Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att befälet sjelfva anser sig hafva det bäst som det är, kan icke förtänkas dem, enär de under alla dessa år fått vara i orubbad besittning af sina stora tillgångar, hvaraf endast inkomsten af utarrenderade boställen lem nät dem 50 å 80 procent utöfver deras ordinarie löner, vid somliga regementen mer, vid andra mindre, hvartill kommer ytterligare den utdelning, som kan erhållas af 100,000- Riksdalers-anslaget, men huruvida det kan vara med Rikets Ständers sparsamhetsskyldighet öfverensstämmande att på detta sätt slösa bort Statens medel och sålunda i sin mån bidraga till fördröjande af den för så längesedan fordrade utredningen, det är en sak som hvarje riksdagsman må för sig sjelf afgöra; för egen del anser jag mig icke kunna ansvara för ett slikt handlingssätt, helst det ingalunda synes mig vara antagligt, att en utredning derigenom skall påskyndas — tvärtom. En af mig vid denna riksdag väckt motion derom, att arrendemedlen för de utarrenderade militieboställena skulle ingå till Statsverket och lönerna deraf förbättras, der så ansågs behöfligt, har blifvit undanskjuten intilldess att anslaget redan var beviljadt, och derefter afslagen; men jag vågar ännu en gång fästa Rikets Höglofliga Ständers uppmärksamhet på förhållandet, och hemställa om det icke vore skäl uti att af slå de 100,000 Riksdaler, som Utskottet här tillstyrkt. b)
Uti afgifven propos. ang:de Statsverkets tillstånd och behof har K. M. behagat i nåd. föreslå II. St. dels att till åtskillige kanaler, slussar, hamnbyggnader och elfrensningar lemna anslag, dels ock att, för befrämjande, medelst lån eller anslag utan återbetalningsskyldighet, af utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar till beredande af odlingsföretag, anvisa 100,000 r:dr b:co alt, under tre år, med en tredjedel om året, utgå. Jemväl är, i samma nåd. propos., uti sammanhang härmed, föreslaget, att för Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader jemte en dermed införlifvad Vägoch Valtenbyggnads-korps mätte anslås 12,900 r:dr årligen i tre års tid, äfvensom, till reseoch undersökningkostnader samt expenser för allmänna arbeten, 12,000 r:dr årligen för tre år. Likaledes förordas arfvoden för lärare, och stipendier för elever vid Marieberg i kunskapsämnen, som tillhöra Civil-ingeniörer. 2 62 Den 30 December, f. m. Under förhoppning att R. St. till så nyttiga föremal måtte vara benägna att anvisa erforderliga medel, vågar jag vördsammast hemställa, om icke, till ett fullständigt ernående af de med ofvanomförmälde arbetsföretag åsyftade samhällsförmåner, det vore af vigt att bestämma sådane stadganden, som kunde tillförsäkra ifrågavar. anläggningar ett framlida vidmakthållande. Hittills har afsyningen varit den sednaste åtgärd, sorn, å det allmännas vägnar, med hvarje verkställd! arbete, (ages. Men huru omsorgsfullt än cn dylik afsyning må utföras, och huru solid än det slutade företaget dervid må förete sig, så lärer dock, i de flesta fall, efter någon längre eller kortare tids förlopp, inträffa, att tidens tanti gjort åverkan på den menskliga flitens verk.
— Uti serskildt yttrande till Stats-kontorets protokoll hade Herr Stats-kommissarien och Riddaren Kock bland annat anfört, att om Riksgälds-kontoret blefve hänvi»adt, att, såsom före år 1789, endast befatta sig med rikets gäld och Stats-kontoret derigenom finge en mera utvidgad verkningskrets med hänseende till statens inkomster och utgifter, så skulle, efter Herr Stats-kommissariens öfvertygelse, hvarken kreditiver eller fyllnadssuminor behöfvas och Stats-kontoret aldrig blifva uti någon kassaförlägenhet, derest icke allmänna olyckor öfverginge landet^ och finge då Stats-kontoret årligen, efter afslutad rikshufvudbok, öfverlemna möjligen uppkomna öfverskott och besparingar till Riksgälds-kontoret. Af de olika åsigter, hvilka i denna vigtiga fråga sökt göra sig gällande, visar det sig huru vanskligt det torde vara att, annorlunda än genom att sammanföra uppbörden och förvaltningen af statsinkomsterna inom ett och samma embetsverk, före - — 275 — bygga de olägenheter, som ma* nu sett uppkomma derigenom, att det-" ena uppbördsverket, Stats-kontoret, blifvit på förhand ålagdt att till det andra uppbördsverket, Riksgälds-kontoret, fullgöra vissa utbetalningar, till hvilka, när liqvidationstiden instundat, af helt naturliga orsaker, ingen tillgång förefunnits. Denna tillfälliga kassaförlägenhet å den ena sidan, på samma gång som ett möjligt öfverflöd å den andra, utan att dessa verk ens få räcka hvarandra handen för att afhjelpa en dylik förlägenhet; denna idkeliga skriftvexling, då penningereqvisitioner inkomma till det ena uppbördsverket och detta måste reqvirera medel för utbetalningarne hos det andra, måste naturligtvis fästa tanken derpå, att detta både kunde och borde vara annorlunda. Det torde således förtjena att undersökas, huru, på hvad grund och till hvad båtnad dessa båda uppbördsverk fått sig tilldelade olika detaljer af samma bestyr, nemligen uppbörden af statens inkomster.
Eric Ericsson. C. Klintberg. Uppläst hos Högloft. Rittd. och Ad. den 5 Juli’. Högvörd. Prest-Ständét den 14 Vallöf!.- Borgaré-Ståndet dea 10 _ Hedtrv, Bonde Ståndet den 10 ■— Vördsamt Memorial! Sedan förenade Lagsaint Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskötten den i 3 sisHtedné Eah<hii i5. 8». Judl 674 Den 5 Juli. Juni till Riksens Höglofl.
P 79 371,053 R:dr och för samilige öfrige Lånberättigade Fabriker och Manufakturier till 2,80-3.023 R:dr, hvilka efter nämnde grund sålunda i Lane-' biträde fordra Kattunstryckerierne 44,526 R:d och de öfrige Fabrikerne 868,937 R:d. Och, emedan, enligt upprättadf öfverslag,Manufaktur-Diskontens tillgångar utgöra ett belopp af 1,026,657 R:d, hvaraf Bankens redan meddelte försträckningar bestiga sig till 491,286 R;d 11 sk. 5 r. och Manufaktur-Diskontens egen såkalladeBesparingsFond är återstoden 535,370 R:d 30 sk. 7 r., men ifrån hela detta belopp måste afräknas dels den till Förlagslån bestämde Summa och det belopp, som för de utöfver Fördelningen Lånberättigade åtgår, dels ock flere andre uti öfverslaget utförde Afsältnings-Summor, hvilka äfven kunna beräknas till lika belopp, som innevarande ar är derför anslaget, hafva Riksens Ständer funnit till de redan Lånberättigade Fabrikerues understöd efter oftanämnde grunder fordras, utom de förut från Banken förskjutna medel} ett ytterligare bidrag af 389,041 R:d Banko. Det återstår nu för Riksens Ständer att yttra sig i den af Eder Kongl. Maj:t till deras bedömmande öfverlemnäde fråga, om icke Lån-rättigheten , hvilken hittills varit inskränkt egentligen till Slämpélbara varor, äfvenledes rnå till andra lika gagneliga Fabrikshandteringar och deribland äfven Glastillverkningar kunna utsträckas.
Mera välgörande följder hoppas jag dock, af varmaste bjerta, för mitt Fädernesland! jag hoppas att 124 Den 16 September f. m.' allt prål, all flärd, all lux i lefnadssätt och tal, måtte ge vika för den redbara tankan, den sanna, oegennyttiga handlingen, om också oberömd, och då jag så önskar , bör jag äfven förbigå att anmärka något vidare om de flora anflalter, sorn i Jemtland blifvit gjorda , och hvarpå Herr von Törne med så mycken fjelfförfakefe och blygfamhet öfverlemnar en ganska omständlig uppgift, ehuru jag likväl icke kan frångå min öfvertygelse, att man nemligen på [tället icke derom kan jå någon ferdtles patagelig erfarenhet. Dessutom talar allt sådant ändå icke för nödvändigheten af en serskildt Länestyrelse i Jemtland, ty om också denna provins hört, såsom tillförene, under VästerNorrland , hade visserligen hvarken Kongl. Maj-.ts landsfaderliga omsorger och Nådiga penningeunderstöd till premier för TUeväjnoder , eller till Kongl, HitshållningsSällJlwpet fa/om gafva, eller Riksens Högloft Ständers af Kongl. Maj:t sanctionerade önskan om jemtlands FältJägareRegementes minjkning ifrån iooo till Sos man, ute blifvit, lika litet soan det Nådig/l förordnade florfkijtet, upphyggandet af ett SpannemåltMagazin, anläggandet af 7 Schqfferier och nya Landsvägar till Norrige och Herjeådalen eller hvad andra företag som hälst, hvilka likväl kunnat ske och säkerligen äfven skedt om Jemtland också icke haft en serskildt Länsstyrelse. Dessa flora an-ftalter kunna sålunda icke räknas till Läne~flyr eljene, åtgärder, emedan de utgått från Ben 16 September f. m. i2y Kongl Maj:ti och Rikfens Högloft Ständers tillgörande. Till stöd för Sädesprodaction anför Herr von lorné att:
Och bör Utskottet härvid sluteligen icke lemna obemåldt , att Directeuren P. O. Tauson dels redan blifvit godtgjord dels ock i föreskrifven ordning kommer att Stats-Utskottets Betankanelen. m3i godtgöras de förbättringar å Uranienborgs Kungs-Ladngård, för hvilka ersättning ansets böra honom tillkomma enligt Rönnebergs Härads Syne-Rätts laga kraftvundna Utslag den 28 Junii 1813. Till Riksens Höglofl. Ständers närmare bepröfvande öfverlemnas detta vördsami igen. Stockholm den 3 Julii 1820. Ankom den 10 Julii i8a3. Utlåtande, ofver erhållen återremiss, i anledning af Utskottets Betänkande, i fråga om rättighet för Bergsman att losa Kronans Persedlar och Tiondejern. Sedan Stats-Utskottet, i anledning af förekommen fråga, om rättighet för Bergsmän att lösa Kronans Persedel och Tionde Tackjern, uti afgifvet Betänkande den 3 nåstlidne Maji, tillstyrkt, att desse rånte-persedlar måtte, efter den årliga Taxa, som utaf Kongl. Kammaroch Bergs-Collegierne samt Kongl. Stats-Contoiret skulle uppgöras på grund af infordrande noggranna uppgifter å gångbara priset innom hvarje ort, få i peningar utgöras inom i^Sa Stats-Utskottets Het änkan elen. den tid, som för erläggandet vore i författa ningarne stadgad, eller ock, derest Skattgifvarne sådant åstundade, in natura, på förut föreskrifvet satt, levereras; har ärendet af Högloft Ridderskapet och Adlen blifvit återremitteradt med den anmärkning af Herr vört Hartmansdorff, August, att, då andra Skattskylldige ega att, med Statens Ämbetsmän, deltaga i Markegångssåttningarne, borde och Bergsmän komma i* åtnjutande af en lika beskaffad rättighet, samt värdet af deras Skattepersedlar alltså icke, pä sått Utskottet tillstyrkt, endast af Ämbetsman bestämmas.
Slutligen har Hr Printzensköld yttrat, att vederbtde Ekon/Administration skall pröfva och godkänna upbördsmännens öfverskotler, innan ersättning derför till dem utbetalas. Erfarenheten har visat, att denna administration icke ingår i annan pröfning, än att den tillser, det öfverskotterne lagligen tillkommit, men den kan icke pröfva, huruvida redogöraren vid inoch utvägning af varorna begått något underslef, och om de af upbördsmännen begagnade vigter varit justerade eller icke; tvertom har erfarenheten visat, att Ekon. Administrationen utbetalt lösen för alla upkomna öfverskott. Hr Printzensköld har förmodat, att de tre ofrälse St:n skola bi 20 Den 7 Januari. falla denna punkt i Betänk., och han hoppades, att R. o. Al. icke skall göra detsamma. Jag åter hoppas, att alla 4 Stånden skola bifalla Utskrs förslag och derigenom borttaga den mörka skugga, som möjligen ännu hvilar öfver vår för öfrigt aktade embetsmannacorps. Jag yrkar bifall till Betiink. Hr von Troil, Emil: Jag har begärt ordet för alt lem na uplysning om det betydliga öfverskott vederb:de redogörare vid ett af våra fängelser sig tiligodoberäknat nemi. 6 T:r ärter. Förhållandet är, att i proviant-magasinet vid dessa fängelser sker intägten hvarje vecka och utportioneringen dagligen. Hå räkenskaperne visat en särdeles stor behållning, hafva inventeringar af förrådet icke ifrågakommit oftare än vid ombyte af redogörare, helst för sannolikt kan antagas, att en afgående redogörares behållningar icke upkommit under det löpande året och således att ifrågavande 6 T:r ärter blifvit samlade under de år afgående upbördsmannen varit anförtrodd förrådet. För öfrigt har jag intet att anmärka emot den föreslagna förändringen, hvilken synes mig vara en verklig förändring, ty jag förstår eller upfattar 1812 års afskrifningsregkte så som StatsUtsk:t, gjort. I § 1 talas först om afskrifningsproc. sedan upkommen brist blifvit med befintliga öfverskott godtgjord.
Jesus svarade dö skulle. ft Sond. i Fastan. Högm.: Ifrå den tillhörer. S Sond. i Fastan. Högm.: En af de Phariseer bad Jesum frid. ä Sond. i Fastan. Jesus sade till Judarne: Gaf häfver? Midfasta Söndag. När då dock icke, 5 Sond. i Fastan. Då församlade honom. Palm Söndag. Högm.: Joh. 12: l —16. Sex dagar honom. Påskdagen. På den ena igen. Är nu uppståndelse. Annandag Påsk. Hö gm.: Men Maria detta. Aftons.: 2 Cor. 5*; 14—21, Om en är död ■— honom. Sammansatta Lag Högm.: Joli. 21: l Aftons.: A. G. 3‘: Högm.: IAftons. Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 1. 3 1 Sond. e. Påsk. 14. Derefter de döda. 12- 20. Petrus säde till folket: J män af Israel, Abrahams och Isaaks Jesum Christum. % Sond. e. Påsk. —25. Då de nu amen. 1 i. Presterna —- krona. 5 Sond. e. Påsk. -8. Detta talade halver. 16. Derföre — - behöfves. 6 Sond. e. Påsk. 17. Jag beder sanning. 10. Förty sätt. Såsom du älskade. -28. Lagen kunde fullkomlig. Christi Ilisalttelsfiirdsdag. 26. Fader dem. 2—18. Jesus Christus, då han synder. O Sond. e. Påsk. —27. Jesus sade till sina lärjungar: Om begynnelsen. 10. Om J häfver. Jesus sade till sina lärjungar: Om J inbördes. - 22. Christus Jesus är kommen andan. Annandag Pingst. -51. Jesus sade: Ingen lif. : 12—31. Såsom väg. Trefaldighets Sondag. -9. Jesus sade till sina lärjungar: Jag är kärlek, 1-9. Ser till Gudi. 6 Sammansatta Lagsamt Allm.
Den, som bifaller, att, om Invalid-Inrättningen upplöses, Kongl. Maj:t må ega, att, intill nästa Riksdag, disponera Inrättningens inkomster för att, med iagtlagande af lämplig fördelning emellan befäl och manskap, användas till contant underhåll för sådane personer af Armeen och Flottan, som annars vore till intagande å Invalid-Inrättningen berättigade samt att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t ville till Rikets Ständer vid nästkommande Riksdag aflåta Nådig Proposition angående In validhus-fordens tillgångars användande på sådant sätt, hvarigenom det med dessa medel för närvarande afsedda ändamål måjiunna befrämjas, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Ne j; Vinner nej, komma, i fall Inrättningen upplöses, dess fonder och öfrige tillgångar att öfveilemnäs till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, för För st är lita Stat s-Uakot tets Memorial> JV:o 3 3g. i5 alt användas till ersättning ät de vid Inrättningens upphörande der befintlige Invalider och i öfrigt, i öfverensstämmelse med deras ursprungliga ändamål, fördelas emellan Armeens Pensions-Cassa och Vadstena Krigsmanshus-Cassa; på hvilket sätt äfven kommer att förhållas med de till Invalid-Inrättningen afsedda indelningar vid f. d. Adelsfanan, i den nion de blifva lediga.
Det torde vara nödvändigt att vid denna punkt anmärka ett förhållande, som börjar göra Den 22 April e. m. 331 sig gällande, icke blott inom vårt land, utan å flere andra länder, der vaccination äger runi. Man börjar nemi. att förlora en stor del af del förtroende till vaccinationen, som man förut derför haft. De utmärklasle läkare hafva sådant förklarat. Jag har talat vid en sådan läkare, som sagt, att om något af hans barn skulle blifva vaccineradl, så skulle han högligen bedröfvas, emedan lian funnit, att vaccinationen verkar skadligare på menniskorna än förr. Vi hafva på sednare tider gjort en bedröflig erfarenhet om vaccinationens följder inom detta land. Utom det att upgifler inkomma mångenstädes deröfver alt vaccinationen aldeles icke befrämjar det önskade ändamålet, att kopporna derigenom höfvas, utan barn få koppor likaväl, fastän de äro vaccinerade, så har den äsigten börjat göra sig gällande, att vaccinationen rent af mördar många barn och att, der de få blifva vid lif, så grundläggos derigenom en hel hop barnsjukdomar, som äro af ganska betänklig ari. Den utmärkte Prof. Kranefeldl i Derlin har för mig nämnt, att vaccinen är ett gift, som inympas på barnets kropp, ett gift, som icke vågar användas i medicinen, derföre all det är ett absolut gift, icke ett relativt gift, utan ett absolut gift, som i medicinen undvikes. Närman dä besinnar alt det späda barnet blifver utaf detta absoluta giftanstucket i barndomen och att deraf betänkliga följder kunna ske, som icke äro lätta att inse, emedan de stundom inträffa ganska lång tid efteråt, så anser jag skäl, att åtminstone stanna uti detta här stora intresset för vaccinationen, intill dess man börjar erfara, örn icke barnen skulle finna sig bättre af alt vara utan vaccination. Det skulle vara intressant alt höra en historik deröfver om alla de många barnsjukdomar, som i våra tider existera, verkligen voro sä mångfaldiga under det tidskifte, då vaccinationen icke begagnades inom landet.
Stats-Uiskottet har härvid inhämtar , att i anledning af Riksdags-Fulhnägtigens från Ahlbo, Gjerts, Jerrestads oeh Ingelstads Härader a£ Christianstads Län vid 1809 års Riksdag anförde underdåniga klagan och sökte friare dispositions-rätt öfver de till Andrarums Alun-verk anslagne skogar, har Kongl. Majit uti Nådigt bref af den 19 Junii 1812 förordnat, att en ordentlig undersökning i detta afseende borde, s. vederbörandes närvaro, i orten förrättas; men som den, i anledning häraf förrättade undersökningen befanns i lieie delar ofullständig och icke med den noggranhet sorn vederbordt, och med afsigten af Kongl. Majits ofvannämnda Nådiga skrifvelse instämde, hafva blifvit verkstäld; så beslöt Kongl. Majit under den 16 November 1813 att, med iakttagande af de gifne föreskrifter, en ny och ordentlig undersökning med $tats~Utskottets Betänkanderä biträde af alla vederböraqde, borde i oyten aris ställas.
Jag har i största korthet sökt sammanfatta mina anmärkn:r, och måhända har denna korthet föranledt att jag blifvit missförstådd. Det är egentligen i 2 punkter, som jag anser mig böra närmare förklara min mening. Den värde ledamoten anmärkte, alt jag hade förmenat, att här i Sverige skulle skogarne aftaga lika fort som i England, och han tycktes tro, att mitt omnämnande af detta förhållande i England skulle vara en anspelning på att förhållandet här skulle kunna blifva detsamma. Så har det likväl icke varit. Jag har vidrört detta förhållande, blott för att styrka min mening, att måhända i Sverige en tillverkning af åtta hundra tusen skeppund skulle kunna uppstå och derefter i en ej aflägsen tid nedgå till halfparten deraf. Längre har jag icke gatt. Den värde ledamoten har äfven trott, att jag ansåg, det Svenska skogarne kommit till maximum af förbrukning. Jag har ej uttryckt mig så, utan blott sagt, att jag ansåg, att de kommit nära detta maximum. Han har åberopat ett förbud, som utfärdades på 1780-talet; men dervid är likväl att anmärka, att det var visst mycket förmånligt för stångjernsmidet att få förbud för alla andra menniskor i Riket, än de som då hade bruk, att få anlägga sådana veik, och att en sådan ansökning hos K. M. hade till påföljd 1000 r:drs vite för den, som sökte smidesrätt; men att, då Regeringen beviljade Bruks-societeten detta riks-privilegium, så skedde det med det villkor, att det skulle få fortfara så länge handelns ställning i Europa var uti sitt nuvarande skick; och huru länge en handels ställning bibehåller sig i Europa, det kan man lemna derhän. Detta stadgande var således ej bindande. En annan värd talare har yttrat sig emot en fri tackjerns-export. Jag har förut haft tillfälle yttra mig om detta ämne, och det anstår ej mig att nu åter yttra mig derom, utan jag är öfvertygad om att, när detta ämne återkommer till Utsk., de inkast, som här blifvit gjorda, komma att besvaras; hvarföre jag nu endast önskar ålerremiss till Utskottet. Hr Le f ren, Joli. Pehr:
Den 22 November. iz?? Dä skulle ock tillgäng saknas af skickelige UndcrOfficerare, ait under ert krig ersätta en mängfalvigt större afgång i första Officersgraden — De Milikaire upfostrings Werke» borde således icke wara större rillragne, än att ivid patz hälften af ärligen kimande Officers vacancer derifrån kunde tillsättas. I öfwerensstäwmelse härmed föreslog Slars Beredningen, der Kongl. Maj:t äswen i Nader gillade, att Cadetternes antal skulle inskränkas till ivo om aret, såsom emot det förmodade behofwer swarande. Till defics underhall erfordrades, enligt den projeckerade Slaten 25,002 N.d.; och hwaraf 62 betalande skulle erlägga 200 N:d. hwardera, samt den öfriga kostnaden utgå utaf afkastningcn af Carlbergs kongsgård med dertill hörande lägenheter, som paräknades till 1,000 R'-d. om äret, samt resten eller 12,000 R:d. af Stats Merkel. Stats-Utskottet, som erkänner bade wärdet och den asyfkade allmänna nyttan af denna inrättning, har emot dest fortfarande icke funnit sig äga aiiledning att nägot erindra. Men i den belägenhet, som Stats - Merker för närwarande sig befinner, och dä Statens till, gängar ingalunda medgifiva, att underhålla utöfwer behofwet kostsamma inrättningar, har Stats-Utskottet ansett, att inrättningen till Stats - Wcrkcrs lisa bade borde och kunde inskräukas till det antal af Cgdekker, som i det närmaste swarade emot behofwer 1378 Den 22 November. af Officers ämnen, i jämförelse kill Armeen, ester förlusten af sä wäl Finland som Pommern.
Militärboställen som genom Krigsoch Kammar Kollegiernas försorg blivit anslagna till löner åt presidenten i Krigs Kollegium, General Adjutanten för Armén, Inspektionsoch Brigadgeneraler med flera högre militärer, bör tillsyn och vård som Kronan och Indelningshavaren tidigare haft överflyttas till Krigs Kollegiet. Föreskrifter hur den nya husesynen skall gå till. Stockholm den 8 augusti 1825 G W af TIBELL Stadga om inrikes tullförpassning och bevakning. Rosersbergs slott den 10 augusti 1825. Då utländska varor, som blivit olovligen införda till Våra vidsträckta kuster, sedan transporteras till avsättningsorter i det inre av Riket eller inhemska varor till utrikes orter utföras utan att behöriga tullavgifter erläggs förlorar Vi tulluppbörden. Vidare orsakas förluster för den laglydiga handeln. Vi har därför funnit för gott, att upphäva vad i dessa hänseenden förordnats i Landtullsoch Accisstadgan av den 19 september 1776. Från och med nästa år gäller följande: Artikel I Allmänna grunder och bestämmelser för inrikes tullförpassning § 1 I allmänhet eller vid transport inrikes orter emellan, så väl i Saltsjön, som i insjöar, floder och kanaler samt landsväg skall iakttagas: 1: o Att utländska här uppräknade varor skall jämte fartygen eller fororna förpassas om varornas mått vikt, mål eller stycketal överskrider vad som har utsatts. Gäller bl a: arrak, kryddor, kaffe, band, färger, garn, gryn, handskar, lakrits, mattor, mandel, metallarbeten, plommon och sviskon, porslin, russin, silke, socker, strumpor, tobak och snus, tråd, tvål, vin och vävnader. 2: o Varornas kvantiteter sammanräknas av det som finns i lasten även om där är flera godsägare. § 2 Vid inrikes sjöfart och även på saltsjön skall följande iakttagas: 1: o Varor, inhemska eller utländska som sänds från en tullplats till en annan stad, köping eller lanthamn där tullbevakning finns, skall de och även fartyget förpassas och även barlasten förses med tullpass. 2: o Varor, inhemska eller utländska som från tullplats förs till ort utan tullbevakning avlastas i fartyg om 15 läster och däröver skall tillika med fartyget underkastas förpassningsskyldighet.