Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till Banco-Utskottet : 1:0 Af Elie Ericssons från Örebro Län Memorial, angående förändring i Banco-Discontens Styrelse. 2:0 Af Jonas Anderssons från Kronobergs Län Memorial, innehållande Förslag att bela den summa, som lill Fastighets-Lån i Banquen är för hvarje år anslagen, må genast i början af året utgifvas.. '* 1 Till Lagutskottet.; i:o Af Peter Pehrsons från Caltnare Län Memorial, angående Enskiftes-Måls upptagande vid serskilte Ägodehungs-Rätter. 2:0 Af Gustaf Larssons från Stockholms Län Memorial, angående obehindrad rättighet för Jordägare att anlägga husbeliofs-Qvarnar. 3:o Af Riksdags-Fullmägtiges från Gottland Memorial; i samma ämne. 4:o Af Olof Nilssons från Jemtlands Län Memorial alt fyra Nämndemän böra vara närvarande vid Afoch Tillträdes-Syner; samt 5:o Af Matts Ericsons från Stockholms Län Memorial, angående ändring i 1734 års Gästgifverie-Ordning, med den deröfver år 1766 utfärdade Förklaring. Den 20 Januarii. 167 Till Allmänna Besvärsoell OeconomiceUt skott et: 1:0 Af Riksdags-Fullmägliges från Gottland Memorial, angående Optionsrätt för Räntegifvare att lefverera Ränte-persedlar in natura, eller lösa dem efter Markegångspris. 2:0 Af Hans Nilssons oell Hans Michaelsons från Gefleborgs Län Memorial, angående upphäfvande af LandtTullsbevakningen. 3:o Af Johannes Olofssons från Elfsborgs Bän Memorial, örn rättighet för Gästgifvare att Utminutera Bränvin. 4:0 Af Olof Månssons från Blekinge Memorial, angående bestämmande af viss afgift till Regements-Läkare för nylegde Karlars besigtning. 5:o Af Matts Ericsons från Stockholms Län Memorial, angående de Stockholms Stad tillkommande Torgoch Gatii-renhållnings-penningar för vissa Landtmanna-Producter, som till Staden införas samt att Allmogen matte befrias från skyldigheten, att till Stadens Vågar föra sina vågbara Varor.
Jag deltog icke i beslutet deröfver, emedan jag fann betänkligheter deremot nu, då jag trodde, att den ifrågavar. reformen borde börja med indragning till Kronan af alla indelta räntor. Men å en annan sida finner jag, att Utsk. numera gjort sådana modificationer, att en större lättnad för antagandet af förslaget uppstått; och om man afslår förevar, punkt, sedan man bifallit 2:dra punkten, blifver hela förslaget overkställbar. Detta visar sig klart för Den aa Januari f. m. hvar och en, som har practisk kännedom i ämnet. En talare har sagt, att förslaget är orättvist emot räntetagaren. Men huru ville han väl, att man skulle besluta, det räntetagaren finge utfordra sin spannmål in natura under missväxtår, men likväl under de öfriga tillgodonjuta det högre lösningspris, hvilket måste uppkomma derigenom, att jemväl priset under missväxtåren ingår i beräkningen för medehnarkegångens bestämmande. En talare har redan förut klart ådagalagt orättvisan häraf. Jag hade icke velat understödja saken, om vi nu icke fattat något beslut i densamma; men sedan 2:dra punkten är antagen, hemställer jag till Hr v. Hartmansdorff, huru det väl är möjligt att afslå den förevar. Man har åberopat Konungens propos., såsom icke innefattande något förslag i denna del. Der står, att K. M. icke finner lämpligt, det förändrade grunder för räntornas utgörande under tiden påbjudas. Härmed menas intill nästa riksdag, enär förändring i grundlagen ansetts för ändamålet erforderlig; men att förändringen sedan borde ske ligger i sakens natur. Det förundrar mig, huru KrigsColl:m kunnat antaga ena hälften af förslaget, men icke den andra. Det är i sanning beklagligt, att ett sådant utlåt, kan emanera från ett embetsverk. Man har talat om enskilda ägare af frälseräntor, hvilkas rätt man ansett förnärmad. Denna fråga kan undantagas oell särskildt behandlas; men man kan icke begära, att det generella stadgandet för räntetagare skall bero deraf. Det vore att göra bisak till hufvudsak. Jag hoppas, att JR. St. icke låta saken för sig så bortblandas.
Enligt postgången N:o 1 ankommer posten från Stockholm till Norrköping Onsdags och Lördags eftermiddagar kl. 5, 35, och fortsätter sin fart till Ystad såsom hufvudpost, kl. 5, 5o samt (enligt postgångenN:o 3) till "Westervik , såsom sidopost kl. 6. Den återkommer Söndags och Onsdags förmidd. kl. 11, 3o från Westervik, och middagstiden kl. 12, 10 från Ystad. Enligt N:o 1 kommer posten från Stockholm till Christianstad Fredagar och Måndagar middagstiden kl. 12, jo, men afgår först kl. 12, 35, emedan de .väskor måste afskiljas, som sedermera från Nöbeled och Brösarp enligt N:o 12 och i3 afgå till i88 Den 21 Januari i. Malmö och Cimbritshamn 5 minuter senare, än hufvudposten åt Ystad. Vid återvägen är lika långt uppehåll beräknadt i Christianstad, men Cimbritshamnsposten är uppförd i N:o i3 att komma till Brösarp 35 minuter, och Malmö-posten i N:o 12 att framkomma till Nöbeled också 35 min. tidigare, än hufvudposten. Orsaken till denna betydliga skillnad emellan den tid, som utsatts för hufvudpostens återkomst och den för de utan postilion befordrade sidoposters, har varit nödvändigheten att trygga mot vådan af ett dröjsmål förorsakadt af en gästgifvars möjliga vårdslöshet eller till och med försenade ur. Såsom ett hevis att författaren icke beräknat för kort tid på si - Den 21 Januarii. lia föreslagna kurslistor, må anföras, att ehuru lian sjelf varit
R:dr; att på grund af anställda prof med varmapparaten, det visat sig nödvändigt att på denna anbringades rökförbrännare och att pannorna ombyggdes; samt att provisionella ölvertäckningar af tunna bräder måste för en icke obetydlig kostnad anbringas, för att under pågående orneringsoch målningsarbeten skydda marmoroch parkettgolfveu samt marmortrapporna ; och har, i anledning af Ofverintendentsembetets ofvanberörda yttrande och E. K.
Långa promenader, till o c h med badsejourer hjälpte ej mot det tilltagande onda, som till sist lade honom på sjukbädden. » Säg mig, hur är det fatt med min m a n? » frå- gade hustrun läkaren. » Det gör mig ondt att nödgas säga er, att han lider af en obotlig magåkomma; slemhinnorna äro illa angripna; j a g fruktar till o c h med för kräftan. » » Men hur kan det vara möjligt? Min man får alltid goda, sunda rätter o c h han går aldrig ut på lokaler, där han kan ödelägga magen med starka drycker. » » Han har kanske brukat äta sin mat fort o c h varm? » » Det brukade han visserligen göra, » medgaf hustrun. » Ja, där ha vi saken, » svarade den erfarne lä- karen. Den sjukes krafter nedsattes mer och mer, till dess döden befriade h o n o m från hans lidanden. Liköppningen utvisade, att han dött af kräfta i magen, och läkaren sade: » De heta o c h otillräckligt genomtuggade rätterna ha varit för mycket för hans mage. » Teater o c h musik. K. operan bjuder onsdagen den 15 dennes på sin första verkliga nyhet för innevarande spelar. Leo Delibes ' 3-akts-opera » Lakmé » gifves nämligen då för första gången härstädes. Intresset för den nya operan torde varda så mycket större, som titelpartiet uppbäres af en ung debutant, fröken Petrini, vid hvilken stora förhoppningar knyta sig. Generalrepetitionen i lördags, vid hvilken vi tyvärr voro hindrade infinna oss, lär också hafva bådat godt för så väl operans som debutantens framgång. På uppsättning och dekorationer lär intet hafva sparats. Som Idun lägges i press redan på onsdagsförmiddagen, kunna vi emellertid denna gång ej vidare yttra oss om nyheten i fråga. På k. operan har tvänne aftnar under förra och innevarande vecka uppträdt en ung violinist från vårt södra grannland, fröken Schytte, hvilken visat sig vara en ovanligt lofvande konstnär. Hon är ju ännu helt ung, men skall helt säkert efter ytterligare några års samvetsgranna studier under god ledning blifva en konstnär af rang.
Himlens salighet är jag trött på. Osalighet är också högst otrevligt. Det kan inte ens Gud vilja mig så illa. Men alltså, när jag nu dör, fader Arvidsson, då slängs kroppen av som en utsliten päls, Fågel Jag blir ensam och får en ängel vid sin sida som leder honom till himmelens dörr i bästa fall, i bästa fall, jag bara föreslår. Men jag kommer inte att gå in om jag inte får alla de gamla kamraterna som ligger i helvetet med mig också. Jag kommer inte att trivas med mindre. En sak: tror ni verkligen på en personlig djävul, fader Arvidsson? Begär i alla fall inte att jag skall tro på honom! Inte heller på en odödlig själ, ty jag kan inte tänka den. Men det är sant, försöker jag tänka bort den är det lika illa. Det är alltid någonting bakom själen som tänker den, jag kan inte få tag i det, men det är möjligt att detta överlever kroppen att något överlever jag vet inte men detta kan säkert inte spela på harpor eller gnissla tänderna utanför brudgummens palats. Säg, fader Arvidsson? Den gamle satt med bortvänt ansikte. David tyckte han skakade som om han haft feber. Men om jag nu skulle säja att du bara sysselsätter dig med yttersidorna av alltihop att du dock är ett sorts materialist. Huvudsumman är att leva som Han levde. Allt det där du säger, har jag själv tänkt, men har du försökt att leva som Nej, jag har många brister, svarade David häftigt, men jag har sökt sanningen. Var? hans fråga kom så hastigt och hans ansikte nästan lyste av iver, det utstrålade andlighet. ag har varit hos läsarna. Jag älskade dem sannerligen inte, jag kände avsmak för deras enkla sånger om blodet och nåden och såren. Men de där människorna är de enda som dock intresserar sig för det vi kallar själen. Alltså kom jag till dem, men de förstår sig inte på mitt fall, det vill säja en oomvänd som inte kan få sig att tro på himmelen. Jag var hos prästerna, men vi ska inte tala om dem. Somliga jagar harar, somliga super och somliga är skenheliga, ingen av dem tänker på själen. Därtill är de högfärdiga över sitt stånd särskilt prostar och deras döttrar.
Till detta ändamål bör dervarande gymnastiska lärare-kurser vidgas till två-åriga, hvarmed början redan är gjord, 7 samt hela institutet, till styrelse, lärarekrafter, undervisningens fördelning och skötande, undergå en fullständig ombildning, hvilket också den af K. M. nådigst tillsatta komité för den gymnastiska undervisningens ordnande i riket i sitt den 14 oktober 1859 afgifna underdåniga betänkande föreslagit, i sammanhang med en plan för ombygnad af institutets egendom, till beredande af mera vidgade gymnastik-salar m. m., hvilket behof är af den största nödvändighet och utan hvars afhjelpande våra skolor, med af rikets ständer anslagne gymnastiklärare-löner, oundvikligen skola sakna lärare, samt det vigtiga uppfostrande medel, som i synnerhet svenska gymnastiken eger i sin makt, gå för landet till en stor del förloradt. Anmärkas bör här den lättnad till gymnastiklärare-ämnens anskaffande, som Sverige eger i sin indelda armés officerare, hvilkas militäriska ställning både medgifver och t. o. m. gör önsklig antagandet af gymnastiklärare-platser vid skolorna, hvilka platser så väl öfverensstämma med officerns militäriska kallelse: att i fredstid vara bärare och upprätthållare af krigsbildningen, samt alla beredelser till densamma. Flere skolstyrelser hafva också, i förr omnämnda underdåniga betänkande, yttrat sina önskningar att skolornas gymnastiklärare helst borde vara officerare. På grund af i det föregående utvecklade skäl föreslås: 1. Gymnastiska och till krigisk bihliiing förberedande öfningar i skolorna, enligt följande plan: 1 Folkskolan. Ställning, vändningar, rättningar. Fristående rörelser ur de olika utgångsställningarna. Marsch-öfningar. Öfningar i löpande och kapplöpning. Fria språng och stödsprång. Ställning på två led; ledens öppnande och slutande. Frontmarsch samt flankmarsch med afbrytning i olika marschtakter. Vändningar under marsch. Spridning i kedja, återsamling i trupp. Fria lekar. Enkla handgrepp samt pikföring med träkolfvar. Simning då tillfälle kan dertill beredas. I högre folkskolan och lägre elementarläroverket: Detsamma som i allmänna folkskolan.
Skedarelöns beräkning för större eller mindre del af dess redan ägande, till oafkortadt belopp ersatte, GuldfÖrråder af finare halt, än Ducaterne, i händelse något deribland, vid skeende förmyntning, befunnes osmidigt, utan äfven nödsakades att, för framtiden, ålägga vederbörande Leverantörer anskaffandet af myntbevis, angående smidigheten, jemväl för sådant Guld, hvars finhet uppnådde eller öfverstege Ducathalten, samt, i fall erforderlig smidighet saknades, äfven å det finaste Guld afdraga Skedare-ersättning, genom hvilken åtgärd transactionerne i denna väg komme alt hammas och försvåras, hafva Banco-Fullmägtige, i underdånig Skrifvelse af den 19 Januarii innevarande år, anhållit, det måtte Kongl. Maj:t täckas taga under serskild Nådig pröfning, huruvida den salts, att Skedarelön bör vid Myntverket ifrågakomma, att godsets ägare affordras, jemväl för sådant Guld, hvars finhet icke understiger Ducatens halt, kan anses med syftemålet af ofvanåberopade Nådiga Förordning om Myntfoten, förenlig samt derefter, antingen i Nåder förständiga Bergs-Collegium, det någon Skedare-ersättning, i slikt fall, icke äger rum, eller ock, om, emot förmodan, bemälde Collegii antydde åsigt godkändes, meddela, till vederbörlig efterrättelse, en så beskaffad Nådig förklaring i ämnet, hvarigenom, allmänheten blefve i tillfälle, på förhand, känna och beräkna beloppet af de afgälder, som kunde komma alt åtfölja Guids införskrifning och aflemnande till Banken eller Myntverket; men hvad åtgärd Kongl. Maj:t, i anledning häraf, behagat vidtaga, är ännu ej kändt.
Det är ej möjligt, att till Kongl. Majit framställa den önskan, att i Grundlagsenlig form utfärda en Lagförklaring. Här finnes väl, såsom Grefve Gyldenstolpe upp - Den a-i December f. m. 117 Jäst, livad man önskar, men derföre är icke en redaction föreslagen, hvilken nian kan bifalla. Om §:s redaction förändras, är liela saken bjelpt. Herr Ribbingj Arvid: Ehuru jag ej var Ledamot af Lagutskottet, dä detta Utlåtande utfärdades, tror jag dock, att tvisten egenteligen ligger uti ett uttryck i slutet af detsamma. Der står, att Rikets Ständer skola utverka en Lagförklaring, Ordet utverka är mindre rigtigl; anhålla vore bättre. Men jag hemställer, om det är värdt, att för en sådan småsak återremittera Utlåtandet, då det bestämdt innehåller, hurudan redactionen af Lagförklaringen bör vara, enar det hänvisar till ordalydelsen i BancoUtskotlets Memorial N:o 3^. Det är redan anmärkt, att förra Ständer stadnade i det beslut, att ej begära någon lagförklaring i detta afseende, emedan den ansågs öfverflödig. Det bermnaturligtvis på Kongl. Maj:t, om lian finner för godt att intaga denna förändring i ConcursLagen, eller utfärda den genom en särskild Författning. Jag förenar mig med dem, som vilja bifalla Utlåtandet, så mycket heldre, som det kan ske utan våda för saken. Herr Hjerta: Jag kan ej förena mig om annat behandlingssätt i detta afsee de, än ali 18*18 års ConcursStadga förtydligas, Den 21 December f. m. s5 att pantsedlar ej behöfva bevakas. Detta är det vigtigaste, ty man bör icke endast tänka på de pantsedlar, hvilka Banken har, utan på alla som finnas. Jag anhåller om återremiss af Utlåtandet, emedan jag icke finner, huru derom delvis kan beslutas, då det första gången är före.
Prot,-Utdrag den 15 Februarii 1830. 133 S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Statsutskottets Utlåtanden: N:o 391, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Bergs-Collegii underdåniga Berättelse, angående Löfås Silfververk; Nto 39a, i anledning af verkställd Revision af Krigsfonds-redogörelsen från den 31 October 1825, till samma tid 1827; samt N:o 393, angående ersättning till Majoren Friherre C. G, Koskull för förlorade lönings-förmoner. S. D, Bifölls, vid förnyad föredragning,' Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande, N:o 177, i anledning af väckt motion om en underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t, med anhållan om vidtagande af Oeconomiska Författningar till välmågans återförande och landets förkofran. S. D. Vid föredragning af Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande , N;o 46 , i anledning af de inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare
Hennes bekantskap hade han gjort någon tid förut, och sjelf, i betydlig måtto, ombesörjt hennes själsutveckling. Länge honom oinskränkt tillgifven, fattade hon och förklarade, just vid denna hans ödes vändning, af kärlekens fria vilja sitt beslut. Hon hette Gustava von Kowsky, och var en fattig prestdotter från Södermanland; men rikligt begåfvad med dessa inre och yttre behag, som ersätta hvarje annan skatt, emedan de sjelfva utgöra den högsta. Sannolikt är till henne rigtad en bland hans papper liggande, och ej långt före denna tidpunkt skrifven, ofullbordad breflapp, der de sista orden lyda så: ”Jag anser dig upprigtigt för en af de qvinnovarelser, åt hvilka Naturen gifvit allt för att fästa de ömmaste och visaste dödlige vid lifvet”. I ett bref till Tham, af Greifswald den 14 Oct. 1797, skildrar han henne, fåordigt men tillräckligt, så: ”jag är gift med en vacker och trogen Svenska, som följde mig i min landsflykt”. Hurudan han hade önskat sig en maka, ser man i några under hans ungkarlstid antecknade tankar ”öfver Giftermål”, der vi läsa, bland annat: ”Det högsta på jorden, för ett fruntimmer, är Kärlek; för en karl, Ära. Men de förena sig bägge i Lycksalighet. Kärlek är himmelens och jordens delice. Hafva en öm, ljuf, innerlig själ, att gråta ihop med, att le ihop med, att älska, njuta allt jordiskt med – det är nog; det är målet; det är hvila af sällhet. I alla vanliga föreningar lider älskaren af den älskades eviga fördomar och behof. Kärleken dör. De sucka – och börja olyckan. Men der tvenne fria vänner förena sig; der bägge fordra och bägge ge; der man ej söker den lilla alldagliga kalla och komiska ståten, utan glädjen: der är allt löje. De fleste gifta sig – ej med den älskade, utan med äkta ståndets ceremonier, ståt och tråkiga komedi för verlden. Jag vill aldrig gifta mig på det villkor, att bli en släpare för en annans behof.
S. D. Sedan vid föredragning af Banko-utskottets utlåtande Nio 60, i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af Utskottels betänkande N:o 12, med förslag till reglering af Bankens laneoch kredilivrörelse, RidcLerskapet och Adeln den 15 dennes, beträffande Utskottets förslag till stadgande derom, att, i händelse bankens säkerhet sådant fordrar, kassa-kreditiven för enskilde må kunna uppsägas till inbetalning inom 3 månader, i den ordning 3 punkten i utlåtandet N:o 61 bestämmer, uppskjutit sitt beslut, intilldess den numera försiggångna pröfningen af sistnämnda utlåtande egt rum, företogs nu berörda förslag till afgörande och blef det föreslagna stadgandet god kändt, samt uppdrog Ridder skåpet och Adeln åt Banko-utskottet att uppgöia detsammas redaktion i banko-reglementet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-utskottets den 14 och 15 dennes på bordet lagda memorial ]N:o 62, i anledning af Rikets Ständers beslut om upphörande af utgifning från banken af sedlar å 16, 12 och 8 sk. samt 14 och 10 sk. kopparmynt. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets den 14 och 15 dennes på bordet lagda betänkande Nio 92, i anledning af väckta motioner om revision oell reorganisation af hospitals-anstalterna i riket, blef Utskottets tillstyrkande icke bifallet, utan ansåg Ridderskapet och Adeln Rikets Ständer böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t läcktes låta genom sakkunnige män upprätta förslag till fullständigt ordnande af liospitals-väsendet i Sverige uti hela dess vidd, samt att Kongl. Majit derefter läcktes meddela Rikets Ständer, hvad ålgärder Kongl. Majit i anledning deraf kan anse böra vidtagas för denna vigtiga angelägenhets bringande uti ett mera förbättradt skick.
Jag protesterar alltså emot att kasta oss in i ett Banksystem, som ej är verkställbart, och att vilja inlösa, med varan silfver, sedlar förskrifne i mynt. Jag gör detta så mycket hellre som det skulle utsätta oss för oerhörda förluster. Sådana föreskrifter måtte dessutom ej höra till en lag, utan till en Banks inre hushållning. I andra länder ser man silfvermyntet xrara något mindre än påskriften utvisar; men att i en lag intaga sådant, hvad skulle det bevisa för en lagstiftning? Friherre Ceder ström, Jacob: Det synes mig tydligt att lagstiftningen måste, för myntets utväxling, i detsamma lägga en slagskatt, men deremot böra Näringarne, om de vilja hafva silfver utan beräkning af slagskatt, ej nekas en sådan begäran, på det man så mycket. som möjligt må undvika myntets nedsmältande; — dock bör sådant vara främmande för något stadgande af lagstiftningen. Den u J an 11 n ii i f. m. 11 Skall vexling af sedlar emot omyntadt silfver genom lag tillåtas, kan Banken lå utväga skeppundtals silfver och möjligen blifva tvungen att sjelf nedsmälta myntet. Herr Ribbing: Ehuru jag hade föresatt mig att iakttaga tystnad, sedan jag hade uttryckt hvad jag ville, så, enär man sagt att hvad jag yttrat betyder intet i afseende på sjelfva saken, måste jag dock vädja till hvar och en afRidderskapet och Adeln, om icke hvad jag uttryckt gått ut derpå, att man skall få ut silfver ulan slagskatt efter 1G64 års myntfot, och om icke detta är hvad jag åsyftat i den Contra-proposition jag yrkat. Den innehåller ingenting annat än hvad som står i lagen. !Nu får man ej silfver i Riksdalrar, men efter 1664 års myntfot. Det är detsamma som står i lagen. Det är besynnerligt att man nu framställer de oerhörda förluster, som skola uppkomma derigenom att man fått in en slagskatt. Jag är ejden, som yrkat den, men sedan den kommit in, är det min mening, att man skyddas från en förlust, som ligger så tydlig för hvars och ens ögon.
Domstolen att tillse, det sådant i behörig tid och ordning verkställdes, hvaraf följde, att derest försummelse eller dröjsmål derutinnan agde runi, ansvarigheten derför icke kunde inskränkas till endast den förstnämnde, utan horde drabba Domstolen, som hade både pligt och rättighet att förmå honom till uppfjdlande af sina tjensteåligganden; och nyss åberopade Lagrum jemväl innehölle, att Domare ej må slut i någon sak uppehålla, men af KämnersRättens Protokoll inhämtades, att bemälde Pvätt, den 21 Mars i83y, pröfvat och hufvudsakligen afgjort ofvanberörde tvistemål, samt redan då stadgat, att domen skulle Lill parterne utgifvas den 10 derpåföljde Oktober, eller först nära sju månader efter det beslutet fattades, utan att någon anledning till ett sådant uppskof åberopats, hvilket sakens beskaffenhet och domens lydelse lika litet synts rättfärdiga, som de dertill af Notarien enskildt föreburna, men af Rättens öfrige Ledamöter icke vitsordade orsaker, kunde godkännas; samt följaktligen uppenbart vore, det ett emot Lag stridande och således obehörigt dröjsmål med utgifvandet af Kämners - R. St. Jast. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jim. 2340. 43 Rättens meranämnde dom förelupit, har jag, uti skrifvelse den 27 Januari i838, åt AdvokatFiskalsEmbetet i Kongl. Svea HofRätt uppdragit, alt emot KämnersRättens Ordförande och Ledamöter, såsom gemensamt ansvarige lör den i omförmälda måtto öfverklagade försummelse, anställa talan, och dervid älven tillse, om och i hvad mån Kapitenen Rosenqvists ofvanberörde ersättningsanspråk kunde understödjas. Inför Kongl. HofRätten är detta mål sedermera af AdvokalFiskalsEmbetet utförd t, med påstående om ansvar å vederbörande, och hemställan tillika, huruvida den al Kapitenen Rosenqvist yrkade ersättning kunde äga rum; hvaröfver, sedan vederbörandes förklaring inkommit, Kongl. HofRälten, genom Utslag den \