Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Någon Lif-försäkrings-anstalt har deremot icke kommit till stånd. Om orsaken härtill i någon mån måste sökas i det motstånd, som nya obekanta företag, synnerligen af den omfattning som det ifrågavarande, vanligtvis röna, ligger dock, enligt Utskottets förmenande, det hufvudsakligaste hindret i nödvändigheten för en Lif-försäkrings-anstalt, att genast vara beredd på kapital-utbetalningar, hvilka väl, enligt sjelfva den beräkning hvarpå anstalten mäste grundas och hvad af erfarenheten i utländska dylika inrättningar bekräftas, Allm. Rest'.- och Ekon.-Vtsk. Betänk., N:o 106. 3 med tiden till fullo ersättas till anstaltens och delegarnes förmån, men sorn likväl i början fordra en större kapital-styrka, än den som genom de första samtidigt inträdande delegarnes bidrag kan genast åstadkommas. Att nyttan af väl ordnade Lif-försäkrings-anstalter äfven hos oss ur tillräckligt insedd, bevisas bäst genom Svenska medborgares flitiga begagnande af utländska. Dessa, ehuru vanligen beräknade icke blott på ömsesidig garanti för den summa, som vid hvarje delegares död skall utbetalas, utan äfven derjemte på vinst för dem, som tillskjutit grundkapitalet, hafva redan länge funnit det med sin fördel förenligt att inom Sverige hålla och aflöna agenter. Den inom vårt land, som önskar att, med den visshet, en sådan anstalt medför, åtsina efterlefvande lemna en viss besparad penning, har hittills icke haft annan utväg dertill, än att anlita någon af de utländske anstalterne, oaktadt premierne der vanligen äro dyrare och fördelarne, till följd af flere omständigheter, hvaribland en lägre räntefot är af väsendtlig vigt, vida ringare, än de för delegarnes båtnad borde vara. Blefve deremot en väl ordnad Lif-försäkrings-anstalt inom vårt land inrättad, och i likhet med den Danska till en början af Staten garanterad, så skulle deraf, jemte delegarnes enskilda fördel af lindrigare premier, uppkomma den allmänna, att de kapitaler, hvilka i annat fall till främmande länders
1840. det skulle stå hvarje författare fritt, att öfver allt, som vore eller kunde blifva föremål för mensklig kunskap, genom tryck kungöra sina tankar, och vidare i momentet, att, i grund af hvad i irsla momentet vore stad gadt, och lill säkrare efterrättelse för utgifvare af skrifter, det äfven, med vissa undantag och vilkor, uttryckligen skulle vara en hvar tillåtet, att i allmänt tryck utgifva alla offentliga handlingar af hvad namn och beskaffenhet de vara måtte, samt att, till den ändan, alla sådana handlingar borde emot lösen utlemnas åt hvem det äskade, antingen han hade i saken del eller ej, och i alla archiv hvar och en fri tillgång lemnäs, att få på stället afskrifva eller i bevittnad afskrift, emot lösen utbekomma alla slags handlingar, i hvad ämne som helst; Och sedan i det följande af samma moment de vissa undantagen och vilkoren uppgifvits, hvilka likväl till förevarande fall icke ägde tillämpning, sades slutligen, att som det klefve för vidlyftigt, att alla förekommande ämnen, mål och ärenden med noggranhet utsätta, det skulle stå hvar och en fritt, att i tryck alllmänt kunnigt göra, allt hvad som i denna Lag icke funnes uttryckligen förbudet. Med uppmärksamhet å andan och uttrycken i dessa Lagbud, hvilka skulle efter deras ordalydelse tillämpas, måste det anses otvifvelaktigt, att Lagstiftande maktens bestämda och tydligt uttalade mening och vilja varit, att bereda och bibehålla den möjligen största offentlighet åt alla allmänna förhandlingar, så att en hvar finge i föreskrifven ordning äga fri tillgång till och erhålla del af alla sådane ärenden rörande handlingar och beslut, när anmälan derom gjordes; och alt följaktligen de föreskrifter, TryckfrihetsLagens 2 §. 4 morn. meddelade, att nemligen denna rättighet tillkomme hvarje sökande, antingen lian hade i saken del eller ej, och att alla slags handlingar, i hvad ämne som helst, finge ulbekommas, långt ifrån att begränsa eller inskränka den ovilkorligen medgifna offentligheten, fast mera lika tydligt som egentligt, på sätt i slutet af samma moment äfven bekräftades, åsyftade, att ej någon inskränkning deraf eller något undantag derifrån må äga rum.
I afseende å Krono Lotshemman eger dock det undantag ifrån berörde allmänna stadganden rum, att arfsrätten till dem ej sträcker sig till fjermare slägtingar än i rätt nedstigande led, utan bör, när hvarken enka eller sådane arfvingar finnas, hemmanet anses såsom åboledigt samt åt annan Lots upplåtas. 2:o. Rusthåll, för hvilka jemlikt Kongl. Förordningen den 22 Februari 1749 loreskrifterne äro i så måtto afvikande ifrån hvad om andra kronohemman är stadgadt, att Rusthållarne samt deras barn och arfvingar äro försäkrade att gemensamt njuta oqvald besittning af dessa egendomar; att, om något kronorusthåll afinnehafvaren varder borttransporteradt, Rusthållarens barn och arfvingar, till och med syskonbarn eller de som i lika led med dem äro, ega rätt alt, inom viss lid, lösa hemmanet för hvad vid transporten blifvit bestämdt; samt att, om de icke deraf sig begagna, enahanda lösningsrätt, äfven inom viss tid derefter, tillkommer den, som förut i Rusthållet eger del. 3:o. Säterier, hvilka utgöras af fordna FrälseSäterier, som blifvit till Kronan indragna, men återgifna med bibehållande af Säteriförmånerne, under skyldighet att antingen, och i de flesta fall, vidkännas rustning eller erlägga hemmanens ränta samt qvarstå vid den genom indragningen erhållna krononatur; gällande i afseende å de berustade Säterierne hvad om rusthåll finnes stadgadt. 4:o. Rergsmanshemman. Besittningsrätten till dessa kan innehafvaren, efter godtfinnande, till annan person öfverlåta, dock att det sker med Landshöfdingens vetskap och minne.
Som det är på somliga orter nödvändigt för en tjenare att hafva en veckas frihet, men på somliga öfverflödigt, så vill jag försöka att få en liten förändring äfven härutinnan, och för Rikets nu församlade Ständer vördsamt föreslå: l:o) att Rikets Ständer ville besluta en förändring i tjenarnes nu gällande flyttningstid, ifrån den 24 Oktober till den 24 November, och 2:o) att de tjenare, som på landet sig i tjensten inställa å fjerde dagen efter flyttningsdagen, såsom för städerna är stadgadt, skola utan afkortning på sin lön åtnjuta en fridag i Juni månad. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. Åke A adersson, från Malmöhus län. I:» 33$ Af Leonard Johan Fahlander från Westerbottens län, om ny rotereglering inom nämndö län. Ett ibland de tyngsta onera, som blifvit lagdt på jordbruket, är onekligen soldaten, utan att densamma ändå kan sägas åtnjuta större fördelar än han verkligen behöfver — härom vore kanske ej så mycket att säga, endast roteringen vore rättvis — åtminstone är detta ej förhållandet inom Westeroch Norrbotten. I Westerbotten, och jag tror äfven i Norrbotten, äro byarne indelade i klasser, hvaraf första klassen anses vara af bästa beskaffenhet såväl vidkommande belägenheten som jordmånens godhet. Nu är förhållandet att två eller flera soldatrotar kunna vara förlagda uti en by, som hörer till femte klassen, och att den ena under - Motioner i Bonde-Ståndet 186'ö. 479 hålles af skattskyldige för tre fjerdedels mantal och den andra för ett mantal, då deremot i byar af första klassen en soldatrote innefattar ända till 1 1 mantal och deröfver, ej nog härmed, ofta inträffar att en mindre skatt om t. ex. rJ»:dels mantal och derunder är fördelad på tvänne soldatrotar, hvaraf den ena ända till en mil aflägsen från hemmanet, utom många andra oegentligheter.
Ett Memorial af Herr Estenberg,* Pehr, angående inskränkning i Bränvins - bränningen till förekommande af för mycken stegring i Spannmåls-priserfie, Ut supra, Anmältes och emottogs på vanligt sätt HofCancelleren, Riddaren och Commendeuren af Kongl. Maj:ts Orden, Herr Friherre Gustaf af Wetterstedt, hvilken å Kongl. Mäj:ts Vägnar afy k mnade Nio Kpngl. Maj:ts bär nedanföre anfexknade Nådiga Propositioner. Herr Grefven och Landt Marskalken anmodada Herr Hof - Cancelleren att till Kongl. Majrt framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga 348 Den 15 December. vördnad jemte försäkran att Kong!. Maj:ts Nådiga Propositioner skulle med första varda till pröfning töretagne. Sedan Herr Hof-Cancelleren på vanligtvis blifvit utbeledsagad, upplästes och lades på bordet, nedannämnde KonglMaj:ts Nådiga Pro* pdsitioner till Riksens Ständer: 1:0 Angående en stadgad Afgift ^af hvarje Mantalsskrifven Person till den Veneriska Smittans hämmande, samt utvidgande af de dertill nödige Cur • ansraltsr, och fortfarande af det vid sistledne Riksdag till samma ändamål gjorde anslag; Gifven Stockholms Slott den 2,9 November 1817. s:o Angående bevilljandet af vanliga Pre* Ste» Bols-frihet åt några nya Preste-Boställen» samt i allmänhet för de Kyrkoherdeoch Ca» peiians-Boställen , hvilka, i anseende tili skeende r\ya Pastoratsoch Capell - Inrättningar, framdeles kunna tillkomma ; Gifven Stockholms, Slott den 29 November I8i?- 3:0 I afseende på den vid 1815 års fJr* tima Riksdag yrkade rättelse i Författningarne om Afdrag till Statens förmån å Civile Embefs-*. ock Tjenstemäns indelta Löner; Gifven Stockholms Slott den 3 December igi7» 4:0
«alldeles som det hvita plåstret;» men en vacker dotter har hon, som icke tycks brås på sin mor. Jag betraktade henne nyss, när hon stod i förmaket, och talade ögonspråk med löjtnant Karlowitsch.» «Nu misstager frun sig den här gången,» invände fru Lurhjelm; «Karlowitsch var icke hos oss nyårsqvälln, och flickan hade derförinnan aldrig sett en rysk officer, ty hon har ingenstädes varit, och Grönskog ligger för afsides, att få inqvartering.» «Ja icke vet jag, men nog såg jag att hennes ögon först följde honom; och sedan under dansen språkades de som gamla bekanta — och svenska talade de icke — det sade Lotta Ström.» «Hon lärde sig tyska af mostern, när hon var i Stockholm som barn. Men efter hvad jag tyckte på gubben Smitt, när han var hos oss, fjesar ju Karlowitsch för Hedda.» «Gubben pratar mycket persilja! — Men hvad tycker hennes nåd om damerna, som följde hit med Strömmens?» «Hvad jag tycker? åh jag förundrar mig så ofantligt, huru sådana der förnäma kunde komma hit så der objudna; — hvad menar fru Snabbeck sjelf?» Den tillfrågade såg sig försigtigt omkring. «Ja den som tordes säga, hvad man tänker. Oss emellan sagdt, förefaller det herrskapet mig — som sett så mycket förnämt folk i mina dagar — justament som ett par utklädda pigor! Hvilka stora händer och fötter, hvilken lunsig gång har icke den så kallade öfverstinnan?» «Nå, nå, hvem kan rå för sitt utseende,» anmärkte hennes nåd synbart träffad. «Men att hennes man tillåter» «Ja deruti ligger en hund begrafven! De bo ej tillsammans som annat gift folk; öfversten bor i dess vackra våning vid torget, och fruntimren hos doktorns, dit de på vanliga bondkärror ankommo en afton i kolmörkret vid slutet af November. Ingen har sett dem ute förrän dagarna före jul, då de gingo omkring i bodarne med mamsellerna Ström, som nu så ståtas öfver den bekantskapen, kantänka! att de knappt vilja känna igen andra.» «Öfversten besöker väl dagligen sin fru?»
Se vidare Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 1. — angående väckt fråga om förtydligande af förut beslutade stadganden rörande. VIII. B. 312. A. 313. Bränvins-försäljning, angående oloflig. I. Se vidare Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 1. Byggningabalken, att de angående byggande af vattenverk uti 20 Ca - ( 33 ) Capiilet 1 § af denna balk och Kongl. Brefvet den 28 December 1822 meddelade stadganden äfven må blifva gällande i frågor rörande anläggning af ängsvattningar. I. R. 182. VI. B. 434, 459. Se vidare Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskollens Betänkande N:o 20. Byggningabalken, 28 Capiilet 5 § samt andra lagrum och författningar, som föreskrifva undersöknings hållande af Härads-Räti i ätskillige Economi-mäl. I. 457, 544. R. 545. V. B. 168. A. 194. — 28 Capiilet 1 §, i fråga om gästgifveriet afstånd ifrån hvarandra, om ändring af. VI. B. 603. VII. A. 66. — 26 Capiilet 1, 2 och 4 §§, om ändring och förklaring af. Se Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 54. — 2 Capiilet 1 §, angående ändring af. IX. B. 420. A. 508. Bysattning, angående förändring i förfatlningarne om. II. B. 206. A. 219. III. C. 109. A. 248. Båkoch lots-inrätlning å de genom Götha Canal förenade insjöar, angående anslag för en. Se Lotsoch Båk-inrältning. Bålskjutsen lill Marstrands fästning, angående befrielse för åtskilige heraman i Götheborgsoch Bohus Län att utgöra densamma.
St. funno nödigt att genom en ny constitution gifva landet ett förändradt skick, till inre förkofran och ett betryggadt värn mot främmande försök, har en mera bestämd roteringsskyldigbet afven varit bland föremålen, som utgjort de icke mindre betydliga öfverläggningsämnen; deraf sig härledande de anbefallda rötejemkningär, deraf ock härflytande de olika, ofta stridiga tankar, som dervid blifvit yttrade och framställda, troligen härflutna af helt olika åsigter: landets försvar när det gällde, eller derjemte ett ökadt antal af en ständigt stående krigsmakt, som under det detta antal under freden vill synas mindre beliöfligt, hemligen under freden förtärer de krafter, som uti farans stund behöfva som mest att anlitas, nemi. känslan för egen sjelfständighet och förmågan att utveckla densamma. Dock, hvarken af Reg.F:s och 80 §§, ej heller af R. H. St:s beslut under d. 26 och 28 Sept. 1829, att icke någon ny ordin, rotering må till någon slags verkställighet befordras, innan R. St., efter mottagande af K. M:s nåd. propos., fått tillfälle att sig derom utlåta, finnes för utsockne-frälsehemmanen uti Halland någon permanent eller ordin, roteringsskyldighet vara stadgad, eller helgden af från Arilds tid åtnjutna rättigheter bruten; ej heller af den K. M:s nåd. skrifvelse under d. 2 Kov. 1833, som till Konungens Ref:h:de i länet afgått, ålagdt någon slags prasstations utgående, utom hvad hevilla.stadgan föreskrifver, förinnan ärendet till R. St. i nåd. varit öfverlemnadt, och K. M. derefter i nåd. vidare förordnat: och den indelning, som vid 1838 års roteringscommission i Halland gjordes till permanent eller ovdin. rotering af utsockne-frälsehernmanen derstädes, förklarades af commissionen, vid yttrade betänkligheter, endast vara ett förslag, hvars framtida bestånd korame att bero på K. M:s och R. St:s derom framdeles gemensamt fattande beslut vid ett kommande riksmöte.
För Riksgälds-Contoiret synes det Utskottet, som skulle Sundhels-Collegii hus kunna blifva en ganska tjenlig local; och då för den händelse, att Kongl. Maj;t skulle täckas biträda Rikets Ständers beslut om NumerLotteriets upphörande, nämnde Inrättnings hus blifver för annat ändamål användbart, möter ingen svårighet, att antingen Sundhets-Collegium med Siats-Utskottets Utlåtande, N.o 354. Litt. D. 53 Fältläkare-Contoiret kan nti sistnämnde hus inrymmas, eller, om sådant ej skulle pröfvas lämpligt, huset försäljas och den derföre inflytande köpeskilling användas till utvidgande af de till Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet å Kungsholmen hörande byggnader, så att nödiga embetsrum för Sundbets-Collegium der blifva att tillgå; i följd af hvilket allt Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer måtte, för deras de], medgifva, att det al Riksgälds-Contoiret för närvarande disponerade hus må till Riks-Archiv upplåtas, i ändamål jemväl, att, i mon af utrymme och behof, derstädes förvara Vitterhets-, Historiaoch AntiqvitetsAcademiens samlingar, emot det att Sundhets-Collegii hus öfverlennäs i utbyte till Riksgälds-Contoiret, samt att, under förutsättning, att Kongl. Maj:t bifaller Numer-Lotteriets upphörande, nämnde Inrättnings hus antingen användes till inrymmande af Kongl.
En naturlig förklaringsgrund härtill förefinnes visserligen uti farhågan att rubba förhållanden, som en längre tid fortfarit och sannolikt från början varit beräknade på gemensamma fördelar för både staten och den enskilde; men en hufvudsaklig anledning till de skiljaktiga meningarne måste dock tvifvelsutan sökas uti frågans invecklade och vidt omfattande beskaffenhet, jemte saknad fullständig utredning af dit hörande ämnen. Det har ock visat sig, att, i följd af de äldre beskattningoch uppbördsförfattningarnas inre sammanhang, partiella förändringar deruti svårligen kunna ega rum, utan att de fördelar, som härigenom i ett afseende skulle vinnas, komme att medföra skadliga rubbningar i ett annat; och Kongl. Maj:t, som uti serskilda från Rikets sednast församlade Ständer emottagna framställningar, angående de indelta räntornas indragning till Stats-verket emot anvisande af motsvarande stats-anslag, de in natura bestämda skatternas lösande efter medelpris, grundadt på flera föregående års markegångs, jemte förändrad tid och ordning för markegångssättningen, m. m., erhållit en förnyad anledning att åt frågan om beskattningsväsendets samt uppbördsoch redogörelseverkets förenkling gifva den möjligaste noggranna utredning, för att derefter kunna, utan fara för misstag, pröfva hvad som i detta hänseende vore för samhället och dess medlemmar mest gagneligt och ändamålsenligt, har, för vinnande häraf, uppdragit åt en af sakkunnige män sammansatt kommitté att, efter tagen kännedom af så väl Rikets Ständers ofvanberörda framställningar, som öfriga tid efter annan i ämnet afgifna yttranden och förslag, utarbeta en allmän plan för beskattningsväsendets samt uppbördsoch redovisningsverkets fullständiga ordnande, med syftning att i möjligaste måtto afhjelpa de härutinnan nu förekommande brister och olägenheter.
Redan innan Ilr Silfverstolpe utvecklat sin mot Betänk, afgifne reservation, var det min mening att instämma i densamma; jag gör det, efter denna utveckling så mycket hellre, som de af honom här ut talade åsigter i allo öfverensstämma med mina egna samt till en del af mig vid föreg:de Riksdagar blifvit yttrade. Utan alt vilja smickra mig med att kunna inverka på någons redan förut fattade öfvertygelse, anhåller jag likväl att få hänvisa till min vid näsllidne Riksdag i ämnet afgifna motion. Jag vågar tro mig deruti hafva bemött snart sagdt alla de inkast, sorn från mosatta sidan nu och tillförene härutinnan blifvit gjorda. Åberopande således denna min motion, ber jag likväl å nyo få till bemötande uptaga några af densamma, äfven nu anförde förvillande upgifler. I afseende på Judarnes Messianska tro torde jag få hänvisa till den af Hr C. F. Waern Junior, vid 3:ne Riksdagar förnyade motion i ämnet samt hvilken under Bilagan N:o I, finnes intagen uti besagde min motion. Hr Waern yttrar nemi.:
Beslut vid senare punkten af urte Mom., att nemligen början deraf skulle erhålla följande förändrade lydelse: ”att då flere åboer ä samma hemman eller ä serskilde hemman inom samma byalag eller å serskilde hemman och lägenheter inom \ mils afstånd förena sig” &c; så enär de trenne öfrige Stånden bifallit Utskottens ifrågavarande förslag sådant det i Utlåtandet N:o 5 lyder: finna Utskotten frågan vara genom Rikets Ständers Beslut afgjord och således icke föranleda annan åtgärd än att detta förhållande anmäla. De, i anledning af della Memorial afgifne reservationer bifogas. Stockholm den i3 November 1834- Reservation af Herr Friherre Paykull. ”Emot Utskottens beslut, att frågan,huruvida åbyggnader borde till £ eller inberäknas i jordens taxeringsvärde, skulle betraktas såsom varande endast af oeconomisk natur och således böra förfalla , får jag anmäla min reservation. Jag anser den äfven vara af Bevillnings natur och till följe deraf böra af Förstärkt Slals-Ulskolt behandlas. Mina anledningar härtill äro, alt dess afgörande utöfvar en bestämd verkan på Bevillningens belopp, i thy att skatten måste, i hvilkeldera fall, som antages, blifva olika. Om saken vore af den beskaffenhet, att den oeconomiska delen deraf kunde frånskiljas, skulle denna förfalla, men den öfriga, ehuru liten den än vore, öfverlemnas til! Förstärkt Slats-Utskott, dit den, enligt min tanka, derföre nu i sin helhet mäste hänskjutas. Då Utskotten dessutom utgått från den grundsats, alt bran vins-bränningen borde vara fästad vid jorden, anser jag det conseqvent alt åtminstone i möjligaste måtto söka förekomma, att den utöfvas till följd af ett högt beräknadt åbyggnadsvärde, och jag ville för min del ogerna understödja det redan öfvade missbruket alt på en liten jordlapp uppföra präktiga byggnader, för alt der anlägga en Bränvins-Fabi ik.
Kan ej den dermed återställda ordning och laglighet i Fenningeoch BaneoVerk rubbas, afbrytas, förstöras? Hvad som tillförene håde här och i andra länder handt, kan ju hädanefter hända? Jag vill vid besvarandet häraf först fråga, om icke äfven i en sådan beklaglig händelse det varit godt att åtminstone för en tid, kanske under en hel generation, hafva fått njuta frukterne af denna ordning? För min del kan jag Oen 6 Julii f. m. 85 icke inse, att det skulle vara bättre och önskvärdare att fortfarande utan afbrott sakna dessa förmåner; eller bade det väl varit lyckligare för Sverige, om 1776 års Realisation aldrig ägt rum, och vi nu kunnat i stället för en 20-årig omtala en poeller ioo-årig oafbrutet fortfarande oreda i vårt Penningeverk? Detta blott i förbigående anmärkt, får jag öppet förklara, att jag af alla argumenter emot Realisationen anser det, som hämtas från ovissheten om dess bestånd, för det sämsta; emedan det med lika fog kunde användas emot hvilket företag som helst, emot hvarje lag och samhällsordning, emot all upplysning och all förädling; ett återfall förblifver alltid tänkbart. Om man vid ett sådant inkast skulle stanna, skulle låta afskräcka sig att företaga hvad man pröfvat rätt, godt och nyttigt; så borde man ock aldrig bota något öndt, aldrig söka någon förbättring i samhällsskicket. Det kan man med skäl begära, att uti sjelfva förslaget till en Realisation eller hvilken annan anstalt det må vara, icke skall ligga ett frö till det åsyftade Verkets nödvändiga upplösning; men icke kan man förniiftigtvis fordra garantier, som icke slå i mensklig makt att gifva; garantier emot alla möjliga händelser, emot efterkommandes tankeoch handlingssätt. Derföre, att den genom föregående Realisationer återvunna ordning af inträffade olyckshändelser eiler genom maktägandes 86 Den 6 J u 1 i i f. ra. egennytta eller oförstånd blifvit förstörd, och derföre att sådant framdeles kan ske, hör man väl icke underlåta att återupprätta denna ordning; eller under förebäran» de af de obotfärdiges förhinder öfverlemna omsorgen åt kommande Ständer.
Hvarjemte och då, på sätt ofvan är nämndt, Registratoren Lindqvist af egne medel godtgjort Låne-Contoiret så stor del af det till Engelbrekt Carlsson utgifne län, som skulle influtit, derest bevakning af samma lån Banco-Utskottets Memorial, IV:o yl. t 5 blifvit verkställd tili Johannes Carlssons i Sör Rörvall concurs, samt föga sannolikt är, att Johannes Carlsson i en framtid skolat blifva i tillfälle att återstående skuldbeloppet godtgöra, Utskottet, med stöd af del förorti till bifall å Lindqvists ifrågavarande ansökning, ej mindre Låne-Contoirets Direction, än ock Banco-Fullinägtige lemnat, funnit skäligt hemställa, att Regisliatoren Lindqvist må erhålla befrielse från vidare ansvarighet för Engelbrekt Carlssons meromförmälde skuld. Stockholm den 17 Augusti 1840. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet184o. Baneo-Utskoltels Utlåtande, N:o ~i. i N;o -a. Ank. tili Exp. Utsk. den 26 Aug, kl. 12 midd. Utlåtande, i (inledning af erhållen återremiss å Utskottets Betänkande N'o a 3, i fråga örn Lline-förhöjaing och Pensions-rätt för Bruks-skrif varea vid Tumba, A. Sätherberg. Enligt till Utskott, t ankomne Protocolls-utdrag af den 22 och 3y sistlidne Maj månad, hafva Higvördigc Presteoch Vallöf). Borgare-Stånden återremitterat Utskottets tinder N:o 3 3 afgifne Betänkande, med tillstyrkan, att Bruks-skrifvaren Sätherberg må förunnas enahanda rättighet till pension, som blifvit