Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om författningens intension inaste antagas hafva varit, ast hvar och en jordbrukare, från åboen å den minsta jordlott till den rikt besutne possessionaten, måtte tillåtas att af egen gröda tillverka bränvin för sitt mattliga husbehof och derutöfver till försäljning hvad som för hans Öfriga behof kunde af grödan umbäras; om någon annan intension med concessionerne, än denna såsom den enda af Stats-Oeconomien och moralen gillade, icke får antagas; så har den vä! näppeligen i något Hands Författningar visat sig så vidunderlig, så rakt innefattande sin egen motsägelse. I stället att bestämma för den minsta jordbruks-lotten en pannerymd och en bränningstid, som icke kunde medgifva större tillverkning, än ett måttligt husbehof fordrade, då den ringa grödan måtte antagas vara knappt dertill tillräcklig, samt att, efter probabilitetsberäkningar, i ökade progressioner bestämma panne’ l il.t.Bfvilln.- Leg-och Oecon-Utsk. BetN'.o 6. 73 rymderne i förhållande till större Hemmans* bruks ymnigare prod uct ioner, grad för grad, intill den största medgifliga pannerymden för en egendom, af hvars gröda kunde, utan afsaknad för husbehofvet, tillverkas så stort qvantum, sorn efter beräkningar öfver det hela kunde tillåtas finner man ju tvärtom förliållanderne sådane, att, då en åbo på den ringaste jordlott får bränna allt hvad han kati med en 20 kannors panna, possessionaten med en egendom af minst 30 gånger högre värde, och må hända hundrade gånger större jordafkastning än den förres, får nöjas med blott 4 i gånger större pannerymd. Då nu äfven denna högsta pannerymd medgifver på den tillåtne obegränsade tiden större tillverkning på en egendom, än med det allmänna bästa kan förenas, huru orimlig är icke då den första stipulationen!
Proposition, Nio 69. 37 ter vecka, månad eller år, varde den dag för förfalloeller slutdag ansedd, som genom sitt namn i veckan eller sin nummer i månaden motsvarar den, från hvilken tidräkningen börjas: börjas den på dag, mot hvilken ej någon svarar i den månad, hvarunder räkningen slutas; varde sista dagen i den månad för förfalloeller slutdag ansedd; skall något ske midt i en månad; vare femtonde dagen i månaden laga tid dertill. 95 §. Infaller tid, då något efter denna lag fullgöras bör, å helgedag; varde det nästa söcknedag derefter fullgjordt. 96 §. Ilar vcxel-innehafvare förlorat talan efter vexelrätt, förthy att han uraktlåtit något, som i denna lag vid sådant äfventyr föreskrifvet finnes; stånde honom dock öppet att fordran, såsom i vanligt skuldfordringsmål, utsöka hos den vexclgäldenär, som ej handlat i god tro, eller som, der fordringen förfölle, skulle göra en vinst till fordringsegarens skada. Kommando denna lag att gälla från den 1 Januari 1852 för allavexlar, som derefter utgifvas. De i Stats-rådet och Högsta Domstolen förda protokoll bifogas; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Stockholms Slott den 22 Apiil 1851. OSCAR. G. A. Sparre. 38 Kongl. ilaj:ts Md. Proposition, A':o 69. Utdrag af Protokollet öfver Justitie-ärender, hållet i Kongl. Maj.ts Högsta Domstol den 14 Februari i85u Närvarande: Justitie-Råden: Bredberg, Grefve Snoilsky, Grefve Sparre} Schmidt, Alexandersson, Hoffstedt och Gyllenhammar. Revisions-sekreterarcn Qvensel fortsatte i underdånighet den förlidne gårdag började föredragningen af Lag-beredningens afgifna förslag till lag för inrikes och utrikes vexlar, öfver hvilket förslag Högsta
Majit upplälande rättighet as Tullens förändring , Således desto mindre en minskning eller ändring uti hwad Riksens Högloft. Ständer, igenom deras förut afiätne underdåniga ssrifwelse till Kongl. Majit upplarit, som enligt hwad en annan Ledamot af Högloft. Ridder,kaper och Adeln, afwen anfort, dä ännu ingen förändring till höjning eller nedsättning af Tullen, war pälänkt, eller omnämnd, och hwar - Den i» Augusti. 2fzz hwartill sa mycket mindre wägen kan anses hafwa warit öppnad, genom den wid sednaste Riksdag af Riksens Högloft. Ständer, Kongl. Majit lemnade rättighet att förhöja Sjö'Tullen a wiste Artiklar, dä detta uppdrag icke afsäg någon werkelig förhöjning i Statens inkomst, utan endast en jemkning emellan Tullen pä wiste Artiklar, enär en proportionerlig minskning uti andra artiklars afgift, dermed borde följa. Utskottet tror sig wäl ej bättre kunna förena den projecterade vlimiterade förändrings-rättighet i stora Sjö-Tulls - afgifterne, an pä sätt som stedt, med den i Regeringsformen, Riksens Högloft. Stander ensamt tillerkända rättighet att bestämma Tullförhöjning; men om Riksens Högloft. Stander skulle finna den swarighet af ena Ledamoten hos Högl.
Medan hans dam gått att bjuda upp, hade häradshöfdingen dragit sig in i ett sidorum för att slippa bli » tagen ». Nu stod hon framför honom och höll något doldt i handen. — Får man lof att dekorera er? — frå- gade hon, inte fullt så frankt som vanligt. Och ett par små tafatta händer fumlade på frackuppslaget med en liten tingest, som skimrade i solprismans förvirrande färglek. Men innan hon fått den fast, hade han gripit om hennes hand och gömt den lilla vingade gossen med koger och båge iune vid sitt bröst, i det han kysste henne på den krusiga tupén och de två små kärlekskrokarna i pannan. — Välsignade skottdag! — hviskade han, då de dansade ut, och tryckte henne fast intill sig. — Välsigna hellre patronen, annars hade du väl aldrig. — Men det var ju du! — Var det jag. " Under signatur. " -, Odins dom » En bön jag har till dig, min konungslige f rände! — » Mig älskogskranka ungmor till dig sände, » Ty vet, det gifves massor utaf unge män, » Som gå igenom lifvet utan någon vän, » Emedan ofta alltför blyg är ungersvennen » Att föra talan inför hjärtevännen. » Men att för den skull öda bort den lycka, » Som gifs i äktenskapets tabernakel, » Det är ju — medgif det — ett rent spektakel! &gt;Hvad glädje skulle icke lifvet smycka, » Om det i nåder biefve tärnan umiadt » Att tala så, som ungersvennen icke kunnat! » Sin rätt att fria önskar ungmön vinna, » Med henne sig förenar kärlekens präsfanna! Men tingets längd och Februari gnat Förmått åt Odin dåligt lynne skänka, Af Frejas prat blir gubben desperat, Och hårda ord han talar till sin franka: » Hör Freja, din propos är allt en smula dum, » Jag tror, att vi ha kvar vårt privilegium. » Tänk om hvar ungmö finge rätt till frieri! » Hur gick det då med mitt briljanta världsmaskineri! » Hvart skulle väl den unge mannen fly?
Efter dessa allmänna erinringar öfvergår jag till den brigads krigshändelser, hvilken jag under hela fälttåget åtföljde, till hvars bedrifter jag så många gånger var åsynavittne, och hvilken i hela Finska armén utgjorde, att jag så må säga, dess kärna, var dess förtrupp under framryckandet och eftertrupp under återtåget, samt deltog, oberäknadt striderna i Savolaks, äfven uti stora Finska härens alla hufvudsakliga drabbningar. Savolaks brigaden, som låg fördelad i Savolaks och Karelen, samt hade sin samlingsplats i S:t Mickel, och vid krigets början stod under grefve Cronstedts befäl, utgjordes af Savolaks infanteri-regemente 900 man, vargeringen 450, Karelska dragonerna 250, dess vargering 125, Savolaks jägare-regemente 1200, brigadens artilleri-kompani 150, Karelska jägarena 600, samt ett kompani arméns flottas volontärer, hvilka lågo i Christina socken och uppgingo till 80 man; således tillsamman omkring 3,750 man. År 1808 den 3 Februari ankom till Heinola, der brigad-chefen bodde, befallning om brigadens uppbrott och samling på S:t Mickels malm, hvarest vidare order skulle afvaktas. Brigaden, ehuru kringspridd på mera än 30 mil, var redan den 8 Februari till största delen samlad. Truppen inqvarterades och kantonerade i de omkring S:t Mickel belägna byar. Vargeringen afsändes, under öfverste-löjtnant von Törnes befäl, till Warkaus, hvarest brigadens förråder befunnos. Öfverste-löjtnant Tavast förordnades till brigadens general-intendent. Ganska mycket spanmål, viktualier och hö uppköptes, och ett stort magasin anlades, så att det såg ut som vi ej så snart skulle komma att uppbryta. Hela brigaden hade säkerligen en längre tid kunnat dermed underhållas.
Tycker tack, det får fäll halt du jag ser för gammal ut, så far jag bums in till stan och köper mig en ny peruk, och sen ska' du få se på tusan! är väl mera stil i att hon tar en. som har håret qvar! LÄNSMAN. Så BERG. Det hon har något att rifva af honom, menar du? Ja, det kan du ha rätt i! Men i alla fall, Hanna lilla, så vågar jag kuppen! HANNA. LÄNSMAN. Ja, men det gör hinte jag! länsman? ÖSTERMAN. Flicka Jaså, du biter ifrån dig? då, ska' du tala så te' krono LÄNSMAN. Låt henne språka, du ... jag tycker om folk som kan ge' ett ord igen! Berg, har du korkskrufven på dig? BERG (tar upp en knif). HANNA. Sa' VICTOR. korkskrufven? jag hinte håt dej, Victor, te' ta' hut Mankerar aldrig! några höron. BERG. HANNA (på väg in). Nä-ej, för Det 'örde jag hinte! ni 'ar haldrig Nu ä' det gjordt! Spring inte nu, Hanna! Bergen är slängd i att dra' ur korkar, fast han aldrig kunnat få ut dem som sitta i hans egen skalle! Men det är ett naturfel! BERG. Hitta på något nytt åtminstone! (till Hulting.) Det der har han sagt nu på alla auktioner ända sen i fjol! var lögn Hör du Hanna du, vet du af att när flickorna glömmer korkskrufven, så går de i giftastankarne? Hinte var det nytt, 'eller! Det 'örde jag håf mor i lifstiden! BERG (till Hulting). LÄNSMAN. Mor HANNA. LÄNSMAN. Det din? Ja, det var ingen dum käring, det! Men hör nu, apropå gumman ... hvar tusan håller Lindgren hus? ÖSTERMAN. Han har otur i dag, länsman! BERG (litet lifvad). Han har väl tagit sig ett rus igen, efter vanligheten! Haktionisten, ja! mans hus. rörd! LÄNSMAN.
Dessa, hvilka blifvit reviderade i Kongl. Kammar-Rätten för år 1838 med anmärkningar vid dem från Wermlands och Christianstads Län, men utan anmärkningar vid de öfriga Länens, samt for år 1839 utan anmärkningar vid Westerbottens Läns Särskilta Utgiftsräkning , men med anmärkningar vid de öfriga Länens så beskaffade Räkenskaper, hafva vid denna Stats-Revision jemväl blifvit granskade; hvarvid förekommit följande: 1:0 I de Län, der Båtsmans-vakansafgift, under åren i838 och 1839, lill Landt-Ränterierna ingått, hafva Lands-Kontoren, med åberopad — 368 — grund af Kongl. Brefvet den 21 Januari 174'’- tillgodo fört sig \J2 procents provision å nämde afgift ; af hvilket Kongl. Bref Revisorerne tagit kännedom och funnit detsamma endast röra Regementsskrifvares rätt till provision å den vakansafgift, för hvilken de*redovisa, samt således icke vara i förevarande fall tillämpligt; och som någon annan författning, Revisorerne veterligen, ej berättigar Lands-Kontoren till en dylik förmåns åtnjutande, valder förhållandet härmed till framtida rättelse anmärkt. 2:0 Enligt Kongl. Brefvet denfi April 1778, äro å Södermanlands Läns Ränteri., under åren i838 och i83p, anordnade 8 Rdr 16 sk., såsom tu 11 f 1 ihels-ersältning till Nyköpings Hospital; hvilken afgift Revisorerne anse bort upphöra redan år »1809, då landt-tullarne afsk affades. 3:o Uti Elfsborgs Läns Räkning för år n838 äro formélt afförda 184 Rdr 14 sk. 8 rst. å 8:de Hufvudtitelns anslag till byggnader och reparationer i landsorterna; men .‘hvilket belopp i stället bort, såsom förskott, balanseras. Samma åtgärd har äfven ägt rum i i83g års Räkning för (nämde Län med en post å 34 Rdr 8 sk. B:co. Årbetshusfonden i 'Norrbottens Län.
Af förut nämnde skäl yrkar jag ödmjukd ligen antagandet af Utskottets första alternativ* Herr Grefven och Landt Marskalken: Som Utskottets Be änkande innefattar tvänne alternativer, och jag under Discussionen tyckt mig finna, att de fleste Ledamöter, hvilka sig i ämnet yttrat , önskat att det senare alternativet måtte bifallas, så får jag hemställa , om icke Ridderskapet och Adeln behagade gilla Utskottets senare alternativ, eller att 1S15 ärs Författningar, Den 8 Majt, f, m. Författningar, rörande Husbehofs-Brännvinsbränningen, må oförändrad bibehållas. Ropades Starka Ja och Nej3 samt Votering. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om icke, enär Pluraliteten syntes nog tydeligt önska bibehållande af iSl.5 års BrännvinsFörfattningar , de Herrar , hvilka begärt Votering, behagade derifrån afs:å. Herr Ankar sparr e: Med ali, respecl för Herr Grefven och LandtMarskalken , kan jag ej afstå från min anhållan om Votering. Friherre Hjerta: Det vare långt ifrån mig, att genom yrkad Votering upptaga Ridierskapets och Adelns dyrbara tid. Jag öfvericmnar vördsamt till Herr Grefveu och LandtMarskalken bedömmanrlet, huruvida den framställde Propositionen blifvit så besvarad , att Ja ovedersägligen öfverröstat några Nej f har jag visserligen hört tydeligen prononceras, och fastän det ofta händt, att vid gjorde propositioners besvarande allmänna meningen på ett eller annat sätt förments vara tolkad, så har det stundom händt, att Voterirrgarne lemnat ett annat resultat. Jag förnyar mitt förut afgifne vördnadsfull yttrande och begär ej Votering så vida andra derifrån afstå; men förblifver likväl vid den fasta öfvertygelsen, att Utskottets första alternativ åtminstone i min tanka är bättre än det andra. Det innefattar ej nåRidd. o. Ad. Prot. VI. B. I.
Stats-anslag 29,430: Vinst vid inköp af obligationer 2,640: Leverering från Flyinge stuteri 10,000: Ilästförsäljnings-medel .-. 2,666: 32. ■— Ränte-medel 708: 42. 8. — Credit. Utgifter: Aflöning 1,600: — —- Reseoch traktaments-penningar 1,135: 5. b, Inköp af hästar 6,095: Diverse utgifter 18: 39. —- Leverering till Strömsholms stuteri 13,000: D:o till Flyinge d:o 3,560: D:o till Ottenby d:o 5,000: S:r 30,408: 44. 6. Balans till år 1857: — 19 säkerhets-handlingama, bestående i obligationer med ett nominelt värde af 48,500 R:dr — 146 — Revisorerne hafva icke funnit något att erinra säkerhets-handlingama, bestående i obligationer med e Runt, vid anställd inventering, befunnits i god ordning. Strömsholms Stuteri. Af räkenskapen, granskad med anmärkning i Kongl. Kammar-rätten, inliemtas: Debet. Balans från år 1855: Uppbörd: — Försäljnings-medel för kreatur och fourage m. m 10,718. 36. — Balans till år 1857: Credit. Balans från år 1855: Utgifter: — Transportoch underhåll af landt-beskällare 6,095: 24. 9. Upphandling af inventarier och förbruknings-persedlar ra. m 5,579: 35. 1. — Medikaraenter och sjukvård 1,276: 10. — För hingstars underhåll på ridstallet i Upsala 925: 26. 4. Balans till år 1857: Afkastningen af Stuteriets fasta egendom har, enligt afgifna spanmålsoch fourrage-räkningar, under revisions-året uppgått till: Hafra » 1,416. 17. Hö - lispund 73,672.
Erika Lindelia var dotter af en tid, då kvinnans röst aldrig fick höras utom hemmets sfär och då kommersrådinnnn Lönngrens snusförnuftiga råd till Betty uppdraga de visserligen välmenande, ehuru dock trånga gränser, inom hvilka hennes naturliga aalag, hennes sträfvan och begåfniug utvecklades eller — förkrymptes. ' Barn af ebt, om ej lyckligare, så dock vida mer fördomsfritt skede än upplsyningstidehvarfvets, har den unga dam, hvilken vi i dag hafra äran presentera för Iduns läsarinnor, till sitt eget, sitt lands och sin vetenskaps båtnad fritt fått följa sin kallelse och obehiudradt fått nå sitt mål. Då fröken Cieve den sista nästlidne maj i ' LTpsala uni 1898 IDUN Du, som re ' n med fulla händer Uppå lifvets höjder står, Gör det goda, förr ' n du vänder Åter med förblekta hår! versitets ståtliga Aula först af alla promovendi besteg estraden, där under kanonsalut och klockringning promotor professor " Wirén tryckte lagerkransen på hennes hufvud och doktorsringen på hennes finger, var det jämnt femton år, sedan hennes fader i det gamla Carolina Rediviva förlänade Sveriges första kvinnliga filosofie doktor fröken Ellen Fries denna fakultets vackra insignier; nu blef hon den andra i ordningen. Astrid Maria Cleve föddes på Kemikum i Upsala den 22 januari 1875. Hennes föräldrar äro professor Per Teodor Cleve, som bekant en af samtidens mest framstående kemister, samt hans maka fru Alma Cleve, föddOhboni, den kända författarinnan. Något offentligt läroverk har hon aldrig besökt, utan hennes studier handleddes så godt som uteslutande af modern, och de bedrefvos så raskt, att hon redan vid sexton års ålder, i maj 1891, aflade mogenhetsexamen som privatist, hvar.vid hon för flit och insikter erhöll de amplaste vitsord. En ettårig vistelse som pensionär i Morges i Schweitz under senare hälften af åttiotalet torde hafva öppnat hennes blickar för naturens under samt kommit hennes håg att stå till dess tydande.
Samma skolhus och skolmaterialier blifva ock tillräcklig för ett dubbelt antal barn, nar könen åtskiljas.” ”7:0 Erfarenheten har ådagalagt användbarheten af hvarannandags-läsning i den förträffliga folkskolan å Gr. Hamiltons egendom Lyckås i Jönköpings län.” Härvid får jag nämna, alt jag af egen erfarenhet vitsordar hvad som står i denna reservation. Jag har sjelf sett huru de af reservanten nämnda omständigheter lägga hinder i vägen för en folkskolas framgång, nemi. den årstid då vägarna äro dåliga, afståndets längd, o. s. v. Då jag förmodar att betänk, blir återremitteradt, så anhåller jag att få fästa Utsk:s uppmärksamhet på hvad denne reservant här anfört. Uti 2:dra §:n, der fråga är om biträde af statsmedel till uppbyggande af skolhus, föreskrifves det, att icke något sådant tillskott får äga rum, såvida ej församlingen först vidtagit ”sådana åtgärder, sorn kunde styrka, att den vore allvarligt betänkt på skolhusets uppbyggande och skolans organisering. ” Denna princip är visserligen ganska riktig, men det finnes socknar, som äro så fattiga, att, utan tillskott af Slaten, någon början till skolas inrättande ej kan göras. Jag skulle derföre föreslå, att så mycken lindring i detta afseende måtte äga rum, att församlingarne mot D v n i S Juli. godkänd borgen finge lyfta det tillskott, sorn man kunde anse behöflig!. 1 3:dje §:n säges det: ’'De allmänt öfverklagade oell erkända bristfälligheler, som hittills motverkat folkundervisningens framgång, blifva dock ingalunda genom anställandet af lärare i hvarje socken, eller ordnandet af fasta skolor i hvarje pastorat, undanröjda. De äro, dessa bristfälligbeter, naturliga följder af lärarnes egen högst inski-ank ta bildning; ty dessa tagas vanligen ur den arbetande classen, utan att ens, eller åtminstone i högst sällsynta fall, hafva genomgått någon af apologist-skolans lägre grader.
Vinner Nej, komma Enskiftesmål hädanefter att handläggas vid HäradsRätt af Domare och ortens valde Nämnd, samt derifrån fullföljas directe i HofRätt och vidare hos Konungens Högste Domstol. Stockholm den 7 December 1S20. LagUtskottets Betdnkattdtn. 101 N:o 251. Ankom d. 18 Dec. 1823. Riksens Häglof. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Utlåtande olver anmärkningar vid Betänkandet N: 0 a 1 o, angående yrkad förändring i nu gällande Brandstoäsföreningar å Landet. Högloft.
Erhåller någon sådan caraclers-värdigbet i annan tjensteväg, än den, hvaruti han varit eller är Embetseller Tjensteman, såsom t. ex. då en Militär får en civil caraclers-fullmakl, eller tvärtom, belägges charta, utom för sigillpenningar 7 R:dr 50 öre, efter 37'A procent (derunder inbegripen Canzli-gebuhr å 7'/> procent) af dithörande löneinkomst. Fullmakt, öppet bref eller resolution på caracter för den, som ej förut varit i Kronans tjenst, förses, utom för sigill-penningar 7 R:dr 50 öre, med stämpladt papper lill 67'A procent (Canzli-gebuhr ä 7'/> procent derunder inbegripen) af löneinkomsten för djlika, eller dem i värdighet motsvarande tjenster. Dock beräknas i ofvannämnda fyra händelser endast den på stat bestådda ordinarie lön, hvilken, derest den är indahl, bör efter sednaste årets markegång uträknas. Difilomer för Agenter, G enerat-Consuler och Consuler, hvilka åtnjuta traktamente eller lön, Le/äggas med Canzligebuhr till fern procent af den beställningen tillagda aflöning. Doclorsbref, som utan prof utfärdas 39: — Transporter och byten inom samma grad och Korps, som Kongl. Maj:t i Nåder beviljar, förses med stämpladt papper lill lika belopp, som conslit utorial på behaglig tid.; Härvid gäller dock, i afseende på Militär—sta terne, dels det undantag, som för dylika transporter och byten vid dessa stater här ofvan är stadgadt, dels att, i händelse vid transporter till Regements-Qvartcrmästareoch Regemenls-Adjulanls-beställningar, hvilka icke åtfölja viss grad, skulle erhållas högre lön, än den, hvarefter stämpelpappers—afgift för den transporterades vid Regementet eller Korpsen innehaf - Bil. lill Bevilln.-Ulskollcts Betänkande M fl. 13
Jag har inom Utskottet blifvit så väl bekant med svårigheterna att uppgöra nog tydliga och bestämda definitioner uti det ämne , hvarom nu är fråga, att det ingalunda kan falla mig in, att försvara Utskottets förslag, såsom det tydligaste och bästa af alla. Men om en definition är tydlig och bestämd i samma mån, som den besvarar alla frågor och inkast, hvilka i afseende på densamma kunna framställas, och då jag är öfvertygad, att Utskottets förslag kan uthärda ett sådant prof, samt att det innefattar alltsom, i afseende på Ridderskapets och Adelns Representationsrätt bör sägas, skulle jag tro, att det icke är så otydligt som man velat påstå. Jag har, vid första afhörandet af Herr Lefrens förslag, ej nog bestämt uppfattat detsamma, för att deröfver kunna fälla något omdöme; men min öfvertygelse är, alt hurudan Successionsordning för Adeliga Ätterne man än må skrifva, 124 Den 3 Augusti e. »u. skall det alltid finnas inom dem en mängd förhållanden och smärre afvikelser, som ej kunna förutses, och som om de blifvit förutsedda och skola omnämnas, skulle leda till en oändlig vidlyftighet. För att undvika en sådan, har Utskottet hållit sig vid en redaction, som i ett generellt stadgande innefattar allt, och då §:ns syftemål endast är, att vid Poletternas utdelning, man skall veta, hvilken är berättigad att erhålla polIet, och detta ändamål efter min öfvertygelse fullkomligt vinnes med den redaction Utskottet föreslagit, tror jag att icke skäligen kan begäras mera. Jag bestrider för öfrigt icke, att något bättre förslag kan framställas, men är för närvarande icke i tillfälle att bedöma, huruvida Herr Lefi ens är af sådan beskaffenhet. Friherre Cederström: Då det ej lärer kunna betviflas, att stadgandet om Successionsordningen för det Kongl. Huset är af vida större vigt, än ett stadgande om ordningen för Ridderskapets och Adelns representationsrätt, och det således bör kunna tagas för afgjordt, alt
De värde motio närerne hafva ifrågasatt, att de s. k. fora privilegiata skola uphöra, och ali följaktligen hvarje Adelsman skall lyda under de allmänna domstolarne. Men huru äro desse s. k. allmänna domstolar beskaffade? Äro icke stadsdomstolarne privilegierade? Hvilka äga alt utse ledamöter i desse domstolar? Jo! uteslutande borgerskapet i städerne, men icke städernes innevånare, ty enl. författningarna äro kontingentborgare af R. o. Ad:n uteslutne från deltagandet i dessa val af ledamöter uti stadsdomstolarne. R. o. Ad.-n skulle sålunda komma att lyda under domstolar, i valet af hvars ledamöter R. o. Ad. icke fått deltaga, och vid hvilkas tillsättande Konungen är inskränkt till det förslag Städernas borgerskap uprättat. Jag tror således, alt, om man vill göra en förändring, man icke bör bibehålla privilegierne för ett Stånd under det, att man borttager dem från ett annat, och detta synes mig vara ett tillräckligt talande skäl emot Ulsk:s förslag. Vidare: huru äro domstolarne pä landet sammansatte? Hvilka få väljas till Nämndemän? Jag tror icke, att någon Adelsman skall antagas till Nämndeman. Vära domstolar äro sålunda nära nog Ståndsvis organiserade. Så var förhållandet, då Hof-rätlerne först inrättades, emedan deras ledamöter uteslutande bcstodo af Adelsmän, och detta lill följd af den då gällande grundsatsen, att man skulle dömas af sina likar. Denna grundsats har man sedermera frånträdf, men i alla fall bör man, då en förändring i det bestående ifrågasättes, reglera förhållanderne så, att de såvida möjligt är, blifva lika för alla, så att icke vissa klasser qvarstå såsom privilegierade, under det att fördelar borttagas från andra. Några serdeles olägenheter af det nuvar:de förhållandet har jag åtminstone inom den Hof-rätt, uti hvilken jag är ledamot, icke haft tillfälle att erfara. Deremot har jag sett, hurusom vid ganska många tillfällen det varit en förmån, att frågor, ang:de försäljning af omyndigas fastigheter, blifvit pröfvade af personer, som deruti icke varit interesserade.