Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För nain del 74o Den 15 Mars. del tror jag, alde som bibehällas, för Kronans räkning böra drifwas. I likhet med hwad Herr krintLscbölcl anfort, får jag äfwen lillkyrka, ar i Städerne Stockholm och Götheborg etr bestämdt ehuru instränkt Quantum Bkänwin mätte fa tillverkas. ^ Wi weta, at 15 ä 16,000 Kannor fordras för Stockholm; deraf bör åtminstone en berydelig del i Krono-Brännerierne finnas at lilga, da Landet bäde kan och bör fournera det öfriga. Herr krin t 28 c b 516. Da Högloft. Utskotten föreflagit, at, hwad Bränwinsbränningen i Stockholm angär, densamma stall för Kongl. Maj:t och Kronans rakning drifwas wid Krono-Bränneriet ä Ladugärdslandek, samt at de sä kallade Tanto och Maria Bränneriet stola Ut-k>rren6era8j för at Utaf ^rrenöatorer begagnas til Branwinsbranning, emot tilerläggande xroeressiv Bewillnings-afgifc för Pannerymderne wid desse 2:ne sistnämnde Brannerier, såsom ock, ar beträffande Krono-Bränneriet i Götheborg, detsamma pä nyhomförmälre sätt skulle Ut-arren6era8: Sä kan jag icke annat än antaga för ostridigr, ac Högloft. Utstorten ansett förenämnde Städers Jrmewänare icke böra fa begagna nägon privsr BränwinsbränNing: Sädant är jemwäl likmätigt hwad jag förut i ödmjukhet anfört, med min tanka och öfwerkygelse öfwerensstämMande: hwadan jag icke eller har nägot ar påminna derwid, ar BräNwinsbränning wid Ladugärdslands Bränneri mä för Kronans räkning blifwa werkställd; men Uti Högloft.
Men för att lättare kunna bestrida blifvande utgifter till scholeinrättningen, beslöt man ock att jämte 50 rd:r banko, dem socknen ville nu genast sammanskjuta och mot 5 procents ränta utlåna, den här ofvan åtagne årliga afgiften af 3 sk. b:co på hvarje nattvardsgäst skall vid den nu förestående sockenjemnadsliquiden och sedan på lika sätt framgent genom sockneskrifvaren upptagas och af honom mot enahanda ränta förvaltas och redovisas. För hvarje barn som i scholan kommer att njuta undervisning och hvars föräldrar ej äro i särdeles fattigdom stadde, hvilket afgörande må tillhöra en blifvande schol-direction, skola ock årligen erläggas tre /3/ kappar fast mät väl rensadt storkorn af årets gröda. 104 Hvad tjenlig bostad jemte bränsle, en koföda vinter och sommar samt jordland m.m. vidkommer, som Kongl. Maj:ts nådiga stadga § 4 mom 2 och 3 ålägger församlingarna åt läraren anskaffa, åtogo sig ock socknemännen att derföre ansvara, antingen så medelst att de framdeles, om omständigheterna så foga, inköpa och med nödiga hus förse ett för lärarens behof i dessa hänseenden tjenligt ställe, eller ock sålunda, att de, när en lärare varder antagen, genom erläggande hushyra och nöjaktig ersättning i öfriga delar sätter honom i åtnjutande af dessa i berörde nådiga stadga honom tillagde förmåner.
St. visat sig, som skulle Götha HofRätt, hvars jurisdiclion ej längesedan blifvit väsendtligen förminskad, genom det att Provincen Wermland år 1816 lades under Svea HofRättt, och Provincerne Skåne och Blekinge år 1821 blefvo Domsaga för en serskild HofRätt, åtminstone icke ännu kunna, äfven om Rättegångsmålens antal, i följd af en ökad folkmängd, tilltagit, anses vara i ett oundvikligt behof af flera och lika antal Ledamöter, som för Svea HofRätt ifrågakommit, enär alla de mål, som frånBergsCollegii handläggning nu mera blifvit skiljde, samt en större del af dem, som förut tillhört CommerceCollegii Justitias-Division, skola tillhöra ensamt Svea HofRätt, dels såsom ÖfverDomstol, dels såsom Förste Domstol, och dessutom sistbemälde HofRätt eger att upptaga alla Banken, RiksgäldsContoiret och Riddarhuset m. fl. Inrättningar och personer rörande mål, jemte dem, som E. K. M. dit förviser, samt, efter hvad en till E. K. M. af HofRätten ingifven och R. St. tillhandakommen Statistisk Tabell utvisar, äfven i afseende på areal, folkmängd, Statsbidrag, undérlydande ExecutionsSäten och Domstolar, har en större Jurisdiction än Götha HofRätt, som hittills aldrig haft mera än 4 HofRättsRåds-löner på Stat, då deremot Svea HofRätt, alltifrån år 1752, haft 6 sådana Löner; hvadan och som Götha HofRätt icke eller anmält behof af större personal samt Exp. Utsk. F6rslag till und. Skrif v. N:o *äQ2- 235 # v ' att, om framdeles någon annan reglering af Götha och Skånska HofRätternes jurisdiclioner skulle verkställas, närvarande antal Ledamöter i Götha HofRätt förmodligen snarare blifver öfverflödigt än för ringa , hafva R.
Utfiottet har under filt arbete redan insett nödwändighelen as en controll i denna del: jag tillstyrker i likhet Med Stats-Utfiotlet, alt tiä BewillningsUlstotret mä öfwerlämnas, art foresta medlen dertill, sä mycket häldre som hivad Stålverket genom en förbättrad controll finne winna utgör en ringa del emot de utfiylder som genom bewillningen utgå. Hans Excellence Herr Grefwe knuth, rict. Herr Friherre kUäsiankon har förekommit mig mi det tillstyrkande jag äfwen ärnade göra, att det mätte öfwerlämnas till Böwilnings-Utfiottck, att förestå medel rist werkstäilande af den nödige befundne coittrollen i sammanhang med förstagek till den allmänna bewillningen, hwilkek redan äk till det mästa utarbekadt. Friherre liljencrants, ftoban äViilrelnlt Häradsfirifwarnes göromål stro wisierligen nu för tiden Den -6 Julli, 2Z9 tiden Edane att de, utan att lega ssq biträde ti l ren Vi isning m. m. icke kunna medhinna mamalsstrifningarne. Deraf föl-er nödwändiahct art för ett lillökabt answar, ät demansta ett arswode/ärminr stone svarande emot den skrifware hjetp de derigenom nödgas sig anstasia; men för min del anser jag ingalunda af nöden, ak MankalsCominisiarler i alla länen, a nyv behöfwa tillsattas. Sällan är någon forfat.ning uran modificakio:i lika nyttig i alla orter af delta Nite. v Äansie finnas län, bär Häradsstckfwarne. försedde med arfwdde lil! strifware hjelp, ändock icke siulle kunna förrätta mankalssirifningen, men i Westcräs län, later det sig säkerligen göra med bet föresätta wilkoret; och dä mankalsstrifningen af dem förrättas, stal!
Och jag församlade dem till älfvena, som kommer till Ahava; och blefvom der i tre dagar. Och då jag gaf akt uppå folket och Presterna, fann jag der inga Leviter. Då sände jag till Elieser, Ariel, Semaja, Elnathan, Jarib, Elnathan, Nathan, Zacharia och Mesullam, öfverstar; och Jojarib och Elnathan, lärare; Och sände dem ut till Iddo öfverstan, till Casiphja, att de skulle hemta oss tjenare uti vår Guds hus. Och jag gaf dem in hvad de tala skulle med Iddo och hans bröder, de Nethinim i Casiphja. Och de hade till oss, efter Guds goda hand öfver oss, en klok man utaf Maheli barn, Levi sons, Israels sons, Serebia, med hans söner och bröder, aderton; Och Hasabia, och med honom Jesaia af Merari barn, med hans bröder och deras söner, tjugu; Och af de Nethinim, hvilka David och Förstarna gåfvo till att tjena Leviterna, tuhundrad och tjugu, alle nämnde vid namn. Och jag lät der vid älfvena, vid Ahava, utropa ena fasto, att vi skulle ödmjuka oss för vårom Gud, till att söka af honom en rättan väg för oss, och vår barn, och alla våra håfvor. Ty jag skämdes bedas ledsagare och resenärar af Konungenom, att de skulle hjelpa oss för fienderna på vägenom; förty vi hade sagt Konungenom: Vår Guds hand är till det bästa öfver alla de honom söka; och hans starkhet och vrede öfver alla dem, som honom öfvergifva. Alltså fastade vi, och sökte detta af vårom Gud, och han hörde oss. Och jag afskiljde tolf af de öfversta Presterna, Serebia och Hasabia, och med dem tio deras bröder;
Afven begär Hr Akerman till upgödning af en jord, som jag skulle tro förut ej bör vara särdeles mager, 75 R:dr på T:ld, eller 4,500 R:dr rmt. Det dyraste gödningsämne, vi f. n. känna till, är Guano, och denna utländska vara är dock ej dyrare, än att man dermed kan göda ett Trid för omkring 55 R:dr. Äfven här gäller dessutom den satsen, att hela öpna jorden ej på en gång bör sättas i lika skick, emedan man då beröfvar sig tillfället att kunna anställa jemförande försök emellan olika växtslag, som behöfva olika jordmån. Så väl landets bördigaste provinser, som de, hvilka hafva den magraste jord, ega rätt att vid denna inrättning få för sig passande experimenter gjorda, och experimentalfältet bör ej fortfara att såsom hittills vara ett blott paraderande planteringsland. Genom blandningar af jord kan, med ledning af vetenskapen, åstadkommas de för jordbruket mest gagnande försök i denna väg, och det är just sådana som för det närvande behöfvas. Af det lilla, jag här i korthet anfört, torde jag dock tillräckligt hafva gifvit tillkänna, att jag ej anser skäl uti att genom denna motions bifallande gifva anledn. till experimentalfältets bibehållande på samma punkt det nu står; men skulle en ny motion, i en mera utvidgad form och på mera giltiga grunder byggd, framdeles i detta ämne blifva inlemnad, anser jag den värd mycken upmärksamhet, såsom ledande till ett mål, för vårt jordbruk särdeles eftersträfvansvärdt. Innan jag slutar, anser jag mig skyldig att bestämdt förklara, det mina anmärkmr rör:de experimentalfältets närvande ställning på intet Den 15 November f. m. 193 intet vis kunna anses drabba den utmärkte man, som förut stätt i spetsen för vår LandtbruksAkademie, och hvars vördade minne alltid skall högt aktas af den Svenske jordbrukaren.
De jernvägsanläggningar, som dels skett, dels äro under fullbordan, äfvensom en ifrågasatt kanalisering af ån Ätran, komma utan tvifvel att förändra förhållandet härutinnan. Inom Redvägs härad är också redan vid Säby ett större sågverk anlagdt, med en betydlig afverkning. I södra delen af Kinds härad äger tillverkning rum af tjära, beck och pottaska, hvilket afyttras dels till Hallands län, dels till Göteborg, pottaskan vid glasbruk i orten. Jemväl ved försäljes från denna ort till icke obetydliga belopp till Göteborg. I Marks härad är, med undantag af Seglora, Sätila, samt en del af Torestorps och Kongsäters pastorater, föga skog i behåll, och flerestädes saknas deraf till husbehof. Från Flundre och Bjerke härader, der skogen åtminstone jemförelsevis något bättre vårdats, äfvensom från den ringa del af Wäne härad, der skog finnes, samt från skogbärande hemman i Lundby, Skallsjö och Lerums socknar af Wedtle härad, föras utför Göta eif eller på jernvägen ved och byggnadsmaterialier till Göteborg. Inom Ale härad äro skogarne hårdt medtagna, samt Skepplanda, Starrkärr och Nödinge socknar äfvensom Magra socken af Bjerke härad skoglösa. I Wedbo, till en del jemväl i Tossbo och Walbo härader af Dalsland, hvilka varit och till en del ännu äro skogbeväxta, har skogsafverkningen, till följd af de stegrade priserne å skogsprodukter under den tid berättelsen omfattar, bedrifvits med mycken ifver och lemnat en betydlig inkomst. Timret försågas till någon del vid de i orten befintlige sågverk, men föres i öfrigt, till följd af bristande kommunikationer, genom flottleder dels till Fredrikshall i Norge, dels till de flera i Göta eif belägna sågverk. Denna brist på kommunikationer utgör det väsentligaste hinder för denna landsorts framåtskridande, enär icke allenast de der belägna jernbruk deraf hämmas i sin utveckling, men äfven skogens alster så nedtryckas i pris, att något intresse för skogens vård ej kan uppstå.
Borgare och der Hederwärda Bonde-Ständet blifwit bestridt det någon indragning af Behaglig tids förlänings-Spannemäl skedt, sä hade Herr Doctorn och Biskoppen frän Consistorium i Skara infordradt ett behörigen styrkt Prolocolls-Uldrag härom, hwilket nu företeddes, och hwaraf inhämtades att under en lid af elfwa ar ifrän och med är 1798 till och med 1823, hade wid Tjuguswä Pastorater i Skara Stift sä beskaffad Förlänings-Spannemäl blifwit Lill Kronan indragen ; med anledning hwaraf Herr Doctorn och Biskoppen begärde, att nämnde Prvkocolls-Utdrag kunde fä ätfölja den i detta ämne till Riksens Högloft. Ständer afgående Expedition. In 6äem ILunäius. Af - Den 26 Zebruarii - L34Z Asssrift Förteckning pä Indragen behaglig Tids FörlänmgS-Span. nemäl wid nedanffrifne Pastorater i Skara Stift är 1798- 1798. Den 6 Nov. indragne wid Mariestads Pastorat, 1799- Den 6 April dito wid Floby Pastorat , 1802. Len 2o Oct. — wid Ekby « » » « , Bjärsätters » , » Amnehärads , - > Wings i Walla Härad Fägreds . « , Hwilka sistnämnde 12 Tunnor komma att wid nu waranoc Kyrkoherdes afaäng derstädes, till Kongl. Majit och Kronan indragas. 1804- Den ii Julli indragne wid Fogläs » » Den 2i Dec. — Götheneds » 1828. Den 17 Mars wid Horns Pastorat indragne — Thun » , - » - » Spanncmäl T:r K:r 22 25? Lector och Confistori, Notarius. Herr Grefwen och Landtmarskalken.
Det ständigt växande antalet af stölder och den ofantliga progressionen af reitererade tjufnadsbrott borde lära något hvar, att uti valtenoch brödstralfet icke ligger något correctiv. Vill man åter ersätta den uppenbara kyrkoplikten med correctionsarbele, så tror jag man får i stället någonting hälften värre. Det Den 2 No t em lier e. m. 411 Det är allmänt kändt af dem, som hafva någon kunskap om förhållandena på landet, att allmogen i allmänhet mycket snarare i sin tjenst antager en spöslilen person, än en som varit på correclionsinrättningen. Den sednare anse de fullärd i allt möjligt oudl; om den förre hafva de ännu hopp alt han icke fått all den undervisning, som häktena kunna lemna. Att införa ett sådant tillskott af straff vore derföre efter inin tanka högst olyckligt. Att icke kyrkoplikten i alla händelser medför vanfrejd är redan af en talare anmärkt och kan af mänga vitsordas. Den plägar t. ex. icke anses vanfrejdad, som våldfört eller smädat föräldrar, och likväl straffas e|t sådant brott med uppenbar kyrkoplikt. Det är brottet som vanärar, och icke den uppenbara kyrkoplikten, och derhän måtte man väl ej vilja komma, att tjufnader icke skola blifva vauärande brott. Dessutom ber jag alt fä fästa Ståndets uppmärksamhet på del förhållande, som af Ulsk-.s betänk, upplyses, alt då R. St. vid förra riksdagen ingingo med förslag 0111 kyrkopliklens förvandlande till enskild skrift i alla händelser, svarade K. M. uti nåd. skrifvelse d. 10 Juni 1841: ”att. ehuru K. M. delade den af R. St. uttryckta åsigt, att kyrkoplikten vore ett föga lämpligt straffmedel, hvarföre K. M. äfven gerna skulle se detsamma utbytt emot något annat mera ändamålsenligt, K. M. likväl ansåge sig förhindrad alt det uppgjorda förslaget bifalla, enär det blifvit utsträckt jemväl till tjufnadsbrott, och en betänklig rubbning i gällande straffsystem syntes uppkomma, derest tjufnader, första och andra resan föröfvade, endast skulle medföra penningebötcr och enskild skrift.”
Enligt detta förslag skulle vägen från Sala böja sig något åt vester, öfvergå den s. k. Långheden till Stora Kopparbergs läns gräns nära Brovallen, fortsätta till Avesta, derifrån följa Dalelfven genom Hedemora och Säter till Forsshufvud, der Dalelfven skulle öfvergås, samt vidare fortgå förbi Bomsarfvet utmed sjöarne Walsen och Rexsjön till Brenäs udde vid Insjön, hvilken eger segelbar förbindelse med sjön Siljan. Kostnaden för hela denna väganläggning, utgörande en längd af 15 mil 1,S00 fot, är jemte dertill hörande materiel beräknad till 11,990,000 Riksdaler, deraf sträckningen från länsgränsen nära Brovallen till Insjön, utgörande en längd af 9 mil 19,800 fot, beräknats kosta 8,260,000 Riksdaler. Emot det sålunda väckta förslaget om norra stambanans framdragande i ofvanantydda rigtning, har inom Borgare-Ståndet blifvit anmärkt, att detsamma syntes öfverensstämma med de vid sistförflutna riksdag i detta ämne framställda, men af Rikets då församlade Ständer icke godkända förslag. Då emellertid stambanan till Upsala numera vore i det närmaste färdig, syntes det hafva föga skäl för sig att påyrka byggandet af ännu eri i samma rigtning. De statistiska uppgifter, hvarpå förslag grundades, ådagalade ej heller, att en så beskaffad jernvägssträckning vore af behofvet påkallad. De i uppgifterna införda qvantiteter spanmål och jerneffekter vore i sjelfva verket en obetydlighet, om man öfvervägde hvilka transporter behöfde påräknas för en bana, som droge så dyra anläggningskostnader, som den ifrågavarande. Det vore ej uppgifvet, hvarest den föreslagna banan skulle erhålla sin rätta anknytningspunkt, för att trafiken bäst 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:u 80. skulle kunna tillgodogöras.
Direktion, är jemväl indelad till trakthuggning; afverkningsbeloppet inhemtas af vidfogade tabell. Jemte det här ofvan antydda inkomstbelopp, som de Kongl. Maj:t och Kronan tillhöriga skogar inbringa, hafva jemväl influtit afgifter för begagnadt mulbete å kronoparkerne Halleoch Hunneberg till belopp i medeltal af 501 R:dr 48 öre årligen. Inom länet finnas visserligen skogar, tillhöriga boställen och fromma stiftelser, till ett icke obetydligt belopp, men arealen af dessa skogar kan ej bestämdt uppgifvas, vid hvilket förhållande Kongl. Maj:ts Befallningshafvande icke vågar att genom en approximativ beräkning möjligen missleda omdömet. Dessa skogar användas i öfverensstämmelse med de efter samråd med Jägeribetjeningen vid laga afoch tillträdessyner meddelade föreskrifter, och torde i allmänhet lemna föga tillgång till afverkning utöfver husbehofvet, der de ens dertill äro tillräckliga. Härifrån utgör tillfälligtvis Sergeantbostället Strömsäter å Dalsland ett undantag. Dess skog, som år 1857—1858 indelades till trakthuggning med beräkning att af årliga afverkningens öfverskott af byggnadseffekter skulle bispringas närbelägna behöfvande militieboställen, har genom derstädes uppkommen skogseld blifvit skadad; och efter verkställd huggning och försäljning af brandskadad trindved, har härigenom beredts Militieboställskassan en kontant behållning af cirka 2,000 R:dr R:mt.
Herr Munck af Rosenschöld: Herr Rosenblad har icke kunnat bestrida, att straffränta ej finnes i något annat land; och hvad angar det Herr Hjerta anfört om vexel-lagarne, så är förhållandet dermed helt annat, än med lagarne för lån, hvarom här är fråga. Man vill äfven genom öfverräntan bereda större tillgångar för BancoDisConteiij men emot delta skäl beböfver jag blott erinra, att öfverränlan erlägges i allmänhet af de minst förmögne. Det mest talande skäl, för öfverräntan, säges vara, att låntagare derigenom skola tvingas till ordentlighet; men detta ändamål vinnes tillräckligt genom skyldigheten att efter respit-månadernes förlopp inbetala hela lånet Utan otnsättningsrätt, samt äfven, och i synnerhet för mindre lån, genom lagsökningsoch ntmätningskostnaderne. Öfverl’äntan kommer utomdess ofta mest Ombudsmannen till godo, som förskjuter omsättningssumman. Jag vill dock icke yrka proposition på min mening, utan lalér bero vid bifall lill Utskottets senare Utlåtande, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å BancoUtskollets i dess första Betän - 5i H. 180 Den 3o November f. m. lande afgifne förslag, att straffräntan mätte beräknas med 2 procent, utöfver ordinarie-räntan, för lån, som ej, senast 14 dagar efter förfallotiden, blifvit omsalt, eller inbetaldt. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga Utskottets i dess senare Utlåtande gjorde tillstyrkande, att straff-räntan skulle, på sätt hittills skett, heräknas med 3 procent utöfver ordinarie-räntan för lån, som ej senast »4 dagar efter förfallotiden blifvit omsatt eller inbetaldt. Ropades Ja. Att den assignerings-rättighet pä Banken, till ett belopp af högst
Jag har förut smärtats deraf, men i dag kan jag säga att jag till och med känt harm.” ”Tänk, mitt barn, att allt under solen är föränderligt, att den stackars Konkordia har många bekymmer och att hon en dag kan komma varmare tillbaka än hon nu stundom går ifrån dig ... Men ett råd vill jag gifva dig ...” ”...som jag troget skall följa, moder!” ”Tala icke så ofta och så lifligt med henne om din väntade lycka! Hon, som är så ensam och tycks ha en så ensam framtid för sig ...” ”Jag förstår ... men icke just riktigt ändå. Magister Sune – mor vet ju att han älskar henne.” ”En pastorsadjunkt utan bröd ... Men icke mera tal nu – eftermiddagen lider fram, och du får icke uppehålla dig för hemfärden.”. ”Åh, den gör jag i luften”, svarade Juanna, skrattande som ett godt och gladt barn, ”och så fort far får se mitt ansigte, så vet han nyheten, innan jag sagt ett ord.” Huru haren hade två särskilta gångar, men stannade i en. Samma fredagseftermiddag – ty det var en fredag – ankom ett långväga bref till Konkordia. ”Hvad i all verlden, barn, kan detta vara?” frågade fru Jetta, som sjelf lemnade brefvet. Konkordia bröt det utan något närmare besinnande, men så fort hon kastat ögonen på papperet, rodnade hon till, men sade med mycken kontenans: ”Kan man tänka så förargligt och harmligt – det är en kanslist i hofrätten som låter mig veta att den der bönskriften för Nisse i Vrånga, mor vet, alldeles blifvit afslagen. Men det är intet att tala om, och jag har så grufligt brådt.” Modern gick, om just ej så bestämdt öfvertygad att Nisses’ i Vrånga bönskrift blifvit afslagen, så desto mer öfvertygad om att Konkordia, då hon icke ville tala, icke heller gjorde det. Ensam blifven, satte sig Konkordia i en helt begrundande ställning, fattade åter brefvet och började läsa det med, såsom det syntes, snarare häpnad och villrådighet än med nöje. Innehållet var följande:
Om man på förhand med visshet kunde bestämma, när ett krig skall utbryta, vore yttrandet måhända riktigt; men da sådant ligger utom möjlighetens gräns, och erfarenheten visat, att en längre tid erfordras för att, synnerligast med hushållning och i öfverensstämmelse med en uppgjord plan, kunna erhålla en ändamålsenlig och god materiel, måste, då reserv icke kan undvaras, densamma i tid småningom anskaffas. Då alla stater, äfven de svagaste, icke underlåta att följa denna regel, vore det vådligt för oss att åsidosätta den, eller att genom brist på- förutseende ställa oss i ett mindre behagligt beroende af andra nationer. Enahanda är förhållandet med 2:0 de erforderliga kustpiecerna. liela den ifrågavar. anskaffningen är ej beräknad till större belopp än 24 st. 72-pundiga bombkanoner, med 100 st. 7-tums bomber för hvardera. 3:o Anskaffning af erforderligt antal gevär lärer ännu mindre någon kunna bestrida; men det oaktadt har Utsk. icke tillstyrkt det för gevärs-fabricationen äskade anslaget. Detta ifrågavar. antal gevär är, jemte de i förråden befintliga, endast till minimibelopp beräknadt i öfverensstämmelse med den styrka, vi enligt författningarna kunna uppställa. Då man deremot för landets försvar synes vilja påräkna ”man ur huset,” borde nämnde antal vara vida större. Uppfylles icke en gång det inskränktare behofvet, är väpnandet af hela nationen ändå mindre möjligt. Allmänt antages såsom regel, att 2a3 gevär böra finnas för hvarje man, sorn i krig kan uppställas, och vi äga uti förråden ännu ej ett för hvarje sådan. Då nu dessutom de privata factoriägarne äro berättigade till 4i00° stgevärs tillverkning årligen, och vid Kronans factori äfven en årlig tillverkning af 1000 st. gevär påräknas, torde ock dessa skål tala för anslagets beviljande, emedan i annat fall förlusten till stor del drabbar de enskilda, eller då den slutligen ändå måste ersättas af staten, torde det för den sednare vara bättre att göra det emot, än utan lemnad valuta.