Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
H ans Excellence Herr Friherre Fleming. Hans Excellence Herr Friherre Lagerbring. Hans Excellence Herr Grefve Puke. Herr Friherre Adlerbeth. Tillförordnade Stats-Secreteraren Landshöfdingen von Rosenstein. Upplästes till justering ett pä Kongl. Majrts Nädiga befallning författadt project till den af Kongl. Maj:t i Nåder beslutne Proposition till Riksens Ständer, angående understöd för Allmänna Barnhus-Inrättningen i Hufvudstaden. Kongl. Maj:t täcktes, uppå Siats-Rådets Ledamöters enhälliga underdåniga tillstyrkande, samma project i Nåder gilla och bifalla; i enlighet hvarmed Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition skulle till samtliga Riks-Stånden på vanligt sätt afgifvas. Ut Supra. Ex protocollo Dan. Hadorph. Upp - 504 sg Marsi Uppläst hos Samtliga Riks-Stf.ndcn den 29 Mars. Kongl Moj:ts Nådiga proposition till Riksens Ständer, angående ett ärligt anslag af allmänna medel, till underhåll och värd af med Veneri* ska sjukdomar behäftade personer, vid Lazaretterna och särskildta Curhus - inrättningar i Riket. Gifven Stockholms Slott den 15 Mars 1S15, Sedan för flera ar tillbaka, ifrån åtskilliga orter i Riket, underdåniga berättelser till Kongl. Majit inkommit, att på manga ställen den veneriska smittan sig yppat och blifvit utspridd, och att ett urnrtadt slag af veneriska åkommor, kändt undernamn af Radeeygen, visat sig särdeles ibland Allmogen, har Kongl, Majit, af ömhet för den allmänna helsovården i Riket, icke kunnat undgå att på denna angelägna del deraf vända en särskildt och synnerlig uppmärksamhet. De kraftigaste och skynsammaste anstalter till hämmande eller förekommande af dessa farliga sjukdomar hafva blifvit i Nåder anbefallte.
Främmande Fartyg må deremot ej heller till Skeppsbehof intaga så - lior till Bevilln. Utsk. Bet. N.-o 2g. i3 hvarvid iakttages, att sådane provisiodane förnödenheter, utan erläggande ner icke få annorledes än emot behö- af derföre belöpande tullafgifter. rig tull tagas af Nederlag eller Creditupplag. Svenska Fartyg få äfven till Skeppsbeliof tullfritt intaga Ved, Tjära, Beck, Åroch Spakärnnen till nedanstående belopp, äfvensom Segelduk, Tågvirke till stående eller löpande gods och andre Skepps-förnödenheter, som till Skeppets behof i mon af dess storlek kunna anses ouudgängliga. De Fartyg, som segla från Väre ader till Ett Fartyg om Tjugu Läster och derunder: En fanni Ved, En tunna Tjära och E11 half Tunna Beck, Två stycken Äroch Fyra stycken Spakämnen. Ett Fartyg öfver Tjugu till och med Femtio Läster: E11 och en half famn Ved, Två Tunnor Tjära och E11 tunna Beck, Fyra st. Åroch Ätta st. Spakämnen. Ett Fartyg öfver Femtio Läster: Tre famnar Ved, Tre T:or Tjära samt Eli och en half tunna Beck, Sex stycken Åroch Tolf st. Spak-ämnen. Härunder inbegripas jemväl de inhemska Fartyg, som afgå från Väre i Hallands samt Götheborgsoch Bohus Län varande Stapelstäder till Holland, England och Frankrike. De Fartyg, sorn antingen från Väre Stapelstäder vid Östersjön segla till främmande hamnar vid Westersjön, eller från Väre Stapelstäder vid sist - vid Östersjön belägne Stapelst utrikes orter inom samma sjö Hör till Bevilln. Utsk. Bet. N.-o 29. nämnde Sjö gå vidare än till Holland England och Frankrike: Ett Fartyg om Femtio Läster och derunder: Fyra famnar Ved, Tre tunnor Tjära samt En och en half tunna Beck, Sex st. Åroch Tolf st. Spakämnen. Ett Fartyg öfver Femtio till och med Etthundrade Läster; Fem och en tredjedels famnar Ved, Fyra tunnor Tjära och Två tunnor Beck, Nio st. Åroch Sexton st.
Afkortnings-längder gjord framställning till bepröfvande, huruvida afskrifning må meddelas för sådana lån, vid hvilkas beviljande låntagarens och löftesmännens fattigdom varit känd, och, i följd deraf, förlusten för Kronan kunnat förutses, eller om, i dylika fall, ersättningstalan bör väckas emot den, som lånet beviljat, hafva R. St. funnit, att, så vida nöjaktigt styrkes, det de verkställda försträckningarne blifvit lemnade i smärre partier och åt verkligen nödställda personer, något skäl icke är för lranden, att från afskrifnings-tillåtelse undantaga hvad deraf, efter sä lang tids förlopp, ännu kan va - F.xp. Utsk. Förslag till und. Skrif v. N:o 257. 47 ra oguldet; men, beträffande ofvanupptagna 3:ne skuldposter, sa, ehuru för desamma någon ersättning icke synes vara att förvänta, hafva likväl R. St. för närvarande icke ansett sig kunna bevilja deras afskrifning, enär de af MagazinsInrättningens UtredniugsStyrelse erforderliga befunna upplysningar, ehuru begärda redan år 1824, allt sedermera uteblifvil. Stora Kopparbergs Län. Uppå förekomna skäl samt med föranledande af anmälda förhållanden, hafva R. St. beviljat afskrifning utaf följande poster, nemligen: 1:0 utestående fordringar på de åren 1782 till och med 1788 Allmogen meddelade Spannmåls-undsättningar 8,698: 21. 10. 2:0 Rest å den år i8or i Länet utborgade Spannmål, utgörande , efter förenämnda RevisionsContoirs uppgift, rätteligen 3:o Återstående UndsättningsSkulder för åren 1813 och 1817 och 4.'o en serskild i Fahlu Magazins-räkning, såsom ännu utestående på 1818 års Undsältnings-medel, balancerad serskild Post . 24,922: 26. 1 1. 9,066: 21. 6. tillsammans Rull 48 Exp. Utsk. Förslag till urul. Skrifa. N:o 257i Hallands Län.
Krigs-Collegii Artilleri-afdelning; hvarjemte, enär salpeter-fonden, i följd af ökadt lösningspris för varan, blifvit så medtagen, att, i fall detta pris ytterligare blefve förhöjd t, fara vore för handen, att det för sådant ändamål uppförde anslag ej blefve tillräckligt att inlösa all den salpeter, som kan erbjudas, hvarigenom mannamån för en del af tiilverkarne, till största men för näringen, skulle uppstå, Rikets Ständer få hos E. K. M. underdånigst hemställa, att lösningspriset för salpeter ej må bestämmas högre, än alt det för krut-tillverkningen erforderliga behof af denna vara kan med det nuvarande anslaget anskaffas. 5:o De för Flyinge och Strömsholms stuteriers dagsverks-er sättning, luistafvelns förbättrande , hingstpremier samt hingsthållning i Elfsborgs och Skaraborgs Län uti förra slaten å denna Hufvud-Titel uppförda anslag, anse Rikets Ständer mera egentligt tillhöra den Nionde Hufvud-Titeln, såsom innefattande anslag till åkerbruket, handeln och näringarne, hvarföre Rikets Ständer komma att, i sammanhang med regleringen af utgifterne under sistnämnde Hufvud-Titel, sitt beslut i afseende å dessa anslag i underdånighet anmäla. 6:0 Af statens räkenskaper hafva Rikets Ständer inhemtat, att af det å Åttonde Hufvud-Titeln för närvarande under benämning extra utgifter uppförda och till E. K. M:s Nådiga disposition ställda anslag, stort 100,000 R;dr årligen, blifvit utbetaldt till Cabinetts-Cassan år 1835 — 45,000 R:dr, „ 1836 — 35,000.
Domkapitel bestridas, taga allestädes, för att kunna på ett rätt tillfredsställande sätt fullgöras, i anspråk sinnets friskhet, men fordra än mera i ett stift med den stora utsträckning, som Hernösands stift eger och med de skiljaktigheter i flere förhållanden som derinom råda, en ovanlig och af sjukdom icke mattad arbetsförmåga. Med härå fästad uppmärksamhet är det ock som Biskop Bergman, såsom af det föregående inhemtas, tillkännagifvit sin önskan vara att, för den händelse hans helsotillstånd icke i väsendtlig mån förbättras, kunna från embetet afgå. Då likväl löneförmånerna vid Biskopsembetet antagligen icke varit tillräckliga att, sedan de kostnader blifvit bestridda, som påkallats af Biskopens embetsställning, för hvilken såsom främmande icke kunna anses sådana utgifter, hvilka hafva medellöse studerandes understödjande till föremål, derutöfver bereda någon besparing för kommande dagars behof, och förverkligandet af förenämnda af pligtkänsla och nitälskan för Kyrkans bästa Biskopen förestafvade önskan, hvarförutan någon förbättring i hans betänkliga helsotillstånd ej är att emotse, icke kan ega rum med mindre, åt honom, som, efter hvad anmäldt är, icke af enskilda tillgångar eger betryggad utkomst, varder, såsom någon ersättning för den med Biskops-embetet förenade aflöning, beviljad en årlig pension af allmänna medel, till åtnjutande af hvilken förmån Bergman, derest han icke från den lektorsbefattning, Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o ii4. 27 han förut innehaft, blifvit till Biskops-embetet förflyttad, obestridligen redan varit berättigad, finnér, med hänseende till de särskilda förhållanden, som alltså i detta ärende förekomma, Kongl. Majit sig böra föreslå Rikets Ständer att Biskop Bergman må förklaras berättigad att från och med ecklesiastikåret, näst efter det, då afsked från Biskops-embetet i Hernösands stift kan varda honom beviljadt, på rikets allmänna indragningsstat uppbära en pension, hvilken Kongl. Majit anser böra bestämmas till lika belopp med det, som på samma stat för Landshöfding beviljas, eller Sex Tusen Riksdaler årligen.
Detta villtor har troligtvis icke kunnat tillkomma utan förbiseende af K. M:s Nåd. föreskrift i nämnde kassas reglemente, § 120 mom. 3 så lydande: »att Amiralspersoner, som å »allmänna indragriings-staten erhålla pension få icke i Krigsmans»kassan upbära högre belopp, än som svarar emot skillnaden emelian den nämnde pensionen och den förut innehafda aflöning i lön »och tjenstgöringspenningar», samt att, med rättsenlig tillämpning af detta stadgande, StatsRådel Ulner, som å Flottans stat icke ininnehar ej heller före sitt utnämnande till DeparCsChef innehaft aflöning uti lön och tjenstgöringspenningar upgående till högre belopp än den tillstyrkte pensionen å allmänna indragnings-staten, icke kan komma i åtnjutande af pension från Amiralitets Krigsmanskassan och således det ifrågasatta afdragel icke heller kan komma ali ega rum. Hvadan enl. min öfveitygelse 11. o. Ad. bör bifalla den af K. M. äskade pension för StatsRådet Ulner, oberoende af det tillstyrkta afdraget, och får jag sålunda hos Hr Frih. o. Ordf:den, anhålla om propos. på bifall till hvad K. M. i detta hänseende föreslagit. I sammanhang härmed kan jag icke underlåta att utala den önskan jag hyser, att Utsk. för betryggande af Amiralitets-krigsmanskassans fortfarande verksamhet och bestånd, hade begagnat detta tillfälle för att tillvägabringa' samma beslut hos R. St:r, sora Utsk. åsyftade genom Betänk. N:o 52 ang:de K. M:s Nåd.
Jag erkänner likväl med Hr Cederschjöld det mindre grundlagsenliga deri, att remittera en K. M:s Propos., som står i strid med grundlagen. Jag erkänner, att för att stadga mitt bedömande, huruvida den nya redactionen af 72 §. borde antagas eller icke, hade jag önskat, hvad jag jemväl yttrat för några af Styrelsens organér, att man linge tillfälle att se K. M.'s förslag till banklag och huru K. M. från första början uppfattat den magt, som, enligt den förändrade redactionen, K. M. tillkomme; hvilket jag så mycket mera önskade, som man icke kan fördölja, att denna redaction är vådlig och mindre väl vald. Då jag nu erfarit innehållet af lagförslaget, är jag dock icke kommen ur det bryderi, hvaruti jag fann mig, derföre att det icke är framstäldt i den form, att det grundlagsenligt kan remitteras. Jag bade föreställt mig, att förslaget bort vara sådant, att det inne - Den 8 Mars f. m. 9« hållit alternativa stadganden för bifall eller afslag å 7a §:s nya redaction, i hvilket fall vi hade tryggt kunnat remittera förslaget; men nu är förhållandet icke sådant, hvilket jag dock förklarar så, att tiden varit för kort att, efter det K.. M. beslöt lemna B,. St. kännedom af banklagen, uppgöra de alternativa förslagen. Vi befinna oss nu i en ganska kinkig formfråga, och jag medger, att Hr Cederschjöld i alla sina framställningar haft fullkomligt rätt. Således önskade jag, att målet finge hvila, tills frågan om 72 §. blifvit afgjord Men jag tror mig äfven kunna uppgifva ett sätt, hvarpå remiss kunde bifallas. Jag ber att först få besvara Hr Dalmans hemställan om remiss till Constit.Utsk. Om vi se i grundlagen, huru beskaffade de mål skola vara, som remitteras till detta Utsk., erfara vi, att detta mål omöjligen kan remitteras dit, emedan sådant förutsätter ett grundlagsförslag, som skall hvila till nästa Riksdag, hvilket icke kan vara meningen med denna lag. Gr.
Me ningen lärer väl icke kunna vara annan, än att skjutslagen till hvarje gästgifvaregård böra i frågan särskildt höras och Den 16 Augusti e. m. l45 och yttra sig och hvilket derföre borde för tydlighetens skull uttryckas. Utsk. har vidare föreslagit: <i) Att hos K. M. må begäras, det i anledning af denna föreslagna nya reglering en ny skjutsoch gästgifveri-ordning må utarbetas. Mig förekommer, som detta vore väl tidigt, innan någon närmare erfarenhet vunnits, om den nya skjutsregleringen kan införas och blifva beståndande. Emedlertid synas blott de interimsföreskrifter böra till efterrättelse meddelas, som i följd af denna reglering kunna finnas nödiga. b) Att hos K. M. må begäras, att forvagnsoch diligence-inrättningar må äfven af g:de hufvudt i te In erhålla understöd. Detta anser jag icke lämpligt eller med titelns rätta föremål förenligt, äfvensom titelns tillgångar icke medgifva del. Dessutom hafva RiksSt., såsom jag vill påminna mig, redan vid pröfningen af 2.‘dra hufvudtiteln medgifvit ett sådant understöd af postmedlen, och detta torde för närvar, vara nog. Efter min öfvertygelse kunna dessa inrättningar icke i allmänhet här i landet ännu bära sig utan betydligt höjd skjutslega eller betydligt understöd, hvilket det kända resultatet med paketposten bäst ådagalägger; och märkligt är ock, att de få platserna för resande å denna paketpost icke blifvit stort mer än till hälften begagnade. c) Att, med anledning af gjorda yttranden om ändring i re se reglementet, K. M. skulle täckas i anseende till den nu föreslagna förhöjningen i skjutslegan anbefalla allden indragning, som kan vara möjlig i antalet af hästar, sorn em betsoch tjenstemän under resor bestås. Ett nytt resereglemente utfärdades 1827, deri äfven hästantalet nedsattes till hvad man ansåg lämpligt. Innan Utsk. föreslår en ytterligare revision af detta reglemente, svnes mig Utsk. hafva bort undersöka och uppgifva, om skäl må finnas till vidare nedsättning i denna del.
Direktören vid Straffoch Arbetsfängelset — 300: — Kamereraren D:o D:o — 150: — Predikanten D:o D:o — 450: — 1 Bevakningsbefälhafvare D:o — 1,000: — Stockholms Stads Kronohäkte å Norrmalm. Direktören vid Straffoch Arbetsfängelset . — 150: — Kamereraren D:o D:o . — 100: — Predikanten D:o D:o — 75: — Bevakningsbefälhafvaren D:o . — 100: — Länsfängelset i Carlskrona. 1 Direktör . 1,500. Skrifvarearfvode — 300: N:o 1 a) till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. Länsfängelset i Calmar. Löner. Arfvoden. Skrifvarearfvode — 300: — 1 Predikant — 750: — Länsfängelset i Christianstad. Skrifvarearfvode — 300: — 1 Predikant — 675: — Kronohäktet i Engelholm. 1 Predikant — 250: — Länsfängelset i Wenersborg. I Direktör 1,500. Skrifvarearfvode — 300: •— 1 Predikant — 675: — Kronohäktet i Alingsås. 1 Predikant — 250: — Länsfängelset i Gefle. 1 Direktör 1,500. Bil. N:o 1 a) till Kongl. Majtts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 33 Länsfängelset i Halmstad. Löner. Arfvoden. Transport 1 Predikant — 450: — Kronohäktet i Warberg. 1 Bevakningsbefälhafvare — 1,000: — 1 Predikant — 400: — Kronohäktet i Kongsbacka. 1 Bevakningsbefälhafvare — 750: ■— 1 Predikant — 250: — Länsfängelset i Ostersund.
Besvarar jag den, skulle det så hända att jag besvarade den, hvem blir då den olyckliga? Månne jag sjelf? Men hvarföre tänker jag på olycka! Lektionen med Emma var slutad. Hon sade till mig: Söta Celia, hvarföre har du blifvit så ängslig? Du suckar så ofta, när du läser med mig. Gör jag det? Det visste jag icke af. Vet Celia, vore jag några år äldre, så skulle jag sucka så ... för Axels skull. Hvarföre just för Axels skull? För han är så söt. Om jag någongång i verlden blir gift ... det kan ju hända ... så ville jag, att det vore med en, som skulle likna Axel bra mycket. På hvad sätt är då Axel så söt? Så Celia kan fråga! På allt sätt. Han är emellanåt så rolig, och sedan igen så förståndig. Han är också så karlaktig och duktig, när det gäller, och dessemellan är han så snäll och god. Han skulle visst icke göra en mask förnär. Och sist så är han så vacker, och det är ju också ändå någonting, det. Det är märkvärdigt, huru många fullkomligheter hos Axel Emma hittat på. Mycket märkvärdigare är det, att Celia icke hittat på dem. Och ändå tänker Axel på ingenting så mycket, som på Celia. Huru kan Emma tala sådant? Huru vet Emma det? Jo, ser Celia, jag har det af Axel sjelf. Hvarföre tror Celia, att han så gerna är med mig allena; det är bara för att få i fred tala om Celia. Han frågar mig så mycket om Celia, ja, allt möjligt frågar han. Och när jag då berömmer dig, såsom alla måste göra, så blir han så glad, och om jag berättar något, som Celia sagt eller gjort, så hör han så uppmärksamt på, att jag är rädd han skall förlora andan. Det är riktigt sannt. Skulle jag icke veta, huru rysligt mycket Axel håller af Celia. Ack, vet du, i går frågade han mig, huru lexan gått. Jag sade då, att Celia varit nöjd med mig och kysst mig. Då kom Axel till mig och stal, riktigt stal en kyss af mig. Nog förstår Celia, hvarföre han det gjorde.
Utskottet, som icke kan dela Riksdags» Fullmägtige Pehr B ur ges och Pehr Mårtenssons åsigter i fråga om skadlighet af Kärrängars och Mossars eller Myrors ut» dikning, enär erfarenheten visat, alt sådana ofrugthara ställens förvandlande till bördig mark, ofta utgjort föremål icke blott för hvarje kunnig och erfaren jordbrukares enskildta bemödanden, utan ock för Regeringens omsorger för landets uppodlande, saknar således skäl att tillstyrka, det någon Författning, som skulle afse endast ön Gottland, må af Rikets Ständer i underdånighet önskas i afseende på dylika företags inskränkning derstädes; och då Kongl. Maj:t genom Dess, den 20 Januarii 1824» uppå Rikets Ständers egen underdåniga anhållan, utfärdade Nådiga Förordning, angående ändring eller utrifning af vattenverk, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling, noga bestämt huru dylika frågor i första instancen skola behandlas, finner Utskottet icke eller anledning föreslå, det Egodelnings-Rätt må befatta sig med pröfning af mål, som röra utdikning af Gottlands Kärrängar och Mossar. Hvad Motionairen i ofvanberörde måtto föreslagit, är alltså af Utskottet afstyrkt. Stockholm den 3 Jan. 1829. STOCKHOLM, P. ANorstedt & Betänkande, rörande Motion om uppliäfvande eller nedsättning af vitet för försummad anskaffning af kari till Recruteringar.
A andra sidan ater synas följande skäl ej sakna vigt, nemligen: a) att allmän och enskild säkerhet, efter hvad erfarenheten visat, ofta blifvit ej allenast blottställd, utan ock verkligen störd genom grofva brottslingar, hvilka det lyckats att från fästningar och häkten, eller under forslande, på flykten sig begifva; b) att Samhällsordningens bevarande påkallar kraftiga och stränga åtgärder till förekommande af den oro och våda, som förorsakas af dylika på flykten komne missdådare , hvilkas tillstånd i allmänhet är sådant , att de ej annorledes, än medelst nya brott, kunna bereda sig lifsuppehälle; c) att Lagens stadgande i 29 Gap. t MissgerningsBalken : ”Kan det sa hända , att den, som far efter att fånga den, som lagliga gripas md, slår, eller skjuter åt honom} eller dem honom värja vilja, och 6 Isa g Utsfottéts Betänkande N'.o n3. annor hommer i misshugg, och får der död af; profves sådant emot hans vilja o'ch up~ såt shedt vara: höte dd vådahot till målseganden tjugu daler,” synes förutsätta rättighet att genom skjutande hindra missgerningsman fran flykt ; samt d) att häktad person, då han har kunskap om det äfventyr, hvarmed försök till rymning är förknippadt, har att skylla sig sjelf för den ofärd, som träffar honom , otn han icke dess mindre vågar försöket, Då Utskottet tagit dessa serskilda åsigter i betraktande och med det ifrågavarande Lagförslaget dem jemfört, har väl Utskottet stannat i den öfvertygelse, att samma förslag ej kan stå tillsammans med de grunder, sorn i förra afseendet äro anförde; hvarföre dess antagande i det skick, hvari det blifvit framställdt, ej kan af Utskottet tillstyrkas; men Utskottet anser dock en Författning, som i vissa fall medgifver Fångvaktare rättighet att, genom användande af skjutgevär, före^ komma häktade missdådares afvikande, både nödig och med rättsbegrepp förenlig.
Brefvet den 28 November 1835 till disposition in natura bibehållne, Lappmarks Ecklesiastikverk tillhörande, spanmålsbelopp allaredan upphört att in natura utgå, som för hans tillstyrkande, att äfven återstoden, 541 tunnor, hvaraf 30 tunnor voro anslagne skolmästaren i Lycksele och 241 tunnor utgjordes från Skytteska donations-fonden till underhåll af fri-elever vid samma skola, måtte, tvärtemot Kongl. Maj:ts och Rikets Ständer 1834 fattade beslut, till statsverket indragas; hvarutom Friherre Stjernstedt anmärkl det origtiga uti ärendets formella behandling, i thv att detsamma, ehuru rätteligen tillhörande Ecklesiastikdepartementets beredning, blifvit af Chefen för Finans-departementet beredt och föredraget, samt att föredraganden, emot föreskriften i 10 § R. F., uraktlåtit att i behörig ordning dessförinnan infordra utlåtande i ämnet af vederbörande embetsverk och bland dessa serskildt Konsistorium i Hernösand, som företrädesvis i ämnet hade kunnat meddela upplysningar, genom hvilka de i Kongl. Maj:ts aflåtna 52 Konstitutions-Ut skottets Memorial, N:o 6. nådiga proposition N:o 27 förekommande, pä origtiga uppgifter grundade, misstag lätt hade kunnat undvikas. Konstitutionsutskottet har tagit allt detta under pröfning; och då, vid jemförelsen af Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer vid riksdagen 1834—1835 aflåtna nådiga proposition om indragning till statsverket af Lappmarks Ecklesiastikverks ”räntor och andra inkomster” och Statsutskottets vid samma riksdag öfver frågan afgifna utlåtande N:o 88, ingen inskränkning finnes vara gjord uti förslagets omfattning; då ej mindre de nu ifrågaställde 174 tunnor spanmål, än alla öfriga Lappska Ecklesiastikverkets räntor och inkomster förut voro ställda under förvaltning af Kongl. Kansli-styrelsen, hvars upphäfvande var en af anledningarne till förslaget om sagde inkomsters indragning till statsverket; då Stats-utskottets i utlåtandet
Och de gjorde ingen barmhertighet med JerubBaals Gideons huse, efter allt det goda, som han emot Israel gjort hade. Men AbiMelech, JerubBaals son, gick bort till Sichem till sina moders bröder, och talade med dem, och med hela slägtene af hans moderfaders hus, och sade: Käre, taler för alla mäns öron i Sichem: Hvilket är eder bättre, att sjutio män, alle JerubBaals barn, blifva herrar öfver eder, eller en man blifver herre öfver eder? Kommer ock dertillmed ihåg, att jag är edart ben och kött. Då talade hans moders bröder all dessa orden om honom, för alla mäns öron i Sichem; och deras hjerta bevektes efter AbiMelech; ty de tänkte: Han är vår broder; Och gåfvo honom sjutio silfpenningar utur BaalBeriths huse; och AbiMelech lejde sig dermed lösaktiga och lättfärdiga män, som honom följde efter. Och han kom i sins faders hus i Ophra, och slog sina bröder, JerubBaals söner, sjutio män, ihjäl på enom sten; men Jotham, den yngste sonen JerubBaals, blef igen; ty han vardt undstungen. Och sig församlade alle män af Sichem, och hela Millo hus; och gingo till, och gjorde AbiMelech till Konung vid den höga ekena, som stod i Sichem. Då detta var sagdt Jotham, gick han bort, och stod öfverst på Grisims berg, och hof sin röst upp, ropade, och sade till dem: Hörer mig, I män af Sichem, att Gud ock hörer eder. Trän gingo till och skulle smörja öfver sig en Konung, och sade till oljoträt: Var vår Konung. Men oljoträt svarade dem: Skulle jag öfvergifva min fetma, hvilken både Gud och menniskor prisa i mig, och gå bort, och uppsättas öfver trän? Då sade trän till fikonträt: Kom du, och var Konung öfver oss.