Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En undersökning till jemkning i RoteringsBesväret har Blifvit Begärd, och nu mera äfven skett. I den RoteringsCommission, deri jag deltog, blefvo, liksom jag förmodar händelsen var vid flere Commissioner, åtskillige hemman uppförde på förslag till ordinarie Rotering. Men för min del ansåg jag det då olämpligt, liksom jag nu med nöje i StatsUtskottet afstyrkt Rotering för Tynderö Socken. Jag kan ej inse, att sådant kunde leda till annat, än att onödigtvis förminska jordens kraft under fredstid, då samma Bidrag i behofvets stund eller under krig kan påräknas genom den redan ålagde extra Roteringen. Den inkomst Staten skulle få genom en vacanceafgift, är alltför obetydlig emot orättvisan att borttaga en frihet från hemman, hvilkas närvarande innehafvare säkerligen dyrt betalt den; och jag finner det i synnerhet olämpligt för exemplets skull, emedan samma förhållande, som nu med Tynderö, inträffar med flere andre orter, hvilka säkerligen icke utan giltiga skäl erhållit befrielse ifrån början. Jag tillstyrker derföre bifall å Utlåtandet. Friherre An char swärd: I anledning af den mening Grefve Frölich biträdt, att Den 7 Maji f. m. vacance-afgifts erläggande skulle vara en lämplig medelväg, täger jag mig friheten förklara, att jag icke tror den frågan höra lill ämnet. Här är blott fråga om att försvara den princip, att sådan jord, som från uråldriga tider varit befriad från ordinarie Rotering, icke kan påläggas någon sådan. På denna grund har jag ansett det vara ganska tillräckligt, att Tynderö Socken fått sig påförd extra Rotering. Men då anmärkningar blifvit gjorde vid Utskottens Utlåtande och återremiss på grund deraf begärd af åtskillige Ledamöter, vill jag för min del gerna förena mig i begäran om återremiss, och anhåller blott, att mine anmärkningar få åtfölja till Utskotten, Friherre Cederström: Här har blifvit yttradt, att intet beslut af Konung och Ständer vore tagit om ordinarie Rotering på sådan jord., som derifrån af ålder varit befriad. Vid 1809 och 1810 årens Riksdag beslöts likväl, att all oroterad jord skulle roteras.
Hadding var blott en liten gosse, när Halfdan dödligt sårades af hämdesvärdet i Svipdags hand. Sitt namn (Hadding betyder »den lockige», »den hårfagre») fick han därför, att han hade ett ovanligt rikt och vackert hår, som han beslutit att icke klippa, innan han återvunnit sin andel i fadrens rike. Skägg fick han aldrig, och ehuru han växte upp till stora krafter och vardt en fräjdad hjälte, liknade han i sina ynglingaår en ungmö. Tor, som gällde för att vara Halfdans medfader och alltid varit hans beskyddare, åtog sig efter hans död hans båda söner. Han förde Gudhorm och Hadding i hemlighet till Svitiod det stora. Där bodde två kämpar, Hafle och Vagnhöfde, som hade jätteblod i sina ådror, men voro hederlige och pålitlige och fördenskull fått Tors ynnest. Tor anförtrodde Gudhorm åt Hafle och utsåg Vagnhöfde till Haddings fosterfader. Orsaken hvarför Tor undanskaffade de båda Halfdanssönerna var den, att han fruktade, att de skulle råka illa ut för Svipdag, som efter deras faders nederlag och död tillegnat sig hela hans rike och styrde det medels jarlar. Svipdag måste förutse, att endera sonen, om han komme till manbara år, skulle kräfva blodshämd på sin faders baneman. Dessutom lär väl Tor, efter närmare bekantskap med Svipdag, hafva märkt, att under ytan af hans glada, raska och behagliga väsen låg förborgadt något af hans farbroder Valands lynne. Svipdag tålde icke att höra Halfdan omtalas, och det var tydligt nog, att han på Hadding öfverflyttat det hat han hyst till fadern. Alfernas lynne tros allmänt vara sådant, att de äro älsklige och välvillige mot dem, som ej förtörnat dem, men mot hvarje annan hämdgirige och svårblidkelige. Ehuru det nu så var, insåg Svipdag, att försoning vore bättre än hat, och erbjöd sig att gifva böter för Halfdans död. Blodshämdens tråd var redan långt spunnen.
Maj:t och räkenskaperna för år 1844 samt blifva ytterligare fortsatta i samma Berättelse och räkenskaper för år 1845, som innan våren komma att aflemnas; hvarföre Styrelsen underdånigst anhåller, att, till undvikande af ett, sorn det synes, öfverflödigt upprepande, få i detta afseende hänvisa till dessa Årsberättelser och räkenskaper, deraf de förra, eller Berättelserna, dels äro, dels blifva i tryck och således äfven för allmänheten tillgängliga. Särskilt torde, då tillgångarne äro blott till ziffran oell rubriker uppförda, utan upplysning om de anledningar till dessa olika rubriker, som räkenskaperna och för Revisorerne i öfrigt tillgängliga handlingar innehålla, bär, i afseende på rubrikerna: oredovisade anslag och qliqviderade äldre län., följande böra tilläggas. De på bolaget för slussanläggningen vid Degerfors och Forshaga uppförda 5,000 R:dr härröra från en af f. d. Strömrensnings-Kommitteen, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 16 Mars och 19 Oktober 1826, gjord utbetalning i afräkning på ett större anslag af 100,000 R:dr, deraf något vidare sedermera ej utgått. Emedlertid lära dessa 5,000 R:dr, jemte en betydligare summa af bolagets enskilta medel, blifvit använda till inköp af jord och andra kostnader för ändamålet; men som arbetet sedermera ej blifvit fortsatt, oaktadt frågor derom äfven vid sednare Riksdagar lära förekommit, och någon antaglig redogörelse ej heller, i afbidan härå, för ifrågavarande 5,000 R:dr blifvit afgifven, fortfara Styrelsens räkenskaper att balansera denna, från f. d. Strömreitsnings-Kommitteens och Stor-AmiralsEmbetets 3:dje Afdelnings räkenskap ärfda, balanssumma. —- De Eders Kongl. Majrts åtskilliga Befallningshafvande, såsom oredovisade, påförda poster bestå uti sådana medel till undersökningars bekostande eiler till särskilda arbeten, såsom Rösåsgrundets genomgräfning i Vester.
Vördsamt Memorial. jR-iksdags-Fullmägtigen frän Kronobergs Län, Johan Johansson, har uti ett.till Hedervärda Bon. de.Ständet ingifvet och derifrån till Lag-Utskottets åtgärd cifvcrlemnadt Memorial, framställt de svårigheter, hvilka skola derigenom tillskyndas gäldskyldige, i synnerhet bland Allmogen, att, till godtgörande af skuld, som de blifvet ålagde att betala, deras fasta Egendom i mät tages och i likstämmighet med Kongl. Förordningen den 57 April 1810 och Förklaringen deröfver den 57 Juni 1811, efter föregången värdering af någon Kronobetjent, med sådan skyndsamhet försäljes, att ägaren såmedelst betages nödigt rådrum att förskaffa sig de penningar, hvilka till Egendomens friande från försäljningen erfordras; i följe hvaraf Johan Johansson alltså yrkat, det omförmälta författningar marte till deras kraft och verkan upphöra; vid förehafvandet hvaraf, enligt hvad Ståndets Protocoll för d. 8 i denna månad innehåller, RiksdagsFullmägtigen Jon Jonsson från Blekinge väckt den Motion, att försäljningen af en i mät lagen fast Egendom borde å Tingsstället under påstående Ting verkställas, samt af Domhafvanden, men icke af Kronobetjente, förrättas. Utskottet, som funnit det vara en i Lag, 5 Cap. Utsöknings-Balken, Borgenärer tillagd rättighet, att för sin behörigen fastställda fordran Iros 476
Angående af Capellmästaren Haeffner sökt ersättning för innehafd lön; i anledning af Kamreraren Anders Peter Evers arfvingars sökte befrielse från ådömd ersättning för af Evers icke innehållen bevillning; angående de i Armeen qvarstående Officerares tjenstgörings-skyldighet; i fråga om stipendiers inrättande för Armeens Officerare, till bevistande af krig utrikes; angående sökt befrielse för FärjemansBolaget i Helsingborg från stämpladt papper på deras båtpass; angående gjord ansökning om förnyelse af 2.'ne så kallade Trollhätte Slussverks Lottsedlar; rörande tryckning af RiksStåndens Protocoll vid innevarande Riksdag och Bihanget dertill m. m.; angående gjord hemställan, om nedsättning i priset förde exemplar af BondeStåndets tryckta Protocoll vid innevarande Riksmöte, å hvilka Ståndets medleipmar utfäst sig att prenumerera; rörande tryckningen af sistnämnde Stånds Protocoll vid denna Riksdag, samt dess afleverering till RiksgäldsContoret; angående ett Tiondeanslag, som skall blifvit frånkändt Lunds Academi; angående af Öfverste Carl Silfversköld sökt ersättning för accord m. m.; i anledning af Herr Ståhles Motion, om uppförande af ett Kongl. Slott vid Helsingborg; rörande verkställighet af den beslutade tryckningen af Landshöfdingarnes sednast inkomne så kallade Femårs - Den 29 Maji. Berättelser; och angående afgifvet förslag till Herr LandtMarskalkens och Herr; r Talmannens representationskostnad. BancoUtskottets : I anledning af väckt Motion, att Instruetionen för BancoUtskottet holde vid Riksdagens början meddelas. LagUt skottets : Med hemställan, att det må Utskottet tillåtas att ytterligare antaga en Canzlist, med arfvode ifrån den 3 Januarii; öfver väckt förslag till ändring af 9 Gap. 1 1 §.
Det var ju »en tokig människas förryckta idéer», jag sökte få mening i, det var onatur, affektation, depravation, möjligtvis med en gnista geni n. b. tyskt geni! Jag bad honom behålla sina anmärkningar för sig själf och låta mig ha mina intryck och fantasier i fred, men det var omöjligt, han var värre än du, när du är svår! I hvar minut kom han fram och gjorde mig uppmärksam på något »absurdt». Han påstod, att han räknat porslinssvanorna i Hohenschwangau och fått upp dem till 167. Han var så oemotståndligt pojkaktig, att jag började skratta. Det var, som om han föresatt sig det och var nöjd, när han bara fått sin vilja fram, ty strax därpå börhanjade slå om: Madame hade rätt, det var ett intressant studium att söka finna någon ledtråd i denna labyrinth af nycker och infall, att fundera ut, hvilka som berodde på medfödd disposition, ärftliga anlag och hvilka fingo skrifvas på omständigheternas och det depraverande »yrkets» räkning. Så kom han in på en annan tankegång och fortsatte: — Om jag till exempel antar, att kung Ludvig varit privatman och bosatt i Arles och hade blifvit ställd inför domstol för bedrägligt förfarande mot gäldenärer eller något dylikt och jag varit hans försvarsadvokat, hur skulle jag ha försvarat honom? Naturligtvis genom att plaidera oansvarighet, ärftliga anlag! — Stackars monsieur de la Colombe, han visste inte, att det var som att sticka hufvudet i ett getingbo, sade Fritz skrattande. — Ja, jag är rädd, att jag blef för ifrig. Plaidera oansvarighet, det var det ömkligaste af allt! Oansvarighet! Allt är oansvarighet och ärftligt nu för tiden, man begår en dålig, en ohederlig, en feg handling — och man skyller på sin farfarsfar och mormorsmor. Man är häftig, man kan inte styra sig, Herre Gud, det rår man inte för, det ligger i blodet, man är nervös, ens mor var också nervös! Nej, det ville jag aldrig vara med om.
Proposition .V? 65. 7 att Carlstads läroverksbyggnad är i behof af en större reparation, som att denna i sin helhet icke kan af stiftets Byggnadskassa bestridas; men då nämnde kassas skuld till Riksgälds-kontoret, ursprungligen utgörande 12,000 R:dr R:mt, redan måste vara till mer än hälften betald, och årliga kapitalafbetalnirigen, 360 Ridr jemte 3 procent årlig ränta för det återstående lånekapitalet, utan svårighet lärer kunna bestridas med de inkomster, hvilka enligt 135 § af Eders Kongl. Maj:ts förnyade nådiga stadga för Rikets Allmänna Elementar-läroverk Byggnadskassan tillfalla, anser jag kassan birra åtminstone i någon mån bidraga till den nu ifrågavarande reparationens utförande. Någon nedsättning i kostnaden för det kring skolgården behöfliga stängsel torde ock, på sätt Öfver-intendents-embetet i underdånighet anfört, kunna ske, och hemställer jag derföre, att Eders Maj:t täcktes endast så till vida bifalla Konsistor i i ansökan, alt till Rikets Ständer nådig framställning må ske om beviljande af ett anslag utan återbetalnings-skyldighet, stort 10,000 R:dr R:mt, till reparation och förändring af biroverks-byggnaden i Carlstad.» Herr Departements-chelen uppläste härefter ett i öfverensstämmelse med lörberörde underdåniga yttrande uppsatt förslag till proposition, sådant det finnes detta protokoll, bilagan N:o 3, vidfogadt; och tillstyrkte Stats-Rädet i underdånighet, det täcktes Kongl. Majit tillåta, att nådig proposition i enlighet med nämnda förslag må till Rikets Ständer expedieras. Hvad Stats-Rådet, beträffande det under förestående punkt upptagne mål, i underdånighet yttrat och tillstyrkt, behagade Kongl. Majit till alla delar i nåder gilla och bifalla. Ex protoeollo K. G. Metzén. 8 Kongl. Majis Nåd. Proposition M 66. Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Jan. 1860, kl. 6 «. tn. Kongl.
Då landet icke äger någon utländsk skuld, hvilket afhvar och en, som ej är invigd i Financernas theoretiska hemligheter, anses för en stor lycka; då Sveriges utrikes handel, utom den missfördelagtiga Finska, icke verkställes med mynt utan med vexlar för egna exporterade varor, kan jag ej begripa hvad utländningen skall göra för Speculationer på Svenska Banken; Utskottets påstående att Sveriges metalliska effecter föllo på samma gång som pappersmyntet, öfverensstämmer icke med rätta förhållan. det. Under Continentalkriget kunde Svenskt jern, landets förnämsta metalliska export, föga eller intet säljas; detta och icke myntets fallande värde orsakade vanpris, efter krigets slut steg jernet småningom och sedan pappersmyn - Den J Maji f. m. IOI tet fallit till 120 i 130 sk. cours åren 181S, 1819 och 1820 till det högsta pris det någon, sin i Sverige hunnit; att det sedan åter betydligt fallit, beror icke af vårt Pappersmynts vanvärde, utan troligen af våra försvarade Handelsrelationer, sedan äfven de förenade Americanska Staterne, om jag ej bedrager mig, ökat Tullen på Svenskt jern. Tillgång och afsättning på varor, tillgång eller brist på mynt, äro de naturliga orsakerna till fallande och stigande priser; man behöfver ej dertill söka några främmande. ”Utskottet anser garantier för myntets bestämda eller säkra värde nödvändiga och att endast då dertill tages nödiga åtgärder, Bankens publicitet kan gagna.” Jag anser publiciteten högt påkallad och högst nödvändig derföre, att dessa garantier nu fela; funnos de, eller om Banken kunde honorera sina sedlar, då vore pubiiciteten icke nödig för Bankens credit. Nu är den nödvändig icke allenast för denna credits återställande, utan äfven för Ständerne, att med säkerhet kunna bedöma huru den bäst skall återställas, huru de äskade garantier bäst skola gifvas och pappersmyntet erhålla ett säkert värde.
Det är visserligen, tyvärr, a.lt för sannt att många finnas, som icke akta för rof, att söka ernå en slem vinning på försäkringsbolagens bekostnad, men det har också icke sällan händt att bolagen genom långvariga kränkande och kostsamma processer sökt att undanslippa en skyldig och rättvis utbetalning, hvarjemte ett mycket gängse bruk förekommer, att ackordera med försäkringstagaren, och sålunda efter lång väntan, utbetala endast en större eller mindre del af försäkringssumman. En enda liten tvetydighet, ett obetydligt formfel, eller en *) Utländska bolag, som hafva agenter i Stockholm, äro: Albert and Medical, Albion, Alliance, Eagle, som öfvertagit Mentor, Economic, Engeneers’and Age, English andlrtsh, Cliurch and University European, Germania, Globe. Northern, L’Imperiale, Janus, • Lifförsäkringsanstalten i Köpenhamn London Assurance Corporation, Magdeburger, National Assurance, National Försäkrings-bolageti Stettin, Pelikan, Phoenix, Providentia, Queen, Royal Insurance Company, Tyska Lifförsäkringsbolaget i Lubeck, Unity, Ultrajectum, Liverpoo and London, Köpenhamns Sjö-assurans-förening, L’loyds Sjöförsäkring, Öger i Drammen, Norska Sjöförsäkrings-sällskapet i Arendal, samt Nederländska Glasförsakrings-sällskapet i Amsterdam. — Summa 34. Bill. till R. St. betydelselös förglömd anmälan gifva ofta anledningar till invändningar och rättegångar, som blifva dubbelt. obehagliga och tio gånger så kostsamma emedan bolagen ické — på grund af polisens lydelse — underkasta sig svensk lag eller domstol. Ett annat oskick förefinnes och praktiseras isynnerhet vid lifförsäkringar; då poliserne affattas på främmande språk, under det att prospekterna tryckas på Svenska. Vill man noggrannt öfversätta vilkoren för försäkringen så skall man rätt ofta finna, att dessa vilkor icke öfverensstämma med de i prospekterna utlofvade fördelarne. Det är lätt insedt till hvilka förvecklingar ett sådant förhållande kan gifva anledning.
Della är nu förhållanden, som för tillfället bär icke äro att befara, men då man ser hvilken farhåga som i allmänhet existerar mot detta embetsmännens alltför stora inflytande, och att det icke saknar hvarken teoretiska eller praktiska skäl, så tror jag att om man lifligt önskar framgång åt den reform som vi äro på väg att börja, så bör man gå försigtigt tillväga och taga hvad som möjligen ulan serdeles motstånd och fruktan kan erhållas. Det är på denna grund jag vågar tillstyrka afslag å denna till öfverläggning framställda gemensamma tanke. Hr Carlheim Gyllenskjöld: Med Gr. Hamilton instämmer jag deri att embetsmännens inträde uti representationen i allmänhet icke kan ur leoriska skål försvaras. Det är likväl ett för vårt land eget förhållande med embetsoch tjenstemännen, dels att de fleste bland dem äro oafsåttliga, dels att hos dem finnes en så öfvervägande grad af bildning, vid jemförelse med flere andra samhällsklasser, att deras uteslutande från representationsrätt derföre blefve en verklig förlust, helst om R. o. Ad. skall härefter välja sina riksdagsmän och således ett inskränktare antal embetsman tillhörande Adeln undfår plats i Riksförsamlingen. Dessa tvenne omständigheter hafva utgjort egentliga grunden till mitt förslag. En annan anledning dertill är den, alt jag, i motsats till livad Gr. Hamilton och Frih. Cederström framställt, har trott mig förmärka att den fordran på representations-reform, som inom vårt land egt rum, har haft sitt förnämsta stöd hos den ofrälse embetsmannaklassen, och vi veta alla, alt det var en ofrälse embetsman, som först afgaf ett genomgripande förslag till re - Den 20 Maj e. m. 351 presentationsförändring. Jag har sökt lära känna allmänna tänkesätt i landet såväl ibland embetmän sota hos allmoge och öfrige siåndsklasser och tror, att den vida största delen af nationen anser icke endast ofrälse ståndspersoner som ega fastighet utan äfven ofrälse erubetsmän som åro med dem jemförliga, böra ega del i nationalrepresentationen.
Hvad angår det af Hr Billström ifrågasatta tillägg, så torde, i betraktande deraf, alt auctionssättet och uppbörden inom städerne är helt annan än på landet, att i stad varorne, i de flesta fall, ej få afhemtas förrän liqvid af inropssumman skett, utsträckning af ifrågavarande stadgande äfven till städerne, icke vara af behofvet påkallad; fördenskull och då ingen motion derom blifvit väckt och riksdagen redan så långt framskridit, tager jag mig friheten hemställa, om icke lt. o. Ad. skulle finna tjenligt att så litet sorn möjligt besvära Utsk. med öfvertlödiga återremisser. Frih. Raab: Jag skall visserligen icke motsätta mig bifall till Utsk:s förslag med afseende å det vigliga skäl, som Gr, Mörner anfört, men jag bar mig bestämdt bekant, att BorgareSt. återremitterat frågan för vinnande af den rättelse, som blifvit satt i Den 17 Mars f. m. 401 i fråga. Hr Ridd.Secret. loide hafva godheten upplysa, huruvida underrättelse ankommit ifrån något annat Stånd i afseende å behandlingen af detta mål. lindert. Ridd.secret. tillkännagaf i anledn. häraf, att ej eller nu prot.utdr. i detta ämne var ankommet från något annat RiksSt. än BorgareSt. Frih. Raal»: Af det skäl jag anfört, att LagUlsk. nödgas afgifva ett utlåt., det må nu blifva aldrig sä kort, sedan förevarande betänk, blifvit, enligt hvad jag bestämdt känner, af ett Stånd åtminstone, återremitterad!, och dä jag ej tror, alt man kan underlåta att fästa afseende u hvad Hr Billström begärt, så fortfar jag i yrkande af äterremiss. Hvad Hr Gr.
Samma verkan synes utöfvas på Göteborgs och Bohus län af samma orsak, hvaremot från Skåne och Halland ej omförmäles någon dylik inverkan från arbetssökande i Danmark. Deremot omtalas knapp tillgång på jordbruksarbetare från Östergötlands, Calmar, Blekinge och Gotlands län, till stor del i följd af sökandet efter större arbetsförtjenst vid allmänna arbeten eller andra företag, deribland sjöfarten. Tab. Litt. O. på följande sida innehåller öfversigt öfver de rörande dagsverkspriserne meddelade Tab. Litt. uppgifterne, hvilka dock ej äro så fullständiga som önskvärdt varit. Orsakerna till de vexlingar, som der framträda, ligga så tillräckligt antydda i det föregående, att jag dervid ej torde behöfva uppehålla mig. Då det ofvan åberopade »Förslag till förändradt formulär för Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes femårsberättelser» afgafs, hade Kongl. Skogs-Styrelsen ännu icke till Eders Kongl. Maj:t inkommit med någon underdånig berättelse, hvarföre det, under afbidan af den statistiskt-administrativa redogörelse i de till skogshushållningen hörande ämnen, hvilken troddes vara att framdeles å bestämda tider förvänta från nämnde myndighet, ansågs lämpligt, att äfven denna vigtiga näringsgren i någon mån gjordes till föremål för Länsstyrelsernas underdåniga femårsberättelser. Sedermera har emellertid berörde Styrelse den 26 April 1862 afgifvit en underdånig berättelse, som i många delar innehåller fullständigare uppgifter än de, 32 Skogshushållning. hvilka öfver samma ämnen blifvit af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande lemnade. Om än sålunda skäl icke saknats, att här, med afseende på vissa skogshushållningen beträffande frågor, dels endast i största korthet vidröra desamma, dels inskränka framställningen till en hänvisning till Kongl. Skogs-Styrelsens underdåniga berättelse, har jag dock, med hänseende till andra af de många hithörande ämnena, trott denna sammanställning, i den mån material och tid det möjliggjort, böra lemna en fullständigare och mera detaljerad öfversigt, desto hellre, som Kongl.
447 predikant vid förenämnde kapellförsamling är af behofvet päkalladt, men de löneförmåner, hvilka församlingen utföst sig eller föreslagit att erlägga, uppgående, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, till ett heräknadt värde af 292 R:dr 20 sk. 4 r:st., icke kunna anses vara för en prestmans tarfliga utkomst tillräckliga, och det torde fä antagas, att kapellboerne, såsom till största delen fattige nybyggare, ännu under längre tid icke i vidsträcktare mån förmå bidraga till denne tjenstemans aflöning, hafva Rikets Ständer till denna E. Ii. M:ts nådiga framställning lemnat bifall. 7:o. Då, enligt E. K. Mäts och Rikets Ständers beslut, den serskilda ränta, som, under benämning af Fahlu kungsgårds-hjelp, utgjorts af vissa hemman inom Kopparbergs, Näsgårds och Säthers fögderier af Stora Kopparbergs län, numera blifvit, emot upphörande af derför medgifven lindring i Bevillningen, afskaffad, bar E. K. M:t föreslagit, att de nuvarande Länsoch Fjerdingsman, samt Färjkarlar, Gästgifvare och Nämndemän inom berörde län, hvilka före upphörandet af ifrågavarande ränta sina befattningar innehaft och af anslagen å samma utskyld varit i åtnjutande, måtte, för den minskning i påräknade löneförmåner, som de genom mcranämnde räntas försvinnande fått vidkännas, å Allmänna Indragningsstalen undfå motsvarande ersättning, hvilken likväl, med undantag endast för länsmännen, såvidt ifrågavarande anslag tagits i beräknande vid bestämmandet af den år 1841 dem beviljade lönetillökning, skulle komma att i mån af ersättningslagarnes afgång indragas, och bar E. K. M:t ansett, att denna ersättning, som borde efter markegång utgå, kunde förslagsvis beräknas till 190 ILdr. Hvad E. K. M:t sålunda i nåder föreslagit, hafva Rikets Ständer bifallit. 8:o.