Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tab. Litt. b. Sammanställer man och jemför ofvanberörde uppgifter för de sista åren i båda femårsperioderne, så visar det sig, att folkstocken inom länet sedan år 1855 ökats med inalles 13,814 personer eller något mer än 6 procent af befolkningsnummern vid näst föregående periods slut, af hvilka 7,161 äro mankön och 6,653 qvinkön; att af det tillkomna antalet belöper på landet 12,299 personer, deraf 6,458 män och 5,841 qvinnor, samt på städerna 1,515, deraf 703 män och 812 qvinnor, så att följaktligen under qvinqvenniet folkökningen vid jemförelse de båda könen emellan visat ett öfverskott på landet till männens fördel med 617 personer och i städerna å qvinnosidan med 109 personer. Skiljer man på deni, som betala mantalspenningar och dem, hvilka derifrån äro befriade, och tillser huruvida folkökningen inträffat inom den förra eller den senare kategorien, så framträder det nedslående förhållandet, att antalet betalande sedan år 1855 icke allenast icke ökats, utan fasthellre minskats med 469 personer, hvaremot de befriades antal, som tilltagit med den ansenliga siffran 14,283, omfattar icke allenast hela folkökningens belopp, utan jemväl de ofvanomförmälde 469 personer, hvarmed den betalande folkstockens antal på de senast förflutna fem åren minskats. Utsträcker man jemförelsen ännu längre, så befinnes det, att tillväxten af de från mantalspenningar befriade uteslutande drabbar landet, der den uppgår till 14,603 personer mera än år 1855, hvaremot i städerna de befriades antal under nu ifrågavarande femårsperiod minskats med 320 personer, ehuru folkstocken i sin helhet derstädes ökats med 1,515 personer. Att gifva en klar öfverblick öfver folkökningens progressiva tilltagande och samtidigt dermed tillväxten af antalet från mantalspenningar befriade personer, torde motstående tabell Litt. B kunna tjena.
Då Rikets Ständer med det beviljade förhöjda anslaget, på sätt förut blif vit anfördt, afselt, att Academien skulle sättas i tillfälle att fullkomligare motsvara sin bestämmelse och tlei till jemväl synes höra, att Academiens, så viii i vetenskapligt som materielt hänseende, dyrbara samlingar, 1 i fva på ändamålsenligt sätt uppställde och ordnade uti en tillräcklig lämplig och för allmänheten tillgänglig local, hvarigenom uppslode en inrättning, hvilken, i Rikets Ständers tanka, skulle blifva lika hedrande for fäderneslandet, som nyttig i afseende å den historiska forskningen, hafva Rikets Ständer godtfunnit besluta , att det tillökade anslaget icke må utgå förr, än nödige åtgärder för beredande af nyssnämnde syftemål blifvit vidtagne. Expedilions-Ulskotlets Förslag till und.. För att b fordra Academiens för de fria konsterna ändamålsenligare sammansättning, bereda behöflig och billig förbättring uti Academiens tjenstemäns och lärares löner samt emeriti-löner för äldre afskedstagande lärare, äfvensom erhålla tillgång till anskaffning af nödig materiel, har E. K. M., uti Dess Nådiga Proposition, föreslagit en tillökning uti Academiens anslag af 4,000 R:dr, hvilket belopp Rikets Ständer jemväl funnit skäligt bevilja > 4:o
Domstolen , sedan nästföregående Riksdag utgångna Förklaringar af Lagens rätta me - a6 LagUtskottets Utlåtande N.o 155. ning, skall lill Lag-Utskottet förvisas; oth från denna ordalydelse låter icke härled* sig pligt eller rättighet för Lag-Utskottet att, medelst jemförelse af JustitiaOmbudsmannens Diarier och Registratur med hans Eibbetsberättelser och Redogörelse, undersöka de senares mer eller mindre fullständiga eller ofullständiga skick, eller, med ledning af de förra, granska denne Embetsmans förhållande i utöfningen af det honom anförtrodda uppdrag, vare sig i det hela eller till vissa delar, eller till Rikets Ständers pröfning framlägga ett derpå grundadt omdöme öfver bans Embetsförvaltning eller öfver lagskipningens tillstånd i Riket. —- Lägger man nu härtill, att Justitise-Ombudsmannens Diarier och Registratur blifvit öfverlemnade, icke till Lag-Utskoitst , utan till ConstitutionsUtskottet, som ock, i följd af vedertaget bruk, afgifvit Utlåtande öfver det sätt, hvarpå de till Justitiö-Ombudsmans-Expeditionen inkomne ärenden blifvit handlamde , lärer det finnas ännu tydligare , att nuvarande LagUtskott bordt anse sig frikalladt från en åtgärd, den föregående Riksdagars Lag-Utskott icke utöfvat och man icke ens af dem fordrat. — Och besinnar man derjemte innehållet af usta punkten i sist åberopade §. af Riksdags-Ordningen, jemförd roed 53 §. i Regeringsformen, eller att Lag-Utskottets bestämmelse är att utarbeta de från Rikets LagUukottels Ulla/ande N:o 553* 3,7 Stå‘nders Plena remitterade förslag till stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af allmän Civil-, Criminaloch Kyrko-Lag samt upptaga de i sådana ämnen Riket#
Och detta har jag trott kunna ske, när förhållandet till RiksStånden anmältes och Riks Stånden derefter förvisade Målet till den behandling 73. §. sista Momentet i Riksdagsordningen innehåller. Emellertid och då detta är underkastadt olika meningar, anser jag högst angeläget, att Constitutions - Utskottet blifver försatt i tillfälle att i alla Mål kunna utröna Pluralitetens beslut. Grefve Spens9 Carl Gustaf: Öfverlägga ringen kan ej slutas, utan återremiss eller votering derom. Olika opinioner om 107. §. hafva funnits vid denna Riksdag, och skola alltid finnas. Det är i sådant fall nödvändigt , att antingen bjuda den ena opinionen rakt spetsen, eller ock låta tvänne Alternati-’ ver hvila till nästa Riksdag, på det då mt kunna visa sig hvart åt tidehvarfvet vill. Jag instämmer således med Herrar Cederskjöld och Påhlman uti anhållan om återremiss, med förslag till två Alternativer, samt hemställer tillika, om icke Herr Cederskjölds sista anmärkning, om den Species Facti, Constitutionslkskottet bör afgifva, äfven kunde få intagas i den Redaction han föreslagit sålunda: ”Sedan sistnämnde Utskott deröfver blifvit hördt, och utförligen sig om Målet yttrat. Man kunde derigenom förekomma den här befarade möjlighet, att de Domare, som komma att dömma, icke skulle erhålla underrättelse om Målet. Jag underställer tillika, om icke i sista delen af Herr Cederskjölds alternativa Redaction, äfvensom motsvarande ställe i Utskottets, efter orden: ^pr öfve och afgore”, borde tilläggas: ”efter föregången votering. ” Erfarenheten har visat någon gång, att sedan vid en Acclamation, blott få Nej hörts, men en enda begärt votering, voteringen derefter mot förmodan utslagit. I anmärkningsfrågor kan möjligen hända, att considerationer afhålla någon från att begära votering: och det synes mig dessutom vara en vinst för den Person sjelf, sem skall sattas under ett Stånds omdöme, att veta, det han ock verkligen undergår en PluralitetsDom, men ej de-i ras, som skrika högst.
Sedan nämndemannen Lars Jönsson i Stensjö sistlidne December månad med döden afgått; så funna församlingens innevånare nödigt, at till återbesättande af den blifna ledigheten, i dag utse och förestå 3ne ärlige och förståndige män af sina medlemmar, samt stadnade uti det beslut, at på nämndemans förslag upföra: Kyrko värden Anders Andersson i Banninge, kyrkovärden Pehr Olsson i Fogelö och sexmännen Anders Olsson i Sörgölet; åstundande, at detta förslag, medelst utdrag af protocollet, Hos välb. Herr Häradshöfdingen å vinter tinget med Oppunda härad, måtte anmälas, under afvagtan af dess gunstiga utnämnande. In fidem Carl Hallgren v. Pastor Protocoll, hållit i allmän socknestämma med Stora Malms församling d. 19 Maji 1811. Sedan Kongl. Maijts Nådiga Kungörelse af d. 23 April detta år, rörande det förstärkningsmanskap,29) som efter Riksens Ständers beslut kommer at upsättas, och Landshöfdinges-Embetets Kungörelse af d. 4 i denna månad, angående samma ämne, å predikstoln i denna församling blifvit upläsne d. 12te hujus; Och tillika kallelse till denna socknens respective innevånare samma dag blifvit gifven utaf undertecknad protocollsföran-de, at denna dag i socknestugan sammanträda; Så, när församlingens Herrskap och Allmogen talrikt sig församlat, uplästes först af v. Pastor det man nödvändigast ansåg af ofvannämnde kungörelser; Hvarefter till denna församlings fullmägtige vid det, d. 24, denna månad blifvande sammanträdet vid Stensjö Gästgifvaregård angående utgörandet af förstärknings manskap, kallades enhälligt: Bruks Inspektorn vid Forssjö Eric S. Carell, skatte-bönderna Olof Jansson i Ändebohlstugan och Sven Larsson i Jälksätter, samt undertecknad Carl Hallgren.
Banco-Utskotlet får, efter öfvervägande af allt hvad i ämnet förekommit, hos Rikets Ständer vördsamt föreslå: a) Att det minsta låne-belopp, som af Banken från någon viss dag utgifves på Guld och Silfverpant, måt - ao Banco-Utskottets Betänkande IV.-o 49- te bestämmas till fyra (4) Riksdaler Banco-Sedlar. Utlånings-rättigheten är onekligen i en Bank alltför mycket i smått utsträckt, då, såsom nu är förhållandet, beläning kati äskas och erhållas på så ringa pant, att en mängd bland Låncapitalen ej uppgå till 2 R:dr, en ringa del lill 5o R:dr, och endast få deröfver; hvarigenom, vid expedition, uträkning och bokföring, naturligtvis fordras långt drygare arbete, än sorn af rörelsens betydenhet motsvaras. — Utskottet har visserligen tagit i betraktande, att äfven ett minimum af 4 R:dr vore, under sådan synpunkt, nog ringa, och önskat, att det kunde sättas högre; men då dylika lån mestadelen begagnas af de fattigaste folkclasserna, för hvilka denna är den enda, på lindriga ränte-vilkor tillgängliga allmänna Låne-anstalt, helst Assistanee-Contoirets biträden äro vida mera betungande; och då ibland de nu varande lånen mångå äro vida under 4 R*dr,Åror Utskottet, att, genom minimibeloppets ökning derutöfver, den för berörde classer påräknade hjelp och lättnad skulle till ansenlig del gå förlorad; hvilket i ändå större grad lomme att inträffa, i fall Assistance-Contoirets upphörande blefve vid denna Riksdag af Rikets Ständer beslutadt. Banco-Utskottcts Betänkande N.o 4g 21 b) Alt utlånings - värdet bestämmes från någon viss dag, att blifva en Riksdaler Banco-Sedlar för ett lod controlleradt Silfver, och fem (5) Riksdaler Banco-Sedlar för en Ducat i Guld; samt på andra halter, till ex.
Så erfordrades i piano-klassen, som med ett stort antal elever endast hade 12 lärotimmar i veckan, en tillökning af 10 timmar och en löneförhöjning för läraren af 1,000 R:dr, i klassen för blåsinstrumenter, med likaledes 12 undervisningslimmar, men omkring 50 elever, en tillökning af 8 timmar och 800 R:dr, och för läraren i musikens historia och estetik, som, med endast 600 R:drs lön, har 2 timmars föreläsningsskyldighet i veckan, en förhöjning af 600 R:dr, äfvensom arfvode för orkester-anföraren 500 R:dr, löneförbättring för bibliothekarien 300 R:dr, och för vaktmästaren, som nu endast har 450 R:dr, 50 R:dr, samt tillökning i hyresmedel och expenser, tillhopa 1,250 Rulr; och har motionären föreslagit alt berörda belopp måtte af Rikets Ständer beviljas. Af de i motionen meddelade närmare upplysningar äfvensom af hvad utaf motionen bilagda terminskataloger inhemtas, finner Utskottet ådagalagdt, alt Musikaliska Akademien, der under sednare åren undervisningen synes med nit och på ett verksamt sätt hafva blifvit ombesörjd, har behof af någon tillökning i hittills varande anslag, derest denna undervisningsanstalt skall kunna på ett fullt tillfredsställande sätt fortgå och ändamålsenligt utvecklas. Men då Utskottet ej är i tillfälle att tillförlitligt bedöma lämpligheten af den utaf motionären föreslagna fördelning, tillstyrker Utskottet, alt Rikets Ständer måtte bevilja den af bemälde motionär föreslagna tillökningen i Musikaliska Akademiens anslag, 4,300 R:dr årligen, att, enligt Kongl. Maj.ts nådiga disposition, efter Akademiens hörande, för undervisningens befrämjande vid Akademien användas. Naturhistoriska Riksmuseum. 95:o.
Der står: att Tryckfrihets-Förordningen, hvilken j efter dess första utfärdande under den g Mars 1810 s genom täta partiella ändringar förlorat erforderlig redighet i ämnenas afhandling3 må öfverhufvud erhålla en klarare uppställning. Om ordet öfverhufvud bortginge, tror jag att meningen skulle vinna. Den klarare uppställningen och formen tillhöra lika så väl specialiteterne, som detaillerne, och jag tror ej att det skulle vara emot Utskottets förslag. För öfrigt hemställer jag, om icke, i72 Den 29 J a n u a r i i f. m. i afseende på de öfrige ändringar, som blifvit föreslagne, och som ej hafva gemenskap med den föreslagne och af Ridderskapet och Adeln icke antagne ändring, det må förblifva vid hvad föreslagit är, äfven i afseende på 1 §:n, så framt Ridderskapet och Adeln ej vill antaga den kortare redactionen, hvarigenom åtminstone någon af de olägenheter Grefve Frölich trott sig finna, skulle försvinna. Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf: Så vidt jag kunnat fatta af discussionen, tyckes Grefve Frölich, som yrkar att 1 § i nuvarande förslag skall ingå i ingressen, hafva så mycket mera skäl för sig, som hela anledningen till den nya ingressen stöder sig just derpå, att Juryn skulle afskaffas och Domstolarne besväras med tryckfrihets-mål. Sedan Ridderskapet och Adeln förkastat denna grund, ser jag ej någon möjlighet huru den föreslagne ingressen skall kunna antagas: celi då den måste förkastas, ser jag ej hvarföre man ej skulle behålla den gamla, som är i logiskt afseende riktigare. Dessutom har man fästat uppmärksamheten på de anmärkningar, som gjordes i sista plenum och äfven i detta, nemligen att man ej skulle laga för afgjordt alt 3 Stånds mening skulle blifva gällande, och alt man således skulle vara beredd på iakttagande af de modificationer, som kunde blifva möjliga.
Hvad de förra angar, är det möjligt, ehuru visserligen ej bevisadt, att negociati-onerna voro långt förut började-, och att blott en tillfällighet var orsaken, att deafslulades vid omkringsamma tid, sorn Riksens Ständersskrifvelse i ämnet kunde vara inväntad. I Iractaten af 1830* finner jag ett ganska tydligt närmande lill de grundsatser, dem Riksens Ständer önskat få iakllagne, och då sådant skett, samt det i allmänhet synes mig vanskligt, att, när frågan är om diplomatiska, underhandlingar, och om ömsesidiga betinganden till begge contrabenternes förmon, utanden alldra nogaste kunskap om förhållande!, efteråt säga hvad som åstadkommas kunnat, bär jag för min del ej velat biträda anmärkningen. Beslutet att låta bero vid Ryska Regeringens fördeln ings-för slag af de 6,000 tunnor spanmål, hvilka, enligt 1.838 års Tractatfå, mot nedsatt tull, föras från Finland till Sverige, så att förrnonen skulle för 3,ooq tunnor tillkomma företrädesvis Svens lea, och för 3,000 företrädes - ConstitutionS-Utslottets Memorial, N'.o lo. 21 ■vis Ryska, undersåter. Då tiilåtelscn, alt för nedsatt tull införa, 6,000 tunnor span tu Al, stod i samma tariff med dylika stadganden 0111 andra varor, sora införas Lill Sverige från Finland, och om ännu andra, som införas lill Finland frän Sverige, således med ett ömsesidigt contract, hvilket icke kunde rubbas; och då det lör alla de andra varorna alltid ansetts obestridligt, alt tullnedsättningen gällde, ehvad Nations fartyg, sorn öfverförde varan, synes mig detsamma äfven ursprungligen gälla om spanmålen. Enda skillnaden var, att för denna vara fanns elt maximi tunnelal utsatt i tariffen; oell just härigenom ensamt kunde en lolkningstvist uppslå.
St a ts-TJts Lottets Betänkan d e n. styrkas endast i afseende på d® förre; Men dA, vid en närmare granskning af hvad Motionerna innehålla, deruti endast finnas förslag till åstadkommande för sinnessjuka af en bättre vård, än den, hvilken den hittills kunnat erhålla på Läns-Hospitalerne, så följer ock att Utskottet deraf ej kunnat taga sig anledning att yttra sig öfver ämnen, sorn dermed ej egde någon gemenskap. Till sådane hör likväl vården om de öfrige Hospitalslijonen. Att desse, som utgöras af utfattige;, vanföre, lytte personer och obotlige sjuka af flere slag, hittills varit vårdade vid dn samma inrättningar, som blifvit begagnade till förvaringsanstalter för de sinnessjuke, bevisar ej något deremot. De höra ej hit, ty uti deras sammanblandning finnes, just en af liufvudorsakerna, hvarföre hittills i allmänhet de sinnessjukas behandling ej kunnat vara fullkomligare; Och. för öfrigt har, rörande vården om dem, förslaget tillen allmän Fattigvård pedant stadgat, hura dermed i framtiden skall förhållas. Ätt sjelfva' ideen, att vid Central-anstalter bereda en framgen bättre vård för sinnessjuka, förtjenar att tillstyrkas, har nästan af alle blifvit medgifvit, som i anledning af Utskottens Betänkande sig Slats-Ulskoftels Be lä 11 i ande n. a35 yttrat. Det har likväl af en och annan, blifvit anmärkt: att dessa Central anstalter synas vara mera gynnande för de under Kongl. SeraphimerOrdens-Gillets disposition stående fonder; hvilkas besparing derigenom befrämjas, än för de olyckligas förbättrande behandling och provi n cer nas beqväml i.gh e t: Å11 sinnesvagas förbättring tilläfventyrs säkrare låter tillvägabringa sig i små, än större Dårhus:
Efter föreningen med Norge har Vi funnit, att de som för brott eller annan orsak rymt från ena riket till det andra inte skall finna fristad. De skall efter vederbörlig anmälan utlevereras. Dock kommer inte detta att tillämpas på dem, som innan föreningen sökt tillflykt i någondera landet. Stockholms slott den 19 april 1815 CARL Protokoll hållit inför konungen i närvaro av Svea Rikes Ständer på Riksdagen i Stockholm, den 20 april 1815. Sedan Rikets Ständer av två kabinettskammarherrar blivit kallade till rikssalen i dag klockan 12, infunno sig Ständerna anförda av lantmarskalken och talmännen. Kongl Maj: t, Kronprinsen, Arvsfursten, Hovstaten, Högsta Domstolen, Norska och Svenska Statsråden, Rikets Herrar samt Stora vakten var samlade. Hennes Maj: t Drottningen var av opasslighet hindrad att närvara, men Prinsessan Abedissan var närvarande och hade sitt rum på främsta läktaren jämte deras Excellensers och Serafimerriddares fruar samt Drottningens och hennes hovstater. Särskilda platser fanns för ministrar och utlänningar och en talrik samling åskådare. Sedan alla tagit sina platser, äskade riksmarskalken ljud och statsministern för utrikes ärenden ställde sig på översta trappsteget till höger om tronen och avgav genom följande tal sin trooch huldhetsed till Arvfursten. Högborne furste, Sveriges och Norges arvprins, Nådigast Herre Men en för alla hjärtan rörande högtidlighet, har Ers Höghet lämnat prov av sin kunskap i salighetsläran, avlagt trosbekännelse och bekräftat sitt förbund med Gud, genom religionens dyrbara insegel. Den plikt som varje kristen uppfyller vid den ålder, då förståndet hunnit sin utveckling och grunden läggs för människans ansvar för sina gärningar leder i dag till en i medborgerligt avseende högst viktig handling. Ers Kongl Höghet går att tillägna Sveriges och Norges konung sin undersåtliga huldhet och tro. Stora är de förbindelser Ni i denna stund avlägger, då Ni är utsedd att en dag intaga denna tron. Det är från denna stund två folk, som höjer sina blickar mot Er och har anspråk på Er nit och verksamhet för dess väl, till religionens, dygdens och rättvisans försvar, samhällsordningens vidmakthållande och den värnlöses skydd.
S. D. Fortsattes och slutades föredragningen af Konstitulions-Ulskoltets Memorial N;o 2, med uppgift på de från sistlidne riksdag hvilande förslag till ändringar i Grundlagarne; och blef dervid det i samma Memorials 13:e punkt, innefattade förslag till ändring uti 15 § Riksdags-Ordningen, angående hemmansegares representationsrätt förkastadt; 44:e punkten, med förslag till ändring uti 27 § 1 mom. och 28 § Riksdags-Ordningen samt 55 § Regerings-Formen angående tiden dels för öfverlemnande af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, dels för Utskottsval. Bifölls. 15:e punkten, med förslag lill tillägg i 41 § Riksdags-Ordningen, angående rätt för Stats-Rådets ledamöter att deltaga i Riks-Ståndens gemensamma öfverläggningar. Bifölls. 16:e punkten, med förslag till ändring uti 46 § 2 mom. Riksdags-Ordningen, angående Ordförande vid Riks-Ståndens gemensamma sammanträden. Bifölls. 17:e punkten, med förslag till ändring i 76 § Riksdags-Ordningen, angående den af Stats-Rådet för dess åtgärder vunna decharge. Bifölls. 18:e punkten, med förslag till tillägg uti 1 § 4 mom. Tryckfrihets-förordningen, rörande skyldighet för utgifvare af dagblad eller periodiska skrifter alt ställa borgen för böter, kostnad och skada. Förslaget förkastades. Bih. till B. St. Tryckfrihets-förordningen, angående förbud mot eftertryck af utländsk skrift. Förslaget förkastades; och 20:e punkten, med förslag till ändring af de i Tryckfrihets-förordningen genom hänvisning till 8:de kap. Missgernings-Balken fastställde straffbestämmelser. Bifölls. Den 47 December. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos och biföllos^Stats-Utskottets nedannämnde den 44 dennes på bordet lagda Memorial N:o 6, angående riksdagskostnadernas bestridande; samt N:o 0, angående förskott å aflöningen för den hos Riks-Stånden och Utskotten anställda betjening.
Gefle den 14 juni 1890. Säljes i välförsedda detatjaflärer. Vid denna skola, som under innevarande år kommer att förflyttas till ny, rymlig lokal vid den nära A b y järnvägsstation vackert och sundt belägna Bjömsnäs herregård, börjar ny kurs i augusti månad. Skolan, i hvilken mottagas helpensionärer från 16 års ålder, har till uppgift att åt unga flickor, som slutat sin skolgång, meddela de för ordnandet och skötandet af ett hem behöfliga kunskaper och insigter, samt att därjämte genom lagom afpassadt praktiskt arbete i förening med i öfrigt gynnsamma hygieniska förhållanden befrämja och stärka de fysiska krafterna. Moderlig vård och tillsyn utöfvas af skolans husmoder och föreståndarinna, fru Hulda Starbäck, och god undervisning meddelas af skickliga lärarinnor i matlagning med allt därtill hörande, såsom bakning, slakt m. m. ; i väfnad, tinnesöm och annan kvinlig handslöjd samt i öfriga husliga sysslor af alla slag. Därjämte genomgås enklare teoretiska kurser i för den inre hushållningen lämpad bokföring samt i hushållsocb helsolära. Beferenser: i Stockholm: herr med. doktor B. Kjerner, Kegeringsgatan 34; herr ingeniör L. Asplund, Vermdön, Eols udde. I Östergötland: hr brukspatron Jobn Orwall, Skärblacka; hr ingeniör B. Nobel, Getå, Aby. Sandviken: hr brukspatron H. Göranson. Trollhättan: hr ingeniör Ernst Stridsberg. Sundsvall: hr brukspatron U. Oqvist. Vesterås: hr länsagronomen B. Hahr. I Finland: hr brukspatron F. Idestam, Nokia, Tammerfors, samt fabrikör B. Ekblom, Borgå. Närmare upplysningar lemnas i Stockholm å Fredrika-Bremer-Förbundets byrå och i Norrköping hos doktorinnan H. Haglund, som ock mottager anmälningar. T C [2122] L I N. I F ^. E T T O R X L X. (G. Välsmakande, kraftigt närande, helsosam, Westbergs Tvättpulver. Medalj i Perukmakare, Stockholm enligt analys och intyg af vetenskapsmän och läkare. Som från L.