Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr, derest endast hälften deraf organiserades, ansett att, oaktadt den obestridliga fördelen af en stamtrupp, hvartill Beväringen på Gottland, likasom i öfriga delen at riket, kunde sig sluta, såväl under vapenöfningen i fredstid som isynnerhet vid krigstillfällighet, Militär-befälhafvarcns förslag i sin helhet dock för närvarande ej kunde antagas; men då, efter hvad Militär-befälhafvaren upplyst angående bristen på nödigt befäl, detta onekligen icke stöde i tillbörligt förhållande till truppens styrka, hade Kongl. Maj:t funnit behöfligt: att Gottlands Nationalbevärings stat måtte ökas med de för Artilleriet, — hvilket hitintills saknat egna officerare — föreslagna nva officers-löner, nemligen: för 2 Kapitener å 1,000 R:dr 2,000: — „ 2 Löjtnanter å 700 R:dr 1,400: — „ 3 Under-löjtnanter å 500 R:dr 1,500: — att å samma stat för Infanteriet, — hvars befäl vore alldeles otillräckligt, enär flere af de nuvarande kompanierna utgjorde en styrka af från 230 ända till 550 man och de 7 största af dessa derföre borde fördelas hvardera i 2 kompanier, — måtte uppföras nva löner eller arfvoden för 7 Kapitener å 1,000 R:dr 7,000: — „ 7 Löjtnanter å 700 R:dr 4,900: — „ 7 Under-löjtnanter å 500 3,500: — „ 50 extra Under-officerare å 30 R:drs arfvode 1,500: — „ 100 extra Korporaler å 18 R:drs arfvode 1,800: — att, då såväl en 4:de Bataljons-chef med adjutant, till följd häraf, för tjenstgöringen erfordrades, som ock en Stabs-chef till Militäivbefälkafvarens biträde vid militär-göromåleus handhafvande, aflöning för sådana beställningar jemväl måtte å staten uppföras, nemligen: för en Stabs-chef hos Militär-hefälhafvaren, arfvode i likhet med hvad som bestås vid öfriga General-befäl, eller 1,000: — , 1 Bataljons-chef lön 1,800: — „ 1 Bataljonschefs-adjutant . arfvode 150: — och att, sedan Wishy stads Borgerskap i underdånighet anhållit att få afsäga sig nu egande rättighet att välja officerare vid stadens beväring, samt Kongl. Maj:t förklarat sig benägen dertill lemna bifall, såframt officerslönerna derstädes kunna bringas till likhet med motsvarande löner vid landets beväring, lönetillökning måtte, för ändamålets vinnande, anslås: för 2 Kapitener å 400 R:dr 800: — „ 2 Löjtnanter ä 325 R:dr 650: — „ 3 Under-löjtnanter å 240 R:dr 720: — tillhopa R:dr 28,720:
Kongl. Maj:ts Befallningshafvande icke funnit skäl att tillstyrka nådigt bifall till östhammars stads ifrågavarande ansökan efter det sedermera, dels Apothekaren Ericsson i Östhammar, dels Ordföranden för sockennämnden i Forssmark, Wahlö, Börstil och Edebo församlingar, uti till Kollegium ingifna särskilda skrifter, under åberopande af lokala förhållanden, äfvensom att häradernas innevånare icke blifvit hörde i frågan om läkarebostads anskaffande, ytterligare förordat Östhammar såsom den hästa stationen för en läkare uti denna \ ort, och begärt, att deras anföranden måtte till Eders Kongl. Maj:t få åtfölja Kollegii underdåniga utlåtande i ämnet, har Eders Kongl. Maj-ta Befallningshafvande, efter delfående af deras förnyade framställningar, med erinran, att en del deraf grundade sig på det felaktiga antagande, att endast Frösåkers härad skulle komma att utgöra det nya distriktet, ytterligare vitsordat, att läkarens anställning i Harg måste blifva, så väl i afseende på ortens behof af läkarvård, som ock i afseende på utsigtema för en blifvande läkares utkomst vida ändamålsenligare, än dess stationerande i Östhammar.
Kammar-kollegii ifrågaställa befattning med dessa boställen skulle blifva inskränkt till boställsjorden och de så kallade laga husen, men Armé-förvaltningen öfvertaga bestyren med karaktershusen och tillhandahållande åt boställshafvare af inqvarteringspenningar, der sådana hus saknades, samt utgifvande af brandstod, när husen afbrunnit; att således bestyr, hvilka, enligt deras natur, hittills varit förenade hos en embetsmyndighet, skulle komma att splittras och emellan tvänne, af hvarandra oberoende, förvaltningsverk fördelas; att Kammar-kollegium, för den händelse att en del af dessa ärenden skulle dit öfverflyttas, uttryckligen förbehållit sig att, om erfarenheten skulle ådagalägga behofvet af tillökning i tjenstemannapersonalen, hvilket Kollegium ansett sannolikt skola inträffa, få i ämnet till Kongl. Majit göra den framställning, som af omständigheterna kunde påkallas; att, enligt Rikets Ständers yttrande, Statsverkets utgifter icke borde ökas, såsom följd af den i öfrigt tillstyrkta ombildningen af Krigs-kollegium; att Rikets Ständer alternativt hemställt, att den civila afdelningen af Armé-förvaltningen “skulle jemväl få sig “anvisad vården om arméens boställen, så framt icke dit hörande ärenden, såsom “rättast och önskligt vore, komme att skiljas från nämnda förvaltning11; att boställsärendena, derest desamma blefve åt Armé-förvaltningen anförtrodda, ansåges kunna af civila afdelningens embetsoch tjenstemannapersonal, i förening med denna afdelnings öfriga göromål, till behandling öfvertagas; samt att, derest merberörda ärenden skulle till Kammar-kollegium förflyttas, en redan såsom sannolik förutsagd tillökning i detta Kollegii tjenstemannapersonal och löneanslag måste inträffa, utan att någon minskning i Armé-förvaltningens personal och aflöningssumma derigenom åstadkommes: — uppå hvilka alla skäl Kongl. Majit, i likhet jemväl med hvad Landtförsvars-komitéen hemställt, ansett behandlingen af indelta arméens boställsärenden, åtminstone tillsvidare, böra blifva åt Armé-förvaltningen uppdragen.
SD. Expeditions,Utikoltcts magnar anmälte Herr x.agmannen och Vice Talemannen Sandberg, att, sedan Högwöroige Prest,Ståndet, genom Protocoils, Utdrag den i6:de i denne manad, förklarat, att., med afseende dera, att Wälioflige Borgare, Ståndet gifwit tillkänna, alt det ei wille frångå sitt meddelte bifall till Allmänna Beswärsoch Economie-Utffvttets först argisne Betänkande, rörande Saltditter-tillwerkningen i Riket, men. akt Borgare, Ståndet ansago detta bifall, såsom en Cvn, cusion i Ståndets Privilegier, hwarmöfwec B rga» re-Standet ej wille ga, ansag Prest-Ståndet sig böra frånträda sitt förut fattade Beslut i de delar, som af Wällvfiige Borgare-Stander, såsom Privilcgii-sak, blifwil ansedde; Sa kan Expeditions, Utffoltet icke projectera eller författa någon Expedition, med mindre Borgare-Scandet, genom Prvtocolls-Utdrag, ger Utskottet tillkänna, alt Stanoet icke wille lagga hinder i wägen för Expeditionen, Den 17 Augusti. 2699 enligt Tre Stånds Beslut, med det willkor endast, att uti samma Expedition intages Borgare-Stan, dets Reservation, att icke utöswer desi begifwande, och endast i den mehn samt pa det sätt oftanämnde Betänkande innehåller, wilja uri skyldigheten till Saltbitterns anssaffande och leswererande inga. Om nu Borgare-Ståndet dertill lämnar bifall, sa torde Protocolls-Utdrag derom, sa wäl till de öfrige Respective Standen, som till Expeditions, Utjkottet afga.
Vid dessa förhållanden och då anslaget för deras vård och förökande icke är beviljadt för längre tid, än till nästa års slut, har jag ansett mig böra vördsamt föreslå, att Rikets Ständer, — jemte ofvanberörda redan jreviljade anslag dels af 5,000 R:dr Runt för en gång till samlingarnes inköpande och dels af 500 R:dr årligen för åren 1860—1863, enligt 121 § af Riksgälds kontorets nu gällande Reglemente, och 500 R:dr årligen för åren 1864—1866, enligt Reglementets 145 §, för deras vård och ökande, : — • måtte fortfarande anvisa åt Kamereraren Sandberg ett belopp af 500 R:dr Runt årligen för samlingarnes vårdande och fortsatta förökande, att, efter deras aflemnande, qvartalsvis till honom utbetalas under den tid, sorn den vid innevarande riksdag blifvande statsreglering kommer att tjena till efterrättelse. Om remiss af denna motion till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 14 November 1865. J. Falck. rno 39. Af Doktor Petrelli: Om åtgärder till hämmande aj försäljning af ut ländska lottsedlar. Då 1 § af Kongl. Förordningen af den 21 Mars 1844 stadgar sålunda: Lotteri må ej af någon inrättas och öppnas för allmänheten; och vare icke heller tillåtet att, för egen eller annans räkning, utbjuda eller afyttra lotter till penningars eller annan lös eller fast egendoms bortlottande inom eller utom riket; och då Strafflagens 3 Kap. 3 § har denna lydelse: den som vid brotts utförande annan med råd eller dåd uppsåtligen hjelper, sä att gerning derigenom sker, straffes, som vore han sjelf gerningsman; 94 Motioner i Preste-S/ändet 1865.
Utskotten af de gjorde anmärkningarne nu sättes i den oförväntande nödvändighet, att bevisa, det de framställde grunderne icke äro utan sammanhang med en möjlig och förutsedd verkställighet, som dem béfästar, men ej försvagar; må de Respective Riks» Stånden på Utskottens räkning icke skrifva, om målet just härigenom blifver draget ur sitt sammanhang, och en vidlyftighet deråt gifven, som möjligen torde försvåra dess behandling till afgörande. Det hade, efter Utskottens tanka, varit en lämpligare ordning, att, derest, sedan granderne pröfvade och fastställde blifvit , uti Utskottens afgifvande Förslag till det reglementariska af deras tillämpning, funnits afvikelser eller sidane framställningar, som dem rubbat, du hänvisa Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden'. 439 till efterföljd och iakttagande af de till grund lagde besluten, än att i förhand uppträda med en motbevisning af hvad Utskotten ännu icke i detail framlagt. Nu emedlertid synes extractet af anmärk.1 bingarne inom Riks-Ståtulen påfordra Utskottens närmare förklaring i följande liufvudsakliga delar, nemligen: 1.0 Att Rörelse-Capitalet skulle blifva förminskadt mot hvad det var dr 1815. 2.0. Att allmänna Läne-rörelsen skulle blifva förminskad mot hvad den var 1815. 3.0. Att de föreslagne medlen till beredande af stadga dt Myntvärdet, vore antingen skadliga eld ler icke till ändamålet ledande, eller ofullkomlige, och 4.0. Vissa detail-iimnen; jemte erinringar vid. sjelfva framställningssättet, i afseende pä saknadordning eller fullständighet i ärendets behandling, I anledning af första anmarkningsämnet j förekommer alltså följande: Utskotten hafva, såsom en grund antagit' nödvändigheten att bibehålla Sedelmassan utan permanent förökning eller förminskning, samt att dervid tillika borde göras afseende på det rum bland couranta Myntet, Sorn Discont-papperen intagit. Varder sådant i verkställigheten också iakttagit? är alltså den fråga, som Utskotten nu gå att besvara.
Dessa svårigheter för andre resande kunna likaväl nu inträffa, om en eller flere private Familjer komma och upptaga alla de hästar, som hållet och reserven kunna prestera; hvadan förslaget i denna del icke synes mig innebära någonting, som uti verkställigheten är alldeles omöjeligt, emedan de hinder och olägenheter, som deraf möjligen kunna uppstå, mången gång till följe af enskildtes resor torde hafva uppstått, och framdeles äfven torde kunna uppstå. I det sednare fallet åter, har Utskottet hänvisat till Riksdagsbeslutet af 1642 och en Kongl, försäkran af 1649, samt P‘l" stått, alt dessa Lagar ännu icke äro upphäfde; hvarföre Utskottet icke trott, att nå - i58 Den 3o April e. m. got nytt stadgande behöfves, för att åt Kungsskjutsskyldigheten gifva laglighet. Att individer funnits, som sökt förmå Ridderskapet och Adelil, att i dessa stadganden finna en lag för Kungsskjutsen, såsom elen nu utgöres, bör icke hafva kunnat förundra mången; men desto mera oväntadt torde det hafva varit för en hvar, alt Utskottets pluralitet icke riktigare uppfattat sjelfva motionens, äfvensom de åberopade förordningarnes, anda och mening, än att den ansett desse sednare bevisa Jagligheten af den, på sätt hittils skedt, utgjorde Kungsskjutsen. Utskottet uppräknar vidare en mängd förordningar, hvilka alla bevisa, hvad ingen, mig vetterligen, velat bestrida, nemligen existerandet af Kungsskjuts, det vill säga rättighet för den Kongl. Familjen, att blifva fortskaffad på sina resor; men ingalunda den hittills öfliga Kungsskjutsens laglig-» bet. Vidare fortfar Utskottet.4 "Och enär ”nu härtill kommer, dels att, i fråga örn ”Kungsskjutsens uppbudande, tourén der”vid inom skjutshagen, ombytes stationernes ”bestämmande m. m. sådant allt likasom ”hittills synes böra bero på Konungens Befallningshafvande att reglera; emedan nå”gon allmän Författning så mycket mindre ”kan vidtagas, som detta allt måste rättas ”efter olika omständigheter och locala för”hållanden.
Rikets Ständer hade derföre, oberoende af nämnde system, öfvervägt hvilka jernvägsanläggningar under närmaste statsreglerings-period borde på allmän bekostnad bearbetas, saint dervid beslutat, att, förutom anslagen till vestra stambanan, anvisa för södra stambanans fortsättning ifrån Lund till norra ändan af Finja sjön, 4,365,000 Riksdaler samt för arbetena å södra Stambanans norra del frän Falköping till Jönköping 1.300.000 Riksdaler, förutom särskilda anslag till bangårdar och verkstäder. Äfven vid denna riksdag hade dock Rikets Ständer kommit i erfarenhet deraf, att frågan om banornas rätta läge, i brist af nödig kännedom om landets beskaffenhet, befunne sig i ett alltför outredt skick, i följd hvaraf Rikets Ständer anvisade ett särskildt anslag af 150,000 Riksdaler Riksmynt tor företagande af noggranna, icke blott tekniska och topografiska, utan äfven statistiska undersökningar; och blef äfven nu en särskild kommitté tillsatt, till hvars ordförande utnämndes Chefen för Statens jernvägsbyggnader, hvilken kommitté den 8 November 1859 algat sitt i flera hänseenden högst sakrika betänkande, hvilket till väsendtlig del legat till grund för det beslut Rikets Ständer vid sistlidne riksdag fattade i frågan om södra stambanans rigtning, och hvarigenom bansträckningen frän Finjasjön genom Laga-dalen till Jönköping utbyttes mot en östligare sträckning mot sjön Halen till Nässjö. Men äfven nu bibehöllos de oegentliga benämningarne af Södra stambanan för att dermed beteckna sträckningen från Malmö öfver Nässjö och Jönköping till Falköping samt af Östra stambanan för sträckningen från Cathrineholm öfver Norrköping, Linköping och Mjölby till Nässjö, i stället att förändra benämningarne så, att man med Södra eller Sydöstra banan betecknade sträckningen mellan Malmö Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 289. 535 och Cathrineholm, samt deremot betraktade sträckningen emellan Falköping öfver Jönköping till Nässjö såsom en sammanbindning sbana mellan Vestra och Södra (eller Sydöstra) stambanorna.
Att vidare tala för mitt förslag, skulle endast trötta Ståndet, som redan hört den saken så vidlyftigt afhandlad. Jag skall deremot tillåta mig att göra några anmärkntr vid Frih. Hamiltons. Det innebär att man skulle få välja af hvilket Stånd och inom hvilken valkrets som helst, med eli ord inom hela Riket. Följden deraf skulle naturligtvis blifva, att i den öfre kammaren möjligen funnos blott några få ledamöter, kanske ingen af ett stånd. Kanske blefve BondeSt. alldeles uteslutet derifrån. Detta skulle, efter min förmening, ej verka dertill att kammaren finge den större styrka man önskar. Tverlom skulle kammaren derigenom försvagas. Den andra olägenheten, som detta förhållande skulle medföra, vore dea, alt då slåndsfrågor förekomma; så vore del ena ståndet del andra underlägset, och om ståndsfrågorna, såsom vederbör, skulle komma att behandlas af det stånd särskildt, som de anginge; så betydde det visserligen icke mycket om något stånds medlemmar vore mindre tali ika vid den förberedande öfverläggningen; men då sjelfva afgörandet t. ex. af ståndens representationsrätt förekomme i den öfre kammaren och det ifrågavar. ståndets medlemmar vore antingen till antalet underlägsne eller, hvad värre vore, alldeles saknades; så öfverlemnar jag till eder, mine herrar! hurudan behandlingen skulle blifva, och i alla fall hvad förtroende hon skulle vinna. Frih. Hamiltons sätt att bilda den öfre kammaren åsyftar sålunda att på sitt vis införa de allmänna valen inom den öfre kammaren, när de blifvit uteslutna ur den yngre, och sedan icke blott R. o. Ad. utan äfven i andra Stånd förklarat sig för den bestämda stånds-fördelningen vid valen. Jag nödgas således afstyrka äfven detta Frih. Hamiltons förslag. Hr Aminoff, Joli. Fredr.: Det ämne, som nu är under öfverläggning, är, efter min tanke och säkerligen efter de fleste detta Hus tillhörande medlemmars omdöme, af den största vigt för framtiden. Att nu på förhand här besluta öfver Svenska folkets kommande öden och det så hastigt, som efter måhända ett par timmars öfverläggning, är åtminstone efter min öfvertygelse icke det rälta.
Valmännen böi a vid samma tillfälle, då Juslitice-Ombudsmannen nises, och på enahanda sätt, välja en man af de egenskaper, sorn hos denne Embetsman erfordras, för att honom efterträda, i fall han, innan nästföljande lagtima Riksdag, skulle med döden afgå. I händelse Justitias-Ombudsmannen, vid samma Riksdag, under hvilken han blifvit vald, afsäger sig det erhållna förtroendet, eller med döden afgår, skola Riksens Ständer i embetet genast insätta den man, som de till hans efterträdare utsett. Skulle Justitias-Ombudsmannens utsedde efterträdare, under påstående Riksdag, afsäga sig det erhållna förtroendet, eller i Justiliae-Ombudsmans-embetet insättas, eller med döden afgå, utväljes, på ofvan stadgade sätt, en annan behörig man i hans ställe. Constitutions-Utskottets Förslag till ny Riksdags-Ordning. 35 Inträffar något af dessa fall mellan Riksdagarna, skall Riksens Ständers rätt härutinnan genom deras Fullmäktige i Banken och Riksgälds-Contoret utöfvas. §• 9^* Å hvarje lagtima Riksdag skola likaledes Fyratio §. 64 JfrF. medlemmar af Riksförsamlingen, eller inom hvardera Ka§§. io3, io4- maren Fyra ledamöter af hvart Stånd, utväljas till en Nämnd, söm eger att döma, huruvida Högsta Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigliga kall bibehållas, eller om visse af dem, utan bevisligen begångna fel och brott, hvarom Regerings-Formens 102 § handlar, likväl kunde anses böra ifrån utöfningen af Konungens domsrätt skiljas. Denna Nämnd träder samma dag, den blifvit vald, tillsammans. I den ordning, 61 §. föreskrifver, rösta samtlige ledamöterne, man för man, med slutna sedlar, öfver den frågan: skall omröstning anställas till uteslutande af någon bland Högsta Domstolens ledamöter? Besvaras denna fråga enhälligt eller af de flesta rösterna med Nej, blifva Högsta Domstolens ledamöter bibehållne.
Bifölls. Bih. till R. St. N:o 06, i anledning af väckt motion derom, atl lagstadd dräng, som till båtsman antages, måtte genast komma i åtnjutande af lön och rättigheter såsom båtsman, samt om ersättning lill Amiralitets-krigsmans-kassan för de inkomster, hvaraf kassan derigenom skulle gå i mistning. Bifölls. N:o 9 7, i anledning af väckt motion om upphäfvande af de sladganden, enligt hvilka båtsman, sedan han i tjenst inträdt, förverkar sin lön till Amiralitetskrigsmans-kassan. N:o 99, i anledning af väckt motion, att sökande till musiklärareplals vid lägre Elementar-läroverk eller Organist-beställning skall förete betyg om examen inför Kongl. Musikaliska Akademien. Återremitterades. N:o 101, i anledning af väckt motion om upphäfvande af förbudet för gemenskapen att gifta sig utan vederbörande befäls samtycke. Afslogs. S. T). Vid föredragning af Konstltutions-Utskottets den 26 sistlidne Maj ocb den 6 dennes bordlagda Memorial N:o 24, dels med utlåtande om Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående ändring i Regerings-formens och Riksdagsordningens föreskrifter om Riks-styrelsens förande i vissa fall, och dels med ett särskildt upprättadt förslag till grundlags-ändringar i berörda hänseende, bief, på sätt Utskottet hemställt, Kongl. Maj:ts ofvannämnde nådiga Proposition afslagen; och förklarades det af Utskottet afgifna förslaget skola hvila lill grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D.
De 3:ne öfriga Stånden stannade i ett motsatt beslut,' och den underd. skrifvelsen till K. M. undertecknades af dåv:de Landtm, med reservation, hvarefter K. M. afslog Ständernas begäran. Vid påföljande Riksdag blef frågan ånyo bringad Den 25 April. ’ 3Si å bane; men, märkom det väl, i en annan form, nemi. under vilkor af fjerdingsmannens aflönande ur en gemensam kassa, till hvilken säterierna skulle bidraga, och under erkännande af R. o. Adrns rätt att härutinnan äga sitt veto vid beslutet. På detta, väsendtligen olika upställda förslag, gaf R. o. Ad. ett bifallande svar, och på detta sätt beslöt E. o. Ad. att säterierna skulle deltaga icke egentligen i krono-fjerdingsmansbestyret, men i dess aflönande, hvarvid jag icke heller för min del gjorde någon anmärkn. ; och sedan alla Stånden förenade sig om samma beslut, blef frågan af K. M. bifallen. Orsaken hvarföre R. o. Åd. första gången afslog frågan, var, att man icke ansåg lämpligt eller rättvist, att, genom deltagande i utgörandet af krono-fjerdingsmansbefattningen, värdet å säterierne skulle nedsättas till förmån för kronooch kronoskatte-jorden, och i det afseendet är förevtde fråga fullkomligt lika med den förra; hvarföre jag anhåller, att, med iakttagande af noggrann konseqvens, R. o. Ad. med afslag å de här gjorda framställningarne måtte bifalla Utskrns Betänk. Frih: Stael von Holstein: Min mening har aldrig varit att kronobrefbäringen skall öfverflyttas från ett till ett annat hemman, utan endast att kostnaden för utgörandet af detta besvär skall af allmänna medel bestridas. Hr Printzensköld: Den siste talarens yrkande är lika orättvist som hvarje annat, det der afser de brefbäringsskyldige hemmanens befrielse från detta besvär.
M. B. handlar, och således äfven, för de lindrigaste graderna deraf, står i strid med den mildare anda, som i senare tiders Brottmåls-lagstiftningar allmänneligen blifvit rådande, och serdeles i vår Criminal-Lag, samt det således måste medgifvas, att förändring i samma Lagrum påkallats; hafva Rikets Ständer, i anledning af serskild väckt motion, för sin del antagit ett förändradt förslag till lagbestämmelse i berörde afseende, innefattande, jemte dödsstraff för de svåraste förbrytelser af detta slag, tillika de gradationer af fängelse å fästning, som E. K. M:s Nådiga Proposition upptager, men med uteslutande af ärans förlust; och hafva R. St. i öfrigt ansett nämnde lagförslag böra bringas i öfverensstämmelse med Tryckfrihets-Förordningens 3 §. 4 mom., så att orden Konung utbytes emot orden Konungens Person eller gerningar. Expeditions-Ut skottets Förslag till und. SkriJ veise N-o 278. I anledning häraf få R. St. hos K K, M. nu i underd. anhålla, att 1 §. 5 Cap. M. B. måtte erhålla följande förändrade lydelse: ”livar som lasteligen talar eller skrifver något om Konungens Person eller gerningar, om Drottningen eller om den, som till Efterträdare på Thronen förklarad är, varde halshuggen, eller straffes med fängelse å fästning från två till tio år, allt efter brottet och omständigheterna dervid.” Hvilket allt Rikets Ständer få, till svar å É. K. M:s högslberörde Nådiga Proposition, härmed i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den i5 Januarii i835. Uppfäst och godkänd hos Ridd. och Adeln den ig Jan. 18’5.
S, D. Föredrogos ånyo och bifollos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens nedannämnde, den 2,1 och 29 sisth Maj på bordet lagda belänkanden: N:o 13, i anledning af väckt fråga om upphörande af s. k. jura pa tronatus; N:o 14, i anledning väkte frågor om ändring i sättet för kungörelsers publicerande i kyrkorna; och N:o 15, i anledning af väckt fråga om ändring i nu gällande stadgande rörande tiden, då damlucka skall vara öppnad. S. D. Yid förnyad föredragning af Expeditions-utskottets under ]NT:o 103 afgifna, den 31 sistlidne Maj och 2 dennes på bordet lagda Förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående skyldighet för egare eller innehafvare af säterier m. fl. slags hemman alt i fjerdingsmanna-bestyret deltaga samt om utfärdande af instruktion för fjerdings - Prot.-utdrag den 7 Juni 4848. 439 män, blef delta förslag, på grund af deremot gjorda anmärkningar, tili Expedition s-utskottet återremitterad t. S. D. Remitterades till Banko-utskottet herr Rosenblads, Bernhard, den 31 sisth Maj väckta och på hordet lagda motion, angående tillökning af riksbankens fond för belåning af publika papper. S. D. Föredrogos ånyo och lades till handlingarna Stats-ulskottets nedannämnde, den 3 dennes e. m. på bordet lagde memorial: N:o 185, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 131; N:o 186, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 153 och N:o 187, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 165.