Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med hänsigt dernäst till de af Herrar Lagergren, Wiji:, Lagerquist och Grapengiesser väckta förslag, att sådana varor, som hittills varit lill införsel i Riket förbjudne, men hädanefter lilefve til! import tillåtna, icke måtte få införas till mera än några vissa hamnar, hvilka !!err Grapengiesser ansett böra blifva högst 4> °c‘h Herr Lagerquist föreslagit till 3, nemligen Stockholm, Götheborg och Malmö, samt att de icke måtte kunna införas i fartyg af mindre drägtighet än 3o svåra läster, så finner Utskottet, Uvad första frågan, elier den angående importations-rätten til! vissa hamnar beträffar, att, då en sådan inskränkning instämmer med inhemske slöjde-idkar nesvid flere tillfällen yttrade önskan, och tvifvelsutan skulle kraftigt bidraga till lugnande af deras vid en allmännare täflan med utländska tillverkningar fästade mer eller mindre grundade farhågor, enär en noggrannare tillsyn öfver sådane varors rigtiga förtullning til! beskaffenhet och mängd kan i några få och större hamnar para knas och utöfvas, saint slöjde-idkarne sjelfve genom en sådan införselns begränsning, lättare blefvo i tillfälle att genom utsedda Ombud handhafva det inseende öfver förtullningen, sorn författningarne dem medgifva, afseendet å dessa förhållanden' kr ä fver, att rättigheten att till Riket införa varor , som, enligt nu gällande Tull-taxa, är o förbudne, men ifrån och med år 1844 blifva till införsel tillålne, må tills vidare medgifva» endast, släderne Stockholm, Götheborg och Malmö;: hvarom allmän' Kungörelse, deri alla sådane varor uppräknas, torde böra utfå rdas.
Riksdagsordningen dem icke förvägras. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch ÉkonomiUtskottets den 4 dennes under N:o 48 afgifne, och den 6 derpåföljde e. ni. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om befrielse för Skärgårdshemmansägare från Kronoskjutsens utgörande. Friherre Cederström_, Andersbade inlemna! ett Anförande, hvilket uplästes, så lydande: Det torde tillåtas mig, att vid EkonomiUtskottets Utlåtande i anledning af väckt fråga om befrielse för skärgårds-hemmansägare från Kronoskjutsens utgörande göra följande anmärkningar. De grunder, på livi Ika Utskottet vägrar sitt tillstyrkande, är o icke öfverensstämmande med verkliga förhållandet. Hvar och en känner omöjligheten för en Skärgårdsbo, att med säkerhet under November, December, Mars och April, ja äfven Januarii och Maji månader, fragta Den 19 Februarii e. m. 195 sig från hemorten, det vare sig på båt eller med åkdon. Merendels äro isarne under dessa 4 till 6 månader af den beskaffenhet, att de förbjuda all framkomst och hindra communication med fasta landet. Således saknar skärkarlen minst 4 månader af året, tvertemot hvad Utskottet yttrat, tillfälle att sjelf ingå några hilliga accord med sine grannar på fasta landet, utan detta tillkommer Kronobetjeningen, som ej får afse kostnaden.
Det anslag, som för anläggandet af Atta Stam-liolländerier, med 20 djur i hvartdera, ansetts erforderligt, utgörande, enligt den Kongl. Propositionen, minst Femtiofem Tusende och högst Sjuttio Tusende Riksdaler, synes icke vara för Staten af den betydenhet, att dessa anstalters understödjande dermed bör af Rikets Ständer förvägras, om man vill söka ett så vigtigt mål, sorn boskapsskötselns bringande derhän, att produclerne deraf icke må behöfva från utrikes ort till riket införskrifvas. Dessutom skulle, på sätt i den Kongl. Propositionen jemväl omförmäles, den fond, hvilken blefve till Stam-holländeriers inrättande använd, komma att, så snart Rikets alla Län, efter den för Holländerierne uppgjorde plan, hunnit blifva med stamhjordar försedde, lemna en ränta, disponibel för de ytterligare åtgärder till landtbrukets befrämjande, som, på den ståndpunkt, der det då be-t funné sig, kunde anses nödiga, och hvaraf äfven följer, att nämnde fond hvarken till capital eller ränta vore att anse såsom förlorad. På grund af dessa och öfriga i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition anförde skäl, samt i betraktande jemväl deraf, att Stam-holländerierne skulle upplåtas åt enskilde personer, och således ej förStaten medföra någon underhållskostnad, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte å Riksgälds-Contoret anvisa en summa for en gång af Sjuttio Tusende Riksdaler Banco till Kongl. IVIajrts disposition för uppmuntran och befrämjande af boskapsskötseln i Riket, så väl genom Stam-holländeriers bildande, hvartill äfven kor af inhemska racer må användas, samt ädla racedjurs införskrifning och framdeles utdelning af prarmier, sorn genom hvad åtgärder i öfrigt Kongl. Maj:t kan finna lämplige för befordrandet af denna fäderneslandets vigtiga angelägenhet.
(R:gs Afd) I anseende till de besvärliga, tidsödande och kostsamma transporterna från de inre delarne af Kronobergs län samt behofvet för denna landsort af förbättrade och underlättade kommunikationer med städerna Malmö, Götheborg och Stockholm, har Riksdagsfullmäktigen Gustaf Johansson från nämnde län, genom en inom Bondeståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, deruti Riksdagsfullmäktigen Bengt Nilsson från samma län instämt, föreslagit, att erforderligt anslag måtte af Rikets Ständer beviljas för undersökningars anställande i afseende på anläggningen af en jernväg från Wexiö tili den stambana, som kommer att genomgå en del af detta län samt förena ofvan nämnde städer Med undantag af de kostnader, som varit förenade med anställda undersökningar och utarbetade planer för ledningen af de på allmän bekostnad och genom Statens försorg företagna eller ifrågaställa jernvägs-anläggningarne, hafva i allmänhet undersöknings-kostnaderna för föreslagna jernbanor blifvit bestridda af enskilda medel; varande något särskildt anslag till bekostande af erforderliga undersökningar rörande dylika eller såkallade bibanor hittills icke af Rikets Ständer beviljadt; och då, såvida icke särskilda förhållanden påkalla något bidrag från det allmännas sida, hvilket i sådant fall synes böra af Kongl. Maj:t anvisas utaf de för undersöknings-kostnader i afseende på allmänna arbetens utförande anslagna medel, enligt Utskottets åsigt, skäligen torde kunna Jordras, att vederbörande kommuner eller de personer, som företrädesvis måste vara intresserade i ett föreslaget lokalt kommunikations-företags Bih. till R. St. 4 Samt. 1 A/d. 4 Band. 7 Haft. l 2 Stats-Utskottets Utlåtande M 222. verkställighet, skola åtminstone underkasta sig de oundvikliga utgifterna för att, innan understöd dertill utaf statsmedlen kan sökas, få utredt huru företaget bör utföras, äfvensom hvad kostnaden för detsammas fullbordande utgör; så får Utskottet hemställa, att Gtisluf Johanssons motion om anslag till erforderliga undersökningar rörande den i samma motion förordade jernvägsanläggning måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 15 Januari 1858.
Banko-Diskon t-Verket „ 6,542,250: — „ Låne-Kontoret i Götheborg „ 2,488,000: — „ d:o i Malmö „ 2,499,200: — „ d:o i Wisby „ 148,000: — R:mt R:dr 12,012,450: — Utsträckning af expeditionstiden. Extra tjenstebiträde i Sedel-Kontoret. 24 Enär hela Statslånet sålunda blifvit till det dermed ursprungligen afsedda ändamål, eller utlåning från Banken användt, liar lios Fullmägtige icke kommit i fråga att begagna den af Rikets Ständer Fullmägtige lemnade tillåtelse, att, när sådant med fördel kunde ske, använda större eller mindre del af Statslåne-fondens tillgångar, som icke för utlåning erfordrades, till inköp af de för Statslånet utgifna obligationer. Slutligen få Revisorerne, i afseende å dispositionen af den genom Statslånet beredda tillgång i Hamburg, hänvisa till § 14 i denna berättelse, hvaraf inhemtas, att utaf hela Statslånet 9,000,000 mark Till beredande af ökad beqvämlighet för allmänheten, hafva Fullmägtige, vid slutet af förlidne år, funnit godt föreskrifva, att • tiden för expeditioners emottagning i Depositions-afdelningen borde utsträckas till kl. 2 e. m., äfvensom insättningar emottagas i samtelige expeditions-kassorna till kl. 1 och i en af dessa Kassor till kl. half till 2 e. m.
Men pastorn tystade dem med en allvarsam blick, slutade sången med endast en vers och bad därefter med en ovanligt väl prononcerad darrning i rösten: Härran välsigne eder och bevare eder. Så drog han sig tillbaka igen i det inre rummet, medan menigheten sakta troppade ut och samlade sig i en klunga utanför huset samt begynte i halft hviskande ton utbyta åsikter om pastorns utförsgåfvor, hvilka slagit an på dem såsom särdeles framstående. Det blef därför häller ingen diskussion, då Salmelahusbonden om en stund kallade männen tillbaka in i salen och frågade, hvad de tänkte om byggandet af en kyrka. Han för sin del var fullt tillfreds med det han hört och vore färdig att stå vid sitt löfte om fri tomt så nära staden som hans ägor sträckte sig, utom att han naturligtvis såsom alla andra skulle bidraga med virke och dagsvärken. Ingen opponerade sig, utan man kom öfverens om, att följande lördagmorgon hvarje arbetsför karl skulle infinna sig på byggnadsplatsen, jordägarne med endel virke och de andra försedda med värktyg, så att man kunde få huset upp med ens. Salmelavärden åtog sig att räkna ut, huru mycket stolpar, bräder och annat det skulle behöfvas, så att enhvar i tid kunde få veta hvad han hade att hemta, och så skildes de församlade åt, nöjda och belåtna allesamman och pastorn inte minst. Den enda, som hade sina dubier om hela företaget var fredsdomaren. Om den där prästen eller hvad han nu var, ty inte såg han riktigt ut som en präst värkligen ämnade på fullt allvar börja bråka om nykterhet, så kunde det göra en betydlig skilnad i hans, Tuhkalas, affärer. Inte för att det egentligen söps så betydligt i Anoka, men hvar gång någon farmare kom för att köpa något i butikerna, tittade han också in i Tuhkalas lokal, och det blef hela hopen slantar på året. Han satte sig redan samma afton ned och skef ett bref till postmästaren i Mills, som också var finne, anhållande att få veta alt, som var kändt om pastor Lahti. Och när svaret kom, grinade fredsdomaren illmarigt, ehuru han ansåg klokast att tillsvidare behålla nyheterna för sig själf.
På grund af förenämnde anmärkmr, anhåller jag att ifrågavar:de förslag till underd. skrifvelse måtte till Exped.Utsk. återremitteras. Frih. Cederström, Rud.: Det skulle utan tvifvel för Exped. Ulsk. vara en mycket nedslående tillvitelse, den som nyss blifvit framställd derom, att Utsk. på ett oriktigt sätt refererat ett af R. St. faltadt beslut, derest denna tillvitelse vore grundad. Sådant är likväl icke förhållandet. Hr von Hartmansdorff har, att börja med, anfört såsom exempel 22* 340 Den 8 November, på den af Utsk. begångna förmenta felaktighet, alt Utsk. skall hafva utbytt de i underd. Skrifvelsen af den 30 Juli 1851 begagnade ordalag emot andra. Såsom exempel derpå anfördes, alt Utsk. begagnat ordet ”önskar” i st. f. ”åslundar.” Jag kan icke inse någon egentlig skillnad i meningen emellan dessa 2:ne termer, men till försvar för Utsk. må erinras, att i Reg:s-Form:s § 89 och Riksd.- Ordn:s § 34 nyttjas, uttrycket ”önskningar” om de framställningar, som af R. St. i sådane frågor, sorn den nu omhandlade, till K. M. afgifvas; således ansåg Utsk. verbet ”önskar” böra heldre än ?,åstundar” varda, till desto större öfverensstämmelse med grundlagstermen, nyttjadt. Den andra anraärknm innefattade att Exped.Utsk. i skrifvelseförslaget, i enlighet med Ekon.Utsk:s Retänk., begagnat uttryck, som ej varit ordagrannt öfverensstämmande med 1851 års skrifvelse, hvarur de varit hemtade. Jag kan likväl icke för min del finna, alt när man åberopar de af ett annat Utsk. citerade ordalag, man skall behöfva gå tillbaka till den ursprungliga handlingen, hvarpå citationen sig grundar, helst när icke något misstag eller förblandning i sak kan med skäl sägas vara begånget.
Någon trötthet röjdes icke hvarken i den ledamotens tal, som nyss trakterade oss med sitt långa yttrande, icke heller vid åhörande af den siste värde ledamotens nyss lemnade upplysning, som inom Huset väckte så mycket nöje. Då det finnes tillräcklig nervstyrka qvar för att skralta, torde det äfven finnas någon för allvarsamma saker, särdeles då fråga är om ett för fäderneslandet så vigtig! ämne som detta. Skulle det roa 11 o. Ad. att hellre fortsätta en discussion sådan som den hvilken nu uppstått, så måste jag underkasta mig det; men jag (ager ej mina ord tillbaka, ty jag anser ej Ståndet värdigt att åtskiljas, förrän detta vigtiga ärende är afgjordt. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold: Till den sista värda talaren hemställer jag, huru behörigt det kan vara att, då flere ledamöter, hvilka redan vid sammanträdets början i dag hos Hr Frih, o. Landtm, anmält sig att tala Öfver ämnet, ännu icke erhållit ordet, derföre att de råkat att blifva antecknade efter Gr. Frölich och andra, hvilka redan yttrat sig, afklippa dem rättigheten att få yttra sig inför Ståndet, sådant det är att förvänta, då sammankomsten ej hålles om natten. Jag hemställer derföre till Hr Grefven, om han ej skulle vilja afstå från sin anhållan om votering, helst hans yrkande synes mig mindre liberalt mot de ledamöter, hvilka råkat att blifva antecknade efter honom till erhållande af ordet. Hr Frih. o. Landtm, hemställde ånyo, om R. o. Ad. behagade åtskiljas. Ropades starka ja, blandade med några nej. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. Gr. Frölich hegärde votering Hr Frih. o. Landtm, begärde, att Gr. Frölich måtte uppgifva hvilken contra-propos. han önskade. Gr. Frölich trodde, att fortsättningen af plenum icke borde kunna förnekas, då den af någon äskades, och ansåg, att om votering skulle äga rum, borde conlra-propos:n innehålla pleni fortsättande.
Uti 2:a momentet af förenämuda 25 § är visserligen undantag föreslaget, men detta är så sväfvande, emedan deri tillåtes svedjande af ris och qvistar på regelbundet indelad skogsmark. Månne alla hafva så stor och passande skogsmark, att den kan indelas till regelbunden skogshushållning? Och den, som icke kan införa sådan, skulle således gå miste om denna förmån. Tiden från den 1 Maj till den 1 Oktober är, hvad synnerligast beträffar Norrland och de nordvestra delarne af riket, ett totalt förbud, helst snön ofta der ligger pä marken till in uti Maj månad, och om densamma somliga år skulle bortgå i slutet af April, månne qvistar och ris samma dag brinna? Visst är det föreslaget, att Konungens Befallningshafvande kan få ändra denna tid, men det fordras för innevånarne att söka ändring, och beror det då på Konungens Befallningshafvandes godtfinnande. Utskottets majoritet har uti detta sitt betänkande utur Skogs-komitéens betänkande infört 27:de och 28:de §§ samt satt den enskilde skogsegaren under Santmans. Stats-, Lagsamt Ållin. Bese. och Ekon.-Utsk. Betänkande E:o 50. 03 Konungens Befallningshafvandes godtyckliga förmynderskap, samt gjort den sednare till fiskal öfver den förre, hvilket jag icke kan förena mig med. För min del tror jag, att om Statens skogar skola indelas till regelbunden skogshushållning, det fordras en så förökad skogsoch jägeribetjening, som står att finna, samt Staten kan aflöna; huru mycket mera fordras icke, om Staten vill befatta sig med de enskildes skogar?
Vanligen gör man sig en alldeles öfverdrifven föreställning om den anda, som skulle uppammas genom andra constitutionella former. England undantaget, har denna anda ännu icke allmänt hunnit utveckla sig; i sjelfva Frankrike är den understundom ganska ljum. Exempel saknas icke, att ■§■ af electorerne uteblifva vid valen. Representanternes tålamod uttröttas redan af 3 å 4 månaders sammanvaro; liknöjdhet och bristande fulltalighet öfverklagas ständigt. De Fransyska kamrarne samlas vanligen storskräflige i ord, med de strängaste påståenden mot Styrelsen, hvilken med få undantag dock slutligen segrande går från striden. Skulle nitet hos de väljande i Sverige vara mindre, torde orsaken dertill kunna sökas i det här egendomliga förhållande, alt commiItenterne nödgas aflöna sina delegerade. Det borde icke förundra någon, om Styrelsen, ju förr dess hellre, skulle söka göra sig af med representanter, som visa sig så motspänstige, så sparsamme; men att nationen, efter alla de loford, hvarmed dess organer, äfven så frikostigt som välförtjent, vitsordat sednaste riksdagars representanters utmärkta hållning, med sådan ohejdad otålighet nu vill visa dem på dörren, det må med skäl förundra. Nu först hafva opinionerna blifvit ense derom, att en förändring bör äga rum; om dennas beskaffenhet åter finnas nästan lika många opinioner som personer. Detta tyckes bevisa, att opinionen ännu behöfver någon tid att mogna, innan man kommer öfverens om det representationssätt, man bör antaga. Man tyckes dock älska reformen blott för reformens skull, ty temmeligen allmänt drifves den satsen, att allt är väl, blott vi få något nytt. Denna sats är ju sjelfva oförnuftets, då frågan är om något så vigtigt, så genomgripande, som ett lands politiska lagstiftning, en product, som skall tjena decennier, om icke sekler. Det faller sig icke Dtn ai October f. m. 23 lika iält att förändra ett representationssätt, som att byta om en gammal rock.
Lån, antingen på en gång till hela det af Rikets Ständer autoriserade belopp af Två Millioner Riksdaler Specie eller sucessive i mindre summor; så hade Herrar Fullmäktige låtit, under den 8 Juni, utfärda Kungörelse om förseglade anbuds emottagande å Två Millioner Riksdaler i Silfver efter 1664 års myntfot, till och med den 11 påföljde Augusti, hvaraf den ena Millionen skulle kunna få emottagas i Hamburg för Riksgälds-Contoirets räkning, men den andra Millionen borde ovillkorligen lefvereras i Stockholm. — Å den uti Kungörelsen bestämda dagen eller dessförinnan hade något Låne-anbud icke inkommit, utan blott en af Stads Mäklaren Weylandt ingifven skrift, så lydande: ”Till Herrar Fullmägtige i Rikets Höglofl. Ständers Riksgälds”Contoir. ”Till mig har blifvit aflcmnat Tvänne anbud, det ena till Herrar ”Fullmägtige i Rikets Ständers Bank, på 4^0,000 R:dr i Silfver, eller ”mera om det behöfves — till ungefärligen nu gångbar Cours med lii”lägg af införskrifnings-kostnaderne; det andra lill Herrar Fullmägtige i ”Riksgälds-Contoiret innehåller anbud å det sökte
Öfver berörde belopp återbekomme ej Bolaget disposition, förr än alla dess förbindelser blifvit behörigen fullgjorde; men vare dock berättigadt att de nedsatte Hypotheken utbyta emot andre, hvilka, efter pröfning i ofvan stadgade ordning, anses jemgode med dem, som återtagas. § 20. Delegare i Actie-Bank vare ock skyldige, så väl att, inom ett år från Bankens öppnande, contant inbetala minst 25 pr. af det tecknade Actie-Capilalet, å de terminer Bolaget kan finna för godt bestämma, som äfven att inbetalningen af återstående 5o pr. af Actie-Capitalet fullgöra, i den nion Bolaget sådant föreskrifver, vid påföljd, för den delegare, som någondera af desse inbetalningar uraktlåter, att varda förlustig dess förut gjorde insättningar, hvilka i sådant fall Bolaget tillfalla, och vare den förverkade Actien, till viss numer uppgifven, genom Kungörelse i Allmänna Tidningarne, dödad. § 21. Actie-Bank må ej, vid förlust af dess privilegium, utgifva tryckte eller graverade Credit-Sedlar å mindre valeurer än 5 R:dr Courant. 3:dje Kapitlet. Solidariska Banker. § 22. Med den solidariska ansvarighet, hvartill Lottegare i sådan Bank sig förbinda, förstås Lottegarnes skyldighet, att, en för alla och alla för en, ansvara för Bolagets samtlige förbindelser, af hvad namn de vara må, hvilken ansvarighet dock icke sträcker sig längre, än att, efter anslälldt kraf emot Directionen och sedan Bank-Bolaget gemensamt blifvit lagsökt för livad i Bankens redbara tillgångar brista kan, till krafvets gäldande, skall, derest någon Lottegare dervid icke sjelf förmår sin andel gälda, denna andel fyllas af någon eller någre bland de öfrige Lottegarne, mot hvilken eller hvilka fordrings-egaren då finner för godt att vända sin talan. Bancooch Ldg-Ulsköttens Bet.
Maj:ts, i anledning häraf, uti Bref af den 29 Maji 1830, meddelte Nådiga befallning, afgåfvo Krigsoch Kammar-Collegierne underdånigt utlåtande den 11 Maj 1831, deruti KammarCollegium, jemte åberopande af förra utlåtandet den 10 Oktober 1828, angående Landtoch Landtmäteri-Staterne, tillstyrkte indragning äfven af indelningarne för Militäroch Ecclesiastik-Staterne samt, i det stället, bestämda löner i silfver, hvaremot KrigsCollegium, som fann anvisandet af löneanslag i silfver ej vara lämpligt, ansåg, att, om correktif emot för låg markegång stadgades, bäst vore, att antingen alla räntor ingingo till Statsver 10* - 76 ket och derifrån tili löntagaren utbetaldes hvad för honom blifvit uppburet, eller ock en hvar erhölle ståndigt anslag i spanmål, som, efter markegång, i gångbart mynt liqviderades. Uti Nådig proposition till Rikets Stander den 7 Maji 1834 förklarade derefter Kongl. Maj:t Sig väl anse den ifrågavarande förändringen böra såsom grundsats erkännas och qvarstå, men tidpunkten för dess vidtagande då ej vara för handen, enär åtgärden, ehuru i sig sjelf nyttig, kunde verka till rubbning af den föreslagne Statsregleringen, hvarföre Kongl. Majit endast ville meddela de från Embetsverken i ämnet afgifne utlåtanden och till Rikets Ständer öfverlemna att pröfva, huruvida de ansågo Statsverkets tillgångar medgifva förändringens införande då genast, eller om dermed borde uppskjutas. Till svar härå yttrade Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 17 Maj 1835: att de väl funno den ifrågavarande regleringen utgöra ett hulvudsakligt medel för bibringande af större enhet, med hänseende till sä väl Statens inkomster och utgifter, som löningsförhållanderne för indelningshafvare, men ansågo likväl nödigt, att, inan densamma definitift företoges, det borde utrönas hvad inflytande, det af Rikets
Att frågan om och huruvida någre ytterligare uppgifter, rörande BancoVerkets ställning framdeles under Riksens Ständers sa liman varö eller äfven dessemellan, antingen ärligen efter afslutade räkenskaper, eller efter 1 164 Ben ]' Maji e, m. hvarje Revisions förrättning, må komma att alimångöras, borde hvila, intill dess Ridderskapet och Adeln öfver den blifvande finance-reglerinfattat sitt beslut. Ut supra. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 10 om aftonen. In fidem Protocolli O. jf. Lagerheim, Måndagen den 12 Maji. Plenum klockan half till 10 förmiddagen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet hållet hos Högl. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 7 Maj 1824. S, D. Upp^ derom af Grefve De la Gar - Den 12 Maji f. tn, 165 dip, Jacob, våckt motion, beslöt Ridderskapet och Adeln inbjuda de öfrige Respective MedStånden att deltaga uti en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj;t, med underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t må tåckas i Nåder anbefalla, att de Norrske Deputerade från StorTinget, hvilka hitkomma för att bivista Hans K:gl. Höghet Kronprinsens förestående Höga FörmålningsAct, må, så snart de till Svenska Riksgränsen anlända och sedermera under deras vistande här i Riket varda emottagnel på samma sått och med enahanda välvilja bemötas, som skedde med Svenske Deputerade år 1818 i Norrige; och borde de härtill erforderlige kostnader utgå a£ de till Riksdags-utgifternes bestridande anslagne medel. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den 29 sistledne April aflåtne samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memoria], innefattande förslag till ändring i 2.'dra punkten af 68;de §.