Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mörners begäran om återremiss får jag erinra, att 112 §:n icke eger sammanhang med den återremitterade 50 §:u, hvarföre af sådant skäl en återremiss här icke är behöflig och jag anhåller derföre om bifall till §:n. Gr. af Ugglas: Änlednm till den af Utsk. vidtagna förändring är just det af Hr Rosenblad omnämnda, nemi. tvifvel, huruvida Pröfnings-komitéer egde, att utan anförda besvär vidtaga rättelser i Taxerings-komitéernes åtgärder. Detta tvifvel har kanhända sin för - 4U2 De u 1 i M a j e. m. klaringsgruud deruti, alt, då del af Utsk. nu föreslagna stadgande' fanns i de äldre Bevillms-förordningarne intill år 1825, Pröfningskomitéerne lill följe af den ändring då gjordes, icke ansägo sig kunna förändra Taxerings-koiniléernas åtgöranden med mindre, än att de skattskyldige anförde besvär. Hvad åter angår Gr. Mörners yttrande, angtde orden ”rättmätige belopp”, sä, med åberopande af samma skäl jag anfört vid 50 och 78 §§:ne, torde jag få fästa upmurksamheten på, att man icke förmycket bör utpeka, att värdet ä hemman efter minimitariffen bör jemkas. Sä kan stadgandet tolkas. Att de skola vara jemförlige, fanns i §:n förut. 1 §:n förekommernemi. uttrycket: ”med afseende på Statens och medborgares anspråk på jemlik beskattning”. Hr Bråkenhjelm har sagt, att Utsk. inlåtit sig i för inånga specifikationer och derigenom äfvehtyrade att förglömma någon. Jag vägar dock tro, alt ifrägavar. §:s bestämmelser afse alla i Bevillms-förordn. förekommande frågor och alt någon således icke blifvit utesluten. Jag anhåller om bifall till §:n. Hr Bråkenhjelm: Jag tager mig friheten, att i anledn. af Gr. af Ugglas senaste yttrande fråga, lill hvilken kategori Gr:n vill hänföra de inom Stockholm befintlige kommissionärerne, antingen till näring eller rörelse.
För fastighet, som innehafves af landtbo eller arrendator, röste innehafvaren. Ej må egaren kunna sig förbehålla, att för sådan fastighet rösta. Enka, frånskild hustru eller ogift qvinna, som myndig är, ege i kommunalstämma rösträtt utöfva. För omyndig röste förmyndaren. Ej må för samfäld egendom flera än en person talan i kommunalstämma föra. För bolag må bolaget eller dess styrelse och för oskiftadt bo delegarne i boet ombud utse. För näring eller rörelse, som under borgenärers förvaltning står må ej röstas. § 12. Till förebyggande af de missbruk hvartill en obegränsad frihet att på grund af fnllmagt utöfva rösträtt lätteligen föranleder, har Utskottet ansett det böra stadgas, att ingen får vid kommunalstämma föra talan såsom Ombud för mer än en röstberättigad. Något egentligt skäl att äfven godkänna så kallade valsedlar finnér Utskottet icke, då en kommunalmedlem, som omöjligen kan personligen inställa sig vid ett förekommande val, i allt fall har sig öppet lemnadt att der bevaka sina intressen genom befullmägtigande af ett ombud. "V äl har Landshöfdingen von Troil uti sin ofvanberörda reservation yrkat att vid val icke ens fullmagt borde få gälla, men de olägenheter reservanten af ett motsatt stadgande befarat synas Utskottet nog förebyggda genom det nyss föreslagna tillägget, att ingen får uppträda som ombud för mer än en röstberättigad, hvadan ock Utskottet anser det åsyftade ändamålet tillräckligt vinnas genom uteslutande af paragrafens sista moment. Utskottet tillstyrker således att § 12 erhåller denna lydelse: Röstegande vare berättigad att sin talan och rösträtt i kommunalstämman genom fullmagt på annan man öfverlåta, dock må ingen på grund af fullmagt föra talan för mera än en röstberättigad. Fullmagten Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 161. 17 Fullmagten skall vara antingen skrifven och underskrifven af utställaren samt med dennes sigill försedd eller ock af utställaren underskrifven och med två vittnens underskrift bestyrkt. § 13.
En motsvarighet, dock riktad åt andra håll, skulle vi allt också kunna upptäcka på kvinnosidan, när en varmare känsla råkar bli obesvarad eller motiga förhållanden göra sjä- larnes förbund omöjligt att realisera i enlighet med giftermålsbalken. — Kanske har det alltid varit så, fastän poeter och andra romantiska framstä.llare af lifvet ha bortkrånglat våra idéer om den historiska realiteten. 271 Man talar i vår tid särdeles mycket om pessimismen, både såsom en filosofisk doktrin och som en omedveten eller åtminstone oresonnerad lifsprincip. Jag för min del tror ej mycket på det allvarliga i den principen, då jag aldrig haft den turen eller oturen, hvilket det skall vara, att träffa på mer än en enda man och ett enda fruntimmer, som själfva tycktes mig taga saken på fullt allvar. Men när jag senast råkade dem, hade han blifvit botad från en envis magkatarr och hon hade blifvit gift, och Ödet hade till på köpet fogat så, att de blifvit gifta med hvarandra samt voro lyckliga som ett par turturdufvor. För resten veta vi ju, att den filosofiska pessimismens nyskapare (ty idén är gammal), Arthur Schopenhauer, var en gammal förhärdad egoist af värsta sorten, och att den hvilken vidare utbildat läran, Edvard von Hartmann, är en lycklig familjefader, hvilken aldrig skrifver djupsinnigare om Nirwånas sällhet, än när han vid sin goda aftonpipa hör sin vackra fru spela upp en ringdans för småttingarne på salongens wienerflygel. Och Ibsen, som är den pessimistiska lärans poet i Nordanlanden och mycket längre omkring, anses till oeh med själf dansa solo af glädje för lyckta dörrar hvar gång han får en ny orden. Alla tre ha de emellertid förvridit hufvudena på en hop godt folk, och Ibsen kanske värst. Det senaste och ett bland de sorgligaste exemplen på följderna af frasens välde (och se där en af de stora farorna i våra dagar!) lämnar den bedröfliga historien om denne unge man i Jönköping, som ville » dö i skönhet » och satte sin idé i scen på det sätt vi veta.
Gammal – och intet att minnas! Han hade hört olyckskamraternas träben stöta i golf och trappor der ute; – fattigmans barn, ditsända af socknen. Hvarför inte han så väl som de? Derför att han icke ville resignera! Derför att han kommit till lifvet för att lemna ett spår efter sig, slå sig en väg, bryta igenom! Derför att det i hans sinne jäste ett kaos af obundna krafter. Der var det icke sjukdomens slappa ro. Det var strid mellan anden och materien. Det var den dömde, som reste sig upp emot rättvisan och skriade: du har ingen rätt till det! Framtidsplaner, förhoppningar, äregirighet... skulle det grusas allt, innan det hunnit resas ett hvarf på dess stolta byggnad! Det kom ett drag af seg, brådmogen viljekraft i hans ansigte. Kallt och hårdt strök det hän deröfver och gjorde det beherskadt som en mans. »Quand même, quand même», upprepade han tyst och tänderna betos tillhopa. Kunde lifvet neka honom hvad det gaf alla andra? Han ville gripa det för strupen. Möjligheterna måste det gifva honom, han begärde ju inte mer... bara de möjligheter andra kastade bort! Resten berodde af honom sjelf. De fina läpparne krökte sig i trots. Vaktmästaren kom in släpande på ett schatull, satte det på soffan och slog upp båda dess delar som om det varit en bok. Ynglingen låg och såg på, med en sjuklings småaktiga nyfikenhet. På sin svarta klädesbotten sutto knifvar och instrument, blanka, starka och ordnade i rader. De blinkade hvasst. »Hvad skall det der vara till?» »Jo se de ha ju inte velat göra någon operation förr än vår egen professor kom hem», svarade vaktmästaren, »men nu menade Fina det var bäst vi hade allting tillreds, för vår professor han är inte ängslig, han, och det dröjer inte länge innan han klipper till.» »Hå nej, jag vet det nog», svarade ynglingen likgiltigt, »det var han som skar der första gången också, den gången ute på landet. Men det här ville han inte göra utan att ha tillgång på andra läkare.»
Men ett stort bevis, att de ej kunnat blifva fördolde, är att Herr Hjerta redan känner dem. Hans Excellence Herr Grefve Mörner, idolph Göran: Sedan jag redan af en skickligare talare blifvit förekommen i hvad jag, i anledning af sednare anmärkningar, ernade anföra, skall jag endast utbedja mig, att få fästa uppmärksamheten på några af de synpunkter, under hvilka jag tror, att det af Konungen nu meddelade nådiga förslag till Instruction för Rikets Ständers Revisorer bör anses, för att derigenom lemna Ridderskapet och Adeln tillfälle att dermed jemföra halten och riktigheten af de anmärkningar, som blifvit gjorde. Konungens förslag har, efter min tanka, två hufvudsakliga syftemål. Det ena, att förekomma Rikets Ständers önskningar, i afse - 7» Den 9 F e b r u a r i i f. m. ende på en vidsträcktare granskningsrätt, och att gå dem deruti till mötes. Jag tror, att Konungens förslag ådagalägger fullkomligen denna afsigt. Det andra, alt bestämma, reda och förtydliga ordningen, i hvilken denna granskningsrätt skall utöfvas. Jag tror det är nödigt, vid alla möjliga dylika förhållanden, alt man endast begär sådant, som skäligen kan verkställas. Jag har hört yrkas, att Rikets Ständers Revisorer skulle sträcka sin granskningsrätt till en obestämd tid, innan räkenskaperne voro afslutade. Men jag frågar, hvad vore det för en granskning, sorn verkställdes utan behörig kännedom af hela målet; och huru kan en redogörelse vara fullständig, derest den ej är afslutad, och man således ej ser håde början och resultat? Då StatsContoirets räkenskaper ej kunna afslutas på kortare tid än två år, emedan det ej kan erhålla uppgift förrän efter två år om beloppet af alla de utgifter och inkomster, som på mångfaldiga orter dels anordnas, dels i små summor inflyta, så mätte redogörelse ej kunna alfordras, förr än den är verkställd; och det är detta, som säkert är grunden till stadgandet i 68 §. Riksdagsordningen, att Revisionen skall innefatta två års afslutade räkenskaper.
Slutligen och hvad angår, G) frågan om nedsättning af en komité för utredande af de ämnen, hvilka nu utgjort föremål för utskottets behandling, äfvensom det af riksdags-fullmäktigen Anders Benglsson väckta förslag om lifgifvande från trycket af ett sammandrag af nu gällande författningar rörande presterskapets löne-rättigheter moni hvarje stift; så enär, med afseende å det slut, hvaruti utskottet vid afgörande af dessa frågor stadnat, de af motionärerne föreslagna åtgärder torde blifva utan allt ändamål samt endast leda till betydliga kostnader, för utskottet vid sådant förhållande tillstyrka. att framställningarne, så i ena som andra hänseendet, må förfalla. l)e förändrade bestämmelser, i fråga om bvggnads-skyldighet å prestgård, hvilka af riksdags-fullmäktigcn J. Bergström och Petter Pettersson blifvit yrkade, anser utskottet utgöra en fråga af den beskaffenhet, att densamma bör jemväl af Lag-utskottet behandlas; vid hvilket förhållande gemensamt utlåtande af de förenade utskotten i anledning af motionärernes framställningar i denna del torde fö afgifvas. Stockholm den 20 Juni 1848. Häremot anfördes följande reservationen nemligen, vid punkten litt. B., af riksdags-fullmäktigen Petter Jönsson från Jönköpings län emot utskottets tillstyrkande uti lista och 2idra momenternai ”Emot det beslut höglofl. utskottet uti 2 punkten af ofvanstående betänkande fattat, får jag mig reservera, emedan å de motioner, som blifvit väckta inom det stånd, Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 96. 43 jag tillhör, ej blifvit fåstadt det afseende, som med dem åsyftats, nemligen att bereda någon nedsättning i det högre presterskapets aflöning, åtminstone på de ställen, der en sådan utan skada kunde ske. Till vinnande häraf hade jag trott, det en komité bort nedsättas inom hvarje stift, bestående af lika många prester som åhörare, utan någon kostnad för statsverket, för att afhjelpa de missförhållanden, som nu på flera ställen ega rum, utan att göra någon rubbning i det nu tjenstgörande presterskapets betingade rättigheter förr, än vid deras afgång.
Betydlig inkomst af skogarne erhålles ock genom kolning till de inom länet belägna många Jernbruk, dit kol försäljes från de fleste länets socknar; men af de stora skogstrakter, som äro belägne i nordvestra delen af Helsingland invid gränsen emot Dalarne, Herjeådalen och Jemtland, har, i anseende till det långa afståndet till hafskusten och brist på lättare transport-medel, ännu icke kunnat beredas annan inkomst än den, som, utom förmånen af vedbrand för eget behof, kunnat genom pottaske-tillverkning åstadkommas. Priset på kol är mycket olika, men dock i allmänhet högre i Gestrikland, der Bergsbruket sprider arbetsförtjenst i alla socknar af provinsen, än i Helsingland; och är det högsta pris, som för denna vara kunnat inom detta län betingas, 8 sk. banko för tunnan. I den mån skogarne upphöra att af större menigheter samfälldt begagnas och blifva emellan hemmansägare fördelade, synes allmogen bättre vårda dem, men skogshushållning efter nyare methoder har allenast af några få Bruksägare blifvit införd. Bergsbruket. Ehuru anvisningar på silfveroch kopparmalm förekomma på särskilda ställen inom länet, och hågen till deras efterspanande icke kan anses vara försvunnen, då under de år, hvilka denna berättelse omfattar, 20 silfver-och blymalmsanledningar samt 31 kopparmalms-anledningar jemte 2:ne anvisningar på nickelmalm utgjort föremål för inmutning, har likväl icke något enda af de flera försök, hvilka blifvit gjorda till erhållande af dessa ädlare malmsorter, hitintills ledt till upptäckten af en samlad och lönande fyndighet. Af dessa grufvuförsök må särskildt nämnas Fjellbergs blymalms-skärpning i Thorsåkers socken, Stafsbergs koppargrufva i Hedesunda socken, Nätsjö koppargrufva i Loos socken samt de af det sig så kallande Loos grufve-bolag i Ställstensberget inom sistnämnde socken företagna grufarbeten, alla gäckande de mer och mindre grundade förhoppningar, som vid dem varit fästade, ehuru de föranledt betydliga kostnader.
Till förekommande emedlertid af allt för stor vidlyftighet, anse Utskotten sig, ulan att äfventyra Ståndens ogillande, kun - 'Lags. Allm. Besv.- o. Oec.-Vtsh. Vil. N:o 71. 3 na förbigå de många serskilda, Stånds-Ledamöters namn, som i ämnet yttrat sig, så snart icke alldeles enskilda åsigter fordra deras upprepande, samt i korthet sammanfatta alla de anföranden, sorn, fastän skiftande till formen, hafva samma innehåll och syftning, nemligen förslagets fullkomliga 0- gillande, helst de för sådant ändamål framställde skäl till större delen finnas upptagna i redan tryckta skrifter, såsom än i förra Riksdagens förhandlingar, än i en från Hedervärda Bondo-Slåndet vid återremissen bifogad och äfven inom Högvördige PresteSlåndet åberopad brochure, med titel: ”Några olägenheter, som inträffa vid antagandet af den föreslagna förändringen med Rikets Mått, Mål och Vigt,” samt slutligen och förnämligast i Herr af Forsells emot Betänkandet afgifna reservation, till öfverensstämmelse hvarmed de fleste enskilde yttranden hufvudsakligen upplösa sig. Hvad alltså, för alt tillvägabringa det nya Mått-systemets förkastande, i allmänhet är vordet anfördt, låter, utan förbiseende af någon väsendtlig omständighet, hänföra sig under följande påståenden : ätt nemligen delta system med sitt vetenskapliga värde saknar hvad som egentligen skulle befrämja dess antagande, användbarhet i allmänna lifvet och dagliga rörelsen; att den deri upptagna decimalräkning väl kan vara lämplig 2 Lagt. Ålim.
I anledning af Bonde-ståndets härifrån skiljaktiga beslut anser Utskottet sig böra erinra, att de ifrågavarande, af Utskottet föreslagna och af öfriga Riks-stånden godkända afgifts-beloppen visst icke innefatta någon förhöjning, utan snarare nedsättning Bill. lill B. St. Utlåtande N:o 15. i nu gällande karle-afgifter för utgående expeditioner, enär mera än 2 ark med den fordna, dragna expeditions-stilen inrymmas å ett. ark med den nu stadgade; hvartill ytterligare kommer den lindring i rättegängsskrifters karlering, som blifvit medgifven i afseende å handlingar, hvilka ingifvas till Irsta Afdelningens embetsverk. Utskottet får således inbjuda Bonde-ståndet, att, med frånträdande af sina ofvannämnda beslut, godkänna Utskottets af öfriga Stånden antagna förslag. 1 afseende å 4 § 1 mom. och den der uppställda tarif för rättegängsskrifters och andra handlingars olika kartering vid särskilda embetsverk och myndigheter, har vidare Borgare-ståndet antagit den förändring, att handlingar, sorn inlemnas, borde utföras sålunda: lista afd. 2:dra afd.- 3:dje afd. Deduktioner och konlra-deduktioner ... 2 R:dr 25 öre Alla andra ansökningar och förklarings-skrifter fria 25 öre 25 » Bilagor fria fria fria. Detta beslut innefattar dels en förhöjning från 20 lill 25 öre för ansökningar och förklarings-skrifter, som ingifvas till 2:dra afdelningens embetsverk, dels ock utsträckning af afgifts-friheten för bilagor, äfven då dessa till embelsverken af 2:dra och 3:dje afdelningarne ingifvas. I förra hänseendet afviker beslutet frän den i allmänhet följda grundsatsen för rättegängsskrifters kartering med högre belopp i högre instans. 1 sednare fallet torde icke heller samma skäl, som föranledt afgifts-frihet för handlingar, hvilka ingifvas till lista instans, ega tillämplighet vid de högre, annorlunda organiserade embetsverken.
Om utförseln och införseln vore lika fri, skulle i hans tanka handels-balancen säkrast bibehållas i jemvigt, och den stora skiljaktighet i prisen på serskilda Orter, som man nu ser inträda, ej kunna äga rum: 2:o Af Herr Grefve Mörner, A. G., att Utskottet måtte anmodas närmare uppgifva på hvad sätt, och med hvad villkor en fri export af Landtmanna-varor må kunna befordras. Vid besvarandet häraf, har Utskottet icke trott sig böra underlåta att tillkännagifva, huru oväntadt Utskottet funnit, det någon kunnat anse Utskottets Betänkande innefatta antingen direct, eller indirect tillstyrkt hinder emot Svenska produeters utförsel, då så väl det åter-remitterade Betänkandet, som äfven en blott flyktig kännedom af Författa sungarne i detta afseende, i synnerhet den om en fri Victualie-l andel af den 51 Augusti 1815, tillräckligen upplyser, att utförseln af sådana slags varor, som i Herr Friherre Wr angels motion nämnas, med högst få undantag, och hvilka nästan ensamt innefatta Skogs-efFecterna, icke allenast icke ar förhindrad, utan ej en gång belagd med hälften så stora Tullumgälder, som införseln a£ samma slags varor. För öfrigt, och af samma anledning, har Utskottet, sorn uti frågan om SkogsefFecternas export afgifvit serskildt Betänkande, io tlésv. och Ekon. ijtsk. Ettäaknnden. 563 ke kunnat eller behöft rut föreslå några nya Villkor för samma varors export» eller i något afseende göra tillämpning af de, till vinnande af samma ändamål, författade anmärkningar vid det återremitterade Betänkandet, hvilket dessutom de öfriga 3:ne RiksStånden behagat gilla. Riksens Högloft. Ståndets Allmänna Éesoärsoch Ekonomiutskotts Utlåtande i anledm ning af gjorde anmärkningar vid dess afgifna Betänkande om inrättande af ert Besparings Bank till förmon för fattiga arbetare. Detta Betänkande, som af Höglofl.
Hartmansdorff ordat, synes mig mer än upvägas, den synes mig öfvervägas genom den farhåga, man å andra sidan billigtvis skulle kunna hysa, att en motion, vid nästa Riksdag väckt om denna lagstiftningsfråga, till beredande genom LagUlsk., lätteligen knöde, i anseende till . en öfverhopande mängd af ärenden inora 13 H. 20 306 Den 18 Oktober f. nr. nämnde Utsk., röna det ödet, att LagUtsk., sorn visserligen Rara fä många mål att handlägga af vida mer ingripande, riksgagneligt vigtig beskaffenhet, än detta jemförelsevis må befinnas äga, upsköte med behandlingen deraf, hvadan det tilläfventyrs sedermera ieke blefve färdigt med sitt förslag; då deremot Const.Utsk.-s redan afgifne förslag, som vunnit R. Sirs bifall, ligger färdigt redan från Riksdagens början, för att af R. St. afgöras. K. M. lärer också under mellantiden till nästa Riksmöte säkerligen mycket väl medhinna att låta utarbeta en lag af det .innehåll R. St. önskat. Således hefuinas många och goda skäl tala för bifall till Utsk:s hemställan; hvarom jag för min del vördsamt anhåller. FIr Hjärne: Hr von Hartmansdorff har tillagt mig ett yttrande, sorn jag icke haft. Han har sagt att jag yttrat, att om man begär att K. M. skalle vid nästa Riksdag afgifva förslag till civillag i ämnet, så kunde man derigenom blifva på förhand försäkrad att K. M. vore benägen att bifalla grundlags-förslaget. Detta har jag icke yttrat, men jag har sagt, att om denna civillag föreslogs af K. M., så vöre R. St. säkra om, att denna lag blefve gällande, om den af R. St. antogs, sådan den förefnnnes i K. Detta har jag ansett vara af synnerlig vigt för behandlingen af grundlags-förslaget vid nästa Riksdag. Det är ganska lätt alt föreställa sig marchen af detta förslag vid nästa Riksdag. Om ett sådant förslag af K. M. afgifves, som R. St. nu äro på vägen att begära, om R.
Detta lagbud synes mig, åtminstone, så länge som det finnes inskränkningar för yttranderätten, böra ovilkorligen i hvarje Riks-i dagsberättelse föranleda till en uppgift på verk.' ningarne af den HofCanzlersEmbetet uppdragna inspectionsrätt öfver dagblad och periodiska skrifter; om nemligen förändring mot förr ägt rum; om den synes embetet fördelagtig eller ofördelaktig för yttranderättens utöfning; om förhållandet synes embetet sådant att inskränkningens upphäfvande nu med fog bö? kunna sökas, Många hade trott i denna Riks<Jags-berättelse få läsa att, på förekommen anledning, och i kraft af Instruetionens 19 §, underdånig anmälan blifvit gjord hos Kongl. Majit ombehofvet för ett folk, som har Grundlagar, att vid Rikets första läroverk offentliga föreläsningar öfver dem må hållas, Då vår Constitution uppställer såsom en grundsats: fullkomlig likhet i åtnjutandefe af allmänna rättigheter och fördelar, har det oroat mången att i den nya skolordningens f:sta Section 5 Cap. 4 §, finna ett stadgande, sorn står i strid med ofvannämnde grundsats. Enligt detta stadgande nemligen blir den föw sta frågan som förelägges. den blifvande raedb Den 18 Februarii, borgaren, vid sitt första 6teg på det offentliga lifvets bana, vid sitt inträde i den offentliga skolan som på folkets bekostnad underhåller denna, ’’om han kan styrka att han genom egna tillgångar, eller andras bekostnad kan sig vid läroverket uppehålla” och skulle han svara, att han det icke kan, utan att han, såsom andra före honom gjort, bygger sitt hopp på Guds försyn och fromma menniskors kärlek så får läroverkets Rector honom icke inta-ga,” om än han i den fattige gossens blick skulle ana en Lindjkjöld en von Linnet en Polhem. Jag förmodar att hvad jag anfört gör tillfyllest till reservation af folkets rätt, och till bevittnande att jag fullgjort min Riksdagsmannaphgt, och torde föröfrigt mitt memorial få åtfölja remissen af JustitiaeOmbudsmannens berättelse. Herr Reutersvärd, Pehr Adam:
» Jägmästare 1,400 » » Öfver-Jägare 1,200 » samt för Krono-Jägare 300 » Som Utskottet redan tillstyrkt Rikets Ständer att bevilja och ställa till Kongl. Majlis disposition ett årligt reservations-anslag af 100,000 R.dr, att, utom annat, användas till aflöning åt de till skogs-staten hörande tjenstemän, samt, såvidt Rikets Ständer sådant bifalla, tillgång icke kommer att saknas för en af behofvet påkallad reglering af ifrågavarande tjenstemäns lönevilkor, hemställer Utskottet att Herr Prosten Wåhlanders berörde motion måtte lemna* utan afseende. Stockholm den 6 Oktober 1857. Sammans. Slats-, Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.-Vtskottets Utlåtande M 81. W Reservationer: Af Herr Berg: »Emot Utskottets beslut i första punkten, om tillstyrkandet af en särskild skogs-slyrelse, får jag vördsamt mig reservera, emedan jag anser att denna styrelse, sådan den blifvit föreslagen, skulle få till hufvudsaklig verksamhet ombesörjandet af drätselärenden eller den ekonomiska delen af skogshushållningen, och de göromål, som med en skogs-styrelses inrättande egentligen afses eller införande och handhafvande af ett rationelt hushållningssätt och hvad som åsyftar tillsynen och vården af skogarne, lemnäs åsido, eller åtminstone undanskjutas. Denna nya särskilda embetsmyndighet synes mig vara obehöflig, helst jag tror att förvaltningen af drätsel i förevarande fall lämpligast kan ske, såsom hitintills, af Konungens Befallningshafvande och Kammar-kollegium, och har jag i denna min åsigt än mera blifvit styrkt af de till kommitterades betänkande bifogade 2:ne reservationer af Herrar Segerdahl och Ström, båda kände som särdeles skicklige män af facket.