Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så vidt jag förstår, hafva Utskrn gjort sitt bästa att sammanjemnka de olika meningarna; men ty värr hafva Ståndens olika meningar varit så disparata, att jag får förklara, att, oansedt det stora bemödande, som jag och flera ledamöter med mig haft ospardt, för att komma till en god lagstiftning för enskilda banker, detta bemödande vid denna riksdag kan anses vara förfeiadt. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag anser det äfven vara alldeles nödvändigt, att mentor, punktvis företages till afgörande. Genom detsammas bifallande en bloc, på sätt den siste värde talaren yrkat, skulle tillsättandet af förstärkta Bancooch LagTJtsktn icke kunna undvikas, hvilket deremot torde blifva öfverflödigt, om 11. o. Ad. i vissa delar instämmer uti hvad Borgareoch BondeStJn rör:de detta ämne Leslutit. R. o. Ad. beslöt, att målet skulle föredragas punktvis. Vid nedannämnda punkter uppstod discussion: Den af Utsk:n föreslagna blifvande 9 §:n. Hr Stuart: Af den anledn. att BondeSt. förbigått de flesta frågorna i lagförslaget, utan att deröfver yttra sig, voro Utsktn nödsakade alt, vid sammanjemnkn:sförslagets uppgörande, anse 2:ne Stånds beslut såsom pluralitetens af RiksSttn, och af samma anledn. funno följaktligen Utskin sig icke kunna undgå att uti detta förslag upptaga den af Presteoch BorgareSt:n gillade 7 5 i memor.
Enligt Kongl. Brefven den 26 November 1858 och 27 Oktober 1859, resekostnads-ersättning och traktamente m. m. åt följande personer, nemligen : Till Ledamoten, Kontrakls-prosten m. m. Gumaelius 2,553: 55. » Ordföranden, Landshöfdingen m. m. Herr S. G. von Troil 2,374: 1. » Ledamoten, Borgmästaren m. m. C. J. Stolpe 2,517: 65. » dito, Bruksegaren C. 11. Ekstrand 1,204: 53. » dito, Riksdags-fullmägtigen Nils Larsson 1,380: 90. » Sekreteraren, Häradshöfdingen L Möller 2,300: — Enligt Kongl. Brefvet den 27 Oktober 1859. Att användas till arfvode åt ett af Kommittéen antaeet KansliO biträde m. m 1,000: — Enligt Kongl. Brefvet den 27 Oktober 1859. Till Vaktmästaren R. P. FyrTransport: 13,330: 64, 11,171110 4 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse Jtä 115. 1859 Juli Aug. >9 Ib Transport: vald, arfvode för uppassning hos Kommittéen Enligt Kongl. Brefvet den 27 Oktober 1859. Till följande personer, den dem tillkommande ersättning för tryckning af 500 exemplar utaf Kommittéens Betänkande, Förslag till Förordningar m. m., nemligen: Boktryckaren E. Westrell 407: — dito A. Kommitléen för afgifvande af yttrande och förslag till ombildning af Styrelse-verken och Förvaltnings-myndighelerna Enligt Kongl. Brefvet den 28 Maj 1859. Till Boktryckaren I. Marcus för tryckning m. m. af Kongl.
Att stadga det vägen skall gå lill någon punkt af Mälarens strand, i st. f. att säga det den bör gå lill Köping, anser jag verkligen ieke för någon lyckad förbättring af förslaget. Frih. Klinkowström har redan på f. m. antydt hvilka missförstånd som utur en dylik ordställning kunde härflyta: — huruledes bolaget kunde på det sätt oförvarandes blifva ålagdt besörja väganläggningen till Weste: ås, Enköping eller fram till hufvudstaden, ehuru kostnadsbeloppet endast afser en dylik väg till Köping. Vid en blick på kartan finner man dessutom snart att staden Köping är belägen vid det hörn af Mälaren, som är närmast intill jernvägens sträckning frän Orebro, och utgör i alla händelser en ort genom hvilken jernvägen skall i en framlid gå, enl. den plan, som för en järnvägsförbindelse emellan Götheborg och Stockholm är eventuellt upgjord. Således finner jag icke något skäl, hvarföre man skulle underkasta sig Gr. Lagerbjelkes förslag; det säges visserligen för ögonblicket böra förena meningarne; men i en nära framtid kan det, såsom nämndt är, lätteligen bidraga till deras splittrande. Della gäller likaledes om sagda förslag derutinnan det förordar alt man icke må nämna Hult, ulan allenast någon punkt vid Wenern. Derom öpnar sig, på lika sätt, genast ett vidsträckt stridsfält. Man kan lätt föreställa sig, derest förenämnde amendement antoges, för hvilken täflingskamp af serskilda orters intressen Regeringen skulle utsättas; huru Wermländska Bergslagen skulle åstunda jernvägens dragande lill Christinehamn, medan Westgöthalandet ville hafva den förd till Mariestad eller Sjötorp o. s. v. Till undvikande af alla dessa alternativer, med thy åtföljande val och qval, har StatsUtsk. föreslagit att jernvägen må förås till Hult. Det är den närmaste punkten af Wcnerns strand, från Orebro räknadt; der är visserligen hamnen ännu högst ofullkomligt danad, men derinvid finnas dock, genom befintliga klippor, nödiga fästen för blifvande jettéer till fartygens tryggande mot stormarne.
I Skottland hade man fordom föreskrifvit, att pannor icke lingö vara mindre än 300 gallons, men i den sista författningen haiman funnit ändamålsenligt, till förekommande af lönnbränning; alt nedsätta pannerymden till 40 gallons, hvilket skulle efter Ulskts beräkning af enkla redskapers afverkningsförmåga, motsvara en produktion af endast 60 till 70 k:tom dagen. Samma förhållande är det i Irland, der man likaledes har nedsatt fordringarne på redskapens storlek. Detta bevisar åtminstone, att man i andra länder icke har ansett ändamålsenligt att låta sådane minimi-stadganden lägga hinder i vägen för en fri tillverkning i större eller mindre verk. Jag skall be att med några ord få öfvergå lill vederläggning af hvad som i öfrigt blifvit sagdt under discussionen. 486 Ven 27 April f. m. Hr von Hartmansdorff har önskat borttagandet af maximum; äfven jag skulle dela denna åsigt om man kunde lemna minimum lika obegränsadt, men när man det icke kan, så får jag förena mig med dem, som önska bibehållandet af maximum. I afseende på tillägget af ordet ”söckendag”, som man yrkat vid afverkningens beräknande i medeltal, så att det skulle hela ”för hvarje söckendag under den lid då bränvinstillverkningen är tillåten”, så instämmer jag i detta tillägg, helst jag i går hörde ett par ledamöter, sorn sade sig icke förslå om det var efter medeltalet af söcknedagarne eller af alla dagar i månaden, äfven helgdagarne inberäknade, som averkningen bestämdes, och således kan detta tillägg vara ett förtydligande, som jag icke vill motsätta mig. Hvad åter beträffar Hr von Köchs förslag, så vill jag icke ernotsätla mig det, om Hr von Koch tager bort ordet ”med vattenånga. ” Hr von Koch bar nemi. föreslagit ”att i ett bränneri der år 1852 eller 1853 bränvin blifvit tillverkadl med vattenånga och stadgad afgift derför i enlighet med vederbörande upbördsmans bevis utgått, den minsta tillverkningen på dygnet, för hvilken anmälan får ske, skulle vara 125 k:r.”
Majit i underdånighet framställa det enda botemedlet häremot, beslående deruti, att endera af de bägge fonderne utlöste den andra, och blefve ensam undsättande och fordringsägande hos LänsStyrelserne. Valet dem emellan blef ej svårt — ty, genom Konungs och Ständers gemensamma beslut, existerade Magazins-fonden endast för sin utredning, och borde, ehuru den tillfälligtvis kommit att inblandas i undsättnings-åtgärderne, icke blifva lidande på denna inblandning, då det stod fast, att densamma thy förutan kunnat till de efter missväxten gängse höga priser contant realisera alla sina öfverflödiga Spannmåls-behållningar. Någon större kärlek för den ena eller andra fonden kom härvid icke i beräkning, men StatsConloiret fannj, hvad hvar och en opartisk skall finna, att man på detta sätt, mer än på något annat, närmade sig just dessa af Rikets Ständer Den a 5 N o v e ni b e r. uttryckta afsigter, sorn det nu heter, att StatsContoiret velat motarbeta. StatsContoiret afgaf sitt underdåniga utlåtande den 3 nästlidne April, och den io 1 samma månad täcktes Kongl. Majit i Nåder antaga, hvad StatsContoret i omförmälte afseende föreslagit; till följd hvaraf de öfverblefne behållningarne i KronoMagazinen komma att, i den mon sådant låter sig göra, försäljas för Creditiv-fondens räkning, som anses hafva dem öfvertagit. För öfrigt blifver StatsContoret bäst i tillfälle, att inhämta och till Rikets Ständer inberätta, så väl förhållandet med undsättningarne idet hela, som med hvad verksamhet derpå blifvit arbetad! och ännu arbetas, för att komma till ett ordenteligt S3rsteme i Räkenskaperne deröfver, hvilket hitlils mött ständiga svårigheter. Herr Tham j Wollrath:
Oremitterade vexlar 49,375: ö. 7,165,191: i. — ; 7 Till och med slutet af berörde år är denna behållning okad: a) genom influten ränteoch kapital-afbetalning å Bankens iunehafvande, i utländskt mynt ställda obligationer 23,728: — b) genom öfvert! v ttning från Stats iSnefondens till Bankens egen räkning af hos Nord ty sk a Banken innestående 10,910: - c) genom inbetalning i Hamburg å protesterade vexlar 2,364: 4. till Hamb. B:ko mark 7,202,193: a. men minskad: a) genom försäljning af vexlar å . 415,063: loff b) • indragning af silfver å 608,891: 6. c) » liqvid af diverse omkostnader i Lubeck för under året indraget silfver 1,197: 8. 1,025,152: till Hamb. B:ko mark 6,177,040: uqi,. hvaraf innestodo: hos Handelshuset P. Siemsen & K:o i Hamburg . 144,531: u. „ d:o Sal. Heine i d:o • 1.015,631: if*. „ d:o J. H. & G. F. Baur i Altona 1,069,265: itqV „ d:o H. J. Merck & K:b i Hamburg . 2,648,755: — „ Nordtyska Banken 1,298,857: 3. S:gr Hamt). B:ko mark 6,177,040: 1vqV Under innevarande år till och med den 14 nästlidne September har denna behållning ökats: a) genom influten ränta och kapitalinbetalning å Bankens egande, i utländskt mynt ställda obligationer . 19,238: - Transport 19,238: — 6,177,040: 12.^. Rectxorcntes Berätt. atty.
en adjunktur i kirurgi och barnförlossningskonst, till en profession i fysiologi, till adjunkturen i fysik och zoologi samt till förhöjning af lönen för professionen i ny-europeisk linguistik och af de på Riksstaten uppförda två emeriti-lönerna, af Kansleren förordade, med särskildt utmärkande af behofvet af den föreslagna adjunktureu i kirurgi och barnförlossningskonst, samt med underdånig hemställan, att den förmån, som i fråga om emeriti-lönernas förhöjande kan Upsala universitet beredas, äfven måtte komma Lunds universitet till godo. Hvad åter angår Juridiska Fakultetens förslag, anmärker Kansleren, dels att • den juridiska undervisningens ordnande är ett ärende af vigt ej mindre för Universitetet i Lund, än det i Upsala, och derjemte i sig sjelft synes behöfva en flersidigai’e pröfning än som nu åt detsamma, såsom endast stäldt i förbindelse med anslagsfrågorna, lämpligen kan egnas; dels att i alla händelser fördelningen af den Juridiska Fakultetens läroämnen på dess lärare torde utgöra en fråga, hvars slutliga pröfning lärer höra Eders Kong!. Maj:t förbehållas, i afseende å så väl nya lärostolar, som de redan befintliga; yttrande Kansleren slutligen, att om, hvad de sistnämnda vidkommer, den nu bestående fördelningen underkastades lämpliga och behöfliga förändringar, skulle redan nu icke obetydligt kunna vinnas för det afsedda goda ändamålet, och än mer, om derjemte åt de nuvarande fyra professorerna biträde kunde beredas genom två nya adjunkter och samtlige dessa lärare inrättade sina undervisningskurser i öfverensstämmelse med de i 117 och 121 §§ af Universitets-slatuterna gifna föreskrifter.
Det, i anledning af Riks-Ståndens beslut, i afseende på de, sid. 119 och 120 i Utlåtandet N:o 25g, föreslagna underdåniga framställningar till Kongl. Maj:t, till meningarnes sammanjemkning, af Utskottet uppgjorda förslag till underdånig Skrifvelse bifölls, med uteslutande af första perioden; blifvande derefter otdalydelsen denna: ’’Ri~ igG Prof. Utdrag den 26 October 1829: kets Ständer anhålla underdånigst j det Eder Kong!. Maj:t täcktes, pi sätt Eder Kongl. Maj:t lämpligast finner, och i den mon dertill anvista tillgångar blifva disponible, verkställa en sådan lönereglering, sorn, uti närmaste öfveiensstämmelse med Indelnings-Verket, brinn gar lönevilkoren till möjligaste likhet inom samma grad vid hvarje Regemente eller Corps.” Nionde; Tionde och Elfte Voterings^ propositionerna godkändes* Vidkommande anslaget till fourragering för värfvade Cavalleriets och Artilleriets hästar, antog Borgare-Ståndet den xedaction af beslutet, hvilket Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Högvöxdige Preste-Ståndet förut fastställt. Tolfte Voterings-propositionen gillades. Vidare biföll Borgare-Ståndet, med instämmande uti Hedervärda Bonde-Ståndets beslut, årligen till nästa Riksdag, det af Kgl, Majit, uti Dess Nådiga Proposition, till KrigsCollegii Departementer, för Försvars-Verket* materiela behof, äskade anslag af 696,000 R:dr , deruti inberäknade krut-tillverkningsomkostnaden, dock så, att af denna summa uppföras på Stat blott de af Stats-Utskottet föreslagna 626,000 R:dr, och att det öfriga kommer att från Riksgälds-Contoiret utgå a £ Prof. Utdrag den 26 October 1829.'
Cfc. fa o Ä © 3 ■S Srefriabe. s-§ 3 3 1-9 3 abfrner» iinber» (frige itu ff. (frige. SÖib uppraffanbet df SRanfal^ 0$ Sfattffrtfning&Sångb för Stab, iafffageé, att i fiåflet för &arr ofrcanfTåenbe Gotumner: ”hemmantal m. m.” infSrei SomterneS hummer 0$ ©torlef, fdmf ©fa&tfjurbcnd rpmb tifl Sunne» od) Äapplanb. « \ ' \ • ■- i •' • f sjri* ■ . ■ , : ^ ■ - ~ ■ i - ; - • • '■ ■ ■ j ' \ ' • ‘ ii - ' * it • • ■ > I ~ . ” Sormttlahre. Cmwferef 3?. 9?. -g)ufet 3?:o Uppgift tiU SWöiitöWi» ocf) (Sfattffrifningen uti (Staben 3?. 3w för åt *8 l ; 9?amtt. Unberfefnab .fMifirii :geinmatvaranbe ©otter ed) SJRpnblingar SR. SR. SR. SR. £)ifo £)o'tfrar od; SRtfnblingar SR. SR. SR. SR. Jbutfpreffen SR. SR : , ©oubernanten SR. SR ,• ; jéanbelé.Soffjilflaren 9}. 3?. , gabrififnidffaren SR. SR GBerfgefdflen SR. 91. ... ©efdllett SR. 3? ; ; . ; ^ué()(!(Icr(Tan 3?. SR. kammarjungfrun SR. SR. Äamnmrtjenaren SR. 3f ffietjenfen 91. SR. Sörängen SR. SR Stigan SR. 9? ; : . SR. SR ; £<Srf6rufan uppgifwet:
Beträffande derefter sättet för regleringens tillvägabringande, i afseende hvarå Rikets Ständer uttalat den åsigt, att Staten borde med pensioneringen äfven öfvertaga Arméens Pensionskassa, ansåge sig krigsbefälet pligtigt, att, i hvad på krigsbefälet berodde, och så vidt det lage inom krigsbefälets befogenhet, söka underlätta en enkel och väl ordnad pensionering; och då härvid förekomme, att Arméens Pensionskassa, hvars styrelse och förvaltning krigsbefälet under Kongl. Maj:ts nådiga sanktion hittills haft sig anförtrodd, enligt krigsbefälets förmenande måste, såsom en from stiftelse och samlad af hädangångna generationer, anses utgöra en oafhändlig tillgång för det med kassan afsedda ändamål: Arméens pensionering, funne krigsbefälet Pensionskassans öfverlemnande till Staten icke kunna afse annat, än kassans styrelse och förvaltning, hvilket ock, enligt krigsbefälets mening, med den af Rikets Ständer i detta hänseende uttryckta åsigt öfverensstämde; hvadan krigsbefälet, under förutsättning att pensioneringen komme att af Staten öfvertagas, för sin del medgåfve, att styrelsen och förvaltningen af Arméens Pensionskassa må till Staten öfverlemnas. Då krigsbefälet sålunda från sig lemnade en Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N.-o 28. 9 en styrelse och förvaltning, sorn det i mer än 100 år innehaft, hade krigsbefälet ansett sig förpligtadt att dervid göra de förbehåll, som dels kunna innebära försäkran om ett varaktigt fullföljande af det vigtiga ändamål, krigsbefälets hittills varande uppdrag afsett, dels böra af sjelfva öfverlåtelsen blifva en följd.
RegeringsFormen, samt 20 §, i Riksdagsordningen, ett uttryckligt to» bud emot motionens upptagande; och något annat utlåtande lärer alltså lör det närvarande icke äga rum, än att den värda Ledamot, sosn moiim en gjordt, är obetagit, att densamma till våri blifvande Cotistitutions Utskott ingifna,då han äfven torde vara betänkt, att der föreslå sådana tillägg i TryckfrihetsLagen, sorn af förslaget skulle påkallas. Blir denna invändning emot upptagandet gillad, så är all vidare pröfning af motionen öfverflödig; men tor det fall, att invändningen skulle ogillas, bör jag också i hufvudsakligt utlåtande ingå. Derförinnan utber jag mig likväl, att få särskilt bemöta den särskilta kraft, hvarifrån motionen har synts mig förnämligast utgå. Jag menar allmänna sinnesstämningen, eller opinionen. Kanhända borde, lör delta ändamål, vara nog, att påminna om den sanning, att är förslaget godt, är det allmänt nyttigt, så äger det också, med sig sjelf, tillräckligt skäl för sin framgång, och nar då intet behof af opirionskraften, och skulle det åter sakna dessa egenskaper, så, hvad är väl sinnesstämningens fordran annat, än förvillelse? Jag känner faran af hvarje försök, att öppet bestrida opinionen sin magt, men tankan på denna fara försvinner> då jag besinnas Den 27 Januarii. 57 att, inom detta upplysta Stånd, är all grund-i lig, ail rai onl g undrsökr.ing pä sitt ställe; samt att, af undersökningcr, torde i denna tidpunkt få gifvas, mera vngelägne än den, sorn har för afsigt, att hos Riksdagsmannen återställa det förenade åt förståndsprölningen, som den visserligen bör äga framför inflytandet af opinionsmagten.
Vid bestämmandet häraf är det emedlertid nödigt att antaga sådan tidpunkt, då Jordeböcker blifvit upprättade, och Comiterade hade ansett lämpligast vara, om de första, som uppgjordes efter det af KammarCollegium den 12 April 1802 utfärdade nya formulär, i detta afseende kunnat läggas till grund; men, dä, enligt hvad 129 underdånigst bifogade förteckning, Litt. S., närmare utvisar, dessa Jordeböckers upprättande skett vid högst olika tid, eller i 1 Län år 1803, i 17 Län åren 1805 och 1807, i 5 Län år 1811 och i 1 Län först år 1819, hafva Comiterade funnit dem icke kunna tagas till gräns för granskningen. Deremot äro Jordeböcker år 1795 uppgjorda i hela Riket, med undantag endast af Östergöthlands och Stockholms Län, der det skedde år 1793 i det förra och år 1797 i det sednare; och Comiterade anse sig derföre böra i underdånighet tillstyrka, att dessa måtte blifva de äldsta, till hvilka jemförelsen sträckes, samt att följaktligen ingen förändring af sådana förhållanden, som i dem och påföljande Jordeböcker oförändradt och utan anmärkning iakttagits, må ifrågakomma, hvilket äfven nära instämmer med den af KammarCollegium föreslagna tid. I sådant fall blifva, enligt hvad nyssnämnde Förteckning utreder, i allmänhet fyra Jordeböcker i hvarje Län föremål för undersökning och jemförelse. Om deremot skiljaktigheter emellan anteckningarne i berörde Jordeböcker förekomma och dessa anteckningar sålunda icke kunna genom nyssnämnde praescriplion befästas, anse Comiterade det vara påtagligt att, för utrönande af hvilketdera utaf de i dem upptagne förhållanden må vara rigtigt, undersökning, der det erfordras, äfven i äldre Jordeböcker bör ega rum.
En nyttig vägledning skulle äfven derigenom beredas både för Lagstiftaren och Regeringen vid utarbetandet af alla juridiska, ekonomiska och administrativa Författningar Framför allt skulle man aldrig förlora ur sigte att ändamålet med aiit samhällslif är förädling och lycksalighet genom en allmän harmonisk, utveckling af alla men kliga krafter och förmögenheter. En af vår tids utmärkte Författare (Johannes von Miiller) säger att krig äro de frugtansvärda Läromästare som påminna om den eviga sanning, att rikedom, vettenskap, kultur, att alfa födselns eller lyckans skänker äro fåfänga, så snart menniskan i stollt eller vällustig glömska af sig sjelf förgäter sin moraliska kraft De bildade Folken blifva vilda Barbarers byte om de underlåta själsansträngningen, för hvilken allt annat måste ge vika. Der det mästa lif är, der är segern. ”Derigenom blef, från Fingals berg till Babylon verlden undergifven en Stad; derigenom grundade de stolte Britterne på det obeständigaste element ett blott genom sig sjelf förstörbart rike: derigenom hafva våra Förfäder under flera nästförflutna Secler ådragit sig samtidens och efterverldens beundran. De moraliska eller själskrafterne kunna endast i förening med de fysiska fullkomligt 824 Dek rg Mart ii. utvecklas. Caracteren af allt lif som förtjitiar detta namn, är den största möjliga öfverensstämmelse mellan dessa både olika krafter. Om den ena utvecklas på den andras bekostnad, så uppkommer ett ofullständigt helt som gör menniskan till sin förmåga blott hälften af det hon borde och kunde vara. I hvarje af de yttre eller inre kraftyttringar, som utgöra lifvet, i hvarje föreställning, omdöme, begär och handling, finner nu mera ingen verklig tänkare blott en själens verkan på kroppen eller blott en kroppsns verkan på själen. Hvartenda fenomén af lifvet förutsätter nödvändigt både verkan, och motverken mel» lan själ och kropp. Men graderna och proportionerna i denna vexelverkan äro högst olika. Förhållandet mellan själens och kroppsns verksamhet kan mer och mindre vara ett missförhållande och slit missförhållande, ali för stor öfvervigt på endera sidan är förderflig och åstadkommer disharmoni, olust eller smärta.
I afseende å hvad den siste talaren yttrat, tror jag detsamma innebära en ny motion och anser, att denna fråga icke kan upptagas i utlåtandet öfver Revisorernas berättelse. I anledning af Gr. Cronlijelms anmärkning mot 97 §. af betänk, får jag upplysa, att pluraliteten i Utsk., likasom i832 års Revisorer, ansåg ifrågavarande afskrifning af 82,663 R:dr icke vara anmärkningsvärd i annat afseende, än att den betydligen understeg den summa, som enligt K. M:s Nåd. Bref Den io April e. ni. 89 Bref skulle a (Toras. Det ar ådagalagdt uti Revisorernas berättelse, hvilken icke kunnat in extcnso intagas i betänk., att de ifrågavarande utgifterna skett under åren 182,5 och 1826, då convojcassans räkenskaper icke voro underkastade revision. Den ena hälften affördes då genast såsom vanlig utbetalning; men den andra hälften qvarstod, till dess K. M. befallde, att densamma borde alföras. De ifrågaställa utgifterna gälla en förfluten tid; och jag kan icke inse, huru anmärkningar nu kunna äga rum för utgifter, som blifvit anbefallda 1825 eller 1826 enligt då gällande grunder. Det synes af första punkten i Revisorernas berättelse, att deras anmälan i denna del ägt rum endast ur den synpunkt, att afskrifningen blifvit anbefalld till större belopp, än den skett; då man deremot i andra punkten, hvilken angick en sednare tid, icke ansåg afskrifningen tillfyllestgörande, utan ville veta, hvartill beloppet blifvit användt. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid StatsUtsk:s utlåt. N:o 22 så viii försom eftermiddagen gjorda anmärkningar hindra utlåt:s antagande och detsamma således böra återremitteras. Ropades Ja. Gr. Cronhjelm: Otto Ari g.: En af R. o. Ad:s äldsta och utmärktaste ledamöter, en af Svenska folkets ädlaste representanter, Grefve Fredrik Bogislaus von Schwerin, har gått till ett bättre lif.
Sålunda behöfver t. ex. en Girobank, hvars rörelse hufvudsakligen är inskränkt till uppoch afföring af poster, anvisade på löpande räkningar, vanligen i stora summor, vida mindre personal än en Bank, som derjemte idkar en vidtomfattande sedeloch lånerörelse. Men så vidt Fullmäglige ega sig bekant, betvifla de att någon utländsk Bank, med en rörelse, erfordrande lika arbetskraft', som den Svenska, drifver den med mindre personal eller gifver denna proportionaliter mindre löner. Exempelvis få Fullmäglige lill jemförelse framlägga en på officiella uppgifter grundad öfversigt af Engelska Bankens förvaltningskostnad för det år, som slutade den 29 Febr. 1852. (Se Report from the Committee of Secrecy on the Bank of England Charter 1832, Appendix N:o 18, 17, 9, 11 och 19.) Denna Banks rörelse (med undantag af dess förvaltning af statsskulden), består vanligen endast i discontering af vexlar på kortare tid, i förskotter å eller uppköp af skattkammarsedlar, i hållandet af löpande räkningar med enskilte, staten och med egna filialafdelningar, i commissionsrörelse för vissa större Banker, samt i uppköp och försäljning af ädla metaller. Den utgifver inga sedlar å mindre belopp än 5 £ St. (mer än 60 R:dr B:co). Svenska Banken lemnar lån på fastigheter, erfordrande en vidtomfattande pröfning och bevakning af säkerheten, å till och med ett minimum af 200 R:dr, samt mot lös pant å ett minimum af tili och med 2 R:dr; den utställer sedlar å 8 sk.; med ett ord dess göromål måste i förhållande till det penningevärde de röra erfordra mångdubbel arbetskraft. Engelska Banken hade år 1831, 940 Tjenstemän och Vaktbetjenter med en aflöning af 211,903 £ 10 S. 10 p. (i medeltal för hvar och en 225 £ ä 12 R:dr