Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa ingreTT^n ung bildad flicka, af god familj, dienser blandas väl tillsammans, äggen P i önskar plats som sällskap och slås till skum och ett glas arrak tillhjälp i huset. På lön fästes ej sättes. Man bestryker formen väl med afseende. Svar till » Marie », Sölvessmör och låter puddingen koka i vatborg, p. r. [2400] ten 4 timmar eller längre, men aldrig under denna tid. OBSERVERA.! En ung, bildad, svensk flicka, af officersfamilj, önskar plats i Sverige, Norge eller Finland, antingen som lekRönnbärsgelé (lindrande för brösttris och sällskap eller värdinna i ett sjuka). Bären härtill duga endast, så hem, då hon äfven är villig åtaga sig länge de äro vackert röda och saftiga. läsa med mindre barn. Små pretenTill hälften betäckta med vatten, kokar tioner. Svar till » A. A. 1890 », Karlsman dem så länge, tills man tycker, att hamn, p. r. [2101] de saftat sig bra, silar dem och inkokar saften som vanlig gelé. Jag förvarar all fruktgelé i kaffekoppar, binder papper öfver, som jag prickar med med vana att deltaga i inom huset fö- nålar. V i d uppstjälpningen har man refallande göromål, önskar plats i god då trefliga små puddingar. familj för att biträda med nämnda sysslor. L ö n fordras ej, men den sökande Berberis till sylt. Liksom med vinbär klipper man de enskilda bären från kvisönskar blifva ansedd såsom medlem af familjen. Svar till » M. N. » inlemnas ten; till garnering för puddingar och [2393] söta rätter syltar man små hela kvistar. å Iduns byrå, Stockholm. Matlagning-. Syltning. En ung, anspråkslös Hicka, Men till garnering för gurkor, pickles (Forts, å följ. sida.) LEDIGA PLATSER. En anspråkslös lärarinna, kunnig i musik, språk och vanliga skolämnen, kan få plats nu eller i början af nästa år i ett stilla och enkelt hem på landet. Eleverna äro trenne flickor, af hvilka två hafva genomgått folkskolan.
» Gherchez la femme » lyder ett yttrande af en polischef i Paris, ett yttrande som sedan öfvergått till ett bevingadt ord; och ville han därmed antyda, att orsaken till de flesta upprörande, djupt ingripande händelser ytterst vore att söka hos kvinnan. Långt mera träffande fjorde man säga: » Gherchez Vamour », ty finns det också knappast en man, i hvars lif kvinnan ej spelat någon roll, så finns det äfven helt visst endast ett fåtal mänskliga väsen, till hvilket kön och hvilken folkstam de än må höra, i hvilkas tillvaro kärleken icke vid någon tidpunkt utöfvat sin makt. Visserligen förekomma äfven förskräckliga afarter af kärlek, hvilka ej förtjäna denna upphöjda benämning, och som stå som en hädelse af denna höga, heliga känsla, men söker man dessas upphof, så finner man dock ursprungligen kärleken, om än orätt uppfattad. Och nu till fåfängan! Den anses många gånger som en af de harmlösa odygder, som öfverlägsna andar medlidsamt bele, som i Mirza Scahffy. första rummet blott hänföras till kvinnan, och som man därför ej heller tillägger någon Hungern och kärleken, säger man, äro de särskild vikt. Att kvinnan ofta brukar vara inflytelserikaste faktorer, som länka människoU t r u s t a d med en stor portion fåfänga är ett lifvet; de äro mäktiga att skapa lycka och faktum, som icke heller kan bortdisputeras; olycka; mer än en existens ha de bringat på likväl vågar man väl kanske i genomsnitt fall — r&gt;ch komma att göra det, så länge antaga, att kvinnans fåfänga låter sig nöjas världen står. Den tredje i detta krafternas förmed att i toalettfrågor och ' liknande banala bund, som man kunde tillskrifva ett likartadt insaker få göra sig gällande, under det att flytande, är fåfängan. Endast att tillfällena, den hos mannen brukar antaga farligare didå denna förderfbringande träder i dagen, äro mensioner. Den man, hos hvilken fåfängan vida sällsyntare än hvad angår kärleken och blott visar sig i den oklanderliga habiten, ett par stiliga mustascher och de styfva, nedhungern.
Ständer torde då blifva mera benägne att gifva ett nödigt anslag för arbetets utförande på 3 år, i hvilket läll kasernen blefve lika snart färdig, som nu varit afsedt, då K. M. begärt medel att utgå under 6 års tid. Återremiss torde icke till något gagna, då en sådan utredning, som man sagt sig önska, icke torde åligga Stats-Utsk:t att verkställa. Jag anhåller således om bifall till Utsk:ts framställning. Hr Montgomery, Robert: Jag instämmer h. o. h. med Hr von Troil. Statens tillgånger äro verkligen redan så hårdt anlitade, att man måste gå högst försigtigt till väga, och icke besluta andra anslag än de aldra nödvändigaste. Hvad detta beträffar, så torde det kunna utan olägenhet anstå till nästa riksdag, då hela beloppet kan beviljas på 3 år, hvarigenom kasernen blir lika fort färdig i alla fall. Jag anhåller således om bifall till hvad Utsk:t hemställt. Frih. Sprengtporten, Jak. Wilh.: Det synes mig vara på tiden, att denna fråga, som flera gånger förut stått på våra riksdagars föredragningslista, bringas till sin lösning. Att nu uppskjuta densamma ytterligare är ganska farligt, då ett dylikt exempel lätt kunde komma att följas äfven af nästkommande R. St:r. Mig synes, att man borde nu bevilja åtminstone så stor summa, som erfordras för att bringa sjelfva hufvudbyggnaden under tak; och i denna syftning anhåller jag om återremiss af denna punkt till Stats-Utsk:t. Hr Reuterskjöld, Fabian: Att R. Skr skulle vid nästa riksdag blifva villigare att gifva ett större anslag för detta ändamål, än de nu kunna vara att gifva ett mindre, har man egentligen ingen anledning att hoppas, och jag anser derföre att det af alla erkända behofvet bör redan nu fyllas. Men då Utsk:t ansett den ifrågaställa platsen för kasernens uppförande icke vara tjenlig, emedan denna plats vore behöflig för andra ändamål, anhåller jag, att de begärda medlen måtte ställas till K. Den 26 Mare e. tn. 329 M:s disposition, med rättighet för K.
Därför ska’ ni inte bli förnärmad. Ert bref var inte mycket innehållsrikt men i alla fall psykologiskt intressant. För det man läste mellan raderna den lilla fröken Alma Hagbergs förtjusning öfver att ha företagit sig något så opassande som att gå och hvissla på Gustaf Adolfs torg i skymningen. Men fröken Alma Hagberg är frisinnad och emanciperad – hon lär till och med hålla på med att utge en samling småfröken-noveller, har jag hört – och det generar henne inte alls, utan hon berättar tvärtom med omisskänneligt koketteri att hon gick och hvisslade om kvällen – o fasa! Jag ser er gå der på torget och jag hör er hvissla, tyst, nästan ohörbart med en så innerlig belåtenhet öfver att gå och hvissla på sjelfva Gustaf Adolfs torg. Ni tycker att det tar sig ut och ni är helt förälskad i den lilla genretafla, ni lagar. Det är jag för rästen också, d. v. s. sansadt och hyggligt som en modern ung man nuförtiden är förälskad (och inte i er utan i genretaflan med er!) Det retar mig obeskrifligt att jag inte också kunde vara på torget vid den tiden. Jag känner på mig, att om jag hört er hvissla hade jag ögonblickligen kommit fram till er och viftat med svansen. Ja, nu har jag inte mer tid att ge er i dag. Det tar så förskräckligt på hjärnan att skrifva bref till en ung dam inför hvilken man gerna vill hålla illusionen uppe, att hon icke må ana hvilken idiot till och med en annars ganska skapligt begåfvad ung man kan vara – ibland. (Här har ni tillfälle att säga en godtköpskvickhet!) När kommer er bok? Jag hoppas, ni skickar mig den. Jag vill låta den ske rättvisa och det vill säkert säga, att jag måste vrida nacken af den. Jag fruktar den blir ovanligt dålig. Men det rår ni inte för. Det är tidens stora sjukdom att små fröknar nödvändigt ska’ skrifva noveller och proverb. Men det ska’ inte hindra mig från att personligen tycka ganska bra om er. Tror jag. Till sist kan jag inte neka mig nöjet att hänleda er uppmärksamhet på att detta lilla bref också kvantitativt innehåller mer än ert.
Däruppe i skogsbacken sökte de göra sig fina. De knöto om hufvuddukarna, torkade skorna med mossa och tvättade sig i en skogsbäck. Och mor Anna Stina sökte lägga ett veck på Ingrids tröjärm, så att ej rispan skulle synas. Gumman suckade, då hon såg på Ingrid och blef rent hopplös. Det var ej bara det, att hon såg besynnerlig ut i de kläder hon fått låna af gumman, och som alls ej ville passa henne. Men syster Stafva skulle väl aldrig vilja taga henne i sin tjänst, så svag som hon såg ut. Det var som att städja en vindfläkt. Flickan kunde ej göra mer nytta än en sjuk fjäril. Så snart de voro färdiga, gingo de vidare utför berget ned mot sjön. Det var bara korta sträckan väg. Så kommo de in på herrgårdsområdet. Jo, det var en herregård! Där lågo stora vanskötta åkrar, hvilka skogen höll på att växa ned i och fylla med träd. Där var bron, som förde öfver till ön, så skral, att de trodde, att den knappast skulle hålla, tills de gått öfver den. Där var allén, som från bron ledde upp till boningshuset gräsbevuxen som en vall, och där låg ett nedblåst träd kvar tvärs öfver vägen. Där var vackert tillräckligt uppe på ön, så vackert att där väl kunnat ligga ett slott. Men i trädgården fanns ej en planterad blomma, och i den stora parken kväfde träden ut hvarandra, och svarta snokar slingrade fram på de gröna, dyiga vägarna. Mor Anna Stina blef orolig, då hon märkte förfallet och gick och mumlade för sig själf. – Hur kommer detta sig? Är syster Stafva död? Låter hon det se ut på detta sätt? Annat var det för tretti år se’n, då jag sist var här. Hvad i Herrans namn går åt Stafva? Hon kunde ej tänka sig att det kunde finnas sådan oordning på ett ställe, där Stafva fanns. Ingrid kom sakta och motvilligt efter henne. I samma stund hon satte foten på bron, hade hon märkt, att de ej bara voro två, som gingo där, utan tre. Det var någon, som kommit emot henne där, och sedan vändt om och följt med henne. Ingrid hörde inga steg, men den där, som följde dem skymtade fram alldeles bredvid henne.
Han var helt civil klädd i svarta kläder utan några ornamenter, hon likaledes helt enkelt, öfverhufvud bedrar man sig storligen om man, såsom vanligt är, tror att allt här skall vara så fint och putsadt och praktfullt och grannt. Det förundrade mig storligen då jag kom från Hamburg, der alla gå så fina, att här se menskorna gå så enkelt och flärdlöst. Man kan ingenstädes, tror jag, i verlden vara så ogenerad som här, blott man är anständig. Jag kan här gå i skjortärmarne utan mössa och huru helst jag vill, utan att någon förundrar sig eller gapar på mig derföre; är jag trött, sätter jag mig att hvila på trottoiren eller på någon trappa eller hvar helst jag vill på en gata, och ingen observerar mig, om jag är ingen i vägen. Här har jag sett betydande män och anständiga fruntimmer gå ganska simpelt klädda, utan puts och grannlåt, och jag sjelf har under hela tiden jag var i Paris sällan haft väst på mig. Men hvad som är nödvändigt för, och här anses höra till en anständig klädnad är hatt, förutan hvilken man ej kan komma in på vissa ställen. Så hände mig de första dagarne att jag i sällskap med några andra gick en afton på en studentbal, men vid ingången måste lemna min mössa och käpp i förvar hos en gammal fru vid ingången och derföre betala 20 kop. Detsamma hände mig sedermera ännu på några andra ställen, dock ganska få, och på trots kunde jag ej förmå mig att lägga mig till hatt. Men a propos af den studentbal på hvilken jag var, så hölls den i en trädgård under bar himmel och på en slät plan på marken, upplyst af lampor som hängde rundt omkring i träden. Maken till munterhet och fröjd har jag nästan aldrig sett. Såsom bekant, är dansen Parisarnes och Fransosernas hufvudnöje, hvarje söndag, måndag och lördag äro här på otaliga ställen och för alla stånd baler. De förnämas assembléer skola här, liksom öfverallt i verlden, vara tråkiga och stela; men de danser jag här sett, dels i trädgårdar, dels i danslokaler uti staden, af studenter, handtverkare, handelsbokhållare och arbetskarlar, äro de muntraste och gladaste jag i dansväg kan tänka mig.
Detta förhållande medförer, enligt Utskottets tanke, den olägenheten att en möjlig menings-skiljaktighet emellan dessa båda ordförande, skulle kunna verka ganska ofördelaktigt på kominunalärendenas gång, hvaremot mora enhet och kraft synes vara att vinna genom en bestämd föreskrift att kommunal-stämmans ordförande äfven alltid tillika bör vara ordförande hos Fullmägtige. Utskottet tillstyrker derföre, att § 31 ändras i denna riktning, hvarigenom åter blir nödigt, att i § 28 göra den ändring, att ordföranden i kommunal-stämman är sjelfskrifven Kommunal-fullmägtig. Ifrågavarande §§ skulle då erhålla denna lydelse: § 28. Kommunal-fullmägtige utgöras af kommunal-nämndens genom val utsedda medlemmar jemte ordföranden i kommunalstämman och så många särskildt af kommunal-stämman valda ledamöter, att hela antalet Fullmägtige blir fyra gånger så stort som medlemmarnes i kommunal-nämnden. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 161. 19 § 31. Ordföranden i kommunalstämman är Kommunal-fullmägtiges ordförande. Kommuual-fullmägtige välje ibland sig en vice ordförande. § 33. Ett i denna § icke omförmäldt ärende, som icke torde böra åt Kommunalfullmägtige anförtros, är val af Lands-tingsmän och af Elektorer för sådana vals anställande. Ett annat icke heller omförmäldt ärende, som, enligt Utskottets tanke, likaledes bör åt kommunalstämman uttryckligen bibehållas är justering af de i 66 § omnämnda skatteöressamt debiteringsoch uppbördslängder. Utskottet har dessutom till förekommande af hvarje möjligt missförstånd, ansett det böra tydligarö än som skett utmärkas, att val af Nämndemän och af Elektorer för Riksdagsmannaval, äfven i sådana kommuner, som hafva Fullmägtigc, fortfarande böra verkställas å kommunal-stämman, enligt de för sådana val särskildt meddelade föreskrifter. Med iakttagande af dessa tillägg och ändringar samt med någon omflyttning af §:ns olika punkter, så att de mest likartade komma hvarandra närmast i ordningen, skulle således denna § erhålla följande lydelse:
att mördaren, röfvare», landsförrädare» och förgiftare» förblandades med dråparen och egendoms-rättens förnärmare, ehuru deras gerningar likafullt vore och erkändes vara olika, så vore förslaget icke antagligt, såsom saknande rättvis tillä mplighet i ihy, att brottens skiljagtigheter eller qvalificationer voro förbisedde, men likväl enahanda ,§traff blifvit föreslagna, hvilka skulle falla tungt och rättsvidrig! på den mindre brottsliga. 5:o af Herr Bagge, som erinrat, att Utskottet äfven bort fästa uppmärksamhet vid så beskaffade straff som det, hvilket omtalas i Kongl. Brefvet den 24 April 1754, deruti stadgas, att, utom dödsstraff, föregåenBih, lill R. St. Fröt, 1840. 7 Sami, i AJd, 21 Haft. 2 10 Lag-VIskottets Utlåtande , N\0 71. de spöslitning må ådömas den, som antingen af ledsnad vid lifvet eller för att undvika kroppsstraff’ för begånget brott, föröfvar mord. 6:0 af Herr Gezelius, som ansett förslaget leda till rubbning i det sammanhang, som i all lagstiftning borde finnas emellan hvarje grad af biott och de straff, som derå borde följa. 7:o af Herr Gråa, som funnit den föreslagna förändringen ej kunna ske isoleradt, utan böra verkställas endast i bredd med en förändring i bela straffsystemet. 8:0 af Herr Lagergren, som hufvudsakligen yttrat sig i öfverensstämmelse med sin vid förra Betänkandet bilagde reservation. I öfrigt hafva bland ledamöterne af de respective Stånden, flere instämt uti anmärkningarne; men andre deremot talat för bifall till Betänkandet.
Den desides sed.an vårterminen 1861 existerande föreningen föf yapenöfningar, om hvars verksamhet undpr sednast förflutna akatjeopska läseår särskild berättelse blifvit (Bil. litt, B) afgifven, har i medeltal räknat ett antal af opakriflg 200 ipedlempiar, ett antal visserjjgep ringa i förhållande till studept-korpsens storlek, rpen dock särdeles tillfredsställande, om i betraktande tagas de svårigheter, med hvilka föreningen haft att kämpa. Den förnämsta orsaken till dessa svårigheter, är utan tvifvel student-korpsens genom ständigt ombyte af medlemmar yörliga och föränderligt natur, hvilket har till följd, att större uppoffringar för beredande af för ändamålets vinnande nödiga anstalter ej lätteligen kunna åstadkommas, då de enskilda medlemmarne endast under en jemförelsevis kort tid på platsen Qvarstanija och ega tillfälle att njuta frukterna af sina ansträngningar, Emellertid har på föreningen^ bekostnad ändamålsenlig skjutpaviljon blifvit uppförd och så väl målskjutningssorn exprpja-gevär pnskaffade, äfvensom särskilcj instruktör blifvit aflönad. Ännu lider dock föreningen brist på passande exercis-lokal, ep brist, som för en skarpskytte-korps af nu ifrågavarande beskaffenhet medför stora och väseqdtliga olägenheter. Då på de rum, till hvilka föreningen hittills beredt sig tillträde för sipå pfpingar, endast omkring 20 man, och äfven dessa med svårighet kunnat rymmas på en gång, hafva öfningarne måst fördelas på ett större antal timmar i veckan, af hvilka de flesta varit mindre lämpliga med afseende på studenternas tidsindelning för öfriga göromål. Mångå hafva af denna orsak sett sig nödsakade att från deltagande i öfningarne afstå, äfvensom instruktör-arfvodet för hvarje deltagare derigenom blifvit fördyradt.
Huru kom det sig väl, att denne onkel Jonas, som hon höll så mycket af, plötsligt föreföll henne så motbjudande? Hon såg honom med de små korta benen i de strama damaskorna, med sitt skalliga hufvud glänsande af värme och det runda ansiktet lysande rödt s o m en hummer. Hon erfor en rent lekamlig smärta af att tänka på h o n o m. Hon skulle ha velat springa till världens ände för att aldrig behöfva se honom mer. Bidrag mottagas med tacksamhet. L o g o g r y f. En forntida statfman sitt land gaf la gar och stiftade d l äfven mig. Se ' n blef t o i staten lugnare dagar, — nu gåtan väl tyds re ' n för dig? Om icke, så ock jag dessutom dig sä- ger, att nio små delar mitt hufvudord äger, och sedan du letar nog fort utur dem af småord en samling jämt trettiofem. Ett utrop utaf både fröjd och smärta. Hvad göra du bör om du bar ett hjärta. Hvad växten måste först i jorden. En mycket gammal kung i norden. En man, som folket bjöd att dansa. Hvad blef på kopparn, du glömt att ansa? När halt för blind — hvari de falla. En gudom falsk i böljan kalla. En buske grön än i vinterns drifva. Hvad lärarn stundom plär pojken gifva. Så grym en härskare förr i Rom. Hvad Stina gjorde, när kungen kom. För katoliken ett heligt namn. En gud i skogarnas dunkla famn. Hvad finns på människroppens yta? Hvad hördes bonden till bästen ryta? Till lilla vännen, hvad är väl vägen? Hvad bli de båda, om han är trägen? Ett husdjur kändt mest i höga nord. En flod som, sköljer Italiens jord. Hvar sånggudinnorna pläga gästa. Hvad mången sökt har i spjället fästa, när lifvets börda har känts för tung. En hofvets tjänare — alltid ung. 1893 sida, om hon blefve anledningen till, att det goda förhållandet mellan dem och onkel Jonas blef brutet.
Lika med en föreg:de talare får jag således fästa upmärksamheten derpå, att Reg.F:n ovilkorligt binder Konungen vid skyldigheten att ingenting besluta, utan att förut hafva inhemta! uplysningar och råd af ansvarige Rådgifvare, att 38 § i samma Reg.F. till och med gör Konungens beslut ogiltiga, så vida de icke kontrasigneras eller utfärdas af en ansvarig Embetsman, och alt slutligen icke blott R. St:rs Const.Utsk. är, enl. 106 § i samma lag, berättigadt att för tillstyrkanden af något deremot stridande, eller af öfverträdelse!- af allmän lag, ställa Rådgifvarne under Riksrätt, utan ock R. St:r i 107 § hafva sig förbehållen den rätt att, derest de finna dessa Rådgifvare icke hafva ”iakttagit Rikets ”sannskyldiga nytta” eller ”icke med oväld, nit, skicklighet och ”drift sitt förtroende-Embete utöfvat,” hos K. M. anmäla Sin önskan, ”alt Han ville utur StatsRådet och från Embetet skilja ”sådana Rådgifvare.” Jag har mig icke bekant, att något lands grundlag så uttryckligen och tydligt konstruerar ett konstitutionelt statsskick eller åt representationen inrymmer en vidsträcktare makt alt tillse, det de Ministrar, som betjena. Konungen, upfylla Sin pligt och att, i följd deraf, Regenten icke gör ingrepp i folkets och representationens rättigheter. Om således det konstitutionela statsskicket här i landet beklagligen icke alltid är en sanning, så bör detta icke skjutas på grundlagens räkning, utan på den splittrade och bristfälliga representationens, som ännu bibehålies såsom ett arf efter andra tider, en annan samhällsställning, och isynnerhet andra förhållanden mellan de elementer, hvaraf denna representation är sammansatt. Jag kan ej eller finna, att det parlamentariska styrelsesättet är oförenligt med nyssnämnde sladganden i Rikets fundamentallag. Tvertom anser jag detta styrelsesätt derifrån härleda sig såsom en klar följd.
Tillkommer: från anslaget till Skrifmaterialier m. n. till Departementets Kansli-Expedition 300: — Departementets Kommando-Expedition, 1852 års anslag Krigs-Kollegium, d:o 27,176: — Tillkommer: från anslaget till Skrifmaterialier ocf Expenser för Krigs-Kollegium m. fl. verk 1852 års anslag . 900: Generalitets-Staten, Topografiska Korpsen, Artilleri-Staben, Öfver-Kommendants-Expeditionen i Stockholm, Kommendants-Staten, Krigs-Akademien, Allmänna Garnisons-Sjukhuset, Rese-Stipendier för Militär-Läkare, d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o Trpt 14,900 37.500 35,940 17,680 186,669 6,000 ( Indelta Arméen. | ' i Kavallerioch Infanteri-Regementerne (derunder Förslagsanslag för Jemtlands rotering 1,900: ) Penningar, 1852 års anslag 228,039: 10. 4. Tillkommer: Löneförhöjning till 29 Regements-Läkare å 100 R:dr Ersättning genom förändring i Salpeter-hjelpens utgörande 5,835: 42. 4. Afgår: Indelta räntor: 1852 års anslag Afgår: Till kontanta anslaget öfverflyttad ersättning för Salpeter-hjelpen . • S:ma eller i jemnt tal . Indelt Spanmål: 1852 års anslag 19,798 T:r 16 k:r Tillkommer: Afgår: i händelse 10 %.
Ståndet. b. & 34 b. 134 a. a. i* 34 b. v 34 b. V 34 a. a, |g 34 b. ; 34 b. | 35 b. ¥ 35 b. IS b. i 34 b. A 34 1. b, V 34 få 34 V 34 h. V 34 a. a. 34 b. | 34 b. | 35 V 35 bit 34 aII 34 b. I 35 BorgareBondeStåndet. Ståndet. a. a. 34 b. y 34 b. ti 34 b. V 34 a. a, j’s 34 b. y 34 i b. b. I b. ' 35 35 b. * 34 b, V 35 34 a. a. ¥ 34 b. A 34 bV 34 a. a. j’5 34 34 34 4 34 ] 35 ¥ 35 13 34 b. v a. a. b. V b. bIs 34 b. f 35 34 a. a. {, d. if* G. C/q cr~ 7^ t—3 < T7 2- S cr g ra > i n 3 '/q eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut • Underdånig Skrifvelse. TT O63 W 1 ca n> H0 rvRidd. 0. PrcsteBorgareBondeN:o N:o| Pag. Adelli. Ståndct, Ståndet. Ståndet. N;o §• Grundlags-ändrings-T?ors\ager, de af Riks-Stånden I a. a. y 34 ) 32 godkände: uppgift derå , , , 3 —■ 4 2 ¥ 34 v 34 y 34 f 34 , , om formen för beredningen deraf; se Regerings-Formen §. 56, 2 mom. §. 8i, samt Riksdags-Ordningen §. 2g. Grundskatt erne: med deras utgörande gemenskap ägande ämnen; se Markcgångsprisen.
Dräng Utfordring för 1 Häst Stockholms Krono Bageri. Krono Bagare c Proviant Dräng - . 4 Bagare Gesäller ä 64 R:dr - Upsala Slotts Magazin. lotts Skrifware» förwaltar Magazmec för stn indelta Slotts Skrifware Lön Upsala Bränneri Magazin. l Waktdräng - » - Norr Telje Magazin. 1 Magazins Förwaltares Lön. Hushyra . Linköpings Magazin. r Förwaltares Lön Hushyra Norrköpings Magazin. Förwaltare som bor i Kronans hus - Magazins Skrifware 2 Magazins Drängar, L 48 R:d. Wadstena Magazin. Nivard'» af Bagare-Gesällerna hafIwa desiuwm >>ut!t antingen 2 Lisp. — Vorrt eller z risp. mjukt Brön r s uL,raden hwarwid de fpnaS böra biL-l-Sllak66 Z2 33 l6 , vm MaaazinShusen för Kronans Kräkning'Mas, kan LLaktdrörgs. <Lönen indragas. 36 Joni Slotts -Skrifware -SvAlan L tllförene indragen, sL sunes bani Lön böra hyttas pä Exlpectance Sta ten, ine» likwäl ntgä till fullt belopj lLsoni utgörande blott hälften af de, bestSdda-ajlöningen under tjenstgi ringstiden. Betjeningens Namn.