Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På parternes större eller mindre förtroende för domaren komme följaktligen att bero huruvida pröfningen till honom öfverlemnades. Hvarje gång^sådant skedde vittnade om förtroende, då motsatsen åter utmärkte misstroende; och detta förhållande vore än bjertare i det fall att den ena parten ville öfverlemna sin sak till Häradsrättens bedömande, men den andra påyrkade landstingsrättens pröfning. Härigenom skalle domare och parter komma till hvarandra i en tvungen ställning; och en och annan domare skulle tilläfventyrs äflas att vinna ett förtroende, som icke frivilligt honom lemnades. En så beskaffad vilkorlig pröfningsrätt, som den omförmälde, är emedlertid en följd af den sammanblandning af den kollegiala domstolens och den ensamme domarens verksamhet, som i förslaget blifvit gjord. Den torde likväl mera kunna betraktas såsom en detalj af den åsyftade organisationen, och således ej böra föranleda densammas förkastande, Lag-Utskottets Betänkande N:o 25. 17 stande, så vida den i öfrigt vore bygd på sådana principer, att den kunde anses komma att ega företräde för den närvarande, eller, med andra ord, i högre grad bidraga till säkerhet och skyndsamhet i lagskipningen, utan minskning af folkets förtroende eller förringande af deras rätt. Men behöfs då förenämnde sammanblandning för domstolsinrättningens fulländning? Det är, säger Justitie-ombudsmannen, en brist att domaren i Hofrätten icke får skåda den lefvande taflan af en rättegång, sådan den för underdomarens ögon framlägges, hvadan der ock felades en närmare kännedom af ämnena, enär den ej kunde vinnas genom handlingarnes läsning; och denna brist har Justitie-ombudsmannen velat afhjelpa derigenom att den domare, som vid ting handlagt ett mål, skulle såsom ledamot i landstingsrätten föredraga samma mål. Om emedlertid, för ett rätt bedömande af brottsligheten hos en anklagad, den lefvande åskådningen af ransakningen kan anses vara af nöden, så synes deremot förhållandet vara väsendtligen olika då fråga är om civila tvister.
Det är således ej för enskild lättnad och vinst, som bör vara skiljd från hvarje Fullmägtig, jag yrkar, att Betänkandet i fråga om dagsverken bör återremitteras, med yrkande: l:o att Arrendator betalar dagsverken efter årets Markegång; 2:o requirerar dagsverken af den dagsverksskyldige alla årstider, så att af hvars och ens åliggande budas 1 fjerdedel höst, 1 fjerdedel vinter, 1 fjerdedel vår och 1 fjerdedel sommartiden, samt att i den sednare dagsverket räknas från klockan 6 om morgonen till 6 om aftonen, då den har längre vägar föregående och efterföljande dag kan ombestyra, att ej dess eget förderfvas, och den Arrendator, som ej är nöjd på Bilaga till Mern. 159 detta föreslagne sätt alla dagsverken begagna, det må ske alla lika rätt att mot Markegångspris sin proportionerade andel, om han så åstundar, lösa och ej, som nu ofta händer, af Arrendator för de bristande taxeras till ett öfverdrifvet pris. Som jag förmodar, att ingen af mine Medbroder, ej heller Höglofl. Stats-Utskottet finner detta förslag obilligt, anhåller jag mine tankar måtte få åtfölja en återremiss till Höglofl. Utskottet. Örebro den 4 October 1810. Johan Magnus Wessing från Siende och Tuhundra Härader i Westmanland. Lades Stats-Utskottets ofvannämnde Betänkande på bordet; men Protocolls-Utdragen till handlingarne. Den 8 October. S. D. Föredrogos i sammanhang Stats-Utskottets frenne Memorialer, det första af den 18 September, med särskildt yttrande om Fehr Oxelbergs och Johan Wessings Memorialer, hvilke till Utskottet åtföljt Kongl. Maj:ts från Bonde-Ståndet remitterade Nådiga Proposition af den 3 i samma Månad till Riksens Ständer angående förvaltningen af Kungsoch Kungs-Ladugårdarne; det andra af den 24 September, med Utlåtande, i anledning af Högstberörde Kongl.
Herr Grefve Lövenhjelm har anfört, att olika tankar öfver detta ämne skulle vara bevis på otydlighet i Grundlagens stadgande derutinnan, men jag anmärker häremot, att Riksdagsordningen ordalydelse, till förmon för Den 24 Januarii, livad jag yttrat, af ingen med någon framgång blifvit beslridd; jag anser mig likväl icke böra gå vidare, då Ridderskapet och Adeln synes genom en så bestämd pluralitet förklara sig emot det gjorde påståendet, att det uppdagade missbruket nu genast borde till hvad rätt är återföras. Jag anhåller således endast att dessa mina yttranden måtte få anses innebära min reservation emot Bänkmansvalens förrättande å något aanat sätt, än det som till alla delar öfverensstämmer med klara ordalydelsen af 4i §, Riksdagsordningen. Gréfve Horn, Clars Fredric, förenade sig med Friherre Ankarsvärd. Grefve Posse: Jag vill ej uppehålla Ridderskapet och Adeln, men får blott påminna att Bänkmansvalet i dag ovilkorligen skall hållas. 2 i §. i RiddarhusOrdningen stadgar: Sedan Riksdagen af Konungen blifvit ä Riks«. Salen öppnad, böra nasta söknedag derefter, sä vida Plenum Plenorum icke ä samma dan är anbefäldt, Bånkmam och Electorsvaleti verkställas. Till följe häraf äro vi nu sammankallade till val af Bänkmän; verkställigheten häraf har genom Herr Grefve vön Schwe. rins motion blifvit uppehållen. Friherre Boije har emedlertid förklarat, att Grefve von Schwe. rins mening med motionen icke varit annan än att 41 §. Riksdagsordningen måtte för Höglofl. Ridderskapet och Adeln blifva uppläst, hvaruti Grefve von Schwerin äfven sjelf instämt Jag anhåller således att få för Ridderskapet 102 Den 44 Januari*. och Adeln samma §. uppläsa; den lyder som följer:
Om nu lagförslaget, hvilket jag bekänner mig icke hafva läst, medger ett tillfälle för köparen alt, genom presenterande af köpecontractet, visa att afhandling om köp af fastigheten blifvit träffad, och derigenom förekomma alten sednare köpare kunde träda emellan, så är det riktigt, och då äro de anmärkn:r, som af Hr Printzensköld och Frih. Cederström, Thure, deremot äro gjorda, icke förtjenta af afseende efter min tanke; är åter lagförslaget icke så beskaffadt, att det medger första köparen rättighet att förvara sin rätt, så får jag förklara alt jag anser, alt då duger det icke. Det kan anses orätt af mig att inträda i discussion under en så öppen förklaring, att jag icke läst betänk.; men jag gör det, för att denna discussion måtte kunna få ett slut, och jag hoppas, att om ett så väsendtligt fel i förslaget innefattas, som den siste talarens yttrande antyder, det mätte vara en annan auctoritel inom Riket, som afslår det, nemi. att K. M. lärer förkasta det. Är förslaget deremot sådant jag tror det vara, i enlighet med Hr Cederschjölds framställning, så tillstyrker jag bifall å betänkandet. Hr Printzensköld: Jag är förekommen af Gr. Frölich i afseende på det svar jag ämnade gifva Frih. Cederström, Anders, så alt jag icke har något att i detta hänseende tillägga. Hvad åter angår frågan att man skulle 1i H. 17 Dtn i5 ^ugniti e. m. lunna förvara sin »'ätt genom köpecontractets företeende, så innehåller visserligen 3:dje punkten af förslaget, att om man har presenterat inför rätten den handling, hvarpå åtkomsten sig grundal', så har man sin rätt förvarad; men det står tillika i fortsättningen af denna punkt, alt jag inom 3 månader derefter ovillkorligen skall hafva fullgjort allt hvad till lagfartens vinnande fordras, för att jag sedan skall kunna erhålla den. Köpecontractet kan likväl innehålla sådana villkor, att det icke är möjligt för mig att få dem fullgjorda inom 3 månader.
Jag nekar likväl icke, att ju om vite af Riksens Ständer beslutas, det ju är, som Herr Trafvenfelt påstår, lagligtj m n det är derföre icke rättvist, ty älven en Lag kan vara orättvis, och strida mot natur-rätten, Dm 11 Maj. 661 ■Regering och Ständer äga således, enJ ligt min öfvertygelse, ej rättighet, hvad exempel man ock af Despotiska Regeringar och Regeringssätt må anföra, ätt winga folket till Vaccinationen, jag påstår äfven, eU ler åtmindstone förmodar, att detta tvång, som i sin princip är orättvist, icke heller är, som Herr Trafvenfelt med flera tror, nödvändigt för en allmän verkställighet af Vaccination i vårt Land. Denna min förmodan grundar sig på min egen erfarenhet t Lunds Stift och pä min öfvertygelse, att hvarken Presterskapet i detta Stift äger mera förtroende af sina åhörare, icke heller Allmänhetett är mera upplyst och fördomsfri der, än i andra Stift. På samma tid, som MedicinalRådet, Konungens Förste LifMedicus och Riddaren Herr Doctor Hedin, nuvarande Föreståndare för Vaccinationen i Sverige, lät trycka sitt svar till VäccinComitéen i Paris, i anledning af dess förfrågningar, samt å Collegii Medici samt Svenska Läkarnes vägnar försäkrade, att han och Svenska Läkare i allmänhet voro fullkomligen öfvertyga-! de om Vaccinationens opålitlighet, och att i allt fall, äfven om den vore så nyttig, sorn föregafs, dess införande och verkställande i Sverige ej vore ens att tänka på, i 'anseende till de fördomar och den horreur, sorn ufven de högre classer hyst emot denna sak, — ett svar, enligt hans uppgift, lika med det som flere aktningsvärde Läkare i Stockholm lemnat åt samma Comité på dess bref till dem.
Län för åren 1851, 1852, 1853, 1854 och 1855, utvisande folkmängden vid slutet af hvarje nästföregående år, eller Wenersborgs stad Borås dito Alingsås dito Ulricehamns dito Åmåls dito Kullings, Gäseneds och As Marks, Bollebygds och Wedens Redvägs och Kinds Sundals, Nordals och Walbo Wedbo och Tossbo År 1851. Summa Suni ma Summa Summa Summa Mankön. Qvinkön. folkMankön. Qvinkön. folkMankön. Qvinkön. folkMankön. Qvinkön. folkMankön. Qvinkön. folkmängd. mängd. mängd. mängd. mängd. Deraf bosatte på Landsbygden 243,329 » i Städerne 10,644 235975 Skattdragande Mankön 66,148 » Qvinkön 72,676 158824 Skattefrie Mankön 56,821 » Elfsborgs Läns Landskontor den 17 November 1856. Carl Ryding. Till Berättelsen öfver Elfsborgs Län för åren 1851—1855. KALKYL till utrönande af ungefärliga medelvärdet på tillverkningen vid de i Elfsborgs Län belägne jernbruk oell förädlings verk. Stångjernsoch ämnesNuvarande Hammarskatt. Härad. Socken. Bruks och Manufakturiers namn. härdar. hamrar. « Frälsesmide. Hela årliga smidet. Ämnessmide. Stångjernssmide. Afverkningens värde i penningar. Wedbo Steneby Billingsfors Bruk St. 3 St. 3 Skft Ltt ■tt SkS 1,600 Lfk Sk<tb LS SkS 16 LS R:dr 24.000 sk. r. » Bäcke 1 Stålugn. 1 Kniphammare. 1 Masugn. 1 Stjelpeller kupol-ugn. 1 Stålugn och 1 gas-väliugn. Kniphamrar. Spikhamrar. Katrineholms Gisefors Manufakturi 6,120 » » • . 2 Stålugnar. 2 Spikhamrar.
Bref, att om vid framdeles skeende ny utarrendering af Alnarp, arrendebeloppet ej upginge till eller Öfversteg hvad i kalkylen påräknats (naturligtvis i penningevärde), så skulle det på nåd. pröfning komma att bero, om i förra fallet tillökning och i sednare minskning i lönevilkoren borde stadgas. Af föreg:de utredning af förhållandet synes att K. M:sBef:b:de i Malmöhus län, d. v. s. Landsh:n med biträden, funnit vida lämpligare att begagna det sig erbjudande tillfälle, för att nu åstadkomma en förhöjning uti Landsh:ge-lönen, än att underkasta densamma en jemkning, som är förutsedd att komma att äga rum år 1862, eller vid slutet af nuvande arrendet af Alnarp. Har dock denna föreslagna löneförhöjning något fog för sig? Jag tror det icke. Undersöker man nemi. Landshms närvar:de löneförmåner, så finner man att 1,400 t:r spanmål, endast efter beräkning af länets medel-markegångspris för året, som utgör 10 Rdr 18 sk. Bko, hafva inbringat 14,325 Rdr, således 8,525 Rdr utöfver den fastställda staten. Ett belopp, som likväl betydligt förökas, då man tager i betraktande, att af berörde 1,400 t:r, 500 t:r blifvit levererade in natura, således försålde emot högre pris. För K. M:s Bef:h:de hafva dock dessa löneförmåner icke ansetts tillräckliga, då föreslaget blifvit att föröka dem med 200 t:r spanmål och 40 ä 50 t:I:d af Skånes slättjord! Vid bedömandet af detta förhållande bör man icke åsidolemna, att oaktadt de löneförhöjningar, som vid innevar:de Riksdag blifvit ifrågasatta, så upgå löneförmånerna för Rikets högsta embetsmän, StatsRåden, endast till 10,000 Rdr Bko, då deremot Landsh:n i Malmöhus län, enl. K.
Honorarium; om restitution af Uddevalla Stads Bevillning; om aflöningen för Riksens Stunders Justitie Ombudsman och tjenstgörande vw hans Expedition och TryckfrihetsCommittéen; om aflöningen vid RiksgäldsContoiret; om aflöningen vid AssistanceContoiret; angående igo8 och I8O9 årens KrigsRevision; om förändringar i Reglementet för GeneralAssistanceContoiret samt afskrifning af en i dess Räkenskaper balancerad summa; om anslag af löner för tillökt antal Ledamöter och betjening i Kongl. Götha HofRätt; om förhöjda arfvoden för Bankens Fullmä‘gtiga; om försäljningsprocenten för Chartor öfver 2 R:d. belopp; om förändring i BorgenärsEden; om kronohjelpdagsverken; om återupplifvande af 1734 års HandelsReglemente; om yrkad ändring i förordningen om Stängselskyldigheten; om Postgången; om löpande Assignationer; om Gränsoch LandtTullsbevakningen; om Gerningsören; om afhjelpande af åtskilliga hinder för Jordbrukets förkofran; om Båtsmans-fördubblingen ; om Nederlags-friheten; om jemkning i RiksStåndens olika beslut i samma mål; Hänskjutande till Förstärkta ConstitutionsUtskottet af frågan om förändring i Regeringsformens 4 om ny reglering af Vigt-sorterna; om Lotsoch Båkafgifterna, och uppskjutande af frågan om Sjötullen; om Redo-, visningen för Statsverkets medel; om 2:ne anmärkningar emot projectet till Bevillningsstadga; om redactions förändring uti några §§ af Bevillningsstadgan; om underdåniga skritvelsen till Kongl. Majit rörande medel till Tryckningen af Historiska Samlingarne, Den 2 Augusti. 73 Af den 29 Juli:
Bonde-ståndet har till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet blifvit remitterad en motion af riksdagsfullmäktige!) Erik Persson från Gefleborgs län, med hvilken Riksdagsmännen Olof Persson och Erik Ersson från samma län sig förenat, hvaruti blifvit anfördt, att som indelningsoch roterings-verket inom Helsingland numera, på sätt kneckte-kontraklet af den 9 Augusti 1682, af Kongl. Maj:t konfirmeradt den 9 derpåföljde September, och båtsmans-kontraktet i Januari IG88, föreskrifva, kommit till stadga, samt dessa kontrakt innefatta alla de skyldigheter rotehållarne för rikets försvar sig åtagit, och hvarutöfver, utan Rikets Ständers medgifvande, i den delen ingenting vidare finge fordras, och i följd hvaraf rotehållarne icke kunna, utan eget medgifvande, underkastas annan kostnad för kneckteoch båtsmanshåll, än som dermed vore förenligt, så ansåg motionären, att, då det bestämda antalet manskap numera alltid hölles tillhanda, de medel, som af rotehållarne sjelfve samlats och samlas till legor och andra nödvändiga utgifter för uppfyllande af roleringsbesväret, måtte förblifva under de samlandes egen fria disposition. Enligt ofvanberörde kontrakt bestämdes det antal soldater och båtsmän, som för orten borde uppsättas och vid hvarje afgång rekryteras, hvartill alla i försvarsskyldigheten deltagande hemman vore indelade och an slagne, och det berodde således på desse hemmansegare att, efter omstän digheterna och eget godtfinnande, inrotera sina hemman sålunda, att antingen alia ansloges till det direkta kneckteoch båtsmanshållet, eller oek att derifrån undantages en större eller mindre del, samt att för det gemensamma behofvet de afgifter, som från de icke roterade hemmanen kunde inflyta, blefve använde; och som inom Helsingland det sednare förhållandet eller undantag från roteringen egde rum, hvarigenom kassor bildats till understöd och Bilt. till R.
SLUTFORSALJNINGEN i modehandeln 54 Vesterlånggatan fortgår till den 30 j u n i. Högaktningsfullt ROSENDAHL. Säsong: M a j — S e p t. Tranås Snickerifabrik, Tranås Begär katalog. Utmärkta tallbarrsoch gyttjebad. Rekreationsort par préféren Billigt. Intendent D:r W A L D. Z Ä N D E R, Stockholm. F. U l m é r 22 &amp; O: o, Fredsgatan 2 2, Mattor, Möbel&amp; Gardintyger, Portierer, Borddukar, Filtar, Orientaliska väfhader m. m. O b s. Reelt och billigt. Profver till landsorten. Vördsamt A-ugusta Danielsson — nödställd nästa, där var hon också redo af fullaste hjärta. I ett af våra närmaste nummer ämna vi med porträtt och utförligare biografi återkomma till den förtjänta hädangångna. KVINNODEMONSTRAE N TION INTERNATIONELL FÖR FREDEN. På uppslag från kvinnor i Tyskland höllos den 15 dennes kvinnomöten i nästan alla europeiska länder, i många städer i Amerika, Japan, Egypten m. fl. länder, afsedda att åstadkomma samfällda uttalanden i den viktiga, kulturella fråga, som nu för första gången kommer att göras till föremål för öfverläggning mellan regeringarnas befullmäktigade ombud å fredskonferensen i Haag. För Sveriges del var ett sådant möte anordnadt å Nya hushållsskolans lokal i Stockholm. Inbjudare var Sveriges kvinnliga fredsförening, och inbjudna voro kvinnor, tillhörande flere olika föreningar inom hufvudstaden. Mötet, som var besökt af omkring 200 kvinnor, valde till ordförande fru Emilia Broomé samt antog följande resolution: » Svenska kvinnor, som lifligt intressera sig för de frågor, hvilka komma att behandlas på diplomatkonferensen i Haag, gifva härmed uttryck åt sin öfvertygelse, att rättens och moralens bud böra blifva bestämmande grundsatser inom statslifvet.
Fordrar jordegaren eller nyttjande-rättens innehafvare, att säkerhet ställes för den årliga afgift eller framlida ersättning, hvartill inmutaren, enligt 12 §, är förbunden, då skall ock sådant fullgöras, innan något grufarbete får börjas, eller fortsättas om det redan börjadt är, då säkerheten fordras; ankommande i annat fall på vederbörande Kronofogdes eller Magistrats åtgärd, då de derom anlitas, att arbetet instäldt varder tilldess sådan säkerhet, som antaglig finnes, blifvit anskaffad. § IS Sednast inom ett år från mutsedelns utfärdande skall inmutaren hafva börjat gruf-arbetet, der ej, i anledning af yppad tvist, sådant hinder härför mött, hvars undan - tag'- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, M 28. 9 undanrödjande icke af inmutaren berott; och vare han, sedan arbetet blifvit börjadt, skyldig att detsamma årligen fortsätta och uppehålla, i den ordning och vid den påföljd, som för grufvedrift i allmänhet uti 6 kap. stadgas, ulan att före utmåls-lägg ningen något hvilostånd meddelas må för försöks-arbete på annans mark, så framt ej den, som rätt till jordogare-andelen har, sådant medgifver. Försummas arbetets påbörjande inom. den tid, nu sagd är, håfve inmutaren sin inmutnings-rätt förlorat. § 18. Under försöks-arbelel, eller så länge ej visst utmål för gruf-anläggningen blifvit anvisadt och marken inlöst, sorn i 5 kap. sägs, bafve inmutaren icke lof att, utan tillstånd af jordens innehafvare, å den inmutade platsen uppföra andra bygg nader, än sådane, som till försöks-arbetets drifvande oundgängligen erfordras. Sker annorledes, må innehafvaren af jorden anlita vederbörande Kronobetjent eller Magistrat, för att få byggnaden på inmutarens bekostnad aler borttagen. § 17
Hahr, A., kapten, om beviljandet af gratifikations-vedergällning åt honom för utgifvandet af hans Generalkarta öfver Sverige. I. R. 180. Hahr, Carl Emil, f. d. Stallmästaren och Löjtnanten, om pension åt. I. R. 516. X. B. 79, 1 17, 134 A. 162- XI. E. 401. Hallarne, om anläggande af cn statens jernbana från Ystad till de norr om Helsingborg belägna s. k.; eller möjligen till Engelholm. II. R. 203. Se vidare Stats-Utskottets ^Memorial N:o 62. Halleberg, om rättighet för allmogen inom Åse härad af Skaraborgs län att erhålla utsyning å kronoparken. Hallenborg, Carl Johan, yttranden: II. 53, 593, 670. Halländska kyrkohemmanet:, om åtgärders vidtagande för att under vissa vilkor bereda åboerna å dessa dispositionsoch besittningsrätt till. XI. B. 20. A. 76 Hamnbyggnader, in. m. Se' Stats-Utskottets Memorial N:is 158 och 159 Hamilton, Grefve Henning Ludvig Hugo, dess utnämnande till Landtmarskalk. I. 3. Hamilton, Friherre Hugo, yttranden: IV. 217. 259. 393. Hamilton, Grefve Jakob Essen, yttranden: VI. 138, 201, 205. IX. 255 Hamilton, Grefve Malcolm, yttranden: I. Handel, om medgifvande af rättighet för svensk man att i två eller flera inrikes städer samtidigt drifva. I. 179. IV. 198. — Gårdfari-. Se Gårdfarihandel. Handel och Näringar, om tillfällig förstärkning af fonden till diskontering och utlåning för. I. B. 113- A. 149. Handel och Sjöfart, Sveriges och Noriges ömsesidiga, angående förslag till förnyad förordning om. HI. 315. R. 318. V. 39. A. 43 E.
Detta fakultativa ' referendum har emellertid användts så sparsamt, att af de nittionio lagförslag, som hade gått igenom under perioden 1874 — 84 blott sjutton underställts folkomröstning. I de flesta kantonerna är referendum obligatoriskt, äfven då det ej gäller grundlagsfrågor. Emot referendum har anmärkts, att man borde kunna förutsätta mera bildning och säkrare omdöme hos folkrepresentanterna än hos valmännen, äfvensom att en lagstiftande församling, hvars beslut kunna häf-vas, ej eger så stort anseende som den, med hvilken detta icke är förhållandet, samt att fördenskull dess förhandlingar ej skola utmärka sig genom synnerlig energi, liflighet eller sakrikhet. Men däremot har å andra sidan anförts, att det är af vikt för folkrepresentationen att genom ett sådant vädjande lära känna den allmänna uppfattningen af frågan, och det i synnerhet som i händelse folket ej är moget för en reform eller är misstroget eller ovilligt stämdt mot densamma, de väntade goda följderna däraf sannolikt uteblifva och möjligen en olycksdiger reaktion uppstår.I 12 REAKTION MOT REPRESENTATIONSSYSTEMET. Och så har man hållit föresatt förbundsförsamlingen och de lagstiftände församlingarna i kantonerna skulle i ansvarets minskning få en ersättning-för hvad referendum kunde beröfva dem i anseende. Deras inflytande på samhällsangelägenheternas afgörande måste i alla händelser vara stort, och det icke minst på grund af att diskussionerna af lagförslagen kunna belysa dessa och i väsentlig mån inverka på folkomröstningen. Detta sistnämnda gör naturligtvis, att de särskilda talarne inom församlingarna lifligt och kraftigt framhålla skälen för sin uppfattning. Och då de ej sällan med betydlig talang söka göra den gällande icke blott hos de öfriga representanterna, utan äfven hos valmännen, som kunna läsa deras anföranden uti tidningarna, utföra de i själfva verket en roll, i viss mån motsvarande talarens i de antika folkförsamlingarna.
Fredagen, på hvilken den ifrågavarande pantbelåningen skulle kunna besörjas. Jag medger visserligen, att inrättningen på detta sätt skall blifva inskränkt och medföra obetydlig vinst; men jag afser hufvudsakligast allmänhetens beqvämlighet och nyttan af ett försök, att öfverlåta lånerörelsen till Filial-Banker. Jag fortfar derföre, att begära proposition å det förslag jag framställt. Grefve von Schwerin: Jag är till det mesta förekommen af Herr Hjerta, och har endast velat göra de Herrar, som ogilla Herr Hjertås förslag, uppmärksamme derpå, att förslaget är uppgjordt under vilkor alt låneanstalten icke skall blifva kostsam för Banken. I sitt första Betänkande har Utskottet sjelf sagt, att om LåueContoiren jemväl i allt öfrigt kunde blifva organiserade till verkliga Filial-Banker, skulle Utskottet ej haft något alt invända emot förslaget, att till dessa Contoir utsträcka lånerörelsen på guld-och silfver-panter; mea någon gång må man väl börja med alt bilda dylika Filial-Banker, och en lånerörelse på pant af guld och silfver är i sådant afseende den mest lämpliga lärospån man kan tänka sig. Här är för öfrigt icke endast fråga örn så små panter, som i Sparbankarne skulle kunna mottagas, ulan kan 38 Den 25 November f. ra. så väl i Götheborg som Malmö fråga uppstå om belåning af guld oell silfver såsom nederlags-vara, hvarom fråga icke kan uppstå här i Stockholm, hvilket, i afseende på handeln, är alt betrakta såsom verldens ände, då deremot de tvenne förstnämnde städerne äro mellanpunkter på en större linea. Herr Rosenblad’, Sedan Ivänne BankoFullmägtige förklarat sig anse den ifrågavarande lånerörelsen kunna bedrifvas utan nya omkostnader för Banken, vill jag för min del icke vidare motsätta mig deri proposition, alt det må tillåtas BankoFullmägtige i samråd med Directeurerne vid LåneContoiren, att föranstalta om inrättning i Götheborg och Malmö afen lånerörelse på guldoch silfver-pant, så vida det kan ske utan kostnad för Banken och under nödiga controller.