Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr införsel-tull SkK. ocb förbjuden till utförsel, bar Utskottet i dess förslag bibehållit vid samma införsel-tull, men, i stället för det gällande förbudet för utförseln, föreslagit en tull af 5o, proc. af värdet eller 37 R:dr 24 sk. SkU.. — Gårad, åsatt en utförsel-tull, enligt Tull-Taxan af 5 R:dr, enligt TuilComiléens förslag, af 3 R:dr 24 sk., är af Utskottet föreslagen att få utföras emot 3 R:dr 16 sk. tull, emedan Utskottet, på sätt förut är tillkännagifvet, icke vågat föreslå allt för stor nedsättning, af fruktan att för mycket minska intraden. — Smidd, valsad eller gjuten: Plåtar, myntade, ocb så kallade Ungerska samt Gjutkakor — i i83o års Tull-Taxa upptagne till 5 R:drs utförsel-tull, äro af Tull-Comiléen föreslagne att få utföras mot 1 R:dr Bevillnings-Utskottets Bet. N;0 29. 37 Koppar: 32 sk.; men af ofvannätnnde skäl har Utskottet icke kunnat föreslå större nedsättning i denna afgift än till 3 R:dr 16 sk. SkU. — Bottnar, Bleck, af hvad dimension som helst, Spanskgrön-boltnar, Blindmynt, gjuten Spik, så kallade Negros och granulerad Koppar, samt uppdjupade och andra icke fullfärdiga arbeten upplager i83o års Taxa till en utförsel-tull af 4 R:dr och Tull-Comiteens förslag till i R:dr 32 sk. SkU.. Utskottet har föreslagit en nedsättning i samma proportion, som för ofvannämnde sorter, nemligen 33| proc. eller till 2 R:dr 32 sk SkU.. — ldelfärdigt arbete, enligt gällande Tull-Taxa, belagdt med 6 sk. utförsel-tull LU, och af Tull-Comiteen fritt till utförsel, har af Utskottet på enahanda sätt blifvit åsatt en utförsel-tull af 4 LU.
D u förlåter m i g? Liten, det händer aldrig mer. — 4 — Vaxholms hotell med. dess restaurant var för både stockholmare och turister kändt och kärt som en härlig utflyktsort i soliga sommardar. Vi bringa därför ock en afbildning af det gamla hotellet, sådant det tedde sig före branden, jämte en vy af eldsförödelsens styggelse, hvilken Iduns utsände fotograf tagit på platsen. Det gamla hotellet var för öfrigt redan utdömdt och skulle snarast rifvas föratt lämna rum för en tidsenligare restaurantbyggnad. Som en fågel Fenix kommer nu denna att resa sig ur askan, som gömmer så många glada stockholmska sommarminnen I VAXHOLMS HOTELL FÖRE BRANDEN. (i BAKGRUNDEN FÄSTNINGEN.) Barn, nu, ständigt, är och blir du min. Intet kan skilja oss åt. Synd, d ö d? Nej, din moders öga ser dig, din moders öra hör dig. Djupast sjunken, högst flugen, j a g är dig när i kärlek. O m all världen öfvergåfve dig, jag öfvergåfve dig ej. Nu förstår du mig fullt, helt, nu med ett eget barn vid din barm. Du förstår mig, när du kysser dess mjuka kind, dess späda hand. O, mitt barn, mitt solsken, mitt eget, kära älskade barn! VAXHOLMS HOTELL I GRUS OCH ASKA. J UST MEDAN vår hufvudstads käcka brandkårsgossar natten till Trettondagen som bäst firade julen med en liten bal på sin &gt;högvakt », slog likt en bomb underrättelsen ned, att Vaxholms gamla hotell stod i eld och låga och att deras bistånd anropades för det hotade lilla garnisonssamhället. Ut från dans och lek i köld och vinternatt att bringa hjälp och räddning! När de med ångaren väl hunno fram till bestämmelseorten vid Vaxholmsfjärden, var det emellertid för sent att rädda något af det gamla träslottet. Det brann som fnöske till grunden. Emellertid begränsades elden och faran afvärjdes från den omgifvande staden, KVINNOÖDEN CENDRILLON. GER OCH KVINNOBILDER: FÖR IDUN AF BIRSCHÖLDSTRÖM.
Då i anseende till enskilda angelägenheter, och för att uppfylla ett redan för längre tid sedan lemuat förtroende, jag är nödsakad alt resa ifrån riksdags-orten, så vågar, hos Hr Gr. o. Landtm, och det H. Ståndet, jag vördsammast anhålla, att från mina befattningar såsom ledamot af Bevilln.Utsk. och såsom Bänkman inom 8:de Bänkm:s-afd:n, varda befriad frän och med den Usta nästkommande Augusti; anhållande derjemte vördsamt att vid min riksdagsmannarätt få varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade äfven härtill sitt bifall; hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande, att Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., såsom ledamot af BankoUtsk. erhållit 14 dagars ledighet, anmodade Hrr Electorer att sammanträda till val af en ledamot i LagUtsk. efter Hr Cederstråle, en ledamot i Bevilln.- Utsk. efter Hr Aminoff, samt en ledamot att inträda i BankoUtsk. under den Hr Bråkenhjelm beviljade ledighetstid. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att enl. ankomne prot.- utdr. åtskillige voler:s-propos:r till omröstning i Förstärkt Const.- Ulsk. blifvit af RiksStm godkände, samt hemställde i anledn. deraf om R. o. Ad. behagade nästa Onsdag företaga val af ledamöter i det förstärkta Const.Utsk.; hvilket bifölls. Då sedermera Hr Landtm, med erinran att enl.56§R.F:n förstärkta Const.Utsk:s ledamöter skola vara 20 af hvarje stånd, och således nu 14 ordinarie ledamöter borde utses, hemställde om R. o. Ad. derjemte ville välja 6 suppleanter, så alt hvarje vallista kornme att till följd af 33 § Riksd.Ordn. innehålla 20 namn, blef äfven denna hemställan af R. o. Ad. bifallen. 256 Den <(9 Juli f. m.
Grufveeller utmåls-egare skola vara förbundne att grufve-rörelsen eller arbetet med den drift framgent fortsätta, att åtminstone antingen bergsprängning till en kubikfamn, eller 4 ä 5 kubikfamnars jordrymning, eller ock annat grufveeller grufvebyggnads-arbete, motsvarande 200 dagsverken, årligen på stället utföres. Dock gälla dessa föreskrifter ej sjömalms-tägter samt grufveoch slagg-varp, hvilka emellertid aldrig längre tid än högst 3:ne år må lemnäs obegagnade eller utan bearbetning. § 43. Försummas, utan behörig tillåtelse, under ett helt års tid allt arbete i någon sådan grufva eller skärpning, hvarest, enligt nästföregående §, årlig arbetsdrift underhållas skall, eller finnes arbetet derstädes, eller inom. dithörande utmål, vara i den mån underlätet, att det icke under de 2:ne sistförflutna åren tillhopa motsvarar brytningseller arbets-skyldigheten för samma tid, enligt hvad ofvan sagdt är, eller lemna sjömalms-tägter, eller grufveeller slagg-varp, obegagnade eller utan bearbetning längre tid än enligt nästförestående § medgifves, håfve inmutaren sin rätt dertill förlorat. § 44. Emedan det allmännas rätt derunder i väsendtlig mån beror, att ej allenast nya i jorden förvarade malmtillgångar uppsökas och nyttigt användas, utan äfven att redan öppnade grufvefält för efterkommande tillgängliga hållas, samt att grufvestalp och dermed förenade olyckor må förekommas; alltså skall jemväl grufverörelsen i allmänhet, hädanefter som hittills, underordnas Bergverks-styrelsen, samt grufegare och förvaltare fördenskull vara pligtige att ställa sig Bergmästarens för nämnda ändamåls vinnande gifna föreskrifter till noggrann efterrättelse. Uraktlåtes det uppsåtligen eller af vårdslöshet, vare ansvaret derför hvarje gång böter från 10 till 50 R:dr, jemte skyldighet att godtgöra all för framtiden uppkommen skada, der sådan ersättning bestämmas kan. 20 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 93. § 45.
– Tillåter Ers Majestät mig att göra några frågor – i min egenskap af läkare? Hon ser på honom med en min, som om hon ville bilda sig en klar föreställning om hans oförsynthet, men upptäcker till sin förvåning, att hans ögon ha ett oförställdt uttryck af sympati. Därvid far den tanken för första gång genom hennes hufvud, att han möjligen kunde vara henne till något gagn. – Fråga gärna! nickar hon majestätiskt. Han lägger sina ord så väl, att hon så småningom blir intresserad, och frångår sitt beslut att svara undvikande. Hon har många svåra krämpor, öfver hvilka hon ofta klagat för sin omgifning, och i hela hofstatens närvaro kan hon nu icke förneka, att hon ofta är nedstämd och alltid trött, med oroliga förnimmelser under bröstet – som om en luftblåsa rörde sig upp och ned. – Hon uttalar sin förmodan, att detta är början till vattusot Han ser på henne och småler diskret; det undgår icke hennes uppmärksamhet, att hans stora, blåa ögon alltjämt uttrycka uppriktigt deltagande, och att han har vackra hvita tänder. – Först och främst ber jag att få lugna E. M:t med afseende på vattusoten! säger han. – Vattusot är en blodsjukdom, som omöjligt kan tänkas i sammanhang med E. M:ts ungdom och sunda konstitution. I det hela taget ger E. M:ts hälsotillstånd icke anledning till allvarligare bekymmer, och jag hoppas att E. M:t snart skall vara fullkomligt återställd. Hans röst har något förtroendeingifvande i sitt tonfall, och allt hvad han hittills sagt henne, har förefallit både klokt och höfviskt; men hon bekämpar den sympati, hon börjar känna. Om han också icke är en lyckoriddare af det vanliga slaget, en fursteparasit af samma art som Holck, tör han likväl vara en omoralisk och hänsynslös person, fast han vet någonting mera än de andra och bättre förstår konsten att förställa sig. Därför behåller hon sin buttra min, då hon svarar: – Jag är led vid piller och medicin. Jag skall säga er, att jag icke tror på sådant. – Därtill har E. M:t goda skäl! – Han bugar sig höfviskt. – Piller och medicin hjälpa i allmänhet mindre, än man tror.
Utskottets förslag till förändrad lydelse af 21 § Regerings-formen, att hvila tili afgörande vid nästa riksdag; hvaremot Ståndet, med vidhållande af sina förut fattade beslut, afslagit Utskottets hemställanden, dels att till slutet af den utaf Utskottet föreslagna reduktion af 2:dra momentet i 17 § Regerings-formen måtte läggas orden ”och minst två beklädt Domare-emhete”; i afseende hvarå Ståndet, i dess gemensamma tanke, på sätt Utskottets Memorial N:o 31 utvisar, upptagit ett redaktions-förslag, åsyftande, att de sju ledamöterne i Regerings-rätten borde hafva förut förvaltat civil beställning och minst tre bland dem beklädt Domare-embete; dels alt Borgare-ståndet ville låta förfalla dess anmärkning, att det föreslagna stadgandet i 2:dra momentet af 24 § Regerings-formen, om Deparlements-chefs rätt att i Regerings-rättens öfverläggningar deltaga, borde utgå; och dels att Ståndet måtte frånträda sin anmärkning, att 103 § Regerings-formen borde ändras så, att den deruti omförmälda Nämnd jemväl skulle afse Regerings-rättens ledamöter; Hedervärda Bonde-ståndet åter afslagit den till Ståndet gjorda inbjudning samt vidblifvit sin förra gemensamma tanke i frågan.
Detta är nog och redan bra mycket; men lyckligtvis är liandteringen så kinkig, att många aldrig kunna drifva den med fördel, om den forceras. Värst är likväl, att dessa konstpannor lemna ett mera skadligt brännvin, än annan redskap. Dessa konstpannor äro vanligen mycket platta, och tillmäskningen som skall afverkas, inneslutes således inom en större kopparyta, än om pannan är djupare. Jag vill ej inleda mig uti de chemiska undersökningarna; men jag vill omnämna resultaterna. Om man på en gång inmurar en konstpanna och en vanlig panna, hvilkas kopparvigt vore lika, skall man finna, sedan man med dem bränt både natt och dag under hela terminen, att konstpannans kopparvigt förminskats med 5o till 100 proc. mera än den andras. Så är förhållandet, hvilket jag genom verkställighet utrönt och kan bevisa; och då man häraf lätt finner, hvart den bortgångna kopparn tagit vägen, nemligen att den inblandat sig i brännvinet, tror jag, att dessa konstpannor böra anses förhatliga, såsom de ock för de flesta äro. Då jag med visshet tror, att dessa mina nu anförda skäl emot konstpannornas bibehållande icke kunna häfvas, och K, M:s Nåd. Propos. tydligen åsyftar en minskning i tillverkningen, hoppas jag att till landets väl kunna motse den tid, då dessa pannor afskaffas; och hyser jag den förhopp - Den 8 Mars f. m. G3 ning, att konstpannonias försvarare behjerta åtminstone det af mig sist anförda skälet. Bättre vöre i alla hänseenden, om man oeftergifligt skulle vilja lemna rättighet åt någon att tillverka en större portion brännvin, att då tillåta större pannerymd med enkla apparat, emedan då åtminstone icke utspriddes ett så särdeles skadligt brännvin; men, ehuru denna utväg vore bättre, finnas dock icke heller skäl för dess antagande. Frih. Sprengtporten, Jacob Wilh.: Som det icke varit möjligt att uppfatta alla de anmärkningar, Hr Stedt framställt, anhåller jag, att anförandet ntå få hvila på bordet. Upplästes och lades på bordet nedannämnde denna dag ankomna K. Skrifvelser af d. 22 sistl.
Huru underbart, huru förvånande slumplikt att detta namn just skulle vara det samma som ett snille valde för att i verkliga, fattliga former göra sina åsigter förståeliga! Denna namnlikhet hade verkat mera än man tror, ty det är otroligt hvad små saker verka stort på små själar. Det låg lika som något hänförande och berusande, för Olof, i den tanken att vara bland de allra första (ty nog skulle han få efterföljare!) som gaf, med ett högt talande exempel, en ny vigt åt den nya frihetssatsen; att vara bland de allra första som följde denne Alberts exempel, fastän under oändeligen mycket lyckligare och ljusare utsigter. Folket skulle ju nu säga: »Se der är han, med sin Sara! De lefva ju ett änglalif!» – (ty Olof ämnade lefva ett lustigt lif) – »de göra ju skam åt alla dessa hjonelag, der mannen ser liknöjd och hustrun trumpen ut, och barnen gå som mellan katt och hund.» ... Och dessutom, huru vanligt, huru gammalmodigt att så der gå och förlofva och gifta sig med sin köttsliga kusin, med henne som hvar man förut sagt skulle blifva min maka, allt sedan vi voro små! Huru förutbeställdt och sammanmakadt af slägt och vänner! Hur ledsamt, hur tråkigt, hur trivialt! etc. etc. ... Och framdeles en gång, om jag skulle ledsna vid Sara, och hon vid mig, hvad naturligare och förnufts-enligare än att vi då, med ömsesidig fri vilja, skiljas åt, förblifvande goda vänner, och väljande hvar för sig dem som bättre passa oss. En ovillkorlig tanka slog nu ned öfver den ljuslockiga, oskuldsfulla Melida, men Olof jagade den bort, jagade hästarne framåt och – hvad han vidare företager, lemna vi derhän. Till dess målande fordras pennor, ryckta ur den svarta korpens vingar, och ett fluidum – mörkt, som vore det hemtadt på botten af Acheron, och frätande, som vore det skedvatten. Melida vaknade sent nog på solklar Aprilmorgon.
Om man ej stulle göra afseende pa den tid alla Vesta göromål borttaga, hwilket dock i fjelfwa merker är en gansta betydlig sak, bör man dock påminna sig, at alla Vesta göromål aro i högsta grad KeteroZen» fran alla lärda yrken. En sann Lard har föga Mtel-e88e för dem, och om mtLre886t för dem hos en Lärd waknar, ar det gerna flut med lärdomen och wecenstapsnitet. Destucom inleda Veste göromäl Profeflorerne Uti inbördes oenighet i afseende pä Llic-Nter, l ensidighet wid sin befattning med ungdomen, i en begärelse at blanda sig i en upsigt, som wid Ouiver8ttLtet ej bör 0Xi8ler^, i en flags Lycksökare-anda och et beroende af Statens pollista ställning, hwilken wid deras arbeten för wettenstaperne aldrig bör komma i beräkning; men genom sin inflytelse pa In6ivicluer altid mycket bi» draga ar qwäfwa wettenstaps interc-8«et. Det ar wigtigt at ^caclemiste Lärare matte sättas i tilstand at wara blott Lärde och Lärare. All annan befattning - Den 14 Mars. e. m. 687 ning skadar dem och Staten. Den ^csZemista kurisäickionen, el stort krivilezium i den tid dm inrättades, kärt för bisrgreberne, och kanske nödigt dä Lagstipningen i allmänhet war mindre stadgad an nn, är för det närwarande en stada bade för dem som den utöfwa och dem som lyda derunder. Jag anhäller ödmjukeligen, at Högloft. Utstvtrec täcktes til Riksens Ständer hemställa, om icke de hos Kongl. Mant wille yttra sin underdåniga önstan, at vmversitetcn pä något sätt matte befrias ifrän dessa för Lärdomen främmande göromäl. Medlen dertil äro ej swära at finna. De
JV.-o »9 saluoch lego-sågar, hvilkas forsäljningsbelopp ej öfverstiger 5oo tolfter bräder årligen, hädanefter må befrias från den bevillning de nu utgöra; hvarmed instämt Olaus Ericsson från Bohus Län; af Hans Hansson från Bohus Län: att vid de mindre skattlagde mjölqvarnar, der, genom sjelfva läget, ringa vattendrag, obetyligt mäldelag, med flere andra orsaker, mäldebeloppet ej, med qvarnens bestånd, tillåter någon serskild persons hållande under namn af mjölnare, man måtte befrias från Bevillnings utgifvande för mjölnare, helst egaren, sjelf eller med en vanlig tjenstedräng, verkställer förmålningen; hvaruti åtskillige af Ståndets Ledamöter sig förenat; af Pehr Isacsson från Gottland: alt bevillning af sågar och qvarnar, som endast bunna begagnas i a 2 månader eller en kortare lid på året, ej måegarum; att de personer, som med sådane obetydlige Sågar och Qvarnar ega handtering, måtte antingen frikännas från den dryga bevillning, hvartill de nu uppföras, eller ock denna bevillning till ett lägre belopp nedsättas, samt att, då egare af så beskaffade verk ej uppgifver någon såsom sågare eller mjölnare, afgift icke må honom påföras, såsom vore en sågare eller mjölnare uppgifven, så vida icke Beredningseller Taxerings-Comiteen bestämdt känner, att en slik arbetare enkom för såg eller qvarn begagnas; samt af Johannes Johansson från Bohus Län: att den bevillning mjölnare, eller dé som sköta tullmjölqvarnar erlägga, borde classificeras, äfven då qvarnarne bestå af ett eller 2 par stenar, sålunda, att afgiften blifver för dylika personer vid goda qvarnar hvad den, enligt nu gällande Förordning är, eller 1 R.-dr 24 sk., vid mindre goda 1 R:dr, och vid ringare 8 sk., samt efter enahanda grund för sågare, då deras sågverk kunna med de nämnde qvarnarne jemföras, allt efter Taxerings-Comiteernes bepröfvande.
Beräknande att göra intryck nu, då konungaparet första gången emottog de privilegierade klassernas hyllning, ledsagade drottningen sjelf sin femårige son, kronprinsen Gustaf, ett det täckaste barn i verlden, hvars stora mörkblå ögon redan flammade af qvickhet och lif, och hvars, vid den åldern, sällsamt otvungna frimodighet, bland en brokig och till största delen förut okänd skara, vittnade, att detta barn blifvit väl bekant med sin roll, långt innan kallets vigt och pligter kunnat inskärpas i dess späda begrepp. Väl lade sig prinsens guvernör, riksrådet Tessin, vinn om, att bilda honom till menniska först och furste sedan; men drottningen var der med sin högdragna herrsklystnad, för att, genom lära och lefverne, inprägla den medfödda gudomliga rättens anspråk, och dymedelst rifva ned hvad den vise statsmannen uppbyggt; och Svenskarne, som öfver ett halft århundrade ej sett några infödda konungabarn, voro der äfven, för att med en lika orimlig, som otidig förtjusning skämma bort sina framtida ödens ledare, innan han ännu, i ordets strängaste mening, kunde leda sig sjelf. Då man närmare skärskådade skapnaden af Gustafs hufvud, blef man likväl der varse en snedhet, som innehöll nyckeln till hela hans varelse. Ty liksom den ena sidan af pannan var hög och välbildad, den andra åter låg och intryckt, så företedde i framtiden hans lynne, egenskaper och lidelser en sida af beundransvärd storhet och ädelhet; men äfven en annan af föraktlig själlöshet, flärd och hyckleri. Den första flock, konungaparet nalkades, var Riksens Råds fruar. Till hvardera yttrades, i förbigående, några af dessa smickrande obetydligheter, som ur en furstlig mun anses betyda så mycket. Det syntes af det sätt, på hvilket de upptogos och besvarades af Rådsfruarna, att dessa kände sin samhällsplats och ansågo det nådiga bemötandet mera som en påräknad uppmärksamhet, än som en utmärkelse, hvaröfver det lönade mödan att brösta sig.
; j f j »Jl^v * '7 . ' s»'*J i Sif. ' I tt * KL Un ! t j;t*TE r. Oi ;0'S"' o:. * i f - 4 r i t i ; irsp; :t£fc "f£SS|;rå£ii ! o ! tr "•o tea. j-«r I-p P, >'«R Xtn t<i-5 ]<>’” «-'■ [r; ” . 1;:i, !c; pä; m H \„i äc£ o jj<— . "ot ;ia ’rt; xm r.^: lif i v-, • >t 7 P F|lip; ijs - H’£ i ■ • i' n< Ti* ,»•»#» i-*' • t i I» r. ■ jU |'i£ i» Cm P. !‘v Ii... t vu tr' -7 ! r "; >; ■ :r ’ 't rs - 4 4- K i * 1 1-7 ' I.1— ' t! •r " - — ••I i nr. t ! v: ut ■ v:.'«vF i :in ~ u; .vp..- ! i tJ i S’V* ' • ttf. ■ i TO t ä*s « i ■U. m. (Sfi t "i * .. rMr 00 %l . .- 4^.
Riksgälds-kontoret öfverlemnade, på grund af Rikets Ständers beslut vid 1844 och 1845 års riksdag samt Kongl. Brefvet den 10 Mars 1845.) För fullföljandet af rättegången angående Baumannska arfvingarnes kronofordran, utaf Riksgälds-kontoret hos Ofverståthållare-embetet deponerade medel, som derefter återbekommits emot Riksgälds-kontorets förbindelse af den 25 Riksgälds-kontorets fordringar och öfriga i räkenskaperna upptagna tillgångar, hvilka, oberäknadt de inom linien förda, vid 1858 års slut utgjorde R;dr 15,927,608: 37. hafva under år 1859 ökats med » 2,790,863: 81. och uppgingo alltså den 31 December sistnämnde år till ett sam manräknadt belopp af R:dr 18,718,472: 18. R:dr 9,262,449767. och uppgingo de härå upplupna oguldna räntor till » 158,558: 42. Fordringar, för närvarande ränteIria, men hvilka framdeles, efter förloppet af den för hvarje fordran särskildt bestämda tid, blifva räntebärande » 1,977,930: 33. Fordringar utan ränta, deruti inbegripen kontanta behållningen å Riksgälds-kontorets räkning N;o 1 i Rikets Ständers Bank, » 7,319,533; 76. De räntebärande fordringarne bestodo af: l:o Fordringar för meddelade försträckningar till vissa bestämda ändamål och med återbetalningsskyldighet under längre tid 6,706,990: 63. nemligen: a) Byggnadslån 924,905: 38. b) Tomtregleringslån 86,907: 78. c) Förlagslån åt näringsidkare, sorn lidit af brandskada, 10,002: 45.
Jag förnyar derföre min vid discussionens början gjorda anhållan, att § måtte afslås. Hr Gunther: Hr v. Troils anmärka, emot mitt yttrande anser jag sämre än den sämsta, emedan Hr v. Troil tillagt mig andra ord, än jag yttrat. Jag har sagt, att om flera banker på en gång ville bilda sig, kunde man icke på förhand bedöma, hvad verkan på allm. rörelsen och myntvärdet de kunde komma att hafva, och jag tror, att, om Styrelsen äfven toge Hr v. Troil till råds derom, misstag likväl kunde äga rum. Annat blefve förhållandet, sedan flera banker någon tid funnits och drifvit sin rörelse. Då kunde man af erfarenheten bedöma, huruvida någon utvidgning vore nyttig eller inskränkning behöflig, på det att allmänhetens interesse icke måtte stå tillbaka för bolagens, deröfver det är Styrelsens skyldighet att vaka, hvilket åter påkallar Representationens skyldighet att, så vidt på henne ankommer, tillse, det Styrelsen icke saknar medel att kunna fullgöra sin fqrenämnda skyldighet. Hr Cederschjöld: Gr. Frölich har medgifvit, att ett stort öfverflöd på sedlar från privatbankerna verkar till nedsättning af myntvärdet, men har tillika sagt, att correctivet bör ligga hos statsbanken, så att dep bör indraga sin rörelsp. Jag vet icke, hvarföre just statsbanken skall godtgöra det fel, som tillkommit genom de andra bankernas förvållande, och kan derföre icke se, att ifrågavar. § är öfverflödig. Hvad det beträffar, som Hr v. Troil yttrat om brännvinslagstiftningen, så vill jag visst icke försvara den i allmänhet; men jag tror, att den rättighet, som är lemnad Regeringen att kunna påbjuda inställande af brännvinstillverkningen, är af den beskail'«*het, alt jag åtminstone icke 3;4 Deli 17 Mars c. m. gerna skulle vilja lefva i ett land, sora styrdes af en så liberal Regering, sora den Hr v. Troil vi 11 etablera, der nian nemi. öfverlemnade åt brännvinstillverkaren att sjelf afgöra, när lian skulle upphöra med sin tillverkning.