Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man äfven uteslöt ordet Silfvermynt, och i det ställe endast satte ordet Silfver, är i alla fall grunden ej den gamla myntfoten. Om Rikets Ständer sedan vilja tillåta Banken sälja silfver med förlust, är en sak, hvilken i(> Den it Jan U aril F. rti» tillhör Bankens ägare alt bestämma, inett sorn ej tillhör myntbestämningslagen, hvilken alltigenom mäste gå i rak slutföljd af i §. Jag förnyar min anhållan om bifall tilt Herr Skogmans förslag. Herr Hjerta: Denna sak tyckes vara ganska enkel, om man utreder dess aine hufvuddelar. Första frågan är, att åt några Ledamöter skaffa garanti, hurudan myntfoten skall blifva. Jag hemställer dock, huruvida man kan söka dentta garanti gehom stadga liden, sorn blifva omöjliga att verkställa. Huru skall man kunna ovilkorligen stadga, att Bankens fordringsägare må uttaga antingen myntadt eller omyntadt silfver? Har ej Banken utgifvit sina förskrift!ingar i specie? Huru kan inan då med någon laglig rätt utfå annat än specie? Det vöre sålunda en orimlighet att ålägga Banken utgifva äfven Varan silfver, lika sorn det vore en orimlighet att i en myntbestämningslag införa stadganden derom. Sådant kan ej blifva föremål för en lagstiftningsåtgärd. Lika med Herr Lefren tror jag, att denna fråga ej hör till myntbestämningslagen, och får derföre anhålla om proposition på Herr Skogmans förslag. Herr Ribbing: Jag har tillräckligt lärt mig inse vanmakten af att emotstå de beslut, som fattas i de andra Stånden. De frå - Den ii J a n u a r i i f. m. »7 frågor, hvilkas utgång man här anser tvifvelaktig, låter man först afgöra i de andra Stånden, för att derigenom göra vårt beslut likgiltigt. Jag har deraf funnit, att hvad Sorn skall gå fram, går fram, antingen man bestrider det på rättsgrunder, eller icke.
for en saadan folkestemning, men selve dette politiske kande-. stöberi, ved privat initiativ a t gribe ind i hvad der var re* gjeringens og stortingets pligt og ret a t arbeide for, selve dette afkjöler ogsaa mange. Baade striken og forsvarssagen fik foröget fart og interesse ved Björnsons inclgriben, til fordel for striken, mod forsvarsbevzegelsen. Det hele endte med den almindelige Björne-jagt som er det ikke sjzeldne og ikke opbyggelige sknespil i vor presse og som, hvad man ellers kan tanke og mene, blot forcli den er alles krig mod en, blir - afskyelig for retsindige mennesker. Alt dette kom san meget mere ubehageligt som Guds Veie har vundet megen sympati og beundring. Ejendere er enige om a t szette den hoit over " Det flager? Det flager flöd over alle bredder, i Guds Veie er compositionen ganske andeiledes enkel og concentreret, men grundtanken og konflikten rammer det centrale i kristenclommen. Kristus var przest ' og lage, det var gjennem deres syge legemer han made menneskenes sjzele. Nu er przesterne ikke mere lreger, lzegerne ikke mere przester. Tvertom, de som skulde arbeide sammen arbeider hinanden imod. I Kristi liv, i Kristi 1sre var gjerning og tro uadskillige. Kristi kirke, iszer da den lutherske har sat troen i höiszedet og regner ikke gjerningerne som saadanne med i kristenhet, men de foragtede gjerninger optages af de humane, som igjen fornzegter og foragter kristentroen. Saaledes er det blevet skilt og splittet som skulde vare og var et. Denne splittelse er tyngdpunktet i Björnsons bog.
Sjötullen, angående. V. B. 1153. A. P. U. 1263. VI. E. 53. Sjötullsafgifterne, angående. V. B. i4<>. A. 247. Skall, allmänna, om afskaffande af. IV. B. 539. P. U. 669. V. U. 547. E. 629. P. U. 840. Skara, angående begärdt lån till uppförande af ett Gymnasiioch Skolhus derstädes. V. B. i3i. A. 235. P. U. 282. Skaraborgs Län, angående Enskiftesmedlen för. V. B. g85. A. 1138. P. U. 1148. Skjuts, angående upptagande vid HäradsRätterne af mål, som röra försummad, samt försummad snöplogning, väglagning, m. ra. IV. B. 288. Å. 440. P. U. 476. V. U. 53i. A. 610. P. U. 633. E. 1165. Skjuts och Traktamente, om ersättning af, för ledamöter i Compromissrätt i Bevillningsmål. III. B. 433. A. 710. P. U. 734. IV. E. 292. Skjutsinrättningen, om förändring uti. II. 583. 664. V. B. ?33. Å. 833. P. V. B. 733. Skog, angående delningen af, vid enskiften, II. 398. V. B. 844* A. 972. P. U. 996- Skogsallmänningarne, om delning af. II. 718. III. 217. Skogshushållningen, angående, vid sådana Bergsmanshemman, som af andra än Bergsmän inköpas. V. B. i3o. A. 153. P. U. 282. Skogshushållningen, angående förbättrade Författningar i afseende på. II. i36. IV. B. 118. Å. 148.
Herr Grefwen trodde ej at en sadan procoäme wore med ordning instämmande, och befarade, at den skulle slmeligen leda derhän, at hwar och en kunde för någon särskild begära undantag. Fri - Den 9 Mars. 46Z Friherre Rtjernsreät begärde antecknad såsom sin retervation, at han ej kunnat samtycka lil Bewillning för Allmänna Brandförsäkrings (lLL83N. Grefwe von4.Lntingsb3U8en yttrade sig, at der wore honom ökärr, ar Ridderskapet och Adeln icke togs en öm del Uti det som rörde en La8- 8L, inrättad til er sadanr andamäl. Herr von 14 au3 ev vick. I fall fraga wore om er ömt deltagande för denna (.4883, trodde han sig deremot kunna hemställa, om der sa kunde kallas, at Leonie undantoges och den fattige inclivi6nen, som förtjente wida mera afseende, alades ät betala. Grefwe körner, ^clolk 6ör3N. Dä jag nu ej kan annar än förmoda, ar wi böra atergä til fragan om 4c3clininsrne8 betalnings-ffyldighet, får jag den äran namna, ac deras Hemman härröra af Konungarnes särskildta donationer, at de Utgöra ek betydligt antal, och at således befrielse för dem fran afgift skulle göra en ansenlig^ minskning mi Bewillningens belopp. Jag kan för min del ej finna annat, än at /äcsdemien i anseende til sina Hemman ar i samma förhållande som andra 4'08Sk84on-it6r, och bör för dem i samma förhållande erlägga afgift. Om ^csciemierne finna detta för drygt, kunna de genom defia Hemmans försäljande anwända den himls ogagnade ägande rätten, och pä en gang erhålla er ansenligt Oapitsl, en bestämd inkomst och ledighet ifrän förwaltnings-omsorger, som icke synas höra til wetenskapliga yrken.
Landtmunnen var ej mer dep ford-' 8 Den I Martii. na vid torfvan fästade dagakarlen, hvars högsta anspråk gick ut på frambringandet af vinterföda åt sig och tionde åt Löntagare5 han varén Näringsidkare, berättigad, att hoppas allt större och större förbättringar i, och fördelar af sin näring. Allt tycktes bestyrka hans hopp, då i en hast nästan allt lif i rörelsen utsläcktes genom de källors uttorkande, hvarur Rörelsecapitalet flöt. Man kan icke påstå, att det var blott den oförsigtiga speculanten, som straffades, nej hela systemet var på en ny fot; näringens natur hade ändrat sig öfver hela landet; den gamle Fastighetsägaren var lika väl som den nya indragen i hvirfveln, och alla utan undantag drabbades af indragningsoperationen; straffade man den djerfve äfventyraren, så straffade man dock icke honom ensam; hela landet har känt och känner straffet. Hela Landtmannanäringen nedstörtades således från den höjd, dit den hunnit. Hvad som varit lif, rörelse och förhoppning blef dö dt; en hushållning, beräknad på tillgång till, ej blott samma, utan äfven nytt capital, så snart det kunde erfordras, blef med våld dragen baklänges; de understöd som redan erhållits, återfordrades hastigt och strå ngt* Detta hade ej blott verkan på den skuldsatte, utan äfven på alla dem, som med honom stått i något förhållande och rörelse, det vill säga på hela landet utan undantag, Dan i Martil. 9 Slätterne, uppjagade under den goda penningetillgången, minskades icke med Rörelsecapitalet, utan måste utgå oafkortade. Dertill korn vår märkvärdiga Magazinsinrättning, som på det mäst bestämda satt fulländade den, genom Penningestockens minskning och Discontfordringarnes indrifning, redan grundlagde förlägenheten. Den enskilta crediten försvann och äfven det så mycket minskade Rörelsecapitalet gömde sig hos Capitalisten. Denne kunde icke anförtro sina penningar åt Landtmannen, som knappast var i stånd att afbörda sig Statsutgifterne och skulderne till MagazinsDirectionen.
Prat. 1S53 & -ISSA. 4 Sami. i Afd. 3 Band. U Hart. STOCKHOLM, trjckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Stats-Utskottets Utlåtande, M 353. 1 JK 333. Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Okt. 1834, kl. 1 e. ra. Utlåtande, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet JK 273, angående dels Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition i fråga om Statens medverkan för jernvägars anläggning, dels väckta motioner rörande sättet får dylika anläggningars åstadkommande. (R:gs Afd.) Sedan, vid föredragningen af förenämnde Betänkande, detsamma blifvit af Ridderskapet och Adeln, Presteoell Borgare-Stånden, uti åtskilliga delar, samt af Bonde-Ståndet, i sin helhet, ålerremilteradt, får Stats-Utskottet, med anledning häraf, förnyadt Utlåtande nu afgifva och dervid redogöra för de hufvudsakliga anmärkningar, som emot detta Belänkande blifvit framställde.
Lackerade arbeten, ej specificerade Askar och Dosor, af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen Knappar af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen Etuis, med eller utan tillbehör, af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen Slöjdvaror, eller Fabriks-, Handtverkerioch Manufakturvaror, i taxan ej nämnda, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, eller om detta ej kan bestämdt urskiljas, efter af värdet Varor, som icke kunna hänföras under någon al de i denna införselstarifT upptagna bestämmelser: mer eller mindre arbetade af värdet Tullafgift beräknad i Svenska ören samt Svenskt mått och vid Tullsatser i nu gällande Svenska Tulltaxa. 1 % 100 Enligt Tullkomiténs förslag Qvantitet för Tull beräkningen. åren 1865 [ t 866j 1867[
Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens den 15 och 16 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 48. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående den tillökade ordinarie, soldatroteringen i riket, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, i afseende på de ifrågavarande roterings-verkens af de deröfver upprättade, till Utskotten öfverlemnade längders fastställande af Rikets Ständer, bifalla Utskottens tillstyrkande, men att deremot afslå hvad Utskotten tillstyrkt, i fråga om rättighet för de nybildade rotarna att få fullgöra roterings-skyldigheten genom erläggande af vakansafgift. S. D. Föredrogs och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Expeditions-Utskottets under N:o 174 afgifna förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse til Kongl. Maj:t, angående regleringen af utgifterna under Riks-sfatens nionde hufvudtitel. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Utlåtande N:o 48, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående den tillökade soldatroteringen i riket. S. D. Vid föredragning ef Högloft. Ridderskapet och Adelns, medelst protokollsutdrag af den 15 dennes, till Medstånden gjorda inbjudning att instämma i dess, med pröfning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 291, angående inhägnandet af den obebyggda platsen emellan Riksgälds-kontorets hus och Riddarholms-kanalen samt anläggningen af en kajeller strandmur vid samma kanal, lemnade bifall till berörde Utlåtande med det tillägg att i 3:dje momontet af Utskottets förslag, näst efter orden ”en mur af huggen gråsten,” infördes följande ord: ”försedd, om så skulle erfordras, med ett lågt jernstaket;” blef denna inbjudning af Preste-Ståndet antagen.
Det är beklagligen alltför väl kändt, hvilken stormlöpning sker emot gäldenären under den sista tiden före konkursens början, — huru de närboende borgenärerne dervid, liksom under en allmän plundring, rycka åt sig såsom betäckning för sina fordringar hvad helst de kunna öfverkomma, nedtystande både sitt och gäldenärens samvete med det advokatoriska svepskälet att deras fordringar äro rikliga, men förgätande att, då gäldenärens obestånd inträdt, äfven frånvarande borgenärers rätt är lika helig och att hvarje betäckning är ett ingrepp i deras äganderätt. Det är fåfängt att söka förekomma sådant genom straffhot mot gäldenären, hvilken, nedslagen och rådvill, i det längsta närer hoppet att kunna undgå konkurs, och derföre gerna sätter tro till borgenärens förledande förespeglingar. Det är således mot borgenären, som lagen äfven måste vända sig: den måste beröfva honom just det, som han icke skulle hafva erhållit, derest han, följande hederns bud och lagstiftarens mening, i stället att skaffa sig ensam betäckning, bragt i konkurs den gäldenär, hvars obestånd han insett eller bort inse. Det är på sådana grunder, som förslagets stadganden i denna del hvila, — och Utskottet har funnit dessa uppställda med en varsamhet, som i allmänhet synes större än den i främmande lagar iakttagna, men som derföre också bör betaga all farhåga för förslagets innehåll i denna del. I ett hänseende har Utskottet till och med funnit denna var - Lag-Utskottets Betänkande M 33, 13 samhet alltför stor, dä betalning med penningar af icke-förfallen gäld ej blifvit underkastad klander och återgång. En sådan betalning lemnar alltid rum för misstanke om borgenärens kännedom af gäldenärens obestånd; och är denna misstanke ogrundad, sker ej genom betalningens återgång större skada än att borgenären försättes i alldeles samma ställning, hvari han skulle befunnit sig, om det primitiva aftalet angående förlällotiden hade blifvit emellan honom och gäldenären iakttaget.
Läs, oin införande af FörlikningsDomstolar, jemte Anders Danielssons och Vice Talmannen Jon Jonssons anföranden i samma ämne; af Johan Jacob Ruthbeigs, från Norrbotten, angående förbättrad organisation af fängelser m. m.; af Niis Håkanssons från Kronobergs Län j om minskning af Nämndemäns antal vid Lagmans och Häradsrätter; af Kongl. Maj ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer angående förordningen af den i Junii 1819, om sättet huru förfaras skall med sädane personers anhållande och tilltalande, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Riken Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra; samt af BancoUtskottets Memorial N:o 5 rörande väckte frågor, örn Atski 1 lige Lagförändringar till betryggande af BancoVerkets säkerhet. Till Log[arnt Allmänna Befvärsoch EconomieUtJkotten; Af Kongl. Majus Nådiga Proposition om antagande af en författning, angående en förändring eller utdömande af Vattenverk , som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling; af Olof Jonassons från Elfsborgs Län jemte flera Ledamöters Memorial, om vidtsgande af tjenlig åtgärd till förekommande af försvarslöse personers kringstrykande; af Gustaf Larssons från Stockholms Län, rörande utvidgad rättighet att hemta grus till vägfyllning; af Carl Fredric Bergs, angående LagCommitéens hörande uti aila Lagfrågor m. m>; af Den 14 Jan i i J. m. 589 Bengt Nilssons från Örebro Län, om Kyrkoherdarnas skyldighet att bygga och underhålla hus å deras innehafvande Boställen; af Eric Larssons från Södermanland och Anders Pålssons från Jönköpings
Om detta stadgande antages, får förbrytaren tillfälle att, genom begagnande af vanliga rättegångsformer, bereda sig en tidsutdrägt af ett till tvänne år, innan Utslag i målet faller, och under samma tid fortsätta sitt ololliga yrke, hvarigenom han kan förvärfva vida mer, än de böter, hvartill han omsider fälles. Jag reserverar mig derföre emot detta förslag, och anser frågor om oloflig bränvinsförsäijning å landet böra af Konungens Befallningshafvande afdömas, emedan ansvaret derigenom hastigare drabbar, och det ändamål, sorn sökes, således säkrare vinnes.” I denna reservation förenade sig Herr Prosten Bolander och Herr Bååth; af Herr Prosten Öhrnberg : ”Jag seserverar mig emot den skyldig!.'*:, som i 10 §. af första Art. blifvit Häradsskrifvare ålagd, att Socknevis upprätta Förteckningar äfven å sådane personerj sorn uppgifvit en mindre pannerjmd än den_, hvaraf de ega rättighet att sig begagna. 48 B ev.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsfcs Utlåtande N:o 8. Denna skyldighet har visserligen äfven tillförene Häradsskrifvarne blifvit ålagd, sorn upplyses af i o §. i i83o års Förordning; men något verkligt skäl dertill, eller någon nytta deraf, har jag åtminstone icke kunnat igenfinna; ty bränner man med större panna än man uppgifvit, så pliktar man lika mycket, antingen man, i anseende till sin hemmansdel, dertill icke haft rättighet, eller oek, om man haft den, man försummat att sig dertill anmäla. Till följd af detta stadgande, som, enligt hvad ofvan är anfördt, äfven är upptaget i den gamla Förordningen , hafva Häradsskrifvarne varit nödsakade, att för hvarje Socken, på serskild förteckning, som kostat dem mycken onödig möda, upptaga nästan alla i Socknen varande bränvinsbrännare, emedan ganska få begagnat så stor panna, som de egt rättighet att begagna.
Då tog Maria ett pund smörjelse, af kosteligit oförfalskadt nardus, och smorde Jesu fötter, och torkade hans fötter med sitt hår; och huset uppfylldes med lukt af smörjelsen. Då sade en af hans Lärjungar, Judas Simons Ischarioth, som honom förråda skulle: Hvi vardt icke denna smörjelsen såld för trehundrade penningar, och gifvet fattigom? Det sade han, icke att honom vårdade något om de fattiga; utan förty han var en tjuf, och hade pungen, och bar det gifvet vardt. Då sade Jesus: Låt henne blifva; hon hafver det bevarat till mins begrafvelses dag, Ty I hafven alltid fattiga när eder; men mig hafven I icke alltid. Så förnam mycket folk af Judarna, att han var der; och kommo dit, icke allenast för Jesu skull, utan ock att de skulle se Lazarum, den han uppväckt hade ifrå de döda. Då rådslogo de öfverste Presterna, att de ock skulle dräpa Lazarum; Ty månge af Judarna gingo bort för hans skull, och trodde på Jesum. Dagen derefter, när folket, som då mycket kommet var till högtidsdagen, hörde att Jesus kom till Jerusalem; Togo de palmqvistar, och gingo ut emot honom, och ropade: Hosianna! Välsignad han, som kommer i Herrans Namn, Israels Konung. Och fick Jesus ena åsninno, och satte sig deruppå; såsom skrifvet är: Räds icke, du dotter Zion; si, din Konung kommer, sittandes på en åsninnos fåla. Detta förstodo hans Lärjungar icke med det första; utan då Jesus var förklarad, kommo de ihåg, att detta var skrifvet om honom, och att de hade detta gjort honom. Vittnade ock folket om honom, som med honom varit hade, när han kallade Lazarum utaf grafvene, och väckte honom upp ifrå de döda. Fördenskull kom ock folket emot honom, att de hörde, han hade gjort det tecknet. Då sade Phariseerna emellan sig: I sen, att I intet kunnen skaffa; si, hela verlden löper efter honom.
Vidare hade Utskottet jemväl i samma punkt mom. litt. c) tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit behagade vid nästkommande riksmöte i nåder meddela Rikets Ständer fullständig utredning angående samtliga de kostnader för såväl byggnader och undervisnings-materiel som lärares aflönande, hvilka skulle föranledas af Kommitterades förslag om inrättande af ett fullständigt medicinskt läroverk i Stockholm; och är detta yttrande — som blifvit af Borgareoch Bonde-Stånden godkändt, men af Preste-Ståndet afslaget — utaf Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitteradt. Efter tagen kännedom om den i detta ämne hos Ridderskapet och Adeln förda diskussion, får Utskottet, som icke funnit skäl att frånträda sitt af 2:ne Riks-Stånd godkända yttrande, i anledning af omförmälda återremiss endast hemställa, det Ridderskapet och Adeln måtte uti förevarande fråga fatta beslut. 6:o. För Nya Elementarskolan i Stockholm hade, enligt hvad i 38:de punkten förmäles, Kongl. Majit begärt ett årligt anslag af 9,000 Ridr, deraf skulle användas: 7,000 Ridr till löner å 1,000 Ridr åt ytterligare 7 adjunkter; 1,500 Ridr till aflöning åt lärarne i musik, teckning och gymnastik; samt återstående 500 Ridr såsom hyresmedel åt skolans rektor.
Propositioner, men ännu ej fullgjorde lefverencer; äfvensom’ att undsättningstagarnes förlägenhet och den allmänna Penningebristen föranledt de fläste af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att med de erhållne Spannmåls-Lånens återbetalande begära anstånd dels till början af nästkommande år, dels ock längre, så att för någon väsendtligare elei af de skedde utborgnlngarné kontant betalning ej är att påräkna. Då, efter sistledne års medelmåttiga skörd, det redan kända ^undsättxiings-beho. fvet utgör förenämnde belopp af 80,000 Tunnor, anser Direktionen, efter en sådan meia allmänt felslagen årsväxt, som den närvarande utsigten gifver anledning att befara, de blifvande behofven icke kunna genom Dess försorg fyllas, så framt Inrättningen ej forses med ett lager af 250, till 300,000 Tunnor Spannmål, af hvilket qvantum endast en mindre betydlig del kan anskaffas med Verkets nuvarande kontanta tillgångar och andre intrader, sorn kunna blifva att påräkna. Vid detta förhållande, och då närvarande omständigheter lemna all aniedning till den farhåga, att Allmänna Magasins-Inrättningens Spannmåls-förråd fordra tillökning viita öfverstigancle hvad som kan uppköpas genom användandet af de 500,000 R:dr, sorn ännu i Ranken återstå på den vid 1815 års Riksdag Inrättningen beviljade Summa af tillsammans Två. Millioner, Direktionen i underdånighet föreslagit; att, oberäknadt nämnde 500,000 R:dr, utvägar måtte för detta enda tillfälle beredas Direktionen till en ytterligare serskild fond af Två Millioner R>dr, som kunde af Direktionen få Konungens Nåd, Propositioner1 34^ lyftas och disponeras till den del och i den mon, som beliofvet påkallar.
Dropo8>tion till lliket8 8tänder, angäende läne-kidrag so,- 6ötkekorg8 klanink^ggnad. liongl. !>laj:t täekte8, enligt 8tat8-kädet8 underdäniga tillerkände, gilla detta löi8lag, sädant det linne8 Drotoeollet kilagdt, oell kelallde, att, i ölver6N88tammel8e dermed, Dropogition 8kulle lill Iliketx 8tänder expediera8. läx Drotoeollo >5e/ru/e>r. l^:o 02. ^.nt. lill Lxp.-IIlst. tl. 20 ^UA. l844, > «*- /vozzg/. 4V4tt//gu /Vo^>ovzZzozr tr/Z /l/4eZv <zzz gdez/r/e zrzrv/r/g Z//Z /Zov4^r5-v4öZ^6/z/v öe/)vr»r^/^/e / K/Ze/ ,/er/e/vZ a/^^^m-ZroWnt/e^/s/') 6//ve?r Ltoe4V/o//rv ä/ott r/ezr 2.5 /«// /§////. 8edan Dandtkruket numera vunnit den lörkolran, att, med undantag al 8värare mi88växt-är, Riket inom 8ina grän8or sramkringar 8paniuäl ej alIena8t lur eget kekol, men älven derutöfver till alsättning ä utrike8 orter, an8er Rongl. Naj:t, att omtanka» lör denna vigtig» näring8gren8 tilltagande iltveekling laur i lräm8ta rummet rikt»8 ät /4ov4tt/<v-v4öZv6 Z//.
St. linna för godt att vidtaga. Efter denna framställning, får jag den äran förklara, att jag icke är eller varit actieägare i bolaget och drifves ej af något enskildt intresse. Enda motivet härtill är, att jag allt ifrån första början af dessa arbeten varit i tillfälle att årligen följa deras framskridande, hvarunder deras fördelaktiga inflytande på rörelsen inom Jandet hos mig blifvit mer och mer stadgad. Utom den allmänna nytta, som vunnits genom föreningen mellan de begge håfven och den inhemska trafiken, har Motala mekaniska verkstad förmått att af simpla arbetare dana skickliga modellsnickare, filare, smede);, gjutare och svarfvare, icke endast för egna behofvet, utan älven för flera andra verkstäder och inrättningar, som under tiden tillkommit; och från Motala hafva utgått ej mindre än 4^ elever, hvilka med sin der förvärfvade erfarenhet nu biträda på andra ställen. Verkstaden har äfven upplyst oss. om rätta beskaffenheten af det stångjern, som fordras för angelägnare machinsdelar, och nyttan för Jandet af den förädling, sorn kan gifvas åt denna vår hufvudsakligaste exportartikel, hvilken, utförd såsom rå vara, tömmer grufvorna och föröder våra skoga)-, utan någon deremot svarande inkomst för landet. De fran Motala utgångna machinsarbeten täfla fullkomligen med andra länders tillverkningar i samma väg, och komma troligen snart att räknas bland Rikets öfriga exporlartiklar. Jag anhåller, att denna motion blir remitterad till Statsoch DancoUtsktn, . och förhinder mig att antingen då remissen sker elier till dessa Utsk. aflemna fullgiiltiga bevis öfver mina förestående uppgifter, så i afseende på skuldbeloppet, sorn de inkomster, canalen och verkstaden årligen afkastat. Den 7 Mars f. m.