Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
E n morgon vaknade det nämligen vid underrättelsen, att det blifvit arftagare till bortåt en fjärdedels million. Historien om detta arf har äfven sin pikanta sida. I Linköping lefde för omkring trettio år tillbaka en borgersman, som hette Sundberg. Det var på den tiden, då garfvaryrket var en verklig guldgrufva, och denne, som dref detta med kraft och insikt samt dessutom förstått innebörden af den gamla hushållsregeln: » spara på shillingen, så gömmer riksdalern sig själf », lämnade vid sin död en ej obetydlig förmögenhet efter sig. H u s t r u n satt i orubbadt bo, och denna, som dels af vana och dels sparsamhetsbegär förde ett högst indraget lif, ökade jämnt på det af mannen hopskrapade kapitalet, om hvars storhet få Linköpingsbor, och minst hon själf, hade annat än ett dunkelt begrep]). Så gingo några år, men när gumman af vissa tecken började förstå, att det led emot slutet, och att hon snart skulle få gå och söka upp sin gubbe, anmodades en af stadens r å d m ä n *, hvilken allt ifrån den tid, dä mannen tyckte,; » att det varit något att taga vara p å », skött dennes penningeaffärer och därmed fortfarit,; att infinna sig hos henne för uppsättandet af j * Hans namn var C. J. Lönnberg. Hans namn bÖT skrifvas med guld i Linköpings historia. hennes sista vilja. Denne lydde kallelsen och infann sig på en u t s a t t dag. Gumman uppräknade, till att börja med, ett par aflägsna släktingar, som skulle ihågkoinmas med några mindre summor, rena obetydligheter, m e s härmed var det slut med detaljeringen, utan tog hon saken mycket summariskt: » di andre smulcr ' a kan häradshöfdingen gärna ta ' för sina månge besvära », hette det. » Smulorna » handlade om bortåt tvåhundratrettio tusen kronor. H ä r o m hade den samvetsgranne förtroendemannen säkerligen upplyst henne, men hvartill tjänade d e t? För henne hade detta stora tal nog samma innebörd, som då man säger någon, a t t det från vår planet är 20 millioner mil till solen.
Sedan brände de Glåm till kallt kol. De lade hans aska i en skinnsäck, som de gräfde ned i jorden långt borta från kreatursstigar och allfarväg. Torhall sände bud efter folket i de närmaste gårdarne, och han visade och berättade för dem, huru allt hade tillgått. Alla beundrade denna bragd, och allmän var meningen, att ingen i hela landet kunde mäta sig med Grette Åsmundsson i styrka, tapperhet och annat, som pryder en man. Men den förbannelse, som Glåm uttalat, gick dock i fullbordan7. Sagan berättar bl. a., hurusom Grette omedelbart efter sin strid med Glåm »märkte den stora förändringen, att han blifvit en mörkrädd man, som ej vågade vara ensam, så snart skymningen föll på. Då visade sig för honom allsköns vidunder; och allt sedan dess har man haft det ordspråket, att Glåm lånar dem sina ögon eller gifver dem Glåmsyn, för hvilka något ter sig helt annorlunda än det är». I en af de sägner, som stamma från nordmännens, de s. k. väringarnes, uppehåll i Konstantinopel, omtalas t. o. m. en förhäxad gengångare, som uppenbarar sig både såsom man och orm. Sägnen lyder så. En dag blef väringen Erlends hustru vansinnig, och han bad därför sin höfding Nordbrikt8 om ett råd, som kunde vara henne till bot, ty Nordbrikt ansågs som en mycket vettig man. Konung Harald Hårdråde tog sig detta namn under sin vistelse bland väringarne. Han lofvade att göra, hvad han kunde, och skyndade bort till hennes sofgemak, där han strax gaf sig i tal med henne och bad henne uppvisa sina smycken och andra dyrbarheter. Då hon framtagit dem alla, frågade han: »hvarifrån ha så härliga och sällsynta klenoder kommit till dig?» Det visste hon ej. »Jag misstänker», fortsatte han, »att de allra kostbaraste blifvit dig gifna. Hon jakade. »Hvad har du», sporde han vidare, »till gengäld gifvit den, som skänkt dig dessa skatter?» »Intet har jag gifvit», svarade hon.
Den utrikes postkommunikationen har befrämjats, dels genom ångfartyget Svenska Lejonets begagnande till poslfart emellan Ystad och Köpenhamn, en gång i veckan och under de dagar, då fartyget icke för postkommunikationen emellan Ystad och Stralsund vore upptaget, dels af en särskilt inrättad snällpost, hvilken hvarje Thorsdag afgår från Helsingborg till Götheborg med bref från England och Hamburg, adresserade till orter, belägna mellan dessa båda städer, eller till Götheborg, och hvilka bref på Måndagarne från Hamburg med Danska posten hitkomma, och dels genom träffad öfverenskommelse emellan Öfver-Post-Direktörs-Embetet och Danska General-Post-Direktionen, hvarigenom blifvit korrespondenter medgifvet att frankera sina bref ända fram till adressorterna inom båda Rikena, eller ock att afsända brefven helt och hållet ofrankerade. Revisorerne finna, med afseende härå, allt skäl att instämma uti det omdöme, Rikets Ständers sist församlade Revisorer afgifvit, angående Öfver-Post-Direktörs-Embetets nit och fortsatta bemödande att såväl inom Riket som med utrikes orter befrämja hastig postkommunikation, äfvensom Revisorerne vitsorda den synnerliga fullständighet, hvarigenom Embetets afgifna, räkenskaperna bifogade, underdåniga Berättelse om Post-Verkets förvaltning under de ifrågavarande tvänne åren utmär - — 60 ker sig, sami den noggran het och ordning, som iakttagits vid räkenskapernas uppgörande; dock vidlåder den i Hufvudböckerna för dessa håda år intagna balans-relation samma ofullständighet, som i föregående årens Berättelse omförmäles, att nemligen året, då hvarje särskild balanspost tillkommit, icke blifvit upptaget. §.2. I betraktande deraf, att de liera ångfartyg, som Kongl.
Om, såsom Chefen för Landtförsvars-depart:tet erkänt, våra kusters vidd gör till ett hellof, alt vara beredda på många punkter att kunna möta fienden; så mäste det dock erkännas, att vårt insulära läge åtminstone till den grad försvårar en så tilltagen anfallsplan, alt den icke gerna behöfver befaras. All öfver Östersjön föra 100 lill 150,000 man, erfordrar förberedelser och upoffringar, som icke lätt åstadkommas; och de skulle icke ändå vara lillräcklige, för alt underkufva Sverige, om dess folk, såsom en gång våra fäder utlofvat, genom en allmän beväpning och ungdorns-vapenöfning, vill bereda sig till den kära fosterjordens försvar. Motionären inlemnade härefter såväl det lill en del upläste förslaget med dertill hörande tabeller, som den åberopade reservationen eller det s. k. tillägget, sådane de uti R. o. Ad. protrr för sista riksdagen finnas intagne, utom det att dels uti tabellerne N:o 31 Litt. A och R förändrade beräkningar af kostnadérne för landtförsvarel eid. motionärens förslag samt af Län dt försvarets tillgångar blifvit intagne, så att de förre uptagas lill 5,767,423 r:dr 6 sk. 8 rst. i st. f. förut upgifne 5,715,811 r:dr och de sednare till 6,875,562 r:dr 16 sk. 8 rst, i st. f. förut uppgifne 5,715,811 r:dr allt b:ko, och dels uti den nyss uplästa resuméen förstnämnde förhöjde koslnadssumma blifvit införd. Hr Stjernsvärd upläste sedermera ett sålydande mein.:
Äfven i de fall då Reg.F. uli 56, 69 och 71 §§ omtalar, alt Utsk. skola till ett visst antal förstärkas, så står der, att vid dessa fall skola Utsk:n till ett visst antal förstärkas. Något val förut står deremot icke omtaladt och icke eller, att elt sådant val skulle berättiga till Den 7 Augusti. 95 elt sådant permanent förstärkt Ulsk. — Alt åtgärden, nemi. suppleanters anställande, icke vore nyttig, tror jag mig äfven kunna ådagalägga. Electorernas pligt är att till Utsk:sledamiiter välja sådana personer, som uti de ärenden, hvilka i hvarje Utsk. behandlas äga mesta skicklighet och sakkännedom. Ett sådant val måste vid riksdagens början och Utsk:ns första tillsättning ske, efter den kännedom Electorerne hafva på förhand om ledamöternes kunskaper och sakkännedom. Sedan den första Utsk:stillsättningen är gjord, anser jag det ovillkorligen åligga Electorerne att bland R. o. Ad:s talrika personal söka, det bästa de kunna, göra sig underrättade om dem, hvilka de förut icke känna, om deras användbarhet och skicklighet. Skall nu ett sådant val af suppleanter på förhand ske, såsom här har blifvit föreslaget, så skall naturligtvis mången, som icke af Electorerne är känd, blifva tillbakasatt för en, som de redan i början kände. Äfven inträffar det särskilda förhållande med R. o. Ad., jemförelsevis med de andra Stånden, att under riksdagens lopp komma flera ledamöter upp till riksdagen och uttaga pollett. Bland dem kunna finnas flera, hvilkas kunskaper och skicklighet det vore ganska nyttigt att kunna använda i något Utsk. I båda dessa afseenden har man dock bundit händerna på Hrr Electorer, om man förut valt suppleanter, hvilka i följd af sådant val äro berättigade att ingå framför sednare ankomne. Jag anser derföre motionen icke innebära någonting nyttigt, utan tvertom mycket skadligt. Af dessa skäl vågar jag, efter min anspråkslösa öfvertygelse, bestrida motionen.
Reservation 'af Herr Friherre Cederström, Jacob: Det är endast i motionseller anmärkningsväg, Allm. Besv.- och Oec.-Utskottels tJtl. N:o 168. ig som Utskottet förklarat sig erkänna, attingenting är omöjligt; för min del skulle jag vilja tillägga yttranden från Utskott, sedan jag, uti detta Utskottets, funnit den af mig i Reservations-väg vid förra Betänkandet föreslagna utväg: —* att Konungens Befallningshafvande skulle åläggas, då öfverenskommelse!’ om Prest-rättigheter yrkas, vare sig af Parterne gemensamt, eller af endera, eller ock vid inträffad ledighet, att målet genom Utslag afgöra , med hänvisning lill underdåniga besvärs anförande i Eeclesiastique-Expedition — vara afstyrkt, på den grund, att sådant af Utskottet förmenls kunna, men icke böra, ske, utan något Consislorii hörande eller deltagande. Jag hade trott det följa af sig sjelft, att, då en Autoritet ålägges, att uti ett mål döma , sådant, enligt de former, Svensk Lag och laga stadgar bestämt, icke af någon, som derom har minsta kännedom, kan anses leda derhän, sorn skulle den dömande kunna utfärda Utslag, utan att i förväg lemna alla dem, som i målet hafva del, eller hvars åliggande det är, att något i målet bevaka, tillfälle att sig yttra; och således naturligtvis jemväl Consistorium, att vid detta fall, likasom vid alla andra, rörande Presträttigheter eller Prest-boställen, eller ock Presterskap® personliga förhållanden, ge - 20 Allm. Besv.- och Oec.-Utskotlets Uti. N.o 169. nora Ombud bevaka Ståndets gemensam* ma, äfvensom lägenhetens enskilda rätt. Jag förnyar, af sådan anledning, mitt tillstyrkande uti min förra reservation till den enda utväg, som, i min tanka, kan leda till ett önskadt och rättsenligt slut i det allmänt öfverklagade och för moraliteten högst skadliga tvist-ämne om Prest-* rättigheternas utgörande.
Riksdag aflåtne underdåniga skrifvelse, sorn motionären ansett hafva vållat den skedde ordinarie roteringen af Hailändska utsockne frälsehemmanen» skulle genom misstag blifvit sådan den är, enär följande uttryck deruti förekomma: att hemman, hvilka äro af lika natur med dem, som draga ständig rotering, borde serskildt behandlas; och ”Vidare och i betraktande deraf, att» efter hvad genom Rikets Ständers år 1810 fattade beslut varit åsyfladt» extra roteringen endast borde träffa så kallad privilegierad jord» samt att derifrån således äfven borde skiljas alla de hemman och lägenheter af krono-skatteoch frälsenabur» hvilka, enligt Författning,arne, äro underkastade ständig rotering” etc. hvilka uttryck motionärerne ansett vara stridande mot innehållet och meningen af 1810 års Skrifvelse; hvarjemte motionären, såsom ett ytterligare skäl derför, att de utsockne frälsehemmanen i Halland ej kunde lagligen med ordinarie rotering besväras» äfven, anfört det förhållande» att utskrifnings-penningarne i Provincen, som motsvarade rotefr i hets-a fgift, genom Landshofdinge-Embetets åtgärd den 27 Juni 1815» skola blifvit förklarade ej mera komma att utgå ; 2:0 af Olof Lindbäckj äfvenledes från Hallands Län, sorn hufvudsakligen instämt med Bengt Gudmundsson, och tillika åberopat, hurusom ifrågavarande hemman vid deras afträdande till Sverige af Danska Kronan genom Roeskildska Fredsfördraget 1658, Pacta och Fredsfördrag i Lägret för Köpenhamn 1660 och Malmö Recess 1662 samt Händfästningen af samma år, högtidligt blifvit försäkrade om lika förmonliga vilkor för ali framtid* som dessförinnan varit dem tillerkände,. Statssamt villni. Besv.- och Ekon.-Utskotlens Betänkande, N:o 84.
Jag tror det vara så mycket mindre anledning att göra det, då det är uppgifvit, att kruttillverkningen öfverstiger behofvet till den grad, att man ej vet, hvartill det skall användas. Då synes det mindre lämpligt, att betunga jordbrukaren allena med denna skatt. För öfrigt instämmer jag till alla delar med dem, som yrka, att optionsrätten må äga rum, om gärden bibehålles. Det är ett särdeles besynnerligt förhållande med våra gärder. Vi komma snart till behandling af ett Den 28 April e. tn. 55 mål, som med detta har sammanhang. Under det vi ifra för kruttillverkningen, bibehålla vi den, såsom ett monopolium, och hindra bergslagerne att tillverka krut för deras eget behof. Det tyckes vara föga öfverensstämmande med rättvisa, att ålägga jordbruket en sådan börda som denna, då den numera ej är påkallad af behofvet, och lätt kunde fyllas, om man gjorde sig litet mera möda, än att taga, der den är närmast till hands, nemligen af jordbrukaren. Jag anhåller om proposition till Saltpetergärdens upphörande för jordbruket, och det deraf uppkommande Statsbehofs fyllande genom Bevillning, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å StatsUtskottets förslag, att den nu bestämda Saltpetergärden af 5 marker för hvarje helt hemman mätte än vidare fortfara. Ropades Ja och Nej, Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg berörde af hvarje helt hemman utgående Saltpetergärd böra upphöra, samt ett serskilt anslag deremot till Saltpeternäringens bestånd och bedrifvande, jemte uppköp af Saltpeter, böra i stället af Rikets Ständer genom Bevillning anvisas. Ropades äfven Ja och Nej; hvarjemte votering begärdes. 56 Deri 28 April e. m. Herr Tham:
Jag tillämpade den så som mined och mitt samvete tillät mig; men författningen är ej tydlig i detta afseende. Andre Domare förstå den ej så. En förklaring sådan, som Herr Danckwardt här gjort, behöfves derföre, på det Förordningen må af alla Domare lika tillämpas. Herr Danckwardt: Det ligger icke egentcligen i någon mer eller mindre tydlighet Den 19 December e. ni. i Skiftesstadgan, utan i sjelfva sakens natur, att skiftets emottagande icke kan påtrugas de jordägare, som ej vilja antaga det. Blott detta ville jag hafva äran tillägga, i anledning af lvvad Herr Tham ytterligare anfört. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, att Herr Liljenstolpes ofvanberörde Memorial, tillika med de i anledning deraf afgifne yttranden, måtte till Lagutskottet remitteras. Bifölls. Föredrogs och remitterades till StatsUtskoltet: 1:0 Herr Bråkenhjelms, Pehr Reinholds, den 10 dennes f. m. på bordet lagde Älemorial, angående förökadt anslag för Veterinair-Inrättningen. 2:0 Friherre Klingspors, Fredrik, den i o dennes f. m. på bordet lagde Memorial, angående behofvet af de fyratSlottsknektar Kongl. Maj:t i dess Nådiga Proposition, angående StatsVerkets tillstånd och behof, föreslagit att uppföras å RiksStatens Första HufvudTitel. 3:o Grefve Posses, Erik, den 10 dennes e. m. på bordet lagde Motion, angående förändring af stadgandet] i 2 §. af Kongl. Placatet den 27 Augusti 1723, rörande af - Den 19 December e. m. giften lill Kronan af Bruksoch Bergshandtering. Lagutskottet: J.'o Herr Cederschjölds, Pehr Gustaf, den io dennes e. ra. på bordet lagde Motion, angående föreslagen ändring i 17 Cap. HandelsBalken och 20 Cap.
Och Hedvig, hur skulle hon icke dansa betagande, bedårande, smyga sig till kavaljeren så han ... För att förströ sig började hon samtala med fru Alm och se sig ikring. De gamla fruarna, som klädde väggarne, de kände sin värdighet, de. Sutto icke alla de förnäma samvetsgrant uppflugna der närmast tronhimlen, så börsmatadorernas fruar och sedan blef det allt simplare och simplare, ju närmare man kom salens andra ända. Ja längst ner sutto, visade fru Alm öfverlägset, en skräddarfru och en tapetserareenka, hvilka tydligen ännu icke nått upp till »det goda sällskapet», ehuru de oförtrutet gjorde i bazarer, och båda voro väninnor till lord Radstock ... »Nej, se assessor Hjelmer med fru ... Den frun kan kokettera, hon ... Och ändock är mannen svartsjuk som en Othello, men han har ett emaljöga, ser du, och på den sidan han har det, passar frun på att stå, när någon herre är i närheten.» »Baronessan Lejonsköld ser då i qväll ut som en riktig demimonde-dam,» fortsatte fru Alm, pekande på en högväxt dam med präktigt nedhängande svart hår, ful mun och grofva näsborrar. Klädd i sidenbrokad med blommor af silfverfiligran. »Jaha, men hvem är lilla herrn med det försmädliga grinet kring mun, som hon talar med.» »Kors känner du inte igen honom ... Doktor Anderson ... han som bara vill kurera fint folk ... baron Anderson, som de kalla honom.» »Ser tante Lignell med sin hustru?» »Sångarn, jaha!» Och det var verkligen den stora tenoren med sin fru. Hon, liten och täck som en parisisk docka blef genast firad och fjäsad. Han stälde sig först mot en pelare i en svärmiskt storslagen ställning, som han regelbundet använde i alla ömma scener, då han tagit precis tre steg från inträdeskulissen. Men ingen tycktes det oaktadt vilja beakta honom. Då går han sakta, dröjande fram till den högförnäma generalen-ordföranden.
Löner och arfvoden till Ull-Contorets i Norrköping Tjenstemän och Betjening 8,771: 27. — Extra utgifter vid Contoret 658: 17. 9. Beseoch tractamentspenningar 1,286: 41. 2. Lär opremier för inöfvande af Får herde-elever, i stöd af Kongl. Brefvet den 26 Februari 1833 2,500: — —• Reparationer å Ullmagasinshuset i Norrköping 356: 23. 4. Ränteutdelning till de enskilda actie ägarne i samma byggnad 886: 38. 5. Hyre-ersättning för åren 1831 med 1834 till Ullmagasinet för i byggnaden begagnade rum 1,000: Interesse till Mnnufactur-Discontfonden för derifrån försträckta medel 68: 20. 3.
Men ännu varmare prisade han med sin lyras toner den vackra Friederike Robert i BerliD, med hvilken han flitigt brefväxlade, då han efter sina vandringsår i Italien 1829 slog sig ned i Potsdam för att där i ro nedskrifva sina resebilder. » Skrif snart till mig, » bad han henne en gång, då det ensliga Potsdam gjort honom nedstämd och dyster, » och muntra upp en stackars människa, som är på väg att duka under af ledsnad. » Och en annan gång: » Här rå- der ett afskyvärdt vä- der. Vårens blommor vilja så gärna slå ut, men från molnen blå- ser en kall förståndsvind rakt i n i de halföppna kalkarne och tvingar dem att rädda sluta sig på nytt. ' C e s t tout comme chez nous! ' hviskar mitt hjärta, som håller af er och alla andra människor, trots den GEORGE SAND. infama väderleken. » Många gånger flögo väl hans tankar till det vackra och lifliga Berlin, där det alla dagar inträffade någonting nytt — » för öfrigt älskar jag er. Här lefver jag som Robinson på sin ö. min skoborstare är min Fredag och huspigorna mina lamadjur. Jag mår i alla afseenden mycket dåligt. Ä r jag sjuk? d u m? kär? Lef väl och hälsa världen från mig I » Endast när han fullständigt öfvermannades af sin längtan, for han till Berlin för att söka tröst hos fru Rahel eller i kretsen af vänner glömma sina lidanden. I Paris, hvarest Heine, som bekant, till I D U N 1899. bragte den s e n a T e delen af sitt lif, umgicks han mycket med skriftställarinnan George Sand (madame Dudevant), hvilken han i sin beundran för hennes snille karaktäriserade som » den största prosadiktare fransmännen äga. » Det var äfven i Paris Heine på sin väg mötte den bildsköna MATHILDE HEINE. lilla grisetten Mathilde Mirat, med hvilken han flere år lefde tillsammans i ett s. k. fritt äktenskap för att därefter genom vigsel göra henne till sin lagliga hustru.
Vi hafva fått höra föl jande: ”att hersklystna hierarclier icke kunna uphöra att vädja ”till det verldsliga svärdet, för att uppehålla deras existens, då ”andlighet icke räcker till, faller af sig sjelft och påminner en”dast alltför lifligt om den redan af Daniel profeterade antikrist ”sorn komma skulle i verlden.” Vidare säges: att ”presterna ”uttyda och tillämpa falskeligen de Symboliska böckerna och kun”na således för enskilda intressens skull icke uphöra alt suga på ”nationens hjertblod och insistera derföre uppå att Guds verk ”skall drifvas med en ann af kält.” Vidare följande: ”De hög”värdiga själasörjare lyckades genom 1663 års religions-plakat ”återfå sitt älskade och så mycket saknade Påfvedömes förlorade Den 7 D e c c 111 lj c r. 131 ”paradis. Det synes bättre att med 10 å 20,000 r:dr årlig inkomst tilläfventyrs sitta på Statsrådsbänkar oell Biskopsstolar ”och döma öfver irrlärighet samt sedan två sina händer som Pilatus, då han korsfäste verldens Frälsare.” Ytterligare säger motionären: ”Det står så till, att med berömvärda undantag, ^hvilka rangeras på kättarelistan af Presterne, på våra prediksto”lar endast predikas katolicism och verklära. Bättre att de följde sin mästare, som sade: föd mina lamb. Detta vore för ”presterne mera välsignelsebringande än att förtrycka Guds folk ”inom Sveriges landamären.” Motionären påstår alltså, alt hvarje af församlingens prester brutit sin embetsed, utom de, som skulle anses såsom kättare. Jag har aldrig hört detta namn tilldelas någon af vårt presterskap. Jag hemställer till Eder, M. Hrr, hvad namn man skall gifva åt alla här ofvan anförda förolämpningar, vare sig mot vårt verldsliga regemente eller våra lärare?
Thomssom ansökning om eftergift af öfverränta å ett diskont-lån; och Nto 33, öfver ett förre gårdsegaren Sven Carlsson Kastman gjordt ackordsanbud. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets: Memorial, Nto 109, angående bestämmandet af den Riksståndens och Utskottens kansli-betjening tillkommande aflöning; och Utlåtande, Nto 110, angående Statskontorets ersättande för de under år 1850 utbetalda medel till kolonien S;t Barthelemys förvaltningskostnader. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets; Utlåtande, Nto 91, i anledning af väckte motioner, dels om framläggandet för Rikets Ständer i ett sammanhang af hela statsregleringeo, dels om densammas bibehållande oförändrad till nästa riksdag; godkändes. Memorial, Nto 109, angående bestämmande af den Riksståndens och Utskottens kanslibetjening tillkommande aflöning; bifölls. S. D. Efter skedd föredragning biföllos Banko-Utskottets utlåtanden: Nto 30, i anledning af Kommendanten, Majoren F. B er g enstr åhle s ansökning om eftergift af skuld till Banko-diskontverket; Nto 31, i anledning af väckt motion om afskrifning af Repslagaren i Umeå J. Bäckströms skuld till Banko-diskontverket; Nto 32, i anledning af förre hemmansegaren G. F. Thomssom ansökning om eftergift af öfverränta å ett diskontlån; och Nto 33, öfver ett af förre gårdsegaren Sven Carlson Kastman gjordt ackordsanbud. S. D. Vid förnyad föredragning af protokolls-utdrag från Vällofl. Borgare-Ståndet Nto 188, med inbjudning till MeJstånden att förena sig om Borgare-Ståndets beslut, i anledning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utlåtande