Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Bed Gudarne om en sådan maka, Karmides. – Jag vill icke bedja om det omöjliga, sade Karmides dystert. – De kunna icke skänka mig henne. – Gör dig endast värdig deras gåfva, och hon skall icke uteblifva. Gud ser, att du är olycklig, Karmides, och han, som är verldens hjerta, skall gifva dig hvad ditt eget hjerta behöfver. – Tror du det, Hermione? frågade Karmides med vek röst. – Tror du, att någon upprättelse och någon förhoppning ännu gifves för mig? Han dolde ansigtet i sina händer. Med hvilka beräkningar han än infunnit sig – i denna stund var han uppriktig och följde de öfverväldigande känslor, som uppsprungit ur hans bättre natur. Det var i sjelfva verket medvetandet af underlägsenhet och ovärdighet, hvilket hade aflägsnat honom från Hermione, sedan han första gången dukat under för njutningslystnaden och sitt blods förförelser. Han hade derefter döfvat sin ungdomskärlek i vilda orgier, men han hade aldrig besegrat den. Den uppträdde med ny styrka, sedan Petros med en vink, att Hermione ännu icke förgätit honom, undanröjt försöken af hans högmod att inför sig sjelf förneka tillvaron af en obesvarad och hopplös böjelse. Och nu hade den plötsligt uppflammat i full låga, i Hermiones grannskap, som han så länge varit beröfvad, vid åsynen af hennes sköna, milda och lugna anletsdrag. Karmides kände en len hand, som fattade hans och förde den ifrån hans panna. Han såg upp. Hermione stod framför honom, och hennes ögon skimrade af en fugtig glans. Karmides blickade djupt in i hennes ögon. Han ville öfvertyga sig, att hvad han såg icke var en synvilla. Då hon sakta drog sin hand tillbaka, skyndade han att fatta den, och hon lät den qvarblifva i hans. – Karmides, sade hon mildt, – prisade vare gudarne! Jag har återfunnit dig. – Hermione! Karmides’ ögon skymdes af en uppriktig tår, men det ljufva leende, som låg öfver flickans anlete, återstrålades af hans eget. Det herrskade en tystnad, som ingen ville störa.
Gubben som en pil efter en ungsraka och började damma på. »Skall det så gälla lifvet, så in skall du inte.» Det vardt nu deras sista nappatag. »Jag ville slippa slå dig», hväste han till gubben och fick honom öfver lifvet. Zakris släppte rakan och dammade på med knytnäfvarne. Olle böjde ned hufvudet, lyfte gubben lätt som en vante och bar honom fram och åter, tänkte ett slag på att kasta ut honom på gården och stänga dörren och gå in till flickan, men kallt var det och gubben var halfnaken äfven den gången. Ingen sade ett ord. Zakris var för stursk att ropa på hjälp. I den mörka förstugan prasslade gubbens skjorta uppe vid axlarne, då han försökte krypa ur taget; det knakade till i lemmarne; det pustades duktigt och en och annan gång sade det törn i väggen, då en fot stötte till. Hunden började skälla ute på gården. Men nu vardt Olle ursinnig af smärta. Han kände hur den andras tänder beto sig fast i hans axel. Det gjorde så vansinnigt ondt. Nu var intet skonsmål längre. Zakris lyftes på nytt från golfvet och klämdes med ett järntag. »Din satan — bits du? — Hade det inte varit för Imbär och modern hade Olle blifvit mördare den kvällen. Men gubben klämdes, så han stönade, bars omkring länge och väl i förstugan, och så kommo de in i köket. Där gjorde Zakris en förtviflad ansträngning så att hans nakna skinn rynkades där Olles tag satt. Hans knä sattes emot Olles lif »Jaså, det är dit du vill. Det var då tusan hvad du är för en nattraka, gubbe. Men nu ska jag bädda ned dig.» Och med det låg Zakris i baktråget, där degen gaf efter och gjorde rum. »Ligg nu här», hväste Olle, höll honom med ena handen, och smetade honom full med deg. »Du ska’ ha täcke, ska’ du — och du ska ha fothus — du har blifvit kall om fötterna, — och så skall täcket dras öfver ansiktet också — och så ska’ du ändtligen sofva godt.» Med det sprang han sin väg.
Jag får således hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på det förslag, att 6:te punkten måtte först behandlas, derefter den 8:de och 9:de och sedan, i sammanhang med Betänk. M 274 litt. A., den 7:de punkten, samt slutligen de 4:de och 5:te punkterne. Jag ber R. o. Ad. behjerta, att vi derigenom erhålla full rättighet att ingå i en sådan diskussion, som Hr Bildt redan börjat, hvilket jag anser vara alldeles nödvändigt, enär man endast genom en jemförelse de olika jernvägssträckningarne emellan kan fatta något afgörande beslut i frågan, eller möjligen bestämma sig för att icke nu öfver någoldera besluta. Hr Bildt: Då Hr Gr. o. Landtm, företog detta Betänk, till föredragning, hemställde Hr Gr. o. Landtm, till det Höglofl. Ståndet, huruvida det ansåg Betänk, böra punktvis föredragas. Dertill svarade R. o. Ad. ”Ja”, och frågan om föredragnings-sättet är således af R. o. Ad. redan afgjord, ehuru sedermera en värd talare föreslagit alt 2:ne punkter skulle sammanslås, hvarigenom R. o. Ad., med frångående af sitt förut rörande föredragningen fattade beslut, skulle derom fatta ett nytt beslut. I anledn. af Gr. Mörners sista yttrande, vill jag svara den värde Grefven, att jag alltid har curage alt begagna mig af min grundlagsenliga rättighet, att uttala min tanke om ett förslag, som jag icke kan godkänna, det må vara framstäldt af den värde talaren eller af någon annan. Hvad åter Hr Hjernes yttrande beträffar, så får jag förklara, alt bans fordringar på granlagenhet synas mig vara allt för långt utsträckta, att nemi. andra talare, derföre alt han eller någon annan anser elt föredragningssätt böra förändras, skulle afstå ifrån sin grundlagsenliga rätt att 204 Den 23 September f. m. yttra sig i bufvudfrågan. Så långt sträcker sig icke min uppfattning af grannlagenhetens kraf. och jag hoppas ändock att icke fela emot dess bud.
Är något af syskonen dödt, njuten dess afkomlingar den rätt, sorn i 2 sägs. 4. Är o ej syskon eller afkomlingar af dem; ärfven då förfäder i andra led, som äro faderfader och fadermoder, moderfader och modermoder. 5 Å- Lefva ej de; dä ärfven den dödas föräldrars syskon. 6 SLefva ej de; då ärfven den dödas förfäder i 3:dje led. 7 $. Lefvå ej de; då ärfven faders och moders syskons barn. 8 §. Lefva ej de; då ärfven de, som äro syskon med förfäder i andra led. g Lefva ej de; dä ärfven den dödas förfäder i fjerde led. 10 <§. Finnes ej arfvinge i någon af de leder, som nu sagde äro, tage den arfvet, sorn sedan är i närmaste led, ehvad han är bakarfvinge eller sidoarfvinge. Äro både ■ bakarfvinge och sidoarfvinge i lika led; gånge sidoarfvinge till och bakarfvinge '‘ifrån. År o sidoarf vingar i lika led, men olika gren; tage då den arfvet, som är af närmare stamfader eller stammoder med den döda; äro de af samma stamfader eller stammoder; varén samarfva. 11 $. Åro bakarfvingar å fäderneoch å möderne-sidan samarfva; tage hvardera sidan hälften, ändå att ä den ena flere arfvingar äro, än å den andra; äro å endera sidan alla döde, falle alltsajnmans andra sidan till. Åro sidoarf vingar å fäderne och möderne samarfva, eller finnes å endera sidan ej någon till; vare Lag, sorn om bakarfvingar sagdt är. Är arfvinge både å fäderne och möderne skyld med den döda; njute då han både fäderne och mödernedel.
Den 28 Maj. 527 H. Exc. Hr Just.-Statsministerns yttrande under debatten är betecknande. Då lian nemi. till försvar för en salarierad tidning, som skall lemna politiska meddelanden och framställningar, säger att derigenom för öfrige tidningar bereddes den förmån, att, enär för framtiden från deras sida dylika meddelanden och framställningar derigenom blefve obehöflige, dessa tidningar i följd deraf kunde minska sitt format och dermed jemväl utgifningskostnaden, må man väl fråga: är detta den sanne vännens råd?! Må man emedlertid val öfverväga den nuvarande positionen och dervid tillika eftersinna, om ej ett möjligen förestående steg från tvifvel och misstanka till öppen brytning kan varda kortare än det redan tagna — från varm hängifvenhet till tvifvelsmål, samt om följaktligen den, som skulle vilja i opinionen nedsätta Reger:n, .skulle dertill behöfva någon lämpligare utväg, än den hon sjelf valt till sitt befästande. Då jag önskar Kongl. Maj:ts Reger, i fortfarande åtnjutande af det anseende och den aktning, hon sig förvärfvat, yrkar jag alltså afslag å Stats-Utsk:ts nu föreslagna hemställan, dervid jag tillika uttalar den innerliga förtröstan, att icke ringaste skymt af misstanka hos nationen må kunna uppstå derom, att Reger:n i denna fråga må synas handlat enligt premisser af Tartuffe och konklusion af Machiavell. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till det förev:de mom:t, dels återremiss deraf och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till detsamma, hvarvid svarades talrika nej, blandade med ja, sedermera propos. på återremiss deraf, hvartill svarades nej, och slutligen propos. på afslag å mom:t, då svaren utföllo med talrika och starka ja, jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Coll., att den benådning, hvarom här vore fråga, icke bordt väcka någon serdeles farhåga för de följder, som blifvit befarade, enär uti det K. Bref, som tillägger CommerceRådet Lenngren omförmäldte förmon, icke finnes det ringaste nämndt om någon rubbning af gällande principer för förvaltningen af Statens medel; utan haK. M:t endast velat lemna en utmärkt förtjent Embetsman, då han efter en långvarig tjenstetid vid hög ålder tagit afsked, det vädermäle af dess Nåd. välvilja, att han för sina få återstående dagar icke skulle sakna något af de inkomster, han under sina mångåriga mödor i det allmänuas tjenst af Staten uppburit, och 2o8 Stats-Utskottets derföre tillåtit honom att få bibehålla det obetydliga arfvode, som här vore i fråga, och hvilket icke ens utgått af Statsmedlen utan af ManufacturDiscontens vinstmedel; hvarjemte K. Coll. upplyst, att CommerceRådet Lenngren aflidit den 16 Nov. 1827, eller innan Revisorernes anmärkning utfärdades, samt att hau således knappt ett år fick åtnjuta den honom i .Nåder tillagde förmån. Då K. M:t, på sätt förbemält är, i Nåder tillåtit numera afledne CommerceRådet C. Lenngren, att vid sitt afskedstagande få jemte lönen bibehålla det arfvode af 160 R:dr, han under sin tjenstetid af ManufaclurDiscontFonden uppburit, kan Utskottet väl icke annat än, lika med Revisorerne, anse detta Nåd. beslut innefatta ett undantag från Författningarnes allmänna stadgande i afseende på Embetsman, hvilka vid viss ålder erhålla afsked med pension; och Utskottet tror, att Författningarnes föreskrift i denna del är redan så bestämd, att det förklarande, hvarom Revisorerne gjort hemställan, icke är af nöden. Som likväl det undantag, som vid nu ifrågavarande serskilta tillfälle ägt rum, innebär ett bevis af K.
Ehuru anledning icke synes vara för handen att, i följd af hvad i berörde hänseende blifvit erinradt, uti förevarande § göra någon ändring, får dock Utskottet, som funnit den uti § 2 af Bevilinings-stadgan meddelade föreskrift i Iråga om bevillning »lör särskilda byggnader, som äro till boställen anslagna,» tarfva en närmare bestämmelse, huruvida antingen fastighetseller inkomst-bevillning bör erläggas, då icke hela byggnaden är lill boställe upplåten, hemställa, att slutet af § må erhålla det tillägg, som bilagda förslag innehåller. §§ 19 och 20 hafva blifvit återremitterade af Ridderskapet och Adeln, men af de öfriga Stånden bifallna; och då något annat skäl för återrernissen icke framställts, än den af en ledamot gjorda erinran, alt, »i afseende på sporllerne och deras beräkning, olika åsigter vid denna fråga gjort sig gällande,» hemställer Utskottet, alt Ridderskapet oell Adeln måtte, lika med öfriga Riks-Stånden, gilla Utskottets förslag. S 21- Presteoch Bonde-Stånden hafva bifallit hvad i denna § blifvit föreslaget. Deremot är densamma återremitterad af Ridderskapet och Adeln. Borgare-Ståndet, som godkänt första momentet, bär återremitterat hvad § i öfrigt innehåller. Såväl hos Ridderskapet och Adeln, som hos Borgare-Ståndet, har anmärkning blifvit gjord vid den af Utskottet föreslagna grund för lefnads-kostnadernas beräknande i visst förhållande till den hyra, som af den skattskyldige erlägges; och har dessutom i Borgare-Ståndet yrkats ogillande af stadgandet att, sedan förluster, af hvilka kapitalet drabbats, afräknats från egarens kapital-förmögenhet, han skall erlägga bevillning för den ränta, återstående kapital-beloppet anses lemna.
Till hjelp för de nödtorftig», är denna låne-bank inrättad emot skälig ränta. Låne-banken hestridde alla omkostnader. Jag tror mig redan sagt nog härom, till styrka för min tanka, att Svenska Banken inrättades på samma grunder som den i Amsterdam. Med ingen annan kan den jemföras. Och att således Svenska Bankens bestämmelse är, att mottaga metaller mot reverser af papper utan ränta, kallad BancoSedel. På denna växel-bank är en låne-bank inrättad. Nyttan häraf är onekelig, så iänge låne-banken bibehåller ett relatift förhållande till växel-bankenj så länge är crediten orubbelig; ett afvikande härifrån bereder myntets försämrande ; antingen måste då växling med magtspråk upphöra, eller skulle snart hvalfvén tömmas. Men sedan det rätta förhållsndet nu hunnit stadga sig, sorn |r 48 till 126, set jag ej vådan af att tilllita växling efter denna uagefära cours. Då Bu endast handel och vahru-mängd förmår sätta ett värde på pappersmyntet, utan minsta tillhjelp af fonden, måste efter min tanka, Svinsta växeloperation af fonden, sätta ett Siämdare värde, som då aldrig kunde sänkas, Sien väl sätta papperet en mohn högre i Whtn Den j 6 Februariii. 813 de. Om växling blef tillåten efter 126 sk. cours, vöre vår Bank ungefär i samma tillstånd som emellan 1800 och 1809; fonden tror jag är ungefär densamma nu som då j och sedelstocken reducerad efter 126 sk. cours, visar ungefär samma summa. Handel och näringar äfvensom enskilta behofvet af större eller mindre rörelse-capita], medtaga så sedelstocken, att jag tror en obetydlig utvexling skulle komma i fråga, synnerligast om Capitalisterne få tillfälle insätta sine capitaler i Discontactier, hvarom jag längre fram skall nämna$ skola de säkert begagna denna förmon framför den att utväxla silfver, som ej kan lemna dem någon ränta.
Men anteckningen i Landaboken: "dominium är till Kronan” eller till enskild person, kan ingalunda åberopas såsom bevis, att slädsel-rätteu åtminstone till en del kyrkohemman vid den tiden (1569) icke tillkom kyrkorna. Mycken möda har i detta måls behandling blifvit — jag vågar sägaförspilld på vederläggningen af den saitsen, ali slädselrätlen alltid foijer landgillet. Uppställd såsom absolut kameralistisk dogm vore| den utan tvifvel falsk, men dess motsats vore det icke mindre. Hemman och jordar kunde blifvit till kyrkor donerade och testamenterade med förbehåll af någon viss del af egandeeller nyttjande-rätten; till andra deremot hade kyrkorna genom köp, gåfvor, testamenten m. m., förvärfvat full egande-rätt. Men här kan ej vara meningen att förfäkta någon viss theoretisk satts; frågan är endast om ett verkligt factum. Då bör Landaboken sjelf först rådfrågas. Enligt Juslitiae-Ombudsmannens ofvan åberopa - 36 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 182. de transsumt, finnes der vid ett enda hemman (Torup fol. 47), anmärkt: ”Städsmål och härligheten är till Kronan” och vid ett annat Q Jonstrup fol. 154) ”dominium med städsmålet häfver socknepreslen”; men deremot vid större antalet af dem, för hvilka någon anmärkning är bifogad, namnes blott dominium, men icke städsmålet, såsom Kronan eller någon annan dominus förbehållet. Månne icke häraf bör slutas, alt dominium eller herrlighet icke var förenad med städsel-rätten, der sådant icke uttryckligt angifves? således ej vid flera, än vid de två nämnda hemmanen?
Jag begagnar tillfället att äfven utsäga min tanke rörande dessa i eu sednare tid införda ålders-kategorier, som genom allt för långt drifna distinktioner, minskat den effektiva styrkan af styrmän och matroser, och som icke funnos, åtminstone icke med så utsträckta fordringar, under Ludvig den XVI, Ludvig XV och Ludvig XlV:s regeringar. Det är ett ämne, hvartill jag för öfrigt har i afsigt att återkomma. 4:o Har sjöinskrifningen till numeråren minskats, eller syne* anledning vara att den kommer alt minskas, i följd af jernvägarne* skadliga inflytelse pä Hodrörelsen? Svar: Vi äro beklagligen ännu så fattige på jernvägar, att del snarare är af de förhållanden man med sannolikhet kan förutse, än af någon redan vunnen erfarenhet, som ledning må bernias till utredandet och besvarandet af denna fråga. Och det visar sig t sjelfva verket, att jernvägarne i Frankrike icke ännu kunnat göra rörelsen på floderna någon skada. Skola de göra det framdeles? —• Man tvekar att yttra sig, då man vr.l alt den fortgående tillökningen af vagnar för personers förskaffande (kallade omnibus), långt ifrån att hafva föranledt minskning uti antalet af andra slags åkdon, tvertom har ökat del. Hvarje ny industri, såsom järnvägsoch ångfartygs-rörelsen, förorsakar uti andra likartade industrigrenar, rubbningar, ombildningar, inskränkningar. Allt delta sker icke utan ett ögonblickligt störande af de redan befintliga förhållandena; me» snart återgå sakerna igen till sin förra jemnvigt, och stundom derutöfver.
Tullinlraderne åter för införde utländska varor emot half tull, inkotnne från Norrige, hvarest derförinnan hel Norrsk tull måst erläggas, men hvarigenom en sådan införsel nära nog kan anses förbjuden, hafva under ifrågakomne tid uppgått vid Dufeds gränsetull endast till 7,959 Kalr 27 sk. samt vid Funäsdalens gränsetull 1,165 » 33 » En genomgripande tidsenlig reform uti tulloch handelsförhållandena med och öfver Norrige samt tillåtelse till transito varusändningar är, pä sätt jag förut yttrat, af största vigt och utgör en lifs fråga för denna provins, hälst när en underlättad kommunikation till och från Norrige kan tillvägabri ligas. § 4. 3*o li i tuli 3'tii ‘foll Bl i Biff. Kammarverk. Bifogade tabell utvisar Länets hemmantal, onera och statsbidrag. Laga skiften hafva fortgått i ungefär enahanda förhållande, som under föregående åren. Enligt uppgift från Landtmäteri-kontoret hafva 8* Ardels mantal, fördelade på 112 skifteslag och 466 hemmansdelar samt med en ägovidd af 377,465 tunnland, blifvit skiftade. 42 hemrnansåboer äro vid dessa skiften ålagde att utflytta från deras gamla boldstäder; och har statsbidrag för gård-uttlyttningar under åren 1851 —1854 blifvit beviljadt till belopp af 2,117 R:dr 21 sk. 2 r:st. Något sådant bidrag för år 1855 är ännu icke meddelad t, men föreslaget till 584 R:dr 4 sk. 4 r:st. Banko. Från krono till skatte hafva blifvit försålde 3omantal. och utan lösen omförde 20 ijg » &a 55^ mantal. Efter tilländalupne frihetsår hafva i skatt ingått 395^ mantal. 20 Förslag till ständig tiondesättning inom Härjeådalen har blifvit uppgjordt och af Konungens Befallningshafvande pröfvadt, men beror ännu på vederbörlig stadfästelse.
N.-o 21^. ler kunnat uppgöras i enlighet med ordalydelsen af Rikets Ständei-s begäran, enär Lag-Verket hittills ieke kommit i det skick, sorn den underd. skrifvelse!! förutsätter; samt till alla dessa skäl jemväl bör läggas, att det för säkert kan antagas, att den möjligen återstående tiden af Riksdagen är alldeles otillräcklig för fullbordande, å Rikets Ständers sida, af en utförlig granskning af Civil-Lagförslaget och ännu mera för en sådan granskning af förslagen till både Civiloch Criminal-Lag, och en fortsatt tidsutdrägt måste vidare uppkomma genom de ytterligare granskningar i Högsta Domstolen och Stats-Rådet, hvilka, till erhållande af E. K. M:ts Nådiga sanction vid denna Riksdag å nuvarande Ständers förslag, skulle erfordras, i saknad hvaraf alltsammans korame att bero på nya beslut vid ett annat blifvande Riksmöte; så få Rikets Ständer härmed i underdånighet tillkännagifva, det. Rikets Ständer anse berörde förslag till allmän Civil-Lag ej kunna vid innevarande Riksmöte till slutlig granskning företagas, hvarken i dess helhet eller till vissa allmännare grundsatser eller till serskilda delar.
Uppgift på de arbeten, som af Landtmätarne vid Afvittringsverket i Norrbottens län blifvit verkställde åren 1856—1860. Mantal, föreslagne, afvittrade och skattlagde. Antal förslagsvis afvittrade. År. Affattade och beskrifne. Föreslagne till områden åt gamla hemman, nybyggen, torp oeh lägenheter. Föreslagne att afsättas såsom öfverloppsmarker. rå- eller skiftesO P ö P (-3 o? P * *-< cP O p § p P Cfq crq CD P !*! o P O: CD >-i O ►Ö p: Oq CD CD CD Inrösningsjord. Afrösningsjord. 3 Sr1 o a B -b c+- en 05 pj Summa. Inrösningsjord. Afrösningsjord. Impedimenter. Summa. Inrösningsjord. Afrösningsjord. Impedimenter. Summa linier. Rotering. Bränvinsminuteringsoch utskänknings-afgifter m. ra. 15 Allmänna bevillningen har för perioden utgjort 123,358 R:dr 89 öre samt resterne för år 1860: 316 R:dr 8 öre R:mt. Af denna tablå visar sig, att resterne i synnerhet å statsmedel från och med år 1857 varit betydligt större än under det nästföregående året af perioden. Orsaken härtill är att söka dels uti 1856 års missväxt, dels ock under följande tider uti större på högre rätts pröfning beroende bötesbelopp, dels slutligen uti omöjligheten att inom räkenskapsåret indrifva de förökade stubböresmedlen särdeles från lappmarkens spridda innevånare. Hvad rotering sverket angår, torde endast behöfva åberopas, hvad senaste femårsberättelse derom innehåller, med tillägg allenast, att, oaktadt genom nya hemmans inträdande i skatt och roteringsskyldighet under perioden någon lindring kunnat beredas de öfverroterade hemmanen uti deras tunga, deras onus emellertid är ganska kännbart och först inom en ännu temligen aflägsen framtid torde kunna utjemnas till en rättvis och likformig fördelning på länets roteringsskyldiga hemman.
T y de g i j h en r i y a allmosa ' och hedra mig ned sin&amp; l@- par i det syftet, citt * världens goda nzå tillfalla clenz o&amp; de m å f&amp; blifua vid sina äresiälle ?~ och ' dc1 shza synder, 9 m a genom denna yttre fran~gåhg clrä23es den goda vi (ju~i i c7en2. J! !er,z onz clzr vill iils7ia mig af hela ditt 7$ikta och intef $LY&amp; zttogi~ mig, så sh11 jcq. draga dig till nzig genom m ' n 7I; iirle7c, li7csonz nzcignetaz dra ge^ till sig järnet och jag s7iall sluta dig i tnina armar, 7~vi17iu &amp; ro så starlia, att ingen förmår biinda denz zq~p, s&amp; hårda astt ingen mii7i; tar böja clenz, s&amp; @, fia citt de dofta of alla väZlzt7~ter och ingen li7cnelsa 7 m j k med de tiliy, s0112 värlcleiz 7 i ~ l l a 7jztjka. Jungfru Marias ord till sin dotter. N ä r jcg AörcZe, att &amp; MZ s7culle födas qf a 2 jzcngfm och &amp; terlöscc, v u ~ l d m, fattade jag en så stor kade7c till 7zonon2, att @ g endast tän7cte p&amp; Gzid och intet &amp; stundade uton2 7aono9~~.
BorgareSlåridet. BondeStåndet. V 40 b. V 40 å. Kolmätning inom Bergslagen, angående Ytlerli gare i ämnet , , , , , , , , , , , Svar på återremiss , , , , , , , , , , , Kolning till afsalu, om rättighet dertill för aboer å kronohemman och nybyggen i Rikets norra Provinser ptt>tttttitt»rittttttt Kongelfs stad, arreudefri upplåtelse af åtskilige smärre tomter vid Bohus raserade fästning tili Svar på återremiss »>,>,>»>>> » Kongl. Brefvet den 25 September 1777, om förtyd ligande deraf ttPittttttttttttttt Svar på återremiss , t t t t t » t > Sammanjemkningsoch Vult rings-proposition ttttiitttitttttt Kongl. Majlis Nådiga övar , , , , , , Kongl. Maj:ts Nådiga Tal å Riks-Salen den 27 Ja nuari 1841 tttt*iii*9tt>tittttft Kongl. Majrts Nådiga Tal å Riks-Salen vid Riksdagens afslutande den 16 Juni 1841 Kongl. Majrts Nådiga Svar: t'.o i anledning af åtskilliga utaf Rikets Stäi - der vid innevarande Riksdag antagne Grundlags-förändringar ,,,,, 2:o i anledning af dito dito , , , , , , , , , , , 3;o i anledning af åtskilliga utaf Rikets Stän der vid innevarande Rik dag antagr e Lagförändringar Konow, Major, pension ät , Korist ridare, utländske, om för but for dem a t < kringresa i Riket ttttt»tt»Jtt»titjt Konunga-grafvarne i W reta och VV.rnhems klo sfer, anslag till deras reparation; se Anslag för en gång, h).