Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De flera krökningar, hvaruti banan måst utläggas, hafva icke kunnat undvikas utan högst betydligt ökade kostnader i anseende till mötande lokala hindel, hvilka isynnerhet förekomma på sträckan mellan Norselfven och Arvika, hvarest stigningar af 1 pä 80 måst antagas, emedan kostnaderna för dessa stigningars reducerande till det normala förhållandet af 1 på 100 befunnits vara så stora, att de olägenheter, som brantare stigningar förorsaka vid trafikerandet, dermed icke äro jemförlige. Betydliga brobyggnader och viadukter, som måste uppföras öfver Let elfven, Klar-elfven, Nors-elfven, Jösse-elfven, med flera större vattendrag, bidraga äfven att öka banans anläggningskostnad, som för hela linien beräknats till 19,941,863 R:Jr, eller i medeltal 1,011,137 R:dr per mil , 8 r .JU,i i>lJg9YUI0U 9bll3BgllB De särskilda delary af ^an^o^fM^Tangd 19DHU8 niuT^mfifg /'.9 y b i o (Vörä s11 ,’i o) d u u q aJaagitgi/ ob la 119 biby nohit.riBil t öl bnalrrmW mormg gniuibSiJii aiiibiv anuiiBd Jle rtao .Biöiad nbiod nabnallådiöl bIIb as Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. Ni 47. från Porla till Kristinehamn, 5 mil 8,000 fot ... R:dr 3,327,999 » Kristinehamn till Karlstad, 3 mil 34,000 fot ; » Karlstad till Nors-elfven, 2 mil 8,000 fot ... » 10,319,866. » Nors-elfven till Arvika, 4 mil 17,000 fot ' » Arvika till riksgränseu, 3 mil 31,000 fot ... » 3,893,998.
Till pröfning företogs StatsUlskrs den 22 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 276, i anledn. af väckt motion om ändring uti fördelningen af den till Lunds academi utgående kronotionde uti vissa härader af Christianstads län. Hr von Hartmansdorff, Au g.; Detta är ett af de många mål, som sammanhänga med StatsUlskrs utlåt. Jag tror således icke att det vore skäl att låta saken falla innan man ser hvad det blifver af den framställning, som Utsk. gjort under N:o 170. Jag hemställer följaktligen till R. o. Ad., om icke, på sätt som skett i hänsende till öfriga med N:o 170 sammanhängande ämnen, detta utlåt, äfven måtte få återremitteras. Hr von Troil, Emil: Jag kan icke annat än tillkännagifva mitt ogillande af den metod, R. o. Ad., på tillstyrkande af den ledamot sorn sednast yttrade sig, vid flera tillfällen följt, att nemi. återremittera betänk:n blott för alt vinna uppskof med beslutets fattande. Jag tror verkligen alt Utskm äro nog försedda med göromål i alla fall, titan sådana onödiga återremisser, och att äfven riksdagen måhända dem förutan torde blifva fullt tillräckligt långvarig. Hr von Hartmansdorff: I händelse den framställning, som blifvit gjord ang:de de olägenheter tiondegifvare i Skåne få erfara, vore ogrundad, vore det skäl för R. o. 12 H. 58 458 Den 29 Augusti e. m. Ad. att genast fatta det beslut, som härur föreslaget. Skulle åter motionärens framställning vara grundad, och det tillika skulle hända att icke StatsUtsk:s utlåt. N:o 170 blefve bifallet, så qvarstode olägenheterna för tiondegifvarne, utan att R. St. deråt egnat någon uppmärksamhet. Jag hemställer således till R. o. Ad., om det är skäl att så förfara, och yrkar fortfarande på återremiss. StatsUtsk:s utlåt. N:o 276 blef af R. o. Ad. bifallet.
Då nu sådana prejudikater kunde småningom undergräfva och tillintetgöra den församlingarne förunnade rättigheten att välja sina själasörjare, har motionären yrkat den ändring uti eller förklaring öfver 26 och 28 §§ af omförmälde Nådiga Förordning, att endast åt pluraliteten af ett pastorats röstegande ledamöter måtte medgifvas rättighet att å frågodag begära ändring uti ett förut icke öfverklagadt förslag, så framt ej någon af de omständigheter, som 27 § innehölle, på deri föreskrifvet sätt, vid förrättningen uppgåfves. Vid denna motion, deruti Riksdagsmannen Jacob Lindby från Gottlands län instämt, hafva blifvit fogade transsumter, dels af Wisby Konsistorii till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga utlåtande, i anledning af de besvär Per Ganne m. fl. i underdånighet anfört öfver det, den 13 April 1851, i Östergarns kyrka förrättade kyrkoherdeval, med hvad detsamma föregått, och dels af Kongl. Maj:ts den 3 Februari 1852, i anledning af samma underdåniga besvär, gifna Nådiga utslag, af hvilka handlingar inhemtas, att, ehuru Konsistorium förklarat sin tanke vara, att hvarje å frågodag emot någon af profpredikanterne gjord anmärkning måste, för att kunna verka valets inställande, understödjas af pluraliteten, samt de röstegande medlemmar af Östergarns församling, som uti besvären icke deltagit, eller pluraliteten deraf, protesterat mot de anförda besvären, under förmenande, att, då de såväl å frågodagen som genom valets utgång tillkännagifvit sin mot klagandernes mening motsatta åsigt, dessas befogenhet att föra klagan upphört, Kongl. Maj:t likväl, med ogillande af omförmälda invändning, upptagit besvären till pröfning.
Löner nu till arfvoden förvandlas, ansett böra försvinna, med rättighet för nu varande innehafvare, att de år, då någon tillökning efter Riksmarkegången eger rum, för densamma erhålla ersättning af Allmänna IndragningsStatens besparingar, Den å KrigsAcademiens förra StatsSumma, R:dr 29,680: 6. 3., utaf E, K, M, äskade anslagstillökning, 6,319 R:dr 41 sk. 9 rst., hafva R. St. beviljat att tills vidare, och så länge KrigsAcademien till organisation oförändrad fortfar, å Academiens Stat uppföras, med tillsammans R:dr 36,ooo; börande hvad genom framdeles skeende indragningar å denna Stat kan besparas, eller vid skeende Statsreglering för Academien befinnes öfverflödigt, då komma Undervisningsverken 1 allmänhet j och ej Tredje HufvudTiteln, till godo, Uti Allmänna GarnizonsSjukhusets StatsSumma _, 31,319 R:dr 9 sk, 4 fst., har någon tillökning icke blifvit beviljad, För verkställandet af Löneregleringen vid I/ulelta Arméen, hafva R. St. beräknat; Samfälldt Anslag; penningar R:dr 143,459: 43. Tillökning i dito 66,000: — —> Indelningar, jemte den å KrigsCollegii Stat förut upp-* 188 Exp. Utslc. Förslag till Und. Skrifv. N:o 284. €/5 i 1 r° si. lo Qo ca >• ca to <q ■ * OJ CO £ £*£3 *-! B “• £,£o £>
Icke eller måga Revisorerne sig befatta med befordringsmål och tillökning i Sysslor, Löner e|ler Pensioner, men yäl, på inkomne besvär, efterse och rätta, om någon af Betjeningen skulle vara \ dess befor drings-rätt för nära Underdåniga Skrifvelser. 7 skett, såsom ett deras förrättning tillhörande åliggande; upprättelsen likväl aldrig sådan, att den till Sysslan befordrade kan af Revisorerne derifrån removeras. 3.d/e Puncten. Om vid Revisorernes undersökning befinnas skulle, a:t någon af Banquens eller RiksgäldsContoirets Etnbetseller '1’jenstemän hade sig utmärkt för särdeles drift, flit och skicklighet i sine Sysslan åtföljande förrättningar, jå, ehuru Re-1 visorerne ej kunna sjelfve ingå uti något slags Penninge-belöning, måga de likväl, efter nogaete bepröfvgnde kunna anmäla ett sådant ärende hos nästföljande Statseller Banco-Utskott, såsom ett medel, att uppmuntra förtjensten vid en ansvarig, trägen och ofta mödosam tjenstgöring. 4:de Puncten. Revisorerne ma äfven ega rättighet, att sjelf-' ve hos vederbörande anmäla de förseelser, som de under deras förrättning funnit sig befogade, att emot Fullmägtige eller någon af Werkets Embetsman och Betjening anmärka, oell anse af sadan beskaffenhet, att de skyndsammeligen böra Särskildt åtalas.
(All annan tro, än denna, är blind Öfvertro eller Vantro; hvaraf Otron sjelf är en egen och lika blind skepnad). Hvad vidare beträffar Vetandet enkom , så bör nu vara klart, att det är det oafbrutna fortsättandet af den omnämnda märkningen, skärpningen och urskillnings-utvecklingen, som gör vår kunskap till Vetenskap; och enkannerligen till en vetenskap om hvartenda bestämdt lifs-förhållandes gudomliga rigtighet, det gudasanna Ita och eatenus ita eller Tantum i hvarje theoretisk och hvarje praktisk företeelse af Naturens panharmoniska Totum. Archimetriens ämne, syfte, innehåll är således, i största korthet sagdt, en allrigtighet af allbestånd: theoretiskt begripen i Vetenskapen; praktiskt utöfvad i Sed, Religion, Samhälle. Befinnes det nyssnämnda Hela, som i hvarje sin del afspeglar sig, men öfverallt är till före sina delar, vara af en gudomlig vishet afvägdt enligt förhållanden och grader: då inses alltså, att i detta Verlds-Hela förhåller sig allting sins emellan såsom Minus och Plus, eller såsom Minus och Majus; och således, att der gifves äfven ett förhållande mellan något Minimum och något Maximum. I allmänhet gäller, att ju mera någontiug är ett Reale, desto mera är det ett Majus, och ju mera någonting är ett ideale, desto mera är det ett Minus; så att det fullkomligast Reala är just Maximum af all förnimmelig Verklighet, och det renast Ideala just blotta Minimum deraf. Det eviga all-sambandet mellan Realitet och idealitet är den sig i Sinnet upplåtande och meddelande Naturen: af hvars lif och sanning både hvarje res och hvarje idea – d. v. s. äfvenså väl hvarje tankbild, som hvarje dess objectiva urbild eller anledning – äro delaktiga. (Ty jemväl det rentaf skenbara, inbillade, blott tänkta, eller drömda, är något – emedan det synes eller förnimmes; det har, så långt som dess quantum och quale sträcker sig, en andel af verklighet och verkan).
Men då, för vinnande af det med Magdalenahemmet åsyftade välgörande och allmännyttiga ändamål, alldeles nödvändigt är, att de derstädes intagna qvinnor särskiljas, allt efter deras olika ålder, sinnesart, föregående iefnadslÖrhållanden samt upprigtigheten eller opålitligheten af deras yttrade åstundan att beträda en bättre väg, så mäste, om bästa möjliga resultater skola ernås, en derefter lämpad utvidgning af Magdalenahemmet ega rum. Styrelsen har redan uti den år 1860 afgilna femte årsberättelsen ådagalagt angelägenheten häraf, och en sorglig erfarenhet har sedermera bevisat, huru lätt den uppspirande broddén af allvarliga bättriugsuppsåt kan förhärjas Rih. lill R. St. N:o 208. genom onda ingifvelser och förförelse af nykomna, mindre botfärdiga, eller i lasten djupare sjunkna qvinnor. Rörande sättet och kostnaderna för en ändamälsenlig, det närvarande behofvet någorlunda motsvarande utvidgning af Magdalenahemmet, visas af närlagdc, i sädant hänseende uppgjorda förslag, med stöd hvaraf jag vördsamt hemställer: att Rikets Ständer må under nästa statsregleringsperiod anslå 15,000 R:dr R:mt, att med 5,000 R:dr årligen utgå till understöd för det af Diakoniss-anstalten här i staden ledda Magdalenahem. Bland invändningar, som emot detta anslags beviljande blifvit gjorda, återstår, efter hvad ofvan blifvit anfördt, egentligen blott en, hvilken torde förtjena att här bemötas, den nemligen att Magdalenahemmet vöre hufvudsakligen en förmån för Stockholm, som både deraf vore i största behof och skördade största vinsten, samt derföre äfven företrädesvis borde detsamma understödja. Förhållandet är, att utaf de i Magdalenahemmen hittills intagna qvinnor länge blott en fjerdedel, men på det hela taget en tredjedel tillhört hufvudstaden hvaremot de öfriga två tredjedelarne eller tre fjerdedelarne varit landsortens barn, ibland hvilka många funnits, som aldrig på fri fot vistats här i staden. Nästan alla rikets landskap hafva mer eller mindre, bidragit att befolka Magdalena-inrättningarne.
På aftonen, sedan han sofvit ut, gick han ut på hamnmolen. Skånes dämpade stämning gaf hvila åt hans själ; och Öresunds förtonande färger smekte honom som de minnen, han hade kära. Han tyckte sig ha med femton timmars jernvägsfart rest rakt in i drömmen; menniskorna talade tystare och med en blidare tunga, och naturen tog honom intill sig som en barndomskäresta, hvilken förstår förtaga den älskade hans lönliga plåga. Truls satt bland andra drömmare ytterst ute på stenarne och lyssnade till småvågornas skvalp, hvilka löste hans bundna stämningar ut i sin egen melankoliskt stilla rytm. Truls blef produktiv. Han skref en dikt hvar dag. Alla det sista årets böljningar i hans själ klingade ut i hörbara melodier: hans kärlek, hans hemlängtan, hans nattensamma stämningsgrubbleri. Och han bröt icke upp till Stockholm igen, förrän höstblåsten en dag hvirflade alla blad från alléernas träd och Sundet gick i porslinskalla, porslinsbjerta färger. Truls vände tillbaka till Stockholm ensammare än han farit derifrån: han hade under sommaren fått en vän mindre. Bengt och han hade nemligen brutit med hvarandra, hvilket tillgått sålunda. Truls hade sändt vännen sina dikter i manuskript och strax fått dem tillbaka med ett reserveradt och kyligt svar, hvari låg något fientligt, som dock Truls icke rigtigt kunde få tag i. Han hade ända sedan det der fyraradersbrefvet gått och burit på ett hemligt groll mot sin gamle vän; han hade egnat denne en sådan öfverdrifven vänskapskult och fann sig bittert besviken, när Bengt reagerade töfvande och kallt öfvervägande. Det satt i hans själ som en träsplint i ett finger: ju mer man sysslar och petar för att få den ut, dess djupare tränger den in i köttet. Han blef i hvarje bref till Bengt allt snarstucknare, sökte en punkt, der han kunde såra; och ju otillgängligare den andre slöt sig till, dess kitsligare och mera utmanande blef han. Han kunde icke tillgifva Bengt, att han misstagit sig på honom.
Vägledd af en öfvertygelse, som redan blifvit stadgad under de tider, då jag såsom Embetsman sjelf agde ett slags granskande befattning med det ämne jag nu är sinnad att framställa, har jag ansett såsom en pligt att icke lemna denna dagens motions-rätt alldc-les obegagnad; niea jag har bort afvakta sista ögonblicken af densammas lagliga utöfning, för att icke kunna förebrå mig, att för tidigt hafva sökt dela Höglo,!]. Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet emellan de vigtiga och riksvårdande ärenden, hvilka hittils varit före. mål för dess öfverläggningar och ett ämne af ojemförligt mindre betydenhet. Någon vigt torde det likväl anses äga; någon uppmärksamhet synes, utan onödig tidspillan, deråt kunna skänkas. Det är Svenska National-Teaterns och den inhemska Dramatiska vitterhetens öden och närvarande belägenhet, jag med Höglo!!. Ridderskapet och Adelns benägna tillåtelse, i korthet ämnar afhandla. I allmänhet fäster man der. vid endast ett flygtigt och kallt öfverseende begrepp; man unnar sällan ett högre mått af deltagande åt ett föremål, som gemenligen bortblandas med de hvardagliga förströelser och nöjen, hvilka ansetts nödvändiga för sysslolösheten inom stora städer; men betraktadt utur en annan synpunkt, och säkert utur dea rätta, torde detta ämne be* Den iG Maj. 53? finnas stå i nära samband med upplysningen, allmänna tänkesättet, konst-odlingen, språket och sederna. Svenska Dramatikens historia är ej lång; men likväl utmärkt af skiftande öden. Genom en framfaren stor Konungs bemödnn.- den och frikostighet, genom de efterdömeu Han sjelf värdigades gifva, danades denna vigtiga del af Vitterheten nästan ifrån intet; fortskred med hastiga steg; sträfvade, ej utan hopp om framgång, allt närmare fullkomligheten, och fortfor att understödjas efter Stiftarens död af en ej mindre upplyst Vitterhetens och Konsternas beskyddare.
4°3 ningarnc förtjena afseende, ej utsträckt deltagandet för Kronans lius uti vanlige afgifter till Städernas Gassa, än till Brandvaktsoell Eldsläckni ngs-anstal ters lindel hållande; hvadan jag nödgas äfven härom förnya min i Reservationen vid förra Betänkandet N:o 36 uttryckta anhållan, att R. II. Sl.T, till beändigande af alla tvister i desse delar, behagade hos K. M:t underdånigst anmäla deras begäran att intill nästa Riksdag ett noga utredande måtte göras af alla de förhållanden, sorn böra vara kände för bedömmande af skyldigheten sorn åligger K. M:ts och Kronans hus i Städerne att deltaga äfven i de öfrige onera till Städerne (utom Brandvaktsoch Eldsläcknings-anstalters bekostande) hvilke enskilde husägare utgöra, och hvaribland Tomtören, Gatuhållning och upplysning synas ovillkorligen böra drabba alla hus utan undantag. Derjemte torde R. II. StJr äfven täckas finna, att den mening härvid borde bestämdt uttryckas, att Kronans af enskilde köpte eller hädanefter köpande hus och Lägenheter ovillkorligen bibehålla desamma utskylder till Staden, som däraf i förra Ägarens hand utgått, eller för dermed jemförlige hus i samma Stad hädanefter utgå, så framt ej annorlunda med Staden i hvarje serskildt fall öfverenskommes. Igenom ett sådant besluts fattande skall äfven enhet i tillämpning af sådane frågor beredas för alla Städer, som vore ganska nödvändigt; och om det dervid skulle befinnas, att de Nyköpings Stad en gång i vederbörlig ordning medgifne, och derföre af inig att Stats-Utskottets orubbadt fortfara reserverade förmoner i någon nion borde jämkas, är jag öfvertygad, att Nyköpings Stad ej heller skall derefter fordra mera, än hvad rätt och billigt i alla hänseenden vara kan. Uti förra delen af denna Reservation hafva instämt Hr Lagman Noreus, Hr Grosshandlaren Eckerman samt Hr Lagman Ståhle,- och uti den senare: Hr Grefve v.
ILdr r:mt årligen nu utgöra kostnaden för ifrågav:de vattentransport, så är det ganska naturligt att under större rustningar, och ännu mer under krig, denna kostnad skall blifva vida betydligare. Dessutom bör anmärkas, att det icke allenast är flottans manskap, som behöfver vatten, utan äfven garnisonen så väl på Kungsholmen som i staden, äfvensom att det lätt kan hända, att flera fartyg inkomma till Carlskrona endast för att anskaffa vatten, då den långa transporten och de svårigheter, som i öfrigt nu ega rum, kunna föranleda, att deras snabba expedierande, som ofta kan vara af stor vigt under ett krig, blir helt och hållet omöjliggjordt. Det må slutligen tillåtas mig anföra, att det begärda anslaget icke är något nytt, enär det, såsom motionären uplyst, redan vid 1823 års Kiksdag beviljades; hvadan det således blott är en fortsättning af ett gammalt. På dessa få skäl, men isynnerhet på de af motionären anförda, kan jag icke annat än på det högsta tillstyrka bifall till motionen, och anhåller att detta mitt yttrande måtte få åtfölja remissen till Utsk. Hr Liljehöök, Carl Berthild, anförde skriftligen: Lifligt önskande framgång åt det väckta förslaget om fullbordandet af en vattenledning till Carlskrona, vill jag endast anmärka med anledn. af ett i motionen förekommande yttrande, att frågan derom skulle hafva hvilat från 1834 till 1855, att ett sådant förhållande ej bör tillskrifvas en förminskad öfvertygelse om nyttan och behöfligheten af en vattenledning, utan torde skälen tili frågans upskjutande böra sökas i den med anläggningen förenade betydliga kostnad, hvartill nödiga medel icke ansetts kunna beredas.
Svar motses tacksamt till » Vega-, p. r. Sundsvall. (G. 86127) Handväfda pappersmattor OTTO DAHLSTRÖM &amp; Co., S T O C K H O L M. (S. T. A. för försäljning af Elektriska bälten. Prof, nettopriser och cirkulär sändas gratis och franko. Adr. Jean Th) nérfelth, Burseryd. S p a r k a s s a Fotograf, Drottninggatan 2 9 A, Specialité: Konstnärligt utförda porträtt i koleller Pigmenttryck. 5 % p r o c. Aktiebolaget Stockholms Privat-Assistans. Bank&amp; Hufvud kontor 16 REGERINGSGATAN 1 6. U 2 G. », Grums. önska i höst mot fri hälst i prästfamilj, är att deltaga i alla inoi sysslor. Svar till » I (180) B ILDAD, glad, enkel flicka, önskar plats kunnig i matl., bak, sylt, sömn., villig sparsam, ordentlig. Svar » Pålitlig », S. Gi mffilii Annonsbyrå, Sthlm. (G. 375T) L ÄRARINNA, undervisningsvan i alla än nen, språk, musik, handarb, sök. plats Glad, arbetsam. Svar » God förmåga », £ Gumselii Annonsbyrå. (G. 3754) E N UNG, BILDAD FLICKA, sorogenon För 65 öre pr meter erhålles starka, trefgått 8-kl. läroverk och äger flerårig ur liga, ljusa gängraattor (särdeles passande för sommarvillor) från Krontorps Gård, adr. dervisningsvana i vani. skolämnen, språ och musik, söker till hösten plats som län Verml. Björneborg. rinna i god familj. Svar med .utsatta lön&lt; förmåner sändas till » A. S. », Örebro p. r. E N BILDAD DAM med mångårig vana vid husliga värf, och som med omtanka och sparsamhet förstår att ordna ett hem och däri sprida trefnad, önskar nn genast eller till hösten plats som värdinna eller husföreståndarinna hos ungkarl eller enkling. Finnes barn desto bättre. Moderlig omvårdnad utlofvas.
Uppställningen af 49 §. lydande sålunda: »Beträdes någon, under den lid han är under tilltal för oloflig brännvinsförsäljning, med fortsättning af samma förbrytelse, skall han för hvarje gång plikta det belopp, som för den olofliga brännvinsförsäljningen, efter dess serskilda art och beskaffenhet, blifvit bestämdt, »skall, efter hvad Rikets Ständer inhämtat, hafva föranledt sådan tillämpning af detta stadgande, att den, som medan han stålt under åtal för oloflig brännvinsminutering, vid serskilda tillfällen olofligen försålt brännvin, blifvit, då han derför på en gång tilltalats, fälld att för hvarje tillfälle, då sådan försäljning skett, ja till och med för hvarje serskild försäljning utgifva det för oloflig brännvinsminutering stadgade bötesbeloppet, hvarigenom den bötessumma, som sålunda på en gång fidömts, kunnat uppgå till ett ganska stort och i förhållande till naturen af de åtalade öfverträdelserna, oskäligt belopp. Till förebyggande häraf för framtiden, är i förslaget, efter orden »skall han för hvarje gång» tillagdt: »stämning derför uttages och honom delgifves.» Då Exp editions-Utsko t leli Förslag till und. Skrifvelse, N:o 199. Då i mål angående oloflig försäljning af brännvin köpare icke alltid bör och enligt allmän lag ej heller alltid skulle kunna anses för jäfvigt vittne, helst handeln kan hafva skett under sådana omständigheter, att för köparen ali anledning saknats till den förmodan, att den som försäljningen verkställt icke skulle varit dertill berättigad, samt stadgandet i förordningens 55 §., att köpare ej ma till vittne antagas i fråga om försäljning af det brännvin, han sig sjelf tilibandlat, följaktligen är allt för ovilkorlig!;, hafva Rikets Ständer, som dessutom ansett hvad t§:n innehåller uti ett ämne, som egentligen tillhör allmän lag och rättegångsordning, ej lämpligen hafva sin plats uti en af ekonomisk natur varande författning, sådan som den angående vilkoren för tillverkning och försäljning af brännvin, funnit denna §. böra från förordningen utgå.
M:s nåd. skrifvelse, med ett af särskilde comiterade angifvet betänk, och förslag rörlde fattigvården i riket, inåtte remitteras lill Ekon.Utskottet. Ropades starka ja, blandade med många nej. I anleda, häraf förklaradeHr Landtm, att proposm om remiss blifvit af R. o. Ad. bifallen. Gr. Anckarsvärd: Jag har icke ansett tillständigt att vid detta tillfälle begära votering, hvilket jag likväl, i stöd af hvad som förra gången vägrades mig, måhända borde göra; men jag anhåller, att, då remiss blifvit beslutad, Hr Frih. o. Landtm, ville förklara, huruvida Hr von Troils förslag till skrifvelse ma åtfölja till Utsk., och för min räkning vill jag hafva antecknadt, att jag förenar mig deruti. Ilr Dalman och Gr. Spens reserverade sig emot det nu fattade beslutet. Uppå framställd propos. beslöt R. o. Ad., att äfven de yttranden, som på förmiddagen blifvit afgifna, i anledn. af Hr von RoÄens motion om tillsättande af ett särskildt Utsk. för det nu föredragna ämnets behandling, skulle åtfölja remissen till Ekon.Utsk. Hr Höökenberg, Carl Åke: Jag får anhålla att i prot. må varda antecknadt, att jag i denna fråga är af samma mening, som Hr von Troil och Gr. Spens under denna discussion yttrat, och att denna min anmälan måtte åtföfja remissen. Föredrogs å nyo K, M:s den 8 dennes på bordet lagda nåd. skrifvelse med förslag till ny förordning om sockenstämmor och kyrkoråd. Hr Rääf, Leonhard Fredr., uppläste följande: Vid det af comiterade för kyrkolagens öfverseende lern* nade förslag, af den ig Juni i83g, till ny förordning om sockenstämmor och kyrkoråd, utbeder jag mig få göra följande anmärkningar: