Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
23 ippéning af anbraö 3ijenffehJon, förrpmbe eller löffe perfoner no görfummeffer att bernina Catec^eé-för^ör ^ 2 §örf«mmab Vaccination 23 görbrptelfer emot ^antalé^örorbningen, fafotn för felaftige görteckningar ocf) otfämpfabe contracter io5 Utbrujlne ©fbémåbor, allmänt tilfkännagifne genom fkott ocf) flämtning 3 Utbrufhte dlbemåbor bämpabe utan larm 2 ©ofelbar 78 $örfummab tjenffgöring mib (Slbömåbor 21 ©forjtenéfejareö förfummelfe mib fotning 5 £ornmäktare3 unberlatenfjet af tibig flämtning mib ©Ibömåbor och annan förfummelfe i tjenjten 20 SfBårbölöfl förfaranbe meb 0b genom tobaksrökning på förbub* ne ftällen, ocfj begagnanbe af bart brinnanbe ljus i käöare, utfjuö ocf) anbra elböfarliga ftällen famt på fartpg i Ijamnarne 60 ©feppareö förfeelfer meb fartpgö fäftanbe i ©tabenS påfmerk mib Ijamnarne ocfj på anbra otilfåtne platfer ... 6 OlofTtga upplag af maror i Ijamnarne i3 Vri|tfäfligljeter anmärkte mib årltge branbfpner 3o6 ^örfummab £pckttänbning 6g5 — ©aturenfjåffning 715 görfummeffer ocf) felaktigheter ^oö ©ntrepreneuren för afträbeö o renhållningen ocf) befi arbetsfolk 82 $ ©tabenS gator löéfläppta hunbar ocfj anbra freatur . 86 utfatte åkbon och 9umfa meubler m. m.
Landtm., som anmodade de ledamöter, hvilka önskade begagna denna Nådiga bjudning, att dertill anteckna sig hos Eiddarh.Fiskalen, anmälde att till utdelning bland E. o. Ad:s ledamöter blifvit öfversända 50 biljetter till inträde i Storkyrkan oell lika många biljetter till inträde a EiksSalen till bivistande af morgondagens högtidligheter, samt att dessa biljetter komma att af Eiddarh.Piskalen utdelas till de ledamöter, som till erhållande deraf ville sig anmäla. 10 Den 22 Oktober. Gr. Puke: Vid sistförflutne Riksdag beviljade R. o. Ad. den under plenum tjenstgörande vakten en gratifikation; derföre hemställer jag om icke R. o. Ad. ville under denna Riksdag bevilja samma gratifikation, hvilken jag tror då var 1 Rdr 16 sk. b:ko för Underofficer och 1 Rdr samma mynt till manskapet; Riddarh.-Sekret. torde likväl närmare kunna uplysa förhållandet. Undert. Riddarh.-Sekret. hade i ani. häraf äran uplysa, att ifrågav:de vid sednaste Riksdag beslutade gratifikation varit bestämd till 1 Rdr 16 sk. b:ko för hvarje plenivakt, befälhafvaren inberäknad, men kunde för ögonblicket icke erinra sig huru denna summa blifvit emellan befälhafvaren och manskapet fördelad. Uppå härefter framstäld propos. beslöt R. o. Ad., att åt den vid R. o. Ad:s plena under innev:de Riksdag kommenderade vakt bevjlja en gratifikation, hvilken med samma belopp och till enahanda fördelning emellan vaktbefälhafvaren och manskapet, som vid sistförflutna Riksdag, från Riddarh.-Kassan skulle utgå. Hr Gr. och Landtm, erinrade att det, enl. 47 § af Riksd.- Ordn., tillkomme R. o. Ad. att utse 2:ne ledamöter till deltagande i Talmansöfverläggningarne, samt hemstälde om R. o. Ad. ville till anställande af detta val utsätta nästa Predag, hvilket vore den dag då Bänkmansvalet borde förrättas. Härvid anmälde sig och yttrade: Gr.
Vi veta att: före denna Riksdag meningarne inom PresteStit, huruvida det kan vara lämpligt att med Ståndet införlifva skollärare, voro ganska delade, och ännu mera lärer detta vara fallet vid denna Riksdag inom BondeSt:t i afslde på frågan om nu ifrågakomne inympning, och då R. o.. Ad. icke till följe af ett nu medgifvet upskof lärer frånträda sin öfvertygelse, samt då för öfrigt andra frågor finnas på föredragningslistan att i detta plenum behandlas, så skulle jag föreställa mig, att R. o. Ad. icke gjorde någon förlust, utan tvertom en vinst, om dessa frågor upskjötes, enär man derigenom visade de andra RiksStm en upmärksamhet. Gr. af Ugglas: Jag är för min del och har alltid varit böjd att visa granlagenhet, i hvilket fall som helst. Men just af graulagenhetsskäl anser jag mig förhindrad att bifalla Hr Bildts förslag. Jag kan nemi. icke fatta annat, än att, så vida icke meningen är (och detta vill jag ej föreställa mig) att R. o. Ad. blindt skall hylla deli mening, för hvilken PresteStit uttalar sig — genom detta förslag, i motsats emot hvad Iir Bildt åsyftat, granlagenheten lätt skulle blifva trädd för nära. Jag skall söka förklara denna min mening. Antages, såsom jag gör, att Ad:n vore sinnad att Den 14 December f. m, 331 bifalla nu föreliggande förslag, innehåller detta Ad:ns beslut, om det är faltadt före PresteSt:ts, endast ett medgifvande åt detta Stånd, att fritt uti denna dess angelägenhet besluta. Skulle åter PresteSt:ts beslut vara fattadt, och detta utfallit ogillande, innefattade ett godkännande af beslutet å Ad:ns sida en ogillande meningsyttring öfver PresteSLts beslut. Jag tror derföre, att frågan befinner sig på en bättre ståndpunkt, om man nu afgör saken, än om man sedan kanske mot St:t uttalar ett tadel. Efter det flere Ledamöter ropat på propos., samt öfverlägga ningen om det af Hr Bildt gjorda förslaget förklarats fulländad, yttrade II. Exc. Hr Gr. o-.
Domstol för öf~ vertrådelser af KrigsLagarne, eller KrigsHofRåtten, som dömmer FåltMarskalkar, GeneralAmiraler, med flera högre Militaire-personer, ehuru den blott presideras af en GeneralMajor. Då det nu finnes en för kameral förseelser gemensam Domstol i KammarRåtten; hvarföre må icke den få dömma så väl öfver hela Collegier, deras Presidenter eller Råd som öfver deras underordnade, då redovisning är i fråga. För den från gamla former härrörande värdighetens skull, år det vål icke skål, att sönderstycka saken. Utskotten hafva velat förekomma, att det icke skulle bero på Regeringen, huruvida de högre Embetsmånnen skola stå till råtta för deras penninge-förvaltning eller ej ; men jag tror att föga vinnes, om man ej låter redogörelser Den 2 Julli J, m, 21 prÖfvas i ett sammanhang, och efter en form i sorn dermed öfverensståmmer. Jag förnyar således min vördsamma anhållan att betänkandet måtte återremitteras. Herr Grefven och Landt Mai jkalken frågade, om Ridderskapet och Adrin ansåg Ligoch OeconomieUtskottens förevarande Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarfkalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Föredrogs å nyo StatsUtsköttets den 27 sistledne Junii under N:o^2,38 afgifne, samt den 28 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om StatsYerkets tillstånd och behof under RiksStatens Första HufvudTitel. Friherre Ankar/vård, Carl Henric:
Kanslis räkning insalta; dels ock Protokoll öfver ett med Borgenärerne uti Åkerbergs gäldbundna bo den 29 Oktober nyssnämnda är hållet sammanträde, dervid Borgenärerne heslutat, att Strindberg och Westerberg skulle ega att, å massans vägnar, hos vederbörande lyfta och utqviltera det nedsatta beloppet, emot deri borgen, som för lyftningen kunde erfordras, hos Ofver-Stäthällare-Embetets Kansli, å Åkerbergs konkursmassas vägnar, sökt att, emot af dem, en för bägge och bägge för en, ulhändigad, med intyg om deras vederhäftighet försedd, löftesförbindelse, få lyfta och utbekomma ifrågavarande 8,705 R:dr B:ko; Och ehuru den sålunda af Strindberg och Westerberg yrkade lyftning af medlen blifvit af Bankens Fiskals-Embete bestridd, på grund deraf, bland annat, dels att, då medlen skulle af Strindberg och Westerberg lyftas och begagnas, den af dem sjelfve ingångna borgen för medlens återbärande ej borde såsom säkerhet derför godkännas, dels ock att dessa personers vederhäftighet ej vore af Fiskals-Embetet känd, har likväl ÖfverstålhallareEmbetels Kansli, genom beslut den 23 December 1851, utan afseende å hvad af Fiskals-Embetet blifvit i ärendet hemstäldt och invändt, den sökta lyftningen bifallit; i följd hvaraf bemälde Kansli samma dag lill Strindberg och Westerberg, emot deras qvitto, utassignerat det deponerade beloppet; 30 hvarefter omförmäldta beslut val blifvit af Fiskals-Embetet hos Kongl. Svea Hof-Rält öfverklagadt, reen af Kongl. Hof-Rälten, genom Utslag den 20 Apiii näsllidne år, fastsläldt. Enär såväl Strindberg som Westerberg, den förre redan innan Kongl.
hvartill de efter naturens mening bast egna sig, och dit de nu i sa stor måttstock sökt sig han, det fins ingen anledning att göra kraftprof och kraftreformer; det blir ändå tillräckligt att göra, om man blott skall ta itu med det hardast nödvändiga. Det tör knappast af någon bestridas, att fordringen p i rätten till arbete - såsom detta uttryck har ar anvandt bör vara den fordran, som ställes i spetsen för alla andra på qvimofrigörelsens omrade. Utan att komma in p5 någon särskild af de öfriga fordringarne, vare sig de galla politiska, sociala, moraliska eller andra rättigheter, torde det väl utan öfverdrift kunna sägas att, när ratten till lika utbildning för och lika tillträde till förvärf är uppnådd, skola ur denna rättighet med de ' dertill hörande förpligtelserna alla andra rättigheter långt lättare utveckla sig an ifrån någon som helst annan punkt, från livilken man eljest tar qvinnoreformen fatt. Det är från medelklasslagrets qvinnor faltropet har. utgått. Lit dem fasthalla: PI hafven velat gifva oss bröd och lekar, vi fordra ratten till arbete!, Och kunna de föra detta igenom, då hafva de vunnit en seger för qvinnanc personliga utveckling och for hennes sociala och ekonomiska ställning, som skall f5 en afgjordt reformerande betydelse för qvinnorna i alla samhällslager och dermed för samhället såsom helhet. Intryck fran ' scenen. ; If Selma Lagerlöf. Antigone. (Antigene: Olga Björkegren.) r h Rungabo~gen gid +f hon, att srbbda, Hiis, blid och skön, men född att mycket lina, Och redde brodrens grnf på fiiltet v i h, J Trots segrarm stränga bud och strafets w8da. Hoiv h u s a d blej$ a f herskarureden brB&amp;; Men höge g d a r s h m a r ho7~ont bida, Som såg d n arma sina hiinder vrida, Och e j liit i sitt hierta mildhet rdda. 327-bnrman det hon iir, och ve oss nrmn! &amp;) ar gå7g hon ohörd bedt sin bg7~ den varma,. P?
Detta jordstycke är helt litet och af ringa värde, du kunde derföre köpa dig ett gyllene halssmycke med rubiner eller saphirer, men gör dock icke det. Behåll det. En åldrigs välsignelse hvilar deröfver. Kanske skall det en gång göra dig större tjenst, än ett gyllene smycke skulle göra." "Ännu en sak vill jag meddela dig, mitt barn." Stödd mot Sigrids arm, gick den gamla ut i kyrkan och till en med sirater prydd vägg. "Jag vill nu meddela dig något, som väl föga kan komma dig till någon nytta; men ho kan dock förutsäga, hvad som enhvar förestår? Hufvudsakligaste skälet till att jag meddelar dig denna hemlighet, är den, att jag icke vill att den skall dö med mig. Må äfven du, innan du lemnar verlden, meddela den åt någon annan. Se här, mitt barn, så skall du vrida på denna sirat, då öppnar sig, som du ser, en dörr. Detta var fordom en gång, som sträckte sig långt, man har sagt ända till Åbo. Hvart den än gick, den var åtminstone en utväg ur klostret, som endast några få kände. Nu är den igenrasad längre fram, men som du ser, är här dock ett stycke ännu öppet. Detta ställe känner numera ingen annan än jag. Upptäckas kan det svårligen, före den dag, då kyrkans murar ramla. I tider af fara, kan det tjena att rädda någon undan förföljelse, Omtala det derföre icke för någon. Det har förut räddat menniskolif och lycka, och kan ännu göra det." Siri log i sitt sinne åt den vigt, den gamla fäste vid detta meddelande, men tyckte ändå att det var allt helt roligt att känna något, som ingen annan i hela verlden visste, icke ens mor, som dock hade reda på så mycket. Snart derefter hvilade Finlands sista nunna i sin graf, och det stolta klostret Nådendal har småningom fallit i grus. Endast kyrkan reparerades och begagnades sedermera. Men går du en morgon på den lilla staden Nådendals tysta gator, och ser huru flinkt strumpstickorna röras i händerna på hvarje mötande liten flickeller pojkbyting, då ser du ett ännu lefvande minne af den heliga Brigittas systrar.
Landtm, yttrade, att om lian rätt fattat Hr Munck af Rosetischölds mening, så hade den varit att R. o. Ad. till contra-propos. skulle antaga Utskms förslag i 32 §:n, med den förändring i afseende på beloppet, som Hr Hjerta föreslagit, och att 34 §:n i gamla författningen skulle utgå. Hr Palmcrantz: Jag hemställer, om icke contra-proposm bör blifva: ”vidblifvande af 1835 års förordning, med den förändring i afseende på ansvarsskyldigheten för beslagare, som Hr Hjerta föreslagit.” Hr Frih. o. Landtm, anhöll, alt Hr Munck af Rosenschöld ville skriftligen afgifva sitt förslag lill contra-propos. emedan den af honom uppgifna contra-propos. icke vore så bestämd, att Hr Landtm, det förutan ansåg sig kunna anmäla den till R. o. Ad:s antagande. Hr Hjerta: Jag hemställer till Hr Munck af Rosen - 374 Den a6 Maj. schold, om icke contra-propos:n blott luinde hafva afseende på antagande of 32 §:n i Utsklns förslag, med den ändring i femte punkten, alt varuvärdet höjes från 5o till 100 r:dr. Frågan om ansvarspåföljden förekommer uti efterföljande §. Hr von Hartmansdorff: För Ståndet är den i4 punkten i Utsktns betänk, föredragen, inbegripande både 32 celi 33 §J:nn. Så vidt jag faTtat Hr Frih. o. Landlims framställning, så har liela i4 punkten blifvit ostyckad framställd. Jag tror således, det Hr Hjertås förslag att skilja 32 och 33 §§:na, icke kan medgifvas. Hr Hjerta: Vid närmare genomseende af förslaget, finner jag också, att icke något hinder möter för begge §§:nes afgörande i deras helhet, endast såsom conti a-propos. får antagas den modification, att varuvärdet förliöjes från 5o till ioo r:dr.
Eller mamman själf, när det kommer främmande: » Gå och hälsa på tant! Bed tant komma snart igen till lilla Tutte h m. m. En liten bugning eller nigning är nog för de små tillsvidare, ja allt framgent, såvida någon annan skall behöfva lägga orden i munnen på dem. Trötta för öfrigt ej barnen före skolåldern med onödigt själsarbete och låt dem så vidt möjligt behålla sin individualitet, att de ej alla formas efter ett visst gifvet mönster, detta må vara huru förträffligt som helst. Under skolåldern bör isynnerhet klena flickebarn noga aktas för öfveransträngning. Något kan modern göra därför genom att ej sporra barnet till att läsa mera än det nätt och jämnt behöfver för att följa med samt genom att ej gifva det invecklade och tidsödande handarbeten. Har gossen ej håg för läsning, så låt honom lära ett yrke. Till sist: gif om möjligt barnen en glad barndom med ljusa minnen för vandringen genom lifvet. Barnavän. Och härmed må nu den lifliga diskussionen i frågan om barnavård och barnauppfostran för denna gång vara ändad. Ännu ligga visserligen många » insändare » på vårt skrifbord, och kanske ännu flere komma att » dugga efter », men n&amp;gonstädes måste 1898 IDUN punkt sättas, och vi anse att tiden därtill nu väl kan vara inne. En del goda uppslag och beaktansvärda synpunkter i det öfverblifna materialet skola vi emellertid tacksamt bevara för framtida användning. Vårt uppriktiga tack bringa vi nu också alla, som med sina inlägg bidragit till den viktiga frågans mångsidiga belysning. Vi ha oväldigt sökt låta de mest skiftande meningar komma till tals, och vi hoppas att våra läsarinnor skola hålla oss räkning för denna vår opartiskhet, liksom att enhvar just därigenom skall finna, att hon dock till sist haft någon liten personlig behållning från denna » andarnes sammandrabbning ». och ställt för den svenska kvinnan som Oskar den milde, och väl är hans namn värdt att i tacksamt minne af oss förvaras. Och drottning Josefina står vid hans sida som det värdigaste föredöme af dotter, maka och moder. i Hon ägde juveler och, pärlor och guld, En prydnad i konungens borg, klon ägde en hand, hon strödde dem huld Till lindring i armod och sorg.
Jag skulle tro, att, om man anser att en ojemnhet förefinnes i sättet för qvarnarnes beskattning, till följd af de serskilda grunder derföre, som på sednare tider gjort sig i afseende på dessa inrättningar gällande, det rättaste och ändamålsenligaste vore, att låta qvarnegarne, derest de sjelfva så önska, på vissa bestämda billiga vilkor lösa sig från skyldigheten att betala grundränta, eller ock stadga något sätt att genom räntans successiva amortering befria dem från detta onus. Härigen-om bereddes en öfvergång, en jemkning i beskattningen, utan någon så kännbar upoffring å statsverkets sida som den, hvarom nu är fråga. En sådan utväg har Utslct ej funnit lämplig att föreslå, och under sådant förhållande är det verkligen svårt att veta hvilken åtgärd, som bör vidtagas. Att i sådan syftning ånyo återremittera frågan till IJtsk:t torde ej vara lämpligt, och att bifalla eftergiften af hela qvaruräntan, skulle jag tro vore i hög grad oförsigtigt. Enligt mitt förmenande återstår således ingenting annat, än att, på sätt PresteStrt funnit för godt, afslå Utsk:ts ifrågav:de framställning, och får jag derföre vördsamligen hos Hr Gr. o. Landtm anhålla om propos. å afslag å Utsk:ts i Betänkma N:o 101 och 147 gjorda framställningar. Hr von Koch: Orri man blott faster sig vid det forraela, skall man lätt inse olämpligheten af Gr. Mörners nyss framstälda yrkande. Det är visserligen sannt, att, då K. M:t gör en framställning till 11. St„ Ständerna ega full befogenhet att afslå densamma, Men det måtte väl vara något helt annat, då K. M:t, till följd af en från Ständerna afgifven underd. framställning, till Ständerna aflåter en Nåd. Propos. Ständerne måste väl under sådana förhållanden afgifva något svaromål i frågan eller ock rent ut säga, att Ständerna gått ifrån sin framställning och ej mer bekymra sig om densamma.
Hon kunde förtälja och gjorde det gärna om den isande förskräckelse, som de allemanniska barbarernas anstormande hade väckt i Gallien; om det allmänna jublet över landets räddning genom Julianus' hjältemod, om den välmåga, trevnad och trygd, som nu under hans rättvisa, kraftiga och välvilliga styrelse lyckliggjorde det nyss så lidande, utarmade landet. Med ett ord: Ammianus Marcellinus' maka beundrade Julianus, och denna beundran var emellan henne och Hermione den första väckelsen till en vänskap, som vart innerligare, ju mer de lärde känna varandra, och ytterligare stärktes av gemensam vördnad för den gamla tron, gemensam kärlek till visdom och skönhet. Ismene och Berenike voro infödda atenskor och Hermiones barndomsvänner, ännu, liksom hon, fria från Hymens band Berenike en mörklockig flicka med själfulla drag och lugn värdighet i sina later, Ismene en blond, leende och självsvåldig sextonåring, vars ansikte var den klaraste spegel för en glättig, känslig och av nycker styrd innesstämning, och vars hållning och åtbörder förenade med mycken livlighet mycken täckhet och oskyldig håg att behaga. - Vad tyckte du om den lilla visan, min Julia? frågade Ismene, i det hon lade bort lyran och lyfte sina små fötter upp i den svällande soffan, mot vars gröna grund sandalernas pärlor glittrade. Har du hört henne förr? - Nej, svarade Julia; hennes melodi är enkel, men oförgätligt vacker. Jag sluter därav, att hon är mycket gammal. - Du dömer riktigt, sade Hermione, hon är ett skott ur Simonides' vinstock. - Och om jag sjungit henne i min mormors mormors tid, inföll Ismene, så skulle man utskrattat mig för att jag kunde tycka om en så urmodig visa. Ser du, i min mormors mormors tid, då hade världen smak! Då buro damerna en hårklädsel hög som Vindarnes torn, och männen muscher, som gjorde dem alldeles oemotståndliga ... Fy, Alkmene! Ser du icke, att en fjäril sitter i den där blomman? Tror du, att en blomma törstar, så länge hon kysses av en så vacker liten beundrare? Vänta, tills han flugit!
Förvaltningen af Sjö-ärenderna, uti den afgifna underdåniga förklaringen, anfört, att förteckningar öfver Flottans stationer och Lotsverket tillhöriga fastigheter, inventarier och effekter med deras värde i penningar, för att uti hufvudböckerne till redovisning å behöriga konti uppföras, hvad Flottans stationer anginge, omöjligen skulle kunna åstadkommas, äfven med en mångdubbelt större tjenstemannapersonal, än den stationerna ega, och likaledes vore overkställbar vid lotsoch fyringsväsendet, har likväl Utskottet, som lika med Revisorerne finnér nödige kontroller i ofvan omförmälde hänseenden vara af synnerlig vigt, ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det måtte Kongl. Förvaltningen af Sjö-ärenderne i nåder anbefallas föranstalta, antingen att uti Stationernes och Lotsverkets hufvudböcker behöriga inventarieoch material-konti varda upprättade, eller ock att andra sådane åtgärder varda vidtagna, som kunna leda till vinnande af nödig kontroll i afseende å kronans tillgångar uti inventarier och materialier. IG Slals-Utskotlels Utlåtande, M 30. § 24. (Rev.-Ber. pag. 97. Förkl. pag. 227.) Revisorernes anmärkning, att Kongl. Förvaltningens och Stationernes liafvudböcker äfven sakna konti, som utvisa, huruvida brist eller öfverskott uppkommit å de för hvarje särskildt föremål anvisade medel, lärer af samma skäl, som ofvanföre under 22 § blifvit anfördt, icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 23. (Rev.-Bcr. pag. 98.
Lön efter Ordinarie Sta Tractamente såsom ersättning för förminffad Beklädnads proCent, genom ofwanberörde nya Orgamsation — zzz: G. 48». »6.— Tillkommer ProCenten ä Beklädnads-summan, hwilken enligt bilagde Betyg af ReTransport 481: »6.— Den z Julik. »047 Transport 48»: »6. — gcments - O.wartermästaren Friherre Lagerbjelke wid Färsta Gardel arén !8>ooch i8li utgjorde 42,15; R:d. Z9 st 4 r:st. hwara efter c proCentS beräknande enligt Compagnie, Chefs förbindelse, uppkommer en Revenue af NrkSd: zz st 2 r:st., svin fördelt pä sme är belöper för äret till iocz: 41, 4. Keutersstiölst. Hela Beklädnads-summan för Kongl. Swea Lif-Gardcs -8 >0 och iZn ärs Beklädnad utgjorde 4r,icz Riksdaler 39 st 4 r:st. Banco, intygas. NegQwarterm. wid Swea Lif-Garde. Hela Beklädnads-summan för Kongl. Swea Lif-Garde i8'2 och iF-z ärs beklädnad utgör 6.4469 Riksdaler i? st z r:st. Banco. Regcmcnts-Qwartermästare^ Stora Liverie-Beklädnaden för Swea LifGarde, som anlägges den r Januari! 1812 och räcker i 6 är, uppgär till ett belopp 6,41c Riksd. 47 st » r:st. Banco. Regements-Qwartermästare. -Upp - rv§8 Den z Julii.
För att lätta handhafvandet i de delar deraf, som angå skjutsväsendet, samt underhållet af vägar oell broar, har jag uppgjort, låtit trycka och utgå ett sammandrag af alla allmänna Författningar och särskilda föreskrifter, som angå desse angelägne delar af ordningsmålen, hvilkas framgång mest bero på Länsmännen på sätt i sista Femårs-Berättelsen är anmärkt, men hvilkas aflöning, relativt till deras vigtiga befallning, är så under all jemförelse knapp och otillräcklig, alt ynglingar med uppfostran och ambition icke kunna förmås ingå i en Corps, der nu mera all utsigt till befordran är stängd, derigenom att ingen Länsman, i brist af tagen Kaineral-Examen, kan föreslås till Kronofogde, då likväl Länsmans-Corpsen borde vara ea Plant-Skola, der subjecler till Kronofogdar alltid vore alt finna. Skiftes-Verket i Länet fortgår ulan afbrott och sedan den vid förra Femårs Berättelsen gällande Landtmäleri-Taxa blifvit jemkad och nedsatt, har kostnaden i och för egoskiften blifvit måttlig och dräglig, Uppbörds-verket utmärker sig ännu, såsom i många år tillförene, med nitiske Uppbördsman och redogörare, hvilka anse för sin heder att årligen aflemna redogörelsen, så vidt på dem ankommer, restfri. Statsbidragen, ehuru mångå och stora, utgå ock derföre å bestämda tider, dock icke utan ansträngning å Folkets sida att bibehålla vanan att göra räll. för sig och å Uppbördsmännens att inom den i Maj incassera thy oaktadt uppkommande restantier. Panlauctioner för Krono-räntor hafva likväl hittills sällan ägt rum. Hädanefter synes dock uppbörds-verkels ordentlighet svårligen kunna bibehållas.