Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr ProftfiorN Munck af Rosenschöld har ater grundeligen ädaaalagk, att sjukdomars härjande i Armeen mera i sednare an förra tider, icke skulle wara att befara, derest Soldater och Sjö> män, jemte sund föda och tillräcklig beklädnad m. mständigt höllos till renlighet samt, wid pakommande > sjukdomar, i sunda ruin njuta sorgfällig sjukwärd och skötsel samt i osriel blifwa behandlade af erfarne Läkare, hwilka aker ulan erferderlige Loner icke att att förwänta Hwad HerrLif-Medicus Weigel och Hett Profefiorn Munck af Rosenschöld sälunda framställt, anser Uc-kottct destomera grundadt, som Resementerne för nu bestadde Loner icke man m»ckm siva - Den -Z Julik. »9?r svårighet kunna erhälla sadane Under-Läkare, eger såsom de i Statems merendels namnas, Barberare och Fältstars, Gesäller, som kunna betjena med mer än blott rakning och åderlåtning, hwcuföre ock Under-Läkare nied godkände inst-ker och kunstapee för sadan belöning hwarken lära förmas antaga tjenst, eller enS anse wetenskapcn wärd, att, i afseende pä Kronans tjenst, nied kostnad och arbete förwärfwas. Da dchutom andamalet af den anstallt Riksens Ständer fogat om ett Institut till Fält-Läkareö danande skulle försett s, derest icke tjenlige utrvägar öppnades och genom lämpelige Laner till nödtorftigt uppehälle bereddes för dtrns begagnande, enär de efter afiagde nöjaktigt prof as skicklighet böra fran Institutet afgä, finner Utskottet att härtill blifwer oundwikeligt ett ärligt anslag pa Star, hwilkct lämpligast torde kunna sammansiäs med hwad Utskottet här vfwan tillstyrkt matte bewiljas till Löneförbättring för Provincial-Läkarne samt Collegii Medic»'
Käranden vare skyldig, att låta sva» randen få stemningen fjorton dagar förut, der han inom häradet bor: utom häradet, eller i annan stad, tre veckor: utom länet, sex veckor: i tredje eller fjerde länet, eller längre bort, hio Veckor. Stockholms stad räknas för serskildt län. Är den utom Riket, sorn st emmas skall; håfve sex månaders tid ifrån det han stemningen fick. Der stemning genom offentligt anslag sker å Rättens dörr, skall ock sex månaders dag föreläggas. Om stemning i concursmål är serskildt stadgadt. I alla dessa fall, der stemning fordrar längre tid, än om lysning till Ting stadgadt är; må den svarande stemmas till viss månad, och underrätte han sig sedan sjelf, å hvad dag Tinget hållas skall. s §. Till Rådstufvurätt stemmes åtta dagar förut; utan så är, att målet ej tål uppskof, och derå förr svaras kan. Exp.-Utsk• Förslag till und. Skrifv. Första punkten af denna §. ändras till följande lydelse Är någor förfallolös borto, då han tö* pas af Rätten fram att kära eller svara j bote två daler. 5 §. Benna §. varder till all kraft oell Verkan upphäfven, 7 §• Sista punkten i denna §. ”Är nå* gor borto från Lagmanssyn ; Vare lag samma: dock må man ej der Vädja mot, utan gånge dermed, som i 25 Cap. 10 stadgas/* upphäfves. l3 Cap. Följande trenne §§. i detta Capitel ändras sålunda 1 2 §. Säfvar någor Domaren obeskedeliga ; bote i Underrätt tjugu daler , i Hofrätt femtio daler. 3 §• Pröfvas jäf lagligit emot Häradshöf» ding, eller Borgmästare i den stad, der ej mer än en Borgmästare är > och Rådstuf* i5a Exp.-TJlsh. Förslag till und. Skri/v.
Stadgandet om ersättning för nedslagtade kreatur bör dock endast afse att vid sjukdomens utbrott söka hämma densamma eller att i möjligaste måtto inskränka omkretsen för dess härjningar, enär, på sätt Kommersoch Sundhets-kollegierna jemväl antydt, de nu ifrågasatta åtgärderna icke vidare torde vara lämpliga, derest sjukdomen skulle erhålla en större spridning inom landet. Med hänseende slutligen till beskaffenheten af de föreskrifter, som i afseende på hämmandet af den ifrågavarande boskapspesten torde blifva meddelade, synes det vara af stor vigt att allmänheten erhölle tillförlitlig underrättelse om kännetecknen på berörda sjukdom och de försigtighetsmått, som böra iakttagas, derest den i någon ort utbryter. Utskottet får alltså, med erinran att, jemlikt nådig Kungörelse den 9 i denna månad, det förut intill den 1 instundande April meddelade förbud mot all införsel till riket af nötboskap och fårkreatur skall, äfven efter sistnämnda dag, fortvara intill dess annorlunda kan varda af Kongl. Majit i nåder förordnadt, hemställa, a) det måtte Rikets Ständer i underdånig skrifvelse anhålla, att, om Kongl. Majit finner lämpligt, föreskrifva, att, till hämmande af boskapspesten, derest den skulle inom riket sig yppa, alla af nämnda sjukdom angripna och i beröring med dessa varande djur skola nedslagtas, egarne af sådana nedslagtade djur då måtte för djurens värde tilläggas full ersättning, samt att Kongl. Majit täcktes till utgående af det s. k. mindre kreditivet anvisa kostnaderna för de åtgärder, som sålunda och i öfrigt kunna till förekommande af boskapspestens spridaude i landet i nåder pröfvas nödiga; och b) att Rikets Ständer dervid tillika måtte anhålla att Kongl. Majit ville låta så skyndsamt som möjligt till allmänhetens kännedom meddela underrättelse om kännetecknen på berörda sjukdom och om de försigtighetsmått, som med hänseende till densamma böra iakttagas.
Å r 1885 lemnade hon hemHon söker trösta, men tror icke sjelf på Om hennes personliga lefnadsöden har verlden met och egnade sig sedan helt åt studier och trösten; hon låter såren gro igen, men brodden icke mycket att förtälja. Det är blott några arbete, dels på resor, dels under längre vistelsitter der; hon bjuder ersättning för ett förser i Stockholm och Köbenhavn. få, stora konturer vi känna. spildt lif, en förlorad lycka, men huru half Hon var född och uppvuxen i Skåne, der I denna sistnämda stad, i hvars rika, rörliga och ofullständig och föga motsvarande det förhennes föräldrar voro auditören Thure Bruze» aandsliv » hon bäst fann sig till rätta, och der lorade är icke denna ersättning! — Se de Ihis och hans maka Helena Sofia Finérus. A f hon vunnit de rikaste sympatier, har hon nu båda fina teckningarna Far och son och En musikafton i samlingen » Från Skåne », Herr dessa erhöll hon en vårdad, men något ovanockså funnit slutlig hvila. lig uppfostran, i det att manlig lärdom och Hennes stoft är jordadt i Köbenhavns » Vestre Tobieson i » Folklif » eller Eriks och Selma Bergs framtidsutsigt, då vi skiljas från dem i manlig idrott utgjorde en betydlig, för att ej Kirkegaard ». » Pengar ». säga väsentlig insats deri. Deraf troligen den A f det rika personlighetslif, hvarmed hon manliga anstrykning, som oftast gjorde sig otvifvelaktigt fylt dessa nu flyktigt angifna konOch hvem har mera gripande än hon skilmärkbar i så väl hennes stil som uppfattning. turer, innan hennes konstnärsande kunnat nå drat ensamhetens och de svikna förhoppningarTroligen också den manliga psevdonymen. sin rika mognad, kärna vi deremot föga utnas stora tröstlösa ödslighet? — I Kokeiten, I sin första ungdom egnade hon sig som öfver hvad sjelfva hennes diktning genom sin En Kris, Förlust, En realist m. fl. Huru dilettant åt målarkonsten, men då hon ville erfarenhetsdigra sanningsprägel låter oss ana.
Bibliotheket numera torde vara oafvisligt och således hvarje ytterligare uppskof med afgörandet af denna fråga otvifvelaktigt föranleder väsendtligt olägenheter, har likväl, med hänseende till frågans outredda skick — då hvarken platsen för den föreslagna byggnaden är bestämd eller de uppgjorda ritnkigarne och kostnadsförslagen ännu blifvit af E. K. Maj:t i nåder pröfvade och således all tillförlitlig ledning saknas för bedömande af de kostnader, som för fullbordande af detta byggnadsföretag kunna blifva erforderliga — Rikets Ständer ansett sig förhindrade att nu för ändamålet bevilja anslag. Det har dessutom ej kunnat undgå Rikets Ständers uppmärksamhet, att den ifrågasatta kostnadssumman synes nog högt tilltagen och Rikets Ständer föreställa sig att en, såväl till det yttre som till det inre, ändamålet fullt motsvarande byggnad, skulle kunna åstadkommas till vida billigare pris. Rikets Ständer få derföre i underdånighet anhålla, att E. K. Maj:t täcktes låta utarbeta och för nästkommande Riksdag framlägga fullständigt förslag till eu ny bibliotheksbyggnad, uppgjordt med iakttagande af all den sparsamhet, som med byggnadens varaktighet och ändamålsenliga anordning är förenlig. 83:o. Uti särskild den 2 nästlidue Februari till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition har E. K. Maj:t behagat meddela, hurusom Direktionen öfver gymnastiska centralinstitutet — med förmälan, att vid uppgörande af den för nu pågående nyoch ombyggnader vid institutet fastställda plan, större reparation eller ombyggnad af det gamla i flera hänseenden mindre ändamålsenliga gymnastikhuset derstädes icke föreslagits, hufvudsakligen för att, intill dess sådan ombyggnad bfefve oundgängligen nödvändig, icke föranleda kostnader, de der möjligen kunde tills vidare undvikas — i underdånighet anhållit, att, då omförmälda åtgärd under fortgången af byggnadsarbetena visat sig allt mera nödig, så väl i anseende till det gamla gymnastikhusets betydliga bristfälligheter som ock med 40 Expeditions-Vtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:0 SI. hänsigt till dess vanprydlighet i förhållande till de nya byggnaderna vid institutet, E. K.
Jag tror således, att just deri läge deri väsendtligaste förmånen af de K. rådgifvames närvaro. En talare har sagt, alt det icke någonsin borde värå pligt för Statsrådets ledamöter att infinna sig vid de särskildta Ståndens öfverläggningar, emedan deras pligt vore emot Konungen, 0111 jag rätt hörde. Just derföre att deras är sådan, anser jag dem böra vara tillstädes, när Konungens proposir äro under öfverläggning, ty det är dem de skola försvara. Jag liar gjort min anmärkn. derföre alt jag hoppas fördel derigenom kunna beredas åt ItiksSt:n; men ingålunda derföre alt jag tror Regeringen derigenom vinna något särdeles inflytande. Ännu mindre tiar jag velat beredd nå - i Dea iS November f. m. någon fördel ut Konungens rådgifvare, ty de skulle blott få större besvär. Om R. o. Ad. likväl icke antager denna anmärka. eller afklipper den; så skall jag låta dervid bero, väl vetande, att så länge den nuvar. fyrdelningen af R. St. fortfar, kan äfven på delta sätt föga uträttas. Frih. Boye: Det var mig synnerligen oväntadt, attden siste värde talaren skulle vilja lägga hinder för den förbättring af förslaget, som af Gr:ne Horn och Löwenhjelm och äfven af mig och Or Stråle är föreslagen. Visserligen halden värde taluren rätt deruti, att hvarje depart.chef skulle helst önska att sjelf få i hvarje Stånd meddela upplysningar; men då detta är rent af omöjligt vid alla de tillfällen, då samma ämne på samma tid i alla 4 Stånden förekommer, så kan jag icke (irina annat, än att en förbättring, ett fullständigande af förslaget, qvarstår derigenom , att då Statsrådets consultativa ledamöter, som öfvervnrit föredragningen, meddela upplysningar i de Stånd, der den föredragande ej kan vara tillstädes. Hr von Hartmansdorff har dervid användt ett ord ''yttranden nemi. att Statsråds-ledamöterne kunde afgifva olika yttranden i Stånden. Detta tror jag vara ett misstag. Det är icke fråga om deras yttranden, frågan är om deras upplysningar.
Men om jag äfven skulle föreställa mig, alt den personliga sjelfskrifvenheten på det samvetsgrannaste sätt utöfvades, anser jag den vara mindre behöflig inom vår representation, der de politiska vindkasten för dagen förmå göra sig så litet uteslutande gällande. Då representationens ledamöter efter förslaget tillsättas genom val Ståndsvis, är det föga troligt, att samma opinionsvind skulle vid valen blåsa uti alla Stånd. Tron J Mine Hrr, att en tillfällig opinion, upkommen t. ex. hos BondeSt., skulle lyckas göra sig gällande hos de väljande lill PresteSt. eller att ett hugskott hos BorgareSt. skulle vinna efterföljd hos R. o. Ad:ns valmän? Ett helt annat förhållande är med representationer, sammansatta genom samfälda eller allmänna val, der alla ledamöterna kunna vara valda under påtryckning af samma opinionsvind för dagen, och der det således väl kan behöfvas en motvigt genom personligen sjelfskrifna ledamöter, hvaremot under det motsatta förhållandet vid utväljandet af ledamöter till våra Riksdagar det goda som i många hänseenden är förenadt med den personliga sjelfskrifvenheten, öfverväges af de stora fördelar, hvilka enl. förslaget skulle tillskyndas vårt representationsskick, genom en närmare 88 Den 15 Febr u ari c. m. sammanföring af de olika Stånden, förenklad arbetsordning, beredande af representationsrätt åt förut orepresenlerade klasser m. m. Sedan jag sålunda ådagalagt, att R. o. Ad:ns personliga sjelfskrifvenhet kan utan någon våda efterskänkas och äfven bör det, för alt derigenom tillskynda samhället jemförelsevis öfvervägande fördelar, anhåller jag att få visa, hvilka förut orepresenterade samhällsklasser skulle enl. förslaget erhålla inträde i de nuvarande RiksSt:n. Jag får då till en början tillkännagifva, att Const.Utsk. härvid följt samma princip, som vid de öfriga föreslagna förändringarna blifvit iakttagen, i det att Utsk. icke föreslagit representationsrättens utsträckning till andra samhällsklasser, än dem, om hvilkas behörighet att denna rätt utöfva meningarne varit ense.
Lerkman önffade at för sin del fä i krotocollet anmärkt, hwarefter §. bifölls. 22, §, Herr Hiam. I denna §. omtalas at utlärm sin kollet at en obehörig person; hwar och en at hwilken en sadan koller utlänas, ar obehörig, hwarföre det order obehörig efter min tanka ur §. kan utgä. Grefwe ve la Qarclie instämde häri. Herr kork lie b hade redan förut anmärkt at det i samma §. förekommande stadgande at hwarjr Riksdagsman borde bära sin koller uran pä Nöderne wore löjligt. xe, k^reärle Lamuel, ansäg billigast, at hwar och en förwarade sin koller pä det sätt han ansäg tjenligast, och ansäg öfwer, desi bärande uran pä Nöderne för löjligt. Gref - Den z Mars. r6z Grefwe ve IL 6aräis inwändr, al om sädant föressrifwes af Ridderffapet och Aveln, borde det ej mera kunna anses löjligt. Herr 8i!ver8tolpe anmärkte at kolletten i alla fall, hade utseende af et ordens-tecken, hwilket den dock wal icke wore, och Friherre eberström, Jacob, frägade hwarlil detz bärande utan pä klädrrne skulle tjena, nar wid dörren stöde wakt, som kunde äska dest upwisande. Grefwe ve laOaräle förklarade at detta stadgande wore gjordt sedan man erfarit det mitzbruk at kolletter utlänades, men Friherre (lehrström inwände, at kol!etten8 bärande pä bröstet icke bewisade, om den wore länt eller ej. Herr Grefwe» och Landtmarfkalken gjorde xroxosition, at det mätte anses tilräckligt, VM kollettcn wid ingängen upwisades: Nopades Ja och Nej.
bröst, lindrar katarrh, stillar slem-afsöndring, lindrar den smärtsammaste hosta o c h botar till o c h med g a m l a lidanden. 2) Verkar förträffligt vid alla halssjukdomar m. m. 3) Fördrifver grundligt hvarje feber. 4) Helår öfverraskande alla sjukdomar i lefvem, magen och tarmarne, i synnerhet magkramp, kolik och värk i underlifvet. 5) Borttager smärtorna och botar hämorrhoider. 6) Verkar lindrigt afförande och blodrenande, renar njuren, borttager hypokondri och melankoli och stärker aptiten och matsmältningen. 7) Tjänar förträffligt vid tandvärk, ihåliga tänder, - skörbjugg i munnen och vid alla tandoch munsjukdomar och borttager uppstötningar och dålig lukt. 8) Är ett godt medel mot mask, binnikemask och vid epilepsi. 9) Tjänar såsom ett underbart utvärtes botemedel för alla sår, friska och gamla ärr, ros, hettblemmor, fistlar, vårtor, brännsår, förfrusna lemmar, klåda, utslag, spruckna, sträfva händer m. m. och förtager hufvudvärk, susning, reumatism, gikt, örvärk m. m. Detta medel bör, såsom första hjälp, icke saknas i någon familj, i synnerhet under influensa-,, koleraeller andra epedemier. Ett enda prof öfvertygar bättre än någon kungörelse. Akta är denna balsam endast, om hvarje flaska är tillsluten med en silfverkapsel, som bär min firmastämpel: A d o l f Thlerry, Apotheke zum lSchutzengel ln Pregrada » och är försedd med ofvanstående gröna skyddsmärke. Hvarest ej depöt finnes torde man beställa direkt under adress: Schutzengel-Apotheke des A. Thlerry in Pregrada bei Mohitseh-Sauerbrunn, Österreich, Franko hvarje poststation i Skandinavien kosta 12 små eller 6 dubbelflaskor kr. Mindre sändas icke. Sändas mot efterkraf. Herrar Specerihandlande i Kraft l:ma (s. T. A.
De flera Städer hwilka hofwa en betydelig jordrymd som de till sädes cultnr anwända, borde äfwen, i man af rymden, wara förpligrade, alt inom den här efwan för landet msatte tid och msk samma wilker, hälla Kongl. Mastt och Kronan tillhanda ett ivisit qvantum spannemäl. Mitt ändamål härmed är, att Kronan skall alkid wara i ständ att disponera äfwen om cn eller annan provins skulle warit hemsökt af mitzwäxt eller den dermed sä ofta medföljande foderbrist en 120, L 150,000 tunnor spannemäl jemte ett 4 dubbelt amal hö och halm och dermed bispringa de behöfvande; jag känner nogsamt, alt egna imercstet för dem (om sadana stunas) hwilka winna wid allmän nöd, eller dem som ä laga inköpspris och stegrad försäljning samlat bekydetig förmögenhet pä olyckliga likars bekostnad, skall motarbeta ekt fönflag, som, om fölgden ej fullkomligen skulle upfylta hwad jag önskade, att någorlunda jemt pris ä spannemäl åtminstone skulle innan kort göra den fattigare delen af wära medborgare oberoende af någre spgnnemäls despoter och öka den tillglfwenhet för en Regering hwars förutseende omsorger förekom Den lidandes bekymmer, försäkrade ten mistgynnade odlaren vin uppehälle för sig Den 22 Junit ° 73? och sitt Ladugärd, samt hindrade hwad rru stundom ej kan förebyggas, brist a tjenlig säd wid säningS liden och foder för dest dragare wid den tid de för wärarberek äro för honom oumgängeligast. Dä Regeringen naturligtwis ägde ark af kö» paren äierfä hwad han för säden urlagt, är jag öfwenygad akt den summa' Spannemals
Dahlerus försummat att, i enlighet med Collegii arbets-orduing, tillhålla Casseuren att genast i Banken insätta de medel, som under den 16 December 1830 och återstående dagarne af samma år, för Artilleri-Departementets räkning till cassan influtit, samt, då dröjsmål dermed inträffat, sådant hos Collegium i behörig tid och ordning anmäla, Dahlerus till sitt urskuldande uppgifvit: att Brattström, som haft under sin värd medel, tillhörande flere Collegii Departement, derigenom kommit i tillfälle att med det ena Departementets tillgångar fylla ett annat Departements behof; hvarmedelst conlrollen ofver hans uppbördsförvaltning skall i märklig mån försvårats, och att Dahlerus saknat all anledning misstänka Brattströms tillgrepp, enär icke allenast denne under flera års tjenstetid aldrig förr blifvit beträdd med oredlighet eller oordning i uppbörden och redovisningen för densamma, utan ock Artilleri-Depgrtementets hela cassa-behållning, intill den 16 December 1830, varit i Banken behörigen insatt, hvaraf vill synas, att balancen af nämnde Departements medel icke genom bristande tillsyn under längre tid efter hand varit åsamkad, utan några få dagar, innan den upptäckts, tillkommit genom tillgrepp, som Dahlerus ej kunnat förekomma, enär Brattström ensam haft nyckel till cassan. Vidkommande Dahleri tjensteutöfning i öfrigt, har Krigs-Collegium, uti dess den 18 Februari 1841 i frågan afgifna underdåniga Utlåtande, vitsordat, det
Sedan, uppå förfrågan af Hr Carlheim Gyllenskjöld, Henr. Adolf Oscar, undert. Riddarh.-Sekret, uplyst, alt förevartde Betänk., enl. ankomne prot.-utdr., blifvit bifallet af samtliga de öfrige RiksStm, yttrade Hr Carlheim Gyllenskjöld: Vid sådant förhållande är det icke skäl att spilla många ord pä saken, och jag vill derföre blott i korthet beklaga, ali detta måhända sista tillfälle vid denna Riksdag, alt bereda någon lösning af den svåra frågan, huru separatisterne inom vår kyrka höra behandlas, nu gått förloradt. Jag tror, alt saken är af sådan vigt, att Utskrn, oaktadt hvad de uti Betänk, till sin ursäkt anfört, likväl hade bordt deråt lemna större upmärksamhet. Gr. Sparre, Erik: Jag skulle hafva önskat, alt antingen motionären eller den siste värde talaren sjelf hade upgifvil någon väg, hvarpå del af motionären afsedda, och af den siste värde talaren förordade ändamålet skulle kunna vinnas. Om en motionär kommer med ett förslag i så obestämda ordalag, att det endast upmanar lill vidtagande af åtgärder, för att lugna de separitistiska rörelserna inom kyrkan, och förhindra förföljelser emot dem, som i borgerligt afseende föra en stilla och oklanderlig vandel, så får jag för mia del förklara, att jag anser Ulskm hafva fullkomligt riktigt förfarit, då de derå afstyrkt allt afseende, isynnerhet som Utskm redan förut serskildt föreslagit de åtgärder, som för vinnande af detta ändamål hafva ansetts nödiga, nemi. dels förändring af 1726 års konvenlikel-plakal, och dels medgifvande för vissa församlingar, att vid Gudstjensten eller andra presterliga förrättningar begagna äldre andaktsböcker, åt hvilka de gifva företräde framför de nyare. Jag anser derföre Ulskm hafva rikligt förfarit, och anhåller om bifall lill Betänk. t D«n 18 Augusti. Frih. Hjerta, Fredr. Fhilip:
Götheborgs stads magistrat, drätselkommission och äldste, hvilka tyckas anse föremålen för elfstyrelsens underdåniga ansökan mera främmande för stadens egna intressen, än Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förmodat, i den underdåniga skrifvelsen, som är föremål för detta yttrande, icke allenast bestrider behörigheten af de vilkor, Krigskollegium ansett böra fästas vid afträdandet, för att tillförsäkra det afträdda områdets användande till de allmänt nyttiga anläggningar, som utgjort förnämsta skälet till det större områdets afträdelse, utan äfven bestämdt förklarat, att så eldfarliga anläggningar, som här äro i fråga, icke böra få på det stället ega rum, och minst på det sätt elfstyrelsen tillämnat, så förfaller helt och hållet den grund, hvarpå Krigskollegium och Chefen för Ingenieur-korpsen byggt deras underdåniga tillstyrkan af nådigt bifall till ofvannämnde Landshöfdingens underdåniga förslag till upplåtelse, hvilket afsåg att jemkande tillfredsställa både stadens och elfstyrelsens fordringar på kronans område; och då derjemte magistraten och stadens äldste förklarat, att staden för sitt ändamål för närvarande icke är i behof af deri större rymden, så lärer af allt detta blifva en följd, att så väl Eders Kongl. Maj:ts och rikets Krigskollegium som Chefen för Ingenieurkorpsen numera sakna all anledning att vidblifva tillstyrkandet af den mellan Masthamnen och S:t Erik belägna markens öfverlåtelse, på sätt det underdåniga utlåtandet af den 30 Januari 1849 upptar, hvadan hela frågan återgår till det skick, hvari den sig befann efter Krigskollegii underdåniga utlåtanden af den 14 Decem - Stats-Utskutlets Utlåtande, N:o 103. ber 1847 öfver så väl stadens som elfstyrelsens första ansökningar och magistratens oell stadens äldstes deröfver under den 10 Mars 1848 afgifna förklaring.