Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men Elin var qvinna: hon sörjde och underkastade sig – allt, utom att kalla Magnus för Fästeman – dertill kunde hon af ingenting, icke ens af Moderns strängare blick förmås. Gösta var karl. Han hade icke lust att i längden tåla det odrägliga. Det odrägligaste af allt var ändå att Elin led, och för Göstas skull – ty att Magnus egentligen förföljde Elin för att hämnas på Gösta, hade slutligen blifvit klart för denne. Helt säkert skulle Elin få vara i ro den tid Magnus ännu hade att vistas på Högesta, om han ej mer hoppades kunna plåga Gösta . Om således Gösta icke funnes der . Men hvart skulle han taga vägen? I hela vida verlden kände han ju blott Elin, och just henne skulle han lemna – ... Jo – det var sant – äfven de goda Brukspatronens på Stånga nästa gång de komma till Högesta ber Gösta dem taga honom med sig Men om de säga Nej Nå, då kan det vara tid för Gösta att tänka på något annat . Det fogade sig så lyckligt, att aftonen då dessa tankar hos Gösta mognat till fast beslut att för någon tid aflägsna sig ifrån Högesta, kommo Wahls på ett par dagar dit. Första qvällen sade Gösta ingenting; han var så ovan att be. Andra morgonen tog han mod till sig, gick före frukosten, som alltid var tämligen sen, bort till Brukspatronens dörr och klappade på. ”Kom in!” ropade Fru Wahl innanför. Gösta inträdde. Elins Tante satt ensam borta vid fönstret, med sitt Nya Testamente i handen. Brukspatronen hade långt förut, medan hustrun ännu sof, gått ner i trädgården. Ehuru Gösta höll fullt ut lika mycket af Herr som af Fru Wahl, var han icke nu missnöjd att träffa henne ensam. Fru Wahl emottog honom med vanlig huldhet. Redan i afton hade hon, som på någon tid ej varit hos Ringschölds, märkt att Gösta vuxit och blifvit mager. I dag var han tillika högtidlig – så som man är, när man inom sig hvälfver något stort beslut. Gösta teg länge – gick af och an i rummet. Nalkandes hastigt Fru Wahl, sade han sedan stammande: ”Får jag .. får jag följa med Er till Stånga?”
B) Bevillning för Postoch Lots-hemman. 22 BevillningsUtskottets Betänkande N:o 3. C) Bevillning för rättighet till skogsfång på allmänningar. D) Bevillning för Dylta bruks tillverkningar. E) Bevillning af Bank-bolag med sedel-utgifningsrätt. F) Bevillning af utländske handlande och handels-expediter. § 16. Utländning, som reser omkring i landet och för egen eller, såsom utskickad, för annans räkning, bjuder ut eller slutar handel om utländska varor, skall, vid ankomsten till riket, till närmaste kronouppbördsman i stad aflemna skriftlig uppgift, huru länge han ämnar här qvarstadna, samt dervid erlägga Ett Hundra Riksdaler för rättigheten att under en tid af högst tre månader idka dylik handel; åliggande det honom att, derest han efter nämnda tid vill samma rättighet utöfva, förskottsvis betala ytterligare Fyratio Riksdaler i månaden, hvilken afgift skall antingen för längre tid på en gång eller för minst en månad om sender, men alltid för full månad, inbetalas till Kronans uppbördsman i stad inom det län, der han vid betalningstiden sig uppehåller; skolande qvittenset å den erlagda afgiften vara meddeladt å tryckta blanketter, som, efter vederbörliga reqvisitioner, böra af Riksgälds-kontoret Konungens Befallningshafvande tillsändas, för att Kronans uppbördsmän i städerna tillhandahållas och hvilka blanketter, som skola lyda dels å Ett Hundra Riksdaler, dels å Fyratio Riksdaler hvardera, böra innehålla erinran om behörigt iakttagande af hvad gällande författningar i afseende å dylik handel stadga. Den utländning, som, utan att hafva den stadgade afgiften behörigen erlagt, beträdes med att bjuda ut-mller sluta handel om utländska varor, skall, jemte afgiftens erläggande, böta Fem hundra Riksdaler. Förbrytelser häremot upptagas af poliskammare, der sådan finnes, och eljest af allmän domstol; och fördelas de ådömda böterna lika mellan åklagaren och de fattiga.
Det kan ej vara min tanka, att ingå i svaromål öfver alla de anmärkningar, som här blifvit framställde emot Utskottens Betänkande* helst jag förmodar, att återremiss kommer att äga ruin; men då jag önskar att Utskotten må sättas i tillfälle att så fullständigt som möjligt besvara inkasten, har jag trott mig böra upplysa, att man icke inom Utskotten kunnat fatta 12 Cap. 8 §. i SkiftesStadgan på det sätt, hvarpå Herr Danckwardt tolkat den, eller att deruti icke skulle innefattas tvång för alla delägarne uti ett Skifteslag att underkasta sig utbrytning af hvarderas lotter, på en Delägares begäran om nytt Skifte. Herr Tham har redan visat, att i5 Cap. 1 §. bestämmer, att utflyttning och tillträde af de nya lotterne ej får dröja längre än högst ett år, sedan Skiftet blifvit fastställdt. Jag torde dessutom få hänvisa till ordalydelsen i sjelfva 8 §. 12 Cap., der motivet för Stadgandet finnes uttryckt, nemligen att förekomma oreda i jordens bruk, och hemställer, huru en sådan oreda skulle kunna undvikas, om lagbudet endast haft afseende å planläggning och ej å ett fullbordadt Skifte. Hvad som ännu mera styrkt Utskotten i denna öfvertygelse, är Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Piikets Ständer vid detta Riksmöte angående utflyttningshjelpen vid Laga Skifte, deruti det heter: ”Att ”Kongl. Maj:t ansett Sig böra fästa Rikets ”Ständers uppmärksamhet derpå, hurusom Den 6 April e, m. 345 "i följd af berörde Stadganden, Ägoskiften ”inom sådane Skifteslag, der utflyttningar ”böra ske, ofta kunna för Delägare, som ”mot sin vilja deri måste ingå, blifva ”kännbara.” För min del har jag, af hvad nu blifvit anfördt, ej öfvertygats om annat, än att SkiftesStadgan innehåller ett peremtoriskt Stadgande i detta afseende; och jag har ansett mig böra förklara detta, på det Herr Danckwardt måtte få .tillfälle att närmare ådagalägga sina skäl för en motsatt tanka.
Jag hemställer, om någon ledamot här på stället skulle vilja träda upp och tillstyrka ett sådant beslut, ifall någon begärde en sådan förklaring; och jag vågar nästan tro, att Hr Frih. o. Landtm, skulle, lindrigast sagdt, förehålla den som proponerade sådant, att hans förslag syntes vara så olämpligt och så inträngande på de öfriga Ståndens område, samt så alltför ömtåligt med afseende på den aktning, som Stånden äro skyldiga hvarandra, att Hr Frih. o. Landtm, hemställde om icke motionären ville återtaga förslaget; men om han det vägrade, skulle jag tro att Hr Frih. o. Landtm, ägde skälig anledn. att vägra propos. på en så ohöfvisk framställning. Jag hemställer lill Gr. Frölich, som tagit StalsUtsk:s åtgärd i försvar, om han icke skulle sälta sig emot mig, i händelse jag begärde propos. till det beslut, alt de öfriga 2:ne Stånden jemte StatsUtsk. ovedersägligen tolkat grundlagen oriktigt. Om det medgifves, att detta förklarande å ena sidan vore oriktigt och obehörigt, då det framställdes om Borgareoch BondeStrn samt StatsUtsk., så måste det äfven vara oriktigt, då det framställes af StatsUtsk. om R. o. Ad. och PresleSt. Vare delta dock nog! Må man ej tro att vi här blott disputera om ett ord; under detta ord Dea 12 Maj. i35 ligger mera än blott disput om en fras; bär ligger en tendens inunder. Gr. Frölich: Jag märker att debatten ännu någon stund kommer att fortgå ang:de ordet ”ovedersägligen,” oell huru det skall anses.
Till följd af den uti § 33 af nu gällande Reglemente för Bankens förvaltning, Banco-fulimägtige lemnade tillåtelse, att under mellanliden intill nu inträffade Riksdag, i den man förslaget till Bankens förändrade organisation blefve utarbetadt och af Fullmägtige godkäudt, låta, der sådant lämpligt funnes, sätta detsamma provisoriskt i verkställighet, på det att, jemte den dermed åsyftade besparing i förvaltnings-kostnaderne, någon erfarenhet om fördelagtigheten och ändamålsenligheten af de blifvande organisations-förändringarne måtte kunna erhållas, innan förslaget till Rikets Ständers stadfästelse anmäldes; Fullmägtige dervid öppet lemnadt att under liden för nya eller förändrade t je usteb efa 11 n i n ga r anordna de lönevillkor, Fullmägtige funné af rättvisa och nödvändighet påkallade, dock under förbehåll, att total-summan af BankensÅflönings-slat, enligt ofvan åberopade Banco-Reglemente, icke finge i något fall öfverskridas; hafva Bancofulimägtige väl, efter hvad deras till Utskottet afgifne berättelse, pag. ii, föranleder, förordnat, att den förändrade organisationen af Cassa-afdelningen horde vidtaga från och med April månad i836; hvaremot löne-villkoren för tjenstemännen i berörde Afdelning först under den i5 Februari i838' blifvit fastställde, att från och med nästnämnde års början utgå sålunda, att Chefen för nämnde Afdelning, utom förut uppburen lön R:dr f,44o: och arfvode i och för Chefs-befattningen, 200: erhölle såsom missräknings-penningar och ersättning för kostnader, åtföljande hans befattning 3oo: samt så länge han innehade lägre Corn missa rie-lö», ej uppgående till 1,600 R:dr, lönefyllnad „ 160: eller tillsammans R:dr 2,100: — —- B ane o-Ut slottets Betänkande, N’.o 4 o. Och Casseurerne , i stället för då egande löne-inkomster af tillsammans R:dr 1,400: — ■—* Lön „ 1,200. —■ * Serskildt arfvode „ 100: Ersättning för genom nya organisationen föranledde förluster 3oo: Och missräknings-penliingar 200: för dem hvardera eller tillhopa R:dr 1,800: — Under anförande häraf och jemte anmälan, hurusom , beträffande Chefsbefattningen , de densamma åtföljande göromål vore af den mest besvärliga och ansvarsfulla egenskap, och hvad dernäst anginge Casseurs-sysslorna, att både arbete och ansvar dervid blifvit, till följd af det förändrade sedel-systemet, i ganska betydlig nion tillökadt, men att inkomsterne deremot under tiden,
Inteckning i fast egendom, angående förklaring af 12. §, i Kongl. Förordningen, den i3 Julii 1818. II. s. 172, i~4 11. d. B. §. 30. om ändring i 12 och 13 §§. Kongl. Förordningen d. l3 Juli x818 samt i 17 Cap. 12 §, Handelsbalken, rörande, II. s. 31g—'322. — om ändring af 24 §, i Kongl. Förordningen. II. s. 339—341-. 1 Invisniugar, om rättigheten alt utlärda, stälde på enskild man, II, s, 161—1G6. R, d, B, §. 44. 3 \ JReglsttri ]• Jordbrukare, om undsättning för Rädane, hvilkas växande gröda skadas af frost eller hagel, I. s. 72a> 7a3* R. d. B. §. 44. Jorda-Balken, 4 Cap, 2 $. Se Handsträckning. — to Cap. 1 §. R. d. B. §. 27. Jubel-Riksdalrar, om prägling af, I, s, 3754 377. R. d« B. §, 18. Judar, 0111 de i Riket vistande, I, s, 383—-385. R. d, B. §. 44- Justitia-Cancellerens åtgärd, angående, vid behandlingen af frågor om Tidningars indragning, I, s. 374—375. Jnstitiai-Ombudsman; om val af, och af dess suppleant I. s. 341. R. d. B. §. 48, — Förordnande för vice Landshöfdingen m. m. Ehrenborg att vara. I. s. 342. — D.o för Expeditions-Secreteraren m. m. J. G. Richert att vara Suppleant åt Riksens Ständers. I. s. 34.3.
Hetänkanden, 169 pad orsaker, slitningsmarkerna skulle anses ej böra upptagas vid Bergsoch tJppstadsvigtens reduction till Victnalievigt, så vore vid beräknandet af skillnaden imellan Victualieoch Bergsvigt, den samma ej mera invecklad än att förstnämnda vigt fbrhölle sig till den sednare, sorn 25 till 22 eller 100 till 80, sä att Bergsvigten vore jemt 12 proCent tyngre än Victualievigten och kunde således dertill förvandlas, om 12 proCent af ett gifvet Ovantum Bergsvigt afdrogos; att enär Uppstadsvi-gtens förhållande till Victualievigt vore, slitningsmarkerna oberäknade, som 21 till 25, eller 84 till 300, och Uppstads vigten följ. aktligen ägde t6 proCents större tyngd än Victualievigten, kunde äfven Uppstadsvigtens reduction utan synnerlig svårighet ske; Stapelstadsvigt^ åter gjorde vissa delar af Victualieitigten, så att 20 lispund af den förra utgjorde 16 lispund i den sednare, och bestode alltså skillnaden dessa vigter imellan endast i sjelfva räkningssättet, vid hvars förändring hvarken svårigheter eller olägenheter kunde möta; TaekjernSvigten vöre grundad på Bergsvigten, så att 26 Lispund af’ den sistnämnda räknades för ett skeppund Tackjernsvigt, och Råkopparvigten, sorn, efter 1739 års förordning orit Mått, Mål och vigt, borde vara alldeles lika med bergsvigten, torde ej hafva annan skiljaktighet derifrån, än sorn åstadkommes genom bruket af något tyngre likare vigter vid Råkopparens vägning, lämpadt efter afgången vid dess ytterligare beredande, men dertill skulle ej serskilda vig. ter behöfvas, utan kunde skillnaden genom vis - 170 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkande/t. sa procents afskrifning lättare utsättas, och således vöre vid denna Vigtreduction enahanda grunder användbara, som i anseende till bergsvigten blifvit åberopade.
Och Israel sände båd till Sihon, de Amoreers Konung, i Hesbon, och sade: Låt oss draga igenom ditt land in till mitt rum. Men Sihon betrodde icke Israel, att han skulle draga igenom hans landsändar; utan församlade allt sitt folk, och lägrade sig i Jahza, och stridde med Israel. Men Herren Israels Gud gaf Sihon, med allt hans folk, i Israels händer, så att de slogo dem; alltså tog Israel in allt de Amoreers land, som då i samma land bodde; Och togo alla de Amoreers landsändar in, ifrån Arnon allt intill Jabbok, och ifrån öknene intill Jordan. Så hafver nu Herren Israels Gud fördrifvit de Amoreer för sino folke Israel; och du vill nu taga dem in. Hafver din gud Chemos några fördrifvit, dem må du intaga, och låta oss intaga alla dem som Herren vår Gud för oss fördrifvit hafver. Menar du, att du bättre rätt hafver, än Balak, Zipors son, de Moabiters Konung? Trätte icke han och stridde emot Israel? Så ändock Israel nu i trehundrad år bott hafver i Hesbon och dess döttrar, i Aroer och dess döttrar, och i alla städer, som ligga vid Arnon; hvi friaden I det icke på den tiden? Jag hafver intet brutit emot dig, och du gör så illa emot mig, att du strider emot mig. Herren döme i dag emellan Israel och Ammons barn. Men Ammons barnas Konung skötte intet efter de Jephthahs ord, som han böd honom till. Då kom Herrans Ande öfver Jephthah, och han drog igenom Gilead och Manasse, och igenom Mizpe, som i Gilead ligger, och ifrå Mizpe, som i Gilead ligger, inpå Ammons barn. Och Jephthah lofvade Herranom ett löfte, och sade: Gifver du Ammons barn i mina hand; Hvad som helst utu mins hus dörr kommer emot mig, när jag med frid igenkommer ifrån Ammons barn, det skall höra Herranom till; och jag skall offra det till bränneoffer.
Vid fullgörande af det Kommittéen sålunda lemnade nådiga uppdrag, anser Kommittéen sig i första rummet böra underdånigst redogöra för såväl den ordning och de grunder, som Kommittéen antagit till ledning vid de densamma ålagda undersökningars utförande, som ock det sätt, på hvilket Kommittéen trott sig kunna lättast åskådliggöra resultaterna deraf såväl i tekniskt som statistiskt hänseende. Sedan Kommittéen till Sekreterare antagit Kanslisten hos Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader Julius v. Sydow, förordnade Kommittéen följande Ingeniörer att, med biträde af erforderligt antal nivellörer, verkställa tekniskt-topografiska undersökningar och utstakningar samt derefter upprätta detaljerade planer, profiler och kostnadsberäkningar öfver alla de linier, som Kommittéen genast vid arbetets början eller under dess fortgång funnit nödigt att undersöka, för att i detta afseende med 6 erforderlig noggrannhet och sakkännedom kunna föreslå stambanornas utläggning med bibehållande af den hufvudrigtning, som Eders Kongl. Majit uti ofvan underdånigst åberopade nådiga bref anbefallt, nämligen: l:o. Kaptenen Ä. O. Gestrin för: a) linien ifrån Katrineholm i Nyköpings län, eller den punkt, intill hvilken Vestra stambanan från Stockholm är under utförande enligt tillförene nådigst meddeladt beslut, genom Nerike till Göta kanal vid Töreboda i Skaraborgs län, dit Vestra stambanan från Göteborg är för trafiken öppnad, varande sedermera under loppet af undersökningarne samma banas fortsättning från Göta kanal till Nerikes gräns vid Bodarne af Eders Kongl. Majit i nåder fastställd; b) föreningsbanan emellan Orebro och Askersund; samt c) Nordvestra stambanan från lämplig punkt på den Vestra genom Kristinehamn, Karlstad och Arvika till förening med den från Kongsvinger föreslagna Norska jernbanan på riksgränsen i trakten af Eda glasbruk. 2:o. Löjtnanten G.
De sålunda anställde tjenstemän och betjente njute under riksdag samma säkerhet och skydd, som riksdagsmän, och erhålle från statsmedlen en efter göromålens vigt och mängd lämpad vedergällning, den Riksens Ständer i sammanhang med den öfriga statsregleringen ega bestämma. %% 26, 27. till innehållet lika lydande med §§ 25, 28 R. 0. § 28 (§ 27 R. 0.) l:o. Konungen läte, inom åtta dagar efter det riksdagen, enligt förestående 27:de §, öppnad blifvit, afgifva och uti Riks-nämndens plenum genom en ledamot af Bih. till R. St. Prot. 1850 $ 1851. 3 Samt, 6 Baft. 2 10 Konstitulicms-UtskoUets Memorial, A: o l. Stats-rådet tillställa, Riksens Ständer proposition örn Stats-verkets tillstånd och behof, jemte förslag rörande sättet att genom Bevillning ar. fylla hvad staten utö/ver de ordinarie inkomsterna erfordrar. Riksdagens början räknas alltid från den dag, då berörde proposition uti Riks-nämnden emottagen blifvit. 2:o. Propositioner rörande Grundlagars eller öfrige lagars och ekonomiska författningars stiftande eller förändring, jemte andra mål, dem Konungen under riksdagens lopp vill Ständerna meddela, tillställas likaledes, genom en ledamot af Statsrådet, Riks-nämnden i dess plenum.
De ha blifvit liberala ånyo; det var liksom minnen från den tid, det unga slägtet har hört så mycket om, då Krieger talade om att aflägsna det, som har öfverlefvat sig sjelf, då han, som starkare än någon, har kämpat med venstern, talade för öfverenskommelse, för en bro mellan partierna, så att vårt land kunde lefva lyckligt, och det var framför allt den åter unge Krieger, som gjorde sig lustig öfver den finansminister som, derför att han har några tunnland jord bakom sig, med säkerhetoch bestämdhet talar om alla möjliga socialekonomiska och finansiela förhållanden. Har Estrup uträttat det, att han fört de nationalliberala tillbaka till frihetens och framstegets väg, till att arbeta för det som bäst tjenar vårt land, så har han vunnit sig en förtjenst som han minst har drömt om. Och venstern har under kampen med honom lärt resignation, seghet och uthållighet; den dag, han träder tillbaka, står den ojemförligt mera beherskad, långt mera utvecklad än då han tillträdde makten. Har det varit och är det ännu en hård tid, den under Estrups regemente, så har han kanske utan att sjelf veta det arbetat för sina efterföljares regeringsduglighet och mognad. Det är i alla fall att hoppas — ensamt utsigten till ljusa dagar, då han träder tillbaka, kan försona med den tid han ännu är vid makten. Richard Cobden och frihandeln. Originalbidrag till Dagens Krönika af Helen Zimmern. (Öfversatt från författarinnans engelska handskrift. Det är ett egendomligt faktum, att ehuru omkring sexton år förflutit sedan Cobden aflidit, har lefnadsteckningen öfver hufvudinannen för frihandelsrörelsen i England ända tills nu fÖrblifvit oskrifven. Det är vidare ett egendomligt sammanträffande, att denna alltför länge uppskjutna minnesbild utgifvits i ett ögonblick då hos ett visst parti i England någon benägenhet råder att underskatta Richard Gobdens lifsgerning samt kritisera honom mera ovänligt än hittills varit fallet.
Om det, å ena sidan, ej kan bestridas, att bränvinsproductionen i Riket blifvit, serdeles genom de i senare tider införda sammansatta eller konstbränneri-redskapen, uppdrifven till en betydlig höjd utöfver hvad som varit åsyftadt med den egentliga husbehofsbränningen, och att denna öfverproduction är skadlig i den nion dermed icke förenas den vid andra näringar vanliga fördelen, att rå«ämnenas förädling kan antingen JJwilln.» Lagoch Oecon-~Ulsk. £et, N:o 6. 9 ingå i beräkning såsom exportvara, eller ersätta utifrån inkommande nödvändighets-artiklar; 8a äro ock, på den andra sidan, Utskotten ^jallt förvissade, att, i händelse den yrkade hastiga och betydliga inskränkning uti bränneri-handteringen inom Riket vidtoges, sådant skulle medföra mångfalldt mera ondt, genom oloflig speculation med en begärlig och i pris uppdrifven vara, än sjelfva de för närvarande öfverklagade olägen, helema af tillverknings-rättigiieten. När härvid tillika tages i betraktande olämpligheten af allt absolut förbud eller hinder i afseende på valet af redskapens slag eller beskaffenhet, till hvad grad af fullkomlighet de än må af uppfinningsförmågan kunna i hvarje näringsgren erbjudas, så anse Utskotten den enda billiga utväg att begränsa tillverkningsbeloppet bestå deruti, att, på sätt jemväl hittills varit tillämpadt, bestämma dimensionen eljer storleken af de bränneri-redskap, som, emot proportionerliga afgifter till Staten , må vara tillåtne. I följd häraf, och med fästad uppmärksamhet derjemte å den inskränkning, som möjligen står att förena med en klok om, tanka ej mindre för eganderättens helgd, än för undvikandet af nya, må hända större, vådor i både moraliskt och oeconomiskt hän. seende, än dem man velat afhjelpa, tro Ut* io Bcvillnf Lagoch Oecön.'Ltsk. Bet. N:o 6» skollen ingen annan ändring uti hvad nu gällande Författning
iBataljons-Chefer (Majorer 11 :ste Brigad-Adjutanter (Kaptener i General-Staben) ! . Staben \2:dre Brigad-Adjutanter (Subaltern-Officerare) I Liqvidations-Offlcerare (Kaptener eller Subaltern-Officerare) J Förråds-Offlcerare (Dito Dito) l:ste Bataljons-Adjutanter (Subaltern-Officerare). i Kompani-Chefer (Kaptener) Kapten-Löjtnanter (Subaltern-Officerare') Löjtnanter (Dito) ' Under-Löjtnanter (Dito) , , , Summa Staben Under-Officerare, Korpraler och Soldater. i Brigad-Läkare (Kaptens rang) Bataljons-Läkare (Löjtnants rang Brigad-Auditörer och Arkivarie (Dito) Proviant-Kommissarier (Under-Löjtnants rang) 2:dre Bataljons-Adjntanter (Fanjunkare) Musik-Direktörer (Dito) Väblar (Dito) Brigad-Trumslagare (Korpral) . Hauboister (Dito) y Bataljon s-Tru ms I a ga re (vice Korpral) |Gevärs-Handtverkare (Korpral) . /Skräddare-Mästare (Dito) ISkouiakare-Mästare (Dito) I Skräddare-Arbetare (Soldat) I Skomakare-Arbetare (Dito) Sjukvaktare Kompani-Adjutanter (Fanjunkare) Korpraler (i nummer vice Korpraler (i nummer) Kompanierne • Soldater (i nummer Timmermän (i nummer) Hornblåsare (Spel i nummer) [Trumslagare Här ofvan uplagne Förste Brigad-Adjutanter jemte dem tillhörande hästar äro redan uptagne vid General-Staben, hvarföre de här icke 28 56 14 14 56 154 154 ingå i summorne. Se Tab. 5. T A B. 7. Kavalleriets sammansättning till Personal och Hästar. Grader peli Befattningar.
Det är på dessa grunder och under förutsättning, att bevillningen förslagsvis antages till en procent af inkomsten, Utskottet ansett sig höra hemställa, att bevillningen för fast egendom skall utgå: l:o) för jordbruksfastighet med tre öre för hvarje fulla Etthundra Riksdaler af uppskattnings-värdet; och 2:o) för all annan fastighet med fem öre för hvarje fulla Etthundra Riksdaler af samma värde. De undantag, som i 2 § blifvit gjorda för Statens fastigheter, äfvensom för kommuner och fromma stiftelser tillhöriga byggnader, så framt de i hyror eller på annat sätt icke lemna någon inkomst, äro, enligt 5 morn. i 142 § af nu gällande Bevillnings-stadga, redan för närvarande medgifna, ehuru Utskottet funnit sig icke böra föreslå alla de undantag, som i sistnämnda moment finnas intagne. Frälseränta har Utskottet ansett, hädanefter såsom hittills, enligt hvad i 21 § i nu gällande Bevillnings-förordning är föreskrifvet, böra vara underkastad bevillning såsom för fast egendom, hvarvid räntans kapitalisering bör ske efter fem för hundra af det belopp, hvartill densamma efter nästföregående års markegång uppgått. Då frälseräntas värde kan säkrare utrönas, än, i de flesta fall, annan fastighets, har Utskottet ansett, att frälseränta skall räknas till sådan fastighet, som upptages i mom. 2 af 2:dra § i Utskottets förslag. £4 Bevillnings-Utskotlets lielänkande M 20. I händelse af bifall lill hvad Utskottet ali 3:dje och 4:de §§ föreslagit, torde Hans Excellens Herr Grefve Löwenhjetms och vice Talmannen Ola Svenssons olvanomförmälda förslag till jord-egendomens beskattning icke böra tiil någon åtgärd föranleda. B) bevillning för kapital eller arbete. § 6. l)et sätt, hvarpå räntebärande kapitaler för närvarande beskattas, torde med hänsigt till sä väl beskattningsgrunden som den inkomst Staten deraf tillskyndas svårligen kunna försvaras.