Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Få ingendera del, så åtnjuta hvarken Mahomedaner i Frankrike, eller Buddhaister i Förenta Staterna, den religionsfrihet, som Statsförfattningarne skrytsamt förkunna. Vid Konslanlinopels intagande af Turkarne, år 1453, var de Grekiska och Latinska kristnas söndring sig emellan, förnämsta orsaken till begges underhafvande af den gemensamma fienden. De strider, hvartill oenigheten mellan KaIholiker oell Protestanter föranleder, hafva Sverige och Tyskland nogsamt fått erfara, och Stor-Brittanien får det ännu i dag. Icke ens bland Protestantiska bekännare, kunna skiljaktigheterna utan samhällsvåda fördragas. Om flertalet af medborgare vöre Qväkare, som ej ville göra krigstjenst, hvem skulle försvara ett sådant rike? Endast såsom undantag, är religionsfrihet alltså möjlig. Skulle undantaget verkligen blifva regel, så inträdde nplösningen, och del förstörde sig sjelft, såsom allt oriktigt, når det får öfverhanden. Goda och eftertänksamma medborgares pligt är följaktligen, att arbeta, icke pä, utan emot, sjelfförstörelsen. Medlet dertill är, alt uprätthålla en Statsreligion, eller en gemensam bekännelse, hvarigenom samhällets medborgare äro öfverens om hvad, som bör anses för godt eller ondt, rätt eller orätt, i inre eller yttre förhållanden. Ännu mindre, än ett tillfälligt bolag kan vara utan bolagsreglor, som utgöra grunden för dess samverkan och bestånd, ännu mindre kan samhället, hvilket varar lika länge, som menskligheten, umbära ett gemensamt rättesnöre för sina medlemmars inbördes förhållanden. Delta rättesnöre kan icke vara den yttre verldsliga lagen, emedan den inre andeliga är högre. Antager man, såsom Fransmän och Nord-Amerikanare förmodligen måste göra, att månggifte, m. m. dyl., är otillåtet, emedan sådant är af den borgerliga lagen förbjudet, så sätta de denna högre, än Religionen, som tillåter det, och tillintetgöra, med detsamma, den religionsfrihet de lofva.”
Skatterättsmedel 74° 1 Rtdr, hvilka belopp, tillagde 1827 års Bevillningsinkoinst, utgör efter några afdrag den i CassaRäkningen upptagna behållning af 2,3io,ooo R:dr och hvaraf Siats-Utskottet dragit den uppgifna slutsats att 1828 års Bevillning uppgått till berörde Summa. Oriktigheten, att taga en Cassa-Räkning, som uppfattar hvad som inflyter, till grund för Uppgift, 0111 hvad en viss inkomst för året utgjort, visar sig påtageligen af forrberörde utdrag af 1828 års CassaRäkning — esida säkra ledningen för upplysning om rätta beloppet af hvad nu gällande BevillningsFörordning i behållning inbragt är närlagde sammandrag, grundad på Rikets Bevillnings-oell AfkortningsLängder, och hvilket ådagalägger, att Bevillningen per medium utgjort de 5 sista åren 2,222,026 R:dr och icke 2,310,000 R:dr som Stats-Utskottet uppgifvit. Om de af StatsUtskottet här anmärkte felaktigheter i RiksStaten rättas, så framställer den sig rätteligen blifva sådan: För RiksStatens 10 HufvudTitlar och IndragningsStaten erfordras B:co R:dr 9,136,000. Transport g,i36,ooo. —• — Betänkanden, N:o 335. ror Transport g,i36,ooo. • Enär härifrån afdrages StatsVer kets Ord. Återstår, som genom Bevilln. bör fyllas i,85i,ooo. Hvartill kommer: RiksgäldsContoirets behof enligt Betänkandet N:o 3oa . 3o3.ooo. Extra Anslag till FörsvarsVerkets istånd sättande omkring . 243,000.
Utskottet Eriherre von Dubens, Carl, anförande* innefattande anmärkningar vid Stats - Utskottets, under N:o i3a, afgifne, och den 21 dennes e. m. till Utskottet återremitterade Utlåtande, angående regleringen af Utgifterne under Riks-Statens Tredje Hufvud-Titel , jemte Friherre Ridderstolpes, Fredric, i an* ledning deraf, denna dag afgifna yttrande. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från Stats Utskottet inkomne, samt dell 7 dennes e. m. på bordet lagda Utlåtanden! Af den 16 sistlidne April t N:o 134 , angående väckt Motion ont tillökt anslag för Upsala Ridschola; N:o 135, angående ett Lunds Kongl, Academie år 1810 frånkändt penningeanslagj N:o 187, angående hegardt fortfarande Löneanslag åt Lärarne vid Stockholms Stads Undervisningsverk ; N:o i4o, i anledning af väckt Motion om Stats-anslag för utgifvandet af nyttiga böcker åt de fattigare folkclasserne j ion Pro t. Utdrag den 2 2 Maji 1859; N:o 141 j angående hegardt fortfarande anslag för Elementar; eller ProfScliolan 3 Stockholm \ N:o 142 i anledning af väekta Motioner om förökade anslag för vissa Läroinrätt* »ingar m, m. Äf den 18 slstlldné April: N:o 148 , i anledning af väckta Motion iler, rörande förändring i nuvarande Fångföringssätt, samt ersättning för brottslingars gripande, vårdande och förseende med säng» kläder. Se D.
Till afhjelpande af den i Stats-kontorets och Kammar-rättens utlåtande omförmälda olägenhet att, i anseende dertill att stämplar å högre värde än 100 Riksdaler ej äro tillgänglige, stämplarne å en del handlingar stundom uppgå till så stort antal, att de icke kunna handlingarne biläggas, får Utskottet föreslå, att då stämpelafgift för en handling på en gång skall utgöras med högre belopp än 500 Riksdaler, afgilten må kunna erläggas i Stockholm genom insättning i föreskrifven ordning uti Räntekammaren och i landsorterna genom leverering till vederbörande Landtränteri; i hvilket fall det qvitterade reversalet, som, utom uppgift å den erlagda summan, alltid bör innefatta upplysning om ändamålet med den skedda levereringen, skall allemnas till den som, å Rättens vägnar, den ifrågavarande handlingen mottaga bör, hvilken, efter det han, å embetets BcVillnings-Utskottcts Belänkande lY:o 7. 17 å embetets vägnar, på den handling:, hvarför stämpelafgift sålunda blifvit erlagd, tecknat bevis, när detta skett och af hvem qvitto derå utfärdats, har att foga berörda qvitto vid de renoverade protokoll, sorn till vederbörande Hofrätt skola insändas. Vid 9 morn., motsvarande i Utskottets förslag det ll:te af denna g, har Herr af Donner yrkat ett så lydande tillägg: »och ansvare för karteringens rigtighet vederbörande tjensteman i det verk eller hos den myndighet, hvarifrån ofvannämnda handlingar utgått». Då ett så beskaffadt stadgande, som det af motionären föreslagna, redan finnes i lide, eller, enligt Utskottets förslag, det 13:dc moni. af denna g. torde förslaget Om ansvarighet för karteringsrigtighet. icke böra till någon åtgärd föranleda. Sedan Utskottet föreslagit stämpelfrihet för de i förra 14:de mom. omför0m vteslu mälda diplomer, lärer föreskriften derstädes om deras utlösande finnas öfverflödig förra''/Juia och detta mom. således få uteslutas. mom4 8 §•
Utdrag af Protokollet, hältet hos Boll. de-Ltändet »vid Urtima Riksdagen i Orebro den 14 Oktober i8io. S. D. ^fter förnyad föredragning af Lag-Utffottets ivid sista Plenum pä bordet lagda Memorial ak den 12 dennes, innefattandeS en ytterligare redaction ak desi den 19 sist! September asgckne, men frän Högloft Riddcrlkapet och Adeln, Högwördige Preste-Ständet och BondeStändet med a märkningar äterremitterade förslag till en Laa rör att afstyra upplopp, instämde Bonde Ständ t till a a delar i enahanda beslut med det, Rldderskapet och. Adeln denna vag fattadt, samt genom en ' Deputation Den 14 October. 217 och aflemnadt Protccolls Utdrag Bonde-Ständet meddelat: att all ätgärd wid sörenämde project för denna Riksdag borde hwitå, endast skulle Riksens Ständer i underdänigbet anbälla bos Kongl. Maj t, det, i händelse af inkräffande upvlopps. tillfällen, Kongl. Maj t täcktes eftcr förcaängue war.ungar, genom wederbörande Embetsmän, gifwa werkställigb.t ät den i Lagarne stadgade grundsatts, att wald mä med wäld mötas, i det owi^korliga ändamäl, att Riks. Laga! ne mä upprätthällas, samt allmän och enstilv säkerhet blifwa tryggade Or supra. Lx ?rotocollo 6abriei Oämarm. Utdrag af Protokollet, hället HoS Bonde Ständet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 14 Oktober 1810. S. D. o9ifölls Lag-Utskottets päj bordet lagda Memorial af den 9 l denna mänad, med Utlåtande öfwer Borgmästaren Nenseus hos Wäll.fl Borgare. Ständet gjorde och till Utskottet remitterade förslag till förekommande af smek wid afhandlingar om fastighet. Or supra. Lx ?rotocollo 6abrisl Öämario.
Titti rop ti en 11 Junii rB^q, 119, i anledning af inkomna anmärkningar vid några af Utskottet afgifna Betänkanden. S D. Föredrogos å nyo oell biföllos följande Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o T2o, i anledning af gjorda Motioner om eftergift af Kronans fordringar bos enskilde för Bytesbrister; N:o 12 1 , i fråga om tillåtelse för Capitainen C. R af Robsahm att med 33 1—3:<ljedels procent få inlösa sin borgensförbindelse för Kronofogden Kar siroms Uppbördsbrist; och N:o 158, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om öfverlåtelse till Stockholms Stad af en del utaf en Kongl. Maj:t och Kronan tillhörig Tomt, Beridarebanan kallad, för Hötorgets utvidgande. S. D. Till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten remitterades ett af Riksdags-Fullmägtigen för Sundsvall Herr Adrian Dalenius ingifvet Memorial, angående inrättande af ett Curhus i nämnde Stad för Medelpad. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet en af Riksdags Fullmägtigen Casper Wijkman från Upsala Län väckt Motion, att Bonde-Ståndet kostnadsfritt måtte erhålla 125 Exemplar af de hos Ståndet vid innevarande Riksdag förda Protocoll. Vrot. Utdrag den 12 Junit S. D. Hogvördige Preste-Ståndet hade, geflurn Protocolls • Utdrag af deri g innevarande månad, inbjudit Vällofl Borgare-Ständer samt Bonde-Ståndet att instämma uti deri af StatsUtskottet i dess Utlåtande, N:u i 12, föreslag, na jemkning uti Utskottets Betänkande N:o r6, rörande aflidne Kamereraren vid General Sjo - Tulls-Contoiret And.
V2 mantal JM 3 i Hultsjö Bergagården, jemte yttranden; 17:o angående befrielse för Fält-kamereraren m. m. Ph A. Arells enka, Albertina Heimberger, från utgifvande af observationsprocent och anmärkningsrnedel, hvilka blifvit hennes man i lifstiden till gäldande ådömda; 18:o angående upphörande af den så kallade Näs kungsgårdshjelp, jemte yttrande; 19:o angående försäljning till skatte af Ljusne Stora Krono-laxfiske i Gefleborgs län, jemte yttranden; 20:o angående åtgärder lill behöfvandes undsättning i missvextår; 21:o angående upplåtande under ständig besittningsrätt af en jordrymd vid Kungsörs norra Kungsladugård; 22:o angående utbyte af Komministers-bostället Svensbohl i Rudskoga socken emot Sergeants-bostället Höjdebråten i Nysunds socken; och 23:o angående försäljning till enskild person af en Komministers-bostället Hof Dalbogård i Kronobergs län tillhörig del af den så kallade Spetsamossen. Kongl.
Ehuru jag icke vill begagna samma motiv som den siste värde talaren, emedan jag tror, att det ej skulle lända till båtnad för saken, om Hr Statssecret. v. Hartmansdorffs åsigter om undervisningsverken komme att ligga till grund för R. o. Ad:s beslut i denna fråga, anhåller jag dock, att detta mål, enär så få ledamöter äro närvar., må ytterligare få hvila på bordet. Till pröfning företogs BancoUtsk:s d. 22 dennes på bordet lagda memor. N:o 81 ang:de revisionerna öfver Bancodiscontverkets förvaltning och räkenskaper samt f. d. Riksdiscontens utredning. R. o. Ad. biföll Utsk:s hemställan, rör:de tiden för företagande af den innevar. år inträffade revision, och beslöt, i öfverensstämmelse med hvad Ståndet i enahanda fråga vid sisth riksdag beslutat, att Ridd.directionen skulle anmodas att, å R. o. Ad:s vägnar, utse tvenne revisorer för granskningen af sisth års förvaltning och räkenskaper, samt att om utgången af detta val lemna BancoUtsk. underrättelse, på det Utsk. måtte, genom Bancofullmägtige, låta Directionen vid Bancodiscontverket deraf undfå del; hvarjemte R. o. Ad. uppdrog åt Ridd.directm, att äfven hädanefter intill nästa riksdag, likaledes hvarje år, å R. o. Ad:s vägnar utvälja de tvenne revisorer, hvilka böra deltaga uti ifrågavar. årliga revisioner. Ånyo föredrogs Oecon.Utsk:s d. 22 dennes på bordet lagda förslag N:o 143 till sammanjemnkning af RiksSt:ns beslut i cn fråga, rör:de bergsoch jernhandteringen i Riket. Hr Hjärne, Harald: Jag ser med förundran, att jag t D < 11 ag Ja n u a r i e. ra. i detta betänk, är anmäld såsom en reservant emot Utsk:s beslut.
Då, enligt hvad sålunda blifvit upplyst, tillgång kan beredas lill anskaffande af en utaf de ångbåtar, sorn för Stockholms station befunnits behöfliga; och någon synnerlig olägenhet ej torde vara att befara i fall vid denna riksdag, då Statens medel tagas i anspråk för mångfaldiga andra vigtiga behof och då följaktligen besparing i utgifterna, der sådant låtit sig göra, måst iakttagas, den af E. K. Maj:t för ofvanberörda ändamål äskade summa ej beviljas, hafva Rikets Ständer ansell sig ej böra bifalla E. K. Maj :ts härutinnan gjorda nådiga framställning. 13:o. Beträffande E. K. Maj:ts nådiga framställningar dels om anvisande af 2,208,000 R:dr till flottans nybyggnad eller anskaffande af ny krigsfarlygsmateriel, dels om ett anslag af 100,000 R:dr till anställande af försök för utrönande af så kallade pansarplålars af svenskt jern förmåga att motstå skott, äfvensom för bestämmande af lämpligaste konstruktionen af refflade gjutna jernkanoner, för fartygs bestyckning, få Rikets Ständer hänvisa, rörande förstnämnda fråga, till hvad här ofvan i 3:dje punkten finnes anlördt, samt i afseende å sislberörda ämne, till sin härom, äfvensom angående anslag till anställande af skjutförsök med arlilleripjeser, redan den 18 sisth Februari särskildt aflåtna underdåniga skrifvelse, enligt hvilken för gemensamt anställande af omförmälda skjutförsök blifvit anvisad en summa af 160,000 R:dr; varande de af Rikets Ständer för dessa behof anvisade anslagsbeloppen upptagna å närlagde tabell, Litt. B. 14:o.
Denna obestämdhet är icke ny i vår lagstiftning. 1734 års Lag, som i 16 Cap. 2, 3, 4, 5 och 6 §§ stadgat påföljderna afconcurs, och jemväl i sistnämnde lagrum, för ett visst fall, föreskrifvit en utredning efter gäldetiärens böcker och räkningar, bestämmer ej något närmare om bokföringen, och hvad derom i 17 Cap. 2 § Rättegårigs-Balken, i sammanhang med bevisningsläran i allmänhet, förekommer kan, på sätt här nedan skall visas, ej utgöra någon ledning då concurs inträffar. Concuis-Stadgan af den 28 Junii 1798 lider väl äfven al denna obestämdhet; men den innehöll dock en föreskrift, som åtminstone i någon mån kunde tjena till ledning för Domarens omdöme i detta fall. Der stadgas nemligen i 5 § 2 inom. att om gäldenär, som bok öfver sin rörelse hålla borde, ”icke gitte med ordentligen förde och dr från dr af slutade böcker bestyrka rik» tigheten af sin om boets tillstdnd och orsakerne till dess iråkade obestånd gjorde uppgift", så utgjorde detta en grund för åtal emot gäldenären. Denna Concurs-Stadga är uppbäfven; och då i den gällande lagstiftningen saknas hvarje stadgande om bokföringens beskaffenhet, utom det allmänna, att den bör vara ordentlig, föranledes derigenom ett godtycke i Domarens pröfning, som är ej mindre beklagligt i Domstolens och rättvisans, än i allmänna eredilens interesse. Efter individuela åsigter friar den ene Domaren för samma fel, som af den andre hemsökes med stränga påföljder. Likväl kan det allmänna resultatet af nu gällande Concurslags, såsom det vyill synas, afsigtliga obestämdhet i detta hänseende sägas vara, att de flesta gäldenärer gå fria, huru felaktig och oordentlig deras bokföring än varit.
Då och då skymtar en ångbåt eller skuta förbi, med olika fart, alt efter som den möter eller går samma väg, eller är längre eller närmare ifrån storbåten. Luften är klar och solig, vinden jemn. Första scenen. BOMAN. KALLE. ANNA. ANDERS. BOMAN. ANDERS (tar in på skotet). Styfva på focken hett tag, Handers! Styfva va' det, ja! HULTING. 33 BOMAN (till Kalle). Hvar 'ar du fått tag hi den der hutvandrarvisan som du sjöng nyss, Kalle? KALLE. Jag fick lära mig henne i Malmö i vintras. Det ska' vara en småländing som lär ha' satt ihop henne. se de der småländingarne di kan då rakt med hall ting! de ä' inte ledsna, inte! Och föder sej gör di, hvar di än är! ANDERS. Men, BOMAN. KALLE. Usch ja, BOMAN. Ja-a, 'ör nu Boman, 'ar di rakt hinte några präster hals hi Hamerika? ANDERS. Nä-ej, låt bli det! BOMAN. Ja-a, det går fäll som det går, det. Det lär nu vara på det viset der höfver, hatt somliga bryr sej hinte hom'et, hå handra frågar hinte stort häftert. Men si, hen makalöst stor harbetslön, det får di då höfver hallt! 'Ur bär di sej håt med Gusshole då? de som är der! KALLE. Ja och jord får en rakt till skänks, säger hen får fäll halt fundera med sej sjelf, hom det hinte vore rätt så godt te' ta' hå ge sej håf te' Hamerika. ANNA. BOMAN. BOMAN. Ja-ja, Ah, hvad skall Boman der att göra? hemma är ändå bäst, om det också kan vara dåligt nog ibland; och en bra karl tar sig nog ut hvar han ä'! det ska' 'on si det! Tror Hanna det hä' så muntert te' ligga hå dra sand mellan skärgål'n hå stan, hå bli håt'utad hutåf både den hena hå den handra?
Härefter framställdes först propos. på bifall till g:noförändrad, dervid svarades nej, och sedermera propos. på bifall till densamma med ofvansagde förändring, då svaren ti t föllo med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande Sedan Hr Bildt begärt votering, samt E. o. Ad., uppå H. Exc. Hr Gr. o. Landtmilis framställning, beslutat att återremiss af g:n skulle intagas i kontrapropos.-n vid den blifvande voter:n, justerades följande voter.-propos.: »Den som bifaller g 40 uti förslaget till förordning om landsting, sådan deli lyder i Allin. Besv.- och Ekou.Utsk:ts Uti. N:o Den 11 Oktober. 1K9 161, med den förändring. att morn. litt. d) erhåller följande lydelse: »uptagande af lån»; röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder nämnde g till Utsk:t återremitterad.» Vid voteringens slut hade rösterne utfallit sålunda: Ja — 17. Nej — 15. § 41. Tillkännagafs vara bifallen af Preste.St:t. Gr. Sparre: Jag kan icke riktigt inse af hvad skäl det lista moiu:t blifvit intaget i denna g. Det lyder sålunda: »Förslag, sorn af K. M:t till landstinget framställes, skall vid samma tiug oförändradt antagas eller afslås.» Jag förstår ej hvarföre man icke skulle kunna Undra ett af K. M:t framstäldt lörslag, hvilket med de gjorda förändringarne sedermera alltid underställes K. Jag skulle vilja föreslå att denna 41.sta g helt oeh hållet utginge. Frih. Ter smeden: Som denna g är af mindre betydenhet och det dessutom står hvarje ledamot af landstinget fritt att upgifva förslag till de ändringar, han anser lämpliga och behöfliga, hvarigenom ett lörslag kan antagas eller förkastas, torde det icke vara skäl antaga Gr. Sparres förslag. Dessutom bör man väl förutsätta att de förslag, som af K.
Dessa sistnämnda, (damerna nemligen) voro likvist af svåraste sorten att få till lifs, ty oaktadt Rosas och mina upptänkligaste bemödanden, erforo vi endast: "ja", "nej", "jag vet inte", "jag tackar", "kära Bina", "kära Stafva", och "kära Lova", hvilka ord verkeligen voro de enda, hvarmed Mamsellerna varierade. Lova, Bina och Stafva, åtföljde af Mamsell Aramintha, Rosa, mig, samt våra båda ungherrar i släptåg, gjorde väl då och då en liten utflygt till något kringliggande buskage, hvarunder en och ann höggul sammetsros eller högröd Pion, ådrog sig Mamsellernas uppmärksamhet och högljudt beundrades; men dermed stadnade merändels förlustelserna. Rosa, som ni hjertat gerna ville förskaffa sina gäster någon trefnad, föreslog nu, att åter uppsöka salonen, der hon ville roa de unga med litet musik. Härom funnos alla ense, och anförd af Rosa, dit inträdde vi nu samtelige, hvarefter en munter valtz snart ljudade ifrån instrumentet. Men nu skulle du sett Hr Lasse och Hr Figge A., emot gårdsdamerna iakttaga sina skyldigheter; Mamsell Aramintha med nedfallande lockar figurerade först länge och väl under en ständig promenade, hvilken jag trodde aldrig skulle taga slut, arm i arm med långa Lasse, hvarunder jag oemotståndligt påmintes om våra muntra, men högst komiska bondbröllop i hemnejden. Dock! sedan på detta vis väl sex hvarf kring salongsgolfvet uttågats, tog man sig vid det sjundes början, oförmodadt courage, och nu trippades under full hvirfvel ännu väl lika många kring rummet, hvarefter båda parterne pustande och uttröttade, hastade att uppsöka sig platser. Det hade sannerligen varit synd att ej fått åse detta solopar.
Hans Lxcellenee Herr Grefwe I^uutk, Lric, uptog äter den af Herr von 8cUult2^ndeim wäckta fräga om afsägelser frän Ledamotstap t Utstött, och yrkade at den som ej straxt wid utnämnandet afgäfwe sin afsägelse borde ej efter inträdandet i Utstött wara berättigad, at en sädan afgifwa, med mindre han kunde förete bewis om sjukdom, comniLnäLl-jnZ eller annat la, ga förfall. Härwid inwändes at detta amne tilhörde Riddarehusordningen. Herr Grefwe» och Landtmarstalken erjndrade, at Herr von 8cdnit2enUeiln8 mening warit, at Riddarehus-ordningen genast mätte remittera til Riddarehus-Utstottet, för at af detsamma stärstädas och omarbetas, samt at, wid samma tilfalle äfwen stulle uptagas den nu i dag förehafda frägan om afsägelser af Ledamotstap i Utstotten. Ropades Ja. Friherre UoLenbane, 8clieriu§, hem stalde - Den 9 Junrk. 629 stälde om ej denna fräga snarare hörde til Riksdags ordningen. Friherre von k08«n, Otto kreäric, anmärkte, at om det ffulle förbjudas nägon at afsäga sig et honom updragit förtroende, skulle deraf den olägenhet upstä, at flere utestängdes ifrån at biwista Riksdagen. Län trodde at mänge resa dit, endast för at öfwerwara de i hwars och ens tpcke wigtiga ärenderna, utan at längre wilja eller kunna uppehälla sig ifrän sin hemort: och skulle det dä sä. träffa, at ttttcto förtroende pä sädane fälle och det ej more tillätit, at detsamma afsäga, blefwe följden at flere nödgades afhälla sig frän Riksdagen.
De, som utgöra största antalet af Svenska medborgare, äfvensom de, hvilka vistas utom Sverige, hafva icke förmåga att jemn föra Bankens särskilda lånerörelses förhållande till miuimifonden. De kunna falla på den misstanka, att lånerörelsen kanske blifvit utsträckt, under det fonden i allmänhet icke är större. Men om en proportion blifver stadgad, veta de, att, ehuru stor lånerörelsen än må vara, metalliska cassan dock alltid motsvarar L af sedelstocken, emedan bancolagen fordrar ett sådant förhållande. När det således blifver fråga om att tillfredsställa den stora massan af allmänheten i afseende på Bankens ställning, synes mig, att den bör vara lättare tranquiliserad genom kännedomen, att en viss proportion mellan silfver och sedlar existerar, än derigenom, att en viss silfvercassa alltid finnes. Hvad återigen beträffar frågan att utsträcka crediten, så kan det icke nekas, att det är ett sätt att få penningar i landet för godt köp; ty posito, att näringarna skulle behöfva 1 million r:dr, och att man icke hade rättighet att utställa denna million i sedlar med annat vilkor, än att man lade in i Bankens hvalf 1 million i silfver, så skulle denna för näringarna behöfliga 1 million kosta landet 1 hel million i silfver, hvilken man nödgades införskaffa genom vexelköp. Skulle man åter tillåta Banken att, emot det att der deponeras 333,333 r:dr t6 sk. i silfver, utgifva 1 million i papper, skulle ju näringarna insupa denna million med mindre uppoffring för landet och reella cassans bibehållande i samma förhållande till sedelstocken. Jag tror, att man icke bör hindra rörelsecapitalets ökande på sådant sätt, ty här får man icke säga, att förut begångna missbruk böra förmå oss att frångå det sanna af saken. Bancostyelsen måste veta, när de skola kunna uti creditivväg släppa ut medel; men deras händer böra icke vara bundna, så att man tvingar landet att i Banken nedsätta silfver för hela den summa, hvarmed rörelsecapitalet ökas.