Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det ligger i menskliga naturen alt ogerna afhända sig hvad man äger af verkliga eller af inbillade fördelar, och dessa sednare vidhållas måhända mest just derföre, att inbillningen oftast hr litligare än sjelfva verkligheten, hvarföre också under strider af denna beskaffenhet, den sats, alt det icke gifves någon dygd utan uppoffring, understundom alldeles åsidosattes. Const,- Utsk:s nu under öfverläggning varande förslag uppfattar ståndsförhållandena eller classval såsom endast eller säkrast ledande till målet af en dygdig, sakkunnig, redbar och mångsidigt bildad lagstiftning, och pä denna grund yttrar sig Utsk. pag. 9 sålunda: ”Emot principen af samfällda val har man anmärkt: att den, ulan sådana inskränkningar i tillämpningen, genom hvilka grundsatsen såsom sådan skulle i sjelfva verket upphäfvas, ej gifver erforderlig garanti, eller ens sannolikhet för väljandet af de kunnigaste och i ädel bemärkelse mest sjelfständiga representanter; — att de valde möjligen kunde komma att tillhöra en enda samhällsclass, eller att åtminstone en eller annan dass, som omfattade ett vigtigt samhällsintresse, kunde från representationen hell och hållet uteslutas; — och att valen måhända icke sällan kunde blifva beroende af främmande inflytelse, i stället att af de väljandes öfvertygelse bestämmas;” — och vidare säger Utsk. sig ”gerna medgifva att valrätten bör, så vidt möjligt är, komma hvarje dertill qvalificerad samhällsmedlem lill godo; men lika väl som genom allmänna val, kan detta ändamål vinnas genom ståndseller classval, så vida dessa erhålla tillbörlig utsträckning. Hvad valbarheten beträffar, torde man med visshet kunna antaga, att inom särskilda samhällsclasser medlemmarne äga tillhör - Dei» 10 Mai s f. m. 25 börligare kännedom om hvarandras medborgerliga egenskaper och classvalen erbjuda således den största säkerheten för utväljandet af de erfarnaste, dygdigaste och mest upplyste representanter.” Detta är Utskis yttrande: Jag delar icke denna tanka; jag tror icke, att man, genom sädane classval, som Utsk. föreslagit, eller genom ståndsprincipens bibehållande, kan vinna de af Utsk. här omordade fördelarne.
Är é] sådan serskild anvisning å vexeln tecknad; ege då den som, vexelgifvaren till heder, vexeln godkänna eller betala vill, företräde framför dem som, öfverlåtare till heder, sig dertill erbjuda. Vilja flere, öfverlåtare till heder, vexeln godkänna; ege den, som för äldre öfverlåtare sig dertill erbjuder, företräde framför den, som det för en senare göra vill. Vill den som vägrat att godkänna vexel, som å honom dragen är, densamma sedermera Expeditions-Utskottets Förslag till und. 543 godkänna, till heder, antingen för vexelgifvare eller öfverlåtare,- vare det ock niedgifvet. 49 §. Hvar sora, annan lill heder, vexel godkänt, eller för bristande betalning inlöst, underrätte derom med först afgående post den, Lill hvars heder sådant skett, och vare berättigad att af honom erhålla ersättning för hufvudstol och ränta, jemte protest-om kostnad och postporto. Håfve ock emot vexelgifvare, öfverlåtare och godkännare samma rätt, som vexelns förre innehafvare. 7 kap. Om ätergångstalan. 50 §. Är vexel återkommen för uteblifven accept eller bristande betalning, eller för det godkännaren innan förfallodagen uti konkurstillstånd råkat; då ege vexelinnehafvare att, derest protest i behörig ordning skett, med återgångstalan vända sig antingen mot vexelgifvaren eller öfverlåtarne, såsom till honom ansvarige en för alla och alla för en. Dock vare innehafvare skyldig att, inom tredje dagens utgång efter det protesten kommit honom tillhanda, kungöra sin man, om denne är boende i samma stad, och så hvar efter annan sin man. Är den, till hvilken underrättelse skall lemnäs, boende å annan ort; då bör underrättelsen sändas med den post, som efter nämnde tids förlopp först afgår. 51 §.
Erik följde henne på vägen så länge tågombyte förekom, sedan reste han hastigt tillbaka. Doktorn hade varnat för alla känsloutbrott. (Forts.) Från iduns läsekrets. Till » Iduns » läsarinnor! Mycket har i pressen recenserats öfver grefve Tolstoys märkliga b o k: » Kreuzersonaten », som predikar EMOT äktenskapet, som anser BARNEN som en börda, o c h som af oss, stackars sinnlige dödlige, fordrar idealmänniskor. Den af handlar äktenskapet, en af dagens » brännande frågor », o c h vore det därför särdeles angenämt få läsa en KVINNAS recension af nämnda bok. Jag tror, att den tänkande, intelligenta kvinnan inom dylika ämnen är och förblifver en skarpsinnigare domare än vi, » skapelsens herrar »; ja, i de flesta af hvardagslifvets många svårigheter och isynnerhet då vårt moraliska omdöme sättes på prof, vore det lyckligt, om vi, oftare än nu är fallet, rådgjorde med vår maka eller syster eller annan kvinna, värdig vårt förtroende. » Framtiden tillhör bonden », har en känd skriftställare sagt. Möjligt! Men jag tror snarare, att framtiden tillhör den tänkande, ädla kvinnan. I våra dagar, då kampen för tillvaron är så bitter, då själskrafternas och sinnets spänstighet pröfvas och frestas så strängt, skall segern tillhöra DEM, som längst bibehållit hoppet o c h tålamodet, och som genom sin sedlighet och enklare lefnadsvanor bevarat sin kroppsliga helsa och själsstyrka. Kvinnan ser ofta djupare och skarpare än det » manliga könet » och står, om hon blott får och vill anstränga sig, i jämnhöjd med och uti mycket vida ÖFVER mannen. Af intresse vore därför att uti » Idun » få läsa en tänkande och förståndig kvinnas åsikt om Tolstoys vidtomtalade b o k: » Kreuzersonaten »; härom beder med högaktning AUGUSTAS. TJNG, ANSPRÅKSLÖS LÄRARINNA^ KOMPETENT T a n OCH d l ä VANk a r e n M ATT UNDERVISA I MUSIK^ SPRÅK ANNONSER LIGA SKOLÄMNEN SÖKER HÄRMED ANSTÄLLNING F. A.
På långt afstånd från fienden flyttar hären sig följaktligen på en stor front, operationsfront kallad, hvilken rättar sig efter antalet vägaf, så att icke allt för mycket folk, icke gärna mera än en af härens största enheter, sättes på samma väg. I den mån man närmar sig fienden, minskas fronten, så att hela hären kan samla sig till slag inom loppet af en dag. Vid en sådan trång sammandragning försvåras dock underhållet och tillförseln, hvarför den icke bör bibehållas längre, än oundgängligt är, och vid rörelsernas återbörjande ökas åter utsträckningen. Truppernas förnämsta sysselsättning i krig består sålunda i att marschera, och det enformiga och slitande arbete, detta medför, pröfvar truppen, mer än man kan vara böjd att tro. Under marschen skyddas kolonnerna närmast af sina egna bevakningstrupper, avantgarden, om man går framåt, föregångna kanske på en hel dagsmarschs afstånd af kavalleri, som söker utspana fienden och fullständiga de uppgifter, man på hemlig väg erhållit om honom, pä samma gång det spinner, en slöja omkring hären för att skydda denna för fientlig spaning. IJnder de dagliga af-brotten i rörelsen bevaka trupperna sig med förposter. Under marscfiperioderna kunna mindre slag eller strider komma i frågan för större eller mindre delar af hären. Dessa strider hafva v&amp;nligen till mål endast att bibringa fienden förluster, att försämra hans belägenhet och under krigets första del att nedsätta andan inom hans här eller hans folk. När den anfallande fått fatt på sin motståndare och lyckats samlaNÅGOT OM KRIGFÖRING. sina krafter, söker han slag. Viker den andra nu icke undan, så står man vid en hufvuddrabbning, af hvilken krigets utgång kan bero. Dukar fienden här icke under, eller har han andra krafter att återupptaga kriget med, så förestår vanligen en ny marschperiod och s.å vidare. Mången gång kunna äfven omslag inträffa eller rörelserna hejdas vid fästningar, intill hvilka den underlägsne söker stöd. Möjligen föres kriget äfven samtidigt på flera särskilda krigsskådeplatser.
försdlts för ett pris af 30 öre till medlemmar af förbundet sanit för något högre pris till icke medlemmar. De hafva dessutom utsändts till förbundets ombud och hos dessa tillhandahållits för allmanheten samt till herrar bokförltiggare och bokhandlare i Stockholm. Genom herrar förläggares frikostiga giifvor. har förbundets bokförråd betydligt ökats, och den vid jul vanliga utställningen af barnoch ungdomsböcker varit vida rikhaltigare an förut. Att döma af de manga förfrågningar, som ingått - deribland iifven för bildande af bibliotek vid laroverk i landsorten - synes allmänheten rner och mer erkänna behofvet af förbundets. arbete afven p&amp; detta område. : i: %: Fredrika Bremers grafviiria Till äminnelse af den personlighet, hvars lifsgerning haft så stor del i förbundets upphof, och hvars minne fortfarande besjälar dess verksamhet, ar en enkel vård uppsatt på Fredrika Bremers graf å &amp; ter Haninge kyrkogård. Denna minnesvård liar genom förbundets försorg Blifvit iståndsatt och utgöres nu af ett granitkors med inskrift af namn och bibelsprak, ii ett; med kedjor omslutet grafomrade. : .. c:: i: Samkväm. Förbundet har under detta a r liksom under de föregliende åren I %tit anordna ett vhrsamkvam genom komiterade, fruarne G. af Klintberg, A. Montelius, fröken A. Roos och hofintendenten Rörtzell, samt ett höstsamkviim genom komiterade, fruariie D. Kindstrand, M. Arwidsson, J. Jolin och intendenten Upmark. Båda dessa samkvarn hafva varit talrikt besökta, och Sindainålet att i denna form bringa till stånd ett umgänge af iidlare innehåll har vunnits, i det att med stort intresse ahörda föredrag omveslat med musik, konstexposition m. m Naturligtvis hafva vid dessa samkvarn mangfaldiga tillfullen gifvits och begagnats att. sprida och befista intresset för förbundets verksamhet och andamål. Kvinno kongresserna i ~ &amp; i s.
Än sedan .. i dessa dyra tider betalar jag sjelf femton .. fem är väl inte för mycket för den risk jag utsätter mig för? G A H M . Hos mig riskerar g rosshandlaren mi ndre än hos någon annan .. jag gör sällan andra än små affärer, och de ä' allti d säk ra! G A H M . Tvåtusen riksdaler riksmynt. ( tar fram ett papper ) Här är förbindelsen. R E D E R . Hur myck et behöfver k amrern? Sex månader .. löpande med sex procent; nå, jag skall väl hjelpa er då .. ( går till kassakistan ) Det vill säga, de fjorton procenten afdraga vi på förh and .. ( afsides ) Gummans f emhundra s tå mig billigast .. dem skal l han få .. ( räknar upp penningar ). Det är inte många som få sådana här h andtag af mig, sk all jag säga! G A H M ( leende i det han tar penningarne ). Det är väl inte många som betala dem så bra h eller ( räknar och stoppar in penningarne ). R E D E R . Hvad gör det er som tar fyrtio igen? G A H M . Måste väl det .. vore mina förlagsmän litet billigare, så kunde jag också vara det mot mina kunder .. nu f år den ene betala för den andre! Och när grosshandlaren tar tjugo och inte syns, så är det väl inte fö r mycket att jag, som får heta "tjufprocentare" m. m., har något för mitt obeh ag! Mjuka tj enare! ( ämnar gå ) . G A H M ( vänder sig om ). Hvad är det f råga om? Kanske grosshandlaren vill ha' fem och tjugo? R E D E R ( då han är nära dörren ). Hm! ett ord! R E D E R . Inte något dål igt skämt. Herrn har j u en bro rson? G A H M . Ja, gudnås! R E D E R . Får han ärfva herrn? 57 G A H M ( med en grimas ). Jag är inte död än! G A H M . Det få vi s e då! G A H M ( gäckande ). Tänker grosshandl aren erbjuda honom kompani skap?
I anseende lil del pä Södermalm belägne Catharina Krono-Bränneri, som Utstotten hemställc lil försäljning, får jag meddela den uplysmng: al någon Branwinsbränning der ej blifwir werkstalld pä -8 ar, al Branneri-Huset, sedan alla tariAblifwit dädan flyttade, warit nägra ar nyltjadt til gamla Slantars omprägling, al der är et i fullkomligt ständ warande Spanmals-Kl-rKsriri af sten, och derunder et Mälteri, äfwen betydeliga Lager-Käliare med dyrbara Liggare och Bränwinskäril, hwilka, lika med de öfrige Kronans Lagerkaril, hwars bibehållande ansetts nödigt,^ icke kunnat utan förlust och afsaknad försäljas. Hela egendomen ar i godt stand och fordrar pä flere är ej nägon reparation. Dä jag här wagat tilstyrka bibehällandet af arstiilige Kronans nu ägande Bränneriet: och L,aMer utöfwec dem som Högloft. Utskotten dertil föresiagit, sker det i den fullkomligaste öfwertygelft ym Kronans dermed förknippade nytta och om deh stora förlust, i fall de försäljas. Denna min öfwerwgelse hämrar äfwen styrka af hwad Utstotten sjelfwe anfört i deras Betänkande, sä lydande: Det 'stuile kunna hända, at tänkesätten til en annan ''Riksdag ändras, at mera utwidgade ' dä funnos nödige, at man dä ansäge för omöjligt ^at, utan alt för stora upoffringar, underhälla sa'dane, utan i förening med Bränneriet:: Detkun"ye handa, ar de större Gtäderne sjelfwe önsta - 7Zr Den i; Mars. "de frän sistnämnde Inrättningar fä deras Bräm "wins-behof npfylt. Om dessa dä saknades och stul"le a nyo upbyggas, blefwe kostnaden ofelbart lika "betydlig, som förlusten för det Allmänna".
En mängd nya skolor hafva blifvit anlagda och de äldre ändamålsenligt utvidgade. Öfverallt ser man en vettgirig ungdom strömma till läroverken och man må med skål glädja sig åt de herrliga frukter, som en stigande upplysning och bildning i en snar framtid lofvar åt fäderneslandet. Delta oaktadt linnes ännu mången landsort, hvarest nya skolor äro behöfiiga. Att, der beholvet är verkligt och kan bjuda skäl för sig, afhjelpa detsamma, är jag förvissad alt representationen skall vara villig lill. Under denna förutsättning är det som jag nu tager mig friheten att begära ordet. Inom den trakt, jag representerar, finnes köpingen Malmköping, belägen invid jernvägen, 5| mil från Nyköping, 4| mil från Strengnäs samt 3* mil från Eskilstuna. Denna lilla köping, som på sista tiden märkbart galt framåt, har på ett afstånd af ej fullt 3 mil omkring sig cn befolkning af ej mindre än 14,000 invånare, hvilken trakt utgör, så att säga, sjelfva hjerta! af Södermanland, Äfven der uppvexer ett ungt slägte, som längtar efter upplysning, men, tyvärr, hafva ekonomiska omständigheter allt hitintills lagt svåra hinder i vägen för mängden af föräldrar och målsmän, att kunna uppfylla de ungas kunskapsbegär. Såväl i Strengnäs som Nyköping och Eskilstuna äro lefnadskoslnaderna högt uppdrifna, så alt mången läder just af denna anledning måst afstå från sin önskan alt skicka sina söner till dervarande läroverk, och i Malmköping, hvarest man åter kan lefva för relativt mycket billigare pris, finnes ingen läroanstalt. För att sålunda, så vidt på mig beror, söka afhjelpa ett erkändt behof, vågar jag i största ödmjukhet föreslå: alt Dikets Höglolliga Ständer ville besluta, alt eli tvåkiassigt läroverk skall inrättas i Malmköping samt, lill aflöning åt en rektor och en kollega, anslå en derföre erforderlig årlig summa i likhet med hvad andra rektorer och kolleger erhålla vid dylika läroverk, med vilkor att köpingen och Bill. Ull B. St. N:o 393. kringliggande
Lades på Bordet. Den 5 Januarii. 323 Herr von Törne, Michael, anförde skrift'» ligen följande: Fastän min förmåga icke svarar emot mitt nit, mina insigter icke emot min önskan att gagna, anser jag som en medborgelig pligt, att i frågan om Financernas upphjelpande yttra några tankar, under förhoppning det andras mera träffande Bemödanden väsendtligen skofo tjena mitt Fädernesland. Det torde mindre vara genom en direét Finance-åtgärd, som oredan i ett Samhälles Penninge-ställning kan afhjelpas, län genom andra långsamt verkande medel. Frihet i Näringar, ökad Production; dessa äro de Grundkällor, hvarifrån den verkliga Sämhälls-förmågan utgår. Underlåter Lagstiftningen, att härvid fästa sin förnämsta uppmärksamhet, skall hvar och en Finance-plan vara utan all nyttig följd, Penninge-oredan skall fortfara, och Statsverket förblifva i ett hjelplös! tillstånd. Den djupsinnige Tänkaren Adam Smith säger: ”Att der Styrelsen varit minst frikostig ”på Oeconomiska Föreskrifter, der hafva Näringar, och med dem Statens Rikedom och ”Befolkning, ägt den hastigaste och högsta ”tillväxt.” Det är Friheten som skall lifva Industrien: Uti en Stat, der Guld och Silfver ej alstras, gifves intet annat medel än Idoghet för att producera Varor, hvarföre sedan erhållas Pen - 324 Den 5 Januarii. ningar. Vore icke hos oss Rörelsen inskränkt och tvungen, mångå Näringar försatta uti strid så väl med hvarannan, som mot det Helas välstånd; så skulle intet annat medel behöfvas än Näringsfrihet, deraf följande tilltagande arbetsamhet och Production, samt förminskade behof af Utrikes Varor; men nu hjelpa icke ensamt dessa utvägar, tj Varupriserne bero till stor del af hvar och en Näringseller SkråIdk ares godtycke. Dessa utvägar verka dessutom långsamt, då man icke får ge åt sin Idoghet hvad riktning man behagar. Om en FinancePlan hos oss skall äga framgång, fordras återställandet af en fullkomlig Näringsfrihet, jemte upphäfvaudet af alla Monopoliska förmåner, hvarigenom
Alla de stämningar, som ligga mellan barnslig sorg, harm, uppspirande erotik, leende genom tårar, oskyldigt koketteri, alla de områden, som på det franska psykologiska profkortet från förra århundradet inrangerades under området le tendre, alla de smådrag, som poeter och literära fabrikanter i tusentals romaner och skådespel tillagt den oföränderligen intagande askungen, barnbruden och påsk-engeln och hvaraf skapats det ideal, som på verldsliteraturens tinnar heter Agnes i Fruntimmersskolan och som derifrån sjunker till den ömkligaste vådevills ingénue och fruntim-mersromaners bortskämda hjeltinna — alla de nyanser, som tillhöra denna likaså klassiska som triviala figur, har fru Hartman att förfoga öfver. Man kan i en enda replik, nästan i ett enda ord, och det är hennes största konst, höra en rikedom af olikfärgade tonfall! Den unga damen är virtuos, och som sådan äfven en smula maniererad och något för mycket behagsjuk. Det följer tyvärr med facket. När man afton efter afton skall framställa den naiva älskvärdheten, hur är då möjligt att icke forcera tonen en smula? Och fru Hartman undgår icke den förebråelsen att göra barnsligheten ännu spädare och oskyldigheten ännu hvitare än rollerna fordra, men hon delar denna anklagelse med de allra flesta ingénuer här i verlden. Och fru Hartman han hemta klangen från en djupare resonnansbotten, när tillfälle gifves. I detta afseende var det Shakspearska lustspelet Så tuktas en argbigga ett godt bevis. I denna pjes spelar fru Hartman sjelfva argbiggan med en kraft och en passion, hvari uppenbarade sig en rikare konst än hos de vanliga sinå skönheterna. Hon vågade sig intill skönhetens yttersta gräns, men var alltjemt naturlig och intagande.
Uti 2:dra Sektionens lista kapitel af nu gällande Skolordning finnes stadgadt, alt ”städerne alltid skola vara skyldiga att för skolbyggnader utse fria, sunda och välbelägna platser, samt så rymliga att gymnastiska inrättningar der må kunna anbringas;” att ”livart och ett lärohus skall vara så iurätladt att det fullkomligt svarar mot behofvet;” att "lärosalarne skola vara ljusa, glada, samt ovilkorligt försedda med eldstäder, bänkar, pulpeter eller hord, och hvad för öfrigt kan befordra beqvämligheten vid läsning och skrifning;” all ”andra nybyggnader ej må.så nära skola eller gymnasium uppföras, alt ljus och fri tillgång till läroverket deraf hindras;” att "magislralen och borgerskapet alltid skola vara skyldiga att befordra lärohusels förmån, isynnerhet vid behof af nybyggnad eller större reparation, samt om tomten behöfver utvidgas eller någon plantering eller annat anläggas, som till ungdomens nöje och nytta tjena kail.” A Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 78.
Beslut i denna sak, utan åberopar de af mig vid öfverläggningen härom meddelade förhållanden, fullständigt innefattade, uti den af Allmänna Magazins-Directionens Ombud år 1820 afgifne Beskrifning; . uti Konungens, i anledning af Directionens förfrågan, lemnade skrifteliga befallning, under d. 7 Julii 1821, tillköpet af ifrågavarande Sockerbruks Egendom;—. uti derpå grundade Köpe-Contract, d. i4 Julii samma år, samt uti Besigtnings-Protocollet vid emottagningen, med dertillhörande alla handlingar, hvilka ovedersägeligen ådagalägga, så väl, att, vid handeln af denna Egen. dom, all nödig försigtighet och pröfning af Directionen blifvit iagttagen, som att Egendomen befunnits i alla delar fullt så god, som varit uppgifven, samt att utaf 2:ne ifrån Besigtningsmännen, efteråt i behörig väg inkomne Reservationer, till Egendomens förklenande, icke hållit stånd för en närmare granskning. När detta allt tillägges det Siats-Utskottets Betänkanden. iOt\5 nog allmänna erkännande af denna Egendoms värde, så har jag ock trott ali anledning saknas till anmärkning emot detta Köp, som i stället med skäl bör antagas vara bland de bäste, om ej verkeligen det bästa, som någonsin blifvit gjordt för Kongl. Majus och Kronans Räkning; jag kan ock ej med Höglofi. Utskottets anmärkning i denna del väl förena det sedan gjorda afstyrkande utaf det af Directionen Konungen underställda Byte af denna Sockerbruks-Egendom emot Commerce-Rådet Björnbergs hälft uti f. d. Ostindiska Coinpagniets Hus i Götheborg, för hvars andra hälft Götheborg Stad betalt 100,009 R:dr Banco, eller nära dubbelt emot hvad nu gafs för Sockerbruks-byggnaden, föröfrigt anser jag ock, att Högloft. Stats-Utskottet destomindre bordt inlåta sig uti till. eller afstyrkan härom, som Högloft.
Var då A. för A.B. en så oumbärlig person, att en Lindeberg och Sturzenbecker, hvilka voro bättre än han, och, såsom oss synes, hade vida större populära talenter, för hans skull, såsom det påstås, måste entledigas? Det tyckes så: – och vi skola snart inse orsaken dertill. Men vilja låta denna punkt fara: vi vilja således lemna de personliga förhållanderna, det mer eller mindre förtroliga umgänget, helt och hållet å sido. Vi vilja till och med antaga till Hr Hjertas ursäkt, att han till en viss grad var dupe af den „förställningskonst„ , hvilken han medgifver A. innehaft; ja, till en viss grad underkufvad af den öfvermakt, som starka själar alltid ega öfver svaga, och hela, completta systemer öfver halfva och sjelfmotsägande. Med ett ord: det kan till en viss grad förklaras, om än ej ursäktas, att A.B:s Utg. lät förleda sig att bibehålla en person, som i allmänhet var mer och mindre misstrodd och föraktad. Vi komma nu till den vida vigtigare, hittills ej vidrörda punkten. Låt vara, att den som bäst bordt känna A:s personlighet, skulle känt honom minst; men nu frågas: kände eller kände icke Hr Hjerta mannens skrifter och läror? Kände han dem icke, så var det oförlåtligt att sätta en man af okända tänkesätt i spetsen för sitt blad, icke undersöka halten af de doctriner dem den ena delen af allmänheten beprisade, den andra fördömde. Kände han åter dessa läror, så frågas, var det, oaktadt deras syftning, eller tvertom var det i följd deraf, som åt A. öfverlemnades ledningen af landets mest lästa tidning, den sig så kallande liberalismens orakel och urkälla i Sverige? That is the question. Hr Hjerta vill ej gerna erkänna, att A. annorlunda, än blott undantagsvis, haft någon annan befattning med bladet, än såsom chef för den litterära afdelningen.