Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rältegångs-Balken, i vissa fall, medgåfve vittnesmål i dens frånvaro, som saken anginge; att Maxe vistats utom Länet, på i3 eller 14 mils afstånd från Tingsstället, hvarföre hans hemtande till Domstolen under Tinget icke medhunnits; att kostnaden för hemtningen skulle, enär han varit medellös, drabbat Kongl. Majit och Kronan, och att samma olägenheter skulle inträffat vid 1828 års Ting, i händelse Maxe då äfven tredskats att sig infinna: Herr Advocat-Fiscalen ansåg alla dessa skäl till Bergs-Tings-Rättens anmärkta förfarande komma att förfalla, enär genom den i xi Cap. 10 §. Rättegångs-Balken gifna föreskrift, att den, som i brottmål käres till, men ej å Rättens 16 R. St. Just.-Oml. Emi.-Ber. d. 1S Januari! t834• bud genast till svars kommer, bör till Rätten bernias, äfvensom äf stadgandena i 12 Cap. samma Balk, deri Domaren medgifves rättighet att döma i mål, der Svaranden ej kommer tillstädes, tydligen syntes, dels att Lagstiftarens mening varit att förordna, det brottmål icke borde till handläggning företagas i den tilltalades frånvaro, dels ock att sistnämnde Capitel af Rältegångs-Balken endast hade afseende på tvistemål, hvaraf otvunget följde, att i brottmål vittnen icke lagligen kunde höras i dens frånvaro, som brottet föröfvat, hvilket ock, utom det att sådant låge i sakens natur, efter som frågan vore om någon viss persons handling, Lagen i i7:de Cap. i6:de §. Rättegångs-Balken, icke otydligen utmärkte, då deu förordnade, att vittnen skulle aflägga vittnes-eden i bägge delo-männens eller deras ombudsmäns frånvaro, och i i5 Cap. 1 samma Balk vore den för brott anklagade förbjudet, alt genom Ombud svara; hvaremot och då sjelfva ordalydelsen af 23 §. i intde Cap.
Genom tillhandahållandet af bränvin och andra öfverflödsvaror är denna handel deremot mycket skadlig, då den nära tillgången derå hos mången obetänksam väcker för sedlighet och bergningsförmåga förstörande begär efter eljest obehöfliga varor, och verkningarne deraf blifva i samma mån mera skadliga, som en del af de personer, hvilka idka handeln, såsom understundom förekommer, äro mindre bildade, och då genom eli lättsinnigt och mindre välbetänkt uppförande, jemte sina onödiga varor, sprida giftet af ett dåligt föredöme. Enahanda är förhållandet ofta nog med dem, som från Borås och Ulricehamn samt orten deromkring drifva en för detta Läns befolkning skadlig gårdfarihandel, hvilken ock numera mäste vara inom denna ort lika obehöflig, som tvänne ännu bibehållne landtmarknader, hvarvid lätt kunna inträffa oordningar och bedrägerier, lika svåra alt förekomma, som att med önskvärd skyndsamhet beifra och bestraffa. Af de i förra berättelsen omförmälde väganläggningar hafva efter behörigt godkännande under ifrågavarande tre år till allmänhetens begagnande blifvit upplåtne: ny landsväg emellan Falun och Korsnäs nära en half mil, emellan Falun och Lumsheden i Svärdsjö socken 2{; mil, emellan Säters stad och Backa by i Gustafs socken något mera än § mil, samt emellan Åsmansbo och Getbo byar i Norrbärkes socken af vid pass en half mil. Det företagna vägomläggningsarbetet inom Husby socken å vägen lill Gefle har blifvit fortsatt, men icke hunnit fullbordas före 1850 års slut, hvilket ej heller varit i kontraktet bestämdt. Ifrågaställde vägbyggnaderne emellan Falun och Stora Tuna till undvikande af flere svåra backar, inom Rättviks och Ore socknar för samma ändamål samt inom Sofia Magdalena och Leksands socknar på vestra sidan 16 om Siljan för att öppna en genare kommunikation emellan vestra Lrakterne af Öster-Dalarne samt Länets nedre delar, hafva i saknad af anslag blifvit besparade till bearbetande vid timanda missväxter och, ehuru med undsättningsmedel något mindre arbete under dessa Irenne år ägt rum på vägen emellan Elfdaln och Särna, är förhållandet dermed hufvudsakligen enahanda.
Alla lån och hypoteksdokument förvaras under 3 lås, vartill tvenne i direktionen och kamreren har nyckeln. Drottningholms slott den 26 augusti 1800. GUSTAF ADOLPH. Kungörelse angående Brännvinsbränningens inställande för den återstående delen av året, Drottningholms slott den 30 augusti 1800 Då spannmålsförråden är uttömda, måste den nya grödan endast räcka till bröd. Därför förbjuds allt brännvinsbrännande både i städerna och på landet för resten av året. De arrendatorer, som redan betalt sitt arrende får dra av 3 / 8 på nästa års arrende. Detta allvarsamma förbud skall fiskaler och kronobetjänter hålla noga uppsikt över. Drottningholm den 30 augusti 1800. GUSTAF ADOLPH. Instruktion för Direktionen för Stockholms stads allmänna barnhus, Drottningholms slott den 22 oktober 1800. Det barnhus, som den 4 maj 1785 förbättrades till fattiga barns försörjning och uppfostran, skall som hittills stå under Överståthållarämbetets vård. Han skall ha biträde av 4 ledamöter som väljs från Stadens huvudverk och Överståthållaren. Ledamot kan dock antas av en och annan person känd för kunskap och erfarenhet. Dock aldrig någon barnhusbetjänt. Direktionens ledamöter skall med sorgfällighet vårda sig om barnhusets bästa och ta vara på deras privilegier. Fast egendom får inte säljas utan Kungl Maj: ts tillstånd. Kapitalet skall göras fruktbärande. Endast sådana värnlösa barn, som nämns i följande skall intas på barnhuset eller få penningunderhåll. Barnen på barnhuset skall få tillbörlig skötsel, föda och uppfostran. Allt skall ske med sparsamhet, ordentlighet och reda. Varor till barnhusets underhåll skall uppköpas till försvarlig godhet och till lindrigaste pris. Alla viktiga mål skall tillställas direktionen. Skulle någon ledamot genom sitt förvållande skada barnhuset, skall han skiljas från sin befattning och ställas till ansvar. De fyra ledamöterna sammanträder en gång i veckan. En har ansvar för det kamerala, betalar räkningar och dylikt, den andre har ansvar för utestående kapital, rättegångsmål, protokollskrivning och brevkontakter. Den tredje ansvarar för den inre hushållningen, medan ordföranden har insyn över hela verket och ansvarar inför överståthållaren. De dagar
Ständer redan beslutit, vördsamt föreslå: att Församlingarne i Riket vid allmän Socknestämma hvarje år utvälja tvätme högst fyra Ledamöter, hvilka, i egenskap af Revisorer, skola granska de af Pastor och KyrkoVärdarne uppgjorde räkenskaper för Kyr« Bug Utskottets Betänkanden, 9* kans medel och öfrige tillhörigheter; och borde, i händelse af bifall till hvad Utskotten sålunda föreslagit, jemnväi i underdånighet hos Kongl. Majit anhållas, om upphafvande af hvad Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction af 12 April 18U, angående ofvanomf örmälde särskildta Revision af Kyrkoråkenskaperne stadgar. Bsträffånda slutligen det yrkade uppläsandet i Socknestämma af Revisorers anmärkningar och deras fullföljd samt förbehållet, att Pastor icke måtte ega ett större inflytande på dessa frågors afgörande, än honom i egenskp af Ordförande tillkommer, äfvensom hvad Herr Bagge yrkat, om särskilde Sysslomans tillsättande i stället för Kyrkovårdar, när Kyrkans tillgångar åro så betydliga, att denna utväg behöfves; så anse Utskotten de för Församlingarne sålunda åsyftade rättigheter naturligen följa af hvad som redan år stadgadt och nu blifvit föreslaget, samt något särskildt Utlåtande deröfver icke erfordras. Dock hemställes detta Riksens Högloft. Ständers egen pröfning tillika med någre Ledamöters särskildta yttranden. Stockholm den 18 October 1823. 92 Utskéttets Btiänkandcn. Utdrag af Frotocollet hållet uti Riksens Hå glo fl. Ständers Lag■ saint Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Plenum den 18 Oct. 1823. S. D, Till öfverläggning företogs förslaget till Utlåtande i anledning af vackt Motion, örn ändring i gällande föreskrifter, angående vården och förvaltningen af Kyrkornes fastigheter och medel, samt gransk, ningen af redogörelserrie derföre.
Helst skulle man velat ha det på ett helt annat sätt; inga läckerheter voro goda nog att fira ett så afhållet festföremål som licentiaten Törne, men han hade själf bestämt matsedeln, och att opponera sig mot hans vilja kunde icke komma i fråga. Den ende, som hade innerlig lust att göra det, var löjtnant Eckhoff, ty han var minsann ej van att lefva af påbredda smörgåsar en hel dag, men hans hustru var ju alldeles förtjust i arrangemanget, och då hade han ingenting annat att göra än att knyta handen i byxfickan och se glad ut. Det var förmodligen for att slippa se glad ut som han trafvade ett långt stycke framför de andra. Där kunde han till och med få gå och småsvära litet för sig själf och nedkalla alla onda makters straffdomar öfver » kvinnfolkens dumheter ». Nog var Karsten Törne en hygglig och treflig pojke, ja gudbevars, men fruntimmerna — hans egen lilla Fanny icke minst — skämde ju alldeles bort honom. Gud vet, om de inte voro pin kära i honom allihop. Löjtnant Allan kom så väl ihåg, huru förändrade alla människor här i socknen hade förefallit honom, då han kom ner i juli som vanligt för att tillbringa några veckor hos släktingarne på Glimsta. Det var som om de ungas alla andra intressen hade slocknat ut i ett tag för att lämna rum för det enda, stora, allt absorberande intresset: » hvad har han för sig i dag, går han ut ooh går i kväll, tar han sig ledigt om söndag, få vi träffa honom snart? » » De unga », det var detsamma som flickorna, ty någon ungherre fanns icke i socknen, och » han », det var naturligtvis Karsten Törne. Och det var märkvärdigt att se, hvilken förändrad ton det blifvit på bjudningarna. Karsten dominerade allt och alla, utan att göra något för det — han gjorde ju egentligen aldrig något väsen af sig, det måste erkännas.
I 1840 års förslag intogs en temligen vidlyftig specification på serskilda slag af tjenstemän, hvilken dock befunnits otillfresställande och förmodligen föranledt reservanterne i 1848 års Const.Utsk. att försöka en annan definition, enl. hvilken rösträtt skulle tillkomma endast de embetsoch tjenstemän, som Uro i ”Statens omedelbara eller allmän inrättnings tjenst.” Jag kan dock ganska tryggt påstå och försäkra Gr. Lagerbjelke, att den obestämdhet, som man härigenom velat undvika, ingalunda blifvit undanröjd; ty vi hafva här i landet, likasom annorstädes, en mängd inrättningar af den blandade natur, ali man icke utan yttersta svårighet och tvekan kan bestämma huruvida de böra betraktas såsom allmänna eller enskilda. Efter mogen öfverläggning har man derföre i det K. förslaget uteslutit alla dylika bpstämmel-ser, för att göra stadgandet tilläpligt på hvar och en, som har till lefnadsyrke att bestrida en tjenstebefattning mot bestämd aflöning, tjensten må Den 18 December. 31 i öfrigt vara af livad beskaffenhet som helst, blott den hvarken gör innehafvaren beroende af annans enskilda husbondevälde och således är att hänföra till de i 11 § uptagna undantag, eller ock hörer lill de ringare tjenster som i 12 § finnas omförniälde; och jag skulle tro, att della just är bästa sältet om ej det enda möjliga, atl undvika all obestämdhet och tvetydighet i tillämpningen. — Hvad äter sista mom. i 8:de § angår, eller de deri omtalade ledamöterna af K. Akademien, och Gr. Lagerbjelkes farhåga, att kadetterna skulle kunna upträda med anspråk på valrätt, så torde jag blott behöfva erinra, all om Gr:n, då han tog Statskalendern i hand, icke hade stannat vid registret, der han fann Krigs-Akademien bland öfrige Kongl. Akademier uptagen, utan gått till den pagina, hvartill registret hänvisade, hade han lätt kunnat öfvertyga sig, att kadetterna icke der stå uptagna såsom ledamöter af Akademien.
En natt på Skillingaryds gästgifvaregård. Vintern hade flytt, det var åter sommar, midt i Juni månad. Solen hade hela dagen brännt ovanligt hett på den flacka, sandiga heden vid Skillingaryd i Småland; den sänkte sig nu mot horizonten, och de hvita tälten, uppslagna i rader, lyste i dess dunkla blodröda strålar; soldaterna af Jönköpings regemente, som här hafva sin excercis-plats, stodo i skjortärmarne, pratade i tältluckorna och skurade sina gevär, eller lekte och bråttades. En och annan barbent smålandspiga i lintygsärmar, med mjölkbyttan på hufvudet, stannade då hon gick öfver slätten, för att tala med en bror eller fästman; några äldre officerare gingo långsamt emot de låga kojor straxt vid heden, som hafva namn af Skillingaryds gästgifvaregård, och en grupp af yngre stodo samtalande helt nära landsvägen, då en vagn, kommande ifrån Klefshultsvägen – med möda framsläpad i sanden af de små magra skjutshästarne, pådrifna af sin barbenta springande husbonde – väckte deras uppmärksamhet. De unga herrarne sträckte sina halsar, för att taga den riktigt i ögonsigte, men syntes icke belåtna med sina upptäckter, ty de vände genast sina hufvuden derifrån med alla tecken till likgiltighet. Det var en gammal, gul spjelvagn, med sufflett, af ett utseende så ruskigt och miserabelt, att endast Småland – detta välsignade land der lyxen och fåfängan ännu icke gjort så stora framsteg ibland lingonriset – kan framvisa något dylikt. Suffletten, som uppehölls med ett snöre, fästadt i de läderklädda jernbågarna kring kusksätet, var styf och oböjlig som en stockfisk, med veck och bucklor, envisa och outplånliga, som arfsynden; en liten rund skälskinnskoffert, en stor bytta och en hattask voro fastbundna der bak, och en stor, väl öfverbunden stenkruka åkte i skjutsbondens ställe på kusksätet.
Detta tror jag varit rättare än pålägga allmänheten en skatt, som öfverstiger mera än dubbelt hvad Kongl. Maj:t har föreslagit. Skulle åter bränvinets förminskning bidraga till sedlighetens förbättring, som Högloft, Utskottet tror, det jag ock tror, för att rättast finna ändamålet härmed borde ej någon bränvinspanna tillåtas öfver 50 kannors rymd, ty en sådan panna svarade fullt emot ändamålet, som förr varit kalladt husbehofsbränning, men den af HögloflUtskottet med få rösters pluralitet nu antagna beskattning, skall helt säkert tvinga hvar och en till att bränna långt mer än till husbehof, för att kunna förtjena något till biträde till den stora skatten, och i följd häraf skall bränvinstillgången blifva långt större i stället för den bordt förminskas. Af dessa grunder och skäl nödgas jag reservera mig mot det fattade beslut, och ytterligare förnya mine gjorde påståelser, att 1830 års tariff för beskattningen måtte antagas med go procents förhöjning på alla pannor under 30 kannor, och 100 procents förhöjning på alla som äro öfver 30 kannors rymd. Denna förhöjning tror jag svarar fullt mot den bränvins-afgift, som förr utgått af hemmansvärdet, sorn nu, efter fattadt beslut, skall upphöra.” Ola jeppsson från Blekinge Län reserverade sig serskildt, i afseende på den åt egare af 2:ne eller flere egendomar på landet medgifna rättighet, att idka bränvins-bränning antingen för egendomarnes sammanslagne värde, eller särskildt för hvarje egendom, hvarigenom, enligt hvad han förmodade, en mängd brännerier skulle uppkomma. 17:0 Af Anders Olsson från Stora Kopparbergs Län: ”Jag får anmäla serskild reservation emot det föreslagna stadgandet, att der flera åboer vilja begagna tillåtelsen att, emot samfäld afgift idka bränvins-bränning med Bevilln.- och Oecon - Ut sk. Betänkande N:o 3. 39 gemensam redskap, sådant icke må ske, utan med villkor, att pannan är inrättad och nyttjas endast på en och samma, vid mantalsskrifningen bestämdt uppgifven, lägenhet. Uti Öster-och Westerdalarne af Stora Kopparbergs
JV2 90, i anledn. af t. f. Bokhållaren J. L. Grseséns ansökning om eftergift af öfverränta å diskontlån; Lag-Utskottet: M 64, i anledn. af väckt motion, ang:de uphäfvande af Kongl. Brefvet den 17 Oktober 1778, ang:de barnamord. Anmäldes till justerings men begärdes på bordet, ett från Riddarh.Utsk. inkommet sålydande förslag till R. o. Ad:s underd. skrifvelse till K. 31., ang:de åtskilliga ändringar i Riddarh.- Ordn:n: S. A. K. Sedan R. o. Ad. vid innevande Kungörelsen af den 7 Maj 1844, hvilka innefattas uti den härhos i underd. bilagda redaktion, så har R. o. Ad., med framställning tillika, i serskild bilaga, af de motiver, som föranledt dessa ändringar, jemlikt 41:sta §:n Riddarh.Ordn:n, bort ifrägavande beslut lill Eders Kongl. Maj:ts Nåd. stadfästelse i underddiet öfverlemna; Och får R. o. Ad. derjemte i underddiet anhålla, att Eders Kongl. Majit täcktes i Nåder utfärda en Riddarh.Ordn., som i dess helhet uptager alla dertill hörande stadganden, på det att dessa ej må behöfva sökas i serskilda derom utkomna författn:r. R. o. Ad. framhärdar etc. På Riddarh.Utsk:s vägnar: Tönnes Wrangel. W. F. Dalman. 19 §. ”Elektorerna åligge, att inom den tid Riddarh.Ordn:s 28:de § föreskrifver, välja ledamöter till samtliga der omnämnde Utsk., samt till Exped:soch Riddarh.Utsk:n.
Ringhorne hette Balders skepp, det största af alla. Gudarne ville skjuta det i sjön, för att därpå göra Balders bålfärd; men de fingo icke skeppet ur stället. Då sändes bud till Jotunheim efter den gyg (jättekvinna), som hette Hyrroken. Hon kom, ridande på en ulf med huggormar till tömmar, och hoppade af hästen. Oden befallde fyra bärsärkar att hålla honom, men de kunde icke få makt med ulfven, utan att kasta honom omkull. Hyrroken gick till skeppets förstam och fick det i första taget i sådan fart, att eld stod ut från rullarne och alla land skälfde. Då vardt Tor vred och grep sin hammare och skulle krossat hennes hufvud, om icke alla gudarne bedt om fred för henne. Därefter bars Balders lik ut på skeppet; men då hans hustru Nanna, Neps dotter, såg det, överansträngdes hon af sorg och dog. Hon bars ut på bålet, och detta antändes. Då stod Tor där och vigde bålet med Mjölner; framför hans fötter sprang en dvärg, som kallas Lit (Litr, lax); honom sparkade Tor till, så att han kom i elden och brann. Till denna bålfärd kom mycket slags folk. Först är att nämna Oden, och att med honom foro Frigg och valkyriorna och hans korpar; Fröj åkte i vagn efter den galt, som heter Gyllenborste eller Slidrugtanne. Heimdall for på sin häst Gulltopp, och Fröja for med sina kattor. Där kom också en mängd rimtursar och bärgresar.» Denna af orimligheter uppfyllda framställning har sin källa i en dikt af den hedniske skalden Ulf Uggeson, som lefde, då kristendomen började införas på Island. Källan har emällertid ingen annan del i orimligheterna, än att hon begagnats och blifvit fullständigt missförstådd af Gylfaginnings författare, som lefde mer än 200 år efter Ulf Uggesons tid och hade oklara föreställningar om sina fäders mytologi.
» April s. å » 147,733: 66. » Juli s. a » 217,386: 21. » Augusti s. å. » 829,851: 48. » September s. 8 » 546,108: 22. 3^4^454. jp-t Summa R:dr R:mt 17,924,017: 57. varande dessutom de å länet inbetalda och hos ofvanbemälde Bankir-hus deponerade medel använda för redan verkställda eller afsedda att begagnas för snart förestående ränteoch amortissements-liqvider jemte andra med ifrågavarande låns upptagande och indragning förenade utgifter. I öfverensstämmelse med stadgandet i reglementets 229 §, hafva de närmare bestyren med oftanämnde låns indragning, jemte dertill hörande transaktioner och liqvider, varit uppdragna åt och blifvit ombesörjda af tvänne bland Fullmägtige utsedda Deputerade. (lenom kontraktets 6:te § hade långifvarne förbehållit sig att, vid bestämmande af obligationernas räntefot och belopp, efter godtfinnande fördela den för lånets förräntning och amortering under 40 år bestämda och anslagna årliga annuitet, motsvarande 5jj:tedels procent af hela lånebeloppet 7,600,000 Thaler och utgörande således 445,333 Thaler 10 silbergroschen, hvarvid dock fästades det uttryckliga förbehåll, att Riksgälds-kontoret icke i något fall komme att till ränteoch amorteringsliqviderna lemna större bidrag än nyssnämnda bestämda årliga annuitet. — Till följd af det härom sålunda i kontraktet införda stadgande, hafva i öfverensstämmelse med långifvarnes derpå grundade begäran och den för lånet antagna och fastställda amorteringsplan följande med 4J procents ränta löpande Svenska Stats-obligationer blifvit under den 1 Mars 1858 utfärdade, nemligen: 5,000 Stats-Utskotlcts Memorial N:o 3.
Casimir, som varit ledamot af LagUtsk., återlemnat sin Riksdagsmanna-pollet, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Hrr Elektorer att utse en ledamot i nämnde Utsk. efter Hr Olivecreutz; hvarefter H. R. o. Äd. åtskiljdes kl. § till 3 e. m. In fidem protocolli, silbert Munck. 40 Den lfi September c. m. Lördagen den 16 September 1854. Plenum kl. 6 e. m. y Justerades 1 prot.-utdr. tor denna dag f. m. Fortsattes prflfningen af Bankooch LagUtskms, i Betänk. M 1 afgifne förslag till lag för enskilda banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar; hvarvid nu förekom § 11. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag förmodar alt menin gen med Utsk:ns förslag i 11 :te §:n är att gifva en större säkerhet åt de sedlar, som enskilda banker skola utgifva; men jag belärar, alt ändamålet icke vinnes genom den ordalydelse §:n erhållit. En enskild bank kan hafva en teckniugssumma af En millin R:dr, och, i öfverensstämmelse med Ulskins förslag, deraf 750,000 R:dr i grundfonds-handlingar och 250,000 R:dr i kassan inbetalda. Den utlånar t. ex. häraf 1 millin och utsläpper sedlar för beloppet. Snart nog inflyta 200,000 Ridtaf bankens egna sedlar, som inlösas med Riksbankssedlar. Kontanta kassan nedsjunker då till 50,000 och banken har i grundfondshandlingar 750,000, eller tillsammans blott 800,000 Ridr. Enl. §:ns lydelse skulle likväl häruppå fortfarande få ntgifvas 1 millin sedlar, eller 200 000 Ridr mera än den fond, som för sedlarne är ämnad att utgöra säkerheten. Med en 1 millin utelöpande sedlar och blott 50,000
S. D. I anledning af gjorde anmärkningar återremitterades dels ConstitutionsUtskotiets Memorial N:o 45, angående Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om upphörande af Konungens två röster i Högsta Domstolen; dels ock LagUtskottets utlåtanden N.o 152, om föreslagna ändringar uti ConcoursLagen den 18 Julii 1818- N:o 153, Om ändring och undantag i allmänna Lagar och Författningar för betryggande af Bancoverkets säkerhet. 854 Fröt. Vtdr. i. i Septemb. 1823. S. D. Wid förnyad föredragning af Statsutskottets, under N:o 390, afgifne utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets yttrande, om Statregleringen, under RiksSratens andra Hufvud Tittel, fann BondeStåndet för godt bifalla hvad Utskottet föreslagit uti Första puncten: angående nya Löner för tvänne ProtocolIsSecreterare och t vänne Cancellister vid Kongl. Maj.ts Justitias Revisions Expedition, samt för en Secreterare vid Justitias CancellersÄmbetet. Andia puncten : angående uppförande på allmänna IndragningsStaten af arfvoden till HofCancellersÄmbetets Ombud vid Boktryckerierne i Riket. Tredje puncten; om uppförande å MedicinalStaten af underhållskostnaden till 12 BarnmorskeLärlingar. Fjerde puncten; om uppförande å samma Stat af anslag tiil döda kroppars besigtning. Femte puncten; om Lönetillökning för en del Götha HofRätts betjening. Hvaremot BondeStåndet, i frågan om Sjette puncten : angående Lönetillökning för Vrot. Utär. å. i Septemb. tgsg. 365 Secreferaren och Canceilisten vid ÖfverlnteodentsÄmbetet.