Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
13 kan återgifva full ränta med amortissement, så följer deraf, äfven under förutsättning, att alla, från utlandet indragne, kapitaler, blifvit väl använda, att Riks-Banken måste under tiden, innan förlags-kapitalen verkat den högre landtegendoms-afkastningen, anlitas genom silfver-utvexling till så stort belopp, som motsvarar hela räntan, och vidare fordras, så vida denna olägenhet skall undvikas för framtiden, att de använda kapitalen skola framkallat en ökad afkastning, så stor, att exporten och realisationen deraf motsvarar det belopp, som uti ränta och amortissement årligen utgår. Sker ej så, eller om andra omständigheter ej verka till motsvarande ökad export, så är denna utländska låneoperation menlig för landet och Bankens bestånd. Ehuruväl en ökad benägenhet för förbättringar i allmänhet af alla landtbruksoch närings-grenar uppstått imom fäderneslandet och intet säkrare bidrager till värt framtida oberoende och sjelfbestånd, än utvecklingen af de rika tillgångar vi ega, men hitintills så sparsamt begagnat, hyser jag största betänklighet för följderna af de hypotheks-inrättriingar, som blifvit bildade. Afven, då jag hoppas, att de medel, de inkallat, snart skola ”väl använde” gifva rika frukter, gillar jag icke den närvarande hvpotheks-lagstiftningen derföre, att den ej bestämmer utbetalningen af beviljade lån under vissa perioder, så aflägsne, att det blifver en möjlighet att, genom kapitalens ändamålsenliga användande, beräkna den af dem behöriga reveny. Deruti ligger, efter min tro, dess största fel, och samma fel vidlåder de förslag, vi här hafva att behandla, ehuru ej precist med samma följder, men ännu vådligare uti dess utveckling, då de föreslagna hypotheks-förbindelserna ej skulle kunna, vid anfordran, med silfver inlösas. Att dessa obligationer hafva full säkerhet uti fastighets-hvpotheket är utom allt tvifvel, men detta är för ingen del tillfyllestgörande, då de skola motsvara myntets egenskaper.
N:o 42? hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. ansåg det, på sätt Frih. Cederström föreslagit, böra tills vidare uppskjutas. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Såsom det fö - 12 Den i5 April f. m. refaller mig, sä innebär R. St:s sednare skrifvelse, uti hvilken denna fråga blifvit behandlad, en mera omfattande utveckling af grunderna för undsältningarnes återbetalande inom hela Riket, ett bestämdt uppluifvande af de föreskrifter, som R. St. meddelat i afseende på sättet att indrifva sådana fordringar inom Dalarne. I detta afseende fordras visserligen något förtydligande, ty ett misstag synes vara ganska betänkligt; men jag hemställer till Frih. Cederström, om det ej vore tillräckligt, att K. M. så fort som möjligt underrättas om de förändrade olika åsigter, hvilka R. St. i denna fråga under riksdagens lopp hafva antagit, på det att de åtgärder, som K. M. anbefallt, på grund af R. St:s första skrifvelse i detta ämne, ej må fortsättas, utan inhiberas intilldess en närmare förklaring i detta afseende hunnit till vägabringas. Om nu en motion remitteras till StatsUtsk. och der skall undergå den vanliga behandlingen, så torde veckor, ja månader förflyta, innan K. M. erhåller kännedom om R. St:s förändrade åsigt i detta afseende, till följe hvaraf den rättelse, som kunde vara behöflig, ej skulle komma att göras gällande, utan slutligen komma för sent. Jag hemställer derföre, om det ej vore lämpligare att låta denna skrifvelse afgå och sedan genom en förnyad skrifvelse rätta misstaget. Frih. Cederström: Jag tror mig hofva uti mitt förra yttrande uppgifvit, att så väl R. St:s första skrifvelse, som den sednare af Januari månad delta år, blifvit till K. M. öfverlemnad, och att begge blifvit af K. Hl. handlagda och expedierade. Det är således i denna fråga för R. St. intet vidare att göra. Att nu direet besluta, såsom Frih.
Säd för nödlidandes understöd, i den olyckliga händelse, att en svårare missväxt skulle inträffa, och enskildte bemödanden då blifva otillräck-} lige, att fylla behofven; hvilket Creditiv kommer, att ifrån Banquen anordnas och utbetalas. 5:o Alla de hus och lagenheter, som af ålder tillhört Staten och endast varit åt Allmänna Magazins-Inrättningen upplåtne , för emottagande! af Kronans Spannmåls-intrader, böra till Stats-Verket, vid Inrättningens upplösande, återlemnas; men sådane byggnader, som Inrättningen enskildt sig förvärfva!, eller hvilka från förra regale Bränneri-tiderne blifvit på Inrättningen öfverlåtne, böra , så fort som på förmånligaste villkor ske kan, afyttras tillika med Inrättningens persedel-behållningar, inventarier och materialier, af hvad namn och beskaffenhet som helst, sedan likväl ofvanomförmälde, till Låneunderstöd för vissa Län, anslagne 60,000 Tunnor Spannmål först undantagits. Försäljningen af Allmänna Magazins-Inrättningens fasta Egendomar må likväl icke ombesörjas förr, än utröndt blifvit, om och huruvida Stats-Verket eller andre Publique Verk kunna vara i hehof, att dessa Egendomar, vare sig en eller flere, till nyttiga ändamål för det Allmännas räkning öfvertaga; i hvilket fall husen ej komma att försäljas, utan, till vederbörande Verks disposition, emot skälig ersättning, upplåtas. 6:0 Allmänna Magazins-Direetionens befattning med Verkets angelägenheter skall upphöra, 6? eå snart frågan om Inrättningens npphäfvande blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder pröfvad och afgjord. Liqviderandet af Allmänna Magazins-Inrättningens skulder, samt indrifningen och realiserandet af Verkets utestående fordringar och behållningar, besörjas genom ett särskildt Utrednings-Contoir, hvilket kommer att ställas under tillsyn och styrelse af Stats-Contoiret. Denna Styrelses handläggning vid de ärenden, som med Allmänna Magazins-Inrättningen egt gemenskap, vidtager på samma gång, nu varande
Denna så kallade folkets princip gjorde sig ock i viss mon gällande i den Ulskolts-afdelning, som behandlat frågan; men då det nu lyckats motsatta intressen att kullkasta Afdelningen? förslag, (^hvilket äfven i sjelfva verket var oantagligt, emedan principen deri icke var genomförd), och i Utskottets plenum tillvägabringa det Betänkande, som nu afgår till RiksStånden, samt sålunda frihets-principen, i fråga om denna närings-gren, kan anses så till sägande vara lagd till handlingarne under denna Riksdag, vill jag blott yttra några ord om den af Utskotten föreslagna beskattning. Jag anser denna , fastän vida mindre än i det föregående förslaget, vara allt för hög, och skola leda just till de följder, som jag nyss omnämnt. Att med frihet, i fråga om tillverkningen, äfven mena jriket från skattg har naturligtvis icke fallit någon in; men denna skatt bör i alla hänseenden så modereras, att ej en alltför stor frestelse uppkommer för tillverkareH att genom hemliga lagbrott undandraga sig denna afgift till Staten. i835 års Författning synes derutinnan hafva gått en medelväg. Hvad serskildt vidkommer skattens betalande på förhandså är jag fullkomligt af samma mening, som Ola Jeppsson från Blekinge Län uttryckt uti sin vid ofvannämnde Betänkande N:o 2 fogade reservation, nemligen: alt ett sådant stadgande skulle medföra oreda både för skattskiifvare och uppbördsman; men framförallt tillskynda den fattige jordbrukaren en mängd olägenheter och förluster.
Då nemligen i 1 kap. Skiplegobalken af gällande sjölag stadgas, att ”skippar för hvar och en, som något gods ”i hans skip lastar, skall undertekna trenne vederkännelse-skrifter, som cog”nosce 111 enter kallas, alla tre af lika innehåld, så att nar then ene lullgjörs, ”ilie andre blifva ulhan värde,” så är ock den skeppare, som emottagit gods för att till annan ort öfverföras och medelst konnoissementers undertecknande dertill sig förbundit, ej befriad från denna sin förbindelse, förr än han densamma, enligt konnoissementernes lydelse, fullgjort, utan afseende derå att befraktaren eller afsändaren emedlertid annorlunda förordnat, derest han icke återställer alla konnoissementerne, hvaraf åter följer, att godset måsta anses såsom åt skepparen anförtrodt för en tredje persons räkning, eller stäldt till disposition eller förfogande af den, hvilken å destinationsorten är konnoissements-innehafvarc. Och då panträtt i lösegendom, enligt den i lagstiftningen gällande och i lagskipningen antagna grundsats, eger runi, der den, som panträtten tillgodonjuta vill, har egendomen i händer eller under sin disposition, lärer bestämmelsen af oxnförmälda förmonsrätt ej eller kunna betraktas såsom en afvikelse från berörda grundsats. Härvid hafva Rikets Ständer likväl ej förbisett, att, då förskott lemnäs på grund af konnoissement, förskottsgifvaren i visst hänseende befinner sig i annat förhållande, än 0111 förskottet lemnats, sedan varorna blifvit af skepparen Lill den förre levererade. Dessförinnan måste nemligen, enligt 5 och Expedilions-Utskollets Förda" lill und. Skrivelse, IV;o So. 79 7 §§ i Handelsbalk ens 17 kap., i vissa fall för sjöfolks lön, frakt oell skeppslega, bilbref och bodmerilån tagas betalning ur varorna.
Ständer vid sistiidne riksdag heviljat anslag till aflönande af 20 provincial—läkare, Carlskoga härad och socken, på ett afstånd af 4 ä 5 mil från närmaste städer och med en folkmängd af 11,000 personer, likväl icke kommit i åtnjutande af denna fördel, oaktadt häradet långt för detta uppfyllt det vilkor, som af Rikets Ständer blifvit härför stadgadt, eller fri bostads tillhandahållande åt läkaren; och enär det skäl som, enligt motio närernes förmenande, hufvudsakligen synes hafva föranledt dertill alt Carlskoga af Sundhets-kollegium ej föreslagits lill läkare-station, eller alt häradet för tillfället åtnjöt vård af enskild derstädes bosatt praktiserande läkare, numera bortfallit, sedan denne af brist på nödtorftig utkomst, nödgats från orten afflytta, hafva molionärerne anhållit, att, till afhjelpande af det ytterst kännbara behofvet af en provincial-läkares anställande derstädes, hvarest dessutom funnes anlagdt och i verksamhet ett priviligieradt apothek, Rikets Ständer måtte anvisa ett årligt anslag af 1,500 Ridr. 128 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. Under anförande hurusom Blidö församling belägen i Frötuna och Länna skeppslag af Stockholms län med deromkring befintliga befolkade öar, af hvilka blott en ligger 1 mil, men alla öfriga betydligt längre aflägsna från fasta landet, vore sär deles vanlottade i afseende å läkarevård, enär provincial-läkaren vore boende i Norrtelje, dit hjelpbehöfvande från nämnda församling hade 2^ å 5, stundom 5 naii, bar Riksdagsfullmägtigen från berörda län J. 0.
Då för de i hufvudstaden bosatte, i tjenst varande ledamöter af komitéen annan ersättning, åtminstone af större belopp, icke syntes vara erforderlig, än jetons de presence, samt, om kostsammare försök behöfde anställas, särskilda medel dertill ansågos kunna anvisas eller af Rikets Ständer erhållas, har motionären antagit, att ett anslag af 10,000 Riksdaler om året borde blifva tillräckligt för bestridande af de med komitéens verksamhet förenade kostnader. Det uppdrag, som enligt motionärens förslag skulle tilldelas den permanenta vapenkomitéen, synes Utskottet omfatta föga annat, än hvad som åstadkommes genom de anordningar, hvilka afse att genom anställda skjutförsök utröna lämpligheten af föreslagna modeller för skjutvapen. För bestridande af de kostnader, som af dylika anordningar föranledas, beviljades vid sista riksdagen anslag, likasom sådana nu blifvit äskade och af Stats-Utskottet tillstyrkta. Äfven om en permanent komité för ändamålet tillsattes, skulle dock bero på särskilda förfoganden att bestämma de personer, som i komitéen skulle deltaga, äfvensom tiden för deras sammanträden, hvaraf ock följer, att det initiativ, som komitéens ledamöter kunde tillkomma, vore underkastadt, inskränkning genom bestämmelser af den högsta myndighet, åt hvilken ledningen af komitéens arbeten blefve anförtrodd. Då det visat sig och jemväl för framtiden är antagligt, att nya modeller för beväpningen till beskaffenhet och användbarhet behörigen undersökas, innan underdånig hemställan om deras godkännande eger rum, har Utskottet saknat skäl att tillstyrka bifall till motionen, helst det ifrågasatta anslaget synes väl otillräckligt, då omfattande försök af omständigheterna påkallas, men deremot mindre nödigt under förhållanden, då särskilda åtgärder för ändamålet icke erfordras. Efter Utskottets förmenande kan och bör det verkliga behofvet genom extra anslag afhjelpas, helst Kongl. Majit icke saknar medel för tiilvägabringande af tillfälliga och mindre kostsamma undersökningar i det ifrågavarande hänseendet. Af dessa skäl hemställer Utskottet, att Herr Ljungbergs motion om inrättande af en permanent vapenkomité ej måtte af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 6 Februari 1866.
Regeringen först framställt yrkande om densammas bestämmande till ett belopp af 4,500,000 Thaler, motsvarande efter 4 % den efter medelberäkning kalkylerade årliga nettoinkomsten of uppbörden, 186,000 Thaler, upptagas endast tili 3,100,000 Thaler, utgörande 15 gånger den till ungefär 200,000 Thaler beräknade bruttoinkomsten af tullen, af hvilken aflösningssumma England och Hamburg, för befrämjande af sakens framgång, komme att erlägga -|;del hvar, och öfriga intresserade Stater hade att tillsammans utgöra den återstående £:delen, till grund för fördelningen hvaraf borde tagas i beräkning det totalbelopp, som per medium årligen af hvardera Statens fartyg utginge för de i dessa fartyg förda varor, såsom varande den säkraste, om icke enda utvägen för frågans lösning. Efter erhållen kännedom om denna af Kongl. Hannoveranska Regeringen hos Kongl. Maj:t gjorda framställning rörande Sveriges deltagande i en allmän aflösning af ifrågavarande tull, inkom ett större antal Handlande och Skeppsredare i hufvudstadeu tili Kongl. Maj:t med en underdånig skrift, deruti de anhöllo, att Kongl. Maj:t täcktes vidtaga sådana åtgärder, att Sveriges handel och sjöfart kunde så fort som möjligt vinna befrielse från denna afgift, med ytfryckt förhoppning tillika att Kongl. Maj:t i sådant afseende måtte med välbehag omfatta det tillfälle, som då erbjöds att få Stade-tullen upphäfd. Kommers-kollegium, hvars underdåniga utlåtande i ämnet infordrades, förklarade jemväl, att Kollegium, i betraktande af de olägenheter för trafiken, den nedtryckning af priset å Svenska,'"till vissa Elbehamnar exporterade produkter, den nedsättning af fraktbeloppet för Svenska fartyg vid varuskeppningar till sagde hamnar, och det fördyiaride 4 Kongl. Majlis Nåd.
Stånd och lära således förfalla; deremot hafva 3:ne Stånd sammanstämmande beslutat, att ordet ”Kyrkoherde” bör uteslutas, med hvilken förändring Utskottens förslag är antaget, så lydande: ”Vid tillsättande af Folkskol-Lärare-befattning, som till en början icke blifver med Klockare-tjenst förenad, skall, sedan ledigheten af förstnämnde beställning blifvit kungjord och behörigen documenterade sökande sig dertill anmält, det åligga Skol-Styrelsen att å förslag uppföra af dessa sökande 3, som företrädesvis utmärkt sig för Gudsfruktan, sedlighet och kunskaper; börande derefter församlingens röstegande Ledamöter, genom val, utse den hvilken de för tjensten mest passande finna.” § 6. I stället för denna §. har hvarje Riks-Stånd beslutat serskildt stadgande, nemligen Ridderskapet och Adeln: Af Kongl. Maj:t bestämmes, för fem år i sender, hvilka läroböcker böra så väl i Seminarierne, som i Folkskolorne inom hela Riket begagnas i hvarje ämne, som utgör föremål för Skol-lärare-examen. Intet barn af någotdera könet må upphöra med hemläsning eller med Skolans begagnande förr, än det hunnit lära d) att väl läsa innantill svenskt och latinskt tryck; Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-ULskotlcns Fulslag, IV.-o igo. 21 b') Biblisk Historia och den religions-kunskap, som erfordras, för alt al Preslerskapel emollagas lill Nattvards-läsningen; c) Kyrkosång; ti) skrifva; e) de fyra Räknesätten i hela tal. Undantag må endast för bristande natur-anlag beviljas. Preste-Ståndet :
Och hwarföre stolom wi misttrösta, at den ädla Furste, fom förtjent hela wär kärlek, wärt förtroende och tacksamhet, ej skulle forma lisma samma känslor hos detsamma Folk, som under en rättskaffens Konung ännu aldrig man, flägtades frän deras Förfäder. Herr 8lljöIllebrg,NLl, ^näers kckellric, upläste följande strifteliga anförande til kro locollet: Det är icke om nyttan eller stadan för wärt land, af en conLLi-ipckon, som jag tar mig den friheten at yttra mina tankar. Antagom at den är högst nyttig, ja nödwändig, i anseende til de talrika härar som omgifwa wära grönför. Det äterstär dä endast at bringa den i »verkställighet; och det nräste ste med Nationens bifall. Men hwilket ögonblick kan wäl wara mindre gynsamt för ändamälet, än det närwarande? Hela Swerige, nyst et witne til de olyckliga Landtwärnenas förgängelse, oräkneliga föräldrars ännu ej aftorkade tärar, — en förwänande masta af oersatta saknader, allt sädarst ger ej anledning at hoppas bifall för en Ny Lonscriytion. För Högloft. Ridderstapet och Adeln, hwars Söner merendels frän yngre ären gä i krigseller clvii-tjenst, tror jag det wara mindre läm peligt - 712 Den iZ Junti. peligt ät afgöra denna fräga, innan wära Medständers beflut hunnit o§ tilraniragifwas. Jag nämner icke flere pä en gang inträffande omständigheter svin öka denna betänklighet. De fä gänger jag wagar höja min röst inför Högloft. Ridderflapct och Adeln, fler det alttid meddjup kansta af det samfundets uplysning för hwilket jag talar.
Bevillning för inkomst af kapital eller arbete eger icke rum, när alla de utaf kapital eller arbete uppkomna års-inkomster, sammanräknade, icke öfverstiga Fyrahundra Riksdaler. Dessutom äro från utgörande af inkomst-beviilning frikallade: a) Staten, kyrkor, akademier eller vetenskapliga samfund, jernkontoret, sä länge detta verks vinstmedel till allmänt nyttiga ändamål användas, länens hushålla i ngs-sällskapcr, allmänna skolor och undervisningsverk, stipendie-fonder, pensions-anstalter, sjukoch fattig vårds—inrättningar, jemte andra fromma stiftelser, sparbanker samt städer eller menigheter; börande dock för löner, arfvoden och pensioner m. m., som utaf nU uppräknade verks och inrättningars medel utgå, af innehafvare!) erläggas bevillning efter samma beräkningsgrund, som för andra lönoch pcnsions-tagare med ilere är fastställd; och skall bevillning äfven utgå af patroni ecclesiarum i Skåne.
Riksdaler för annan deltagare»; och jag grundar min reservation i sistnämnde hänseende hufvudsakligen derpå, alt ett väsendtligt hinder för enskilda andaktsöfningar skulle kunna läggas genom tolkning af 22 Kapitlet 4 §. Kyrkolagen, som lyder: »Ho, som fördristar sig att bruka Preste-embetet, och är dertill hvarken korad eller kallad, eller efter detta föreskrifna sätt, af Biskopen ordinerad; den samme skall af Consistorio straffad varda; med mindre han af Biskopen, för serdeles orsaker skull, fått lof att predika uti någon viss församling. Om någon Prest dessutan och af egen godtycko tillåter någon att predika hos sig eller i sin församling, så skall han af Consistorio hårdt tilltalas, och med arbitralt straff beläggas.» Emot Utskottets beslut att bibehålla den så kallade Sakramentallagen får jag mig äfven reservera. Herr Friherre Wrede, C., har ej deltagit i behandlingen af de ämnen, som i förevarande betänkande upptagas. Bih. till R. St. I N:o 47. Ank. till Exp-Utsk. den 15 Okt. 1857, kl. 12 m. Betänkande, i anledning af väckt motion om stiftande af lag, angående allmänt kyrkomöte. I näst föregående Betänkande har Utskottet antydt den betydelse, som det allmänna kyrkomötet, efter Utskottets åsigt, skulle komma att intaga i den Svenska kyrkans författning. En kyrklig representation, dervid folket lemnäs tillfälle att uttala sina önskningar och åsigter i frågor, som röra dess andliga lif, är ej eller främmande för den kristna kyrkan. Redan i andra århundradet af vår tideräkning förekomma nemligen Synoder för biläggande af stridiga meningar, angående tros-begreppen och kyrkliga bruk inom denna kyrka; och de tramsta omsider såsom en medlande länk emellan de enskilda församlingarne, hvilka dervid uttala sin tros medvetande och bestämma sitt kyrkliga lifs ordning. Hos de första lidehvarfvens kristne rådde jemväl den åsigt, att, enär församlingarne utgjorde kyrkan, egde ej allenast prester, ulan äfven lekmän, deltaga i Synoderna.
SeglationeJi sä viii i Rikets större Insjöar, sorn längs kusterne; att alla hinder derföre, vare sig i Fartygens construction och däckning; i afgifter, hvilka icke i och för sjelfva Seglationens bestånd tarfvas; i föreskrifter, som allenast afse controller å otjenligt uppburne pålagor; eller i onödige och hinderlige Tulloch Förpassnings-åtgärder, måtte lill upphäfvande anmälas, samt deremot föreslås allt hvad, genom lättade tillgångar å Lotsar, förbättrade Båkoch Landkännings-anstalter, Sjömärken och Sjökort, kan denna Seglation befordra; och att Utskottet, sedan det med StatsUtskottet samfäldt öfverlagt om nedsättning eller upphäfvande af alla Inrikes handeln betungande afgifter, måtte afgifva Förslag till Rikets Ständer, angående tvänne underdåniga skrifvelser i detta ämne, den ena innefattande de beslut Rikets Ständer, med deras beslutande rätt hvad Skattemedlen angår, funnit sig böra till Handelns lättnad besluta, och den andra, innefattande de önskningar angående Allmänna Inrättningar och föreskrifter, som Rikets Ständer i öfrigt finna nödigt att hos Kongl. Maj:t i önskningsväg anmäla. Lades på bordet. Herr Hjerta, Gustaf, anförde skriftligen : Vid sista Riksdag afgåfvo Rikets Ständer en underdånig Skrifvelse med anhållan3 att de Ekonomiska Författningarj som blifva utfärdade _, först efter en viss tid mätte sättas i verkställighet. Moliverna till denna begäran voro deri fullständigt framställde. De behöfva ej förnyas. Men Rikets Ständers önskan har i flere vigtige fall icke uppfyllts, på sätt de begärt.
Många af dem ha nog kommit för att tillfredsställa sitt hjärtas och icke sin mages kraf! – Låt oss hoppas det bästa! Men människan är nu en gång en underlig maskin – För resten – om du också mister alla dina vänner, skulle det alltid återstå dig fullt upp af små väninnor, beredda att förljufva din tillvaro! – Ack, väninnorna! Jag skall anförtro dig en hemlighet, David. Jag är trött på dessa hvardagliga intriger med borgarjungfrur och borgarmadamer. De äro hvarandra så lika, alla. Jag kan dem utantill. Det finns ingenting vidare, som kan egga min fantasi Hädanefter ämnar jag stänga mig inne i mina rum och lefva som filosof! – Är du också viss på, att ett sådant lif skulle passa dig? Jag misstänker, att ditt blod är för oroligt till det. — Fäll icke modet därför att du haft en motgång – du är ung, du kan vänta din tid kommer nog. – Tror du det så visst? – Ja. Jag vet ju bättre än någon annan, hvilka rika anlag det bor inom dig. – Ack nej! Min lott i lifvet blir nog att dö i Altona som en läkare utan praktik. – Fast nej! Bort härifrån måste jag – hur det nu än skall ske! – Och hvart ämnar du styra färden? Det trötta ansiktet försvinner ur ljusstrimman. Struensee har lutat sig tillbaka i stolen och slutit ögonen. Hans röst får ett drömmande uttryck: – Jag vet icke än. Till en varmare, rikare nejd än denna. Jag längtar efter att se länder, öfver hvilka naturen med mera gifmild hand utgjutit sin välsignelse. Där glider tillvaron säkert fram i en enklare bana. Jag drömmer mig ett Indien, där lifvet är ljuflig hvila i solljus under en blå himmel, vid stranden af den heliga floden, som rinner mellan evigt blommande stränder Jag sitter under en skuggande palm, och vid min sida hvilar en kvinna, spädlemmad, smidig som en lian och med en nyfiken blick i sina bruna gazellögon. Det lyster mig lära detta naturbarn, hur det käns att älska en man Någon gång, då min kropp är trött och själen tung, hägrar för min inbillning en skimrande ö midt i den blåa oceanen.