Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 13 December. ler motionären, Johannes Andersson, först »att hypoteksföreningarne befrias från det olyckliga förmynderskap, under hvilket man deni satt, och att de återgifvas sin frihet att sjellva sköta sina angelägenheter, men att, om detta icke kan jordbrukaren beviljas, hypoteksbankens institutioner måtte sålunda lörändras, att från denna banks styrelse aflägsnas alla främmande och hämmande elementer, så att banken icke blir en öfverförrnyndare för hypotekslöreningarne, utan helt enkelt en verkställare ål derås beslut, och att den lemnäs fria händer att upplåna penningar på bästa möjliga vilkor utan alla onödiga begränsningar, enär det är en gifven sanning, som äfven gäller jordbrukaren, att dyra penningar äro bättre än inga penningar, men vidare, att i riket inrättas en jordbruksbank, der penningar kunna få lånas mot återbetalningsrält under 5 å 10 år, och att, till lättnad vid bildandet af denna bank, såsom grundfond anslås dels den fond, sorn genom låneafdelningen i 11. St:rs Bank förr varit till jordbrukets behof anslagen, men sorn nu blifvit till hypoteksbanken ölverlemnad, dels ock den årliga bankovinsten, hvilken ej kan bättre användas, än till bildande af en ny bank till jordbrukets understöd och förkofran, samt att, om så erfordras, en komité må nedsättas för utredning af denna fråga». Denna motion, sorn mera allmänt än de föregående sysselsätter sig med hela ämnet, måste äfven innefatta en förändring i Privatbanksväsendet i hela landet, och en förändring af'R. Stirs Banks verksamhet måste således anses tillhöra Banko-Utsk:ts behandling. En annan motion, som äfvenledes blifvit enligt Banko-Utskds Mein. N:o 5 återlemnad, innehåller äfven 2 olika saker. Motionären, Anders Persson från Christianstads län, föreslår nemligen »dels inrättande al sedelutgifvande provinsbanker i alla de provinser, sorn sådant önska, utan annan vinst för delegarne än den, som ligger i den billiga låneräntan och lånens beqväma återbetalning på kort tid genom amortering, och dels att, om detta förslag ej vunne bifall, B.
Vid denna ansåg man ej förenligt med Statens värdighet, att en af Sveriges mest ansedda och rikaste män, som fanns villig dertill, utan någon uppoffring å Statens sida på egen bekostnad skulle representera, ulan med kostnad utrustades dertill män, hvilka, med hvad Den 3o April f. m. 465 livad talanger de än der representerade, åtminstone icke hade den talangen att representera nationens tänkesätt. Detta var under den tid då cassans obestånd var som störst, och deraf kan det slutas huru man handlat förut. Af alla dessa skäl, af hvilka ett kunde vara nog, och jemväl vid betraktande af de skadliga följderna af det initiativ, som It. St. skulle gifva genom bifall till det begärda anslaget till afbetalning af ifrågavar. skuld, vill jag icke, kan jag icke med min röst votera för något sådant. Vi famla numera icke i blindhet; en hvar har kommit i tillfälle att se, hvarigenom cabinettscassans skulder till en stor del uppkommit, och att cassans utgifter, om man vill iakttaga hushållning, icke behöfva vara så stora, som de anslag, hvilka ända till dess den nya riksstaten fast stål les blifvit beviljade; de sista årens afbetalningar på skulden hafva visat det. Gabinettscassan skall härefter, om R. St. ej nu, genom att betala, liksom sanctionera rättigheten att skuldsätta denna cassa och gifva ett lagligt sken deråt, upphöra att vara den blodsugande harpy för nationen, som den hittills varit. Någon skuld har denna cassa icke och kan ej heller få, såsom ett Statens verk, utan Ständernes samtycke. Man har velat göra den lill en persona physica, i stället för en persona moralis, och säger: den har ingen skuld, men den har fått låna på god tro.
In* struetion, samt tillika furordnat om Revisorer, att, mellan denna Riksdag och den nästföljande, ifall ingen Urtima Riksdag skulle mellan, komma, först är 18 »7 och derefter år 1819 öfverse och granska Stats-Verkets, Bankens och Riksgälds-Contoirets tillstånd och förvaltning; ägandesRevisorerne, att, i sammanhang med dessa Verk äfven granska de under Commerce-Collegii disposition ställda Fonder, Allmänna Magazins-JDirectionens Räkenskaper, samt de Hos pitals - Den 9 Augusti pitals» och Tjazaretts-Ralcenskaperlivi 11;a aro ställda under Kongl. Seraphimer-Gillets öfverstyrelse; DesSe sednare under förbehåll af Kongl. Mäj:ts Nådiga gillande. so. §. Till nästkommande Ständer lxafve Vi, enligt 56, §• Regerings-Formen, hänskjutit följande Förslag till ändringar och tillägg i Grundlagarna, nemligen: i Ilegerings - Formen vid 4, 28, 29, 38, 53 ? 56» 60, 81, 9 G. § §. samt till en ny §. imellan den 37. och 38. Vid åtskilliga Momenter i Tryckfrihets-Lagen, sammanfattade i Constitutions-Utskottets Memorial af den 14 Juli; samt sluteligen det förslag, att, derest den nu stadgade Jury i Tryckfrihetsmål ej skulle finnas svarande emot ändamålet och lämplig, efter Nationens lynne, det förut gällande Rätte gångssättet må kunna återställas. 3i§■ Efter det Vi sålunda fulländat de värf, hvilka Oss, såsom Svenska Folkets Representanter, ålegat, håfve Vi sluteligen, med den i Grundlagarna Oss förbehållna rätt, i detta Riksdags-Beslitt bort bestämma dagen, då Riksens Ständer åter skola sammanträda. Till föl.
Om denna insats började vid personens 17:de år och fortfore till fyllda 50, och förslagsvis anfages, att tjenstehjonen sjelfva följde det gifna exemplet och insatte en lika sparpenning, så skulle mannen vid fyllda 51 år erhålla, under 5 procents räntefot, 41 r:dr r:gds årligen, som progressivt ökades til! 44 vid 55 är, samt sedermera under sin återstående lefnad 55$ r:dr. Denna summa jemte qvinnans sparpenning, hvilken borde, vid hennes inträdande i gifte, öfverflytlas på mannens conto i ränteförsäkrings-anstalten, är fullt tillräcklig som pension, isynnerhet sora pensionärernas barn vid den tiden vanligen äro borta eller åtminstone kunna sjelfva bidraga till sitt underhåll. Ränteförsäkrings-anstalternes grund har genom en comité', den Regeringen förordnat, blifvit granskad och befunnen med största lätthet verkställbar. Det är med anledn. häraf, som jag vågar föreslå: l:o alt R. St. skola i tind. anhålla, det K. M. täcktes i nåder förordna Sine Bef:de, att med görligaste första sälta sig i spetsen för en eller (lere ränteförsäkrings-anstalter i hvarje län, allt efter lokala behof. 122 Den 4 December. 2:o Det hvarje husbonde, som äger tjenare, skulle ovillkorligt förpligtas, att till ränteförsäkrings-anstalten i haus ort, hvarje år på tider sorn framdeles bestämmas, utlägga för mankön från 17 lill 50 år 2} och för qvinna lj r:dr r:gds per stycke, och att detta tillskott skall efter tilläudalupne 5 år, som t jens teli joliet hos samma husbonde qvartjenat, ökas med 50 procent under återstående tjenstetid hos samma husbonde.
Stads anhållan om fortfarande af den lindring i Bevillningen för nämnde Stads Borgare, sorn de hittills åtnjutit; af Herr Hiesleiters Memorialer, angående Befrielse från Bevillning å utlånade Capitaler, tillhöriga fromma Stiftelsers Cassör; och angående förhöjning i lull för Byska talgljus; samt af Herr Memsens Memorial, angående Befrielse för Staden Borås från Bevillning under 10 år. Bevillningsoch LagUtskotten: Af Herr Westmans Memorial, angående förändring af 3 Gap. 1 §. HandelsBaiken. Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Af Herr Hiessleiters Memorialer, om medel emot Bränvinets omåttliga förbrukning; och om upphörande af nuvarande Författningar om utländska varors införsel; af Herr Waleijs Memorial, angående nederlagsfrihet för Staden Gefle, jemte Herr Arosenii Memorial, rörande nederlagsfrihet} af Herr Donners Memorial, angående föreslagen förändring af 4 §• i Underrättelserne till TullTaxan af den 16 Mars 1826, i afseende på fribref å fartyg; och af Herr Bergelins Memorial, angående nedsättning i Tullafgifterne för inkommande varor.
Ty parten fäster sig i allmänhet mera vid domsluten än vid domskälen: han finner sig hafva förlorat en uppenbart rättvis sak, oaktadt alla de nya bevis och upplysningar, han i den högre instansen förebragt; och han iakttager icke, att sakens utgång ej berott på dess egen beskaffenhet, utan på någon försummelse i afseende på formaliteterna, som hindrat domstolen att upptaga hans klagan till pröfning. Äfven om han göres uppmärksam på ett sådant förhållande, är det svårt för honom att fatta, att häruti ligger — rättvisa. Formaliteterna måste derföre rätteligen betraktas såsom ett oundvikligt ondt; och man bör hysa ringa tvekan att afskaffa dem, i de fall då de utan verkligt behof ännu qvarstå i lagen. Vid innevarande riksmöte hafva yrkanden om dylika formaliteters afskaffande blifvit framställda i motioner, väckta inom Vällofliga B or g are-Ståndet: af Herr Hensehen (motionerna N:is 14, 16, 103 och 177), och inom Hedervärda B onde-Ståndet: af Riksdagsfullmägtige Johannes Andersson från Elfsborgs län (motionen N:o 128) samt Anders August Andersson från Ostergötlands län (motionen N:o 296); och får Lag-Utskottet, efter remiss af nämnda motioner, härmed afgifva det utlåtande, hvartill de ansetts föranleda. Då lagen meddelat särskilda föreskrifter om vilkoren för ändringssökande i tvistemål och i brottmål, så måste dessa ämnen behandlas hvart för sig, ehuru båda böra bedömas ur den allmänna synpunkt, som ofvan blifvit angifven; och Utskottet öfvergår härmed i första rummet till frågan om formaliteterna vid ändringssökande i i. Tvistemål. Hithörande bestämmelser, för så vidt fråga endast är om ändring af Underrätts utslag, återfinnas i 25 Kap. 1 och 15 §§ samt 26 Kap. 1 § Rättegångs-Balken, hvilka lagrum, sådana de genom Kongl. Förordningen den 18 April 1849 blifvit förändrade, hafva följande lydelse: 25 Kap. 1 §•
Af Politi-, Embetsoch Byggningskollegium hafva under nämnde tidrymd tiflstånds-resolutioner blifvit meddelade för uppförande af 89 nya boningsoch fabrikshus samt 61 uthus, och dessutom för tilloch påbyggnader i 107 egendomar. Flera af dessa byggnader, bland hvilka äfven befmnes ett nytt Rheaterhus vid Östra Trädgårdsgatan, äro stora och vackra; 5 och i allmänhet visar sig i de nyare byggnaderne en bättre smak, än i de under nästföVutgångne åren tillkomne; hvartill föreskrifterne i den förnyade Byggnads-Ordningen för Staden af den 5 November 1842 torde hufvudsakligen bidragit. 2:o Invånare. Folkmängden i Ilufvudstaden har enligt Mantalslängderne utgjort: År 1843 Manlalsskrifne: Mantalsfrie: , 1844 Manlalsskrifne: Mantalsfrie: „ 1845 Manlalsskrifne: Mantalsfrie: „ 1846 Mantalsskrifne: Mantalsfrie: „ 1847 Mantalsskrifne: Mantalsfrie: 6 Då Stadens folknummer, enligt hvad föregående Femårsberättelser upptaga, år 1837 uppgick till 83,117 och år 1842 till 85,180, var den således år 1847 ökad från förstnämnde år med 4,868 och från år 1842 med 2,805. Ifrån år 1846 till 1847 hade likväl en anmärkningsvärd minskning i folkmängden ägt rum af icke mindre än 1,257 personer, hvilken till betydlig del förorsakades af ovanligt stor dödlighet inom Hufvudstaden under det förra året. Antalet af födde och döde har varit: Födde: Döde : Vid jemförelse häraf med förra quinquennium, då de födde utgjorde 13,464 och de döde 17,511, befinnes att, under ifrågavarande fem år, de föddes antal varit 716 större och de dödes 1,162 mindre, än under förstnämnde tidrymd.
– Jag såg äfven vår fordna reskamrat, som ej var den minst vackra. Hela högtidligheten var en exposition. Jag har knappast sett ett så oslöjadt coquetteri, en så öppen affectation, ett sådant minauderi, en sådan upputsning af airer och ansigten! – Jag bestyrktes i min tanka om den Engelska ärligheten, som ej kan hjelpa sig, som måste ge flärd som flärd, dårskapen rent som dårskap, – som ej kan skänka en apparence, en ton åt något sådant. – De vackra illusionerna äro här rent borta ur lifvet. – Jag kan ej med dessa fruntimmers klädsel, – lika litet som med deras långa steg. Mina vackra medborgarinnor med oändligt mindre rikedom, förstå att pryda sig bättre. En hygglig Svenska sätter ingen klut på sin kropp, som ej bidrager att visa hennes utseende med fördel. Ingen tyranniseras så af modet, att hon ej lämpar modet efter sig. – Här ser man detta absurda tyranni i sin höjd: – Denna Fashion är blott ett snitt och öfver allt samma snitt. I allmänhet dansas förunderligt illa. De unga Engelsmännen äro i dansen såsom de unga björnar, – bilder af en godlynt otymplighet. Man säger mig, att det ej anses anständigt för en Gentleman, att dansa väl, emedan det smakar af profession. London d. 21 Mars. Några ord ur min dagbok för de hemmavarande! – Jag återkom hit den 20 Januari. Den 30de derpå följande hörde jag första gången Messias af Händel – utan jemnförelse det högsta tonkonstens verk, som nått mitt öra och glädt min själ. Jag har ej ord för detta intryck, så mägtig, så kysk, så öfverjordisk är denna musik. Jag skall aldrig förgäta den verkan första chören på mig gjorde. Hedendomens philosopher lärde, att verlden var bygd efter Harmoniens lagar. Jag tyckte mig höra alla dessa ljudande krafter arbeta om hvarandra till frambringande af en verld. Sorg, glädje, triumf, andakt äro för evigt uttryckta i dessa chörer. Öfver Hallelujah finns ingen ting sublimare.
I afseende å hvad Grefven slutligen yttrat angidc sannolikheten af en representationsförändring, så tillkommer det icke mig, och jag tror äfven att Utsk. i allmänhet icke ansett det tillkomma Ulsk., att bedomina den högre eller ringare graden af sannnolikhet, med hvilken må kunna antagas, alt denna representationsförändring kommer alt snart inträffa. Att en sådan koinmer att ske, derom torde väl knappt någon inom detta Hus tvifla; att den mätte ske lill fäderneslandets båtnad, deruti mätte alla önskningar instämma; men, äfven om icke Ståndens meningar ännu visat sig så delade, att man ej med någon visshet lärer kunna beräkna, huru mångå månader, eller år, som ännu kunna åtgå innan ett representationsförslag blifver af dem alla samtyckt och af K. M. sladfästadt; men, äfven om denna tidpunkt vore sä nära, som det af hvarje fäderneslandets vän skulle önskas — äfven i delta fall, mine Hrr, tror jag, att hvarje sådant beslut, som della, bör fattas först när saken skett och icke förut. Dä blir det tid, och visserligen icke för sent, alt vidtaga alla de åtgärder, sorn blifva en följd af förändringen, och hvilka Gr. Cronhjelm lill en del föreslagit. Den omständighet åter, att eli mindre betydligt årligt belopp, några fä 100 ridr, möjligen genom denna åtgärd skulle kunna några år förut användas lill välgörenhet, anser jag vara af en underordnad vigt. När fråga är att använda penningar, sä faller det af sig sjelft, att det första man har alt iakttaga, är att göra hvar man rätt. Dock kommer, vid nu förevar, fråga, denna pligt icke i betraktande; ty laglig rätt för den blifvande Ridd.secret., att erhålla större eller mindre lönelillgångar, alt blifva förordnad på kort lid eller tillsatt på stat, — en sådan laglig rätt äger icke rum. Den andra pligten vid 4 H. ' 19 14C Den 9 N o v e m ber f. m. användande af penningar, är billigheten.
Johan Gra briel Kicherts enkas, Sofia Schönberrs pensionerande intill 1867 års början, förskjutit eller kan komma att förskjuta , upprätthållande af den Arméens pensionskassa åliggande pensionering, såsom kreditiv .> , fortsatt tillämpning af nu gällande pensionsstater för befäl och tjenstemän vid Arméen och Gotlands nationalbevä - ring, kreditiv Transport 6,000 6,000 6,000— 6,000 85,500 180,000!— 85,500 180,000 277,500,—[ 277,500 Stats-Utskottets Memorial N:o 135. 13 § och moment i det nya reglementet. § mom. 152 _ 153 - 154 — Anslag, att beviljade utgå Summa år 1866. år 1867. anslag. Transport — 277,500 — 277,500 — Till betäckande af möjlig brist för år 1866 i det vid sistförflutna riksdag för sistnämnda ändamål beviljade kreditiv å 15,000 15.000 72.000 40.000 „ fortsatt tillämpning af den förut uppgjorda och godkända staten för pensionering af Flottans embetsoch tjenstemän samt betjente, såsom kreditiv . „ upprätthållande af den Flottans gemenskap förunnade förbättrade pensionering, såsom kreditiv — 72.000 40.000 Summa 15,000 — 389,500 — 404,500 — 14 Stats-Utskottets Memorial N:o 135. § och moment i det nya reglementet. 142 143 10 11 12 14 15 17 148 B) Ijån. linder Sjette lliifvudtitcln:
Lin ligga till grund för brottet, vore att framfalla de betänkligaste oell skadligaste förhållanden. Hvilka anledningar till förföljelser, till enskild hämdutöfning, lill falska angifvelser, och mera sådant, skulle icke en sådan förändring föranleda? Om man kunde göra sig af med en ovän och på flere års tid få honom instängd i fängelsena, huru lätt att inleda honom i politiska samtal eller i utgjutelser af sina känslor, efter en liden förment oförrätt, genom en i dess tanka orättvis dom, en för honom vidrig enskild resolution, eller, efter hans mening, skadlig allmän Författning m. m. sådant. Af gammal häfd, af Lagarnes felaktiga ordställning, vand och berättigad att begagna Konungens namn, för att uttrycka begreppet om den myndighet, som beröfvat honom välfärden, kunde han komma att nyttja uttryck, som, utan brottslig afsigt emot samhället, blefvo lasteliga för den Konungsliga Personen. Under sådane förhållanden vore det bättre, att denna höga Person, med den försakelse, som hans höga ställning gör så lätt för honom, öfversel’ med förseelsen, än att straffet städse följer straxt i spåren på hvarje obetänkt ord. I hufvudsaklig öfverensstämmelse, dels med Anders Danielssons anförande, dels ock med hvad, på sätt ofvanberördt är, hos Högloft. Ridderskapet och Adeln blifvit anmärkt, hafva äfven yttrat sig Riksdagsfullmägtige Hans Jansson från Elfsborgs Län, S. Henrlin från Kronobergs Län samt Johan Jacob Rutberg från Norrbottens Län; och hafva med de nu omnämnde Talarne i Bonde-Ståndet åtskillige af Ståndets öfrige Ledamöter instämt. Ola Jeppsson från Blekinge Län har förmält, att, om endast den uti Kongl. Maj:ts Proposition föreslagna förändring vidtoges, vissa Embetsmäns inviolabilitet skulle vara större än Konungens; och som detta ingalunda vore lämpligt, yrkade Ola Jeppson, att Utskottet måtte föreslå de Öfrige förändringar i Criminal-Lag stiftning en, som kunna blifva en följd af den Kongl. Propositionen. Detta med hvad mera de till Utskottet ankomne handlingar innefatta.
Men skall den anses grundad på ett gemensamt beslut af Konung oell Ständer och för framtiden ega orubblig sanktion, samt således ovilkorligen och i sin helhet utföras, då blir vådan stor. Man har då förbundit ej allenast samtiden, utan ock framtiden, att fortgå i en bestämd riktning, äfven om en noggrannare kännedom om sjelfva landet och dess verkliga behof, samt förändrade förhållanden skulle göra en större förändring i systemet ej allenast för-* delaktig, utan lill och med oundgängligen nödvändig. Och att något sådant kan inträffa måste väl medgifvas, då ej allenast stora stycken af systemet blifvit antagna endast på höft, utan föregående noggranna undersökningar och äfven de bäst kända delar af delta hela säkert ännu tarfva en mera omfattande och mångsidig granskning. Men, säger man, det beror ju alltid af kommande Ständer, alt neka fortfarande anslag till jernvägs-byggnadens utförande i den eller den delen. Jag svarar: hvartill tjenar då att i förhand antaga och fastställa ett sådant system, om man på samma gång nödgas förutsätta eller åtminstone medgifva, att det ej har den ovedersägliga rigtighet, alt det medför en moralisk förbindelse, att såsom något i sig fullkomligt helt och hållet utföras? Men man har likväl sökt hindra efterkommande Ständer att öfvergifva eller i betydligare mån förändra det uppgjorda systemet, samt velat likasom faslläsa det och göra det orubbligt, i det man föreslagit att begynna arbetet på mångå ställen på en gång, så att man sedan ej kan afstå derifrån, utan alt redan gjorda betydliga kostnader skulle lill största delen vara bortkastade. Man har således ej endast velat ikläda samtiden en förbindelse, hvilken den möjligtvis kan hafva medel att uppfylla, utan äfven kastat ett ansvar på framtiden — möjligtvis på en aflägsen framtid, — hvilket ej ulan de tyngsta uppoffringar torde kunna åtagas, och detta kanske oaktadt erfarenheten då hunnit lära, ali fördelarne icke svara mot förhoppningarne. Är delta rätt klokt handladt och med sansadt förutseende? Är det rättvist mot dem, som ej fått deltaga i besluten, men mäste bära följderna deraf, äfven om dessa blifva alltför svåra och tryckande?
Ost, alla slag och derå bestämmas 3 R:dr 36 sk. värde och 1 R:lr 24 sk. tull, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer att till contra-proposition antagas Borgare-SLåndets beslut, enligt hvilket ost bör delas i Parmesanoch Roche for tmed 1 R:dr 24 sk. värde och 16 sk. införsel-tull Skålpund.: i Surmjölks-, alla slag, med 3 R:dr i Forts, af Bcvil/iiings-Utsko‘tels Memorial, N-o 41- Ostron. värde och 36 sk. införsel-tull per Lispund., samt i ,So£- mjölksj ar/ta stag, med 5 R:dr tulfvärde och 1 R:dr 24 sk. införsel-tull Lispund. Propositionerne i hufvudsakliga voteringen komma då att lyda sålunda: 214: o. Den, som instämmer i Presteoch Bonde-Ståndens beslut, att för ost bör antagas en gemensam rubrik, ost s alla slag j med 5 R:drs värde och 2 R:drs införsel-tull, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; Vinner nej; (Irsta alternativet) antages Ridderskapets och Adelns beslut. (2:dra alternativet) antages Borgare-Ståndets beslut. Utskottets åtgärd att, utan serskild rubrik i taxan, endast i noten upptaga ostron med hänvisning lill musslor, har af trenne Stånd blifvit godkänd; hvaremot Ridderskapet och Adeln ansett ostron böra under egen rubrik i taxan specificeras och indelas i friska med 6 R:drs värde och 1 R:drs införsel-afgift trädet, samt i insyltade eller saltade med 1 Rrdrs värde och 12 sk. in-lörsels-tull kannan, och begge slagen vara vid utförsel tullfria. Derest Ridderskapet och Adeln icke' frånträder detta sitt beslut, lärer omröstning, blifva nödig, för hvilket fall Utskottet föreslår följande voterings-propositioner: 215:o.
Men hvad beträffar det i nämnde ao §. införda stadgande om afräkning å tour för begagnad tjenstledighet, så ehuru, vid täflan emellan flere skicklige sökande, Fullmägtige icke böra eller lära underlåta att äfven taga i betraktande hvarderas större eller mindre flit, likväl då sådant icke alltid, eller med säkerhet låter sig bestämma, allenast efter den tid, man tjenstgjort,. och ett stadgande* hvarigenom en eller annan veckas längre permission skulle beröfva en skicklig sökande den tour han eljest innehade, icke blott vöre stridande mot de af Utskottet föreslagne befordrings-grunder, utan ock föga förenligt med rättvisa, då onekligen lätteligen inträffar , att den, som af ledighet sig begagnat, icke desto mindre, under den tid han tjenstgjort, kan hafva bestiidt en på det hela både trägnare och svårare tjenstgöring, än den, som icke sökt någon ledighet under det han vid Verket varit anställd, har Utskottet ansett all föreskrift om afräkning å tour för begagnad, tjenstledighet böra försvinna. Utskottet har ej heller kunnat biträda elen af Fullmägtige yttrademening, att, med ändring af nu gällande föreskrift i omförmälde 20 någon skillnad för framtiden* skulle ega rum emellan dem, sorn kunna söka ledighet för arbete hos Rikets Ständers Banco-Utskott eller Banco-Revisorer oell elem af deras vederlikar, sorn hos Rikets Ständer sjelfve eller andre deras Utskott eller Revisorer önska tjenstgöra, hvilket, efter Ut kottets öfvertygelse, ingalunda vore med billighet förenligt, men fastän det icke kunnat undfalla Utskottets uppmärksamhet, att ett stadgande, hvarigenom den, sorn B/Uco-XJtikottets Memorial'