Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får derföre till deras pröfning underställa, om de icke skulle vilja förena sig med Hr Ribhing ocb medgifva att hans förslag må blifva contrapropos. Då kunde vi slippa med den här voteringen, och 6-i8 Den 2/j Fehr u a r i e. m. hans förslag är verkligen det, som är närmast lika ty deri är hiöl t fråga om en respit af fjorton dagar. Hr von Hohenhausen: Med afseende på Hr Rib bings förslag om utsättande al fjorton dagar, så medger jag alt det är närmast del jag hade äran föreslå, nemi., att alldeles icke någon lag skulle utsättas, utan samma skyldigheter, som för vexel äga rum, blifva gSllande. Alltså förenar jag mig förr med hans än med någon af de öfriges förslag. Detta rör nemi. den första delen af denna §, men Sedan kommer i sak en annan, deri jag önskat, för alt tvinga lottägarne att välja en god direction, nemi. att jemte dilectionens ledamöter måtte införas ”lottägare”, hvilket jag anser ganska väsendtligt och icke kan frångå. Hvad åter tidens utsättande lill fjorton dagar beträffar, så, om afla andra skulle vilja derom sig förena, skall jag visserligen ieke ensam i detta afseende göra hinder. Hr Aminoff: Som jag har anledning att tro det äf ven Hr Rosenblad nu som bäst författar en contra-propos., »å afslår jag. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Äfven jag tillstyr ker, på samma sätt som Hr Lefren, att R. o. Ad:s ledamöter, som hafva varit i det närmaste af samma tanke, måtte förena sig om Jdr Ribbings förslag, hvilket jag tror vara det som lättast kunde tillfredsställa allas önskningar, och som, på sätt nyss anmärkt blifvit, är det, hvilket mest närmar sig till Utskrns framställning. Derföre tror jag äfven riktigast vara, om det i ordningen komme först under pröfning. Hr Rosenblad:
Denna sista har fröken G. gifvit allt möjligt understöd, som kompositionen också väl kunde beböfva, med sin känsliga sang, sin blomstrande koloratur och — främst sin stämmas silfver-klingande välljud. Med anledning af hr Ödmam uppträdande i denna opera tillåta vi oss några anmärkningar. Vi ha i en föregående årgång af denna tidskrift yttrat, » att hr Ödman tyckes nu vilja omdana sin röst till hjelte-tenor ». Detta ha många klandrat såsom ett förblandande af tvenne brancher. Vi kunna icke se saken på detta sitt. Teatern behöfver en frisk och välljudande hjeltetenor. Hr Ödman har velat ersätta denna brist och dermed lyckat “ rätt bra som t ex. i Lohengrin. Men teatern har icke råd att. undvara hr O. i hans gamla lyriska partier och vågad&lt; ‘ ej heller åt någon annan uppdraga det nya lyriska tenor-partiet i Massés opera. Hr Ö. fick äfven detta. Men nu ville olyckan, att hr O. till denna lyriska opera medförde den stora operans starka pointerade sångsätt och detta var ej förmånligt för operan. Något har väl hr O. modererat detta efter de första representationerna, men mera återstår att mildra och afrunda för att komma in i det flytande sångbara manéret. Då vi i förra opera-revyn komplimente-rade » den flytande jemnheten och afrundningen » i hr Odmans musikaliska prestationer, tänkte vi uteslutande på tonbildningen och register-egaliseringen, men ej på sjelfva föredraget, som vi strax skola söka visa. När man eger ett så charmerande mezza di voce som vår för närvarande främste tenorsångare, så bör det ju vara angenämt nog att lvsa också dermed, låt vara att klangen och volymen är aldrig så dugtig. Hr 0: s artikulation är erkännansvärdt tydlig, men går till öfverdrift, då den rent af skanderar orden som en nybörjare i latinsk poesi. T. ex. i » Romeos » tredje duett, der frasen » Det näktergalen är som uti häcken slår de kärliga slag » bör framföras mjukt och bundet med öfvertygande ömhet och ej för mycken passion på detta ställe.
Kommer så om aftonen en sådan qvinnas make till sitt hem, då hör han intet annat än jemmer och klagan, och man kan ej döma honom för strängt, om han på schweitzeriet söker förströelse från eländet i hemmet. Öfven er derför, kära systrar, i tålamod och sjelfbeherskning, lägg tygel på edra nerver, ty de låta sig tyglas och tämjas. Edra lidanden skola då bli lättare att bära och eder sjuksäng till välsignelse för er oeh ert hus! En sjuk. (Ett ä p r o p o s.) § a, mina nådiga damer, nu står julen snart åter för dörren med thy åtföljande julkl appsfabrieeran de. Julklappar! Hvilken trolsk magt ligger ej uti detta ord! Huru många glada och sorgliga minnen uppväckas ej härigenom! Jag hoppas dock, mina nådiga damer, att hos eder de glada minnena både förr innehaft oeh ständigt skola intaga den mest framstående platsen. En menniskas uppfinningsförmåga och händighet bli väl aldrig så mycket tagna i anspråk som under denna brådskande tid. Ja, brådskande tid — ty det är ju ingen rigtig julstämning, om man ej känner sig bafva rysligt mycket att iordningställa och afsluta, så att man få dagar före den vigtiga aftonen i all tysthet måste medgifva inför sig sjelf oeh möjligen äfven åtta å tio af sina alra intimaste väninnor, att man ej har ens den aflägsnaste aning om, huru man skulle kunna hinna med allting. Med förtviflans mod tager man åter fatt i arbetet, sitter uppe om nätterna, dricker svart kaffe och måhända äfven — men detta alldeles oss emellan, mina damer — röker en mild, parfymerad cigarett, för att hålla sig vaken. Resultatet blir ofta glänsande! Angående en sak ville jag oändligt gerna söka att fä upplysning, huruledes nämligen det egentligen kan komma sig, att de julklappar, som ej hinna blifva färdiga utan bortskänkas med påskriften: » slutas under julen », i regel sällan nå till en fullbordan? I sanning ett beaktansvärdt fenomen! Att förfärdiga julpresenter nu för tiden fordrar lyckligtvis mindre tid än uti forna dagar.
Frölich att, 0111 han så behagar, såsom sina egna antaga de förolämpande uttryck mot icke blott några Ståndets ledamöter, utan emot det hela, emot sjelfva Ståudet, sorn finnas intagna i Hr Ribbings anförande. Gr. Frölich: Jag inser alltför väl, att Hr Landtm, endast af sin känsla af nödvändigheten att låta hvar och en få ordet tillåter denna discqssion att fortfara och för Öfrigt har samma obehag af densamma, sorn en värd ledamot, Frih. Sprengtporten, nyss yttrat. Jar har nu ånyo begärt ordet, egentligen blott för att söka ådagalägga, att dit jcke varit med fog, som en ledamot, Hr Bråkenhjelm, velat söka förhindra reservationens afsändande, på grund af dess beskaffenhet eller dess felande beskaffenhet j sak. Ett sådant omdöme om reservationen är likaså olämpligt pcb likaså litet af grundlagen tillåtet, som det Frih. Boye nyss förut om densamma yttrat. Jag ber för resten R. o. Ad. erinra sig, att jag alldeles icke yttrat mig om hyad sorn innehålles i Hr Ribbings anförande, af det såsom jag lior ganskq goda skälet, alt jag verkligen icke hört ett enda ord deraf, D c u 13 Augusti. emedan det talades starkt på bänken bredvid mig, då yttrandet afgafs, hvarföre det också ej kan vara annat än den riktiga eller oriktiga uppfattning, jag vet ej livilketdera, som Hr Bråkenhjelm nyss framställde, som för närvar, sväfvur för min fantasi om hvad det kan innehålla. För öfrigt skulle jag tro, alt det får blifva dervid, alt Hr Ribbings anförande, rätt eller orätt, nu, om han så vill, måste lå gå, och ali, på sätt Frih. Cederström på sätt och vis hotat, det må slå honom öppet att, ifall lian, efter att hafva fått läsa anförandet, dertill anser sig befogad, yrka tillämpning af 5o J;n Riksd.Ordn.; men intilldess
21188) [341] och sedan i sex år undervisat barn i vanliga skolämnen, språk och musik, En bildad, anspråhslös flicka, önskar till hösten plats som lärarinna ej för ung, med godt lynne, kunnig i någon bättre familj. Undervisar äfatt på egen hand sköta åtm. enklare ven i knyppling o. glasetsning. Vackra matlagning, samt villig att med husbetyg o. rekommendationer kunna fö- modern dela vården om två små barn retes. Svar torde godhetsfullt adresoch f. ö. biträda med sömnad o. a. seras till » L. W. », Frinnaryd. [339] inom hus förek. göromål, kan till hö- sten få plats. Vana eller åtm. håg att Ett bättre, 25-årigt fruntimsköta barn fordras. Sök. kan påräkna mer önskar pl. till hösten. Den sö åtm. en mån. ledighet på somm., vänl. kände, som i fiere år förestått ett större Innehållsförteckning \ bemöt, samt att anses som medl. af fam. hushåll, kan sköta alla inom ett hus Emelie Flygare-Carlén (med träsnitt af henUppg. om ålder, pret. (helst äfven foföref. göromål. H o n har dessutom genes porträttbyst, utförd af Augustinus Wallenberg), af Birger SchÖldslrÖm. — Främmande togr.) till D o c. J. A. Lundell, Upsala. nomgått särskilda kurser i konstväfnad, toner, tolkade af F. Ebg: 1. KärlekspreDen, som ej motsvarar ofvanst. fordr., finare handarbeten och linnesömnad dikan, af Rtiekert; 2. Minne, af Weitbrevht; göre sig ej besvär. [338] och skulle således äfven kunna åtaga 3. Lifvets perla, af Dorer-Egloff. — Ett underbart land. Fragment ur en otryckt reseskildring, skänkt åt Ave. — Floras barn. I I I; Pensée; från italienskan af Gudrun. — Panoptikon; af Socevola.
Vid underdånig föredragning a! detta ärende har Kongl. Majit, enär Bågenholm icke innehade tjenst på ordinarie stat, ulan regementsläkare-beställningen vid Konungens f. d. Eget värfvade regemente redan för lång tid tillbaka blifvit indragen, samt de öfriga begge béfatlningarne eller bataljonsläkare-sysslan vid Wendes artilleri-regemente och läkareljensten vid fästningsfängelset i Landskrona blott efter förordnande af honom bestridas, funnit honom väl icke vara berättigad till pension å allmänna indragnings-stalen; men som emellertid, enligt hvad Sundhets-kollegium äfven anfört, Öfverfältläkare!1. Bågcnholms frånträdande af Regementsläkare-tjenslen vid Konungens f. d. Eget värfvade regemente varit föranledt, icke af egen ansökning om afsked från densamma, utan af Regementets indragning, samt, derest detta icke skett, han sannolikt fortfarande qvarstått vid regementsläkare-beställningen och under sådant förhållande kommit i åtnjutande af den löneförbättring, som tid efter annan desse tjenstemän beviljats, samt följaktligen, efter erhållet afsked, jemväl fått tillträda den pension, motsvarande regementsläkare-lönen, 2,000 R:dr, som, efter afdrag likväl af belöpande pension från Arméens pensionskassa, Regementsläkare för närvarande ega åtnjuta; alltså och då icke heller vore med billighet öfverensstämmande, att han, vid den af honom uppnådda höga ålder och efter att hafva under en lid af omkring 45 år Ijent det allmänna, skulle, när han nu för sjuklighet nödsakas lemna sina befattningar, ålnöjas med den för hans och hans familjs bergning uppenbart otillräckliga pensionen från Arméens pensionskassa; har Kongl. Slaj:t föreslagit, att Öfverfältläkare!), Doktor Fredrik Bågenholm, med frånträdande af regementsläkare-lönen vid Konungens f. d.
Det - Den 3o Januari f. m. 4,3 Della förhållande oaktadt, kan jag icke afhålla mig att begagna den rättighet, som medlemmar af Svenska folket oell af lagstiftningen från urminnes tider ägt, alt efler egel förstånd och egel begrepp bedomina frågor, som röra de lagar, hvilka skola eflei lefvas; och jag får då förklara, alt jag för min del icke kan finna huru ett stadgande kan vinna tillämpning, sorn på den tiden det utgafs icke tillkommit i öfverensstämmelse med den form, sorn då gällande lag och grundlag stadgade; och som just i sjelfva sältet för dess tillkomst och expedierande, — ty brefvet utkom genom Civilexpeditionen Utan Kontlngs och Ständers godkännande, — tydligen tillkännagaf, att det icke var annat än en enskild instrilction från Konungen till dess ombud, huru de skulle sig förhålla uti dylika frågor, som kunde anses mern enskildt röra Konungens person. Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten pu den ofantliga skilnaden, som finnes emellati att yttra eli förfluget ord i tal eller skiifl, såsom t. ex, uti bref, hvilket icke är egnadt åt olFmi lighelen, oell det lasteliga yttrande, som med berådt mod i tryck lemnäs åt hela den läsande allmänheten. Att 1,77 åis K. bref icke var annat än ett uttryck af en välvillig och högsint afsigt hos den monark, som då regerade Sverige, att icke förflugna ord i tal eller skrift måtte af ett olämpligt tjenstenit hos åklagaremakten blifva föremål för åtal vid domstolarna, torde den som läst brefvet lätteligen finna; och att tillämpa detta bref äfven på de förbrytelser, som begås i tryck, vore detsamma som att med hvarandra jemföra de personer, som begå detta bio11 i tryck och de som vanligen begå detsamma i tal; men icke kan man jemföra lasteliga uttryck af landsstrykaren, som öfverlasta! sig på en krog, med hvad sorn säges af publicisten uti skrifter, som gå till hela allmänheten. Jemförelse!] är lika omöjlig emellan handlingen, som emel fan personerna.
St:rs sida till beredande af ändring och utsträckning i nu gällande allmänna stadganden rörande militiae-boställens utarrenderande. N:o 74- Utlåtande, i anledning af väckt fråga om försäljande till Skatte af Indelningarne vid 4oo Stats-Utskottets AdelsfalmeRegementet i dea mån nuvarande Innehafvare afgå. (I.-A.) Hos Hederv. BondeStåndet liar Riksdagsfullmäktigen Wils Håkansson från Kronobergs Län, under åberopande af den utaf erfarenheten bestyrkta grundsats, att utarrenderade lägenheter vanligen betinnas i vida sämre skick än de sora under egande rätt innebafvas, hemställt att, om äfven militia! boitällens öfverlåtande under sistnämnde vilkor icke i allmänhet läte sig göra, en sådan hushållning dock måtte vidtagas med de boställen, hvilka i mohn af Officerarnes vid f. d. AdelsfahneRegementet afgång, blifva ledige att till Kronan indragas. I anledning af härå erhållen remiss får Utskottet upplysa att, enligt R. Sttrs vid 1812 års Riksdag fattade beslut, alla derefter ledigblefne Adelsfahnelndelningar ingått och fortfarande ingå till disposition af Directionen öfver Invalidlnrättningen för bestridandet af de med samma Inrättnings föremål förenade kostnader; och då sålunda de Adelsfahnelndelningar, hvilka till indragning återstå, icke äro att påräkna för StatsVerkets allmänna behof samt de före år 1812indragne, lika med öfriga StatsVerket behållne lägenheter blifvit utarrenderade samt för sin afkastning äro upptagne under den bland StatsVerkets inkomster förekommande Titel: Arrendemedelanser Utskottet sig, i afseende på sådane indragne Adelsfahnelndelningar, icke kunna tillstyrka något serskildt undantag från de röran - i Betänkanden, N:is 7 4 °ch 75. 4oi rörande Kongsgårdars och andra Kronolägenheters förvaltningssätt gällande allmänna grander.
Hon bekände, att hon erfor en nästan okuflig lust att för alltid stanna der hon var, att här söka sig en verkningskrets, som på något sätt, om också i aldrig så ringa mån, kunde gagna denna stad. De sista oväntade nyheterna kunde endast ytterligare öka hennes längtan i den rigtningen, ty de ådagalade bättre än något annat hur mycket som här behöfde förbättras, förmildras och räddas. Hennes röst blef allt mer upprörd och plötsligen tystnade hon, förvånad öfver sig sjelf, undrande om den lågande kärleksförklaring som hon med en sådan ungdomlig hänryckning gjorde denna stad, ej skulle uppfattas som en lika lågande kärleksförklaring till en af denna stads för tillfället mest framskjutna personligheter. Hon hade icke märkt, att Harven rest sig och stannat tätt bakom henne vid fönstret. Han lade sin hand på hennes axel vänligt, faderligt, halft tankfull, halft förläget. – Mitt kära barn. Du säger, att du skulle vilja skaffa dig en verkningskrets här nere. Ja ... nåja. Vet du, jag har länge lagt märke till något, som jag icke kommit mig för att tala med dig om. Jag har också tänkt, ser du, att det var något som borde ordna sig af sig sjelft min mellankomst förutan – att det var något som jag icke hade att göra med. Han teg en stund, brydd och oviss om hvilka ord han skulle välja. Sedan han haltat tillbaka till sin stol och satt sig med kryckan på tvären i sitt knä, fortsatte han i litet generad och besvärad ton: – Jag tror Blumenbach är rädd, att du tycker illa om honom. Du retas alltid med honom och det smärtar honom visst mer än du anar. Jag har tyckt mig märka det på några yttranden, som han fällt till mig som hastigast. Han är i alla fall en ung man, som bättre än någon skall förstå och förmå att skapa sin framtid. Hans läkarekunskaper förefalla – oss emellan sagdt – icke värda många piaster. Men stor sak i det. Han hör till dem som äro lyckans gullgossar och som det går väl i allt hvad de taga sig för. Derför botar han också alla möjliga slags sjuka, de må nu ha febern eller vatten i hjernan. Han ger dem litet fräspulver och sen krya de till sig.
D. Angående af Banco-Fullmäktige vacht fråga om vissa afdrag från Veocel-Banco-Skuldeiij och om ordningen för de till Silfverköp anvisade f onders användande. Sedan Banco-Fullraägtige tid efter annan verkställt de Silfver - upphandlingar som uti nästföregående punkt äro omförmälde, och, vid deras, korrt före Revisorernes sammanträdande, efter sednast kände ziffer-förhållanden anställde beräkning å ena sidan, af de Fonder, som ytterligare voro att använda lill Reela Fondens förstärkande, och, å den andra, af den Summa i Silfver, som vidare beliöfde anskaffas, funnit att, med iakttagande af dittills följde beräknings-grunder i calculen öfver Sedelstockens belopp , och efter det pris af i5o skill. Banco som hvarje Silfver-Specie-Riksdaler vid då varande Texel-Cours kunde antagas komma att kosta, de af Rikets Ständer anvisade Fonder ej blefvo tillräcklige, ulan att i nämnde fond företedde sig en brist af något öfver 418,000 R:dr Banco, hafva Fullmägtige, uti deras berättelse till Revisorerne, framställt och ådagalagt detta befunna förhållande, med förmälan, att genom denna af Rikets Ständer ej föresedda omständighet, och då Rikets Ständer uti ingressen till Banco-Reglementet (pag. 4) förklarat att, på de af Rikets Ständer utsedde Fullmägtiges erfarna rådighet, försigtiga omtanka och kraftfulla nit, vid föreskrifternes tillämpning, stödjer sig tillförsigten att de välgörande påföljder, som med de vidtagne Författningarne varit åsyftade, skola i verkligheten ernås, samt af möjligen mötande svårigheter och tillfälliga oförsedde hinder, ej hämmas eller omintetgöras, Banco-Fullmägtige funnit sig uppmanade tillse, huruvida icke, genom en eller annan ytterligare afräkning på Sedelstockens sammanlagda summa, härledd från likartade grunder med dem hvarpå Rikets Ständers i detta afseende gifna uttryckliga föreskrifter sig stödja, densamma kunde blifva åtminstone såvida nedsatt, att en dertill svarande
N:o 45. 83 Stuteri, om anslag lill upprättande al ett sådant i Jemtlands län för uppdragande af arbetshästar. Motion N:o 304. Stats-Utsk. Utlåt. Stångån, angående dess kanalisering. Se Kinda båtled. Städer, om ny klassifikation af rikets, samt anställande af sådan hvart tionde år enligt vissa föreslagna grunder. Motion N:o 374. Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utsk. Betänk N:o 47. Stämning, om ändring i åtskilliga lagens rum i fråga om sättet för dess delgifvande. Motion N:o 321. Stämpelpappersafgiff, om nedsättning till hälften af dess nuvarande belopp vid bouppteckning. Se Bouppteckning. Stämpladt papper, om upphäfvande af föreskrifterna rörande handlingars beläggande dermed. Motion N:o 113. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 7 och Utlåt. N:o 11 samt Mern. N:is 15 och 20. B. St. underdån. Skrifv. Stämpling af varor, inom riket tillverkade, om dess upphörande. Motion N:o 528. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Stängsel vid allmänna vägar, om byamäns skyldighet att efter hemmantal deri deltaga. Motion N:o 28. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. Stängselförordllillgen, om förklaring af 12 § och ändring i 14 § af gällande Stängselförordning. Motion N:o 513. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Stängselskyldighet, om rättighet för landstingen att utan hinder af Kongl, förordningen den 21 December 1857 besluta ändringar i stängselskyldigheten. Motion N:is 202 och 303. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 4. om ändring i Kongl, förordningen den 21 December 1857, att stäng selskyldighet må utgöras efter hemmantalet.
Handels-ordningen stadgas, att handelsrättighet skall vara förverkad, då innebafvaren af sådan rättighet icke på tre års tid sina utskylder till Kronan och staden utgjort, samt att han, under den tid sådant underlåtes, icke är berättigad att, utom idkande af handelsrörelsen, borgerliga rättigheter, tillgodonjuta; och 17 § 2 mom. i Fabriksoch Handtverks-ordningen innehåller, att fabriksidkare eller handtverkare, som icke förmår sina utskylder till Kronan och staden utgöra, ej eger rätt att rörelsen fortsätta, så länge denna oförmåga fortfar. Dessa stadganden i afseende å behörigheten till näringsrättighet förmenar Utskottet icke vara vidare erforderliga, enär dea näringsidkare, hos hvilken kronooch andra honom åliggande utskylder ej kunna uttagas, i allt fall synes sakna möjlighet att rörelsen fortsätta, samt, enligt nu gällande kommunal-författningar, den, som häftar för oguldne utskylder, icke är berättigad att deltaga i öfverläggningar och beslut rörande kommunens angelägenheter. De bestämmelser, förslaget innehåller, mäste, enligt Utskottets förmenande, göra öfverflödiga nu gällande stadganden angående så väl gerningsmän som dem, hvilka ega att såsom försörjningsmedel till afsalu åstadkomma tillverkningar. Genom borttagande af föreskriften om rättighet för socken å landet att å kommunalstämma antaga gerningsmän, kan så mycket mindre någon inskränkning anses tillkommen, som de med desse jemförlige näringsidkare enligt Utskottets förslag äro, derest de ej utöfva näringen med andra biträden än hemmavarande barn, befriade från skyldigheten att göra anmälan; och i annat fall endast Allmänna Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande N:o tilt 13 åro förpligtade att uttaga Konungens Befallningshafvandes tillståndsbevis, hvilken föreskrift handtverkare, som är i tillfälle att drifva sin rörelse i större utsträckning, ej lärer finna betungande. Det större besvär, som kan anses orsakadt genom skyldighet till anmälan hos Konungens Befallningshafvande i stället för kommunal-nämnden, kan dessutom anses fullt ersatt genom borttagande af nu stadgade inskränkning för gerningsmäns arbetsfrihet inom den ort, för hvilken de blifvit antagne.
3 K a p. Om Vexels godkännande. ro f. Hvar, som vexel om händer fått, att derå söka godkännande, vare, om han en sådan förrättning sig påtagit, skyldig att, så fort ske kan, uppvisa vexeln för honom, på hvilken den är dragen, samt äska hans uttryckliga förklarande, om han den godkänna vill eller ej; försummas det, och förefaller emedlertid något till dess förfång, som vexeln öfver sändt,. vare den försumlige skyldig gifva skadestånd. 11 §• År vexel ställd att betalas å viss tid efter uppvisandet, dä bör densamma till godkännande uppvisas inom tre månader från utgifningsdagen, derest vexeln är utgifven i Sverige och dragen Lag-Utskottets Betänkande, N:o 62. 11 på Svensk ort, men inom sex månader från samma tid, då vexeln är ut gifven i något annat land i Europa, samt inom ett år, derest vexeln år utgifven i annan verldsdel. 12 §. Den, som godkänner vexel, ikläder sig derigenom skyldighet att densamma infria, och må efteråt ej kunna undandraga sig betalningen, om än vexelgifvaren skulle finnas hafva kommit i concurs-tillstånd, innan accepten meddelades. 13 §. Godkännandet af vexel uttryckes medelst påskrift af ordet godkännes eller accepteras samt namnets undertecknande. Accepten bör, om vexeln är ställd på viss betalningstid efter uppvisandet, dateras, vid påföljd, att eljest betalning för vexeln kan fordras på den deri bestämda tid, räknad från utgifningsdagen. *4 /•