Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
H. Herr Kandidat! Hur går det med Akrobaten, han vardt väl till sist befunnen oskicklig, efter jag aldrig hör af honom? Om så är, så var af den godheten att återsända honom med snaraste. Det samma gäller om ”Mor Märtha”. Det andra skräpet må hvila i er papperskorg. Hur är det, betalar Fyris något arvode för hvad jag lemnat? Högaktningsfullt H. Herr Kandidat! Tack för brefvet, och tack för den vänliga ton, hvari det är hållet. Med ledsnad hör jag att Ni legat sjuk under julen, hoppas dock att Ni nu är fullkomligt återstäld, och tillönskar Er ett godt nytt år. Det betyder ingenting att det erbjudna arvodet är litet, ty jag behöfver icke skrifva för bröd, och om jag ville skrifva för penningar kunde jag få lönande arbete för ortens tidning, som gjort mig mer än ett anbud, men jag skulle i så fall nödgas antaga ett annat skrifsätt än det för mig naturliga, och det duger icke för den som framför allt vill vara sann, vill vara sig sjelf. Alldenstund literaturen för mig är en lifssak och icke en affär, skulle jag gerna lemna mina små studier utan arvode, så vida det icke funnes två omständigheter, hvilka jag måste taga hänsyn till. Den första är, att äfven vår ekonomiska ställning är anspråkslös, och att jag sjelf önskar bidraga till bekostandet af mina böcker och resor; den andra, att i en illiterär omgifning ens hjertas barn oftast bedömas efter det pris de betinga, och jag vill tillkämpa mig ett erkännande af mina närmaste. Det är således icke penningarne som ligga mig närmast om hjertat, fastän jag med tacksamhet emottager det erbjudna arvodet. Vida högre sätter jag Ert löfte att bistå mig, när det gäller att skaffa förläggare, och högst af allt ställer jag det att någon med deltagande följer min sträfvan.
Detta sålunda befunne förhållande med Malmö f. d. Diseont-Verks på Banken dragne Assignationer, bar förekommit oss i högsta grad anmärkningsvärdt; och då genom det utlåtande Herrar Fullmägtige låtit i detta ämne affordra förra Kamereraren vid DiscontVerket, någre tillfredsställande upplysningar icke kunnat erhållas, enär detta utlåtande innefalluL endast det förklarande, att alla 81 2 Riksens Ständers från Discont-Contoiret utgifne Assignationer äro bokförde, samt alla bokförde Assignationer rigtige, men att de öfrige falske oell efterapade, hvilket åter motsäges af den omständighet, att vid Discont-Contoiret i Malmö, der Assignationernes vigtighet bordt häst kunna controlleras, blifvit af desse Doupletter och Tripletter i Discont-Liqvider emottagne, icke mindre än 85o R:dr; så bafve vi ansett en noggrann undersökning böra i laga ordning anställas, till utrönande deraf huru ofvannämnde Doupletter och Tripletter tillkommit; om hvilken undersöknings anställande vid vederbörlig Domstol, vi anmodat Herrar Fullmägtige, genom vederbörande Ombudsman, draga försorg. Af Discont-Verkets 3 Procents Reverser samt Banco-Attester af enahanda egenskap, hvilka voro den i October 1818 utelöpande, till ett belopp af . R:dr i,i3i,545: io. 3. hafva inom den stadgade praescriptions - tiden blifvit till Liqvid anmälde 1,121,a3i: 19. 10. Och balanceras således till afskrifning R:dr io,3i3:38. 5.
Hvad sålunda förekommit, har Utskottet i Öfvervägande tagit; och då vid den laga undersökning och uppskattning, som å Svartsjö Kungsladugård anställts, i ändamål att vid sistlidne Riksdag tjena till ledning för bestämmande af den för samma egendom utgående arrende-afgift, en sådan afgift ansetts icke böra beräknas till mera än 47° tunnor spanmål årligen, hvadan, på sätt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande jemväl yttrat, det nu bestämde arrende af 5oo tunnor synes vara det högsta, som för berörde egendom i dess nuvarande skick bör kunna påräknas, samt enär, enligt hvad så väl Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes utlåtande, som flere enskilde personers skriftliga intyganden vitsorda, sökanden, under deri längre tid han på arrende innehaft Svartsjö Kungsladugård, städse med drift och omtanka besörjt egendomens förvaltning och sine arrende-förbindelser behörigen fullgjort, anser Utskottet beviljandet af den sökte förlängningen i arrendet under nu gällande vilkor tillskynda Stats-Yerket en mera väsendtlig förmon, än den tillfälliga förhöjning i arrendet, som vid en blifvande Auction möjligen kan erbjudas. Till följd häraf och enär den förutsättning, att under Kungsladugårdens fortsatte förvaltning med enahanda omsorg, som hittills, och genom fullbordande af de utaf Wsner på - StatsUtskottets Utlåtande, N:o 68. 7 började odlingsföretag, egendomens värde i den nion torde förhöjas, att den, enligt det primitiva contractet, för densamma bestämda årliga arrendesumma af 600 tunnor spanmål skulle framdeles kunna, utan känbar olägenhet tor arrendatorn, utgöras, enligt Utskottets tanke, icke skäligen bör föranleda något anspråk på förhöjning i arrendet, så länge egendomen af nuvarande arrendatorn innehafves, helst de af honom derå verkställde förbättringar vid en förnyad utarrendering blifva för Stats-Verket afnytta, har Utskottet funnit sig ega skäl tillstyrka, att Svartsjö
Då,frågan om religionsfrihetens införande här i Sverige för omkring åtta år sedan väcktes, eller som jag vill minnas vid 1848 års Eiksdag af en ibland detta Stånds medlemmar, vann den ej understöd af några andra än den s. k. straussionismens anhängare, eller anhängarnc af en lära, som till sitt innersta väsende är kall och likgiltig för ali religion. Den fann äfven derföre ringa, nästan inga sympathier hos allmänheten. Frågan dog i sin födsel. Andra gången väcktes samma fråga af en annan aktad ledamot utaf detta Stånd, som ansåg den Svenska Statskyrkans band och bojor vara alltför tunga och derföre hoppades, att om religions-friheten infördes, det skulle blifva en stor rörlighet, en stor utveckling i det religiösa lifvet, men It. St:r afslogo äfven då temligen enhälligt det väckta förslaget. Denna gång har ett dylikt förslag utgått från Konungen, från landets llegering och måste således härleda sig från vigtiga, jag ville nästan säga heliga orsaker, ty jag är fullt och fast öfvertygad derom, att den Konung, som nu sitter på Sveriges thron, och de män, som Han kallat till att vara Hans liådgifvare, icke utan vigtiga, heliga orsaker hafva framlagt ett förslag, som rubbar hela vår samhällsbyggnad i dess innersta fogningar, och förändrar sekelgamla förhållanden. Men hvilka öro dessa vigtiga och heliga orsaker? Det med den Nåd. Proposm åtföljande Statsltådsprot. förtiger dem. Ingen vet dem med visshet, utan enhvar stannar vid idel gissningar. Går man till allmänheten och spörjer, hvarföre man anser sig behöfva en utvidgad religions-frihet, så får man vanligtvis af några sjelfkloke, som mer säga sig veta hvad tro in nebär, än verkligen lifvas af tro, det svar, att den Svenska Statskyrkan derigenom skall få nytt lif, skall pånytt födas genom den täflan och strid som skall upstå med dessenters. JEn sådan sats behöfver blott nämnas för att genast vederlägga sig sjelf.
M. icke kunde lemna sitt bifall vid det tillfälle, då det väl föreslogs af den ene contrahenten, men bestreds af den andre, kunde 15 är sednare af K. M. bifallas, då begge contrahenierne voro derom fullkomligt ense. Emedlertid skulle dock visserligen, oaktadt denna begge contrahenternas sammanstämmande önskan, Statsrådet icke bort tillstyrka nåd. bifall till det föreslagna skatteköpet, om något förordnande vore gällande, som lade hinder i vägen mot skatteköps beviljande för hospitalshemman i allmänhet. Ilvad nu denna fråga beträffar, så medgifver Const.Utsk., att det i hospitalsombudsman nens utlåt, åberopade K. br. af d. 7 Dec. 1796 rörer endast de i Skåne belägna hospitals-, barnhus» och domkyrkohemman. Men deremot anmärker Utsk., att ”vid den und. föredragningen synes vara förbisedt, att K. M. uti nåd. br. d. 16 Dec. 1812, som ut färdats från Ecclesiastik-expeditionen och genom K. Kammarcoll. meddelats vederbör, till efterrättelse, afslagit den af BondeSt. vid Den 5 December. 157 1809 är riksdag gjorda tind. hemställan, att domkyrko-, liospitalsocli andra till fromma stiftelser anslagna hemman mätte fä till skatte försäljas, under nåd. förklarande, det härutinnan kommer att förblifva vid hvad K. br. d. 7 Dec. 1796 innehåller och stadgar. ” Jag vill till bemötande af denna anmärkn. icke fästa mig dervid, att delta K. br. icke utgör en af de båda Statsmakterna antagen lag, utan endast innehåller ett K. M:s eget höga beslut, från hvars tillämpning det utan tvifvel måste vara K. M:s rättighet att i ett särskildt fall medgifva ett undantag, i fall omständigheterna dertill funnes föranleda.
Hvad beträffar den committé', som af en värd talare här midtemot blifvit föreslagen för att uppgöra den ifrågakomna tableaun, så är visserligen den princip, som den värde talaren framställt, att man ej ensidigt bör uppgöra densamma, ganska tänkvärd, och motivet dertill ädelt; men då här icke är fråga om att alternativt antaga tvenne lagförslag, utan om att antaga en ny i stället för en annan, sorn redan är inplantad i folkets sinnen och vanorT måste det blifva lätt, om man får motiverna till den nya lagen, att jemnföra den med den gamla välkända lagen, hvarföre det ej synes vara behöfligt att utreda de juridiska och moraliska skälen till den redan i ett helt sekel tillämpade lagen. Jag skulle således tro, att den enda Lagcommitte', som behöfves, är den gamla. Jag har dessutom den erfarenhet om committe'er, som i allmänhet arbeta långsamt och stundom utan resultat, att då de blifvit gamla, äro de ej mer desamma; sjelfva historiken af den nuvar. Lagcommitteen bevisar denna min sats. Om man granskar den mängd ledamöter, som derstädes varit tillsatta och af särskilda anledningar derifrån afgått, och tillser, huru många af dess primitiva ledamöter nu finnas qvar, skall man finna, att 0111 man nu ville tillsätta en ny committé', hade man att befara, det man inkastade sig på samma cirkelgång som förut och sålunda tillbakasatte folkets önskan om en ny lag möjligen För ännu några decennier. Jag tillstyrker således, alt icke någon annan än den nuvar. committe'en må anmodas att uppgöra ifrågavar. tableau. Lika med Frih. Ehrenborgh anser jag, att R. St:s begäran i afseende pä tableaun bör i vissa läll vara något mera utsträckt än den begäran, som lill K. M. vid förra riksdagen afgafs, och att den i vissa andra läll kunde inskränkas, och Hr Frih. bar så ful [ständigt framställt, hvad äfven jag i detta hänseende Önskar, att jag finner onödigt att derom vidare orda. Hvad codifieringen beträffar, är jag glad, att äfven den talare, Hr Stråle, sorn hufvudsakligen, då K.
Det andra afsändes härifrån till Norrländska nationens Kurator i Upsala den 27 Juli med förfrågan, om han, då höstterminen snart instundade, hade någon studerande att föreslå till extra-lärare härstädes. Det tredje afgick härifrån den 15 Augusti till studeranden 0. Brändström med förfrågan, om han ville åtaga sig extra-lärarebefattningen för höstterminer), som skulle taga sin början den 25 i samma månad. Efter inhändigadt svar, att han dertill vore villig, afgick det fjerde telegrammet den 19 i samma månad till Konsistorium i Hernösand med begäran, att förordnande för honom måtte utfärdas. Det femte afgick härifrån den 21 i samma månad till Rektors-embetet i Westerås med anmälan, att Magister Berg, som derstädes under förra läsåret tjenstgjort, måtte förständigas att genast afresa hit, emedan han af Konsistorium i Hernösand blifvit härstädes förordnad till vikarierande Adjunkt, och det sjette afgick likaledes härifrån den 23 September till Efors-embetet i Hernösand med upplysning om, att 88 bland läroverkets dåvarande 167 lärjungar insjuknat i epidemisk messling, i följd hvaraf till Efors-embetet hemställdes, om icke under sådana förhållanden undervisningen för någon tid borde inställas. Då sålunda alla de ifrågavarande telegrammerna angå läroverkets angelägenheter, och Rektor eller Kollegium icke med skäl kunna åläggas, att af egna medel bestrida dylika omkostningar, finnes ingen annan utväg än att dermed belasta läroverkets egna kassa. Pa grund af hvad jag härofvan å läroverks-kollegii vägnar anfört, vågar jag i underdånighet anhålla, att Eders Kongl. Majit behagade i nåder förklara, att den af — 382 — Rikets Ständers Revisorer gjorda anmärkningen mot utgiftsbeloppet, 1 ! R:dr 50 öre, matte förtalla. Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärdar, Storm äk tigs te, Aliernådigste Konung! Eders KonglMaj:ts underdånigste, tropligtigste undersåte: John Unceus. t f.
det han som vid 1887 års riksdag väckte förslag om ratt för kvinnan a t t inväljas i skolrid, fattigv %rdsnämnd och fattigvårdsstyrelse, ett förslag, som sedan blef lag 1889. Likaledes var det Borg, som vid 1889 i r s riksdag väckte motion om höjande af kvinnans äktenskapsålder, Iivilken motion, ehuru i mycket reducerad form, ledde till ändring af den bestående lagen. Riksdagen 1892 beslöt naniligen a t t aktenskapshldern för kvinnan skulle höjas frkn 15 till 1 7 år, niedan Borg i sin motion föreslagit, a t t äktenskapsåldern för kvinnan liksom för mannen skulle sainmanfnlla med myndighetsåldern, således infalla först vid 21 år. A t t Borg icke var rädd a t t draga de yttersta konsekvenserna af reformstrafvandena för kvinnans frigörelse,. visade han, då lian vid 1884 års riksdag väckte motion om a t t s&amp; val valriitt soin valbarhet till andra kaminareri skulle tillerkännas kvinnor, iivilka för öfrigt innehade erforderliga kvalifikationer. BIotionen ledde, sisom lätt s a r a t t förutse, icke till några praktiska resultat, meii Borg gladde sig öfver a t t genom den hafva gifvit forni %f ' en fraintidstanke och öfver a t t Iiafva varit den förste, som på den svenska riksdagen begärt full niedborgerlig likställighet inellan man och kvinnor. ' ' Första häftet af Fredrika Brerne ' r, biografisk studie, det verk, som kan sagas utgöra S. L-d Adlersparres litterära testamente till eftervärlden, har nu utkoininit i bokhandelii. Utoni S. L-d Adlersparres namn bar arbetet afven hennes medarbetares, Sigrid Leijonhufvud, hvilken afslutat och redigerat den omfångsrika biogratien. Vi återkomma till ett utförligare omnämnande af arbetet. Kvinnan och de exakta vetenskaperna. Tidskriften ~Ribliotheca niatematicas, offentliggör i ett af sina senaste häften en tysk i~ppsats
Enär Utskottet, i följd häraf, anser sig icke kunna understödja förslaget derom, att efterlefvande makes andel i boet skall från stämpel vara fri, får Utskottet inbjuda Preste-Ståndet att frånträda sitt i delta hänseende fattade beslut. Vidkommande derefter frågan huruvida den beskattning, som genom stämpel ä bouppteckningar anses böra ega rum, skall utgå efter en progressiv procentberäkning, eller efter viss lika procent af boets behållning, ehvad denna är större eller mindre, anser Utskottet, att de skäl, hvilka i fråga om ärlig beskattning å inkomst af kapital eller arbete kunna anföras mot införande af progressiv beskattning, sakna giltighet, då fråga är om Statens rätt att erhålla någon del af den behållna qvarlåtenskapen efter död man. Det torde nemligen i allmänhet kunna antagas, att, i den mån behållningen i ett sterbhus är betydlig, kunna ock sterbhusdelegarne med mindre afsaknad till Staten afstå en större procent af denna behållning, än om behållningen utgör ett ringare belopp. Af delta skäl synes ock billigheten fordra att i sterbhus, der behållningen är ringa, procenten sättes låg, men att den ökas i den mån behållningen är betydligare. Ehuru Utskottet således anser att den uti nu gällande Stämpelpappers-förordning antagna grundsats, att stärapelafgiften för bouppteckningar skall utgå efter en progressiv procentberäkning, i mån af behållningens storlek, bör bibehållas, har likväl, vid det förhållande, att mot den af Utskottet föreslagna tarif anmärkningar blifvit gjorda såväl hos Ridderskapet och Adeln, som hos Borgare-Ståndet samt att Preste-Ståndet, med ogillande af samma tarif, antagit den utaf Prosten Sondén i dess ofvanotnförmäida reservation intagne tarif.
Jag ber att få fästa Hr von Hartmantdorffs upmärksamhet uppå den omständigheten, att här icke endast är fråga om att förhöja lönerne för Hofrätlens ledamöter, utan att egentliga ändamålet med Konungens propos. är beredande af skyndsamhet i ärendenas gång. Afven om mitt förslag anlages, skulle det icke leda till den följd, att någon minskning för det närvar, kunde äga rum i antalet af Hofrätternes ledamöter, ty de fordrades alla; men, ehuru jag anser nödvändigt att deras löner förhöjas, har det dock ej varit min åsigt att den besparing, som efter det minskning i antalet af ledamöter egt ruin, fram - Den 22 Mars. 121 deles efter mitt förslag skulle upkomma, kunde blifva tillräcklig att höja de återståendes löner som sig borde. Jag har dock trott mig böra antaga alt både StalsUlsk. och R. St. skulle blifva mera beredvillige att bevilja löner, värdige och motsvarande embetenas vigt, då man, derest mitt förslag antogs, för framtiden kunde påräkna att få 12 ledamöter mindre än om man antager LagUtsk:s förslag. Att ett sammanträde mellan Statsoch LagUtsk:n för pröfningen af lönefrågan kommer att ega rum, lager jag för gifvet. H. Ex. Hr Gr. Sparre: Då icke mindre än 4 serskilda förslag nu äro föremål för R. o. Ad:s pröfning och två af dem blifvit under diskussionen för första gången framställde, men lämpligast torde vara att Utsk. lemnäs tillfälle att yttra sig deröfver först, så får jag förklara det jag f. n. afslår från den propos. jag föreslagit och förenar mig med de Hrr, som begärt återremiss. Uppå härefter frarastäld propos. förklarade R. o. Ad. sig anse de emot LagUtsk:s förevar, betänk, gjorde anmärkn:r föranleda till detsammas återremitterande. Uplästes ett från Högv.
Borgareoch Bonde-stånden hafva likaledes godkänt Utskottets förslag, ali rubriken »svarfvarearbeten, ej specificerade, med eller utan betsning, målning eller lackering» måtte utgå och inbegripas under rubriken »alla andra, mera eller mindre, arbetade trädvaror, ej specificerade etc.», och att införselstullen å .denna rubrik skulle nedsättas från 33Vs till 23 procent af värdet; deremot hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-ständet härutinnan vidhlifvit gällande taxa; och måste, derest sistbemälda två Stånd icke frånträda sitt beslut samt med öfriga Stånden sig förena, följande omröstning anställas: 24 Bevillnings-Utskottels Memorial, N:o 23. 288:o.
Ja — 31. Nej — 27. 12:te punkten. H. Exc. Hr Gr. Sparre: Afven denna fråga har förevarit inom talmanskonferensen, som enhälligt ansåg att Stats-Utsk:ts förslag till voteringspropos. var alldeles olaglig. I denna punkt, som icke förekommer i K. M:ts Propos., hade Utsk:t föreslagit att en summa af 75,000 rdr årligen skulle anvisas för att påskynda genomförandet af de förändrade lönestaterna för sjöförsvarets officers - \ Den 2 Maj. och underofficerspersonal. Detta förslag antogs af Borgareoch Bonde-St:n. Preste-St:t, som förklarade sig icke gilla de af Utsk:t begagnade ordalagen, anvisade dock summan till bildande af den nya reservstaten, hvaremot B. o. Ad, afslog punkten. Hvad var nu naturligare än att upptaga voteringspropos. mellan Borgareoch Bonde-St:n å ena samt Preste-St:t å den andra sidan. Men i stället har Utsk:t upptagit B. o. Ad:ns beslut såsom kontrapropos., och då Adelns beslut, som är rent afslag, väl icke kan komma under omröstning, samt 2 Stånd redan återremitterat punkten, så tår äfven jag anhålla om återremiss. Gr. Posse: Anledningen hvarföre pluraliteten inom Stats-Utsk:t ansåg lämpligt att uppsätta voteringspropos. så sorn skett, var att Prestc-St:t anslagit medlen till nya reservstaten, hvaremot de 2 andra Stånden anvisat dem för påskyndande af organisationen. Äfven jag anser att Utsk:t icke häruti rätt förfarit, utan att propos. bör uppställas såsom Gr. »Sparre yrkat, hvarföre jag förenar mig med honom i anhållan om återremiss. Ofverläggningen ansågs härmed slutad och den ifrågav:de voteringsproposm återremitterades. V oterings propos: n godkän des. Lades till handlingarne. Efter föredragning af Stats-Utsk:ts den 21 sisth April och 1 dennes bordlagda Mem:r:
Orsaken till denna förkofran är dock. efter min öfvertygelse, icke alt igenfinna i det prohibitiva systemet, ulan tvärtom i det motsatta systemet, som allt sedan 1823 varit antaget; ty alla, hvil kas fabrikater varit lill införsel tillåtna, hafva sedan i8a3, utan något enda undantag, så vidt jag nu kan påminna mig, framgått i utveckling, och äfven klädesfabrikernas förkofring härleder sig till en del från de ändamålsenliga åtgärder, som i afseende på ullproduclionen blifvit vidtagna, men hufvudsakligen, jag vågar säga det, derifrån, att Norrköpings fabrikanter insett, att det antagna friare systemet förr eller senare skulle göra sig gällande äfven för den vara, de tillverka, och således funnit sig salta i nödvändighet att i tid bereda sig på täflan med ulländningen. På denna punkt stå de nu, och jag värderar derföre både dem och systemet. Jag åberopar för öfrigt ogerna främmande länders exempel, emedan man härvid lätt misstager sig i .anseende till olika loealförhållanden; men i detta hänseende torde det vara upplysande, att ett laird, jag menar Preussen, som till största delen är omgifvet af landgränsor, hvilka alltid äro svårare alt bevaka, och af flera i fabriksflit långt framskridna länder, under det vi endast hafva vattengränsor, som äro vida lättare att bevaka, och inga särdeles fabriksidkande grannar, — att, säger jag, Preussen, sorn förr följde det prohibitiva systemet, genom ett enda penndrag antagit ett fullkomligt fritt system, och att följderna deraf visat sig sådana, att tullintraderna blifvit fördubblade och, hvad som är ännu mer, att fabricationen äfven blifvit fördubblad. De flesta smärre fabriker, som icke hade tillräckligt förlag, gingo väl under; men capitalerna coneentrerade sig deremot i större inrättningar, der de fordna små idkarne biträdde med sin skicklighet till förfärdigande af en bättre vara, Denna följd önskar jag äfven hus oss;- i6G Den 18 OctoLer. ty hfir
Hemliga Utskottet, som utgöres af Tolf Ledamöter, äge att med Konungen öfwerlägga om de Bilaga till Mem. N:o 3. 121 ärenden, hwilka icke till andra Utskotts befattning höra, och dem Han pröfwar böra hemliga hällas; dock haswe detta Utskott ej magt att fatta något beslut, utan endast att till Konungen afgifwa yttranden öfwer de mäl Konungen detsamma meddelar. Secreterare och annan betjening i detta Utskott förordnes af Konungen. 8 36. Utom förenämnde i Regerings-Formcns 53 Z omförmälde och föreskrkfnc Utskott, äge Riksens Ständer att wälja och förordna ett Expeditions-Utskott, bestående af Tolf Ledamöter, för att uppsätta ej mindre de Expeditioner, som under Riksdagen af Ständen gemensamt utfärdas, än äfwen NiksdagsBeslutet, och alla salunda författade Handlingar till Riksens Ständers justering öfwerlemna; och äge Hof-Cantzleren, eller den hans Embete företräder, rättighet att i Utskottet öfwerwara Riksdags-Bcslutets justering. Ständen kunna äfwen, der dem nyttigt synes, nedsätta hwart för sig ett Utskott till upptagande af deras enskilde Leswär och angelägenheter. Skulle Riksens Ständer finna flere Utskott wara af nöden, mä de af Ständerne obehindradt tillsättas. Sädane Utskott mä dock ej befatta sig med andre ärenden, än dem, hwilka enligt Regerings-Formen pä Riksens Ständers ätgärd ankomma. I frägan om deras tillsättande gälle Tre Ständs pluralite, men stadna twä Ständ emot twä, öfwerlemne Riksens Ständer härutinnan sin afgöranderätt till Constitutions-Utskottet.