Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstols protokoll för den 24 November 1846 inhämtas, att, då, i närvaro af Herrar Justitieråden Stråle, Bredberg, Engelhart, Grefve Snoilsky, Grefve Carl Sparre, nu mera Presidenten Grefve G. A. Sparre och Schmidt, detta mål är vordet till afgörande företaget, Högsta Domstolens fleste Herrar Ledamöter funno skäl icke hafva förekommit till annan ändring i Hofrältens öfverklagade utslag, än alt, enär landskamereraren, på åtal af advokalfiskals-einbetet i Kammarrätten, blifvit för tillgrepp af allmänna medel dömd, bland annat, lill tjenstens förlust, (hvilket sednare mål då ännu på Kongl. Maj:ts nådiga skärskådan berodde) det bötesansvar, som blifvit honom i förevarande mål ålagdt, ansåges i förstnämnda påföljd inbegripet; hvilket förhållande skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas, i sammanhang med landskamererarens underdåniga ansökning om förskoning af nåd från del af Kammarrätten honom ådömda ansvar; men Herrar Justitieråden Stråle och Grefve Snoilsky, hvilka ej heller funno skäl att i Hofrättens utslag, så vidt det landssekreteraren angick, göra ändring, förklarade i afseende å landskamereraren. att då, emot hans bestridande, det ej vore visadt, att den i Konungens befallningshafvandes utslag meddelade föreskrift om detsammas kungörande varit en följd af något Landshöfdinge-embetets beslut, deruti landskamereraren deltagit, och han bort kunna förlita sig derpå, att föreskriften blefve af landssekreteraren, hvilken det ålåg alt utslaget expediera, i enlighet med förfatlningarne meddelad, bemälde Herrar Justitieråd, med ändring af Hofrättens utslag, ansågo landskamereraren i detta mål icke kunna till ansvar fällas. IL St. Just. Omhudsm. Emb.-Berättelse den 15 Nov. 1847.
Vid första påseendet — men endast vid detta, skul.e likväl en slags collision kunna synas möjlig emellan det bl fvande Utskottet och de egentliga PenningeUtskotten; ty om man betraktar financen i hela sin verkliga omfattning, hvad äro anstalter emot öfverflöd*- artiklars införande och bruk annat än financiela anstalter? Hvad äro mått och steg tili grundnäringarnas uppkomst och befordrande annat än mått och steg som, i vissa afstenden, med Riksfinance-systemet stå i närmaste samband? Dock torde gränslinien emellan Utskottens befattningar icke vara så svår att Uppdraga. De af Constitutionen föresedda PenningeUtskott äga egentlig befattning mpd sådana ärender, som bero af Riksens Sänders beslutande rätt j de ärenden åter, som, enligt de Memorial, hvilka Höglofl. Ridderskapet och Adeln lågt till grund för dess beslut om det Ny* Utskottets nedsättande, komma att af det samma beredas, äro af beskaffenhet att till Kongl. Maj:t i en föreslående eller önskande form öfverlemnas. Detta är tydliga gränsen; men lör öfrigt torde det vara ganska lämpligt, Den 17 ^priL e, w. 379 att det blifvande Utskottets befattning blifver gå utsträckt, som ärendernas vigt och nödvändiga samband tvifvelsutan kräfver; ty alltt hvad för Riket nyttigt och nödigt synes, kan ju af Rikets Ständer önskas eller föreslås i Jag lärer således ej löpa fara att misstaga mig pä Höglofl. Ridderskapets och Adelns mening med det Nya Utskottet, då jag tror detsamma blifva nedsatt till beredande och föreslående af alla sådana ceconomiska eller administrativa an. stalt er, sorn med Rikets nuvarande inre Financesiö.11. ning äga nära gemenskap, utan att dock sjelfve vara egentiga Financeeller Fenninge-ärender. Friherre Cederström, Ulric? Då proposition af Herr LandtMarskalken gjordes om ett Särskildt Utskott, hördes äfven Nej ropas.
Och jag har verkligen hunnit rätt långt på den vägen! Han ser på henne med en läkares forskande blick, konstaterar en våldsam nervös öfverretning och skakar sitt hufvud. – Ja, jag vet – hon skrattar till – det betyder ingenting alls! Hvad bekymrar det den starke, som stiger uppför mot maktens tinnar, om han på vägen sköflar ett litet människolif mer eller mindre! Det rifver till som af klor i hans hjärta, han tänker på Esther. För några timmar sedan har han af Berger fått underrättelse om, att hon i natt födt sitt barn till världen. Elisabeth Eyben ser ett drömmande och sorgset uttryck breda sig öfver hans drag, och hennes hjärta blir vekt. – Förlåt mig – ber hon. – Jag vet knappast hvad jag säger. Någonting har brutits sönder i mig, här – hon pekar på sitt bröst – och smärtan kommer mig att yra. Hela olyckan är, att jag aldrig kan frigöra mig från minnet af det jag upplefvat med dig. Det var du som först göt trolldrycken i min bägare. Från den stunden var jag förhäxad. Då lifvet skilde oss, inbillade jag mig först, att jag lätt kunde få ersättning hos andra för det jag förlorat; och så började min resa utföre, den långa vägen, där hvart steg var förnedring och svikna illusioner, men skammen och smärtan jagade mig blott vidare, jag måste tvinga mitt hjärta och mitt blod att glömma, och när själen kved, försökte jag kväfva den – som en vansinnig mor lägger handen på sitt barns mun för att få dess klagan att tystna för evigt. Det hjälpte – skam till sägandes – för en tid – tills jag åter mötte dig och började hoppas på nytt. Det var dumt! Du vandrade på andra stigar – lyfte dina blickar högre och högre, men jag lämnade dig icke ur sikte utan följde dig och hoppades alltjämt, äfven sedan – ja, du vet hvarpå jag syftar! Först efter det ni båda – du och hon – jagat mig bort från Traventhal, förstod jag att intet hopp fanns – och förtviflan grep mig. Jag måste slita dig ut ur mitt hjärta, måste glömma, om det skulle vara mig möjligt att lefva.
Krigs-Fonden erhållit ifrån Calmare Magazin — Carlshamns dito Carlscrona dito —- — Carlstads dito Carlstens dito Christianstads dito Ekesjö dito — .— Fahlu dito Frösö dito — —- — Gelle dito , — Götheborgs dito Halmstads dito — —> Hernösands dito Jönköpings dito — —- Ladugårdslands dito Landscrona dito Lidköpings dito Linköpings dito —- Luleå dito Malmö dito Norrköpings dito —■ — Skeppsholms dito —■ ■— Sundsvalls Upplag Uddevalla Magazin Umeå dito Wadstena dito -—• — Warbergs dito — Wennersborgs dito —• — Westerviks dito Wexiö dito — •— Ystads dito Magazins afgångs-procent å föreskrifne poster Saldo: Gryn. Mjöl af Bröd. Kött. » Q. p 0 •n Pp * 0 *7 3 a CU 71 (1 O ►7 X < ' tt n> 5 w pfö aw era 0 s* p53 *JO I •ujo-31 Mjukt. | H 0 —t 3 o< p H 0 »i rt T:r Tunnor. Tunnor. Tunnor. L:# L:& LM L:# L:tt LM L:& Ui ' LM LM LM Kan - 10 IO 165 40 304 165 Summarisk Liquidation imellan Krigs-Fonden och Debet. Krigs-Fonden levererat: Till Kongl. Directionens Gassa Contant : Af Kongl. Krigs.Comite'en Dito Frakter Genom frami. Herr Presidenten m. m. Friherre Lagerheim contant levererade — Inköpskostnaden för den genom General HandelsAgenten Zachrissons försorg upphandlade säd En del af dito för den säd som af HandJanderna G. Kobel och H. W. F. Hecker uppköptes — Inköpskostnaden för den i Svenska Pommern upphandlade säd
Detta papper DANIEL HJORT. Ah, hon märker det! SIGRID (tager biljetten). Till mig. Jag känner denna stil! O Gud! Jag anar hvad den innehåller. DANIEL HJORT. Sigrid! KATRI (för sig). Han älskar henne. Blommar här hans lycka, tyst, okänd som jag kom, jag går att dö. SIGRID (fattande sig). Ni här! Ni skrifvit detta? Stanna! Tyst! Hvad är som gifvit skäl till detta steg af er mot Stålarms dotter? DANIEL HJORT. Är det Sigrid, som talar så? O, nej, det är ej möjligt! Har hon då glömt de ljufva barndomsstunder af fridfull lek i Qvidjas gröna kinder? Har hon då glömt, den nu så stolta, kalla, de forna, glada, ljufva samtal alla vi höllo förr. Och är det hon, som talar? Nej, hennes skenbild blott i dessa salar. SIGRID. Ni lönar illa det förtroende, min far bevisat er, och klandrar hårdt den rena vänskap, som ett barn er skänkt. (med bortvändt ansigte) och om DANIEL HJORT. Säg ut, jag redo är att höra. SIGRID. Och om man finge känna denna djärfhet, ni vet hvad er det kostade och mig. DANIEL HJORT. Ah! SIGRID. Här jag lägger brefvet, tag det åter. En evig hemlighet emellan oss skall detta bli, er ingen förebrå. DANIEL HJORT. Ni älskar mig, ni älskar mig ändå! O! säg blott det, och jag skall lugnt försaka. SIGRID. Ni ärelysten är. Om ni mig älskat, förvisst ni hade spart mig denna stund. Jag er ej aktar. DANIEL HJORT Ah farväl! SIGRID Blif qvar! KATRI (för sig). Jag andas åter. Snart jag honom har. Tionde scenen. De förra. Arvid Stålarm. Johan Fleming. STÅLARM. Är nu den lilla blyga oron öfver? SIGRID. Ja, jag bestämt mig. STÅLARM. Och så allvarsam? SIGRID (med förstäld fröjd). Du tycker det! Nå ja.
Preste-Slåndet den S liorgare-Ståndet den 5 Bonde-Slåndcl den 6 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om arfsrätt för oäkta barn. (Lag-Utskottets Relänkande N:o 69, Utlåtande N:o 76 samt Mern. N:ris 84 och 88.) S. A. K. Vid innevarande riksdag, likasom vid föregående, hafva särskilda förslag blifvit framställda derom, att arfsrätt, med mer eller mindre inskränkning, mätte tilläggas äfven oäkta barn. Denna fråga har, såsom nämndt är, under en längre tids följd blifvit gjord till föremål för Rikets Ständers pröfning, och sjelfva mängden af de förslag, som för frågans lösning blifvit, till större delen al' representanter af Bonde-Ståndet, framställda, samt det. varma deltagande, hvarmed densamma hvarje gång den framkommit, 16 Expeditions - blifvit af delta Stånd omfaltad, synes i och för sig utmärka, att det stadgande, hvarigenom oäkta barn beröfvas all arfsrätt och således i visst afseende blifvit ställda utom lagen, åtminstone icke numera uppbäres af folkets allmänna mening, utan alt tvärtom dess rättsmedvetande finner sig såradt genom fortfarandet af ett stadgande, enligt hvilket barn straffas för de felsteg som ligga föräldrarne till last. Del hufvudsakligaste skäl, som blifvit åberopadt emot medgifvande af arfsrätt ät oäkta barn, är den fruktan, man förmält sig hysa, att derigenom en betänklig rubbning skulle ske icke allenast af den sedliga grunden för äktenskapet, utan äfven af den princip, man antagit förefinnas för den nu bestående lagstiftningen, att nemligen endast genom lagligt äktenskap lagliga rättigheter kunna förvärfvas. Rikets Ständer tro emellertid äktenskapet icke vara så uteslutande eller i så hufvudsaklig mån bygdt pä förutsättningen af egendoms gemensamhet, all dess anseende eller familjebandets sammanhållning skulle äfven tyras genom uppfyllande i ifrågavarande hänseende af rättvisans bud emot de oäkta barnen.
Jag har så mycket hellre fästat mig vid denna fördelning, som, ehuru dervid kan invändas, att äfven den innehåller en fördelning i classer, dessa classer likväl äro så få som möjligt, nemi. tvänne, och jag tror att skilnaden emellan de båda classerna bortfaller, så att jag förmodar det ingen förebråelse från den ena classen till den andra kan uppstå. Jag har desto hellre i detta fall anlagit denna grundsats, som jag finner alt Ulsk. har föreslagit att bestämma en valcensus af a5o r:dr, enl. hvilken grundsats alla de personel-, som ej äga dessa 2.5o r;dr, skola vara uteslutne från valrätt. I denna calhegori finnas, snart sagdt, hela landsorter, som nu äga valrätt inom BondeSlåndet. Detta har jag ansett ej allenast orättvist, utan äfven alldeles inpractieabelt. Uti mitt förslag är denna oriktighet undanröjd. Jag bar dessutom ansett de tvänne af mig uppställda classerna såsom storheter af olika slag, hvilka ej kunna mätas med hvarandra, men sorn mycket väl kunna trifvas tillsammans i5 H. 7 5a Den 21 Octolicr f. m. susom sammansätta af medborgare i samma land. På denna grund har jag ansett, att hvardera af domsagorna inom Riket, derunder inbegripna de smärre städer, som snart i afseende på jurisdiclionen torde sammanfälla med domsagorna, hvilka jag tror i sådant fall komma att uppgå lill omkring 120, — hvarom icke så må denna siffra förändras, — borde välja en riksdagsman genom electorer af alla dem, sorn tillhöra den mindre förmögna classen. Den förmögnare classens riksdagsmän skola väljas till ett visst antal inom hvarje län, efter en fördelning länen emellan, sådan som den finnes upptagen uti ett till allmänhetens kunskap längesedan lemnacft förslag, underlecknadt af Anckarsvärd och Richert. Vid detla förslag finnes bifogad en tabell, som visar pä hvad sätt de särskildta länen skulle bekomma två eller tre representanter o. s. v. Uti detta förslag finnas dock upptagne endast 55 riksdagsmän, hvilka skulle tillkomma genom dessa val.
I ej detta, hafva vi af honom makt och myndighet att med våld kräfva ut hvad ej i godo lämnas. Abbedissans anlete antog en alt bistrare uppsyn och med armarna korslagda öfver bröstet genmälte hon: Och detta dristen I uttala i ett heligt rum som detta. Hälgonen vare eder själs salighet nådig! Hvem är denne eder konung, att han dristar föra detta själfviska språk? Vi veta väl att norden långa tider oroats af fienders ofog och onda stämplingar, men att en kristen man låter dylika ord gå öfver sina tjänares läppar, det hafva vi till denna stund ej erfarit. Jag känner edra och edra prästers stora ord och försök att slingra er undan, men denna gång skall du högvördiga häxmästarinna ej träffa ditt mäl. Vet, att min flotta ligger ett stycke här utanför. Den rymmer alla klostrets skatter mer än väl, om ock bytet i Åbo var godt, och er själf och alla edra nunnor och munkar med. Och du tror att jag ej kan nedkalla Guds eviga straffdom öfver den, som hädar honom och hans heliga. Jag ger edra glosor hin, antingen betalen I brandskatten eller befaller jag oförtöfvadt mitt folk att anlita våld. Abbedissan och generalkonfessorn, på en hemlighetsfull åtbörd af henne, försvunno nu genom en löndörr lämnande de förbluffade krigarene åt sitt öde. Fördömda trollpacka, röt Otto Rud och rusade mot den dörr, som stängde den hemliga utgången, hafva de ej öfverlistat oss och gjort oss till sina fångar. Han gjorde nämligen några fåfänga försök att komma ut denna väg och gripa flyktingarne, men förgäfves. Sprången ytterdörrarna, röt han åt de nära nog handfallna krigarne. Men deras ansatser, så eftertryckliga de än voro, förblefvo resultatlösa. Ett svall af svordomar gick öfver en hvars läppar, då från ett angränsande rum en kraftfull, entonig sång framkallade deras uppmärksamhet. Död och pina, framhväste en af det danska följet, de uslingarna sjunga redan hälgonens lof öfver att hafva lyckats fånga oss i fällan. Det skola de ej ha gjort förgäfves, dånade Otto Rud.
Tobaksblad, oaktadt gällande förbud, i södra och västra Småstäderne allmänt säljas Skålpundsvis, hvaraf följden blifvit, att största delen af ortens allmoge och andra begagna varan antingen i sitt råa tillstånd, eller med den obetydliga förädling de sjelfva förmå deråt bereda, än oek att Norrsk Rull-tobak af blott utländska blader, tvådubbelt drygare un de Svenska, inkommit i Vestra delen af Riket och säljes så lågt. att Fabrikanten här, i anseende till hög tull och andra umgälder å den utländska rudimaterie!!, ej kan med Norrmännen täfla i pris å lika beskaffad tillverkning, samt att Linkramhandeln aftagit så väl derigenom, att utländskt lin, hvilket, såsom fint, varit för köpare begärligt, numera i anseende till förhöjd tull ej kan med förmån införskrifvas, och icke ersättes af inhemska linet, hvars produetion i sednare åren, ehuru betydligt ökad, i synnerhet i de Norra Länen, likväl skall vara mindre omsorgsfullt vårdad, än tillförene; som .äfven genom utvidgning af iin-productionen i andra Rikets landskaper till den grad, att ett och annat års linskörd varit för Örtens behof tillräcklig, och denna varas afsättning dit från Hufvudstaden således ej kunnat äga rum. Kongl.
Är ackordsaftal icke kommet till stånd, träda borgenärerne, utan någon öfverenskommelse sig emellan, blott till följd af sakens natur, till hvarandra i ett förhållande af bolagsförening. Referenten åligge då, att skyndsamt inhemta deras yttrande så väl öfver hittills förordnade, sysslomannens förvaltning, som huruvida de anse dessa Jiöra bibehållas eller andra i deras ställe utses, Vid detta sammanträde hafva äfven pant-, inteckningsoch laga förmånsrätts-innehafvare rösträttighet, och referenten tage till protokoll hvad borgenärerne yttrat; detta protokoll ingifve referenten derefter till domstolen, hvilken, efter inhemtande derutaf, besluter, såsom i 462 art. säges. Har domstolen icke bibehållit de förut förordnade sysslomannen i deras befattning, utan nya utsett, aflägge de förra för de sednare, uti referentens närvaro, redogörelse för deras förvaltning. 530. Borgenärerne varde jemväl hörde, om och huruvida understöd utaf konkursboets tillgångar må tilldelas gäldenären. Har flertalet af borgenärerne sådant understöd tillstyrkt, ege syssloman att föreslå beloppet och referenten att detta bestämma. Uti hvad referenten sålunda bestämt må ändring kunna sökas hos domstolen, dock endast af sysslomännen. 531. Har handelsbolag råkat i konkurs, må borgenärerne kunna medgifva en eller flere af bolagsmännen ackords-förmån. Har sådant ackord blifvit afslutadt, förblifve icke desto mindre bolagets gemensamma tillgångar under borgenärernes förvaltning, hvilken dock icke må sträcka sig lill enskild egendom, tillhörig de bolagsmän, med hvilka ackordet blifvit träffadt, och hvad dessa i aftalet utfästat sig, att till borgenärerne erlägga, må icke utgå af gemensamma konkursboet, utan blott af deras enskilda tillgångar. Den bolagsman, som ackord slutit, vare från all solidarisk ansvarighet fri. 532. Syssloman vare berättigade att tala och förvalta å konkurs-borgenärernes vägnar, och åligge dem att påskynda utredningen och fordringarnes betalning; borgenärernc dock obetaget, att uppdraga sysslomännen fortsättning af gäldenärens rörelse.
jg^ff edan vi uti p_ Iduns första profnummer ^3 varit i tillfälle att framhålla en allmänt ' &lt; ?&lt;2&gt; gängse åsigt om tomheten och intresselösheten i vårt sällskapslif, vore det äfven i sin ordning, att vi nu sökte bidraga till dess förbättring. Det är emellertid vida lättare att kritisera och oblidt granska lifvets och vår omgifnings missförhållanden, än att råda bot för dem. Dock, denna sistnämda svå- righet löser oss i ingen mon från skyldigheten att åtminstone söka göra så godt vi kunna. Hvad som främst åsyftas är ett vaknadt intresse för saken i sin helhet. Och frågan är ju också tacksam att bearbeta. Det kan verkligen åstadkommas åtskilliga reformer äfven på 6 Der ute i lifvet, ute i verldslifvet stormar man fram, liksom stode domen för dörren, man äflas att rifva ned så mycket för att kunna blifva i tillfälle att beböfva något nytt. Och om äfven reaktionen öfverraskat oss, om vi börjat lägga sordin på vår reformifver, står dock målet oss närmare än förr. Hvarför alltså, om vi erkänna att nöjet i sig sjelft innebär en lifgifvaude, själsstärkande kraft; om vi erkänna, att vi alla utan undantag äro i stånd att qväfvas af en massa energidödande, bedöfvande hvardagligheter, under hvilka vi tvingas att resignera, om vi funnit att lifvet, att den stora organismen, i hvilken vi alla utgöra en, om också obetydlig muskel, ej kan uppehållas med suckar, bekymmer, missmodiga funderingar — hvarför skola vi då icke på allvar söka brygga oss ett sådant lifselexir, skapa oss nöjen — verkliga nöjen. Der finnas så många olika pretentioner, nä- stan lika många som antalet individer. Det är sällsynt, att två eller tre helt och ogrumladt sympatisera. Den ene ler åt lustspelet, operetten, den andre hånar hans löje. Vi kunna icke säga: så eller så skall man göra för att ha roligt. Vi kunna endast påpeka, att vi alla i allmänhet så sällan äro i tillfälle att roa oss.
Då inom en stor del församlingar finnas flera folkskolor, belägna ofta på betydligt afstånd från hvarandra^ finner Utskottet motionärens förslag, att Presterskapet skulle i samma skolor dagligen hålla bibelförklaringar, vara alldeles overkställbar!; men om äfven det ifrågaställa åliggandet för Presterskapet, att helt och hållet öfvertaga kristendoms-undervisningen inom folkskolan, inskränktes dertill, alt Presterskapet skulle ett färre antal dagar i veckan på lämpligt ställe Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotlels Betänkande N:o 9S. 3 i socknen meddela samma undervisning, så komme ett sådant stadgande, enligt Utskottets öfvertygelse, icke att uppfylla ändamålet, dels derföre att, såsom erfarenheten i afseende å de fasta skolorna visat, en stor del af församlingens barn vore hindrad att å det för undervisningen utsatta ställe tillstädeskomma, dels ock emedan berörde åliggande icke kan med Presterskapets öfriga tjenstegöromål förenas, hvilket sednare lätt torde inses vid betraktande af, bland annat, de många kristendomsförhör, hvilka, enligt nu gällande föreskrifter, skola af Presterskapet å vissa tider af året förrättas, såsom för ungdomens beredelse till den Heliga Nattvarden och de om liöstarne förekommande husförhören; hemställande Utskottet alltså, att någon åtgärd i anledning af motionen i denna del ej må af Rikets Ständer vidtagas. Hvad derefter beträffar motionärens förslag, att hvarken Lindbloms katekesförklaring eller någon annan dylik lärobok vidare måtte vid kristendoms-undervisningen i folkskolorna och församlingarne begagnas, utan att Doktor Luthers katekes skulle i sådant hänseende uteslutande användas, så och med afseende å denna sednare läroboks korthet och synnerliga djup, tror Utskottet att densamma ej kan rätt uppfattas, utan en utförligare förklaring af dess innehåll; och synes det derföre vara oundgängligt, ej mindre att läraren, särdeles om han icke är prest, må till ledning vid kristendoms-undervisningen, jemte den Lutherska katekesen, hafva att tillgå en till densamma så mycket som möjligt sig anslutande, förklarande text, utan ock att barnen ega till begagnande utom skolan en dylik omständligare lärobok.
Nu händer, att då en genomresande lumpsamlare uppliemtat de lumpor, som inom en Socken kunna vara att aflåta, ellofva andra lumpsamlare komma efter, som ändamålslöst ligga Socknen till last. §. 4. Politisk författning. Kammarverk. Uti Länets administrativa indelning har år 1836 den förändring blifvit vidtagen, att Westerås norra och södra Fögderier äro sammanslagne lill ett under namn af Westerås Fögderi, hvarigenom antalet af Fögderierne blifvit ifrån 7 förminskadt tili 6. Sedan år 1832 äro icke några Hemman förfallne i ödesmål. Några nyskattlagde Hemman hafva icke eller tillkommit. Skattläggningar äro dock förrättade å flere Qvarnar eller tillökte par mäldestenar. Som Nybyggen å allmänningar nu mera icke få upptagas, hafva sådane icke eller under de sednare åren i Länet tillkommit, utan på Städernas jord och på förut bebyggde Hemmansägor. Hemmansklyfningen bar under de sednare åren icke förökat sig. Skiftesverket har gjort betydliga framsteg. På sätt följande Tablå utvisar, äro ifrån och med 1833, 112|| mantal lagde i laga skifte, och utgör deras skiftade areal 42,909 tunnland 18 kappland, deraf 13,843 tunnland 1 kappland utgjordt inrösningsjord och 29,066 tunnland 17 kappland afrösning»- 40 jord och impedimenta. Dessutom äro flere utbrytningar, på sätt Tablån utvisar, verkställde äfven i form af laga skifte, så att, med dessa utbrytningar inberäknade, bela den skiftade arealen stiger till 47,478 tunnland 24-’- kappland , deraf 15,450 tunnland 13 kappland utgöra inrösningsjord och 32,028 tunnland 11 —kappland afrösningsjord och impedimenta. De utflyttade Bostädernas antal är 101. Detta allt detaljeras närmare af efterföljande Tablå, som blifvit sammandragen utaf de om verkställde Landtmäteri förrättningar till mig inkomne uppgifter.