Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hade legat så länge. För mig fans det hvarken tid eller timma, och mörkret kunde icke bli ljust, ty det hade lägrat sig för tätt i min egen själ. Då hörde jag steg, en haltande sko och en smällande krycka. Det var tidender från sin son hon begärde; och hvad hade jag att ge! Ord vexlades och jag ville tala gladt, men min röst var tom som en kläpplös klocka, jag slog på den för att få ljud, men ljudets själ hade flytt: det fans ingen klang. Jag berättade ändå, börjande från början, exakt, drag efter drag, målande bilder för henne med ord, som för mig voro döda. Hennes glada ifver var så skälfvande af rörelse: ”berätta mer, det är så intressant; du beskrifver det så att jag alldeles ser honom och hör honom tala. – Och jag berättade dag efter dag, rullade upp dem i skiftande stämningar; hon fick känna med mina känslor och se med mina ögon. Och lika klanglöst exakt kommo stafvelsernas rytm likt inlärda ord, som för den talande ingen betydelse ha. Så slog tomheten henne. Det måtte ha låtit underligt med denna själlöst kalla röst, ljudande ur mörkret. ”Antingen är du mycket sjuk eller mycket ledsen!” ”Ja, jag är ledsen, och jag kan inte beherska det.” ”Då är det någonting med Axel!” ”Nej, det hör du ju att det inte är. Han har det bra, mycket bra, och jag har berättat dig allt.” ”Det är för hans skull du är ledsen.” ”Nej. Det är något som är min privatsak.” ”Det inbillar du inte mig; han var ledsen och han hade det svårt.” ”Han var glad och belåten. Pina mig inte – Ida!” ”Var han det?” ”Det har du ju märkt af allt hvad jag berättat.” ”Då har han varit ovänlig mot dig?” ”Det måtte han gerna vara, bara han kunde hålla af någon annan!” Det bröt sig fram nästan mot min vilja, blott af sin inneboende kraft. ”Tror du inte han håller af någon?” ”Jag vet inte. – Det kom så tyst och skyggt. Jag hade inte herravälde öfver rösten, mina öron kunde uppfånga dess ljud och föra själsrörelserna åter till mig sjelf.
Af denna anledn. afgaf Konungen förbemälte nåd. propos., hvilken, remitterad till BankoUtsk. af detsamma hos Ständerne tillstyrktes. Tvenne Stånd, och deribland R. o. Ad., antogo BankoUtsk:s förslag, sorn1 endast i en obetydlig mån afvek från Konungens; men tvenne Stånd beslöto, att en skrifvelse borde till Konungen afgå, innefattande en anhållan att Konungen täcktes låta uprätta ett på vetenskapliga grunder byggdt system för decimalräkningens införande i såväl mått, mål och vigt som mynt. Således hafva verkligen vid sisth riksdag alla fyra Stånden varit ense om beslutet att decimalsystemet borde antagas. Men BankoUtsk. fann uti den afvikelse som Den 19 Juli e. m. 523 egde rum mellan de Stånds beslut som antagit det af Konungen framställda och af BankoUtsk. tillstyrkta förslaget, och de två Stånds, som hade önskat att ett förslag till nytt system skulle upgöras, sä oförenliga svårigheter, att Utsk. ansåg frågan derigenom vara förfallen. Denna, som jag vill kalla den, oformlighet, vållade att icke redan vid sisth riksdag något mera definitivt i frågan blef afgjordt. På dessa grunder vågar jag för min del tillstyrka R. o. Ad. att återremittera detta betänk, hvarigenom Utsk. blefve i tillfälle att, i fall som jag hoppas, ålerremiss å delta betänk, äfven af Medstånden beslutas, upgöra ett förslag, hvilket så myckel som möjligt kunde vinna samtlige Ståndens bifall. Hr von Troil, Sam. Gust.:
Jag reserverar mig så till vida mot det nu fattade beslutet, att jag anser Rikets Ständer hafva bort i underdånighet svara Kongl. Maj:t, att då frågan, huruvida ersättning bör tillkomma DykeriBolaget, är en sak så helt och hållet beroende af äganderätten, och af de mest detaillerade undersökningar, så väl om ersättning skall äga rum, som ännu mera till hvad belopp, samt Rikets Ständer dessutom anse alla mera invecklade fordrings - Den 4 November. anspråk hos Staten böra vid laga forum utredas och afgöras, finna Rikets Ständer sig icke kunna med målet taga någon befattning, utan anhålla i underdånighet, att Kongl. Majrt ville låta målet i domstolsväg afgöras, då Kongl. Maj:t sedermera enligt Grundlagen ägde full rättighet, att, i händelse Staten ådömes någon ersättning, densamma af under händer ägande medel låta utbetala. Hvad min enskifta tanka om saken beträffar, så vore det visserligen för vidlyftigt att här genomgå förhållandet; men jag vill dock yttra att, ehuru jag alldeles icke gillar den oetroy, som DykeriCompagniet haft, och önskar att en sådan dem icke mera måtte meddelas, jag dock är fullkomligt öfvertygad om lagligheten af Bolagets fordringsanspråk hos Slaten i anseende tili de minskade, ja snart sagd t inga, inkomster, hvilka af ingångne tractater de sednare åren varit en följd. I denna min öfvertygelse styrkes jag deraf, att i det år 1802 för DykeriBolaget upprättade Reglemente stadgades, det Bolaget ensamt ägde rätt till bergningar. Kongl. Majrt och Kronan ansåg då denna rättighet vara så uteslutande, att man i en särskild §. uti Reglementet nödgades göra ett bestämdt undantag för Ryska fartyg, som enligt en år 1801 ingången tractat redan erhållit rättighet att berga sig sjelfva. Hade Reglementet varit författadt i den act och mening, att Kongl. Majrt efter godtfinnande kunde från Bola - Den 4 Novemi>er. Bolagets bergningsrättighet fritaga li vilken främmande Nation som helst, så hade detta säkerligen blifvit bestämdt utsatt, eller åtminstone bade då icke något undantag uti Reglementet behöft göras ensamt för Ryssland.
Vägguret i yttre rummet slog fem, sedan sex, och inga fröknar syntes till, utom Emma som gick fram och åter i små bestyr, men nu kom lagmanskan omklädd och nöjd, att allting var undangjordt, och ville gerna taga en öfversigt af hvad som här var färdigt. Hon syntes förundrad att ej finna de «snälla,» men låtsade alldeles icke höra, att de varit borta hela eftermiddagen. Nu syntes de allesamman komma in på gården i sällskap med fyra ungherrar. Lagmanskan gick dem till mötes, kysste en ung militär och förde dem till de nya praktrummen. En stund derefter, kom hon för att afhemta Leonna. Inställsamt bad hon mamsell Sellzing ursäkta det ringa biträde hon haft af de andra flickorna. «Men hon litade helt och hållet på mamsells godhet och snälla fingrar,» sade hon. Icke derföre att hennes flickor vore utan kläder, men pappa skulle misstycka, om ej de nya vore på den dagen, — hon fann tillika att det vore stor synd om den lilla Etta, när de andra tre syskonen blefvo så nya och nätta. Mamsell måste vara söt och tråckla ihop ett lif till en kjol, som vore alldeles färdig, bara den rynkades och syddes vid lifvet När hon gick, frågade hon, om mamsell ville vara god och komma upp i salongen för att dricka thé; när detta blef färdigt, skulle hon tillsägas eller kanhända hon heldre ville ha det till sig. Svaret inses lätt. Öfra våningen i nya delen af huset, eller för att begagna lagmanskans favoritterm «bel etagen,» bestod af två stora rum, förmak och salong, samt «nya herrkammarn» med fönster åt gården. Förmaket var inredt efter den tidens bästa smak, med sidenmöbler; men salongen var enkel: några spelbord, en soffa, för resten bänkar, och ett fortepiano antydde, att detta rum endast var egnadt ungdomen; här hade man nu slagit sig ned.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående förändrad grund för lil taxering af landstings-medel: V. 611, A. 617, 618, 619. Inbjudningar till Ridderskapet och Adeln: — till middag å Kongl. Slottet för femtio dess ledamöter jemte Riddarhus-Sekreteraren, vid Riksdagens början: I. 19. — vid Riksdagens slut: V. 706. — till Riksdags-predikans afhörande och till ceremonien å Rikssalen, vid Riksdagens början: I. 13, — vid dess slut: Y. 704. — till beseende af de till Naturhistoriska Riks-Museum hörande, i Vetenskaps-Akademiens hus förvarade samlingar: V. 665. Indelning af pastorater, i anledning af vackt motion om förändring deraf: B. III. 266, 476, 514, A. 514. Indigenats-rätten, i anledning af väckt motion om upphäfvande deraf samt af Konsistoriernas missiverings-rätt: B. V. 77, 130, 214, A, 214. Indragning af embetsverk, i anledning af väckt motion derom, äfvensom om inskränkning i allmänhet af tjensternännens antal, nedsättning af deras löner, m. m.: B. I. 526; II. 39,A. 39. — af Landtränterierna, om utarbetande af förslag derom samt om öfverflyttning af deras kassa-förvaltning på de enskilda bankerna, m. m.; motion af Herr Nils Axel Gustafsson Bennich: se Motioner. — af kronofogde-tjensterna, i anledning af väckt motion derom: B. I. 516, 520, A. 520. Indragnings-Staten, Allmänna: se Riks-Statons Nionde HufvudTitel. — —, pensioner å den: se Pension. Industriel egande-rätt, i anledning af väckt motion om skydd derför: B. V. 296, 346, 435, Ä. 435.
Ex. hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade instämma i BorgareSt:s beslut, att, med godkännande af den uti Utsk:s utlät, intagna slutledning, på det sätt biträda BondeSbs inbjudning, att Ståndet bifaller, att ett lill 500 r:dr b:co nedsatt belopp må, såsom gåfva af allmänna medel, till förrbemälde hemmansägare inom Landa socken af Halland utgå.. Ropades ja. Föredrogs StatsUtsk:s d. 30 sisth No v. e. m. på bordet lagda utlät. N:o 64, ang:de yrkad restitution till Upsala stad af erlagd äganderätts bevillning för en del af stadens jord. Undert. t. f; Ridd.secret. upplyste, att detta utlåt, blifvit bifallet af samtliga de öfriga RiksStm, hvarefter detsamma äfven af R. 0. Ad. blef bifallet. Föredrogs SlalsUtsk:s d. 30 sisth Nov. e. m. på bordet lag - Den 11 December e. m. da utlåt. N:o 65, i anleda, af Fullmäktiges i Riksg.cont. hemställan, ang:de den numera indragna eanccllis.t-tjensten vid deras expedition. Sedan lindert, t. f. Ridd.secret. upplyst, att samtliga de öfriga RiksShn bifallet det nu föredragna utlåt., blef detsamma jemväl af R. o. Ad. bifallet. Då nu föredrogs StatsUtsk:s d. 30 sisth Nov. e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 66, i anledn. af väckta motioner om alla bevillningsmedel samt öfriga statsmedels ingående till Riksg.cont., blef detsamma ånyo lagdt på bordel, på begäran af Gr.
Äro procenten ej utsatte i försäkringsbrefvet, må till grund för ersättningen antagas, då förmodad vinst skall godtgöras, högst tio, och när provision skall ersättas högst två procent af de varors försäkringsvärde, af hvilka vinsten eller provisionen beräknas. § 204. Försäkringsbref eller så kallad police bör, der ej aftalets förbehåll och vilkor annorlunda föranleda, innehålla: l:o försäkringstagarens eller hans ombuds namn; 2:o det försäkrade föremålet; 3:o fartygets och dess befälhafvares namn; 4:o inoch utlastningsorterna; 5:o när fartyg ej är b^gdt på kravel eller ej är heldäckadt, så ock, när gods som försäkras, ej är lastadt under däck, bestämdt tillkänuagifvande derom; 62 ExpeditionsUtskottets Förslag HH underd. Skrifvelse, ,V.-o 164 6:0 tiden, när fartyget kommer att afsegla eller redan afseglat; 7:o huruvida försäkringen gäller för resa, eller för bestämd tid, för framoch återresa, eller för ettdera; 8:o försäkringssumman i svenskt mynt; 9:o beloppet af den betingade försäkringsafgiften (premien). Försäkringsbrefvet förses slutligen med dag och årtal samt försäkringsgifvarens underskrift. § 205. Tages återförsäkring af en redan gifven försäkring; då skall aftalets egenskap af återförsäkring i försäkringsbrefvet uttryckligen uppgifvas. Annars vare återförsäkringen ogiltig och premien förverkad. § 206. Har försäkringsgifvareu ersatt skada eller förlust, som varit vållad af tredje man; då inträder han i försäkringstagarens rättigheter emot den, som skadan eller förlusten vållat. Är försäkring tagen å föremål, afsedt att betäcka försäkringstagarens fordran hos tredje man, och skadas det föremål eller går förloradt; vare då försäkringsgifvaren, i den mån han godtgör försäkringstagaren, berättigad inträda uti dennes rätt emot gäldenären.
Beträffande åter frågan om kronoiiondens användande, såsom hittills, till understöd för Presterskapets på Gottland aflönande; så emedan vitsordadt är, hvad ofvan uppgifne statistiska förhållande äfven utvisar, att det för religions-vården erforderliga Presterskapet, äfven med den föreslagna inskränkningen uti pastoratens antal, icke är hjelpligen belåtet med de prrestationer, som, enligt Författningarne, församliugs-boerne åligga att utgöra, utan att tillsvidare erhålla understöd af krono-tionden, få Rikets Ständer i underd. öfverlemna åt E. K-M. att tillsvidare disponera, till Församlingarnes Presterskap på Gottland, så mycket af kronobonden, som oundvikligen fordras för erhållandet af det löningsbelopp, som Kammar-Collegium föreslagit, samt att tiondegifvarne i alla händelser icke annorlunda må komma att utgöra Kronans andel af tionden, än uti Rikets öfrige provincer, hvarest tiondegifvarne leverera samma tionde omedelbart till Staten, med vilkor tillika, att dermed sådan reglering vinnes, som ger lättnad åt hemmansegarne och lemnar något öfverskott åt Stats-Verket. Hvilket, till svar å E. K. M:s aflåtna Nåd. Skrifvelse, Rikets Ständer få härigenom i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 1 December 1834- N:o 218. Uppläst celi godiäadt hos Ridd. och Adela den ! Bec. Preste-Ståndet den 1 Borgare-Slåndet den t Bonde-Ståndet den 1 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående inrättande af Förmyndarekamrar. (Lag-Utsk. Med anledning af väckt fråga om Förmyndarekamrars inrättande ej mindre å landet än i de städer, der sådana icke förut finnas, och då Rikets Ständer nogsamt inse, att en säkrare control å Förmyndare, än Expeditions-Vtskotlcls Förslag lill und.
Utskotten utan ock Rikets Ständer några upplysningar, föranledande till en bestämd öfvertygelse om Verkliga oeh sanna förhållandet. Alf genom ziffror och Calculer bevisa* huruvida en inrättning, som med vissa påräknade tillgångar helt och hållet beror på oförutsedda högst vanskliga händelser, i framtiden kan bära sig eller icke , låter sig ej göra. Om det tilläfventyrs ligger i en klok mans förmåga, att efter uppgifna ariihmetiska grunder beräkna kostnaden till en Byggnad, en Canalgräfning eller dylikt, så att ingen eller obetydlig misscalcul borde förefxnnas, kan sådant likväl icke vara att förvänta i aiseende på utgifter för Brandskador, hvilka omöjligen till belopp eller beskaffenhet kunna förutses eller beräknas, och, efter hvad senare tiders erfarenhet bestyrker, lika så lätt som de några föregående år varit många och stora , kunna , som nu på en tid inträffat, vara få och mindre betydliga. Det är derföre efter andra förhållanden och probabilitets-grunder, som saken bör utredas och bedömas. Bil. t,Lag-s. All.Besv. o. Oec.Utsk.Uil.N.o 17, 15 Försäkrings-värdet af de egendomar, som i Landets Fond äro Brandförsäkrade, utgjorde, den 1 November sistl. år, 17,100,000 R:dr Banco. Dessa försäkrade egendomar äro spridda kring hela Riket, och till värde för omkring ^dels million i Finland, der allt sedan år 1809 några nya försäkringar ej meddelats.
E. 6. — Jf:o g>. i anledning af väckt motion om förekommande af det missbruk, att biistande utslagslösen till fängelse förvandlas. XII B. 58. A. 164. — N:o g4- i anledning af gjorda anmärkningar vid Ut-, skottets betänkande N:o 35, öfver väckta motioner, angående så kallade undantagscontracts intecknande. XII. B. 58. A. .64. XIII E. 3o3. — N:o g5. i anledning af väckt motion om ändring af 1 cap. 2 § Ulsöknings-balken. XII. B. 58. A. 166. — N:o 96. i anledning af väckt motion om stadgande äf skyldighet för bördeman att gifva köpare ersättning för af denne erlagde undantagsförmån»'. XII. B. 146. A. 3g3. — Wto 97. i anledning af väckt motion om inskränkning i allmän åklagares rätt att anställa åtal å brott emot 14 cap. 3 § Missgernings-balken. XII. B. 146, 3g4 XIII. A. 68. E. 6. t. — N:o 98. i anledning af väckta motioner om. böters aftjenande med arbete. XII. B. 147. A. 3g4- — N:o 99. i anledning af väckt fråga om förändring i vissa delar af nuvarande lagstadganden om giftorätt och arfsrätt, m. 111. XII. B. 147, 395. XIII. A. 70, 121, i54- XIV. E. 55, 101. — N:o 100. i anledning af väckta motioner, dels om utarbetande af en ny utmälningsförfaltning, och dels att f. d.
Hennes hycklade kärlek kunde ej mera utöfva något inflytande öfver honom. Och hon räknade dagarne till dess hon skulle vara alldeles öfvergifven af Brauner. Nå ja, det kunde ej hjelpas. Hon tog det jemförelsevis lugnt. För framtiden var hon obekymrad. Hon var ännu ung och skön. En ny »guldfågel» skulle väl ej vara omöjlig att fånga, och de penningar hon sparat räckte mer än väl att lefva på till dess. Hennes dyrbara bo skulle inbringa en rätt vacker summa. Men det grämde henne, när hon hörde, att Brauner redan inledt en ny förbindelse. Och mången gång önskade hon, att hon låtit hatet fått sin vilja fram, när det ropade på hämd. Nu föreföll henne en hämd minst sagdt löjlig. Pengar! var hennes lösen vid de sista med temligen långa mellanrum återkommande mötena. Och Felix betalade gerna; ty han köpte sig ju på detta sätt fri från henne. Deras skilsmessa hade gått långsamt. Hon kunde räkna dess början från hans giftermål, han först ett halft år senare, då han märkte den förändring hon undergått. Sedan hade han sökt en förevändning, ett lämpligt tillfälle till brytning; men alla dylika försök strandade mot det tålamod, som girigheten ingaf Nora. Han förolämpade henne för att framkalla ett vredesutbrott, men Nora blef icke ond. Han lät henne veta, att han inledt andra förbindelser, men hon blef icke svartsjuk. Med en annan qvinna skulle han ej gjort så många omständigheter. Men han kunde ej frigöra sig från en egendomlig fruktan för Nora. Han kände hennes klokhet för väl och hade flera gånger fått nog inblick i hennes hjerta, för att veta att farliga passioner slumrade derinne. Sjelfva hennes lugn föreföll honom misstänkt. Dessutom kände hon Arnold Lindqvist och kanske af denne invigts i vissa för Felix komprometterande hemligheter. Tiden utför i regeln sina uppdrag med en berömlig säkerhet, fast oftast med en långsamhet, som kan komma den som har brådt om att förlora tålamodet. Den behöfde tvenne långa år, för att skilja Felix och Nora åt. Och den hade ändå ej lyckats fullständigt. År 1890 blef ett minnesrikt år för Nora. Det gjorde sitt inträde med tvenne händelser, hvilka hon ej så snart skulle glömma.
Beträdande Rikets Ständers underdåniga hemställan att nytt reglemente för Myntoch Kontrollverken, äfvensom ny Kontroll-stadga, måtte blifva till efterrättelse fastställda, har Öfver-direktören för Myntoch Kontrollverken blifvit i nåder förständigad att inom utgången af Mars månad 1861 afgifva det från honom den 8 Mars 1856 infordrade underdåniga yttrande öfver Statskontorets förslag till förnyadt Reglemente för Myntoch Kontrollverken; och har, sedan denna nådiga föreskrift blifvit fullgjord, ärendet, elter inhemtande af Statskontorets ytterligare utlåtande deröfver, blifvit den 2 Maj 1862 remitteradt till Kommersekollegium för att afgifva underdånigt yttrande, som ännu ej till Kongl. Majit ingifvits; hvarjemte Kommerse-kollegium, som den 2 Oktober 1857 erhålligt nådig föreskrift att i samråd med bemälde Ofver-direktör på angifna grunder uppgöra underdånigt förslag till stadganden i fråga om kontrollbehandling af så väl inom Riket tillverkade, som från utrikes ort införda guldoch silfverarbeten, blifvit i nåder anbefalldt att inom Mars månads slut år 1861 i underdånighet afgifva berörde förslag; varande detsamma, som derefter inom förlagd tid inkommit, för närvarande, tillika med Guldsmedsoch Juvelerare-Societetens i Stockholm dervid ingifva påminnelser, på Kongl. Majits nådiga pröfning beroende. Vidkommande Rikets Ständers begäran, att General-poststyrelsen måtte i nåder anbefallas inkomma med förslag till sådana åtgärder, att priset på utländska tidningar samt pe - — 38 — riodiska tidskrifter af vetenskapligt, konstnärligt och techniskt innehåll, hvilka genom Postverkets försorg tillhandahållas allmänheten, må kunna blifva nedsatt, har från bemälda styrelse underdånigt utlåtande blifvit infordradt, hvarefter Kongl. Majit under den 25 Oktober 1861 detta ärende till slutlig pröfning förehaft, och dervid genom nådigt Bref förständigat bemälda styrelse om de förändringar af hittills i berörda afseende gällande föreskrifter Kongl. Majit funnit lämpligt besluta.
Utlåtandet och Förslaget gillades, med ett så lydande tillägg: ”För de Stångjernsbruk, der restsmide eger rum, sker afdrag derför på det sätt, att skeppundtalet af restsmidet förvandlas till penningar efter medium af de för åren 1851— 1860 fastställda lösningspris för Kronans hammarskattsjern, hvaraf 1/12 anses utgöra Bruksegarens vinst. Denna uträknas lill kapital efter fem procent, och af den kapital-summa, som derigenom uppkommer, beräknas en för tusende, hvilket afdra - Prot.-Utdrag den 22 ock 25 Augusti 1860. 651 ges från Bruksegarens bevillning för rörelsen. Dock må ej mer, än hälften af bevillningen för något år afdragas.” §§ 11, 12, 14, 15 och 18. Utlåtandet, i dessa delar, lades lill handlingarne. § 21. Utlåtandet och Förslaget gillades, med uteslutande af detta moment: "Förluster, af hvilka kapitalet drabbats under året näst före det, hvarför bevillning påföres, afräknas från egarens kapital-förmögenhet, och erlägges bevillning för den afkastning återstående kapital-beloppet anses lemna.” 5:o. Förslaget till Förordning angående mantalsoch skaltskrifningarnes förrättande. § 4. 2:dra momentet i 5:dje punkten, enligt Förslaget, afslogs, och i samma punkts 3:dje moment uteslötos orden: eller disponent. I öfriga delar gillades § 4. 8 5. Ifrån första momentet uteslöts denna bestämmelse: ”Dessutom skall det åligga husbonde att meddela uppgift, angående beloppet af hvar och en af sina tjenares löneförmåner, när detsamma öfverstiger 300 I\:dr för år”; och ifrån femte momentet borttogos dessa ord: sami, sd vidt möjligt är, styrmän och maskinister ä samma fartyg, äfvensom desses mantals-skrifningsort och ärliga löns förmåner, derest desamma öfverstiga 300 R:dr. I öfrigt godkändes § 5, enligt Förslaget. §§ 8 och 10. Biföllos, enligt Utlåtandet och Förslaget. § H.
Härtill kommer, att den vestra vägen ända från Stäket till Örsundsbro går öfver ett näs, som ingenstädes är betydligt mera än en mil bredt, på båda sidor, såsom nämndes, af segelled omgifvet, således jemförelsevis i mindre behof af en jernväg. Detta betraktelsesätt tror jag vara gifvet, så snart frågan endast är om en jernväg från Stockholm till Upsala. Men det är vid frågan hvarthän jernvägen skall från Upsala fortsättas, som tvekan uppstår mellan de båda sträckningarna. Drages vägen från Upsala till Sala genaste vägen, enligt såväl Ofverste Ericsons 185C afgifna, som 1858 års jernvägs-kommittés förslag, så går vägen till större delen 11 genom en föga bebygd, om ock odlingsbar trakt, och hela den bördiga delen af Westmanland, söder om nämda Upsala—Sala-väg, får ingen jernväg. Detta kan icke vara billigt. Dör att derföre, jemte fördelen af den genaste och förmånligaste vägen till Upsala, på samma gång bereda en jernväg genom det bördiga Westmanland, för hvilket en jernväg är af stor vigt, men med undvikande af dess sträckning genom en trakt, den öfver näset mellan Stäket och Örsundsbro, som af jernväg har mindre behof — anser jag den lämpligaste sträckning för en jernväg från Stockholm till Sala vara: öster om Sigtuna-fjärden till Upsala, samt derifrån med en böjning öfver Westmanlands bördigaste fält, förbi Örsundsbro och Sevalla till Sala. Dermed vunnes också det syfte, som Kommittéens pluralitet i alla fall afsett genom jernvägens beslutade sträckning från Örsundsbro öfver Sevalla, att nämligen vägen då komme att gå i sträckningen af den stora handelsförbindelsen öfver Sala till Westerås, dit en enskildt anlagd bibana från Sevalla endast har en längd af l|mil. Genom den riktning jag föreslagit undveks äfven att staten skulle anlägga en bibana, den från Örsundsbro till Upsala, hvilket synes mindre lämpligt. En sådan böjning, som jag här föreslagit öfver Upsala till Sevalla och Sala, är ingenting ovanligt.