minnesbok hon höll, skref hon följande tankar och reflexioner: — Hedda har rätt, hvilka förluster jag lidit, hvilka smärtande känslor stundom bestorma mitt hjerta, är jag jemförelsevis mycket lycklig mot barnets olyckliga moder. Ej för millioner ville jag byta minnen med henne. — Med vett och vilja har jag aldrig gjort mina föräldrar någon sorglig stund, och kan således med längtan och glädje motse deras möte i en bättre verld. — Jag egde väl icke för mamma denna innerliga kärlek, som bör vara bandet emellan barn och föräldrar. Men Gud, och säkert numera äfven hon, känner huru ofta mitt unga hjerta hade velat öppna sig för henne, men det slöt sig alltid för hennes synbara likgiltighet. — Nu inser jag, att hon jemförd med — många andra var god, utan all falskhet och förställning. Hennes liknöjdhet, eller snarare brist på uppfattning af det, jag ansåg ädelt och godt, voro följder af en vanvårdad uppfostran. — När vi åter träffas, äro vi båda förädlade och förenade genom en ¯tro¯, en ¯kärlek¯, ett ¯hopp¯! — Den arma Lotta! huru eländig är icke hon! Huru mycken förställning, hyckleri och huru många osanningar, har det väl icke kostat henne att för föräldrar och syskon dölja sitt fel och dess följder — och om detta går an här i tiden, huru går det, der allting uppenbaras. — Huru kan hon äfven här slå upp sina ögon mot andra oskyldigas blickar? Hvar dölja sig för den Allestädes Närvarande?
Och då nödigt är att Riddarhus-direktionen äfven hädanefter likasom hittills, o ' med anledning af Kongl, brefven den 30 Mars 1787 § 7 och den 6 Augusti 1818 varder underrättad om sådane omständigheter, som hindra adelsmän att begagna sin representationsrätt, såsom om han råkar i konkurs-tillstånd, om han, sedan han uppnått myndig ålder, sättes under förmyndare, om han dömes adelskapet förlustig eller ställes under framtiden för brott, som medför sådan förlust; men berörde Kongl, bref afse nu varande förhållanden, hvadan annan ordning för underrätlelsernes meddelande, än den samma Kongl, bref bestämma, är behöflig, derest Utskottets framställda förslag vinner bifall; får Utskottet, tillika hemställa om icke Rikets Ständer, för den händelse de godkänna förslaget ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att, om förslaget äfven i nåder bifalles, Kongl. Maj:t måtte, i sammanhang med utfärdandet af föreslagne författningen, meddela serskild föreskrift för vederbörande domstolar att, om någon af förenämnde omständigheter inträffar, derom genast underrätta advokat-fiskalen i vederbörande Hof-rätt, sorn hade att 14 dagar före början af hvarje riksmöte lemna Riddarhus-direktionen del af de inkomna underrätt elser na, med åläggande derjemte för advokat-fiskalerne att hålla hand deröfver att domstolarne ordentligen fullgöra förenämnde föreskrift. Stockholm den 18 Februari 1851. Reser - Lag-Utskottets Betänkande, N:o 10. 9 Reservation af herr Carleson: “Erkännande riktigheten af det allmänna syftemål, som i Utskottets betänkande antydes, kan jag likväl icke biträda Utskottets mening i förevarande fråga.
DEN 13 DECEMBER 1799, alltså i dag för jämnt ett sekel sedan, föddes i Diisseldorf skalden Heinrich Heine, hvars lyra m e d sin ömsom smältande sköna, ömsom ironiska, bizarra, ja, rent af skä- rande klang förvisso var en af de sällsammast tonande i det nu döende århundradet. Han började sin bana på sin farbroders, Salomon Heines, bankkontor i Hamburg, men af lätt förstådda skäl - blef det ej mycket bevändt med hans merkantila arbete. I stället för att syssla med affärsbrefvens stela prosa eller rada upp siffror i hufvudbokens kolumner, skref han vers, och då onkeln en gång skulle granska hans kontokuranter, lågo mellan bladen några tätskrifna pappersremsor, som just ej hälsosamt inverkade på Salomon Heines goda lynne. V i d sådana tillfällen var det alltid Betty Heine, Salomons maka, hvilken trädde emellan som det försonande elementet. Så ofta Salomon och den unge Heine blefvo oense, och det hände ej sällan, förstod hon REDAKTÖR 13 DECEMBER OCH UTGIFVARE: FRITHIOF HELLBERG HVARJE O N S D A G OCH L Ö R D A G. &gt; DEN TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3, REDAKTIONSSEKR. : JOHAN 12:TE ÅRG. EOMMISSIONARER BYRÅ OCH EXPEDITION: KLARA S. N O R D L I N G. ALLM. RIKS 1 6 4 6 med sin mildhet och fina, kvinnliga instinkt att släta de rynkade pannorna och vända vreden i godo. Heine var den tiden en lefnadslustig ung man, ehuru han i brefven till sina vänner på- stod, att han i Hamburg förde ett mycket tillbakadraget lif. Måhända gjorde han det också i början af sin Hamburgvistelse, men det blef snart annorlunda, då han kommit underfund med, att den » store Heines brorson » var välkommen öfverallt och att Hamburgs unga skönheter tittade efter honom, hvar han gick fram.
Markins socken, hvardera från 1 mantal till i| mantal, eller tillsammans förhöjning |:dels mantal. 2:ne qvarnar, hvardera med ett par stenar, skattlägde, nemligen Nysätra qvarn i Wätö socken och Westerlisa qvarn i Länna socken å frälsegrund; samt tvenne lägenheter, Mählbomahr och Nygärdet i Börstils socken, hvilka ej kunnat hemmantal åsättas: en qvarn, N:o 6 i Waxholm, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 22 Juli 1828, nedrifven: räntan af Rinkeby N:o 4, l mantal Krono i Danderyds socken afskrifven, såsom i arrendet inbegripen: räntan af ~ mantal frälse Klingsta Danderyds socken, hvilket blifvit omfördt till Säteri, utesluten; samt frälsehemmanet Lilltorp Frötuna socken omfördt från ~ till t mantal. 4 8 Enligt utdrag af arbets-berättelserna från de, under ifrågakomne fem år, i Länet tjenstgörande Landtmätare, hvilkas antal utgjort 12 Lill 14, med biträde af 4 611 6 medhjelpare, hafva genom afslutade förrättningar 204 mantal blifvit skiftade, med en sammantagen ägorymd af 6,185 tunland åker 8,15S tunnland äng, 2,702 tunnland uppodlingsmark, 89,402 tunnland afrösningsjord och 2,202 tunnland impedimenter, utgörande tillhopa en areal af 58,656 tunnland, hvarvid 5i delägare från byalag utflyttat och 267 blifvit qvarboende. Dessutom äro skiftesförrättningar å en sammanräknad rymd, fullt motsvarande tredjedelen af den nyssnämnde, ännu under handläggning, såsom dels icke afslutade, dels beroende på domstols pröfning. Vid jemförelse mellan fastigheter, innehafde af sjelfägande jordbrukare, arrendatorer och brukare, visar sig förhållandet sålunda:
Tjagondetredje voteringen (2Irsta punkten.) Den som anser att den af Kongl. Maj:t äskade lön, 500 R:dr R:mt, för en Sqvadrons-prcdikant vid Lifgardet till häst icke bör beviljas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer en sådan lön att å stat uppföras. Omröstningen har utfallit med 70 Ja och 49 Nej, hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. Den som anser att den af Kongl. Maj:t äskade lön, 500 Ridr R:mt, för en Bataljonspredikant vid Svea Lifgarde icke bör beviljas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kominer en sådan lön att å stat uppföras. Enär voteringen utfallit med 57 Ja och 62 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionen. Tjugondefemte voteringen (23:dje punkten.) Den som anser att den af Kongl. Majit äsljade lön, 500 R:dr R:mt, för en Bataljonspredikant vid Andra Lifgardet icke bör beviljas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer en sådan lön att å stat uppföras. Som voteringen gifvit ett resultat af 44 Ja och 75 Nej, hafva Rikets Ständer följaktligen beslutat i enlighet med Nej-propositionen. Tjugondenjette voteringen (24:de punkten.) Den som anser att de af Kongl. Majit äskade löner, å 500 Ridr Rimt, för en Bataljonspredikant vid hvardera af Svea, Götha och Wendes Artilleriregementen icke böra beviljas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma sådana löner att å stat uppföras. Då voteringen utfallit med 42 Ja och 77 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Nej-propositionen. Tjugondesjunde voteringen (25:te punkten.)
(Se förslaget N:o G.) Vidare har det förefallit Utskottet, sorn gunge myckel af lid ofch något äfven af sammanhang dymedelst förlorade, att ett Utskott uppgifver den, utöfver ordinarie inkomster, erforderliga Bevillningens belopp., och ett normi åter föreslår denna Bevillnings grunder och fördelning. Folkets sjelfbeskattningsrätt ligger dock förnämligast i beviljandet af Statsanslagen, jemförda med Statsbehofven; och dessa föremål slå i så närä inbördes beröring, i så omedelbar vexelverkan, att de lära böra behandlas och utredas af ett och samma Utskott, väl icke förblandade, men åtminstone sammanbundna. Enär härtill kommer, att nu varande söndring dels hindrar liktidigt fortgående arbete och klarare öfversigt i ett helt, dels ock alstrar den incongruitet, att SlatsUtskottet, förstärkt, afgör frågor, hvilka Bevillnings-Utskotlet ensamt handlagt, föranlåtes ConslitufionsUtskottet till den vördsamma hemställan, att Statsoch Bevillnings-Ulskotlen må sammanslås till ett enda, under benämning af Stats-Ulskottet, bestående af fyratioåtta Ledamöter, sorn lämpligen -kunde arbeta på a:ne Hufvud-Divisioner, en för Drätseln och en för Bevillningen. (Se Förslaget N:o i.) Grundlagen bjuder, att mål af olika beskaffenhet ej må i ett Memorial* sammandragas, och att alla frågor skola före afgörandet remitteras till behörigt Utskott. Om dessa stadgande!! noggrann t följas och efterlefvas, ConsliUitions~Ulskottels Memorial N-o 41- 3 försvinner ock nästan hvaije anledning till Utskottssammanträden in plenis, med annat eller andra Utskott, oell afböjes en öfverflödig tidsspillan, sällan ersatt af vinsten på ärendets samfälda behandling. Utskottet har fordell skuld ansett härvid göra tillfyllest, att de upplysningar, som Utskotten möjligen funne nödigt alt från hvarandra inhemta, må äskas och meddelas, helst genom Piotocolls-Uldrag, men annars genom företräde af Deputerade.
Summa 14,806 eller per medium årligen 2,961, hvilken summa, jemförd med medeltillverkningen under förra qvinqvenniet, 2,341 skeppund, visar att tillverkningen under de sednaste fem åren stigit med vid pass 420 skeppund om året. Under sednaste qvinqvennium hafva följande partier jern blifvit från Länet exporterade till utrikes orter, nemligen: *) Inberäknade 229 SktJ metallbult och spik, tillverkade vid Sidsjö eller Pettersberg, nära Sundsvall. år 1831 41 Hernösand. Sundsvall. Summa. Ska. L U. u. Sk U. Ltt. U. ska. 14. — har exporten 1851—1855 t ökats per medium med 3,146 4. 15. 3,525 5. 10. 6,671 8, 5. hvarförutan under begge qvinqvennierna högst betydliga partier jern ifrån Lånet afskickats till Stockholm, att derifrån till utrikes orter utskeppas. Utom det inom Länet åstadkomna tackjernet, hafva stångjernsverken förbrukat tackjern från Norberg, Norrbärke, Nya Kopparberget och Nora. Under år 1855 hafva varit använde: vid masugnarne 57, vid Forsse gjuteri 2, vid stångjernsverken 215 och vid manufakturverken 115, eller tillsammans 369 ordinarie arbetare; men en stor mängd sysselsättas dessutom dels med körslor, dels med kolning. Medelåtgången af kol har varit 19 tunnor per skeppund stångjern och minsta qvantiteten, 16 tunnor per skeppund, är konsumerad för smidet vid Graninge.
” ”Under förutseende, att ett förslag, sorn innefattar sådane bestämmelser, genast skulle röja sig såsom högst tryckande för den jordbrukande allmogen, har man, till stöd för dess antagande, åberopat åtskillige fördelar, hvilkas ernående dock ingalunda lärer få antagas såsom gifvet.” ”1 främsta rummet har man utaf den nya beskattningen väntat sig en högst ansenlig Siats inkomst; men vi hyse den förmodan, att resultatet i detta afseende icke på långt när komme att motsvara föreställningen. En mängd af hemmansegare afsade sig ofelbart brännings-rättigheten; andre, Bevilln.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N:o gg sorn nu bränna och skatta hvar för sig, begagnade tillåtelsen att ingå i förening om gemensamma verk, och likasom öfverdrifna tullafgifter framkalla lurendrejeri och tullförsnillning, skulle den oskäligt höga bran vinsskatten gifva en ökad anledning till bedrifvande af den förut nog allmänna lönnbränningen, hvaraf åter följde minskning uti Statens påräknade inkomst, beslag å otillåtne brännerier med dervid vanlige uppträden, folkets lagförande och sakfällande samt ytterligare demoralisation och fattigdom. — I öfrigt, om ock antagas finge, att elen fastställde afgiften öfverallt fullt erlades, på sätt uti förslaget förutsättes, så hemställe vi likväl, huruvida det må vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att, på det redan mer än tillräckligt betungade jordbruket, ytterligare lägga bördan af en utöfver det beräknade inkomst-beloppet sjelfmant ökad bevillning, hvar* igenom andre näringar och medborgare-classer, utan egen uppoffring, skulle komma att erfara en motsvarande lindring uti deras skattebidrag.” ”Vidare har man ock föreburit, att en hög beskattning skulle medföra minskad produetion, högre pris och i följd häraf måttligare förtärande af bränvin; men vi befäre, att man äfven härutinnan misstagit sig.