Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande ater innehållet af den föreslagna underdåniga skrifvelsen, så skulle det, i min tanka, innefatta ett vådligt öfverskridande af den Samhällsmagterne emellan uppdragna gräns, om Rikets Ständer ansågo sig berättigade att, i form af underdånig ansökan, föreslå Kongl, Majit sättet för utöfvande af den administrativa magt, sorn, jemlikt grundlagarna, Konungen 64 Bil.t,St.,Lag• s.Allm.Besv.o.Oec,- Vtsk.Bet.N.56. ensam tillkommer, samt denna åtgärd både vara stridande emot tydliga ordalydelsen af Regerings-Formens 90 §., och destomera obehörig, sorn, Ji den händelse Kongl Majjt, vid skeende ansökningar om Skatteköp, ej skulle finna frigan om naturen af det hemman, hvarå Skatteköp sökes, genom företedda handlingar afgjord, hemmansnaturens utredande ej lärer komma att sakna den åtgärd Lag och Författningar föreskrifva, och, äfven vid ett annat förhållande, endast den rådgifvande åtgärd, som dertill föranledt, kan, i den ordning Riksdagsordningen a g §-2 Mom, innehåller, blifva föremål för Rikets Ständers anmärkning och klander Dessutom torde en begäran, att Kongl. Maj:t ville förklara Dess i administrativ väg redan meddelade beslut, icke vara af den beskaffenhet, att de kunna vara hinderlige för eganderätts frågans upptagande och afgörande i tvisteväg, såsom innefattande en önskan, att Kongl. Majst skulle upphäfva Dess egna Höga Beslut, samt sålunda tillintetgöra de förmoner, som derigenom blifvit Corporationer eller enskilde tillerkände, onekeligen stå i uppenbar strid med Regerings-Formens nyss åberopade 90 §. och den i samma grundlags 16 §. Konungen anförtrodda pligt, att hvarje Samhällsmedlem vid välfångna rättigheter skydda. Det ar af dessa skäl och i den öfvertygelse, att lika pligtiga, som Rikets Ständer äro, Bil. t.St., LagS'Allm.Eesvrt'Oec.-Utsk. B.t.N, 56.
Majit i Nåder svarat uppå Konungens Refallningshafvandes den 23 förutgångne Octo* ber ingifne underdåniga ansökning orri rättelse och upplysning i hvad bemalte Befallningshafvande funnit otydligt uti Kongl. Circulairet om Passevolancen den 1 December 1812 , hvilken ansökning , enligt derom företedi betyg , blifvit till Kongl. KrigsCollegii utlåtande remU erad. Uti den 18 nästiedne Maji till Kongl. HofRätten vidare ingifven skrift, har Konungens Befallningshafvande till Kongl. HofRatrens profning hemställt, om icke målet kunde anses tillfyllest afgjordt igenom den Nå iga Fork la ing Kongl. Majit täckts meddela uti Dess den 30 nastforegångne April till välbemälte Befallningsningshatvande aflåtne och skriften bilagde Nådiga Bref af följande innehåll; Att sedan Konungens Befallningshafvande, med underdånigt til)kannagifvande att Riksens Ständers Justitia?- Ombudsman gjort anmärkning emot dess Kungörelse af den 21 April XSij, rörande den till Söder Telje Kanal vid samma tid afgångne ArbetsCornmendering , framställt de anledningar , å hvilka berörde Kungörelse blifvit grundad, såsom hämtade dels ifrån 1812 års Nådiga Cir» culaireBref och dels ifrån de förut af FandshöfdingeEmbetet i JAnet utfärdade Kungörelser i samma ämne, hvarjemte Konungens Befallningshafvande i underdånighet anhållit, att, till undvikande af någon tvetydighet vid Författningarnes tillämpning hädanefter i dylika fall, Kongl. Majit måtte derutinnan meddela bestämd JiåtJig föreskrift till framtida efterrättelse ? har jfustiticeOmbudsm.
Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:is 2 och 3 samt Utlåt N:o 5. Bevilln.-Utsk. Mern. Byggninga-Balken, om förklaring af 26 kap. 1 § att kyrkobyggnadskostnad efter hemmantalet icke är för prestbol tillämplig på dess innehafvare. Motion N:o 30. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 12 och Mern. N:o 36. angående behofvet af en författning till ordnandet af den i 26 kap. 1 § omförmälda byggnadsskyldighet. Motion N:o 34. Sammans. Lagsamt Allm Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 12 och Mern. Bysättning, angående förändrade lagbestämmelser i afseende på. Motion N:o 85. Bönestunder, om rättighet för Konsistorierna att, i afseende å de i städerna nu brukliga bönestunder, vidtaga de anordningar och förändringar, som å särskilda orter kunna vara af behofvet påkallade. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 31. R. St. underdån. Skrifv. N.o 172. C. Carlander, Pehr Olof, Motion N.-o 55, om löneförhöjning för Provincial-läkare. Stats-Ut.sk. Carolinska Mediko-kirurgiska institutet, angående meddelande af rättighet för, att anställa theoretisk medicinsk eller medicine-kandidat-examen. Motion N:o 86. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. R. St. underdån. Skrifv. Carlson, Fredric Ferdinand. Motion N:o 12, rörande anslag för folkskoleväsendets befrämjande. Stats-Utsk. Utlåt. R. Stunderdån. Skrifv. N:o 169. Motion N:o 57, angående utarbetande af en lag, sorn bestämmer konst närers eganderätt till deras verk och skydd mot efterbildningar af dessa. Sammans.
Maj:ts disposition varande medel icke tilläto att i staten upptaga mer än tvänne stipendiater, hvilket antal ingalunda kunde anses vara för ändamålet tillräckligt, föreslog Eders Kongl. Maj:t i propositionen om Statsverkets tillstånd och behof den 16 November 1833, då regleringen till Rikets Ständer anmältes, att för ytterligare fyra stipendiater erforderliga arfvoden måtte anvisas, att af Sjette hufvudtitelns anslag »till befrämjande i allmänhet af bergsbruket» årligen utgå med 1,600 R:dr, som ansågos kunna lill ordinarie staten ölYerflyttas. Efter härå erhållen remiss yttrade Stats-utskottet i utlåtande den 24 Mars 1854: att »betänkligheter uppstått i afseende å ändamålsenligheten af den nya organisationen, hufvudsakligen derutinnan att uti Bergs-kollegium, med dess af blott en president och två ledamöter bestående styrelse, och med det ringa antal mål, som numera tillhörde verket, den kollegiala formen blifvit bibehållen. Då emellertid Utskottet icke kunde inlåta sig i pröfning af organisationen, trodde Utskottet, som ansåge Kongl. Maj:t, derest de ifrågaställde arfvodena till ytterligare fyra stipendiater funnes behöflige, vara oförhindrad att af anslaget »till befrämjande i allmänhet af bergsbruket» under den tid nästa statsreglering blefve gällande disponera de erforderliga medlen, sig endast böra hemställa, att Rikets Ständer måtte låta det i gällande riksstat för Bergs-kollegium och Bergslags-staterna uppförda anslag af 28,413: 43. 4. B:ko bibehållas vid oförändradt belopp». Detta bifölls af Presteoch Bondestånden, men Ridderskapet och Adeln samt Borgareståndet återremitterade frågan i anledning af framställda anmärkningar, innefattande hufvudsakligen: att, sedan vid 1847—48 årens riksmöte Kongl. Maj:t föreslagit Bergs-kollegii förändring till ett embetsverk med fåtaligare 6 Bil. M 5 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Enl. vår grundlag eger ej prins rättighet att bekläda civilt embete. Den militära banan står honom visserligen öppen, dock tiligodonjuter han ingen med sådan tjenst förenad lön, åtminstone har delta alltsedan år 1809 aldrig varit bruket, utan har densamma alltid åt andra personer blifvit uianordnad. Afven om lian kunde upbiira en sådan lön, så hemställer jag, huruvida våra löner äro af beskaffenhet att kunna anses tillräckliga för att pä ett. värdigt sätt bestrida underhållskostnaderna för en prins af (leii Svenska nationen. Hvad åter beträffar den af samma talare vidrörda omständighet, att det ingalunda är för eu Kongl, person förbjudet att kasta sig in i industriella företag eller att som delegare ingå i något bolag eller att genom striifvan och arbete söka vinna en sjelfständig samhällsställning, så tror jag. att det vore föga öfverensstämmande med Svenska folkets tänkesätt, att se medlemmar af sitt konungahus nödsakade att på så siitt förvärfva sig medel till sitt uppehälle. Då det sålunda, dels genom grundlagens stadgande!!, dels till följe af landets seder, är för dem omöjligt att genom egen verksamhet förskaffa sig medel till sitt uppehälle, så anser jag det vara II. Stms skyldighet att bereda dem en oberoende samhällsställning. Gr. Anckarsvärd har förmenat att en sådan skulle kunna beredas (lein genom II. Kotiuugens hofhållningsanslag, isynnerhet som utom detsamma en summa af 300,000 rdr rint årligen från Kiksg.Kont. såsom ränta till Konungen utgår. Grannlagenheten torde i detta hänseende nu mera ej hindra mig, att till Hr Grins kännedom meddela, hvad jag, efter några års närmare beröring med Högstsalig H. M. Konung Oscar I, har mig särskildt bekant i alside på denna summa. Jag tager mig således friheten underrätta Hr Grm, att dessa 300,000 rdr var ungefär den summa, som under Konung Oscars regeringstid användes af honom, dels till understöd åt behöfvande dels till betäckande af de utgifter, som i och för de af hans läder honom i arf lemnade pensionerna erfordrades.
Ständer välvilligt skola rätta, hvad uti ifrågavarande fall tagit en verklig missriglning, får jag alltså vördsamligen föreslå: l:o att, för postskjutsens skyndsamma skiljande från jordbruket och upplåtande på entreprenad så länge och intill skjutsningsbesväret i allmänhet kan på dylikt sätt ordnas, Rikets Ständer ville antingen, likasom under föregående riksdag egt rum, för ändamålet anvisa 70,000 R:dr reservationsanslag årligen elier ock besluta att brefporfot mätte förhöjas med något visst, emot den påräknade tillökningen i kostnaderna svarande, belopp, t. ex. från 12 tili i 5 öre för enkelt porto och i förhållande der till Sör tyngre bref; samt 2:o att derest della förslag vinner Rikets Sländers Siifali, Rikets Ständer då ville i sammahang dermed, förklara att postskjutsen genast skall från jordbruket skiljas. öm remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 50 November 1862. Carl Ifvarsson, från Hallands län. Hfiri förenar sig: And. Gudmundsson, från Hallands lån. Motionär t Bonde-Ståndet 1862. N:o 466. m N:o 456. Af Erik Magnäs Falk från Skaraborgs iän, om anslag ät Alarisstads samhälle, för anläggande af en ny väg från Töreboda jernvägsstation UU Wenerus hamn vid nämnde stad. Jag anhåller härmed vördsami: ait Rikets Ständer vilie bevilja Mariestads samhälle eli anslag af 150,000 Riksdaler R:mi, för anläggande af en ny väg fran jernvägsstationen Töre boda i rak sträckning lili Wenerns hamn vid nyssnämnde stad.
Adolf hade som barn nästan dagligen besökt hans stuga och med förtjusning lyssnat till de krigshistorier, som veteranen var färdig att duka upp, hvarhelst han blott fann åhörare. Rolf hade lärt honom snickra och smida hästskor, handtera eldgevär, rida och simma, och när Adolf uppvexte till yngling, blef Rolf hans lärare i alla de kunskaper en god jägare bör innehafva. Adolf blef gubben lika kär som hans egen son, helst han hos den förre i högre grad fann den raskhet och det djerfva mod, som han framför alla andra egenskaper värderade hos gossar. Detta vänskapliga förhållande lät Adolf hoppas, att Rolf ej skulle afslå en bön, som han till ingen annan hade vågat framställa. Han mottogs af gubben med ett kraftigt handslag, men hade knappt framställt sin begäran, förrän Rolf med upprepade skakningar af sitt grå hufvud bad honom afstå från dylika tankar och försäkrade, att ingenting skulle förmå honom, Rolf, att räcka ett finger till tvenne så ogudliga och förskräckliga varelsers räddning undan välförtjent straff. Men Adolf lät ej afskräcka sig af denna vägran. Han tillbragte en hel timme under den gamle soldatens tak med att berätta allt hvad han visste om Ingrids och Ellens lefnadsöden; han skildrade dem såsom gudfruktiga och rättrådiga menniskor, hvilka blott till följe af sin kunskap i läkekonsten och sitt barmhertiga användande af denna kunskap till lidande medmenniskors bästa blifvit misstänkta för hexeri; han beskref det olyckliga tillstånd, hvari de befunno sig, huru innerligt mor och dotter älskade hvarandra och mer för den andra än för sig sjelf fruktade det rysliga öde, som helt säkert skulle drabba dem oaktadt deras fullkomliga oskuld. Adolf utvecklade en sådan vältalighet, att veteranens menskliga hjerta slutligen rördes. Han invände ännu, att eftersom de voro oskyldiga, skulle de väl ock af domstolen blifva frikända, men Adolf visade på ett öfvertygande sätt, att ingenting vore att bygga på denna förhoppning:
Rörlig bro öfvfer Slussen 30,000 14,000 3,500 7.200 5.200 14,500 —- 44,400 _ till ingeniörs-drfvoden, tjenstemän, provisionel byggnader och divfersé arbeten tillägges 10 proc. med 2,429,271 238,487 Summa t)m denna sammanbindningsbana utföres samtidigt med norra stambåuah, så afgå å denna slutsumma den kostnad, sorti för stationshus och reparationsverkstad i förslaget tjll Sistnämnde bana är upptagen med 2,667,758 200,000 Summa arbetskostnad fexpropriationsköstnader, omkring 2,467,758 602,242 Totalkostnad R:dr R:mt 3,070,000 Hvad expropriationer af hus och tomter beträffa, så är antaget att Stockholms étad utan ersättning lemnar älla öppna platser, tomten efter Geijerska huset å Ridtlareholmen, undanrödja de gamla husen vid Flugmötet samt för öfrigt bekostar de éxpl-opriationer; sora skulle komma att öfverstiga härofvan kalkulerade 602,242 ferdr Runt. -{ Det Bilaga till Stals-Utskottets Utlåtande N:o 87. Det har vid förslagets uppgörande icke varit möjligt att bestämma storleken af expropriationerna, då de enskilde egarnes fordringar i allmänhet, nro öfverdrifna; men om första inköpet också blir vida högre än här antagna summa, så torde, sedan jernvägen blifvit färdig och de tomter med derå uppförda hus, som till en början utöfver behofvet hafva måst inköpas, åter blifvit försålda, verkliga expropriationskostnaden kunna nedbringas till ofvan upptagna summa. Detta blir emellertid en utgiftspost, som icke på förhand till beloppet kan bestämmas.
Denne senare har sin garanti uti den förres skicklighet; och finnes tillräcklig garanti i hänsigt till förlaget, som dock måste betalas, är den så mycket mer otvifvelagtig i anseende till borgen, som ingen utgift kräfver eller någonsin hör kräfva. Kapitalistens betänklighet, om han har någon, blir således, i frågan om borgen, ingalunda af ekonomisk natur, utan af moralisk. Den vederhäftighet, som skriftställaren här beliöfver förete, är sin karakters, icke sina finansers. Finnes deremot ej den förra, eller är skribenten uti allmänna opinionen ej moraliskt vederhäftig, då torde han svårligen finna en Borgesman: men detta är just förslagets ändamål, jag har i motionen icke dolt det, och erkänner det lika oförstäldt här; ty sådant är allmänna ordningens och det personliga fredandets intresse. — Man bar invändt, att förslagets antagande skulle nödvändigt leda till associationer; jag tror att följden oftast blefve denna, men är tillika öfvertygad om nyttan deraf både för allmänheten och för publicisterna sjelfve. Ju flere associerade, ju bättre till frambringande af den varietet i både ämne och styl, som en tidning för sitt bestånd och förkof59 H. ' 3 34 Den 37 Januari i f. m. ian så viii behöfver; mångsidiga insigter, mångsidig framställnings-förmåga erfordras dertill, och den finnes icke hos en, knappt hos några. Förslagets förutsättning af blott 2:11c intressenter, är således ganska litet tilltaget, men det är dock en början: följden skulle snart visa fördelarna af sammansatta krafter i detta företag som i andra, och de isolerade ej i längden kunna uthålla jernförelsen. Då lagen medgifvit och bordt medgifva, lika rätt åt alla till jurnalers lifgifvande, har den dock omöjligen kunnat förutsätta, att det hos Hof-Canslers-Embetet uttagna tillståndsbevis skulle för hvar och en blifva en Brevet på grundliga insigter i politik och statshushållning, i vettenskaper och vitterhet, i jurisdik och theologi, kort sagt i den universalitet af ämnen, som uti redactionen af en periodisk skrift ingrediera.
N:o 57, i ani. af vackt motion om anställande af undersökning till utrönande deraf, huruvida dispositionsrätten till åtskilliga jordlotter på Gottland, hvilka förmodas vara kyrkornas tillhörighet, rätteligen tillkommer kyrkoherdarne eller icke; N:o 58, i ani. af väckt motion om skiljande af landshöfdingeoch militär-befälhafvare-embetena på Gottland; N:o 59, i ani. af väckta motioner ang:de dels enskilda bankers upphörande, dels vilkoren för ny oktroy, dels ock privatbanks-sedlars användbarhet i den allmänna uppbörden; N:o 60, i ani. af väckta motioner om biskops-embetens indragning; N:o 61, i ani. af väckt motion om utvidgad rätt för qvinna till anställning i sådan tjenstebefattning, som för henne är passande; N:o 62, i ani. af väckt motion i fråga om utsträckt fribrefsrätt för länsmän; N:o 63, i ani. af väckta motioner ang:de förändring i sättet för kronobrefbäringens utgörande; N:o 72, i ani. af väckt motion om vidtagande af åtgärder till hämmande af tiggeri; N:o 73, i ani. af väckt motion om revision af jordeboken; N:o 74, i ani. af väckt motion om förändrade bestämmelser i fråga om den till inre tullbevakningen börande personal; N:o 75, i ani. af väckt motion om förbud mot gesällvandring; N:o 76, i ani. af väckt motion om upplåtande på entreprenad till den minstbjudande, utaf tryckningen af allmänna författningar och kungörelser. R. o. Ad. åtskiljdes kl. i 10 e. m. In fidem, 0. Brakel. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 7 prot.-utdrag för den 11 dennes e. m., samt pleni-prot. för den 10 sist). December f. m. Upplästes ett utaf Hr Törnebladh, Carl Eggert, inlemnadt mern. af följande lydelse:
Directionen vid Malmö LåneContor, uti skrifvelse af elen 6 Mars 183S, tillkännagifvit, dels att, sedan Handlanden i Carlskrona, E. A. Thörn, med företeende af erhållet utdrag af 'Vällofl. Borgare-Ståndets Protocoll den 1 September 1834* hvarigenom han blifvit af bemälde Riks-Stånd utsedd till Revisor af Låne-Contorets räkenskaper och förvaltning för år 183^, den 1 Mars i838, såsom den i förordnandet utsatte dag för början af denna Revision, personligen i Låne-Contoret sig inställt, men, efter erhållen underrättelse om den förändring af tiden för de ärlige Discont-Revisionernes företagande, som vid sist hällne Riksmöte blifvit fastställd, skriftligen anmält sig vara hindrad, att vid den rätteligen den 17 derpåföljde April börjande Revisions-förrättning sig infinna; dels ock att Fabrikören J. P. Borg i Lund, 6 Berättelse af Banco-Fullmägtige. sora varit af Borgare-Ståndet utsedd till Suppleant vid samma Revision, likaledes förklarat sig vara hindrad att Revisions-förrättningen öfvervara; äfvensom Directionen vid nämnde Låne-Contor, uti skrifvelse af den 29 Januari nasti, år i83p, anmält, ej mindre alt nuvarande Handlanden i Söderköping Christian d’Juhigne'som vid sistl. Riksdag, då lian varit Borgare i Helsingborg, blifvit af Borgare-Ståndet utsedd till Revisor vid sistnämnde års Revision öfver Låne-Conloret, anmält sig vara förhindrad att uti denna Revision deltaga, än äfven, att den för honom utsedde Suppleanten, Borgmästaren i Skanör, S. JV. Cronsioe s den 21 Januari samma år, detta uppdrag sig afsagt.
”Therföre iag nu rådha will Allom them högdt uppsatte äre: The tencke wäl till hwadh sig kan tillbäre, Att the sig i weldet förholla så, The kunna sedan någon godh wän fåå, När the komma på blygdh och vanähra, Som them må något godt tilbära.” Förgäfves söker Glorela trösta honom, han vill ej öfverlefva denna skam och begär endast ett råd om att förgöra sig, så ingen det ser. Men Glorela vill gifva ett bättre råd, och Judas lofvar i så fall gifva henne guldkedjor samt göra henne till adelsfru, hvarvid åter Karich anmärker: ”Thet bore wäll till lags, Aldrig lijkare ther till tags.” Sedan Glorela fått veta att ingen ännu känner till hela saken, utom en frupiga, som hört herrskapet sinsemellan tala derom, och just varit den, som för Judas omtalat allt, emedan han brukade bola med henne, så råder hon honom att döda sin bror, hvarigenom han sjelf skulle åter komma till ära. Judas finner rådet godt, men Karich häpnar öfver käringens djefvulskhet, anser sig för god att komma henne när och säger: ”Naska tig af, tu giöör mig hinder, Aldrig iag en sådan diefvul finner.” Hilatus omtalar med förundran omslaget i Jude öde, ithy han nu är af frun satt till tjenare åt unge herren; dock fruktar han, att Judas, som är en bitter skalk och fyllekalk, skall antingen förföra eller skada den unge. Judas kommer, och Hilatus drar sig undan för att lyssna. — Sc. 4. Judas ser sig först om åt alla sidor, om han är ensam; sedan berättar han, att vid hans ankomst till slottet, hade frun och herren sagt honom, att han ej var deras son, dock ville de ej göra honom till träl, utan skulle han tjena och vakta deras lille son. Han hade tackat för deras nåd, och då lilla herren sedan ville gå ut i trädgården, hade alla begifvit sig dit ut.
N.-o 1. aflemilade, hafva, oaktadt inom Norrbotten Afvittri ngs-Landtmätarne måst sysselsättas med Ego-utbytet på Riksgränsen mot Finland, 426,6o5 Tunnland Allmännings-mark blifvit afmätte, samt 269 st. Nybyggen, utom flera Kronotorp, till anläggning beviljade. Likaså blef år i8a5 afvittringen påbörjad i Herjeådalen, sedan de för denna Province serskildt erforderliga föreskrifter, i afseende så derpå, som rörande grunderna för Egodelningar och Nybyggens anläggande derstädes, blifvit meddelta, samt serskildta understöd för nämnda delningar x denna af naturen vanlottade ört beviljade ; och äro Hemmanen i tvänne af ProvincenS socknar redan afvittrade. Inom Jemtland börja afvittrings-göromålen att nännas sitt slut, då endast en del ntskiftningar af de åt Hemmanen anslagna Ego-Områden, samt afvittringen och afmätningen af ett mindre •antal socknar återstå. Sedan denna förrättning der, med år 1S21, bragtes i gäng, hafva, till sistlidet års slut, 28 Socknar blifvit afvittrade, innehållande nära floo mantal, med en egorymd af i,^it,5ii Tunnland 3i Kappland. Af öfverloppsjord, som med optionsrätt blifvit under de äldre Hemmanen bibehållen, äro 30T2d5 ökade Mantal uppkomna, och å Kronans bibehållna marker ■jo serskilda nybyggen, om ~ mantal hvardera, utsynta och anlagda; varandes nybyg - Kong/. Maj.ls Nådiga Berått. N.-o 1. 47 gare från Dalarne oell andra Lån elit inkallade och med understöd uppmuntrade. Kongl. Majrts Befallningshafvande i Gefleborgs Län har erhållit föreskrifter, för att påskynda de återstående socken-delningarna inom detta Län, samt till nybyggen upplåta de odisponerade Krono-markerne derstädes. Det angelägna Storskiftets-verket i Dalarne fortgår i oafbruten ordning, och har med ökadt årligt anslag blifvit understödt.
Behofvet deraf är så oafvisligt, att om äfven det begärda anslaget nu afslås, dermed omöjligen kan anstå längre än till nästa riksdag, så framt icke institutet skall gå under; men de tre år, som på sådant sätt gå förlorade, förorsaka för landets jordbruk och kreaturs-afvel en långt betydligare skada än som kan uppvägas med 3 års ränta å byggnads-kapitalet. Men, säger man, Alnarps landtbruks-institut har, jemte årligt statsanslag af 18,000 R:dr, erhållit en byggnadsoch organisationssumma för en gång af 175,000 R:dr. Må det dermed hjelpa sig så godt det kan! Staten kan och vill ej mera deruppå uppoffra någonting betydligt. Ja! Så kan man säga — men ligger det verkligen i Statens intresse att så säga och så handla? Bör Staten förvägra de anslag, hvilkas oundgänglighet finnes bevisad? På denna frågas besvarande beror om det nu lofvande unga landtbruks-institutet skall kunna uppfylla hvad Rikets Ständer dermed afsett, om det skall blifva en för landet och dess jordbruk välsignelsebringande inrättning både såsom uppfostrings-anstalt för de många ynglingar, som der söka sin bildning och såsom en mönstergård ej mindre för jordens häfd än för byggnadernas ändamålsenlighet — eller om det skall blifva en tynande planta till ringa gagn för det allmänna, till ringa heder för Styrelsen och till en föga efterföl - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 429 jansvärd förebild för de många besökande, som dit anlända ifrån egna och främmande landamären ? Och har väl Staten förr vägrat att med hjelpsam hand komma de institutioner till hjelp, hvilka deraf voro förtjenta och i behof? Ibland de mångå bevisen för motsatsen, torde jag få åberopa de tekniska elementar-skolorna, hvilka, så länge deras anslag endast utgjorde 7,500