Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Gr. säger vidare: ”att han skulle vara mycket orättvis mot dem, ät hvilka befälet blifvit anförtrodt, om, med förutsättning att det af mig uppgifna förkållandet verkligen existerat, någon anmälan derom likväl icke ägt runi.” Menar Hr Gr. med befälet vapnets högste befälhafvare, så försäkrar jag, utan att vara orättvis emot mina vapenkamrater, att jag sjelf tror, det ibland oss icke finnes någon, som till högre grad erkänner och högaktar hans upplysta och för vårt vapen så välgörande styrelse, som jag; jag vet väl, att han noga insett behofvet af löneförhöjning för capitainer med lägre lön och att hans nåd. förord varit gällande vid den, enl. Hr Gr:s upplysning, af Regeringen föreslagna löneförhöjning. Hvad min grannlagenhet beträffar, så har jag gifvit prof på den, då jag uti min motion reserverat mig för möjliga anklagelser att vilja gå någon auetoritet i förväg, som med saken haft att befatta, samt dessutom äfven uppgifvit orsaken , hvarföre äfven jag uppträdde för att söka göra enskildas fördelar gällande. Jag kände sannerligen icke med full visshet, att någon annan löneförhöjning var i fråga, än de ofvan - 358 Den 17 Mars e. m. nämnde 4° r:dr; men örn också en enskild man med någon erfarenhet framträder och inför R. St. i detai! förevisar behofvet af en sak, synes mig, som skulle det tjena till stöd för samma sak, att den framställes äfven från annat håll. Att jag oombedd väckt motionen, är enligt med sanna förhållandet, och detta blyges jag icke att bekänna; men huru visste Hr Gr. detta så bestämdt? Dessutom är det ett yttrande, som förundrar mig att få höra inom detta hus. Skall man vänta med att framställa en sak, tills man derom blifver ombedd; hvarföre då icke äfven af samma skäl vänta med anmärkningarna mot densamma? Eller hade någon uppdragit åt Hr Gr. alt besvara min motion? Nej! jag vill tro, att det icke så var; utan har Hr Gr;, likasom jag, följt sin inspiration, den vi med lika rätt och enligt samma lag bär uttalat.
Med erinran om de ömsesidiga olägenheter, som häraf för de båda rikenas innebyggare förorsakas, hafva derföre uti underdånig skrifvelse den 13 Augusti 1851 Ri kels då församlade Ständer hemställt, del åtgärder mätte vidtagas (fil beredande deraf, all frågorna ej mindre om skyldigheten för hvartdcra rikets innebyggare, äfvensom för person, hvilken uppehåller sig i ettdera af dessa riken, att hörsamma kallelse, utfärdad af embetsmyndighet i del andra, än ock om den exekutiva kraften af ömsesidiga domar och utslag tillhörande den enskilda eller allmänna rättens område, blefve behörigen ordnade. Till följd häraf och då Kongl. Maj:l lika med Rikets Ständer anser det vara af vigt att ändamålsenliga föreskrifter i omförmälda afseenden varda, lill unda»rödjande af de nu genom saknaden deraf framkallade olägenheter, intagna i båda de förenade rikenas lagar, har Kongl. Maj:t åt en Kommittée, sammansatt af Svenske och Norrske män, uppdragit att uppgöra förslag till stadganden i de af Rikets Ständer omnämnde ämnen samt i sammanhang dermed upptaga och utreda frågan om de ändringar oell tillägg, som kunde anses erforderliga i de föreskrifter, som genom lorordnin Bih. lill R. St.
S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottets Memorial, JY2 124, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande JVs 55, rörande väckt förslag om upphäfvande af hittills gällande reglementen för vården af sockenmagasiner samt öfverlemnande åt kommurial-stvrelserna, att öfver samma magasiner förfoga, blef Utskottets deruti gjorda hemställan af Ståndet bifallen. a Från Vallofl. Borc/are-Ståndel. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottels Memorial, M 140, i anledning af Rikets Ständers beslut i afseende på åtskilliga i Memorialet M 130 föreslagna voteringsproposi tioner. Första och andra punkterna godkändes; hvaremot tredje punkten lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Stats , Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ékonomi-Utskottets Betänkande, JV2 34, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition med förslag till ny Jagtstadga, dels ock enskilda motioner i frågor rörande jagt. Härvid förekommo: l:o. Utskottets förslag till jagtstadga. §§ 1 — 10. Godkändes. § 11. Återremitterades i den del, som angår jagt efter ejder, men bifölls i öfrigt med förändring af orden: »den 15 Mars», pä 6:te och 8:de raderna, till orden: och med den 16 Mars. §§ 12-14. Godkändes. i J5' Återremitterades. § 16. Bifölls med förändring af orden: »den 15 Mors», till orden: och med den 16 Mars. § 17 Bifölls. 504 Prot.-Uldrag den 5 Augusti 1863. §§ 18 och 19. Återremitterades. §§ 20 och 21. Återremitterades. §§ 23 och 24 jemte näst derefter förekommande lag-bestämmelser.
Ständer för lånesummans beviljande kunde finna för godt föreskrifva, utbetala det begärda lånet af 5] millioner R:dr R:mt, i afseende på hvilket de vid sistlidna riksdag föreskrifna lånevilkor desto hellre borde i tillämpliga delar få lända till efterrättelse, som bär endast vore begärdt att få låna en tredjedel af kostnadssumman, då deremot vid sistförflutna riksdag lånen till de enskilda banorna utgingo med två tredjedelar af kostnaden, hvadan både Statens uppoffring här klefve mindre och dess säkerhet att återfå lånesumman sattes utom allt tvifvel. Dock borde den ändring i de tillförene gifna föreskrifterna meddelas, att det finge ankomma på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning att bestämma om och under hvilka vilkor bolaget egde att, på en gång, mot den säkerhet Kongl. Majit kunde godkänna, utbekomma hela lånesumman. Då Utskottet nu går att afgifva sitt yttrande rörande den sålunda föreslagna jern vägsanläggningen, får Utskottet öppet uttala den åsigt, att bland alla de vid innevarande riksdag föreslagna enskilda jernvägsanläggningar ingen synts Utskottet vara af så stor vigt eller kunna i så hög grad medverka till utvidgandet af Sveriges jernhandtering samt befrämjandet äfven i öfrigt af landets industriela utveckling och ekonomiska välstånd, som den ifrågavarande jernvägsanläggningen. Men då, på sätt af Utskottet här ofvan, i fråga om fortsättningen af arbetena å östra och norra stambanorna, blifvit anfördt, det synes vara af nödig omtanka påkalladt att i möjligaste måtto inskränka den summa, som vid innevarande riksdag må till jernvägsaroeten anslås, samt då det af en bland motionärerne föreslagna sätt att endast vilkorligen bevilja den begärda lånesumman synts Utskottet mindre lämpligt, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att de i detta ämne väckta motioner nu icke må af Rikets Ständer bifallas. Reservationer:
Att 6:te punkten af Ridderskapet och Adeln bifölls, med tillägg icke allenast, att de Städer, u'i hvilka credit-upplag kommo att äga rum, borde anskaffa tjenlige byggnader, hvilka kunde till Magaziner användas, utan ock, att underdånig anhållan borde hos Kongl. Majit göras, det Kongl. Majit täcktes, vid credit-upplags beviljande, i Nåder tillse, att någon skada derigciuom icke må tillskyndas de fabriker och näringar, hvilka härstädes blifvit uppdrifne till någon höjd, och således erfordra Statens skydd och omvårdnad. 5) Att den af BevillningsUtskottet uppgjorde och vid dess första Betänkande N;o 12 bilagde tariff till TullBevillningens utgörande å de i samma Tariff upptagne varor af Ridderskspet och Adeln godkändes, likväl under iakttagande af följande förändringar: A. Arrack * , Häl El r-l "S 3 .TTCTs g § g B ll r? 0 2 3 O Q. CD 0 3 ® ♦ • 60 Dm 3g Augusti /. m, Bark — Eke : 1 — alla andra slag . * * af utländska trädslag, hvilka ej yäaa inom Riket, ej specificerade Bilder, som kunna komma under namn af konstsstycken, må, ehvad de äro förfärdigade af Svenska eller utländska Konstnärer, tullfritt införas. Bildthuggare-arbeten af träd Architectoniska ornamenter och prydnader . Bly —- oarbetadt i tackor och rullar . Broderier af guld, silfver, silke, bomullsoch linnetråd på kammaroch netielduk, kläde eller hvad annan sort väfnad . • Bönor — Caffe . ... C. Canel Citron Saft Comp asser Desman D. 3 Emailleradt arbete : a5 Etuies, med deras tillbehör «f Guld, Silfver och Metall 25 F.
Herr Grefwen och Landtmarffalken tilkännagaf, at Friherre ^äeUvärll, säsom wald til Ledamot i Stats-Utffottet, afsagt sig sit rum hland Llectorerna, Grefwe körner, larl 6adri'e1, yttrade sig, at efter et nytt kllectorswal inom r Llas8SN säledes komme at äga rum, wille Herr Grefwen wid detta tilfälle äfwen tilkännagffwa, at han, i anseende til en förestående brunns cur, icke länge kunde härstädes qwarblifwa, hwarfö101, 102. re 802 Den 19 Junit. re Herr Grefwen äfwen nödgades afsäga sig det honom wisade förtroende at wara ^wcror. I anledning häraf skulle wal til twanne Llectoi-er af Ridderffapets och Adelns första ciLL8 förrättas. Friherre t'leetwoocl, ^acob, hade i anseende o til sjuklighet inlemnat ffriftelig afsägelse ifrän sit rum, såsom Ledamot i ULnco-Mffottet. Härwid anmältes äfwen at Friherre von Ro8en, Otto prell , och Herr Leäei8t2in, 6u8tLl, tilkännagifwit förfall, som hindrade dem at qwarblifwa säsom Ledamöter, den förre i Stats-Utffottet, och den sednare i RiddarehusUtffottet. Herr Grefwen och Landtmarffalken gaf Ridderffapet och Adeln tilkänna, det han, 'ifrän Hans Kongl. Majit erhättit en nädig Skrifwelse, stalld ej til Ridderffapet och Adeln, utan til Herr Landtmarffalken enskildt, hwarföre den ock wore försedd med Hans Masits underskrift, men utan contiL8l!;n.'ttion.
I öfverensstämmelse härmed yttrades år 1809: ”Att Lagstiftande Magten borde vara visligt trög till ”verkning, men fast och stark till motstånd*): ”Att då ofullkomlighet utmärker meflniskans ”handlingar, hade Lagstiftaren öppnat en möjlighet att förbättra Grundlagarne, när ett mer ”än tillfälligt tänkesätt derom hunnit stadgas, ”men derjemte omgifvit denna möjlighet med ”försvårande formaliteter, nödvändiga för att ”afhålla icke nog betänkta försök, och att fö - *) ConstitutionsUtskottets Betänkande, år i8o9s rörande BegeringsFormen, sid s. 204 Den 29 Mars. ”rekomma förhastade beslut 40. Dessa försvårande formaliteter äro intagne i RegeringsFormens 8r. och 82. §. § , och till förekommande af deras förtydning är i den 88- §- föreskri fvet: Att dessa o:ne §. §. skola efter ”deras ordalydelse, i hvarje särskildt fall til”lämpas. Man har i allmängjorda skrifter framställt såsom en grundsats, att den som gjort Lagen, knnde ock densamma förändra, emedan ingen högre magt funnes öfver den Lagstiftande. Men man har förgätit verkliga tillvarelsen af en sådan högre magt, uti den af Lagstiftande magten sjelf, rörande vissa formaliteters ovil orliga iakttagande, öfver sig satte Lag, för hvilken, lagligen gjord, (hvilket ej lärer kunna bestridas) alla myndigheter, följaktligen äfven de Canstitutionelle magterne, måste böja sig. I annat fall vore den åsyftade trögheten till verkning undanröjd, styrkan till motstånd kraftlös, formaliteterne ett mål för advocaturens klyftigheter, och dörren öppnad till förändringar för tillfället , hvilka skulle blifva åtföljde af ett revolutions-tillstånds con* vulsiva symptomer, ifrån hvilket en oundviklig öfvergång fruktansvärdt ej kunde äga rum, utan på bekostnad af Laglig Frihet. Man torde invända, att dessa reflexioner icke innehålla annat, än redan tillräckligen kända och erkända principer j men ifrån deras *) ConsfitutionsUtskottets Betänkande, år 1809., rörande BegeringsFormen, sid. 6.
Skrifvelse, N:o 186. till stöd för Dess nu gjorda nådiga framställning andragna skäl för sin del medgifvit, det må Professorerne vid Carolinska Medico-Ckirurgiska Institutet och öfrige med lön å Institutets stat uppförde lärare vara berättigade till pension å rikets allmänna indragings-stat i den ordning och efter de grunder, som för civile embetsoch tjenstemän äro i allmänhet gällande. ll:o Uti en hös Pikets Ständer gjord framställning har, med åberopande af Rikets Ständers beslut vid 1856—1858 årens riksdag, att lärare vid rikets elementarläroverk derefter skulle, såvida de ej innehade prebende eller annan presterlig lägenhet, komma i åtnjutande af rättighet till pension å allmänna indragnings-staten, blifvit anfördt, hurusom någon giltig grund för berörda undantag ej förefunnes. För de prebendarier, som, uppbure aflöning efter nya läroverks-staten, funnes visserligen, oaktadt nämnda förbehåll, en utväg att utan minskning i sin lön erhålla afsked, nemligen genom att frånträda prebendet och begära att blifva uppförda på indragnings-stat, i hvilket fall de efter afskedstagandet komme i åtnjutande af samma löneförmåner, som de under sin tjenstgöring innehaft, men förhållandet vore helt annorlunda med de lärare, som icke ingått på nämnde stat, utan fortfarande åtnjöte de löneförmåner, hvaraf de förr, än denna stat uppgjordes, vore i besittning och hvartill deras innehafvande fullmagter berättigade dem. För dessa skulle en icke obetydlig minskning i inkomster uppstå och de skulle bringas i det svåra valet, att antingen till stor skada för läroverket till sena ålderdomen qvarstå vid sina lärarebefattningar eller ock för erhållandet af afsked underkasta sig en icke obetydlig nedsättning i sina visserligen icke stora löneförmåner, dervid det vore fara värde att omtankan för familjens utkomst kunde tvinga dem att välja det förra alternativet.
Cederström finner jag det vara rättast, att memor. återremitteras, emedan, om det afslås, Utsk. blott får veta resultatet, men icke motivet för beslutet, hvilket för mig, lika som för Frih. Cederström, är den öfvertygelse!], att Utsk. bort indraga arfvodet, så snart någon upphörde att göra tjenst. Jag kan för öfrigt ej tro, såsom Grr. v. Fersen, att Utsk. kommer i någon villrådighet vid månadens, slut, emedan Utsk. i allt fall ej lärer kunna requjrera flera arfvoden? än RiksStm beviljat. Gr. von Fersen: Jag skall visserligen icke bestrida återremiss, om sådant önskas, på det Utsk. må få veta skälen för Ståndets ogillande. Jag tror likväl, att detta är temligen öfverflödigt, enär saken väl i allt fall blifver känd af Utsk.; och någon påminnelse till Utsk. om iakttagande af dess skyldigheter tror jag ej heller vara behöflig. För öfrigt får jag upplysa, att BorgareSt. bifallit memor, men att Presteoch llondeStm afslagit det. Om således R. o, Ad. äfven instämmer i afslag, kommer saken i det skick, hvari jag anser den böra komma. Deli 20 Octobere. ib. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller att få instämma med Gr. v. Fersen och fästa uppmärksamheten derpå, alt bevekelsegrunderna för ett afslag ej kunna innefatta något särdeles nytt för Utsk., emedan frågan endast är, om man, likasom Utsk., vill visa en ynnest på bekostnad af författningarnas föreskrift, eller icke. Den ynnest, som är i fråga, afser ej blott, att den sjuke cancellisten skall få behålla sitt arfvode, utan äfven att hevi Ija nytt arfvode åt den, som gör tjensten. Om betänk, afslås, följer deraf, att Utsk. ej får disponera flera arfvoden, än som redan äro beviljade, och härmed svnes Ståndet tillräckligen hafva uttalat sin mening.
Memorial af den 4 i denne mänad, angäende de sä kallade 5 procents och Annuitets-länen, m. m., biföll Bonde-Ständet till alla delar Stats-Utstottets senare yttrande af den z October att gälla till nästa Riksdag, hwarigenom det förra af den 21 September förfölls. Ut supra. Lx ?rotocollo. Gabriel Ollman». Utdrag »54 Den 12 October.. Utdrag af Protokollet, hältet hos Bon . de-Ständet ivid Urtima Riksdagen i Orebro den 12 Oktober 1810. S. D. ^)anco.UtskottetS, l anledning af Kongl. Maj:ts den 24 sistlednc September till Riksens Ständer i Näver afgune Propositiori, angäende anstalter till Jernwerks. rörelsens understöd, efter Banco. Fullmäktiges hörande, den 7 denneS meddelade Utlätande, föredrogs nu ä nyo, och blef af Bonde.Ständet i allt gilladt. ve supra. lllx ?rotocol!o Labrisl Ollmano. Utdrag af Protokollet, hältet hos Bonde-Standet wid Urtima Riksdagen l Orebro den 12 Oktober igro. S. D. ^ anledning af Expeditions-Utskottets i ett förlevne gärdag pä bordet lagdt Memorial af den 9 i denne mänad gjorde hemställan, det bestämmas mätte bagen till Riksens StänderS nästa sammankomst, pä det Riksdags-Kallelsen, enligt Grundlagens föreskrift, kunde i RiksdagsBeflutet införas, beflöt Ständet för sin del att utsätta den 15 November 1815 till dag för nästs Lagtima Riksmöte. Or supra. lllx ?rotocollc» Oabricl Oäinsoo. U??- Den iz October. 155 UpxlUi K05 Sunitsl. äsa IZ Ocrod. igro. Wördfamt Memorial. ^^et är i Regerings.
Det har säkerligen icke varit utan betydelse för mitt tankelifs utveckling, att jag redan vid 13 års ålder lärde känna alla den fria tankens system och detta af en ärevördig andans man, som icke på ringaste sätt försummade sina presterliga embetspligter; dervid kom jag tidigt underfund med, att religion och tvifvel, helt lugnt och utan hyckleri, kunde gå hand i hand, och deraf föddes icke blott min otro utan också den mest toleranta troslikgiltighet. Tid och rum äro också vigtiga faktorer att taga i betraktande: Jag är född i sista stunden af det skeptiska adertonde århundradet och i en stad, som under min barndomstid beherskades icke blott af fransmännen utan af den franska andan. De fransmän, som jag lärde känna, gjorde mig också, det måste jag tillstå, bekant med en del temligen orena böcker, hvilka bibringade mig en viss fördom emot all fransk literatur. Jag har också långt senare icke kunnat lära mig älska den så, som den förtjenar; framför allt förblef jag orättvis emot den franska poesien, som jag från ungdomen afskydde. Derför bär väl närmast den fördömde Daunoi skulden. Han var lärare i franska språket vid lyceet i Düsseldorf, och han försökte tvinga mig att skrifva vers på franska. Han var nära att göra mig led vid icke blott den franska poesien utan öfver hufvud taget all poesi. Abbé Daunoi, en emigrerad prest, var en åldrig liten mansperson med mycket rörliga ansigtsmuskler och en brun peruk, som alltid kom på sned, när han blef ond. Han hade till bruk för sina lärjungar i olika klasser skrifvit flera franska grammatikor och krestomatier med utdrag af tyska och franska klassici; för öfversta klassen hade han också offentliggjort en Art oratoire och en Art poëtique, två små böcker, af hvilka den ena innehöll vältalighetsrecept ur Quintilian, med tillämpande exempel ur Fléchiers, Massillons, Bourdaloues och Bossuets predikningar, hvilka icke tråkade ut mig alltför mycket.
Då härefter H. Ex. Hr • Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s uti ifrågavande punkt gjorda tillstyrkande, ropa - Den 10 Jnli. 425 des ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. lide punkten, äng:de öfriga delar af utlät. J\:o 51, Litt. A. Lades till handlingarne. Ånyo föredrogs SlatsUtsk:s d. 12 och 15 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 220, i anledn. af väckt motion om vissa Kyrkoherdar och Skolmästare i Lappmarken i lön anslagen spanmåls utgående in natura m. m. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Beslutet om indragning af de här omtalta 54^ tunnorna spanmål var oriktigt i sak och tillkommet på grund af oriktiga upgifter. Att R. o. Ad. förut varit af denna mening, syntes bland annat, vid det s. k. decharge-belänk:s föredragning. Enl. prot.utdr. öfver föredragning af Const.Utskis mern. ang:de granskning af Statsråds-protma, förklarade R. o. Ad. sig ogilla Ulsk:s frikännande utlät, öfver den af Frih. Stjernstedt och Doktor Stenhammar i denna fråga väckta anmärkms anledn. emot Statsrådet och chefen för FinansDepart:tet. Samma mening som grundade detta R. o. Ad:s beslut, var äfven den rådande på detta rum då till pröfning förehades den punkten uti inkomst-betänk, som handlar om Lappmarkens ecklesiastikfond. Denna R. o. Ad:s tanke har sluteligen sjelfva StatsUtsk. delat i Utsk:s nu under handläggning vande tillstyrkande; likväl har StatsUtsk., i st. f. att rent och öppet bekänna att frågan blifvit oriktigt behandlad, sökt alt kringgå densamma men likväl komma till det resultat, alt få sjelfva saken omgjord.
M. eller vederbör, styrelse ingifva förteckning å bristfällige konstsaker samt kostnadsförslag å deras iståndsättande, jemte det han för anvisade medel skall ansvarsfullt restaurera hvad, som tarfvas. 2:o Konservatorn är skyldig att vid påfordran sjelf eller genom af honom inöfvade personer iståndsätta alla sådana konstverk, som under benämning skulptur, måleri, koppar-, stål-, trädoch stentryck, stridsvapen, rustningar, sadel munderingar samt gamla Kongl, drägter med dyrbarheter och broderier, hvilka förvaras i s. k. arsenalen eller ock klädeskammaren m. m. 3:o På det brist af duglige konservatorsämnen ej må upstå, åligger konservatorn derjemte att inöfva yngre personer med anlag hvilka kunna biträda honom vid arbetens utförande. 4:o De konstverk, som tillhöra K. M. och kronan eller Staten få ej vid något tillfälle förflyttas utom K. M:s eller Statens slolt, egendomar eller hus, utan vid nödig reparation antingen iståndsättas på den plats de tillhöra eller i konservatorns atlelier, på det inga förbytningar, underslef eller kopieringar må ega rum. 5:o Konservatorn eger rättighet infordra förteckningar å konstverk af ofvannämnde beskaffenhet, af de tjenstemän, som hafva vården öfver dylika, samt det skick i hvilket de befinna sig. Likaledes åligger dessa tjenstemän, att om något konstverk tarfvar restauration sådant hos konservatorn anmäla, pä det ej må ske som hittils varit fallet, att de råka i total förstöring. 6:o Konservatorn åtnjute en årlig lön af 666 r:dr 32 sk. b:co, erforderlige redskaper och materialier bestrides af Statens medel, äfven lemnäs honom nödig arbetslokal der någon restauration skall utföras och biträde af, vid samlingarne anställde, betjenler. Då resa företages bekostas den af K. M:s och Kronans me - Den 28 December, e. m. 245 del, beräknad efter skjust med 2:ne hästar samt dagtraktamente efter K M:s resereglemente. ilegärdes på bordet.
Cronhjelm instämmer, så vill jag ingalunda motsätta mig att ett förbud emot gårdfarihandel må, såsom tillägg lill Slrindlunds motion, af Ståndet beslutas. Jag tror, att den nuvar. ordalydelsen af 49 § Riksd.ordn. lcmnar dertill rättighet utan ålerremiss, hvilket är det förbehåll, vid hvilket jag fäster mitt begifvande härutinnan. Likväl måste jag äfven förbehålla mig, att sedan Ståndet fattat sitt beslut i hufvudsaken dess tanka må inhemlas, ang:de sednare delen af min motion, om hvilken jag ber att då ytterligare få nämna några ord till närmare utveckling. Hr von Rosen, Georg Ludv.: Vid sista riksdagen uppslodo olika tankar rör:de bränvinsbräuningen och den dävar. författningen. Den opinion som yrkade förändring deruti segrade. Nu vill man åter rycka sönder denna författning, som gjordes för tre år sedan. Jag betviflar alt landet synnerligen kan vinna derpå, alt vara i en jemn oro för hvarje riksdag alt de ekonomiska förfaltningarne skola rubbas. Jag gillar icke den nuvar. författningen, men jag gillar ännu mindre den af Utsk. föreslagna. Det linnes någon rättsgrund deruti, alt en näring i någon män är säker för sitt bestånd, när den af lagen är tillåten. Jag röstar således med dem, som önska den nu gällande författningens bibehållande i sin helhet och afstyrker Ulsk:ns betänk. Jag tillstyrker derjemte, att R. St. mätte till Konungen ingå med anhållan, alt Konungen täcktes vid nästa riksdag meddela 11. St. ett förslag till författning i ämnet, ty jag betvitlar, att Ständerna någonsin i det fallet kunna åstadkomma någonting, som leder lill allmän båtnad. Olika intressen, som söka göra sig gällande vid hvarje votering göra ett helgjutet förslag omöjligt, såsom erfarenheten redan har visat. Jag önskar propus. ä Slrindlunds motion och afstyrker bifall å betänk. Frih. Raab: Då jag förra gången hade ordet, underlät jag att svara på Gr.