Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfverskriften lyder nemi. sålunda: ”Tarif fö'r invexling af utländskt silfvermynt, då af någon sort erbjudes fern marker v i c t ua 1 i e-v i g t och derutöfver.” Att här ligger någon felaktighet i uttrycket är öppet, hvilken felaktighet jag anhåller må blifva rättad; hvarföre jag således förenar mig uti begäran om återremiss. Frih. Stjernstedt, Theodor: Jag förenar mig så mycket hellre uti anhållan om återremiss, som jag reserverat mig mot BancoUtsk:s tillstyrkande uti 4:c^e punkten, hvarest det förbjudes Bancofullmägtige att få utgifva planlsar i stället för myntadt silfver, emedan jag icke finner något skäl för detta förbud, roen deremot så många flera skäl för öfverlemnande af den rättighet åt Bancofullmägtige, att åt den fordringsägare, som behöfver omyntadt silfver, 1'å utlemna plantsar. Ilr Rosenblad, Bernh.: Erkännande, att flera regleroentariska stadganden uti ifrågavor. afdeln. af bancoreglementet genom af Utsk. föreslagna förändringar vinna verklig förbättring, såsom t. ex. upphäfvandet af maximipris för du~ calers invexling, får jag dock mot andra begagna min anroärkntsrätt, inskränkande mig dock till sådana punkter, der jag äger något hopp, att mina anmärkn:r kunna föranleda något resultat. Jag tager för afgjordt, att i r § och å öfriga ställen ordet courant rättas för det fall, att icke något sådant mynt blifver i Riket infördt. I Hr Stuarts reservation mot g:de punkten instämmer jag endast med undantag, att han synes hafva förbisett, att vid bokföringen af utländska mynt och plantsar man i deras upptagna värden afdrager slagskatten, så att t. ex. en bokförd r:dr i förstnämnda tillgångar alltid anses innehålla ^ proc. mera fint silfver än en r:dr i Svenskt silfvermynt af nya myntet.
Besluta borgenärerne att gifva sysslomännen sådant uppdrag, bestämme de då uti beslutet jemväl tid och omfångför uppdraget samt huru stort belopp af reda penningar sysslomännen, för nödiga utgifter i och för rörelsen, må kunna hafva hos sig innestående: sådant beslut ege ej kraft, derest det icke blifvit fattadt i referentens närvaro och samtyckt utaf | af borgenärerna, så till antal som fordringsbelopp. I beslutet må borgenär af skiljaktig mening, och jemväl gäldenär, kunna hos domstolen ändring söka, genom hvilket klander beslutets verkställighet dock icke må hindras. 533. Föranleda sysslomannens åtgärder i och för rörelsens fortsättning sådana förbindelser, som öfverstiga konkursboets tillgångar, vare blott de borgenärer, som deltagit i beslutet om rörelsens fortsättning, personligen ansvarige utöfver deras andelar i tillgångarne, likväl blott inom gränsorna för det gifna uppdraget; och drabbe dem sådan ansvarighet pro rata efter fordringsbeloppen. 534. Syssloman vare pligtige, likväl under referentens tillsyn, att påskynda försäljningen af konkursboets fasta egendom, varor och lösören, och att boets fordringar indrifva och dess skulder betala, utan att de hafva nödigt att dervid tillkalla gäldenären. Dih. till R. St. Syssloman håfve makt, all, när de sialia sig lill efterrättelse föreskriflerne i 487 art., ingå förlikning i alla tvisler rörande rättsanspråk, tillhörige konkursboet eller emot detsamma, och må icke gäldenärs klander utgöra något hinder emot sådan förlikning. 536. Referenten vare pligtig att, under, den tid konkursboets utredning sålunda fortgår, sammankalla borgenärerne minst en gång under första året, och äfven under de påföljande åren, om anledning dertill förekommer. Vid sådana sammanträden aflägge sysslomännen redogörelse för deras förvaltning, och kan då jemväl fråga upptagas om deras bibehållande i svsslomansbefattningen eller om förordnande af nya, på sätt i art. 462 och 529 stadgadt är / 537.
Härefter följde » Den olyckligen gifta Putzdrumm e l », en fars, s o m för endast några år sedan påträffades o c h publicerades af prof. Schuck i Samlaren (1892). Stycket anses vara ett s. k. nachspiel, författadt för den studenttrupp, som under 1680-talet uppförde en mängd skådespel i det gamla k. stallet i Upsala. Samband m e d denna nämda studenttrupp hade äfven det sista numret på programmet, en epilog kallad » Valete Theatren », skrifven 1691. Sagda studenttrupp hade nämligen allt ifrån 1686 gifvit teatraliska föreställningar i stora Bollhuset i Stockholm. 1691 skringrades truppen förmodligen på grund af trakasserier, afund o c h förtal, s o m k o m på deras lott från ovänners o c h konkurrenters sida. Den o m n ä m n d a epilogen, som är ett slags afskedsoch försvarsdialog, bär flere spår af den bitterhet, s o m förföljelsen framkallat i de unga skådespelarnes sinnen och är i många fall typisk. Samtliga dessa pjäser fingo ett i det hela förträffligt utförande, där den naiva ursprungligheten k o m till all vederbörlig rätt. Särskildt må framhållas Prologus ' o c h Bonaventuras gemensamma framställare, Pyrami o c h Tisbes ungdomliga företrädare o c h » d e n olyckelige Putzdrummel », som presterade en verkligt saftig komik. Det hela inleddes af en väl föredragen o c h välskrifven versifierad prolog af docenten E. Meyer. Publikens intresse o c h bifall voro lifliga, och h. m. k o n u n g e n, s o m jämte kronprinsen o. prins Carl bevistade den ovanliga föreställningen, var ej den minst frikostige på uppmuntran till de unga » acteurerna ». Södra teatern gaf i onsdags för första gången » En trappa upp och på nedra b o t t e n », af August Blanche. Stycket, s o m ej varit uppfördt sedan i mars 1871 å d. v. H a m m e r s k a teatern, upplefde där en mängd föreställningar.
Hvad beträffar den förmente otillräcbligbeten af det för oförsedda bebof afsalla belopp 15,835 b:dr 3^ sli. 2 rsl., sä är detta en omständigbet, pä livillieii, om ilen oeli iriecl säberbet liiiiiile bedömas, ielie fär läggas sä slör vigt, att bela företaget derföre bör öfvergilvas. Inbaledes bade det blifvit anmärbt, alt rörledningen vors föreslagen all läggas öfver cis gamla broarne viel Oarlsbrona, eburu nägon utgift icliS blifvit upptagen för samina rörlednings flottning, dä desse broar livmme att borttagas; men clä klen n^a bron numera är fullbordad, sä alt rören, ulan bebot ak nägon flottning, bunna öfver densamma ledas, Iian äfven denna anmärlining anses förfalla. Vidare bade det blifvit antaget, att, utan vattenledningens utgrening i staden, stadens innevänare iebe sbulle bunna äläggas uppfylla sin förbindelse att ärligen till vattenledningens underbäll betala i5oo b.dr, men enär vattenledningens fullföljande inuti staden förnämligast alser invänarnes bec^vämligliel, oeb blifvit pä sersbildt bostnadsförslag upptaget, samt bärtil! bommer, alt denna del af arbetet, b villie» iebe eller uti första bostnadsförslaget blifvit beräbnad, ban till en annan tid uppsbjutas, lielst 5 eisterner i allt fall bunna anläggas, till bvilba vattnet bomme att ledas frän den stora vattenledningen för att l^lla stadens bebof deraf; tinnes ingen anledning att förmoda, det stadsbosrne sbulle vilja undandraga sig de i detta afseende ingängna förbindelser, oeb deremot underbasta sig bristen pä frisbt vatten, till men för deras belsotillständ, som derigenom, i s^nnerbet under en uppbo,umande tärsot, utomordentligt sbulle älvent^ras.
" Jaa, det &amp; r en sardeles vacker vtining. " F r u Lind smllog alskvardt reserveradt. " Abja, om man blundar för ntigra smtisaker. " " Ntigra smtisaker .P Men hon gaf honom inte tid att komma fram med sina veder',. liggningar och lofsbger utan berattade raskt att how sedan sett p&amp; vhningen och talat med hans fru, som begiirt elfvahundrra kronor. " Elfva hundra! Nej, min bästa fru T ' Han ruskade pA hufvudet. " Ja, det vill saga, det lat atminstom som om det kunde bli s$ fastan det var fraga om tolf, det f&amp;r jag d&amp; lof att erkanna. " " Nej, det &amp; r ocksh ett misstag. Jag kan inte fUrsti, att min hustru kunnat uppge den summan. VAningen kan omöjligt slilppas under trettonhundrafemtio eller mbjligtvis tretton. " " Verkligen! " " För Ufrigt ar den sa godt som uthyrd. Det var an grosshandler Eind - vid Skeppsbron, om han &amp; r bekant? " " Ja.n " Han var har i giir och sAg pal den ocb sar mycket fortjust. vantar honom hit i hvar stund. " Jag " Men lian kommer inte i dag. Hm hade inte tid. " " Hur .. " Förl&amp;tn, sade lilla fria Eind och smilog Pnm i %rbindligare, " jag borde ha presenterat mig genast. Grosshandlar Lind &amp; r min man ". Det blef bugningar och fUrklraringar. H~bradshöfdingen bad hanne stiga fram och sittra ned ph den ena af de sidonkl&amp;dda schblongerna och var artigheten sjalf. Ban kom underfand med tatt han ktbant hemines far och talade om ett afventyr de haft tillsammans p&amp; jlrnvlgen.
Mengel från Upsala län (uti motionen 251) hemställt, att Rikets Ständer måtte bevilja bemälda personer en årlig pension, hvilken af de tvänne sistnämnde blifvit föreslagen till 250 R:dr för dem hvardera, men af Grefve Mörner till det belopp, som med afseende på fadrens lörtjenster och pensionstagarnes behof af understöd kunde finnas lämpligt. Till stöd för dessa framställningar hafva motionärerne hufvudsakligen åberopat Nathhorsts kända nitiska bemödanden och gagnande verksamhet för det rationela landtbrukets befrämjande, hvilket berömvärda sträfvande äfven af Rikets sednast församlade Ständer erkändes, då de beviljade honom en utaf Kongl. Maj:t begärd pension å 3,600 R:dr, som Nathhorst dock ej fick åtnjuta längre än från början af år 1862 til! hans den 2 September samma år timade död, hvarigenom de tre döttrarne blifvit försatte i en torftig belägenhet, alldenstund delegarne i hans sterbhus, med anledning af boets ställning måste söka urarfva förmån. I betraktande af Sekreteraren Na.thhorsts stora förtjenster om det Svenska jordbruket, bär Utskottet ansett billigt, att, såsom en gärd af erkänsla för det sätt hvarpå fadren gagnat fäderneslandet, hans efterlemnade oförsörjda döttrar, hvilka, enligt hvad såväl motionärerne upplyst, sorn ett Riksdagsfullmägtigen Mengels motion bilagdt bo - 12 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 153. (Fortsättning.) upptecknings-instrument gifver vid handen, befinna sig i torftiga lefnadsvilkor, hugnas med något understöd från det allmännas sida, hvarföre Utskottet hemställer, att till Sekreteraren Nathhorsts trenne döttrar, Ida Mathilda, Emma Amalia och Bertha Diona, må på allmänna indragningsstaten uppföras en årlig pension å ISO R:dr, att till hvardera utgå så länge hon ogift förblifver. !00:o.
Efter uppgjorde provisionella beräkningar, synes Canal-anläggningen kunna ölifwa för enskilda Personer förmänlig, och hopp om deras deltagande deruti således äga rum, i fall till den Discont-inrLttning, som dermed borde förenäs, och ofördröjligen sättas r werket pä den ort, som KonglMajtt kunde finna dertill mest passande, Riksens Ständers Banque da genast försköte ett Län emot Tre ProCents ränta, af Femhundrade Tusende Riksdaler, samt derjemte lemnade, när Canalbyggnaden komme i gäng, ett särskildt dertill af Tre Hundrade Tusende Riksdaler, att under byggnads-ären räntefritt innestå; men hwarföre, sedan Canalen blifwit fullbordad, Banque» stulle undfå hälften af dess behällna afkomst, likwäl med rättighet för Bolaget, att när femton är efter Canalens öppnande till allmän fart till ända lupit, - berör - 568 Den 17 November. berörde 300,000 Riksdaler återbetala, om Bolaget finner det för sig förmänligk, hwarcfter Banquens tclagtighet i Canal inkomsten upphörde. Om Riksens Stander finna stal alt detta för» slag bifalla, kunde afwen Banquen förbehållas rätrighelen att med en Fullmägiig deltaga i den Di» rcclion, fom komme atr CanalWerket styra. I öfrigt borde den ifrägawarande Disconten njuta samma förmoner, som de i Malmö och Götheberg redan anlaggde, dock uran de särskilda skyldigheter utöfwer den faststälda räntbctalningen ä Ban> quens Län, hwilka blifwit dcffa föreskrifna; hwaremot uttryckligen stadgas borde, att i fall en eller flere
I fråga om öfrige anslag på Riksmusei stat åt Ritare och Elever, bifölls jemväl Kongl. Maj-.ts Proposition och hvad Utskottet, i öfverensstämmelse dermed, under 65 punkten, tillstyrkt. 66 punkten. Bifölls. Institutet för Blinda och Döfstumma. 67 punkten om förhöjande af anslaget lill Institutet för Blinda och Döfstumma lill ett årligt belopp af 45,000 R:dr Riksmynt bifölls. 68 punkten återremitterades, med anmärkningar. 69 punkten. Bifölls. Fattigvården i allmänhet. 70 punkten. Bifölls. Kongl. Serafimer-ordens-lasarettet i Stockholm. 71 punkten. Bifölls. Kyrkors underhåll. Bifölls. Bifölls. Resestipendier samt Läroböckers och Lärda Verks utgifvande. 75 punkten. Bifölls. 76 punkten bifölls, dock att den rättelse med beloppet för Hufvud-titelns slutsummas jemnande, sorn kunde påfördras, borde ega rum. 77 punkten. Bifölls. 78 punkten. Bifölls. Anslag för ällfålUga behof. 79 punkten. Bifölls. 80 punkten. Bifölls. 81 punkten. Bifölls. 82 punkten. Bifölls. 83 punkten. Bifölls. 84 punkten. Lades till handlingarne. Lades till handlingarne. Bifölls. Bifölls. Bifölls. Lades till handlingarne. Bifölls. Bifölls. Bifölls. Bifölls. Bifölls. Bifölls. Lades till handlingarne. Bifölls. Bifölls. Bifölls. Bilolls. Bifölls. Bifölls. Bifölls. 107 punkten. Afslogs. 108 punkten. Bifölls. 109 punkten. Afslogs. 110 punkten. Bifölls. lil punkten. Bifölls. 112 punkten. Bifölls. 113 punkten.
Jag vill taga menniskökopporna till exempel. När sjukdomen uppkommit blott på 2 å 3 personer, är den ej farsot, men då den attakerar många personer, är den det, och då kan man väl möjligtvis hämma den; men af mera vigt och lättare är det att förekomma farsoten derigenom, att den ene, de två eller tre först angripne subjecter hindras ifrån att sprida smittan. Hvad Herr Cederschjölds anförande angår, så, utom det att jag instämmer i hvad Friherre Cederström af sin erfarenhet anfört, får jag tillägga i afseende på menniskokoppor, såsom exempel, att då den sjukdomen börjar med alt attakera blott en eller ett par personer, har den merendels spridt sig derigenom, att icke tillgång varit på särskilte hus, ja till och med icke på särskilte rum, att förvara deu sjuke, och hindra hans gemenskap med andra personer. Derföre har jag redan 1802 i tryck tillstyrkt, att åtminstone ett kopphus måtte finnas i hvarje Län, för alt ditföra de först attakerade. Nu är fallet det, att i följd af de åberopade PoliceFör - I 10 Den 29 September. fattningarne, när ett toppbarn upptäckes i en socken, så skiljer den ifrån sig barnet, hvilket, vanligen åtföljd t af sin mor, föres från den ena socken till den andra, och sålunda utbreder smittan. De flesta koppfarsoter i senare tider i Sverige hafva uppkommit genom sådana Vandrande barn. Derföre skulle jag anse af vigt, att en del af anslaget blefve användt till anstalter, att förekomma, det en smittsam sjukdom ej fick attakera så många subjecter, att den blefve en farsot, till hvilkens hämmande stora kostnader erfordras, hvilka böra tagas i beräkning, äfven om de komma att utgå af enskiltas fickor. Jag kan således icke frångå mitt yrkande, att anslaget måtte beviljas för farsoters och smittosamma sjukdomars både förekommande och botande.
Landtmäterifiskalen Bergsten, som i särskild, af Landtmäteri-Styrelsen insänd underdånig ansökning anhållit att, med afseende å ökade göromål, minskade sportler och för öfrigt jemförelsevis mindre aflöningsförmåner, än dem som tillkomma Advokatfiskalerna i Rikets Kollegier och flere andra embetsverk, honom måtte tilläggas en fyllnad i ordinarie lönen af åtminstone 1,600 Riksdaler från början af innevarande år, har i en ytterligare ingifven skrift närmare utvecklat de grunder, på hvilka hans ansökning hvilat, samt framställt erinringar vid Landtmäteri-Styrelsens i frågan uttalade åsigter och den föreslagna nedsättningen i omförmälde lönefyllnad. N:o 5 till Kongl. May.ts Nåd, Prog. N:o 1, om Statsverket 1865. Då Landtmäteri-Fiskalen, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse den 29 nästlidne Augusti, eger utbekomma ersättning för den förlust, som i följd af nya Strafflagens innehåll att deri stadgade böter tillfalla Kronan, kan hafva honom drabbat, anser jag hans mistade sportler af denna art icke här kunna tagas i beräkning; vid hvilket förhållande jag saknar giltig grund till förordande al högre löneföi-höjning åt honom, än Landtmäteri-Sty reisen föreslagit; men, då denna förhöjning, med afseende å Landtmäteri-Eiskalens trägna tjenstebefattning, synes mig vara billig och af behofvet påkallad, likasom den för Aktuarien föreslagna, hemställer jag underdånigst om beloppens äskande hos Rikets Ständer. Deremot synes mig anvisande af stipendier till Landtmäteri-elever destomindre böra ifrågakomma, som då, enligt hvad Landtmäteri-Styrelsen i annat mål upplyst, landtmäterigöromålen äro i så starkt aftagande, att efter omkring 11 års förlopp föga deraf anses återstå, någon anledning att genom beredande af särskilda fördelar under lärokursen inleda ynglingar å denna bana icke torde förefinnas.
* “ Hon blef med hvarje dag allt blekare. * Ögonen lyste med en hektisk glans, de blå ringarna under dem blefvo allt djupare, och hennes genomskinliga händer kunde endast med svårighet lyfta medikamentsskeden till läpparna. En dag fann hennes trotjenarinna henne död vid trappan till kapellet. — Hjertat hade brustit. “ Realismen: “ Så satt hon nu der på sina faders gård och kände, huru morfinruset fordrade allt starkare och starkare doser. Hon hade redan användt ett större antal gram på en dag än förut under, veckor; och hon kände, att hennes nervcentra voro ohjelpligt afficierade. De peristaltiska rörelserna i händerna återkommo med fördubblad styrka, och i glandula pinealis hade en nevralgisk hufvudvärk inrotat sig. Pulsen slog 97 slag i minuten, och en afton måste läkaren använda mysk för att hålla hennes krafter uppe. Hon dög på senhösten. Vid obduktionen befans, ått gangliösa kaverniteter. bildats i högra hjertförmaket, och att manganhaltigt jern-oxidulhydrat, som afsatt sig i placenta, gjort respirationen omöjlig. “ Om den “ historiska “ troheten i kostymerna har realismen synnerlig omsorg. Den omoderna riktningen skildrade sålunda: “ Käckt svingade hon sig upp på hästen, som bar af i ilande fart. Hennes svarta ridklädning böljade för aftonvinden, och hatten var nära att blåsa af i vägkröket. Trogen sin faders, den gamle konnetabelns, råd, lät hon tvännfe väpnare följa sig, men höll dock, tack vare det smidiga ridspöet, ett betydligt afstånd mellan dem och sig. “ Realismen: “ Nere i trädgården nära balsaminerna och krustacéerna satt Ellen Bärne. Enligt det sista hofmodet bar hon en grön flöjelshatt med tredubbla tvärslag i sockertoppsformat, kort, brunt lif, besatt med flandriska arabesker, och den röda kjolen var utsydd med de nyss från Loretto hemkomnaspetskaplesserna. Hennes stora fotter voro inneslutna i gummiskor med sindalsbräm och krokiga spännen.
För de obligationer, derför Riksgälds-kontoret emottagit hela det förskrifna kapitalbeloppet, ega Fullmäktige, om långifvarne sådant önska, under en tid af högst tio år, afstå från uppsägnings-rältens begagnande. 6 Slals-Utskoltets Utlåtande, JYs 540. Det af Ridderskapet och Adeln,samt Borgare-Ståndet bifallna Fjerde momentet har af Preste-Ståndet blifvit ålerremitteradt, med yrkande, att icke blott en enda räntefot måtte bestämmas för obligationerna, utan att räntan måtte komma att bero af kapital-rabatten, samt att det af Utskottet föreslagna räntebelopp, eller 4 procent, måtte förklaras utgöra den högsta ränta, som för ifrågavarande obligationer finge medgifvas. Då frågan, om kapital-rabatt får medgifvas eller icke, onekligen eger sammanhang med och måste hafva inflytande på bestämmandet af den ränta, som i obligationerna skall förskrifvas, bar Utskottet trott sig böra gemensamt behandla och yttra sig öfver frågorna om ränte-beloppet och kapital-rabatten, samt får alltså, efter att nu hafva omförmält anmärkningarne emot 4:de momentet, anföra hvad som hufvudsakligen erinrats emot det i Femte momentet framställda, men icke af någotdera Utaf Riks-Stånden bifallna förslag, enligt hvilket rabatt å obligationernas kapital-belopp icke skulle få medgifvas vid den under tiden intill nästa Riksdag skeende upplåning. Dock torde, vid redogörandet för hvad i detta afseende inom oftabemälde 5:ne Riks-Stånd blifvit yttradt, de uttalade meningarne angående kapital-rabattens allmänt ansedda nödvändighet såsom vilkor för möjligheten att erfiulla de äskade Iånesummorna, samt dess ändamålsenlighet och företräde framför utsättandet afen hög räntefot, desto hellre kunna af Utskottet förbigås, sorn hvad härom blifvit anfördt, egentligen icke innefattar andra upplysningar och åsigter, ari dem, som förekomma i Utskottets återremitterade Betänkande, sid. Id—17, der Utskottet afgifvit sitt yttrande rörande samma ämne samt dermed gemenskap egande frågor.
Föredrogos och biföllos Stals-Ulskottets nedannämnde den 15 dennes på bordet lagda Utlåtanden: N:o 102, angående medels anvisande lill låne-understöd för verkställandet af åkerjordens ändamålsenliga dikning; N:o 103, angående begärdt stats-anslag för utdikning af Sanna hed inom Orebro län; N:o 104, angående begärd ersättning af Stats-verket för den genom upp dämning vid Gråda kanals föreslagna omläggning förorsakade jordförlust; N:o 105, angående föreslagen ersättning åt jord-egare inom 2:ne byar i Leksands socken för liden skada genom vatten-öfversvämning; N:o 106, angående anslags beviljande för ersättning af förluster genom hagelskada; N:o 107, angående föreslagna låne-understöd för åstadkommande af sädes torknings-anstalter; N:o 108, angående väckt fråga om räntefria Iåns beviljande för uppförande af byggnader utaf sten i skoglösa -orter; N:o 109, angående eli föreslaget lån till Apothekaren B. M. Freese för bedrifvande och utvidgning af en inom Arbrå socken i Södra Helsingland utaf honom anlagd linberednings-fabrik; N:o 110, i anledning af väckt fråga om beviljandet af särskildt anslag för tryckning af rese-berättelser, rörande industriela förhållanden inom främmande länder; N:o lil, i anledning af väckta frågor om anslag för nya eller ökade elektriska telegraf-förbindelser mellan vissa uppgifna städer och orter; samt N:o 112, i anledning af väckta frågor om inlösning af sådana Riksgäldssedlar, som icke blifvit till invexling företedda inom den bestämda preskriptions-tiden. S. D.
Utaf sistberörde öfverräntor hafva de, för under året utgifne lån(, influtne, utgjort endast ai5 R:dr 16 sk. 9 rst., hvaraf synes, att emot säkerheten af dessa lån intet varit att anmärka samt alt inbetalningarne blifvit med ordentlighet fullgjorde. Af hosföljande bilaga N:o 3 kan en jemförelse vinnas emellan de lånesummor, som utgått lill låntagare inom serskilda näringar och samhällsclasser, äfvensom huru de från denna Discont, under loppet af år 1844» utgifne lån varit fördeld te emellan Stockholms stad och de till Låne-Districtet hörande Län. Då någon inbetalning, i följd af f. d. Riks-Discont-Verkets utredning, icke under loppet af år 1844 egt rom, får Utskottet endast anmäla, att den såsom behållning på Depositions-räkningen, enligt 1838 års Bokslut, upptagne summa 2,816 R:dr 11 sk. 9 rst. ännu oförändrad qvarstår, äfvensom låne-balancen sedan sistnämnde år qvarstår oförändrad till 1845 med 8,985 R:dr 27 sk. 8 rst. I afseende å styrelsen och förvaltningen af Discont-Verket på det hela, får Utskottet inför Rikets Ständer tillkännagifva: att Directionerne öfver så väl Banco-Disconten, som Handelsoch Närings Disconten funnits hafva iagttagit och följt de dem till efterrättelse meddelade föreskrifter; att nödig säkerhet och behörig ordning visat sig i afseende på vården af Verkets låne-handlingar; att flit och skicklighet funnits vara rådande bland Verkets tjenstemän, samt att Utskottet funnit verksamhet, drift och ordning vara vid lagsöknings-ärendenas handläggning iagttagne, så att icke någon försummad åtgärd i denna vigtiga del af Discont-Verkets förvaltning varit emot Ombudsmännen att anmärka, hvarför Utskottet jemväl låtit, i förut vanlig form, meddela