Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Andra tider komma måhända, och vi hafva i intet fall rättighet att med vårt omdöme gå framtidens verklighet i förväg; men det veta vi, alt trogna tjenster mot fäderneslandet skola, så länge Svenska namnet finnes i häfderna, värderas af både Konung och folk, och följaktligen på båda dessa statsmagter utöfva ett, för Rikets sjelfbestånd och väl, fruktbärande inflytande. Tror man, att ett förmedlande element fordras för att bevara jemnvigten emellan stridiga magter, i hvilkas tendens det sträfvande ligger att vidga sina områden; tror man, att Sverige är för svagt att under folkvälde bevara sin sjelfständighet, och att Svenska fol - Den ii Octotcr e. m. folket hatar enväldet, så må man först se sig om efter nya garantier, innan nian upplöser de gamla. Jag har icke ännu funnit dem. Yi lefva i en tid, dä alla anse sig vuxna att döma i allt. Denna tid erkänner nödvändigheten af arbetets fördelning i näringarna, i vetenskaperna, blott ieke i sådana ämnen, som utgöra den sysslolösa allmänhetens politiska sysselsättning för dagen. Deruti anse sig alla mägtiga. Hvem tror sig ej om att förbättra våra grundlagar? Det är ej konstigt, säger den ene; mognaden bör ej afvaktas, säger den andre, ty den tillkommer sådana fäder och vise, som ej vilja någon reform. Hvem har ej sitt omdöme färdigt om lagverket? Man vill blott utesluta den, som genom sin kännedom af Sveriges äldre lagar finnes utmärktast bland sina landsmän; ty, säger man, han är partisk för det gamla! Huru rika äro vi ej på män, som tro sig om att afhjelpa all den obehitenhet, som ger sig tillkänna! Detta sjelfförtroende nyttjar ej ens den försigtigheten att granska sitt ämnes omfång, likasom vore reformationskraftens helande förmåga oandlig och således äfven allt möjligt lidande hos statskroppen. At detta blinda reform begär vill jag ej lemna grundlagarna till pris, och jag återkommer nu till formen af detta ämnes behandling; yrkande vördsamt, att Hr Gr. o. Landtm, måtte återföra discussionen lill Constit.- XJtsk:s utlåt. Hvarefter Hr Lagerhjelm muntligen tilläde:
St. derigenom påfunnit den lämpligaste utvägen till förekommande af spanmålsbrist i en framtid, och jag har derföre varit mycket böjd för den tanken, att alldeles icke något missvext-creditiv skulle äga rum, äfven under det förhållande, sorn nu hotar att inträffa. Det är sannolikt, sedan införseln af spanmål blifvit tillåten, att vid inträffande hellof en stor qvantitet spanmål genom enskilda personers föranstaltande inkommer i landet. Genom de tullumgälder, som för densamma inflyta, beredes äfven för K. M. tillgångar för att vidtaga de direetä åtgärder, som i ett eller annat afseende kunna vara behöflig». Om man dertill besinna!, hvilka betydliga anslagssummor R. St. vid denna riksdag beviljat för allmänna arbeten, hvarigenom tillfälle till arbetsförtjenst för den nödlidande numera uppstår, så skulle jag föreställa mig, alt Styrelsen befinner sig efter denna riksdag i en långt fördelaktigare belägenhet än den förut har gjort. Jag kan således icke förena mig i den anmärkning, som Frih. Cederström har framställt, eller alt den summa,'sorn ur föreslagen för uiissvext-creditivet, borde höjas från 100,000 till 400,000 rtilr; men det är en annan anmärka., som jag skulle vilja tillåta mig emot Utsktns nu förevarande betänk. TJtsktn hafva nemi. icke bestämdt uttryckt, huruvida de behållningar, som förefinnas på del äldre spanmålscreditivet, må af K. M. få användas under den kommande tiden. För mig synes det klart, att K. M. bör äga en sådan dispositionsrätt; men måhända hade ett bestämdare yttrande derom bort lemnäs af Utsktn. Jag tror icke att denna anmärkn. bör föranleda lill återremiss; ty äfven om R. St. bifalla detta betänk., tror jag att K.
Allt var liksom en parodi på theater och spektakel, och kanske är äfven i sjelfva verket den tid inne då theatern skall börja parodieras och det verkliga spektaklet bli spektakel i sjelfva spektaklet. Väl tyckas Tyskarne ännu med händer och tänder arbeta deremot, men de få väl lof att följa med. Tyskarne äro allvarsamma och vilja att man skall ta allt allvarsamt, så att när en björn dansar skall man tycka att dansen "an und für sich" är vacker. Till slut gaf man en mimisk representation les Contrebandiers de Sierra Nevada, der isynnerhet de Spanska nationaldanserna med castagnetter, som ock väl utfördes, behagade mig mycket. Men blott mimik, utförd af icke alldeles utomordentliga sujetter, tvingar dem att alltför ofta visa samma söta eller samma sura ansigte, och blir derigenom tröttande. Theatern var nätt och vacker, publiken här högljuddare med rop och hvisslingar, frikostigare på bifallsyttringar än annorstädes, men äfven här blott vid bons mots och equivoca uttryck; också kan det ej vara annorlunda, ty deri blott och bart består hela Franska humorn, liksom Tyskarnes i Witzen. Någon egentlig komik hafva Fransoserne lika litet som Tyskarne, och den lär ej kunna finnas annorstädes än hos nordens folk, hos Engelsmän som Sterne och hos Svenskarne som Bellman, hvilken tror jag företrädesvis kan kallas verldens störste humorist. Hos nordbon ligger humorn ej i Witzen och ordleken, som hos dessa folk, utan i hela deras väsende och uppförande. Hos Quatremére, en gammal älskvärd man med något tycke af Frähn. Han emottog mig med all värdighet men tillika vänlighet och värma, visade stort intresse för min resa och samtalade med mig deröfver, men olyckligtvis blefvo vi af brutna af en ankommande främmande. Så förskräckligt genant och plågande det är för mig att gå och göra uppvaktningar, så förekom mig dock denna lättare än vanligt: det gjorde väl den Fransyska hyggligheten, som man här finner öfverallt hos den höge så väl som den låge. Några egentliga upplysningar och någon ledtråd för min resa fick jag dock ej här, och väntade det ej heller.
Arrende-medel af Kungsgårdar och andra Krono-lägenheter, beräknade vid sista riksdagen till 64,000 R:dr i penningar och 123,000 kubikfot spanmål, hafva i medeltal under åren 1858 —1860 utgjort i penningar 68,278 R:dr 67 öre och i spanmål 131,982 kubikfot; i följd hvaraf denna inkomst blifvit upptagen, på sått E. K. Majit föreslagit, till penningar . R:dr 67,000: — och spanmål: 132,000 kubikfot å 2 R:dr „ 264,000: — g 331,000: — 5:o. Silfvertionde, myntarelön och slagskatt beräknades vid förra riksdagen till 16,000 R:dr, men i medeltal har under berörda inkomst-titel under de 3 åren 1858—1860 influtit allenast 14,751 R:dr; hvadan Rikets Ständer, i likhet med hvad E. K. Majit föreslagit, ansett samma inkomst-titel icke böra upptagas till högre belopp, ån 15,000: — 6:o. Koppar-räntan som vid förra statsregleringen antogs uppgå till 1,500 centner med ett värde af 105,000 Ii:dr, men i medeltal under åren 1858—1860 utgjort allenast 1,193 centner, som vid försäljning lemnat en inkomst af 80,332 R:dr har alltså, på sått E. K. Majit föreslagit, blifvit beråknad till 1,100 centner, hvarför värdet, efter 67 R:dr centnern, utgör „ 73,700: — 7:o.
Af föreg:de talare är, till försvar för Utsk:ts hemställan, redan framhållet, att här icke är fråga om bevillningsafgift för egentlig handelsrörelse, för hvilken, då den i Sverige af utländning lagligen bedrifves, han är underkastad enahanda beskattning som inhemske handlande. Då jag i lJtsk:t biträdde beslutet om ifrågav:de framställning, 86 Den 6 Juni e. m. skedde det icke allenast på de al Utsk:t anförda skäl, och deribland förnämligast den omständighet, att stadgandet är til! sin natur af inqvisitorisk beskaffenhet, utan jemväl derföre att del för verkställigheten och kontrollen, synnerligast nu sedan passkyldigheten upphört, möter oöfvervinnerliga hinder. Och då det synes mig vara af vigt, att föreskrifter icke utfärdas, som äro opraktiska och icke med säkerhet kunna tillämpas, förenar jag mig med de talare, som begärt bifall å Utsktts förslag. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: Get gifves för mig egentligen tvenne skäl att uppträda mot Ulsk:ts förslag. Det ena att Hrr handelsexpeditör förefunnits såsom resande kring landet långt innan sista bevillnings-förordnm infördes, och att man således haft tillfälle att om dem skaffa sig tillräcklig kännedom, men att, detta oaktadt eller kanske just derföre, man fann anledning vid sista riksdagen vara för handen att höja den ifrågav.-de bevillningen ; det andra att dessa personers sysselsättning bereder dem förmåner, för hvilka de väl, jemlikt' den lör all bevillning gällande grnnd, böra erlägga någon tribut till det allmänna. I öfrigt måste väl ock vara temligen gifvet, att de affärer, som dessa expediter afsluta, äro ett sätt att liksom gå i vägen för de direkta affärer, som våra egna köpmän kunna afsluta. Min öfvertygelse är således att man, utan någon skada, kan bibehålla den nuv:de föreskriften. Gr. Mörner: Hr von Koch har sjelf nyss omnämnt att den ifrågav:de föreskriften ännu icke upphört att vara gällande hvarken i Danmark eller Belgien.
Då Utsk. uttryckligen säger, att fråga om dessa löners åtnjutande på indragn.stat icke är väckt, så ser jag icke hvad förhoppning man kan hafva om hennes väckande, eftersom StatsUtsk. icke har motionsrätt. Antingen mäste R. o. Ad. bifalla StatsUtskis sednare betänk, i denna fråga, med tillagg alt Ståndet fordrar alt StatsUtsk. inkommer med ett särskildt förslag angtde dessa tjenstemän, eller ock att Hr Printzenskölds nu afgifna yttrande får anses såsom en ny motion, hvilken kommer att till StatsUtsk. remitteras, på det att saken ej må falla i glömska. •3 H. 47 Den i a September e. m. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, 0111 R. o. Ad. behagade bifalla förslaget uti utlåt. Nto 28g, i afseende på upphörande af det under Kammarrätten stallda särskilda Pievisions-contor för allm. magazins-ärenden. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om Ståndet behagade gilla Utskts yttrande angtde utgåendet af lönerna för tjenstemännen vid ifrågavar. Revisions-eontor efter coutorets indragning. Ropades nej. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om Ståndet ville låta denna fråga bero till framtida åtgärd. Hr von Hartmansdorff: Jag får vördsamt hemställa, om ej Hr Frih. o. Landtm, finner med formen mest förenligt att till R. o. Ad. framställa livad jag yrkat, eller att Ståndet fordrar det StatsUtsk. inkommer med yttrande om löneersättning åt dessa tjenstemän. Uppå derefter framställd propos., beslöt R. o. Ad. alt anmoda StatsUtsk. inkomma med förslag, huru förhållas skall med löner och arfvoden för de personer, som nu äro anställde vid det ifrågavar. Revisions-contoret. '49 §:n Utskts tillstyrkande i 36 punkten af utlåt. Ansågos icke erfordra någon åtgärd. 153 §:n.
«Ja, ja, dagarna bli korta. Det är snart hög tid att bryta upp till vinterlifvet i Malmö.» Efter kvällsmaten gingo Truls och Clara en tur. Truls ville resa följande dag. De följde en väg, som lopp fram öfver ett öppet fält emellan tvenne skogsdungar. Skyar drefvo jemt och ständigt fram öfver månen, den ena efter den andra, och det såg ut som om månen sam inne under dem. I ena ögonblicket var nejden så ljus som på dagen, i nästa åter var det så mörkt, att allt flöt hop till ett. «Truls,» sade hon och blef stående. «Ja, fröken Clara?» «Förgrip er aldrig på detta vårt sommarminne!» Truls försökte få fatt i hennes ögon, men månen hade just gått bakom ett moln, och hennes anlete skymtade bara helt dunkelt vid hans sida. Hon hade tagit hans hand och behållit den i sin. Han förstod henne icke fullt och svarade ingenting, men tryckte den varma lilla handen. När Truls följande eftermiddagen satt på tåget och närmade sig Malmö, var han till mods, som reste han in i en gammal kär och välkänd verld, ungefär så som när han eljes gick ifrån ett familjesällskap till sitt vänlag, lätt i hågen, förväntningsfull och obekymrad. Redan på perrongen spanade han efter bekanta ansigten – han tänkte på Ek närmast; men det fans inga. Nå, jag finner dem nog, menade han. Gick hem om och styrde derpå, förlitande sig på sin instinkt, sina steg till Bryggeriträdgården. Salen var fullproppad. Ja, rigtigt: vid midtelbordet strax framför scenen satt bandet. Truls lotsade sig fram emellan småborden; vid åsynen af honom vände Ek sig helt om och bort, täckte ansigtet med händerna och uttryckte sin gränslöst glada öfverraskning, d. v. s. skrattade så att det genljöd genom hela salen och så att den fräjdade chansonetten Hanna, hvilken som bäst höll på med sin folkvisa, kom af sig och sände fridstöraren en gjord blick af indignerad förvåning, medan ögonen gåfvo ett snedskjutet sympatiskt glimt. Det dracks väldeliga, och Truls var i sjunde himmelen.
Med afseende härå, och enär otillräckligheten af ombudsmannens nuvarande lön dessutom ådagalägges deraf, att, enligt hvad upplyst blifvit, vid sednaste ledighet af denna tjenst, om hvars fördelaktiga beskaffenhet man tillförene synes hafva gjort sig öfverdrifna föreställningar, icke någon af de flere på stället vistande tjenstemän, som varit till tjensten skicklige, funnit med sin fördel öfverensstämmande att densamma söka, eller ens på nuvarande vilkor kunnat förmås att, under ledigheten, tjensten förestå, utan direktionen, efter fyrfaldiga svårigheter, varit nödsakad sistnämnde förtroende öfverlemna åt en från aflägsen landsort tillkallad yngre tjensteman, hvilken likväl, efter tagen närmare kännedom af tjenstens beskaffenhet, icke uppträdt såsom sökande lill den lediga tjensten, samt härtill kommer, att ombudsmanslönen vid privat-bankeu i Götheborg, oaktadt göromålen derstädes, serdeles vid inrättningens början, måste vara ojemförligt mindre, än vid låne-kontoret, åtnjuter en lön af 800 r:dr b:ko, med utsigt till förhöjning deraf i mån af göromålcns ökning, finnér Utskottet, enligt hvars åsigt bestämmandet af viss lämplig lön för ombudsmannen är äudamålsenligare och med lånekontorets fördel mera öfverensstämmande, än beviljandet af något, om äfven högre, personellt arfvode åt tjenstens nuvarande innehafvare, sig böra vördsamt hemställa, att lönen för ombudsmannen vid låne-konloret i Götheborg måtte förhöjas från 500 till 800 r:dr b:ko årligen, att beräknas och utgå från och med innevarande års början. Vidkommande Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 76.
Sanft o c h de Doktor Karolina Widerstriim, vår välWahl företrädde m e d all önskvärd verve d e n kända kvinnliga läkare, har n u återkommit till yngre o c h lefnadslustigare manliga Parisergenehufvudstaden och återupptagit sin praktik betydrationen, under det fru Eliason m e d skälmskt ligt tidigare i år än något annat år. pikanteri m o t » das ewig weibliche » länkade deras något intrasslade banor. målning. Landskapsstyckena äro däremot ringa till antal. E n tafla af fröken Elise Hansen, föreställande ett strandparti m e d sjöfåglar, var af särdeles lefvande verkan. U P notisboken. Skrattsuccé ' sn var fullständig, o c h i ett som allt b ö r Vasateaterns start kunna betecknas som lofvande o c h lyckosam. Teater o c h musik. Kungl. operan uppförde i fredags » K o m e o o c h Julia », hvarvid fröken Petrini gjorde sitt återinträde i d e n kvinnliga titelrollen. O m man o c k måhända skulle önska något mera värme o c h glöd hos denna Julias representant, så visade oss dock fröken Petrini så många goda egenskaper såväl i sin sång s o m i sitt spel, att man m e d skäl kan vänta, att h o n m e d framgång skall fylla sin plats vid vår operascen. I vokalt hänseende har hon alldeles gifvet gått framåt, o c h hennes spel har n o g också vunnit i uppfattning o c h afrundning. D å h o n därjämte s o m bekant äger ett däjeligt yttre, har h o n j u goda betingelser att kunna förvärfva sig en stadig gunst hos publiken. D e båda titelrollernas innehafvare EXtFcl I M V A %sv Far. Skiss för Idun af Elin A m e e n. Hvar var h o n d å? Fåglarne kvittrade o c h pepo, o c h solen stod ännu högt på himlen. 1:26 pr butelj. Fmnes e n d a s t hos ^st ^hS^K Biks-och Aiim. teie » Ä, det denne.
Men, besynnerligt nog, uteslötos vikarierne, ehuru desse, efter min åsigt, lika väl, om ej bättre, varit förtjente att ihågkommas. Vikarien sköter pä eget ansvar ordinarie lärares tjenst och får derföre en ringa del af lönen, beroende på huru mycket ordinarie läraren anser sig kunna eller vilja afstå, sedan han, som ej sällan eger hustru och barn, först beräknat sitt eget behof. Extra läraren och duplikanten deremot tjenstgör blott såsom biträde åt ordinarien och på dennes ansvar, utan att aflöningen är beroende på en nyck. Härtill kommer att det beror på en slump, om de till lärareplatser sökande blifva antagne till vikarier eller duplikanter, och ingalunda af deras egen vilja. Det kan nemligen redan sägas vara en slump, i hvilket eller hvilka läroämnen den sökande eger större skicklighet och i följd deraf högre betyg, ty det härrör af hans fallenhet och håg för det ena eller andra ämnet. Än mer, ja endast och allenast på en slump är det beroende, om ett för den sökande passande vikariat eller 0111 en duplikantsplats blifver ledig vid den tid, han söker lärareplats, ty illa skulle läroverkets Ephorus sköta sitt ansvarsfulla kall, om han anställde någon till lärare i eli ämne, för hvilket denne egde mindre skicklighet och således äfven saknade böjelse. Också inträffade vid öfvergången från klasstill ämnesläsningen, att vikarier måste anställas i följd deraf, att åtskillige af de äldre lärarne befunnos till ämnesläsningen dels mindre lämplige dels ock ovillige.
— N:o 37. i anledning af väckt motion, att utländsk man icke må tillåtas att här i Riket besitta eller bruka fast egendom, eller utöfva annan näring, utan att vara Svensk medborgare. — N:o 38. i anledning af väckta motioner om ändring af 10 mom. i Kongl. Brefvet, angående Storskiften m. m. i Stora Kopparbergs län den 17 Augusti 1804. — N:o 39. i anledning af väckt fråga om förklaring öfver andra mom. i 5 §. af Kongl. Förordningen om Sockenstämmor i Riket den 29 Augusti 1843, i fråga om grunden för rösträttighetens beräknande. — N:o 40. i anledning af väckt motion om utvidgande af allmogens och köpingarnas Seglations-frihet. — N:o 41. i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. ( 76 ) Brefvet den 5 Februari 1808, angående besittningsrätt å kronohemman. IX. B. 520. A. 595. Lagsamt Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottens Meraorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 42. i anledning af väckt fråga om uphåfvande af det i Kongl. Kungörelsen den 24 Januari 1781 stadgade förbud för Svenske Lutherske undersåter ali bevista främmande trosbekännares Gudstjenst. — N:o 43. i anledning af väckt fråga om ändringar i Expedilions-taxan. — N:o 44. i anledning af väckt motion om ändring i föreskriflerne, angående strandfynd och ur sjön bergadt gods. N:o 45. i anledning af väckt motion ora meddelande af närmare föreskrifter rörande de ändamål, för hvilka actiebolag en ligt Kongl. Förordningen den 6 Oktober 1818 må kunna stiftas. IX. B. 620. A. 625. — N:o 46. i anledning af väckt motion om förnyelse af all männa verks och enskilda associationers räntebärande obligationer, hvilka genom olyckshändelse förkommit. — N:o 47. i anledning af väckt motion i fråga om prestanda vid klagan öfver prestval.
Jag hyser, tvertom, en alldeles motsatt öfvertygelse, och anser för min del att denna fråga icke någonsin har varit så väl utredd som den nu är i detta betänk., och detta hufvudsakligen i följd af Krigsoch KaramarColhnes sednast afgifna yttrande. Vi veta alt denna fråga varit föremål för såväl Ständernas som Konungens pröfning flere gånger; vi veta äfven all Konungen vid en föregtde riksdag afgifvit en propos. i samma syftning, som StatsUtsk. no tillstyrkt, men orsaken livat för Konungen icke vid denna riksdag afgifvit propos. i ämnet, uplyses i betänk, vara den, att Konungen, emedan Ständerna vid sisth riksdag afslogo den då afgifna proposm, icke nu ansett sig böra förnya densamma. Jag beklagar att så är förhållandet, ty jag tror, att om Konungen, som säkerligen nu, lika som vid förra riksdagen, inser rättvisan af hvad StatsUtsk. nu föreslår, hade fortsatt alt förorda saken hos Ständerna äfven vid denna riksdag, så skulle delta förord troligen hafva verkat mera än delta förslag ensamt frän StatsUtsk. Det är svårt att i denna fråga yttra sig kort och concist; det är äfven svårt att vederlägga vidlyftiga argumenter utan att ingå i sådana detaljfrågor som i anseende lill den invecklade beskaffenheten af indelningsverket äro svåra, kanske omöjliga att efter 150 års förlopp fullt utreda; men jag tror att en sådan minutiös utredning af frågan icke behöfves vid detta tillfälle; och jag anser det-verkligen vara omöjligt att åstadkomma någon fullständig och positiv bevisning på någondera sidan, såvida dertill erfordrades en klar och bestämd utredning af alla de detaljbestämmelser som, i afseende på upskattning och värderingar lades till. grund vid indelningsverkets uprältande.
Skälet för denna af motionärerna uttalade åsigt är hufvudsakligen detsamma, som äfven vid föregående tillfällen, då enahanda fråga blifvit väckt, åberopats, att nemligen på landsbygden, hvarest största antalet tjenare behöfdes, och hvars intresse fördenskull i främsta rummet borde i förevarande fråga afses, hushållningen med den fodertillgång, som vore ämnad att räcka till för hela vinlren och påföljande vår, vanligtvis blefve vårdslösad af den tjenare, som skulle flytta i slutet af Oktober, dä deremot, om flyttningen bestämdes till den tid af året, dä den gamla fodertillgången vore slut och den nya ännu icke insamlad, den fördel skulle vinnas att den tjenare, hvilken komme, att hafva hand om kreaturens utfodring, och i hvars intresse det läge alt hushålla så, att fodret räckte till för 6 Sammansatta Lagsamt Alim. Bc v.- och Ekon.-Utskottets Betänkande ./te’ 25 den bestämda tiden, både finge vara med om inbergningen, den lian dä skulle med större omsorg påakta, och tillika undgå det afbräck, som en företrädares misshushållning med fodret under den första delen af hösten nu vanligen orsakar. Motionärerna hafva derjemte framhållit, hurusom nuvarande flyttning inträffar vid en årstid, då väderleken orsakar många olägenheter för dem, som skola lärdas en längre väg, och dä dagarne äro så korta, att den ledighet som då bestås den flyttande tjenaren, icke kommer honom till så stort gagn, som t. ex. vid midsommartiden. Då sistberörde årstid tillika, enligt motionärernas förmenande, vore den, då en husbonde på landet hade lättast att undvara tjenstebiträde, samt i öfrigt lämpade sig väl för ernående af de ofvan angifna ändamålen, hafva motionärerna föreslagit, att laga flyttningstid för tjenstefolk på landet mätte bestämmas lill niedio af Juni månad (enligt Herr Prosten Sundéus förslag den 20 och enligt Nils Fredrik Anderssons den 16 Juni) samt att föreskrifterna om tiden för städsel och uppsägning ur tjenst måtte i öfverensstämmelse härmed ändras