Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
7 2tiFs0ags 23etTutet, 5o dagsverbö* odj arbetsjbpldigljeter tid kungsgårdar od) Q3ofiä!Ien, ide grunda fig på ^emmanené kartläggning od) SndelningSwerbet, l)afroe 5Bi, utt underdånig fbrifwelfe den 30 december fifllidet år, f)oé kongl. $ftaj:t anhåflit, det konungens ^Befallningshafvande måtte undfå nådig befallning att anftälla en fullftändig od) noggrann underföbning angående fådana uti honmanens ränta od) köttläggning ide inbegripna dagSwerbS* od) arbetsjbpldigheter, font in natura utgöras till de kronans Remman odj lägenheter, ^roilfa fåfom bovallen m. m. avo €mbets* od) §jenflemän anjlagna eller tilt inrättningar uplåtna, hvarvid bör utredaS, f>uru defa fbpldighcter tillkommit od) hvarpå defamma fig grunda, hvarförutan konungen» ^Befallningshafvande i de fall, då nämnda kplbigljeter ide äro närmare beftämda, böra föba tillvägabringa fådana öfwerenSbommelfer, härigenom, åtminjlone för tiden efter nuvarande boftälléf>afmoareö afgång, wigt antal dagSwerben må blifva benämdt; anbommande det deremot på roederbörande fjelfwa att, i de fall, då de ide åfämjaS om den dagSwerbS* eller arbetéfkpldig* l)et, font fkaU utgöraS, fm talan derom t laga ordning utföra, åliggandet att in natura utgöra berörde arbets* od) dagSwerbsjbpldigheter fyafroe ^8i, för vår del, beflutat må för framtiden upnora, libwäl få, att nuvarande innehafware af de hemman od) lägenheter, forn deraf äro i åtnjutande, under deras befittningö* tid void nu gällande lagliga rättigheter bibehållas, famt att, i {länet för dags* verbs* och arbets*jbi)ldigheter, tia vederbörande erlägges bontant erfättntng för de dagSwerben, font på npj? omförmäla fatt warda beflämda, heiden erfätt* ning efter årets raarbegångSpriS beräbnaS. äpwarjemte 2Bt hoS kongl. 3)}aj:t i underdånighet anhållit, att, fedan ifrågavarande underföbning förftggått od) vederbörande blifvit hörde famt i betrabtande bommit, antingen den löfen, forn för nteranämnda dagöwerbSjbpldigfjet ban blifva erlagd, lämpligen må till 0tatS* 9H3erbet indragas, emot anvifande af 0tatS anjlag för dem, forn äro till dags* verbenS åtnjutande berättigade, eller på Ijroäd ännat fått lämpligajl dermed ban 5i förfara*, ixongl. 9ftaj:t måtte täcfaé mib näflfommanbe 9vif*bag nåbig $3to* pofition i ämnet till SKifet* ©tänber aflåta. §• 33. 3 affeenbe på ©tat*reg(eringen ocb röranbe meb ©tat**28erfet gemeni jfap äganbe ämnen, åberope *S5t
Detta är väl sannt, men om kanalen skulle förfalla, måste ju Staten träda emellan, ty det ligger i hans intresse, att en så vigtig farled hålles öppen. Likasom R. St:r hafva vidtagit försigtighetsmått, på det icke utgifter för uprätthållandet af den stora farleden Göta kanal, må drabba Statskassan, har Staten äfven varit betänkt uppå att söka förekomma sådant i afseende å Hjelmare kanal och derföre stadgat likartade föreskrifter beträffande begge dessa farleder. I intetdera fallet, bör han eftergifva de vilkor, som i sådant hänseende en gång blifvit upgjorda. Man har vidare sagt, att Statens förlust skulle genom ifrågavar:de förändring blifva obetydlig. Då måtte äfven kanalbolagets förlust genom räntans sjunkande vara en småsak. Man får icke förgäta, att Slaten redan vidkänts en ganska betydlig förlust för ifrågavar:de kanalverk samt derföre har skäliga anspråk att vara för vidare upoffringar i denna väg betryggad. Nu upstår Hr Bildt och fordrar att räntan å underhållsfonden skall nedsättas ifrån 5 till 4.} proc. Efter några års förlopp upträder kanhända en annan ledamot och säger att som man icke mera kan få 4^ proc. för sina pengar, måste ifrågavande ränta nedsättas till 4 proc. På detta sätt blifver tidpunkten, då det bestämda kapitalet skulle vara samladt, allt längre undanskjuten. Om man, då det nu gällande kontraktet med Kanal-bolaget ingicks, hade förbehållit sig att ingen räntenedsättning skulle få ega rum: så är jag förvissad det bolaget skulle hafva sagl: ”vi behöfva, och begära inga vidare förmåner blott vi få de 730,000 R:dr:ne efterskänkta”. Nu, sedan man först fått dem, ökar man än vidare sina anspråk. Jag yrkar bifall till StatsUtsk:s Utlåt, och att R. St:r således icke måtte bevilja en eftergift, som skulle kunna hafva till följd, att dylika anspråk framställdes i afseende å Götha kanal samt andra företag, hvartill Staten i mer eller mindre mån lemnat bidrag. - O 1 Frill. Ak;erh jelm:
Staren en för bervdelig summa; jag tror ^ procent eller 16,200 N:dr a det hela wore redan en wacker rillökning, och torde handa öf>r>ir tlllrackelig. Friherre ak lttäk.an.^n: Jag torde fä erindra, ari Utskottet icke sagt en procent ät hwarje mantalsskrifware af hwad han upbär uran i procent pä hela bewillningen, h,vilken procent stnlle anwändas icke blott till arfwoden utan afwe» till skrifmaterialier, stjukser m m., och hwad som af den influtna summan icke älgär blifwer en behällning för Staten. Grefwe Oe la 6arttie: Det är äfwen sä Herr Friherre, jag fattat Utskottets mening, men jag tror att ett maximum bör utsattas och detta ej öfwerstiga Z procent, ty ulsätkes en procent är jag säker, att en procent afwen öfverallt blir derföre bestämd och utgär. Zerr Landt - Marskalken gjorde bifall till hwad Utskottet uti swaret pä anmärkningarne i betra afseende tillstyrkt. Ropades Ja och Nejfriherre Letterström, ^acob, hemstalde, om ej ^ procent skulle kunna wara trllräckelig, han anfäge, att om procenten Utsattes högre, skulle flere behöfwande framträda. friherre ak kttL^anton; Jag anhäller att. fä Den io Augusti. 6zz fa weta hwarifrän det öfriga stall tagas, om r procent icke stulle befinnas tillräckelig. Grefwe Oe !a 6ar6ie:
Att detta system icke utan åsidosättande i flera fall af grundlagens bud kunnat under en så kort tid vinna den utbildning, det redan lmunit, inser en hvar, som icke misskänner våra grundlagars afsigt att åstadkomma ett konslitulionelt statsskick, ehuru omvårdnaden derom blifvit lemnad åt den splittrade och derföre kraftlösa representation, hvars förbättrande väl under påtryckningen af 1848 års lörelsyr varit af den då varande regeringen föreslagen, men som sedermera helt och hållet blifvit å slyrelseuiaktens sida öfvergifven och lemnad åt sitt bedröfliga öde. Om således förljensten af ett planmässigt bemödande att styra landet i en viss riglning icke kail frånkännas Konungens nuvarande rådgifvare, så lärer det dock svårligen kunna påslås, att den förändrade syftning, styrelsen sålunda erhållit, framkallats af någon öfvervägande mening inom landet eller ens inom dess representation, dit landets bästa krafter dessutom icke finna väg; utan torde förklarings-grunden till denna förändring sanningsenligast böra sökas uti reaktionens förmenta seger i utlandet och i styrelsens förhoppning och bemödanden att äfven här söka skapa sig ett stöd och skydd för delta system i vissa klassers enskilda intressen. — Men, om än det må antagas, att styrelse-systemet äfven framdeles komme att bero af tilldragelser utom oss, och att följaktligen den händelsedigra tid, som synes förestå, snart nog torde framkalla nödvändigheten af en förändring i styrelse-grundsatserna jemväl i den inrikes förvaltningen, d. v. s. styrelsens förhållande till folket, så är det dock möjligt, åtminstone tänkbart, att reaktionen i Europas stater ännu länge kan lyckas bibehålla sin öfvervigt; och för delta fall torde framtiden af representationen utkräfva ansvarigheten, derest systemet af lillbakagående än vidare får fortfara. Vid en framställning af de omständigheter i afseende på Konungens rådgifvares föihållande, som företrädesvis lämpa sig för att bestyrka de omdömen, här ofvan förekomma, torde i främsta rummet böra framhållas t 4:o. Allmänna författningar. Bland dessa tillhör utan tvifvel första rummet: A). Kongl.
En kormästarpinne, som stundom spökar på samma ställe, vore obehöflig om kapell-mästarne satte högre upp i vädret, ty sitta skola de nu och i all evighet På tal om orkestern måste det anmärkas att den — spelade för sakta marschen. Kan ej större styrka åstadkommas, så bör starkt diminuendo arrangeras straxt fore ass-durmotivets vexling i h-dur, ty annat än i fortissimo gor ej denna djerfva vändning beräknad verkan. Denna marsch hör till operans praktsaker. Utförd af stora militärorkestrar verkar den formligt elektriserande. Äjen ett präktigt nummer är också Ess-durfinalen. Verdi har der, som han ofta giort, tagit Meyerbeer till förebild, och sämre mönster för finalgruppering kan man taga. På Vr Dagm » Krönika IX. 12Grand Opéra var verkan af denna final nästan ett motstycke till det intryck man der får af stora finalen i Don Juan, sammansvärjningsfinalen i Tell eller Meyerbeers praktstycken i denna väg. Här behöfvas också dessa massor på begge sidor om rampen, kör och orkester, som där finnas, underbart väl disciplinerade till samarbete. Madame Krauss var en mycket rutinerad och intresserad Aida, men rösten var, utom messa voce, ej odeladt behaglig att höra. Madame Block var än mer utsjungen och gick ej upp mot madame Waldman, som 1876 på Opéra italien introducerade Amneris i Paris. Mr Maurel, en den kokettaste och mest slickade konsertsångare man kan få se, är alltid på scenen artist, spelade och sjöng Amonaros oförlikneligt. Mr Sellier har en lyrisk tenor af stort behag, som excellerade i arian men drunknade i madame Krauss höga rop vid kärleksduon. Månscenen är vackrare — hos oss, men triumfscenen unik i Paris, der en bländande lyx etablerades bl. a. i aethio-piska pr et i osa, ett helt litet museum. Också sluttablån åstadkom i Paris en merveljös kontrastverkan mellan det här af guld glimmande templet och de begge älskandes dystra fangelsegraf.
Jag är öfvertygad, att om ingen skyddstull sättes på de finaste kläden, komma de in här och säljas för samma pris, för hvilka våra fabrikanter sälja de medelfina klädena; men jag skulle just icke anse för en olycka, utan snarare som en nationnl-fördel, att man kunde få begagna det goda priset på de fina, solida och varaktiga utländska kläden. Jag skulle lill och med anse för en statsekonomisk, ehuru icke för en moralisk, fördel, om Fabrikanterne sjelfve Jurendrejade in sådane kläden. Jag tillstyrker bifall å Utskottets förslag. Friherre Åkerhjelm: Om jag skulle ta - 462 Den 3o October e. m. ga i beräkning beskaffenheten af det kläde, som af Svenska fabriker tillverkas, och det behof vi hafva, och som deraf icke kan fyllas, skulle jag hemta ett ytterligare stöd för classificationen. Jag tror, att det hufvudqvantum, som här tillverkas, är medelfint kläde, och att hvad vi egentligen behöfva, är de gröfre kläden till Armeen och Flottan. Om man förutsätter, att de finaste kläden, som jag föreslagit till 9 R:drs värde, ej komma att bäras af andra ände, som hafva råd att lägga sig till sådana, måste det ej utgöra en till beloppet obetydlig artikel. Med tullen skulle de uppgå dessa finare kläden till 20 R:dr Riksg., ett pris, som för en slik vara icke torde vara afskräckande. Medelfina kläden kunna vi få här väl gjorde. Beträffande det grofva klädet åter, så är behofvet deraf troligen störst. Delta slags kläde har jag föreslagit till 3 R:drs värde och 33fprocents tull, hvilket blir 4 R:dr Banco. Oaktadt detta belopp kan anses vara en skyddstull, bör det likväl bli ganska möjligt att införa och förtulla sådant kläde, äfven med någon vinst, åtminstone så länge den inhemska tillverkningen deraf så litet svarar mot behofvet, som den nu gör.
Maj-.ts nådiga Proposition, angåeude användandet af de på anslagen för Nockebyoch Drottningholms-broarnes ombyggnad uppkomna öfverskott; och N:o 12, angående väckt fråga om anvisande af erforderliga medel för verkställande af vissa omregleringar af landets kyrkliga, judiciela och administrativa indelning, hvilka 3:ne utlåtanden biföllos; hvarförutan till Stats-Utskotlet remitterades ett af Johan Petersson från Kronobergs län ingifvel, på bordet hvilande skriftligt anförande i jernvägsfrågan. S. D. Föredrogos Bevillnings-Utskottels Memorial: N:o 6, med återleinnande af en utaf Ola Lasson från Christianstads län väckt och till nämnde Utskott remitterad motion om upphörande af hvarje annat straff för lurendrejeri än det, som beslår i varornas konfiskation för Statens räkning, m m. Motionen remitterades till Lag-Utskottets behandling och memorialet lades lill handlingarne. 152 Prot.-Utdrag den 21 December 1859. N:o 7, om ålerlemnande af en ulaf Måns Mänsson från Calmar län väckt och till Bevillnings—Utskottet remitterad motion om förhöjning i legan för den postforsling, som af posthemman bestrides; N:o 8, med ålerlemnande af en ulaf C. A. Larsson från Östergötlands län väckt och till nämnde Utskott remitterad motion derom att alla postkontor i riket måtte på offentlig auktion utarrenderas under vissa vilkor; och N:o 9, med återlemnande af en utaf N. Fr. Andersson från Östergötlands län vackt och till nyssnämnde Utskott remitterad motion, derom, att legan för all postforsling, som af posthemman bestrides, mätte betalas med lika belopp, som om posten med gästgifveriskjuts fortskaffades.
Den unDer Sönerna inberäfnabe ©panmål, nå* got år öfwerftiger ©eje 9e:Dr 23;co tunnan, Fan brifta för Den Del af berörbe ©panmål, forn öfwer(Fjuter ^ronané behållna ©panmål; 4: o Srfättning till ©taté^erFet för Den brtfF, forn för fourage* ringen af wärfwaDe (Eaoallecietö ocb Slrtillerietö läflar, genom förf>ö>* ning i prifet på fourageringö Duröhmatd^FojtnaDerneö befFriDanbe (Fulle uppfta, emot Det, att Den behållning, forn i anflaget ett annat år Fan uppFomma, blifwer för tfrågawaranDe behof referoeraDt; 7:o ©ere(F, efter upprättaDt boF(Tut, (Fulle finnas, att ©tats* <2BerFetö utgifter något år öfwer(Figit inFomfFerna, odh att anleDnin* i5 gen Dertill, enligt af ©taté*€ontoret meDDelaD uppgift, warit, antingen att ©tat&^JBerfeté inFomfter för året ej uppgått till Det af Dg be* räFnaDe belopp, eller ocf att ett eller flere af De utaf Dg bewiljabe för(Iagé*anfFag befunnits för fina änDamål otillräcfltga; Då (Fall
När nu dessa 12,000,000 Rdr återkomma till Banken i och för godtgörandet af det utländska lånet, huru mycket bar Banken qvar af de 3 millionerne i silfver. Denna fråga har jag framställt, och farhågan för Bankens säkerhet synes mig alltså grundad. Ingalunda hjelpes saken dermed, att RiksgisKont. indrager silfver för jernvägarne och i sina hvalf förvarar detsamma, ulan Banken måste betala sitt lån med silfver och för alt erhålla det måste den utsläppa sedlar. Banken måste då påräkna hjelp af Staten. Jag har alltså upfattat meningen med de sista orden i punkten sålunda, att allt hvad Bankon kan risquera skall Staten ersätta. Hr Mannerskantz: Hr Lefrén har sagt, att om Banken skall godtgöra det utländska iåriet, så skulle Banken hafva qvar 12.000.000 Rdr i sedlar. Delta kan icke vara förhållandet, utan då de 3 millionerne utgå ur Banken, måste 12 millioner i sedlar åter ingå till Banken, och föi hållandet blir således, att i samma män den metalliska valutan förminskas i samma mån ingå sedlar till Banken, men ehuru silfver utgått ur landet, har landet likväl fatt ett kapital, ett förlagskapital, som lör all rörelse är nödvändig Detta kapital qvarstannar i landet, så vida nemi. det på ett nyttigt oell rigtigt sätt användes. Den föreställning är alltså ganska origtig. att, då ett lån uptages och till allmänheten utlemna.?, och icke motsvarande silfver finnes 1 Banken, kapitalet icke finnes qvar i landet, ty rnassan af kapitaler som indragas i landet qvarb! 1 Iver i de särskilda röi elsegrenarne. ehuru landets behållning af metallisk valuta icke är densamma som förut. Frih. Tersmeden: Jag är förekommen af den siste talaren med hvilken jag instämmer. Dock vill jag tillägga, att då Banken för det ifrågavule lånet icke får utgifva sedlar utöfver detsamma, måste Banken derigenom förstärkas. Hr Lefrén: Jag har ingalunda bost ridt, att när 3.000.000
Har sammanhang med förslagen till ny Vexel-Stadga och MäklareOrdning; Emedlertid är Yexel-Kontrollörs-befattningen i Slockholm, enligt Kongl. Brefvet den 5 Maj 183y, öfverflyttad på en Ledamot i KommersKollegium, utan annan vedergällning derför, än 4°o R.‘dr såsom ersättning för skrifvarehjelp och omkostnader i och för denna befattnings utöfning. 9:o angående det af Civil-Statens Pensions-Kassa väckta anspråk på Nådårs besparing af pensioner å Allmänna Indragningsstaten. i834 den 3o Maj i underdånighet anmäld. Kongl. Majrt fann de föreskrifter angående Civil-Statens Pensions-Kassas andel i uppkommande löne-besparingar, sorn innefattas i Kongl. Brefvet den 11 Februari i832, böra fortfarande tjena till efterrättelse; hvarom Stats-Konloret och Pensions-Kasse-Direklionen erhållit Nådigt förständigande. 10:o angående begärd t låne-understöd af allmänna medel för fullbordandet af en brobyggnad vid Carlskrona. i834 den 7 Juni i underdånighet anmäld. Frågan om Låne-understödet förfaller, i följd af Rikets Ständers beslut; hvarom vederbörande till behörig kännedom förständigats. ll:o i fråga om rättighet för Hemmansägare på Gottland att få erlägga penninge-lösen för den deras hemman såsom grundskatt påförda Ränte-Tjära, hvilken till följd af äldre stadganden hittills blifvit in natura för Flottans behof levererad. 68 Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1840. i834 den 26 Juli i underdånighet anmäld. Rikets Ständers framställning bifallen, hvarom svar till Rikets Ständer expedierats. Och skulle Kongl. Maj:ts Nådiga beslut, genom Krigs-Expeditionen, vederbörande Embetsverk till behörig efterrättelse meddelas; samt i sammanhang dermed meddelas Nådigt förordnande i anledning af Förvaltningens af Sjöärenderne hemställan om sättet för upphandling af den för Varfsarbetena erforderliga tjära.
Den 28 Hart e. a. 373 Med förmälan att till R. o. Ad. blifvit öfverlemnadt ett antal inträdeskort till K. Vetenskaps-akademiens sammanträde å dess högtidsdag den 31 dennes, anmodade Hr Gr. o. Landtm, de ledamöter af Ståndet, som önskade begagna sig af dessa biljetter, att anmäla sig hos Riddarh.-Fiskalen. Frih. Stjernstedt, Joli. Wilh.: Genom det beslut, R. o. Ad. fattat på f. m. rörande skjutsningsbesvärefs ordnande, liar R. o. Ad. underkänt den grundsats, att detta besvär icke bör vara ett med jorden förenadt åliggande. Mot detta beslut har jag velat nedlägga min reservation. Fortsattes föredragningen af Sammansatta Stats* samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 21, i ani. af väckta motioner om skjutsningsbesvärets ordnande; och förekom nu i ordningen : Utsk.-ts sednare hemställan å sidan 14, ang:de kungsoch kronoskjutsen. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: I följd af det beslut, R.|o. Ad. denria f. m. i ämnet fattat, kan naturligtvis den nu föredragna punkten icke antagas på sätt den blifvit framställd; men då jag förmodar att R. o. Ad., i likhet med (Jtsk:t, finnér skäl att afslå de motioner, som af Riksdagsmännen Wassmuth, Lönnberg och Olof Olsson blifvit väckte, anhåller jag att R. o. Ad. måtte, med afslag å denna punkt, besluta att i afseende å kungsoch krono-skjutsbesväret några särskilda åtgärder nu icke böra vidtagas. Efter härmed slutad öfverläggning, hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad., på sätt Gr. Björnstjerna föreslagit, behagade förklara, att någon ändring i afseende å kungsoch kronoskjutsen icke borde vidtagas. Ropades ja. Utsk:ts förslag till reglering af befordringen utaf post och resande, samt till gäldande af den derför erforderliga kostnad. Gr. Björnstjerna:
""“trädet; men nedsätter värdet af alla de mångå huninom hvilka ingen brottsling finnes, och hvem vet, om icke cn proportion häri en gång stadgad som allmän norm, kan leda till öfverseende med dera sorn förfalla till brottslighet, ty oundvikliga öe spe ar en mägtig roll uti massans conceplioner, och ingen sorn uågon lid examinerat verkliga brottslingar, eller sökt intränga uti derus begrepp om orsakerna till deras fallna belägenhet, bar undgått att göra ilen anmärkning, under hvilken besynnerlig ödets ledning dessa menniskor förmoda sig stå. Beräkningsifvei n och bevisningen för ett ohjelpligt» fallande samhällstillstånd, skulle ej kunna gå så långt, alt man icke finner sig tillfredsställd med en låg procent brottslingar, utan anser flerfalldiga medel nödvändiga för deras ökande. Missförstådde nitet skulle ju äfven kunna föra till den förvillande sl utsatt sen, att der mindre brott åtalas äger icke större laglydnad rum, men deremot bristande eftersyn hos Fiskaler, ehuru deras inkomster belt och hållet hvila på brotts upptäckande. Eder Kongl. Maj:t önskar patriotism och en god anda bland folket, och hvilken rättsinnad man önskar ej detsamma, ty hvarje tänkande menniska vet livad härmed kan åstadkommas, samt att nästan ingenting godt och nyttigt för gemensam läkning är att förvänta, dessa momenter förutan. Men huru blir det väl möjligt att bibehålla hvad som finnes, eller öka hvad som saknas uti dessa delar, örn massan af en nation oupphörligen förespegla® uti hvilken usel belägenhet den sig befinner: inbillad eller verkelig någorstädes, nedstämmer den likväl mängden och banar icke vägen för eli bättre tillstånd. Hafva icke skaror velat utvandra i våra dagar, för att underkasta sig obestämda förhållanden, af otålighet och väckta orediga begrepp om något bättre? Hade dylika cöticeptioner utgått endast från trakter, saknande tillgångar på födomedel under ett ofördelaktigt år, så skulle jag icke funnit något ovanligt uti händelsen; med denna håg var allmännare, och utgick, äfven Ilar i orten, ej blott från de vanlottade trakterna.
Maj:ts Befallningshafvande i landsorterne, det för utöfningen af deras embeten erforderliga stämpelpapper; och på det stämpelpapper till erforderlig myckenhet ej må saknas i landsorterne, skola, uppå Lands-kontorens anmälan, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande så tidigt hos Stats-kontoret reqvirera ytterligare förråd deraf, att tjenligt tillfälle lill papperets afsändande, helst sjöledes, må kunna begagnas, vid äfventyr alt den högre kostnad, som genom en uteblifven tidig reqvisition åstadkommes, Kronan ersätta; men, om icke desto mindre, någon gång, af oförutsedda orsaker, en större åtgång af stämpelpapper af en eller annan värdesort skulle inträffa, och behof deraf så hastigt uppslå, alt sjölägenhet ej hinner afbidas, så må, när Kongl. Maj:ts Befallningshafvande sådant begära, afsändning med kronoskjuts genom Stats-kontorels försorg verkställas. Då stämpelpapper till landsorten afsändes, böra vederbörande Embetsverk eller Embetsmän, till hvilka stämpelpapperet skall afgå, derom underrättas genom skrifvelse, som bör åtföljas af tväfaldt upprättade reversaler, hvaruti stämpelpapperet till antal och värden behörigen specificeras. Af dessa reversaler förblilver det ena i Landtränteriet till verifikation af års-räkningen, men det andra, qvitteradt och i Lands-kontoret annoterudt, insändes till Stats-kontoret, för att tillställas stämpelpappers-kassören. lith. till 11. St. Stämpelpappers-ofgiftett. 1 landsorterna och i hvarje läns ränteri kommer slämpelpapper, under lika tillsyn och kontroll, som för Kronans uppbörd i allmänhet föreskrifves, samt under vård emot all skada, att hållas i beredskap och till den ändan af Staiskontoret ditsändas; börande, i afseende på värden af nämnde stämpelpapper, iakttagas hvad 5:te punkten i den of Stats-kontoret, på Kongl. Maj:ts nådiga befallning, utfärdade kungörelse af den 14 Mars 1852 stadgar.
— IV:o 332. angående verkställd revision af Kongl. Invalid husFondens Räkenskaper. XVI. B. 22g. A. 247. XVII. E. 34. — N:o 333. angående verkställd revision af Civil-Statens PensionsCassas Räkenskaper. XVI. B. 22g. A. 247. XVII. E. 88. — 3V:o 334. angående verkställd granskning af Arme'ens PensionsCassa. XVI. B. 22g. A. 247. XVII. É. 88. — N:o 335. angående verkställd revision af SaltpetterFonden. XVI. B. 229. A. 247. XVII. E. 34- — N:o 336. angående verkställd Revision af anslaget för Allmänna GarnizonsSjukhuset i Stockholm. XVI. B. 22g. A. 247. XVII. E. i34. — 3V:o 337. angående verkställd granskning af Räkenskapen öfver Carl Gustafs Stads GevärsFactori. XVI. B. 22g. A. 247. XVII. E. 171. — N:o 338. angående verkställd revision af Kongl. ÖfverIntendentsEmbetets Räkenskaper. XVI. B. 229. A. 247- XVII. E. .34. XVIII. U. 4. A. 3i. — N:o 33g. 0111 verkställd granskning af Redogörelsen för anslaget till Stockholms Stora Barnhus. XVI. B. 22g. A. 247. XVII. — K:o 34o. angående verkställd revision af Stuteri-ÖfverStyrelsens Räkenskaper för är i83i. XVI. B. 22g. A. 247* XVII. E. i34. XVIII. U. 4. A. 3i. — N:o 34r. om verkställd granskning af Redogörelsen öfver Finska ersättningsmedlen. XVI. B. 22g. A. 247. XVII.