Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tili någon del 16 torde de dock otvifvelaktigt kunna tillskrifvas mängden af de serdeles vid utloppen af de större Elfvarne befintliga privilegierade Laxfisken, hvarigenom Laxen hindras från att uppstiga i elfven och der lägga sin rom. Huruvida, såsom största delen af de i kusten fiskeidkande iuvånarne förmena, det huller, som Ångfartygen åstadkomma, skulle bidraga till fiskens jagande ifrån kusterne och ut i hafvet, torde, om ock egande ringa grund, vara förtjent af att blifva föremål för undersökning. Genom Eders Kongl. Majrts Nådiga Beslut i afseende på åtgärder tilt Laxfiskets upphjelpande och Laxynglets fredande, i hvilket ämne Eders Kongl. Maj:t täckts nådigt anbefalla undersökningar med vederbörande Härads-Rätter, bör man kunna hoppas att vinna en hittills saknad närmare ledning för omdömet beträffande orsakerne till fiskeriernes aftagande under dessa sednare åren. Tjärubränning är både enlig med ortens naturtillgångar och har vunnit uppmuntringar uti understöd från Länets Hushållnings-Sällskap och jemväl enskilte, så att den, ehuru långsamt dess förkofran äfven framskrider, måste kunna anses såsom en binäring. Efter hvad man tyckt sig finna, har hindret för denna näringsgrens allmännare utbredande haft sin grund deruti, att tillverkningen deraf varit mindre vinstgifvande än till exempel föryttring af andra skogsprodukter särdeles ved, hvarmed Länets båda städer äfvensom glasbruken uteslutande förses, och hvaraf betydliga qvanliteter forslas till Stockholm. Derigenom, äfvensom geuom forsling och andra tjenstbarheter till Bruken, har Allmogen alltså att påräkna skälig arbetsförtjeuet. Sältpeter-tillverkningen fortgår icke med någon särdeles drift, hvartill anledningen torde böra sökas i dess af ett nedsatt lösningspris vållade obetydliga vinst. Med pottask-tillverkningen, såsom binäring betraktad, kan förhållandet ej sägas vara alldeles detsamma, ehuru de bättre utsigterna för denna näringsgren, hvartill hågen så nyligen blifvit väckt, icke kunna med någon bestämdhet förutsägas.
Att man nu ej med tillförsikt kan fästa stort afseende vid ett tjänstebetyg, antingen detta är bra eller dåligt, är en naturlig föj ' d af det virrvarr, som är rådande i fråga om betygen. Så länge de till såväl innehåll som form äro så olika, måste det nämligen vara nästan omöjligt att bestämma deras relativa värde. Detta värde kan naturligtvis under inga förhållanden fullt rättvist bedömas, då betygen ju i hvarje fall blifva uttryck för hvarje arbetsgifvares särskilda uppfattning, men att man genom användandet af likformiga blanketter skall begå mindre misstag, är lätt insedt. Nu kan inträffa, att en husmoder på betyget t. ex. utelämnar ordet ordentlig och menar, att den, som läser detsamma, skall däraf sluta till, att innehafvaren icke förtjänar godt vitsord i afseende på ordentlighet. Men huru orättvist skulle icke mången tjänare blifva bedömd, om man alltid droge den slutsatsen. V i böra därför verka för, att likformiga betygsblanketter för tjänarinnor komma att användas i heta vårt land. En annan sak, som äfven synes oss tala härför, är den, att om dessa likartade betyg blifva allmänt använda, så skola de ock blifva mera respekterade samt i sin mån bidraga till att i allmänna medvetandet inprägla, att äfven tjänarinnor hafva allvarsamma plikter att fylla, och att hela samhället anser dessa plikter betydelsefulla. V i tillåta oss därför att föreslå, att Iduns redaktion utgifver blanketter *, och att hela Iduns läsekrets gör hvad den kan för att bidraga till deras spridning. Men om betygen skola erhålla större värde, så måste de så vidt möjligt är, vara tillförlitliga, hvilket är till största gagn icke för blott husmödrarna, utan äfven för tjänarinnorna, såsom förut blifvit i Idun påpekadt. Vidare böra betygen innehålla klara och bestämda uppgifter, tydliga oeh lättfattliga betygsgrader. Att som den lägsta betygsgraden använda ordet - » försvarlig » bar ledt. till missförstånd och torde därför ej vara lämpligt. Slutligen vilja vi påpeka, att betygen, utan att upptaga allt för många eller obetydliga detaljer, böra hafva erforderlig fullständighet. * Som ofvan synes, är detta ock vår afsikt. Bed.
Jag kunde inte stå till svars inför mig själf för det. Jag kunde inte bära det en gång. Jag kunde inte stanna hemma. WOLFF. Tack, Gustaf, men om allt sen blef sämre, hvad hade verlden. Vi skola göra honom glad och lycklig igen. Åh, jag känner nog min gamla Kristofer sen förr i Han är min vän och din bror, Sigrid. Vi skola hjälpa ANDRA AKTEN och stödja honom. Han blir en annan människa, om han får komma hem. Paus. SIGRID. dig och din gamla vänskap för honom. WOLFF. Nåväl, Gustaf, låt oss försöka då. Jag vill lita på Det kan du! Men då skall här smidas medan järnet är varmt... Där kommer tant. SIGRID. Defensiv? WOLFF. Är du galen? Aldrig! Offensiv naturligtvis! FEMTE SCENEN DE FÖRRA. FRU GERMAN. FRU GERMAN. att berätta. Kom och sätt dig, Gustaf. Nu har du tusen saker Fru German och Sigrid sätta sig. SIGRID, skrattande. Först och främst, att han förlorat alla ideal i Paris. FRU GERMAN. säga om det? I den stora republiken? Hvad skall kungen VÄRFLOD WOLFF. Kungen? FRU GERMAN. Som förlorar ett så bepröfvadt försvar? WOLFF. FRU GERMAN. hufvudet också. I mig naturligtvis, mot din rabulism. WOLFF, lifligt. (Skämtsamt, vänd till Sigrid.) Han har visst förlorat och sådant där. Nu skola vi bara vara glada. Jag är ju hos mina gamla vänner igen och det är vår... Det är den här tiden, när man blir rörd och får vårkänslor bara Bah! Nu skola vi inte tala om kungar och ideal af att se en portör med smörgåsar i ena ändan och latinskt ogräs i den andra; när man promenerar till Skeppsholmen i stället för i lungorna; när Karl XII gör sig mindre om morgnarna och tycker att man andas in luften i hjärtat löjlig än vanligt med att permanent stå och peka ut åt Hasselbacken; och när man önskar att vara bonde, för
Äfven sedan en act i fullständigt skick inkommit till högsta instansen, är det nödigt, att hon icke söndras utan sammanhålles, med hänsigt till de upplysningar, sorn deraf kunna behöfvas, dels i fråga om andra mål af dylik igo Do 11 8 April c. m. beskaffenhet, dels ännn mer i afseende på framtida frågor rör:de samma mål. Uti Ecclesiastik-expedrn har jag sett exempel på, huruledes man, för att bespara sig originalhandlingars afskrifvande, inlagt dem i coneepten till utgående expeditioner, hvarigenom, då dessa sedermera blifvit utlånta, man saknat originalhandlingarna, när de hehöfts och eftersökts i acten, eller funnit dem maculerade, om de kommit till rätta. Det är således nödvändigt att hafva acterna fullständiga så väl för den närvar, som kommande tiden. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall å LagUtskrs betänk. N:o i4* Ropades ja och nej. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om Ståndet ansåg de gjorda anmärkningarna föranleda dess återremitterande. Ropades ja och nej. * Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att han vidden sist framställda proposm trott sig finna att ja öfverröstat nej. Vidare föredrogs LagUlsk:s den 4 dennes på bordet lagda utlåt. N:o i5, i nnledn. af väckt motion om förändrade föreskrifter i afseende på låns erhållande ur R. SttsBank och andra publika cassör. Hr Reutersvärd, Pehr Adam: I slutet af motionen hade jag begärt, alt den måtte remitteras till BancoUtsk., derföre att ifrågavar. reglemente är utfärdadt af Bancocommisariatet, och hemställer jag om ej remiss bör ske till nämnda Utskott. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då motionen på hans framställning blifvit remitterad till LagUtsk., R. o. Ad. af honom kunde förvänta någon förklaring af grunderna derföre.
I öfrigt anser jag mig icke böra i denna reservation vidare granska 1855 års Instruktion, än att anmärka, att den Konungens Befallningshafvande i 14 § 2 morn. tillerkända rättighet att, hvad landet angår, då särskilda omständigheter dertill föranleda, öfverlåta verkställigheten af domar och utslag i civila mål åt Krono-länsman är olämplig, enär derigenom 2:ne under-exekutorer komma att finnas inom samma distrikt. Likasom jag, för min del, håller före, att stadgandet i 6 7 §, om rättighet för Konungens Befallningshafvande, att Länsman från tjensten alldeles skilja, står i strid med 1 kap. 7 § Utsöknings-Balken. Jag, för min del, anser dock i sin ordning vara, att, derest Lands-sekreterare eller Lands-kamererare råka i uppbördsbrist, eller begå brott, derför han kan häktas, eller skulle vägra kontrasignation, Landshöfdingen, med biträde af behörig föredragande, borde ega makt att, derest omständigheterna det påkalla, jemte förordnande om åtal, äfven tills vidare skilja honom från embetets utöfning. Med anledning af hvad jag sålunda anmärkt, hemställes vördsamt, att Rikets Ständer ingå till Kongl. Majit med underdånig skrifvelse, deri anhålles om revision af i855 års Instruktion.” Härmed förenade sig Herr Berglund. Af Herr Bodell, hvilken anförde: ”För att finna en rigtig utgångspunkt för omdömet öfver Landshöfdinge-instruktionen af den 10 November 1855, har jag ansett nödigt att till besvarande fasthålla följande hufvudfrågor: l:o Hvad bör förstås med Kongl. Majits Befallningshafvande eller Läns styrelse? - 24 Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 70.
Lagen bör vittna om allvar i sina grundsatser och innefatta en återhållande kraft mot den, som af naturen är böjd för mindre välbetänkta företag. Det stadgande som man nu vill upbäfva i KonkursLagen, är derföre, enl. min åsigt, af en ganska nyttig och ändamålsenlig beskaffenhet. Det har icke heller medfört några menliga följder, tvärtom är det sådant, att, såsom Gr. Sparre antydt, det år ganska lätt för en redlig gäldenär, hvars obestånd tillkommit oförvålladt, att njuta all den frihet till sin person som han någonsin kan önska. Jag tillstyrker bifall tili LagUtskis Betänk, i denna del. Hr Hjerta Lars: Efter mitt förmenande är den fråga som här ventileras af tillräckligt stor vigt, att det skulle löna mödan att något närmare utreda densamma. Den siste talaren har ansett att man icke bör rubba det system som genomgår KonkursLagen, eller åstadkomma något försvagande af de stadganden som afse gäldenärers skyldigheter, och han anför såsom motiv derför den ] ä t tsin nighet som de ofta återkommande konkurserne utvisa. Under det jag med honom instämmer deruti, att konkurser ofta göras med lättsinnighet eller, rättare sagdt, att affärer bedrifvas med nell 22 April. 355 sådant lättsinne att det måste leda til! konkurs, tror jag likväl att man bör skilja mellan de särskilda stadganden i KonkursLagen, som med skäl böra skärpas och dem som deremot böra lindras, och till de sednare tror jag, att utan fara, frågan om förbud för gäldenär att gå ut, kan räknas. Jag tror å andra sidan att KonkursLagen kan vara alltför mild i vissa fall. Det skulle t. ex. vara ganska nyttigt, om konkursdomaren icke beböfde hålla sig vid den formalitet, huruvida vissa föreskrifter äro af gäldenären iakttagna under loppet af 30 dagar före konkursen, men att konkursdomaren deremot med mora allvar och stränghet eftersåg om gäldenärens obestånd ägt rum redan någon längre tid före konkursen, och derefter lämpade den behandling som gäldenären hade att undergå.
Tersmeden sitt förslag, vi möjligen skulle nödgas att begära Ståndets uttalande af dess åsigler om Hr Gr. o. Landtmrs afgifna förklarande, något som jag endast i yttersta nöd vill ifrågasätta och i detta fall alldeles icke, så och då Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att ban af Grundlagen ansåge sig förhindrad, eller af Grundlagens ord tvungen att vägra propos. på mitt förslag, och då detta Betänk, blifvit bifallet af 2 Stånd, samt vi genom bifall till detsamma kunna undvika alltför stora olägenheter, är jag benägen att återtaga mitt förslag. Hr Cederschiöld: Gr. Sparres sednaste yttrande har up kallat mig. Gr:n sade nemi., att inom alla Stånden funnits exempel derpå, att en sednare majoritet till följd af inbjudningar från andra Stånd uphäft förut fattadt beslut. Då möjligen jag icke är närv:de då en dylik inbjudning ankommer till detta Stånd och det blir fråga om densammas antagande, måste jag fästa upmärksamheten derpå, att det är fullkomligt olagligt att antaga inbjudning från andra Stånd, hvars syfte är att uphäfva eller ändra fattade beslut. 53 §:n Riksd:sOrdn:n säger, att ingen må genom ny öfverläggning uprifva ett fattadt beslut, men väl bar man rätt att göra tillägg. Inbjudningar få således icke innefatta uprifvande Den 1 Augusti f. m. 39 af ett beslut, utan endast tillägg, och just detta åsyftar min framställning. Skulle alltså en inbjudning göras R. o. Ad. att frångå ett redan fattadt beslut, så får jag på förhand i prot. nedlägga min protest emot antagandet deraf. Då jag för öfrigt anser, att, sedan Hr Gr. o. Landtm, gifvit sina åsigter i ämnet tillkänna, jag icke kan påräkna någon pluralitet för min framställning, afslår jag derifrån och nedlägger i prot. min protest emot det förfarande som i dag ägt rum, och som, efter min åsigt, är fullkomligt grundlagsvidrigt. Frih. Tersmeden: Striden emellan Gr. Sparre och den siste talaren förefaller mig lika skiljaktig som R. o.
— Hvad beträffar det andra skälet, att det vore nyttigt att hafva dem till reservationsanslag, derföre, att man kunde använda besparingarne, i stället för att bevilja nya anslag, så frågar jag om ej penningarne i alla fall alltid blifva förvarade till disposition inom titeln. De kunna ju i alla fall användas till elementarläroverken, fastän K. M:t eger rättighet att äfven använda dem till andra behof, dock alltid inom hufvudtiteln. Den loreslagne förändringen har, enl. mitt förmenande, ej något annat syftemål, än att inskränka K. M:ts dispositionsrätt öfver ifrågav:de medel, och som jag ingalunda kan inse lämpligheten af en sådan åtgärd, får jag för min del tillstyrka att R. o. Ad. ville afslå Utsk:ts i denna punkt gjorda hemställan. Gr. Hamilton: Hvad den första delen af nu föredragne mom. beträffar, så kunde K. M:t visserligen anses haft skäl, att vid förra riksdagen begära, att ifrågav:de anslag skulle uppföras såsom reservationsanslag, men, som mycket sedan den tiden blifvit gjordt i alseende på undervisningsväsendets ordnande, har K. M:t under närv:de förhållanden ansett, att de bevekande omständigheter, som vid förra riksdagen föranledde en sådan begäran, nu ej mera förefinnas. Det torde äfven vid närmare påseende vara förknippadt med olägenheter att göra anslagen till reservationsanslag, dels, på sätt Gr. Lagerbjelke antydt, derföre, att det inskränker K. M:ts dispositionsrätt öfver dessa besparingar till visst ändamål, dels derföre, att anspråken hos elementarläroverken att erhålla anslag skulle genom ett sådant åtgörande alltjemt stegras, och äfven göra sig gällande der de all - 260 Den 21 Jn li e. m. deles ej voro behöfliga. Jag önskar naturligtvis att skolväsendet i vårt land måtte få en utveckling, sorn i någon mån motsvarar den, som gör sig gällande i andra civiliserade länder, men att vidtaga åtgärder, som icke skulle kafva någon annan följd, än att framkalla anspråk, der de ej voro grundade, anser jag ej vore med en klok lagstifning öfverensstämmande.
Forssell och F. Häggström, å 2,250 R:dr, för utdikningen af Svartbergsoch Nybruks myrerna i Säfvars socken 2,474: 88. » sedermera aflidne Postmästaren A. Wall, å 2,700 R:dr, för sänkningen af Degersjön och Lillsjön i Nysätra socken 2,243: 58. » f. d. Expeditions-fogden C. J. Moritz, å 3,300 R:dr, för utdikningen af sjön Ökvattnet i Skellefteå socken 901: 85. » deltagarne i sänkningen af Kroksjön i Bygdea socken, å 2,520 R:dr ; 2,520: — » dito i utdikningen af Qvarnmyren, Atjålsmyreb och Tattarsrnoran inom Tväråmarks bys område i Säfvars socken, å 750 R;dr 750: — » dito i utdikningsarbete vid Byske by inom Skellefteå socken, å 3,440 R:dr — » dito i utdikningen af liatu-träsk i Bygdeå socken, å 1,840 R:dr * — inom Norrbottens län: till deltagarne i utdikningen af det vid Niemiesels by i Råneå socken belägna Westi-tråsk, å 906 R:dr 906: — » dito i utdiknjngen af Teurajervi, Lombolo m. fl. sjöar inom Ofver-Kalix socken, å 7,800 R:dr 7,800: — » dito i utdikningen af sjöarne Bälingträsket, Lilltråsket, Staftjern m. fl. i Neder-Luleå socken, å 3,320 R:dr 3,320:
Lagsami Allm. besvärsoch Ekonomi-VIskotleis Betänkande N:o It. 5 och stå i strid med de åsigter örn kommunala skyldigheters och rättigheters allmännare utsträckning, hvilka numera börjat göra sig gällande, föranlåtes Utskottet tillstyrka, ali Herr Bergers ifrågavarande framställning icke må af Rikets Ständer bifallas. I motsatt syftning till dessa förslag hafva Herr Prosten Sondén, Herr Berger samt Riksdagsfullmägtige Johan Fredrik Fredriksson från Upsala län, Carl Anders Larsson från Ostergötlands län och Håkan Nilsson från Christianstads län hemställt, dels det skyldigheten att deltaga i byggnad och underhåll af en del utaf de i 26 kapitlet Byggnings-Balken omförmälda allmänna hus måtte utsträckas till åtskilliga derifrån nu befriade klasser af kommunernas medlemmar, dels ock att de egare eller innehafvare af jord, hvilka nu äro frikallade från berörda byggnadsskyldighet, måtte varda förpligtade att för framtiden deruti taga del. Sålunda har blifvit förslaget: af Herr Prosten Sondén: »att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes i nåder utfärda en författning, som, med upphäfvande af hvad förut är stadgadt, föreskrifver: 1. Alla de, som i socknen bo, skola bygga och underhålla kyrka och begrafningsplats och lavad dertill hörer, såsom klockstapel, kyrkomur, skolhus, socknestuga och fattighus; 2. Samtliga kostnaderna härtill böra, innan byggnaden eller arbetet företages, uppskattas i penningevärde och byggnaden utföras antingen efter entreprenad eller enligt å kyrkostämma företedt, granskadt och stadfästadt kontrakt med till arbetets utförande skicklig person; 3. Körslor och dagsverken till handtlangning må af den, som det önskar, utgöras i natura till det i kontraktet eller i kostnadsförslaget bestämda pris, till det belopp, som närmast motsvarar den på honom kommande andel i dessa slags prestationer; 4.
§S få st b oidés ved inbyrdes érkjendelse af Folkenes ioviige rättigheder, til vasrn om deres folledeThroher, og då vi undérskrevrie Sveriges Riges Stander i anledning af H:s Kongl. Maj:t Naadigste Proposition af 12 April sidstleden , örn de nye constitu* tionelle forholde,som ved föreningen imellan Norge og Sverige ere opkömne, bave erkjendt dg med vort eehstemmige samtykke bekraeftét de i ftenseende till (lisse Constitutiönelle forliolde i Norges Riges Grundlov af 4 November i 814 indförté bestemmélser , hvilka * under forbehold af vor Cdhstitiitionfelle ret i de delé söni skulle medföra förändring eller fnö-lification i Sveriges Riges Regjeringäform, af vor Allernäadigste Könge og Herre under 10 derpaå fölgéndé November er bleveh antagen og besvoreh: saä havé vi, Sorn lovlige Fuldmtegtige för Norges ög Sveriges Indbyggere, ej tröet att kunne paa en vserdi|>éré og höitideligéré maäde för kormneridé tider béfseste vilkaarene för den mellan Norge bg Sverige trufné förening under en Konge , mea med sasrskildte RegjeringSlöve, end ved ät overeenskomme om i en saérskiit Rigs-Act at indbefatte og indföre bemeldte vilkaar, aldeles saaléiles, söni dé ord til ord her nedanför fölgé: Korige-Riget Norge skal vasre et frit, selvstsendigt udeleligt og uafhtcndeligt Rise forenet med Sverige under eeri Konge. Dets Begjerings-Form er indskrsenket og arvelig monarkisk. §• ii I7q6 Den 20 Juli.
Herr Doctor Wijkman önskade att i Protocollet få antecknadt, att han ansåge vigtigt, det ändringar i Grundlagarne sällan gjordes, hvarmed Herr Silverstolpe conformerade sig, såväl som med Herr Rosenschöld, i den mening, att man ej hade att befara någon immoderation i Riksens Ständers åtgärder att ändra Grundlagarne. Efter en kort öfverläggning stadnade Utskottet i den tankä, att denna § ej behöfde anmälas. 87 § likaledes; 96 § likaledes; 97 g likaledes; 102 g likaledes; 103 § likaledes; 108 § likaledes; 11° §• Efter häröfver uppkomna stridiga meningar voterades öfver följande proposition: Bifaller Utskottet, att uppskof tillstyrkes på förslaget till ändring af 110 § Regerings-Eormen? Vinner Ja, kommer detta förslag att hvila. Vinner Nej, kommer förslaget att till Riksens Ständers afgörande hemställas. Efter slutad votering befunnos rösterne hafva utfallit: Hos Ridderskapet och Adelns Ledamöter: Ja 4 Nej 2. Hos Preste-Ståndets Ledamöter: Ja ./ 6. Hos Borgare-Ståndets Ledamöter: Ja 2 Nej 4, Bilaga C till Meni. N:o 1. 739 Hos Bonde-Ståndets Ledamöter: I följe hvaraf, då två Stånd stadnat emot två, bägge meningarne borde hos Riksens Ständer anmälas. 1 anledning häraf önskade Herr Silverstolpe för sin del få i Protocollet antecknadt, att han ej ansåge möjligt, det icke åtminstone Ett Stånd skulle vara så ömtåligt om bevarandet af sina Riksdagsmanna-rättigheter, att detta förslag till ändring någonsin kunde blifva antaget till lag. lil § ansågs ej vigtig att anmäla. 114 §• På begäran af Riksdagsmannen Anders Danielsson uppsköt Utskottet till nästa Plenum att deröfver bestämma sin mening, intill dess Bonde-Ståndets Ledamöter närmare fått underrätta sig om sitt Stånds önskan.
Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Spermaceti-olja ; se Oljor, feta. Spetsar, Uddar och Blonder: silkesoch linne-, med eller utan blandning af annat ämne J) 1 skålp. 2 andra slag 1 skålp. 1 — Spetsglans; se Antimonium. Spiauter; se Zink. Spillning, Affall och Spån, ej specificerade — Pria. Spiritus Vini och annan Sprit; se Bränvin. Sprutor, brand-, med tillbehör 5 Spån; se Spillning. Spån för bokbiudning, tillverkning af värjslidor, m. m.; hänföres till Fanérskifvor under art. Trävaror. Späck; se Tran. Spännhalsdukar äfvensom andra på valk sydda halsdukar: af heleller halfsiden2) 1 skålp. 2 af andra tyger äfvensom af läder 1 skålp. uii 73 Stanniol; se Folier. Stearin 1 skålp. — 4 Sten, alla slag, oarbetad eller arbetad, ej specificerad — Fri. Stenkol, Stenkolsstybb eller Cinders samt Coakes eller afsvaflade stenkol — Fria. Stenkolsarbeten, oinfattade eller infattade med annat ämne än guld och silfver, tullbehandlas såsom Bijouterivaror. infattade med guld eller silfver, vägas med infattningen och förtullas såsom den. Stenkolstjära 1 centner. — 25 Sticktyg eller Fiqué; se Väfnader. stilar och Stilskrot; se Bokstafsstämplar. Stoft, ofärgadt eller färgadt, till begagnande vid tapettillverkning au. Fritt. Storax; hänföres under Apotheksvaror. ') Enligt Traktaten nedsättes tullafgiften från och med år 1868 till 1 R:dr 80 öre. *) » b b b b b a a 1868 b i R:dr 50 öre. Förslag till Tulltaxa, 43 Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. stramalj 5 se Brodérdulc.
Utskottet får alltså, med frånträdande af Utskottets i denna del tillförene yttrade mening, vördsammast tillstyrka: det måtte Rikets Ständer, för sin del, besluta en så lydande Författning, angående vissa förändrade föreskrifter i afseende å deni, sorn omfatta villfarande lära. Med t/pphäfrande uf ej mindre i Kap. 5 och 4 §§ Missgerning. *-lia then, 7 Iiap. 4 § Arfda-Balhen och 1 h op. % § Kyrlio-lrigen, sistnämnde logrum så vidt det stadgar ansvar af landsförvisning och förlust af arfsrätt, samt i öfrigt ofser andra, än dem sorn till läroståndet höra, (in äfven hvad angående Log-Utskottets Utlåtande N:o 61. ansvar för vill farande lärosatsers utspridande eljest finnes stadgadt, varder förordnad! sorn folier: § 1. Omfattar med lern af den Evang elis kt-Lutherska kyrkan i Sverige sådan mening, som mot denna kyrkas bekännelse stridande är, oell önskar kati förty alt ur kyrkan truda, då skall han, der han af sin själasörjares undervisning och förmaning ej täter sig rättas, varnas inför Kyrko-rådet, sam Jörelugg e honom en månads lid ali sig betänka. Framhärdar han ändå i sin villfarelse, anmäla Kyrkoherden, genom Kontrakls-proslen, förhållandet hos Dom-kapitlet, inför hvilket dea villfarande skall ytterligare varnas. Kurder dea varning ock ulan verkan, förklara Kapitlet, honom frän Svenska kyrkan skiljd. Hvad nu blifvit stadgadt har ej tillämpning å den, som yngre är än 1S år, der ej Konungen för särskilda fall annorlunda förordnar. § 2. Har någon, på sätt här ofvan sägs, blifvit från Svenska kyrkan skiljd, vare han förlastig ali annan röst och talan i kyrkans och skolans angelägenheter, än den. sorn enligt Grundlagens stadgande om fremmande religions-bekännares deltagande i Riksdagsmanna-val eller utöfrande af Riksdagsmanna rätt må honom tillkomma.