Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
RODRIGO. Jaså ni talar i en sådan ton... Då skall jag snart er lära ta reson. THORVALDSEN. Men Axel lugna dig, var ej så het Du derigenom ådrar oss förtret... PEDERSEN. Var lugn du sjelf och låt mig tala slut! Det gör så godt en gång, få sjunga ut... Hör på du gamla bracka, som der står. Du är så visst af sjelfva fan ett hår, Som salig far min kristnad var till Peder... Du har ej minsta känsla utaf heder... På hjerta ä' du ock totalt renonce, Ja, känslolös och kall du är som bronze... När har du haft med oss förbarmande? Hvar dag du kommit hit in larmande För några fattiga Bajocchis skull! Din vedbod var i vintras öfverfull, Men skänkte du oss då en enda pinne, Fastän vi fröso bistert, vi, härinne... Och när vi ofta varit utan mat, Då har du gödt dig du vid fulla fat... Och se'n du fyllt din buk... då du gick hit, Predikade om vådan af kredit, Höll föreläsningar om sparsamhet, Om konsten att på ingenting bli fet Du tror dig hafva previlegium Att klifva på helt fräckt i våra rum Och oss behandla så der nonchalant Och kritisera hvad vi gjort... helt frankt. (Rodrigo står och fingrar på en eskiss. Pedersen slår honom på fingrarna med sin käpp.) Låt bli och klå på andras saker, nöt! RODRIGO. Aj! aj! men skäms ni ingenting,... ni bröt Min tumme utur led... (Ropar utåt.) Polis Man öfverfaller mig... hallåh! Sjunde scenen. DE FÖRRE. EN POLISTJENSTEMAN. EN POLISTJENSTEMAN (folk samlas i dörren). Hvem ropar så? RODRIGO. Jag blifvit förfördelad af de två Artisterna, som hyra i mitt hus. Den ene ville rymma helt burdus, Förrän han hade inbetalt sin hyra... Evas systrar EVAS SYSTRAR. INTERIEUR I EN AKT. Kongl.
Så länge D.D. E.E. sitta i Hans Råd, så är det mot dem allt missnöje måste lagligen riktas; och att genom offentliga, inför folket framhafda protocoller skydda sig och låta Konungen stå ensam, är att fullkomligt afvika från all constitutionel princip. Hvad är väl oformligare, än om Konungen framkommer till R. St. med ett förslag eller en skrifvelse, den hela Regeringen undandrager sig att försvara? H. Ex. har talat om de häfdvunna plägsederna, hvilka ställa Konungens rådgifvare i ett annat förhållande till Konungen här, än i andra constitutionella länder. Jag tror likväl, att gamla plägseder ej böra gälla mer än det sunda förnuftet, och att efter 26 år tiden är inne att aflägsna sig från slendrianen, för att åtminstone närma sig till sådana principer, hvarigenom man kan bibehålla vårt constitutionella samhällsskick. Ideen derför är, attingen fiendtlighet, nej, icke ens ett missnöje skall kunna finnas emellan Konungen och Representationen. Konungen är deröfver alltid upphöjd, och hans minislére står alltid såsom en medlare, en egid. Konungen är lagarnas högste upprätthållare; men då det är alldeles omöjligt, att han kan sjelf förstå och uträtta allt, heror detta hufvudsakligen på beskaffenheten af de embetsman, som omgifva honom. I stället för att i republiken, eller det mera inskränkta konungadömet, folkrepresentationen tillsätter dessa embetsraän eller denna regering, är sådant i den constitutionella monarkien öfverlemnadt åt Konungen, som, sjelf tillhörande intet parti och öfver allo interessen, bör kunna vara fullkomligt opartisk i sina val. Det är ur denna synpunkt Representationen har ett oeftergiflig! åliggande att fästa Konungens uppmärksamhet på de bristande egenskaperna hos hans rådgifvare, och det är således dem, som klandret mot regeringsåtgärderna ovilkorligen måste drabba.
Hr von Koch: Då meningarna synas vara delade om lämpligheten att i denna författn. göra ett sådant tillägg, som jag föreslagit, torde det bästa vara att välja den utväg, som den siste talaren antydt, eller att väcka särskild motion i ämnet. Då emedlertid saken ej är fullständigt utredd och jag, lika med Hr von Troil, anser det ganska äfventyrligt att utan något vidare sätta ned proc:n till {, så förenar jag mig med Gr. Mörner i begäran om återremiss. Hr von Troil har visserligen sagt, att en sådan skulle till föga tjena; men jag får påminna honom, att detta är en bevilltiings-fråga, der ett Stånds beslut är tillräckligt för att hindra frågans omedelbara afgörande. Hr Renströms förslag vill jag alls icke gå in på, emedan det skulle företrädesvis drabba de fattigare klasserna. Jag anhåller således om återremiss, ty saken är verkligen icke så utredd sora erfordras, för att man skall kunna fatta ett så vigtigt beslut. 500 Den 8 April f. m. Frih. Rappe: Om R. o. Ad. skulle bifalla Hr Renströms förslag, så uppstode derigenom en verklig skatteförhöjning, isynnerhet om man följde taxeringsvärdena. Det kan visserligen ej falla mig in att vilja på något sätt minska statens inkomster, väl vetande huru mycket de tagas i anspråk; men det kan dock i detta fall såsom i andra finnas undantag, och sådant torde kunna anses befogadt just vid kartering af bouppteckningar. Utom att de efterlefvande, vid en faders eller moders död, förlora ett dyrbart stöd, skola de dessutom såväl till staten som till presterskap och andra betala betydliga summor, och för mig synes det icke lämpligt att ytterljgare öka dessa afgälder. Jag skulle äfven tro att den J proc., som Utsk:t föreslagit, skall i det närmaste motsvara hvad staten hittills på denna väg haft i inkomst, och jag yrkar, till följe af hvad nu är anfördt, bifall till Utsk:ts förslag. Hr. Reutersvärd:
I afseende på hvad Herr Broms salunda föreslagit, har Lagutskottet hos sig Stadgat den öfvertygelse: att de af Herr Broms uppgifne AmbetsVerk desto mindre böra åläggas den föreslagne befattningen med enskilde Parters Besvärsoch Vadetalan, som de dermed förknippade göromål skulle för dessa Ämbetsverk medföra en sysselsättning, lika främmande för de - Lag Utskottets Betånkanäen« ras ogenteliga, redan vidt omfattande katr» sorn möjeligen ledande till oreda och osäkerhet uti frågor, vigtige för enskilde medborgares rått) för hvars bevakande vid behörige Ämbetsverk och Domstolar särskildt ombud i allt fall måste anlitas; och något Skål, verkande tili ändring af denna öfvertygelse, bar Lagutskottet ieke funnit uti anmärkte förhål landet med Enskifte®, Fylleri och Brännvitisförsäijningsiiväi, helst* hvad de förstnämnde beträffa, deras allmänna vigt skäligen påkallat förändrade former för behandlingen, och de sistnämnde åter blifvit ansedde att ega det nära inflytande på allmän ordning och sedlighet, att, i afseende på dem, en afvikelse från vanliga Rättegångsordningen likaledes funnits skälig och lämpeJig. K dessa skäl har Utskottet ansett sig böra tillstyrka afslag å i tråg av aranda motion; doek öfverlämnäs detta vördsammeligen till Riksens Högloflige Ständers vidare bedröfvande. Stockholm den. 13 Martil iSas - IS: o 17. Ankom <3. 25 Mars Memorial om arfvode för en C ancellist.
Dervid gjorde sig gällande den otvifvelaktig! riktiga och of erfarenheten bekräftade åsigten, att polismakten, i hela sitt omfång, borde till en för sitt ändamål samverkande myndighet koncentreras och att polispersonalen borde spridas öfver hela staden, ständigt utöfva bevakningen, vara för allmänheten lätt tillgänglig och med noggrannhet kontrolleras i sitt uppförande i och utom tjenslen. För sådant ändamål öfvertog polisen hela si väl dagsom nattbevakningen och indelades staden i vissa trakter, hvar och en med särskildt manskap och särskilde befälhafvare, hvilka sednare icke allenast sjelfva skulle utöfva 53 polisuppsikt, föra befälet öfver det under dem indelade manskap samt utgöra mellanlänkar emellan den högre polismyndigheten och det egentliga polismanskapet, utan äfven borde utgöra ständigt tillgänglige tjenstemän, lill hvilka den i trakten bosatte allmänheten kunde vända sig för erhållande af råd och upplysningar i förekommande fall, som polisen eller dermed gemenskap ägande ämnen rörde, äfvensom af skydd och handräckning, då deraf gjordes behof. Jemte det poliskammaren med dess embetsoch tjenstemän bibehölls oförändrad och de dittills i hufvudstaden varande stadsfiskalstjenster qvarstodo, bestämdes den nya polisoch nattbevaknings-korpsen att utgöras af: 10 Poliskommissarier, hvilka, hvar och en i sin trakt, skulle föra befälet öfver den der förlagda polisstyrka; 20 Polis-Ofverkonstaplar, 2 i hvarje trakt, som hade till åliggande att biträda Kommissarierna, särdeles vid kontrollen å den underordnade personalens tjenstgöring; 160 Poliskonstaplar, 16 i hvarje trakt, som skulle verkställa dagoch nattbevakningen; och 200 Extra Poliskonstaplar, 20 i hvarje trakt, till biträde vid naltbevakningen och till tjenstgöring på vaktkontoren.
Likväl har det blifvit nödigt, att för några Räkenskaper, sorn, efter hvad ofvanbemält är, först i derpå följande Augusti inkommit, ännu någon tid begagna en af de indragne Revisorerne uti 4:de Afdelningen, hvilket ock Kongl. Maj:t i Nåder bifallit. Vid Den g Mars. Vid sist hållna undersökning den 29 näst' förflutne Augusti är utredt och befunnet, att af ofvanberörde hela Krigs-Revisions-Arbete,' uppskattadt till 8 3tf månader. lista Afdelningen fullgjort dess tillkommande revision för - 214 m:dr 2 ;dra Afdelningen af dess revi sions-skyldighet 239! m:dr, medhunnit så mycket som svarar emot — 2361. — 3:dje Afdelningen fullgjort hvad densamma tillhört, nemligen - i94ä- —- samt ändteligen, att 4-tZe Afdelningen af dess tillkommande 183 § månaders arbete medhunnit revision för - 1742* — tillhopa 8191- — så att förlidne höst endast återstått, för 2:dra Afdelningen — 3* m:dr och 4:de Afdelningen 9 —. eller tillsammans iaf måna-; d,ers gransknings-arbete, som, efter hvad Depu-1 terade trott sig finna, sedermera blifvit fullgjordt, hvilket dock bör närmare utredas vid den halfårs undersökning, som nästa månad, i öfverens-; stämmelse med organisations-föreskrifterna, bör förrättas. Bland de flera ämnen, som under revisionen fästat Deputerades uppmärksamhet,' kan här Den 9 Mars. här icke förbigås den märkliga omständighet , att, sedan Krigs-Revisions Departementets g:drl Afdelning, som den 2a Januari 1813 fått till revision emottaga General-Krigs Comrnissäriatets för f. d.
Detsamma iakttage den, som sig till brännvinsbränning anmält, men innehafver flere brukbara brännvinsbrännings-redskap eller delar deraf, än han till begagnande uppgifvit. o Astundar någon att, i stället för den redskap, som ban innebar och är berättigad att bruka, fa begagna annan redskap, som han sig förskalfadt, vare della tillåtet, så vida hans uppgift till mantalsskrifning berättigar honom alt sådan redskap lå begagna, eller han bos Konungens Befallningshafvande dertill erhållit tillstånd; åliggande honom dock, innan han får begagna den sednare redskapen, att låta försegla eller under allmänt förvar ställa den redskap, som han förut innehaft, eller ock inför Magistraten eller kronobetjeningen styrka, att densamma blifvit till brännvinsbränning obrukbar gjord, eller till annan person öfverlåten, §. 26. Försegling skal! sålunda verkställas, att allenast pannor med fast bröst, hattar, lösa pannebröst och afkylningsredskap sättas ur stånd att nyttjas, så att egaren må kunna begagna de pannor, hvilka ej hafva fast bröst, till andra hushållsförnödenheter. De till ångornas afkylning begagnade pipor, vare från försegling fria. Om försegling å landet ege Konungens Befallningshafvande att antyda vederbörande kronobetjent eller andre af Konungens Befallningshafvande dertill förordnade välkände personer, hvilka det, i följd deraf, skall åligga att, ulan föregången anmälan af panne-egaren, med ledning af de till dem från vederbörande mantalsskrifvare insända förteckningar samt, i serskilda fall, Konungens Befallningshafvandes dem delgifne tillstånds-resolutioner, ofördröjligen, efter det brännvinsbrännings-rättigheten för någon eller någre panne-egare inom hvarje distrikt upphört, försegling af brännvins-redskap verkställa.
Jag har velat beklaga mig deröfver* att Ministrarne aldrig för Riksens Ständer fraine lägga några förslager till förbättring i landets ställning; det förra kunde jag icke kånna, då jag deremot af det sednare nu har en långlig erfarenhet. Herr Grefve Mörner har yttrat huru vår ställning år förmonligare ån andra länders, men sorn bevis har endast blifvit andragit, att inga nya olyckor och inga härjningar hafva öfvergått oss. Jag möter för närvarande denna mening, endast med framställningen af den omständigheten, att samhålls-utbildningen har skapat behofver i högre grad, ån den alstrat medel att tillfredsställa dem. Härutaf torde kunna håmtas anledningar att finna tillvarelsen af ett lidande, som år lika vårkeligt* som vöre det framkalladt, endast och allenast genom de tryckande skatterna, hvilkas minskande likväl under alla omständigheter blifva det enda hjelpemedlet för det öfverklagade lidandet. Hvad en annan Ledamot yttrat, att ' Carl XII:s tidehvarf och då varande rustningsbesvår, kunde anföra? såsom ett tjenligt och passande Den 6 Febrnarii. bevis emot den klagan, som nu föres öfver JVIilitairtungan, vet jag ej om det förtjenar något svar; då det knappast år tänkbart huru man kan tiil jemförelse ens vilja framkalla tider af sådan samhållsolycka, som det visst icke är tillåtit, att önska sig tillbaka, och hvars minnen vore vål om de till och med kunde utur Historien utplånas, ifall de ej behöfdes, att som varnande exempel upplysa efterkom, mande. Grefve Mörner har tyckts velat för fäkta , att Regeringen icke i någon man år vållande till den förlägenhet, som Öfverklagas: Jag vill ännu ytterligare härutinnan möta med det tillägg, i hvad jag förut yttrat, alt jag anser förlägenheten blifvit betydligen Ökad, genom bristande omtanka hos Ministären att i tid lugna den oro som så långe varit en följd af den för mera ån 2 och ett halft år sedan så tidigt annoncerade FinanceComittén.
Deras gemensamma beundran och saknad skulle föra dem närmare hvarandra och minnet af honom skulle blifva deras lösen i deras sträfvan. Och i den rigtning han utpekat skulle de vandra, gladt och ödmjukt utförande de planer han anförtrott dem. Hon slog boken i marken och brast i ett högt skratt. Det hela var så tokigt och verkligheten är så annorlunda.185 ”Jag hoppas att det icke skall dröja så länge innan Victoria skall kunna sätta upp sin Horatius på hyllan, helt lugnt och i sin goda rätt.” Ja, det skulle vara bra roligt om jag till dess kunde hålla mina studier hemliga för hela det manliga slägtet i min omgifning. Hvilken öfverraskning! Det skulle säkert glädja min lärare. Jag vill försöka. – Och det var ju bakvändt att hon alltid kände det som om han borde vara den bestämmande, sjelfva drifkraften i hvarje företag, att om hans vilja slappades allt skulle stå stilla. Borde ej hon som den äldre, den i lifvet mera erfarna, arbeta jemnare och klarare se målet, utan att, som han, stundom af ett infall lockas till afvikelser. Han hade ju sin ungdom att åberopa, men hon? ”Nu – ja nu skulle jag möta honom som en gammal vän, som ett vackert minne. – Lugnt, och dock med en viss vemodig glädje.” Barn borde vara en välsignelse, men äro för mig endast en skamfläck, en outplånlig erinran om vanära. Det hjelper mig hvarken med vigselring, kyrkobok eller de hedersbevisningar jag får emottaga som hans hustru ty allt detta kan aldrig öfverskyla blygselns brännande märke i mitt eget sinne. Belyst af min varma kärlek skall denna flickgestalt framstå, klart aftecknande sig mot den mörka bakgrunden af mitt eget öde.186 Hildegard sade i går att den skämtsamma stilen icke passar för mig och det blir någonting ”tjockt” dervid när jag försöker. Uttrycket var godt och förtjenar att noteras. ”Föreslå en skål så att de en gång få höra hur ett tal skall låta.” (Inb.)
H vad hnfvudsaken angår, så, enär Utskottets hår förut omnämnde Utlåtande blifvit bifallet af Preste-Ståndet den 29 samt af Borgareoch Bonde-Stånden den 22, allt uti sisth Augusti månad, hvadan ärendet, enligt y5 § Riksdags-Ordningen, år genom 5 Stånds beslut afgjordt, finner Utskottet någon vidare handläggning deraf icke kunna ega rum. Stockholm den 6 October i84o. Ank. till Exp. Utsi:, den 7 Oct., kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af väckte motioner, att dels åskillige Cassors behållningar, dels Stats-Verkets såkallade Reservfond mätte till RiksgäldsContoiret öfverflyttas. (I. A.) Uti en ifrån Borgare-Ståndet till Stats-Utskottet remitterad motion, har Herr Wedberg, A., föreslagit: 1 ;o att, med undantag af de Pensions-Cassor och andra fromma stiftelser •Iler uppfostringsoch sjukvårds-anstalter med flere dylika inrättningar anslagne fonder och tillgångar, alla genom allmänna bidrag uppkomne och under de adminstrativa Embetsverkens förvaltning ställde cassör må, inom bestämd tid, till Riksgålds-Contoiret öfverlemnas eller till bestridande af nu ifrågasatte och af Rikets Ständer godkände utgifter användas; 12 Slals-Utskoltets Utlåtande, IV.-o 353.
Reservation: af Herr Friherre Hermelin, David: »Uti Betänkandet N:o 8 hade Utskottet hemställt, att sedan de af Utskottet uppgjorda förslag till tulltaxan och underrättelser om hvad vid tarifens verkställighet borde iakttagas, blifvit af Rikets Ständer pröfvade, den af Rikets Ständer, med stöd af Reg er inys formens 57, 60 och 61 §§, beslutade tulltaxa jemte underrättelser måtte till Kongl. Majit i Underdånighet öfverlemnas, för att utfärda. s, de sednare såvidt de vunno Kongl. Majis nådiga stadfästelse. Denna Utskottets hemställan har bifallits af Presteoch Bonde-Stånden, men afslagits af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, hvarefter Utskottet i Memorial N:o 12 hos Stånden anmält att, enligt Utskottets åsigt, frågan om denna hemställan förfallit derigenom att två Stånd stadnat emot två. Men denna Utskottets åsigt har åter icke gillats af två Stånd, Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, hvilka till Utskottet återremitterat frågan. Det torde vid sådant förhållande vara skäl att något närmare undersöka huruvida frågan verkligen är af beskaffenhet att kunna förfalla, samt, i läll den befinnes icke vara sådan, huru för densammas bringande till lösning bör förfaras. Att tulltaxan med till densamma hörande underrättelser bör på något sätt af: Ständerna till Kongl. Maj:t öfverlemnas för att utfärdas, lära väl ej ens de, sorn påyrkat afslag å Utskottets första framställning, bestrida, och det lärer väl till följd häraf böra tillses att icke något beslut kommer till stånd, hvarigenom ett sådant öfverlemnande omöjliggöres. Om man nu förutsätter att Presteoch Bonde-Stånden äfven hade, i likhet med Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, afslagit Utskottets framställning, utan att sätta något annat i stället, hvad hade då Rikets Ständer beslutat?
Propos:n npgifne summa af R:dr 700,000, såvida icke R. St. vid innevarande Riksdag bevilja någon väsendtlig nedsättning i Charta-Sigillata-afgiflerna, helst dessa afgifters årliga belopp fortfarande stigit, sedan de nya kontrollerna böijade att tillämpas. Beräkningen af Charla-Sigillata-medlen för hvartdera af de år, hvarunder denna Riksdags statsreglering Olifver gällande, torde alltså kunna höjas till R:dr 750,000 eller med R:dr 40,000.1 liränviiisbränneri-medlenärobland de förstatsbehofvens fyllande beräknade extra ordinarie inkomster uptagne till R:dr 800,000; men derjemte hafva, i samma K. Propos., dessa medel under ifrågavarrde statsreglcringsperiod beräknats lemna en ytterligare, för vissa upgifna föremål afsedd, tillgång af R:dr 3,048,000, hvaraf för väganläggningar och vägförbättringar samt utdikningsoch andra vattenaftappningsarbeten skulle användas tillsammans R:dr 450,000. Men då, i afseende å statsbidragen för dessa arbeten, samma vilkor och föreskrifter skulle tillämpas, som hittills varit stadgade för enahanda bidrag och häraf måste följa, att desamma böra af Riksg-.skont. till vederbörtde utbetalas, så synes det leda till största reda och minsta omgång, om alla dylika utbetalningar få verkställas, af de i Riksg:skont. befintlige eller dit ingående allmänna medel. Likaså synes de föreslagna och lill ett belopp af R:dr 120,000 beräknade lånen för inrättande af rior eller andra ändamålsenliga sädestorkningsanstalter, böra utaf samma medel utgå i öfverensstämmelse med den under sednare tider antagna och tillämpade grundsats, att Riksg:skont. men icke Slatskont. bör befatta sig med utgifvandet af de för byggnadsoch andre arbetsföretag beviljade låneunderstöd.
Stats-rSecreteraren uppläste i Underdånighet till justering det af honom enligt; Kongl. Majus vidtagne nådiga Belaut författade förslag till Kongl. Majds Nådige Skrifvelse till Riksens Ständer, rörande den i följd af Riksens Ständers underdåniga begäran skedde uns dersökning om Kronans förpantade Hemman oclä, Lägenheter i Riket. Kpngl, Mapt behagade, i anledning af Stats-, Rådets nu närvarande Ledamöters underdåniga tillstyrkande, detta förslag i Nåder gilla.; och skulle Nådig skrifvelse i likhet dermed på yan-j ligt sätt till Riks-Siånden expedieras. Ex Protocollo. J, B. Berndes. Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, rörande den, i följd af 170 Betänk, om Kronans förpant. Hem. o. Lägenh. Rikets Ständers under dunig a begäran skedde undersökning om Kronans förpantade Hemman och Lägenheter i Ri~ ket. Gifven Stockholms Slott den 18 Jan. 1823. T ill följe af de särskilda Nådiga befallningar som Kongl. JSIaj:t i anledning af Rikets Ständers vid 1809 och 1810 årens Riksdag gjorde underdåniga anhållan, i Nåder rneddelt Dess och Rikets Kammar-CoIIegium, för vinnande af den af Rikets Ständer äskade, fullständiga underrättelse om förhållandet med alla sådana förpantade Kronogods och .Lägenheter i. Riket, till hvilkas återlösande Kronan kunde vara berättigad, har Kamin ar-Collegium tid efter annan, och sist under d. 14 Dec.. 1818 till Kongl. Majit inkommit med underdåniga berättelser om förloppet af de i detta ämne anstälde särskilda undersökningar, hvilka med Collegii i anledning deraf meddeldte underdåniga utlåtande; Och Kongl. Majit går nu, att, i följd af Rikets Ständers tillika gjorda underd. begäran, i ett sammanhang meddela Rikets Ständer resultatet häraf.
D e t är lätt att förstå ' att den andliga frändskap, som fanns mellan värdfolket o c h sådana gäster som de ofvannämnde, skulle å ömse håll kvarlemna ett varaktigt minne. R e d a n år 1871 upplöstes genom doktor R u n - stens d ö d det sällsynt lyckliga äktenskapet. Doktorinnan Runsten flyttade då till Södertelge, där hon uppslog sitt hem, men under de sista åren har hon för det mesta turvis vistats hos någon af sina fem gifta döttrar. Hennes literära o c h musikaliska intressen bibehöllos oförminskade till det sista. Till och m e d af den moderna literaturen tog hon ibland del, men den väckte ofta hennes ogillande, och hon återvände då till sin Funeke eller — bäst af allt — till dessa skriftens heliga böcker, hvilka i alla tider varit för henne » ett dagligt g ä s t a b u d ». Öfver hela hennes personlighet o c h uppfattning af lifvet hvilade något af detta barnsligt omedvetna, som är karaktäriserande för konstnäränaturer. H o n såg icke männiksor och förhållanden sådana de voro, utan sådana de tedde sig för hennes rena, välvilliga sinne. Man hörde henne också aldrig fälla ett ondt ord om någon; hade ett fel begåtts, förstod hon alltid att leta ut en ursäkt därför. En viss osäkerhet i o m d ö m e t b l e f naturligtvis följden af denna ideella riktning, o c h många af dem som ej förstå konsten att låta personlighetens totalbild förklara de enstaka dragen, uppfattade henne icke. Bland hennes döttrar — alla, som sagdt, rikt begåfvade i musikaliskt afseende — är en den för sina barnberättelser kända o c h uppburna författarinnan Laura Fitinghojf, som i » E n liten bild frän fjällen » friskt o c h lifligt skildrat sitt barndomshem i Norrland. Äfven en annan dotter, fru Bråkenhielm, har försökt sig på skriftställen. F ö r Iduns läsarinnor torde särskildt den förstnämnda vara väl bekant. D e n 16 november förlidet år afsomnade Ottilia Runsten, vårdad af sina döttrar, hvilka ända in i det sista mottogo väckande intryck af hennes högsinta o c h dock så kristligt ödmjuka ande.