Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksens Ständers underdåniga skrifvelse af den 28 December 1809 lyder bland annat: "Riksens Ständer, som vid bristande tillgångar, under en tryckande Riksskuld och ett utblottadt Stats-Verk, ej kunnat fullkomligen följa sin böjelse, hafva måst inskränka sig tili att erbjuda General-Lieutenanten Adlercreutz någon ersättning för hvad lian genom Finlands afsöndrande, såsom der förut bosatt och tjenstgörande, af sin enskilda egendom förlorat;” och derföre gåfvo Ständerne at honom, dess Enka och Barn, i förläning på 5o år, Leckö, likväl utan alla förut tillhörande Kronooch hjelpedagsverken. 222 Stats-Utskottets Jag medgifver det väsendtliga inkastet, att Grefvinnan Adlercreutz som Enka icke tordt, kanske till och med, enligt en af mig högagtad Utskotts Ledamots tanka, icke kunnat afhända sig sin rätt i Leckö, men jag kan ej vid detta tillfälle se anledningarne till Grefvinnans behof, Jag ser blott henne i framtiden möjligen behöfvande och omkring henne verksamme, fosterlands-älskande Svenska Medborgare häpna öfver hjeltens glömda namn, afskräckta för den allt vägande fosterlands-känslans ringa belöning. Och då läter jag min känsla råda, sorn bjuder mig som Svensk att tillstyrka bifall till Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition, Om man anser uppfylld Tjenstemannapligt för hvad den bör vara, betald af lönen, men belönad endast genom Medborgares aktning; om man ej adderar upp de Löner, Arfvoclen och Dotationer, som den aflidne , enligt sin grad och sin tjenst, lika med andre, erhållit, användt eller besparat; om man sluteligen läser Riksens Ständers ofvan åberopade underdånige 2:ne skrifvelser, tror jag, att man skall finna, att detta vore det första offer, Sverige gör åt den Mans minne, hvars hand väsendtligt bidragit till Fäderneslandets räddning och bibehållne anseende. Härmed förenade sig Herr Öfverste-Lieutenanten von Heijne. Betänkanden.
Det är icke första gkngen herr Waldenström väckt dessa motioner inom riksdagen, och det ser ut, som om det ej heller skiille blifva den sista. Ty lagutskottet har, då detta skrifves, redan afstyrkt de begge motionerna. Herr E. Wavrinsky i Andra kalniliaren har upprepat en sin inotion från i fjor, ' for hvilken vi då, utförligare redogjorde, och hvari han föreslår en skrifvelse till k. 1n: t ' med begaran, att k. in: t mitte framläggs förslag till sidan ändring i nu gällande lag, att .gift person iitaii omvägar och svårigheter må Imina bereda sin familj förminen af försäkring af sitt lif ined trygghet för att försäkrii~gssuniman eller, så stor del daraf, som icke kan anses böra tillkomma borgenärerna, koinnier familjen till godo. En gammal historia af Per H C J E ~ ~. Ofvannämnda bok kan säg^ vara Brets stora socc8s inom den litterära julmarknaden. Två upplagor under lika inånga månader! En för våra förhållanden storartad framgång. Men ingen som slät arbetet, undrar daröfver. Gamla historier, viil berättade, utöfva en tjusning, soin aldrig det nya förinar räcka, detta må för öfrigt vara aldrig så intressant ocli beundransvardt. Det hvilar öfver p e r Hallströms lilla liistoria det behag, som man finner i gamla, halfförbleknade port.rStt friii inorinors mors och mormors dagar. De äga kanske ingenting iitpragladt, det livilar öfver dem något matt, karalrte~~slöst, om man så vill, men andi, hvilken doft, hvillten poesi! Det ar en lycklig id6 af författaren att jiist nit, d&amp; smaken för adet gamla. ar så utpräglad, UP &amp; ammalt bohag, gamla målningar, gammalt porslin, med ett ord för allt som kommer under rubriken, antikt » ocli bar iirspmnglighetens stampel, att just då koinina med ett arbete, som i sig förenar nigot af allt detta, d. v. s. iiger det förghgnas poetiska behag.
Föredragande ansvarsskyldighet, inea jag anser det vara angelägnare, Den 23 Februarii e. m. att StatsSecrelerarne äro underkastade denna ansvarsskyldighet, och hoppas att StatsSecreterarne skola till det mästa sjelfve bestrida deras tjenster. Man kunde genom antagande af den nya redactionen möjligen kasta sig in i förklaringar, som kunde blifva vädlige. Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf: Äfven jag förenar mig med dem, som yrka att den nya redactionen ej kan antagas. Der står väl: någon StatsRådets Ledamot; men om man uti gamla Grundlagen efterser, hvem som är StatsRådets Ledamot, finner man, att StatsSecreterarne ej deribland äro uptagne. Det står nemligen i 5 §. RegeringsFormen: StatsRådet skall bestå af Q Ledamöter. Sedan upräknas: En JustiticeStatsMinister, En Stats Minister för Utrikes Årenderne j Sex Stats Råd samt HofCanzleren. Bland dessa nämnes icke StatsSecreteraren. Följakteligen skulle ingen StatsSecreterare efter orden kunna tilltalas inför RiksRätt. Herr Hjerta: Det är just af den §., som Herr Cederschjöld åberopat, som jag slutat, att StatsSecreterare dela lika öde med StatsRådets öfrige Ledamöter. Den slutar så: Hvarje StatsSecreterare_, eller den hans Embete förestårege säte och stämma i StatsRådetdå han der föredragerj eller då Konungen låter der eljest förekomma mål^ som till hans befattning V Den a3 Februari i e. in. 1 *9 höra. På denna grund tror jag, alt StatsSecreteraren, efter vanligt språkbruk, är Ledamot af StatsRådet, och jag har således ej kunnat göra mig annan föreställning, än att han skulle vara lika ansvarig. Man häri den åberopade 5 §:n äfven den hjelp, att der står: den hans embete förestår. Jag anser således den nya redactionen bättre, och vida öfverväga den gamla, emedan jag för min del ej kan finna annat, än att den, som liar säte och stämma, äfven är Ledamot. Grefve Horn, Claes Fredrik:
Deras beslut angående några med regleringen af RiksStaten gemenskap ägande allmänna frågor, tillkännagåfvo Rikets Ständer, uti första punkten, att då, i samma mån penningevärdet vunne stadga, beräkning af spanmål under lönerna blefve öfverflödig, Rikets Ständer ansett, att, vid anslående dädanefter antingen af nya löner eller förhöjning af gamla, i förra fallet ingen spanmål och i det sednare endast det förut varande tunntalet finge under lönerna begripas, samt uti 4:de punkten, att, vid pröfningen af Statsverkets behof, Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad derå, hurusom tid efter annan besparingarna uppå andra och tredje hufvudtitlarne blifvit disponerade till förhöjning af vissa Embetsverks eller Korpsers ordinarie löningsstater, och huruledes detta förhållande derefter gifvit anledning att begära ökade anslag å Hufvudtitlarna, och bifall härtill beredt möjligheten af nya besparingar, hvilka åter på lika sätt användts. Ostridigt vore det Kongl. Maj:ts höga rätt, att till de med Hufvudtitelns anslag åsyftade ändamål disponera äfven sådana besparingar, som inom titeln vid ordinarie anslagen kunde uppkomma, och hvilken fria dispositionsrätt vore oundgänglig, på det Kongl. Majit måtte vara i tillfälle att låta bestrida sådana kostnader, som, vid staternas reglerande ej förutsedda, under tiden mellan Riksdagarne funnos nödvändiga, och hvartill så väl mindre brister i dessa titlars förslagsanslag, som ock tillfälliga arfvoden och traktamenten kunde räknas; men deremot voro löner och löningsförmåner icke af denna beskaffenhet, utan borde dessa rätta sig efter den Statsreglering, som en gång blifvit fastställd och hvilken måste betraktas såsom gällande intilldess densamma i vederbörlig ordning förändrades. Och då Rikets Ständer funnit iakttagandet af •förenämnda ordning i afseende på löningsstaterna vara af stor vigt, hade Rikets Ständer beslutit, att de under Riksstatens hufvudtitlar uppkommande besparingar dädanefter icke fingo användas till några bestämda lönanslag på stat.
Expropriationslagen: förslag till ändring deri 71. F. Fattigprocent: förändring eller upphäfvande af dess utgående från sterbhus . 16. Folkskolelärare: ändring i föreskrifterna om deras aflöning och tjensteåligganden 10. : deras användande i kyrkans tjenst 46. Forum: frälsemans: om upphörande deraf 81. Giftermål mellan Kristen och Mosaisk trosbekännare 8. svar på återremiss , . 19. Giflomannar ätt: ändring i stadgandena derom 33. — —■ svar på återremiss 49. voterings-propositioner 75. Giftorätt: förändrad lagstiftning derom 26. Handelsbok ochl ... .. , .. „ i ;- } förändring i författningen derom Handelsräkning] ° 0 67. s Expedi tionens Nummer. Hof-rält: förslag till ny i Hernösand 47. svar på återremiss 66. Husesyn: afoch tillträdeså kronojord: bestämmande af tid för klander deremot 51. Häradshöfding: skyldighet för honom att inom viss tid meddela utslag och utlemna expeditioner 41. Häradsting: förändrad tid för hållande deraf 5. B. J. Inteckning: ändring i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818 62. — af nyttjanderätt till fast egendom 68. svar på återremiss 85. förklaring af Kongl. Förordningen den 8 Oktober 1861 92. Jurisdiktion: Akademiernas: dess fullkomliga upphäfvande 58. Justitie-ombudsmannen: granskning af dess berättelse, diarier m. m 2. M. Kanslibiträde: Utskottets « ' 1. Konkurslagen af den 18 September 1862: förändring i 35 och 125 §§ 91. Kyrkolagen: ändring af 2 och 3 §§ i 3 Kap / 72. svar på återremiss 83. Kyrkomöte: förslag till författning derom 31. Kyrkotukt: förändring af Kongl.
Gifver den icke öfverskott, så ser jag icke något skäl till denna nedsättning. Uti premisserna för detta tillstyrkande säger Utsk.: ”med afseende å det ofördelaktiga förhållande, som postens ojemna och osäkra ankomst och afgång t. o. fr. Gottland orsakar dervarande correspondenter, hvilka derigenom ofta, utan all nytta för dem sjelfva, komma att erlägga portoafgiften för bref.” Jag hemställer för hvem nyttan skall vara, om icke för dem sjelfva; de äro ju icke nödsakade att skicka bref, om de icke hafva nytta deraf. Jag skall likväl icke motsätta mig nedsättningen, i fall Utsk. upplyser, att det är öfverskott för postföringen; men intilldess måste jag motsätta mig det, emedan jag icke ser något skäl, hvarföre Svenska allmänheten skall hålla en postinrättning till fördel för Gottland. Af dessa skäl anhåller jag om återremiss af betänk. och anmodan till Bevilln.Utsk. att närmare betrakta, Den i Augusti e. m. 65 ta, om det är skäl att tillstyrka någon förändring i posttaxan. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Jag kan icke undgå att tillkännagifva, att jag har fästat mig vid detsamma som Hr af Billbergh, nemi. att jag tyckt, att de af Utsk. föreslagna förändringar i posttaxan äro af så ringa vigt, att de icke förtjena att framläggas och föranleda en omtryckning af posttaxan. Men då jag gjorde denna anmärkning till åtskilliga ledamöter af BeviiIn:sUtsk. , svarades mig, att förändringarna blifvit gjorda i anledning af åtskilliga uppgifter från ÖfverPostdirectionen, som önskade dessa förändringar på grunder, hvilka för Utsk. blifvit utvecklade. Jag har velat förklara detta, på det någon af Bevilln:sUtsk:s ledamöter, som deltagit i behandlingen af detta ämne, måtte få tillfälle att lemna upplysning, huruvida förhållandet är sådant, som jag uppgifvit; i hvilket fall jag anser det vara bäst att bifalla betänk., hvars återremitterande jag i annan händelse tillstyrker. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius:
R:gs. B) Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 23. 9 B) Utmyntningen Ett skeppund koppar, stapelstadsvigt utmyntas till: /$5o R:dr Slutligen har Utskottet skolat förnya dess hemställan, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, om utfärdande af Nådig Kungörelse, alt Kronans och öfriga publika Verks räkenskaper komma att, så fort sig göra låter, föras efter den räkneenhet, som nu af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antages, äfvensom att Rikets Ständer besluta, att Bankens och Riksgälds-Contorets räkenskaper från och med den tid, som för Kronans och öfrige publika Verks räkenskaper, varder af Kongl. Maj:t i Nåder bestämd, föras efter enahanda räknesätt. Stockholm den 5 November 1844* Reservationer. Af Herr Friherre Rappe, H,: Jag reserverar mig dels deremot, att Utskottet frångått sitt förra förslag, om decimal-systemets införande, och dels deremot, att Utskottet icke antingen föreslagit någon serskild benämning å SilfverRiksdalern, hvilken lämpligast bordt, i öfverensstämmelse med Herr E. Troils förslag, benämnas Species, eller ock, åt den tillstyrkta räkne-enheten, gifvit något tillägg till ordet Riksdaler, såsom t. ex. coui’ant.” Af Herr Bildt, "Knut: Jag reserverar mig emot Utskottets beslut, att hafva förkastat decimal-räkningen och Friherre IVredes, enligt min tanka, högst ändamålsenliga förslag till myntsystem.” Af Herr Skogman, C. D.:
Den i nämnDe författningar fiaDgaDe tiD, utan äfwen, fcDnaft inom @ep månaDer ifrån famma tiDS utgång, af lagfökningen gifwa löfteSmannen behörig Del, få wiDa forDrtngSäga* rens talan fkall anfes genom Den lagfökningen förwaraD. §. 54. £)å erfarenheten åDagalagt, hurufom ©älDenärer företagit fig, att genom DiktaDe köpeafhanDlingar om Deras löööre*egenDom, föka unDanDraga Denfamma utmätning för oflriDiga och faftfbäUDa fkulDer, bäfwe c3Bi, till förebpgganDe af Dplika fwekfulla tillftällningar till 55or* genärs förförDelanDe, meD Jtongl. $0iaj:tS 9?åDiga fiaDfäflclfe, beflutit: att Den, font tillhanDlar fig lösören och tillåter, att Defamma få i fä b fårens wårö qwarblifwa, bör, få wiDa De (fola freDaS från utmät* tung för fäljarené ffulD, upprätta fkriftlig afhanDling om köpet, meD förtekning å
Deputerades an mälan, vid sistledit års slut ännu återstod omkring hälften af Revisions arbetet för de ifrå-| gavarande Krigs-redogörelse-aren, och hvarutaf, såsom Herr Doctor Wijkman i denne del äfven uppgifvit, slutas kan, att minst 2:ne års tid för Revisionens fullbordande ytterligare erfordras; så, och enär af Riksens Ständers förra Beslut om Deputerades af Riks-Stånden deltagande härutinnan, det synes följa, att deras be. fattning bör fortsättas, tills berörde arbete liun. nit fulländas; får Stats - Utskottet föreslå, det Riksens Höglofl. Ständer, med antagande deraf, att förrättningen åtminstone till och metl slu. tet af år 1820 kan vara fullbordad, matte bestämma, att Deputerades arfvoden till den tiden måga utgå; hvarefter, i den händelse någon tids arbete likväl skulle återstå, Deputerade lära derunder fullfölja deras befattning, utan att derföre påräkna någon ersättning. Af hvad Deputerade anfört, rörande den på Kongl. Majus Nådiga befallning af nu mera Herr Vice Presidenten och Riddaren Billberg år 18^5 utförde Liqvidation med Preussiske och Tyske Staterne, om de till Svenska Arméen under sista Fälttåget derstädes lemnade försträckningar, har Stats-Utskottet funnit, hvad ock Herr Doctor Wijkman i dess Memorial vidare omförmält, att nemligen denne Liqvidation utfallit på ett för Sverige så förmånligt 1' Stats U skottets Betankanden. 1875 Iätt , att dess skulder till nämnde Stater med lära En Million Pommersk Courant blifvit förr minskade. Detta för Svenska Staten så högst fördelaktiga förhållande, har Stats-Utskottet, i anledning af Deputerades och Herr Doctor Wijkman* Anmälanden, ansett förtjena uppmärksamhet, och '■estö häldre föranleda till något vedermäle af [Riksens Höglofl.
Herr Wennerström har åter i sin motion hemställt, att tvänne nya lärare måtte för herörda skola å stat uppföras, och till stöd för denna begäran dels anfört de at Utskottet nyss omförmälda förhållanden angående läroverket, dels i öfrigt meddelat, att skolans lärjunge-antal nu uppgingo till 60, af hvilka 34 tillhörde den omgifvande, bördiga och fruktbara landsorten, äfvensom att stadens innevånare beslutat att för innevarande år af egna medel aflöna en extra lärare, men att ett sådant bidrag derefter ej kunde utgå i anseende till flera förestående byggnadsföretag för stadens räkning. Utan att vilja förneka, det den föreslagna utvidgningen af ifrågavarande läroverk är en för staden Christinehamn och den omgifvande orten magtpåliggande angelägenhet, finner Utskottet sig dock icke kunna tillstyrka statsmedels anvisande för detta behof, hvilket icke blifvit af vederbörande myndigheter eller af Kongl. Maj:t pröfvadt. Såsom Utskottet förut erinrat, uppgå Statens utgifter för elemontar-läroverken redan till ett så ansenligt belopp, att, med särskildt afseende å Statsverkets nuvarande mindre fördelaktiga ställning, nödvändigheten påkallar, att icke ytterligare tillökning af dessa utgifter medgifves för andra än de mest oundgängliga föremål. I betraktande häraf och då dessutom, enligt de sednaste uppgifter, som för Utskottet varit att tillgå, andra treklassiga skolor finnas, hvilka äro besökta af ett större antal lärjungar än Christinehamn, — torde Rikets Ständer ej finna skäl att bifalla någondera af ifrågavarande motioner. 47:o. Beträffande nu befintliga två-klassiga skolor, hafva följande förslag blifvit framställda: a) I afseende å Söderköpings skola meddelas uti 14:de punkten af StatsRåds-protokoilet, att skolan haft 3:ne lärare till år 1839, då Kongl. Maj:t förordnado, att en af dessa lärare-beställningar skulle indragas, men att, enligt nådiga Cirkulärbrefvet den 20 Mars 1858, det lägre elemcntar-läroverket i nämnde stad utgör ett tvåkiassigt läroverk med en Rektor och en Kollega.
Det är med ledsnad jag finner, att detta förslag, uppgjordt af män, för hvilka jag hyser den största aktning, och hvilkas politiska tänkesätt jag i många fall delar, är bygdt på så falska grunder. R. o. Ad. jemte 2:ne andra Stånd beslöto vid sisth riksdag antagandet af ett tvåkammarsyslem; men jag hemställer huruvida tvenne kamrar utan någon karakters-skillnad i sin sammansättning, och bestående af alldéles samma ingre dienser kan anses vara annat än ett enkammarsystem. Inom dessa båda kamrar skulle det conservativa elementet befinnas till det progressiva i proportion af f till jj, och hvad Adeln beträffar, blefve förhållandet som i mot £. Jag hemställer hvad kraft Adeln då skulle äga att frälsa sina återstående rättigheter. R. o. Ad. skulle alltjemt blifva öfverröstadt, och innan kort skulle ingenting mera finnas qvar af dess rättigheter. Enligt försla get skulle den äldre kammaren icke väljas för längre lid än 5 riksdagar, således för 15 år. I alla Europas länder har manerkänt, att domaremakten, för att kunna vara oberoende, måste vara oafsättbar. Denna princip är än mera användbar på en öfre kammares ledamöter, ty huru skall hos dem detta så nödvändiea oberoende kunna påräknas, då de icke med säkerhet kunna förutse att blifva omvalde, och månne ej, just till följd af denna osäkerhet, de snart sagdt måste blifva, det sämsta af allt, popularitetsjägare. För öfrigt anser jag detta förslag vara antieuropeiskt: jag hemställer i hvilket land det skulle kunna inträffa, att t. ex. en skomakare (borgare i en småstad) eller en bonde, lemnade, den ene lästen, den andre plogen, för att directe inträda i representationens öfverhus, hvilket kunde ske, enär förslaget sätter både borgare och bönder i den öfre kammaren. I Nord-America t. o. m. är Senaten sammansatt af republikens mest ansedde och högst uppsatte män, ty det fordras en lång carriére och utmärkta egenskaper, för att der vinna inträde i denna Senat.
Det nämna vi blott till sist, att komitén äfven sökt åstadkomma en verksammare lagstiftning i afseende å de arbetare, som sysselsättas vid fo3fortändsticksfabrikationen, men talet om kvinnornas användande i denna industri skulle måhända föra oss längre, än vi vilja. I en reservation till betänkandet har afgifvits ett förslag till lag, som icke upptager bestämmelser för kvinnor ända till 21 år. För vår del uttala vi blott den förhoppning, att regeringen och riksdagen, då frågan föreligger till afgörande, skola på det med kvinnans väl bäst öfverensstämmande sättet lösa de viktiga spörsmålen. Kvinnoemancipationens ifrare skola naturligen icke finna anledning att rosa ett betänkande, som sätter kvinnan i en annan ställning än mannen, men vi hoppas de skola lätt trösta sig därmed, att denna ställning är bättre. Och visst är, att den sanna kvinnofrågan, den som afser att höja kvinnan på hennes egen rika grund, därigenom förts ett godt stycke framåt. » Minns du det ännu? » Af Lisbet!) Lindemann. &lt;4gle sträfvade och arbetade rastlöst; men ^ [s o r g e r n a, de bittra sorgerna! Hvad båtade att de älskade hvarandra och ännu voro unga? De kunde icke glädja sig öfver lif vet. Då barnen somnat, sutto de om kvällen tillsamman; han böjd öfver sina böcker, hon med ett handarbete, som hon dock snart lät sjunka i knäet. Så lutade hon hufvudet tillbaka ' och sade ofta sakta: » Jag är så trött, så trött! » Då suckade han och strök henne smeksamt öfver kinder och hår, och bon kysste hans hand. A c k, de älskade ju hvarandra så högt, så högt! — Men äfven kärleken behöfver sol för att yppigt frodas, och sorgerna kastade så kalla, dystra skuggor. — Båda voro öfverretade och utarbetade; mången gång kunde så fällas ett orättvist ord, och det — det var det bittraste. Så gick år efter år. Ändtligen erhöll han en god ställning och goda inkomster.
Redan du tyckes det som vore man ej rätt nöjd med re * snltaten och det talas om en möjlig revision då man hunnit in * hemta ytterligare erfarenheter om misshälligheterna. De moraliska resultaten ha ej varit gynsamma. Lagen protegerar simula * tion, emedan sjukhjelpen ofta är större än den arbetsförtjenst, som kan uppnås, och sådan hör därför också till ordningen för dagen. Man simulerar ej endast sjukdom utan till och med tillfrisknande. Några dagar föro utloppet af de 13 veckorna simulerar man tillfrisknande, går några dagar på arbete och simulerar så återigenom sjukdom för att under andra 12 — 13 veckor erhälla sjuk hjälp. Å andra sidan finnas många fall, där arbetare och arbetsgifvare öfverenskomma om ett kringgående af lagenp&amp; sä sätt, att deo förre inträder i en fri kassa, hvarvid båda parterna undvika tvångsbidraget, men efter någon tid uppsfiger arbetaren sin försäkring i den fria kassan eller underlåter blott att betala. Lagens ordalydelse tillåter ett sådant omgående. Men en ännu svårare brist vidlåder systemet. Så länge arbetaren har arbete, är han eo ipso försäkrad, men under tider af arbetslöshet är det ingen, som försäkrar honom eller lemnar honom understöd, om han ej insjuknar inom 3 veckor efter den sista arbetsdagen. Naturligtvis kan hau försäkra sig själf i en af de fria kassorna, men hvarifrån nu taga pengarna, då han ej har någon arbetsförtjänst? I detta fall är den engelske arbetaren, vare sig han tillhör » Trade unions » eller » Friendly societies », vida bättre stäld. Förutom olycksfallförsäkringen, sjukförsäkringen och den påtänkta ålderdomsförsäkringen (med statstillskott) måste man i Tyskland alltså äfven sörja för en särskild arbetslöshetsförsäkring. Man har i Tyskland tydligtvis haft en känsla af, att hela systemet med denna utpräglade klasslagstiftning smakade af fattigvård, och på alla möjliga sätt har man försökt att mildra denna prägel. Men det är likväl knappast möjligt att tro, det en sådan ordning ej till sist skall demoralisera arbetarebefolkningen.
O. bestämma, Rikets Ständers Justitiae-ombudsman och den man, honom efterträda bör, i händelse han afsäger sig det erhållna förtroendet eller innan nästföljande riksdag med döden afgår, skulle denna dag utväljas, företogs nu i behörig ordning val af elektorer för detta stånd, hvilka komma att med deputerade från de respektive med-stånden nämnde Justitice-ombudsman och dess suppleant utse; och befunnos, efter valsedlarnes öppnande och rösternas summering, följande hafva af ståndet blifvit utsedde till elektorer: Biskop Hedre’n, Biskop Butsch, Biskop Holmström, Doktor Stenhammar, Lektor Wallman, Prosten Lundblad Kontraktsprosten NibeliuSj Doktor Annerstedt, Prosten Ljungdahl, Kontraktsprosten Odelberg, Doktor Norström och Prosten Berlin. Samt till Suppleanter: Professor Thomander, Doktor Gumcelius, 228 Prot.-utdrag den 4 Mars 4848. Biskop Heurlin och Doktor Sandberg. S. D. Föredrogos ånyo Slats-utskottets utlåtanden: N:o '75, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående bildandet af ett nytt artilleri-batteri, att förläggas i Norrland. Bifölls; N:o '76, angående godtgörande af förskottsvis utbetalda understöd, i anledning af den sistlidet år i Christianstad inträffade eldsvåda. Bifölls; N:o 77, i anledning af väckt motion, angående penninge-dfepositioners införande, i stället för nu brukliga kautioner för vissa tjenster samt arrenden. Bifölls. S. D. Föredrogos och Indes till handlingarna, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets memorial: N:o 35, i anledning af återremiss af Utskottets utlåtande N:o 5; N:o 36, i anledning af återremiss af betänkandet N:o 6, samt N:o 37, i anledning af återremiss af Utlåtandet N:o 7. S. D. Föredrogos ånyo Banko-utskottets utlåtanden: