Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mars. 423 StatsSecreteiaren Friherre Wirsén har i sista Plenum tagit sig anledning, af hvad Professor Munck af Rosenschöld yttrat, till Ridderskapet och Adeln hemställa, om någon ägde rättighet här yppa hvad han såsom Ledamot af ConstitutionsUtskottet haft tillfälle utur StatsRådets Protocoll inhämta. Denna Friherre Wirséns hemställan har i dag blifvit justerad, utan att bemälte Herr Baron derå yrkat något resultat, hvarå synes följa, att dess framställning snarare är ett tillkännagifvande af sin mening, än en motion till algörande, hvilket sednare icke heller här kan komma, i fråga. Nu begär Professor Munck af Rosen, schöld bestämdt få denna fråga afgjord, och det utan att dess på bordet laggde Dictamen blifvit till ventilation företaget. Jag tror icke detta behandlingssätt öfverensstämma hvarken med Riksdags praxis eller en för göromålens fortgång nödvändig ordning, och anser hela detta ventilations-ämne, såsom icke tillhörande Ridderskapets och Adelns upptagan.’ de, än mindre afgörande, alldeles böra förfalla. Friherre Boye erinrade, att motionens uppläsande utur Protocollet vore af en Ledamot begärd, och instämde nu i samma anhållan. I följe hvaraf undertecknad RiddarhusSg. creterare uppläste den delen af Protocollet för den 29 Mars, som innehåller Friherre Wirséns yttrande till Protocollet, i anledning af Herr Munck af Roseuschölds samma dag uppläste Memorial. 424 Den 3i Mars. Herr Pålman, Otto Fredrik: Ehuruväl ingen annan Bör kunna förklara, eller gifva tydning åt Friherre Wirséns ord, än han sjelf, som icke är närvarande, tycker jag deni likväl icke vara ledande till någon vidare åtgärd, helst det uttryck under slåtta, Riddtrsknprt och Adeln är en så vanlig höflighetsterm , att den egentligen föga annat betyder, än om Friherre Wirsén skulle hafva sagt: Sådan är min mening. — För öfrigt, sorn jag icke lärer varit så lycklig yttra mig med nog tydlighet, för att af Höglofl.
dock att afkastningen årligen användes till samma ändamål, som om behållningen af räntorna nu vore stadgad: så hade Kongl. Majst, genom Nådig proposition den 13 Nov. 1828, till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnat att föreslå Rikets Ständer antagande af hvad bergslaget till Kronans framtida ersättande för förlusten af samma förläningar och förmåner, på sätt ofvanberördt är, sig åtagit, i följd hvaraf det skulle åligga Kongl. Bergs-kollegium noga tillse, att de åtgärder, som lill förslagets behöriga verkställighet erfordrades, blefve fortfarande vidtagne, 8 Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 166. äfvensom i öfrigt hålla verksam hand deröfver, att verkets drift för en stigande silfvertillverkning på ett ändamålsenligt sätt besörjdes. I underdånig skrifvelse den 10 September 1829, hade, med anledning häraf, Rikets Ständer yttrat, att då, i anseende till de emellan Kronan och Sala bergslag ingångne alhandlingar, ett begifvande å bergslagsintressenternas sida till någon lör Kronan mera förmånlig utväg att erhålla ersättning för dess till silfver-verkets upprätthållande afträdda förläningar, icke kunnat vinnas, Rikets Ständer vid sådant förhållande funnit sig böra bifalla det af bergslaget antagna, utaf Rergs-kollegium understödda och af Kongl.
Denna slutföljd stödjer sig bland annat pä följande i Betänkandet anförde och i anmärkningarne gillade principer, nemligen: 1:0 Attt det hopp en ägare hafwer derom, att hans Barn och närmaste skola njuta frukten af hanö mödor, befordrar flit, hushållning och medborgerliga tänkesätt, samt 2.0 att för samma ändamäl jemte befrämjande af föräldrars och HuSfäderS anseende, en ägare bör hafwa magt, att dels genom aftal, dels genom Testamente utnämna sin efterträdareOch lärer hwad Herr Grefwe körner i afseende harpa anfört wara obestridligt, nemligen att fastän ven , som sjelf innehafwer disponible egendom, kan i en »inskränkt dispositions,frihet finna för sin person dessa upmnntringar och förmäner, sä förswinna de deremot för alla hans efterträdare, om han gör egendomen till Fidei - Commiss. Utskottet tror derföre, au om nägon jemförelse med Spartanska Lagarna i detta ämne wore lämpelig, densamma skulle mera inträffa pä Fidei-Commiss-Stiftares privata, än wär Stats allmänna arflagar, hwilka senare, om Utskottets förslag antages, krmna fä förblifwa i sin helgd.
December har den 4 innevarande månad lill Allmänna Besvärsneli Ekonomi-Utskottet blifvit öfverlemnad en af Riksdagsmannen Olaus Eriksson från Götheborgs och Bohus län vackt motion innefattande förslag, »alt, när frågan om kurhns-afgiftens ytterligare beviljande förekomma, Rikets »Ständer måtte antingen förordna alt bestämmandet af årliga afgiflen öfverlåtes åt hvarje »lans pröfnings-kommitlé, äfvensom alt denna kommitté skall, helst af de i närheten till »sjukhuset boende personer, utse 3 ä 4, hvilka under lika vilkor, sorn Lasarettsoch Kur»hus-direktionerne, förrätta deras uppdrac, granska sjukvårds-inrättningarnes förvaltning »och redogörelsen derför, eller, i fall nu gällande stadgande om kommitterades utväljande »bibehölles, föreskrifva, att det traktamente och den resekostnads-ersättning, som af kom»milterade kunna äskas, skola utgå ur de härader eller församlingar, för hvilka de blifvit »valde, utan att vålla någon minskning i de afgifter, som för sjukvården blifvit anslagne»;. men som frågan om beviljande af afgift till kurhusen icke tillhör nämnde Utskotts befattning och den i omförmälde motion väckta frågan om sättet för bestämmande af samma afgifts belopp ni. m. har så nära sammanhang med den förstnämnda, att dessa frågor synas böra gemensamt handläggas, anser sig Utskottet, med stöd af 44 § 3 mom. Riksdags-Ordningcn, böra ifrågavarande motion återlemna, för den åtgärd Rikets Ständer finna med sist åberopade § öfverensstämmande. Stockholm den S Januari 1854. Ark. till Exp.-Ulsk. d. 13 Jan. 1831, kl. 1 c. m. Memorial, i anledning af väckt motion angående bränvinsbränningens inställande under April månad år J854.
–, Alma se Åkermark, Alma Brinck, Wictor II: 101, 401 –,? fru III: 83 Bruno, E. se Petersson, E. Brutus, Lucius Junius III: 128, 405 Bruun, Anna se Bissen, Anna Bruun Juul, Rinna se Hauch, Rinna Bruzelius, Arvid II: 201f, 409 –, Fredrika II: 201f, 409 –, Janne III: –, Margrethe se Ekström, Margrethe –, familjen II: 224, 413 Bull, Francis III: 403 Bygdén, Leonard I: 319 –, Lady, Anna Isabella f. Milbanke I: 36 Bürstenbinder, Elisabeth se Werner, E. Carlyle, Thomas III: 401 Castonier, Louise Sophie se Scavenius, Louise Sophie Cavalli, Antonio I: 48 Cederholm, ? ”bondadvokat” II: 312, 419 –, ? sergeant III: 385 Cervantes, Miguel de III: 400 Christian IX av Danmark III: 408 Christiansen, Einar I: 138, 305 Christiansson, fröknarna I: 279, 319 Cicero, Marcus Tullius I: 217, 312, III: 404 Clairmont, Claire I: 44 –, Poul Christian II: 419 Cogni, Margarita I: 35 Cohn, Mozart I: 170f(?), 311 Colban, Marie III: 369f, 421 Collett, Camilla III: 273, 410 Collin, Carl Otto Lorens I: 251(?), 317 –, Otto Ulrik Esaias I: 251(?), 317 Culmsee, Emmy se Drachmann, Emmy Curran, John Philpot I: 45 Dahlberg, Gustaf Anders II: 397 Dahlbom, Anders Gustaf I: 160, 306 –, Gustafva se Sjöbohm, Gustafva –, Ida Ulrika se Hägglund, Ida Ulrika
Härvid har Utskottets uppmärksamhet likväl blifvit fästad derå, att det arbete, hvarmed en lärjunge bör sysselsättas under de lärotimmar, då hans kamrater läsa grekiska, icke nödvändigt måste, på sätt 1856 års läroverksstadga uttryckligen föreskref, honom anvisas på den afdelning der latin icke läses, utan att lämpligare är, att vederbörande, utan en dylik inskränkning i afseende på ordnandet af undervisningen, få vidtaga den åtgärd, som för de i hvarje fall förhandenvarande förhållanden finnes tjenligast, helst det torde kunna någonstädes inträffa, att flertalet af dem, som läsa latin, begagna sig af tillåtelsen att icke läsa grekiska, och det äfven blifvit anmärkt såsom en praktisk olägenhet vid genomförandet af ifrågavarande förändring, att de lärjungar, som erhölle dispens ifrån grekiska språket och fördenskull måste på annat sätt inom skolan sysselsättas, komme för tillfället att insättas i en klass, dit de icke hörde, och der de icke kunde med fördel följa den derstädes meddelade undervisning, emedan denna måste Bih. till B. St. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 56. oberoende af deras närvaro på andra timmar fortgå. Deremot -torde icke befinnas lämpligt att, på sätt motionären föreslår, Rikets Ständer sysselsätta sig med frågan, i hvilket ämne de från grekiska språket befriade lärjungar i stället skola på de derför eljest bestämda lärotimmar undervisas; hemställande Utskottet alltså, att Rikets Ständer måtte på det sätt bifalla Johannes Anderssons förevarande motion, 6:0. att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om den förändring i 12 § af nu gällande Stadga för rikets elementarläroverk, sådan denna § lyder efter Kongl. Kungörelsen den 12 Maj 1865, att lärjunge, som begagnar sig af undervisningen i latin, må på målsmans anhållan frikallas från grekiska språkets läsning och i stället under de lärotimmar, då sådan befrielse eger rum, undervisas på sått rektor och lärare, med billigt afseende på målsmans uttryckta önskan, finna för honom lämpligt, eller ock utom skolan njuta sådan undervisning, som af rektor godkännes.
— Och då härtill i,läggas de här ofvan äskade nya anvisningar å allmänna Indragningsstaten, uppgående lill sammanräknadt belopp af 5.060: 24. — skulle allmänna Indragnings-statens slutsumma blifva rdr 355,131: 43. — Kongl. Maj:t anser alltså denna, ständiga förändringar underkasta dej stat, lämpligen kunna beräknas till 355,130: 16. — då, med tillägg af anslagen för Pensions staterna, utgörande efter den deri nu föreslagna tillökningen . 197,399: 32. — slutsumman på nionde Hufvudtiteln skulle blifva rdr 552,530: 1 öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t, rörande utgiftstitlarne, här ofvan yttrat och föreslagit, skulle den blifvande Statsregleringen komma att innefatta följande anslagssummor: 1 :sta 2:dra Hufvud 55 Titeln: 55 Ständiga anslag. 780,840: 1,135,660: - . Tillfälliga anslag. Prop. om Statsverk. 1850.
Utskotten anse det nu anförda äfven vara tillräckligt för besvarande af def framställda påståendet, att båtsmän må i allmänhet, vid commenderings-tillfällen, tåga lill fots, oell vidhålla sin förra hemställan, att transport af båtsman må ske företrädevis sjöledes och, der sådant är omöjligt eller möter alltför stora svårigheter, medelst rnarehes forcees. Hvad beträffar dernäst del gjorda yrkandet, att Utskottens hemställan derom, ”att Rikets Ständer ville hos Kongl. Ma:jt anhålla, att, så ”vida de nu fastställda uppfordiingstider för båtsmän skulle tili någon 'kiel lägga hinder i vägen lör anränandet af transporter sjöledes, Kongl, ”Majit i sådant fall täcktes vidtaga de för det åsyftade ändamålets er"nående nödiga förändringar,” måtte i stället erhålla den lydelse: 'att 'hrppfordrings-lerminerne för båtsmännen må förändras till den tid af äVjel, då öppet vatten är,” så få Utskotten förklara, att Utskotten ans* sitt framställda förslag innefatta ej allenast hvad uti den gjorda anmärkningen åsyftats, utan äfven framför detta hafva den fördelen sstt icke föreslå Rikets Ständer att härutinnan äska en ovilkorlig föreskrift, sorn vid verkställigheten kunde möta hinder, och i hvilket fall afslag å den gjorda framställningen ofelbart komme att meddelas; hvarförutan och då den i iilla afseende?! noga kännedom af ämnet, sorn för vidtagande af ifrågavarande förändring vöre nödvändig, icke kan förutsättas mers omfattande och tillförlitlig, än ho3 den verkställande magien, det äfven, efter Utskottens öfvertygelse, vere lämpligast, att Rikets Ständer åt Kongl. Maj:ts Nådigo omsorg öfvericmnade det närmare bestämmandet af sättet, hvarpå den begärda förändringen må kunna med största förmon verkställas. Bih. till R. St, Prot. i§4o och 4 Sami. 2 A/d. 3/ Häft. a io Stats samt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, IV.o ;36.
Vid förnyad föredragning af Bevillnings-utskottets den 14 och 15 dennes på bordet lagda memorial N:o 17, i anledning af Riksståndens olika beslut, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifter ne för deras tillämpning, stannade Ridderskapet och Adelil i följande beslut: l:o Lades Utskottets, i frågan om personliga skydds-afgiftens bibehållande såsom bevillnings-grund, afgifna yttrande, till handlingarna och godkändes den rörande progressiva afgifters utgörande för den högre förmögenheten eller inkomsten föreslagna volerings-propositionen N;o 1; 2:o Vidblef Ridderskapet och Adeln sitt förut, i fråga om afgifter, efter 2:dra artikeln, af arbetsfolk, fattade beslut, hvarjemte den föreslagna voterings-propositionen N:o 2 godkändes; 3:o Vidblef Ridderskapet och Adeln jemväl sitt förut, beträffande förslaget om förböjd bevillning af enskilde banker, fattade beslut; hvarjemte den föreslagna voterings-propositionen N:o 3 godkändes; 4:o Vidblef Ridderskapet och Adeln äfvenledes sitt förut, angående bevillning för karakters-fullmakter, fattade beslut^ hvarjemte de föreslagna voterings-propositionerna N:ris 4, 5 och 6 godkändes; 5:o Godkändes Utskollett yttrande rörande väckt förslag om föreskrift för vederbörande skattskrifvare i stad att inom viss tid till magistraten aflemna serskildt exemplar af man tals-längden; 6:o Bifölls Utskottets, i afseende på bevillnings-förordningens 50§, till Ridderskapet och Adeln gjorda hemställan, att, med frånträdande af sitt förut fattade beslut, instämma i de öfriga Riks-ståndens mening; och 7:o Lade Ridderskapet och Adeln till handlingarne Utskottets yttrande rörande Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, i fråga om bevillnings-sladgans utfärdande. Prot.-utdrag den 47 Juni 4848. 451 S. D.
Beträffande åter hennes klagan deröfver, att hon i Jönköping blifvit en längre tid qvarhållen, har Justitieombudsmannen likaledes ansett vara uppenbart, alt Konungens Befallningshafvande derstädes icke ägt lagliga anledningar att, efter Enkan Anderssons återkomst till Jönköping, frångå sin egen, genom första passets utfärdande tillkännagifna mening och förständiga henne att i staden qvarstanna, i afbidan på infordrade upplysningar, hvilka imedlertid på enskild väg genom stadens fiskal bibragta, ej heller ådagalagt något för Enkan Andersson besvärande, utan i allo till hennes fördel utfallit. Vid detta förhållande och då Konungens Befallningshafvandes vägran att genast lemna Enkan Andersson nytt pass ej funnes af någon omständighet rättfärdigad samt otvifvelaktig! syntes, att bemälte Enka, ehuru under tiden å fri fot lemnad, likväl genom nödtvunget vistande å en för henne främmande ort saknat den i hemorten vanliga utväg till sin försörjning och möjligen varit nödsakad att 158 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 4849. större kostnad, än derstädes varit af nöden, för sitt och barnets bostad och underhåll vidkännas, kunde Justitiaeombudsmannen icke underlåta att emot vederbörande, som till senare beslutet bidragit, fullfölja anmärkning och talan, på det Enkan Andersson måtte äga tillfälle att sitt ersättningsanspråk i denna del uppgifva och af vederbörande till godo njuta. Pä sådana grunder och skäl hade Justitiaeombudsmannen uppdragit åt Advokatliskalsembelet i Kongl.
Det jordbruk, som af stadsboerne idkas, är ganska betydligt och åkrarne närmast staden för det mesta af ypperlig beskaffenhet. Den jordareal, som 29 tillhör stadens område, utgör icke mindre än 3,483f tunnland, hvaraf dock hospitalet äger 1,602, sladsjordar 970, kyrkjordar 1971, såkallade frijordar 697 och kronojord 16f tunnland. Dock utgör mera än hälften af denna rymd skog och beteshagar; för öfrigt skötas af stadsboer många lägenheter af närgränsande hemman. Lin, hampa, tobak eller färgväxter odlas här icke, utan endast vanliga sädesslag och jordväxter, äfven inom stadens murar finnas sädesåkrar. Rapsatodlingen har de sednare åren icke betydligt fortsatts. Trädgårdsskötseln drifves med förmån. 1 berättelsen äro förut omnämnda de på denna latitud sällsynta fruktträd, som växa i staden, nemligen mullbärsoch valnöts-trädet; under varma somrar gifver vinrankan, växande på kall jord i några trädgårdar, goda och fullt mogna drufvor. Garfveri drifves här endast som skrånäring, dervid förnämsta sysselsättningen utgöres af beredning för ägarnes räkning af dertill inlemnade hudar och skinn. Läder finnes för öfrigt till salu nästan i alla handelsbodar, och en stor del af allmogen bereder sjelf läder till eget behof. Två tobaks-fabriker finnas i staden, men äro icke alltid i gång. Nära staden finnas, utom flera väderqvarnar, fyra vattenqvarnar, 3:ne på stadens och en på Södra häradets område, hvilka erhålla öfverfallsvatten från en stor källa, som utspringer ur berget nära hafsstranden. Inom staden finnas flera springkällor, som aldrig uttorka; men någon förmånlig verkan af deras lindrigt kalkblandade valten, som flerestädes anses fördelaktigt för färgerierna, förmärkes dock icke på de härvarande tillverkningar, som äro af vanlig beskaffenhet. I Wisby finnes ett gymnasium och en högre lärdomsskola med 3 apologist-klasser. Apologist-skolan besökes af ett stort anta! lärjungar. Läroverkens sammanslagning har ännu icke, i brist af tjenlig lokal, kunnat verkställas.
För en bosättning afser denna klass vanligen föga mer än tak öfver hufvud, icke besinnande att en missgynnande skörd, hvarmed följa höga spannmålspriser och nödvändigheten för den jordbruksägande allmogen att inskränka bruket af legda arbetskrafter, eller ett sjukdomsfall för familjefadren, på hvars fortfarande arbetsförmåga hela hjonelagets existens är beroende, äro tillräckliga orsaker att störta hela familjen i olycka. I öfrigt indelas befolkningen uti kustlandet i tvänne till språk, vanor och bruk samt lynnen skiljda stammar, den Svenska och den Finska. Bland dessa förekomma Berättelse öfver Norrbottens län för åren 1842—1846. 2 10 spridda der och hvar några Lappska hushåll, ursprungligen nedflyttade från Lappmarken^, och i allmänhet lättjefulla samt af svag kroppskonstitution. Merendels utfattiga, egna de sig vanligen icke åt något bestämdt lefnadsyrke, utan komma vanligen fattigförsörjningen till last. Ehuru få till antalet dessa äro, har nästan alltid en eller flere af dem varit bland deras antal, som månadtligen blifvit i fångförteckningarne upptagne. Den Svenska befolkningen, allvarsam till lynnet, är merendels lång till växten, af skiljaktig ansigts-bildning inom hvarje socken, dock mera derutom, hvaremot den Finska, som är bosatt på vestra sidorna af Torneå och Muonio elfdalar, med lättretligt lynne, har en mera undersättsig växt och mera öfverensstämmande ansigts-bildning; men båda stammarne utmärkas af satt och för tyngre arbeten lämpad kroppsbyggnad. De äro också härdade och fördraga med lätthet det hårda klimatet. Under det att båda älska sjelfständighet och oberoende, förstår den Svenska att med klarhet uppfatta sina i lag grundade skyldigheter och rättigheter, så att den, utom i mera invecklade fall, för redandet deraf sällan har af behofvet att anlita någon utom sitt stånd, samt utvecklar i hvarje lifvets förhållande ett förstånd och urskiljning, som hos allmoge i allmänhet är sällspord. Den Finska befolkningen deremot kan icke i lika mått tilläggas dessa egenskaper. Men den är ock hindrad, såsom med ett och annat undantag allenast kännare af blott det finska språket, från deras förvärfvande.
Uppå underdånig anmälan, att EnkeGref - Den 5 Augusti f. m. 57 vinnan Adlercreutz vore i behof af allmänt understöd, behagade Kongl. Maj;t af lndragningsStatens besparingar tillägga henne i5oo R:dr årligen, från 1819 års början till påföljande Riksdag: och genom Nådig proposition af den 25 förledne Januari erbjöd Kongl. Maj:t åt Nationens Representanter ett tillfälle, att frambära en ytterligare gård af Nationens tacksamhet för framledne Herr Grefve Adlercreutz’* förtjenster om Fäderneslandet, i det de försäkrade och anslogo för hans Enkefru en årlig pension, tillräcklig för hennes bergning under hennes återstående dagar, Ilögloflige StatsUtskottet har icke funnit skål tillstyrka Riksens Ständer att detta erbudna tillfälle bifallande upptaga.
Jag inser icke någon möjlighet att kunna upställa en sådan lag med någon pretention på konseqvens, och detta är det förnämsta skälet, hvarföre jag ej kan gilla Utsk:s förslag. Hvad angår Utskis sista tillägg: »kan långe arbete sig sjelf ej förskaffa må honom ej vägras att sig sysselsätta Den 2S November f. m. med det arbete, hvarpå tillgång i fängelset finnes», så är det visserligen ett oskyldig t tillägg, men ingalunda af den beskaffenhet att man derföre bordt förändra den Kongl. Propos-.n. Jag anhåller om bifall till K. M:s Nåd. Propos. Frih. Cederström, Rud.: Den förste talaren har ansett att då LagUtsk:s förra Betänk, vann 2 Stånds bifall, så egde Utsk. icke skäl att deri göra några ändringar, hvadan också 11. o. Ad. borde vägra sitt bifall till detta sednare förslag. Men då B. o. Ad. just var ett af de Stånd, som icke godkände det förra Betänk., så måtte väl R. o. Ad etd. min tanke icke nu vara det Stånd, som bör beklaga sig öfver att Utsk., med fästadt afs:de på de an märknrr, som hos detta Stånd blifvit gjorda, framlagt ett nytt förslag i ämnet. För min del håller jag alltid Utsk. räkning när de icke anse återremiss-handlingar för döda ting, som man gerna kan låta ligga, och hvarmed man icke behöfver göra sig något besvär. Man bör visserligen hafva all möjlig vördnad för bestående lagar; men då ny lag stiftas, måste frågan under beredelse-tiden från alla sidor på det noggrannaste öfvervägas, och om förslag till ytterligare förbättringar skulle framställas samt befinnas giltiga, bör man icke låta en förut fattad mening afhålla sig från att vidtaga desamma. Ur Stråle har yttrat att LagUtsk:s förändring af 5;te § genom att deri införa orden »på längre eller kortare tid» vore, om också oskadlig, dock mindre nödvändig, hvarföre den borde utgå.
Men jag ber att få återgå lill frågan, ilen fråga nemi., 0111 i det förut s. k. villkoret och numera lätteligen kallade tillägget finnes någon betänklighet, något förnärmande af del K. prserogativet, och när man då ställer i jemförelse K. M:s yttrade nåd. afsigt i dess instruclion, som här upplästes när raan ställer den i jemförelse med dea förklaring, som Utsk. har gjort; sä kail jag icke linna annat, än att långt ifrån alt deruti skulle ligga något förnärmande, synes genom den sednare fork fill ingen förslaget till propos. icke utgöra något annat än ett anmanande till uppfyllande af K. M:s nåd. afsigler. Derom är frågan, och så snart jag finner betänkligheten undanröjd, vet jag icke hvarföre jag skulle lägga 111ig deremot; men orsaken, hvarföre jag icke öfvergår till Hr Rosenblads mening, är den, att jag tror att samma ändamål vinnes skyndsammare genom den framställning PresteSt. gjort, derföre ali jag icke kail finna annat, än att deli tillämpning af 75 §:n Riksd Ordu., hvarom Frill. Cederström här erinrat, är ganska riktig. 4 Stånd hafva beviljat anslaget: deruti kan icke någon ändring ske. Olikheten existerar icke i annat än i tillägget. Nå väl! när 2:ne tillägg icke öfverensstämma, så falla de båda. Så förefaller det mig. Jag ber 0111 ur» sägl. om jag upptager det intryck, som Hr von Hartmansdortfs långa tal gjorde på mig. Mig syntes, jag vågar visst icke påstå det, men jag säger blott att mig syntes, att Hr von Hartmansdorff har från den tid han var statssecreterare bibehållit en förkärlek för det eria och måhända en mindre aktning eller omsorg för det andra af dessa verk. Jag menar i det ena fallet faculteterna och i det andra afseendet institutet.