Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 17 sk. 8 r:st banko kan anses vara hemtad från 6,014 tunnland af kronoparkerne, emedan återstående arealen 6,259 tunnland är dels skoglös och dels på sednare tider besådd. För öfrigt finnas under allmän vård följande allmänningar: a) Gryten inom Wilske härad, innehållande en areal af 2,157 tunnland och reglerad genom Kongl, brefvet af den 6 October 1845. Den är för trakthygges indelning afmätt under år 1847, och skall äfven framgent stå under allmän vård för Wilske häradshoers räkning. 27 b) Mösseberg i Wilske härad, hvilken kommer att stå under enahanda vård, enligt Kongl, brefvet af den 6 October 1845. Den består af 855} tunnland, skoglös mark, som dock, så fort det medhinnes, hlifver besådd med skogsfrö. c) Stöpen i Wadsbo härad, med en areal af 2,514l tunnland. I afseende på denna allmänning har redan år 1842 blifvit afgifvet underdånigt regleringsförslag, som beror på Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning. d) Stöpen inom Kåkinds Härad. Enligt en äldre karta skulle denna allmänning varit af 2,093f tunnlands areal, men genom upplåtne intägter är den betydligt förminskad. Ansökning om delning af densamma häradsboerne emellan gjordes för flere år sedan, men blef ej fullföljd. Allmänningen är skoglös och begagnas blott såsom betesmark för angränsande hemman. e) Hökensås, hvilken har en areal af omkring 24,000 tunnland och är under reglering, i följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 26 April 1846. Yid afverkningen på kronoskogarne begagnas med stor fördel så kallade Nybysågar, hvarmed äfven åtskillige possessionater försett sig. Om aftrumningen mera allmänt verkställdes med såg skulle ej obetydlig skogsbesparing derigenom åstadkommas. Mun har ock anledning att hoppas det exemplet småningom skall medverka dertill.
Stat som har ett enkammar-system; alla andra hafva tvåkammarsystem och Unionen ett aristokratiskt 2- kamniar-system. Hvari ligger detta förslags företräde framför det gamla och hvad är väl vunnet med Riksnämnden då alla frågor åter skola till Stånden? Det chaoliska i våra politiska idéer, detta chaos, som gömmes stundom under despotismens och byråkratiens, oftast under demokratiens och jemnlikhetens slöja, omintetgör allt framåtgående i den rigtning våra politiska vanor anvisa. Man säger att det despotiska styrelsesättet är allt; i sanning afskär det allt hvad samhället har stort och sublimt, dess första och innersta lifskraft — friheten. Vidare att demokratien är allt, men den socialistiska republikens män svara: endast vi äro demokratien. Man förkunnar arbetets suveräna rätt och den absoluta jemnlikheten och den socialistiska republikens män svara: råknen oss. Den 15 Februari f. ra. 35 Så skall kanhända en dag, efter delta vacklande i grundsatser, efter detta förbiseende af rättigheter •— allas rätt inträffa, och skulle förevarande förslag, sora man kallar ett öfvergångsförslag, och hvars enda egenskaper häri kunna sökas, komma lill stånd; så fruktar jag för min del, som i detsamma icke finnér några garantier för den lugna utvecklingens gång allt. Den oupphörliga rörelse som manar alla klasser, alla menniskor att önska, länka, handla, att utveckla sig i alla rigtningar och som tränger sig in i nationernas sköte och jäser, bör man söka reglera och icke underblåsa. Om demokratien skall regleras måste hon i slaten vara mycket, men icke allt, måste hon sjelf alltid stiga upåt, men dock icke störta utföre det, som icke är hon, måste hon öfverallt finna utgångar och öfverallt finna himlen. Detta förslag är härtill vanmäktigt; det eger ej heller någon framtid; ty det innehåller inga elementer af stabilitet. Uplösta Stånd — slåndsfragmenter — motstå icke demokratiens angrepp. J viljen en monarki, ett monarkiskt Sverige och J lemnen fältet för en ohejdad demokrati.
N:o 117 öfver väckt motion, anglde villkorliga utmätningsresolutioner; Nio 159, i anledn. af väckt motion om ett lagstadgande, som berättigar fordringsägare att hos Konungens Beflhlde erhålla s. k. promotorial i lagsökningsmål; Nio 160, öfver väckt motion om ändring i sättet för besvärs anförande emot ÖfverStålh.embetets och Konungens öfrige Bef:h:des beslut i mål anglde brott emot polisförfattningarna m. m.; N:o 161, i anledn. af väckt motion om ändring af 9 och 10 cap. kyrkolagen; N:o 162, i anledn. af väckt fråga om lagstiftning för hypotheks-föreningar; Expedition sUtskottet: Nio 17, i anledn. af erhållen återremiss å Exped.Utsk-.s förslag till und. skrifvelse Nio i3g. H. Pr. o. Ad. åtskiljdes kl. till 4 erolli fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Plenum kl. 10 f. m. Justerades i i prot.utdr. för föl l. gårdag. Justerades pleni-prot. för den 3i sistl. Oct. f. m. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Gr. Frölich, David, förl. gårdag inlemnat ett skriftligt anförande, hvilket nu upplästes, så lydande: Då i dag lärer komma att föredragas prot.utdr., ej mindre ifrån Vällofl. BorgareSt., i anledn. af Borgmästaren Bagges motion, än äfven från Högv. PresteSt. i anledn. af Prosten P. P. S vedel ii, båda med afsigt att vinna B, o Ad:s medverkan dertill, att jag icke längre skulle fungera såsom ordför. Både uti Exped.- och BancoUtsk:n, får jag, hindrad af opasslighet att personligen infinna mig, härmedelst vördsamt lemna följande skriftliga yttrande till protocollet.
Densammes den 31 sisth December e. m. på bordet lagda motion, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anhålla, att de gamle, tills vidare inställda, författningarne om stapelstädernes handlandes och skeppsredares skyldighet, dels att årligen införa vissa saltbelopp, dels att hålla ständiga saltupplag, måtte till hela deras vidd åter bringas i utöfning; tillika med ett af motionären nu i detta ämne afgifvet yttrande; 9:o Herr Cederschiölds, Robert Theophron, den 31 sisth December e. m. på bordet lagda motion, om åtgärders vidtagande för att förhindra ytterligare tillveit af fångar nes antal och af kostnaderna för deras underhåll. Särskilda Utskottet för behandling af frågor, rörande bränvins tillverkning och försäljning: Ilo Herr -Reutersvärds, Pehr Adam, den 31 sisth December f. m. på bordet lagda motion, angående bränvinsbränningen med dertill hörande beskattning och straffbestämmelser. 2lo Friherre Hiertas, Fredrik Philip, den 31 sisth December é. m. på bordet lagda motion, angående restitution af den skatt, som blifvit erlagd för bränvin, hvilket bevisligen användts till sprit för tekniska ändamål. 3:o Friherre Cederströms, Anders, den 31 sisth December e. m. på bordet lagda motion, med förslag till åtskilliga förändringar i bränvins-lagstiftningen. S. D. Vid föredragning af Herr Dalmans, Wilhelm Fredrik Achates, den 31 sistl December e. m. på bordet lagda motion, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anhålla det Kongl. Majit täcktes, så fort sig göra låter, utfärda den förklaring af Kongl. Kungö reisen den 13 Juli 1853, angående bränvinsbränningens inställande, att utöfver de vid man talsskrifningarne i sisth November gjorda anmälningar till utöfvande af bränvinsbränning under April månad, några nya sådane anmälningar icke må för giltiga anses, eller några tillstånds-resolutioner i anledning deraf af Kongl. Majlis
Afgiften betalas halfårsvis, nemligen den 45 Januari och den 45 Juli till hälften hvarje gång. § 42. När någon på magistratens förfrågan förklarar, att han icke vill bibehålla näringen, eller någon på landet ingifver skrifvelse af sådant innehåll till fattigvårdsstyrelsen, har han för alltid förlorat sin rättighet till bränvins försäljande i minut, eller till sådan försäljning i förening med utskänkande, och kan endast förmedelst ny tillåtelse erhålla den tillbaka. Afsägelsen af rättigheten för blott ett eller några år anses som afsägelse för beständigt, hvaremot afsägelse af någon del af rättigheten icke har någon verkan, hvarken i afseende på afgiften eller i andra hänseenden. Den som afsäger sig sin rättighet, sedan den 50 Nov. är förbi, är likväl skyldig att erlägga afgiften för påföljande år. Denna bestämmelse, enligt hvilken det fordras en uttrycklig afsägelse, innan rättigheten och dermed följande afgiftsskyldighet kan anses upphäfven, skall den 50.Nov. påföljande år på de i 5 g nämnde handlande tillämpas endast i det fall, att de vid denna tid ännu äro upptagne på förteckningen öfver de, på grund af lagen utaf d. 49 Aug. 4857, till bränvinsförsäljning under 5 potter berättigade personer ; hvaremot de, som på denna förteckning icke finnas, anses hafva för alltid afsagt sig sin rätt till försäljning under 40 potter, såvida de icke inom bemälde termin afgifva uttrycklig förklaring att de vilja begagna den. Hvar och en som icke inom föreskrifne terminer (§44) betalar de honom åliggande afgifter, förlorar rättigheten, på samma sätt som om afsägelse vore gjord, räknadt ifrån den termin då försummelsen egde rum, och är likafullt förpligtad till att erlägga den för året honom åliggande afgift, hvilken liksom andra kommunala skatter kan indrifvas förmedelst pantning. Under inga vilkor får den sålunda förlorade rättigheten genom nytt tillstånd återgifvas någon förr, än han betalt den afgift, han var skyldig. Undantag från dessa föreskrifter ega blott rum, när den med afgift belagda näringen upphörer vid bränvinshandlarens död eller bankrutt, i hvilket fall afgifterne endast för löpande terminen utgå.
1809: Yppar sig skiljaktighet emellan flere af Riks-Stånden om dessa grunder, sätten af deras tillämpning och Bewillningens fördelning til utgörande, eller skulle, hwad icke wäntas bör, något Riks-Stånd allena söka undandraga sig det deltagande uti den faststälda Bewillnings-summan, som Bewillnings-Utskottet föreslagit, då skal hwarje Riks-Stånd, som ändring uti Bewillnings-Utskottets Förslag åstundar, meddela de öfrige sina skäl dertil, samt upgifwa det sätt, på hwilket en sådan ändring må winnas, utan at ändamålet förfelas. Häröfwer höres Bewillnings-Utskottet, hwarefter Riksens Ständer skola til afgörande företaga den eller de frågor, om hwilka skiljaktighet dem emellan upstått. Bifalla tre Stånd hwad emot Bewillnings-Utskottets Förslag i en eller annan del anmärkt blifwit, warde Förslaget i dessa delar förkastadt. Afslå tre Stånd hwad et särskildt Stånd härutinnan yrkat, men detta ändock wid sin mening förblifwer, eller stanna twå Stånd emot twå, då skal saken öfwerlemnas til afgörande, på det sätt 69. föreskrifwer, åt Stats-Utskottet, förökadt til et sådant antal af Ledamöter, som der bestämmes. Bifalla detta Utskotts fleste Ledamöter Bewillnings-Utskottets Förslag i en eller flere af de delar, hwaruti Riksens Ständer icke förut detsamma enhälligt antagit, blifwe detta Förslag härutinnan med all kraft af Riksens Ständers Beslut gällande; förkasta de detsamma i någon sådan del, då, äfwensom när det af trenne Riks-Stånd blifwit förkastadt, skal det åligga Bewillnings-Utskottet, at föreslå en annan fördelning eller andra grunder och sätt för utgörandet blott af den andel i Bewillnings-summan, hwaruppå den förkastade delen i Utskottets förra Förslag har afseende.
R:dr 0,213,720: — förfaringssätt sedermera ansetts vara oriktigt, hade rättelse härutinnan skett under nämnda år 1855, då det sammanlagda beloppet af de flera årens penninge-arreude för nämnda boställe på en gång tillgodokommit denna inkomst-titel. Det resultat, räkenskaperna för nämnda år utvisa, är alltså i väsendtlig mån afvikande från det normala förhållandet, hvilket, med någon minskning, nu åter inträdt; varande anledningen till sistnämnde ej betydliga minskning i penninge-arrendet den, att vid upplåtandet af till förnyade arrenden ifrågakomne lägenheter de sednare åren bestämts en något större andel af arrendet i spanmål, men mindre penniugearrende än förut varit öfligt. Med afseende å dessa förhållanden anser Utskottet det vid förra riksdagen beräknade belopp i penningar kunna fortfarande bibehållas med R:dr 04,000: — hvaremot arrende-medlen i spanmål, som i förra Riksstaten beräknades till 122,000 kubikfot, torde vid det förhållande att desamma i medeltal för åren 1855—1857 uppgått till 123,070 kubikfot och anledning till minskning derutinnan ieke förefinnes, kunna höjas till 123,000 kubikfot å 2 R:dr „ 240,000: - „ 310,000: - 5:o. Silf ver tionde, myntarelön och slagskatt för åren 1855—1857 i medeltal uppgående till 10,085 R:dr, beräknade i förra Riks-staten till 15,000 R:dr årligen men då denna inkomst ej någotdera af nämnde år understigit 10,000 R:dr torde detta belopp här kunna beräknas 10,000: — G:o. Kopparräntan.
Visserligen skulle det med införandet af ett dylikt medelpris åsyftade ändamål säkrast och bäst vinnas, om dervid föreskrefs, att persedlarne ovillkorligen skulle lösas med penningar och räntegifvarnes optionsrätt att leverera dem in natura följaktligen upphörde, helst såsom säkert måste antagas, att, i annat fall, natura-leverering ständigt komme att ega rum, då årets markegång understiger medelpriset, men deremot lösningsrätten alltid begagnas, när ett motsatt förhållande inträffar; men dä, enligt hvad kändt är och genom flere vid serskilda tillfällen gjorda underdåniga framställningar blifvit bestyrkt, ett fullkomligt och ovilkorlig! upphörande af ali rätt till rfintornes och tiondens efbördande in natura, skulle inom Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, Nio 59.
Riksgälden vid 1821 års slut, upptages, enligt 1821 års tryckta utdrag i rund summa till . , . 6,160,000. derå afdrages den här ofvan upptagne Riksgälds - Sedel-Stock , som Skulle öfvertagas af Banquen . 4,000,000^ -V„t,) „ 160.000. ^94 Betänkande 0Tn Rikets P, enningeVerk. Transport 2,160,00c Tillägges för hvad af for dringarne må anses mindre be talnings-gildt * ... 340,000. Om Riksgälds-Contoirets creditiv-skuld till Banquen afskrefs (upptagen till 2,700,000^ så hade Riksgälds-Contoiret alldeles ingen skuld ; och likväl finnes full tillgång till nya Eanquens funderande på 30 millioner, enär den säkra fon. den ofvan är beräknad till 32,850,000 utom Eanquens öfverskott för 1822 och 1823. Regleringen i denna del kan alltså ställas efter pröfning och godtfinnande; det synes likväl lämpeligare att consolidera Banco-sedlarnes säkerhet •ytterligare genom denna revers-fond: tillika med afseende på möjligt behof af ett Stats-creditiv vid det tillfälle 63 §. i grundlagen utsätter.. N:o 2. §• i Enligt utredningen N:o 1, öfver Banquens tillgångar, uppställde uti säkra fastän mer och mindre snart disponible, samt uti sådane som icke skulle intagas i någon beräkning till den nya Banque-associationen, och vid en jemföring deraf till den utelöpande samfälda summan af Bancooch Riksgälds-sedlar, synes vara tillräck ligen bevist, att ingen osäkerhet eller våda skul le kunna finnas för enskilde actie-egare att, gt mensamt med Rikets Ständer , inträda i garan tien för ovägerlig inlösen af hvarje nu utelö ge - Betänkande om Rikets Penninge-Verk.
Då jag nu börjar med den förklaring, att jag ernar rösta mot det hvilande förslaget, så är det icke något trots mot den allmänna opinionen, utan det är en med ödmjukhet, men ock med bestämdhet och lugnt mod afgifven förklaring af en man, som i detta allvarliga ögonblick är djupt 214 Den 4 December. genomträngd af tacksamhet mot den Högste, derföre att han i en sådan stund som denna icke är beroende af något annat än sin Gud och sitt lands lagar och derföre kan, då det är fråga om att ändra dessa lagar, yttra sig utan alla konsiderationer. Anledningen, hvarföre jag med min röst kommer att bidraga till förkastande af detta förslag, har jag redan till en del förut tillkännagifvit på det enskildta sammanträdet på Börsen. Jag vill derföre ej nu ingå i några detaljer, utan helt enkelt förklara orsakerna dertill vara, att jag icke i första kammaren finnér några garantier för ett konservativt element, och att jag anser förslagets anda i dess helhet vara förderflig för konungamakten. Dessa två skäl borde jag närmare utveckla, meri de hafva blifvit så utförligt behandlade af utmärkte talare, att jag afstår derifrån. En talare, som i dag yttrat sig, har ogillat förslaget, men dock ansett ställningen för dagen vara sådan, att det till och med vore en oafvislig nödvändighet att antaga detsamma. Det är denna »ställningen för dagen», som jag vill med några ord behandla, och jag ber eder dervid ursäkta, Mina Hrr! om jag kommer att tala sanningens osminkade språk, samt vara öfvertygade, att om äfven bitterhet ligger i orden, finnes den dock icke i hjertat. Man har sagt, att om detta förslag icke antages nu, så måste det oförändradt antagas inom kort, emedan allmänna opinionen ovilkorligen bjuder detta. Detta uttryck har blifvit en trosartikel; men, Mina Hrr! det är endast en sorts trosartikel, och derföre vågar jag granska densamma. För min del tror jag icke att så är förhållandet, och detta af två anledningar. För det första är jag öfvertygad om, att vår närvarande Regering menar allvarligt med den förklaring, den så ofta afgifvit och ännu afgifver, att det är endast på ölvertygelsens lugna väg den vill hafva förslaget antaget.
Så vidt jag kunnat finna, så har Utsk. blott i förbigående nämnt, och det är ganska klart alt så förhåller sig att, om Utsk:s Betänk, öfver Hr Sandbergs motion bifalles, så förfaller Hr Dalmans motion af sig sjelf, efter den förra motionen i sig innesluter Hr Dalmans, eller det syfte, som han önskat vinna; men efter det förhållande åter som nu inträdt, att flere af Stånden hafva afslagit Hr Sandbergs motion, så måste Utsk., hvad beslut R. o. Ad. än fattar, behandla Hr Dalmans motion. Hr Frih. o. Ordf:den anhöll att få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derpå, att under loppet af discussionen, som R. o. Ad. förklarat vara slutad, hade i fråga om sednare punkten, hvilken hade följande lydelse: ”hvarigenom Utsk. anser sig hafva, så vidt f. n. erfordras, äfven besvarat Hr Dalmans anförda motion”, blifvit yrkadt, dels att samma punkt må läggas till handlingarne, dels alt den måtte återremitteras, samt att följaktligen dessa 2:ne propos:r, den ena å punktens läggande till handlingarne och den andra å densammas återremitterande voro de enda, som nu kunde framställas. Hr Adelborg, Anders Otto: Jag anhåller, alt få förena mig med Gr. Liljencrantz uti den framställning han gjort, på det att Hr Dalmans motion må komma under öfverläggning af Utsk. Då härefter Hr Frih. o. Ordf:den hemställde om R. o. Ad. ansåge att den del af Serskildta Utsk:s förevarrde Betänk., som innefattade följande ord: ”hvarigenom Utsk. anser sig hafva, så vidt f. n. erfordras, äfven besvarat Hr Dalmans anförda motion”, böra läggas till handlingarne, ropades starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Frih. o. Ordf:den förklarade det han ansåg deuna propos. besvarad med öfvervägande Ja. Hr Dalman: Jag anhåller att Hr Frih. o.
Det är särskildt en sak, som jag kommit att tänka på, hvilken nu torde få anses höra till julens nödiga rekvisita, lika svårumbärlig som ljusen, klapparna, skinkan, gröten eller julgranen. Den sakens anor gå icke så långt tillbaka i tiden, men dess existens som ett af julhögtidens nödvändiga attribut torde ändå vara fullständigt betryggad. Jag menar julberättelsen i, tidningen. Fråga tidningsredaktörerna, om de känna något till den slags specialitet af litterär produktion, som kallas julberättelser eller julskisser. Jag skulle tro, att de göra det. Knappt har december hunnit bryta in, så kommer det ena tjocka brefvet efter det andra med obekant handstil utanpå. Ibland innehålla de ett » tryckt manuskript » — det är storfabrikanterna inom julskisstillverkningen — ibland hektograferade — det är småhandtverkarne — och slutligen blott handskrifna med mer eller mindre drifven piktur, ibland korrekt stafvade, ibland i en ortografi, som icke ens vår i afseende å rättskrifning eljes tämligen liberala. Svenska akademi skulle vilja acceptera. Den sistnämnda gruppen är produkten af ämnessvennernas eller de manliga och kvinliga dilettanternas sträfvande i julberättelsediktningens konst, är således närmast att betrakta som husslöjd och har likt andra handarbeten tillkommit antingen blott och bart för nö- jes skull eller ock för att förtjäna en extra slant till julen. Redaktören är en strängt sysselsatt man, och han får absolut icke i den viktiga december må- nad låta distrahera sig af någon i otid framkommen julstämning. Därför brummar han bara en smula i skägget o c h slänger alla de ankomna manuskripten jämte tillhörande cirkulär eller privatskrifvelser ned i en låda på det rymliga skrifbordet. Men när det lider så långt, att man utan svårighet kan räkna dagarne till jul, då tänder han en kväll, sedan dagens nummer är färdigt, sin cigarr, sveper sin nattrock omkring sig, drar ut lådan med de många julberättelserna, ställer den med en hälft undertryckt suck bredvid sig på bordet och börjar att läsa. Nu finns det absolut ingen enda litteraturgren, ej ens kärleksromanerna och komedierna, där samma ämnen och motiv med så orubblig säkerhet gå igen, som just inom julberättelsernas genre.
Joh. Andersson, från Jönköpings län i\:o 133. Af Johannes Andersson från Jönköpings län, om befrielse för torpet Myrbacken inom Bonstorps socken och Mo härad inom nämnda län att vidare betala rot evalt ansafgift. Inom Jönköpings län, Mo härad och Bonstorps socken ligger ett fjerdedels mantal Strängsbo Westergärd, på hvars egor finnes ett oskattlagdt torp, kalladt Myrbacken. Detta torp har vid undersökningen år 1811 blifvit uppskattadt till ^xlels mantal. År 1826 vid roteringsjemkningen anhöll egaren af detta torp att blifva frikänd från den extra roteringen, hvilket nämnda komité afslog, och, då egaren till torpet försummade att anföra besvärstalan häremot, har han i följd deraf allt sedan måst utgöra extra rotering för J^dels mantal. Detta förhållande, att ett oskattlagdt torp på förut skattlagd och roterad jord skall utgöra rotering för Tedels mantal, synes mig vara orättvist, hvadan jag med stöd af närlagda handlingar vågar föreslå, att Rikets Ständer för sin del måtte medgifva, det torpet Myrbacken inom Bonstorps socken måtte blifva befriadt från vidare utbetalning af rotevakansafgift. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 11 November 1865. Joli. Andersson, från Jönköpings län. 180 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Olof Olsson från Olebyn af Wermlands län, om förändrad grund för skyldigheten att hygga och underhålla allmänna landsvägar och broar. I motion vid föregående riksdag hemställde jag till Rikets då församlade Ständer, att förändring måtte vidtagas i 8 § 25 Kapitlet BvggningaBalken, äfvensom i Kongl. Brefvet den 28 September 1790, angående byggande och underhållande af allmänna landsvägar och broar, i den syftning, att hemmanens taxeringsvärde i stället för hemmantalet skulle ligga till grund för utgörandet af detta onus. Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärs och Ekonomiutskottet afgaf i sitt betänkande Nio 6, sidan 13, följande svar på motionen: “Detta förslag kan Utskottet icke understödja.