Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 47. och merkantilt m. fl, hänseenden. Jag vågar, för afhjelpande af denna brist, vördsammast föreslå: att en telegraftråd måtte på Statens bekostnad sträckas från Fårösund öfver Wisby till Burgsvik, och vidare från Wisby till Slite, samt från Wisby till Ljugarn eller Rohneharnn Distanserna äro ej långa, och kostnaden skulle snart nog inbringas Ett hastigt meddelande om hvad anmärkningsvärdt som vid kusterna sig tilldrager, vore väl af största nytta och behof, synnerligen i krigstid, för så väl Militär-befälhafvaren som för Landshöfdinge-embetet, med flere. Jag anhåller vördsammast om remiss häraf till behörigt Utskott. Stockholm den 11 November 1865. F. G Du Dietz. Af Herr Du Dietz, Fredrik Gustaf, om åstadkommande genom Statens försorg af tjäruoch kolbränning & Gotska Sandön. För flera år tillbaka inköptes, tid efter annan, af Staten, från Grosshandlaren Patersons konkursmassa, en ö uti Östersjön, benämnd Gotska Sandö, hvarest, förrän handeln derom blef afslutad, uppfördes på Statens bekostnad tvänne lentille-fyrar, utan likväl att någon annan sorts nytta eller inkomst blifvit tagen af denna ö, än hvad den ringa tomthyran för fyrstationen vill säga. Meningen är dock ej nu, att ingå i detaljer rörande dessa fyrbyggnader med dertill hörande ämnen, ej heller om gjorda försök till trädplantering på ön, m. m. Jag tillåter mig blott i korthet fästa Höglofliga Ståndets uppmärksamhet vid den nytta som Staten ovedersägligen skulle kunna ytterligare draga af denna handel, hitintdls alldeles förbisedd. Den vexande skogen på ifrågavarande ö, är visserligen ej af särdeles betydenhet, emedan föregående egare deraf uthuggit det mesta och bästa, hvarjemte fyrbyggnaderna medtogo en god del; men de flera tusende större och mindre träd som stormar fällt samt den oräkneliga mängd af stubbar efter huggna block bprde tillgodogöras, synnerligen som större delen deraf innehålla en otrolig mängd olje-artade ämnen, Motioner hos Eidderskapet och Adeln 1865.
Det vill synas, som om de missnöjesanledningar, hvilka äro af en sådan moralisk halt, att de kunna förtjena något afseende, hufvudsakligen vore tvenne: dels den efter mitt förmenande icke så ogrundade farhågan, att omständigheterna skulle någon gång kunna medföra en för landet skadlig öfversvämning af inflyttande Israeliter; dels den på åtskilliga ställen i landsorten nog rådande motviljan emot Judars emottatagande. Det är klart, att under sådana förhållanden kunde för redan inflyttade Judar den närvarande ställningen i det närmaste bibehållas, endast man vore förvissad derom, att inga flere finge i landet sig bosätta. Bibehålles åter för framtiden utländske Judars rätt att förskaffa sig tillåtelse lill inflyttning, så torde Svenska folket visa sig benäget för en återgång till redan afkomna inskränkningar, i afsigt att på denna väg paralysera den förment, vådliga inflyttningsrätlen. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. På grund häraf skulle jag velat tillstyrka Utskotten lill det förslag Det måtte Rikets Ständer för sin del i underdånighet förklara, att, i händelse Kongl. Majit icke skulle finna för godt att lemna Nådigt bifall till hvad i första momentet blifvit hemstäldt rö* rande förbud för Judar alt sig i Riket hädanefter bosätta, det lagliga förhållandet i afseende på Judars rättigheter och skyldigheter här i Riket bör för framtiden återgå till hvad derom före den 3o Juni 1838 stadgadt varit; men att i motsatt fall Rikets Ständer för sin del i underdånighet föreslå de förändringar i hittills gällande författningar, hvilka innefattas i följande FÖRSLAG till Förordning 3 angående Judars skyldigheter och rättigheter här i Riket. §. 1. Inom
"hvad som så mångfaldigt och ständigt ånyo har fröjdat, rört och lärt, det bär inom sig sin nödvändighet, och har säkert sitt ursprung ur denna eviga källa, som gjuter sin dagg öfver allt lif, och om äfven blott en ensam droppe, som ett litet blad har uppfångat, dock skimrande i den första morgonrodnaden".102 Mährchen är sålunda det skimrande skalet kring de ursprungligt mytiska föreställningarna. Af detta slag äro dock många bland Suomen kansan Satuja, der Kalevalas hjeltar uppträda, och berättelsen om verldens uppkomst i början af den episka folksången, jemte allt som står i sammanhang dermed, torde väl ingen kunna frånkänna den djupaste mytologiska halt. Det synes tydligt, ätt påståendet mot Collan utgår från ett antagande af den finska episka diktens identitet med Tyskarnes Sage, ehuru det just var detta som skulle bevisas. Collan torde derföre komma sanningen närmare då hän säger, att man i vår forndikt likalitet bör söka helt och hållet myt, som blott historisk sanning. "Myten ligger numera i bakgrunden och framskymtar endast då och då, och det episka har blifvit det hufvudsakligen framstående elementet".103 Ett sådant undanskymmande af de tidigare mytiska föreställningarna och gudarnes förvandling till menskliga individer återkommer Öfverhufvud i hvarje äldre folkdikt, som under olika bildningsstadier omgestaltas af den skapande folkfantasin. På samma sätt hafva Persernas mytiska föreställningar om en strid mellan det godas och det ondas rike i Schah-Name sammanblandats med striderna mellan tvenne fiendtliga folk. Den ursprungliga guden Jima har dervid öfvergått till en fullt mensklig hjelte Dschem. Att man äfven i utlandet utan någon tvekan anser den finska diktens hjeltar såsom gudar, visar sig ofta. Bland andra säger Julius Cæsar, Prof. i Marburg, derom:
De stora kostnader, hvilka Församlingen i sednare tider användt till Storkyrkans inredning och * förskönande, utan allt anspråk på bidrag af Statsmedel, bevisar åtminstone, att Församlingen ansett sig ega obestridelig rätt till sin egen Kyrka. Skulle Staten tro Betänkanden, jV:q 191. 129 tro sig Kafva någon bättre rätt, må saken genom ordentelig rättegång afgöras, och örn Kyrkan Församlingen fråndörnes, torde ersättning för nedlagda kostnader Församlingen tillerkännas, hvilken ersättning säkerligen skulle blifva en betydlig Fond förden nya Kyrkobyggnad, som Storkyrko-Församlingen då blifver nödsakad att uppföra; men intill dess Rättegången afgjord ar, förbehålles Församlingen fri disposition af sitt Tempel, och skälig ersättning af Staten vid de tillfällen, då Kyrkan upplåtes till begagnande till andra an Församlingens egna Gudsljensler.” Herr DomProsten Holmström; ”Emot Utskottets beslut reserverar jag mig och anser det vara ett Statens åliggande, alt hålla StorkyrkoFörsamlingen skadeslös för de omkostnader, som blifva en följd af Kyrkans begagnande vid Nationens stora högtidligheter. Om Statens tillgångar icke medgifva något större eller mindre årligt anslag för detta ändamål, så vöre det väl åtminstone en rättvis fordran, att R. St:r förklara sig villige och skyldige att betala hvad i och för det Allmännas skull den enskildta Församlingen hädanefter kan komma alt bekosta.” Varandes likaledes af Herr Lagman Noreus samt Herr Aspelin reservationer anmäldla emot Utskottets förestående Beslut, N:o 192. R. H. St:rs Förstärkta StatsUtskotts Memorial, rörande beräkningen af SlatsVerkets 3 B. 9 (3o Stats -Utskottets Inkomster, i vissa delar, intill dess den vid nästa Riksdag skeende Statsreglering bl ifver gällande. Till följd af erhållne Remisser från samtelige Respective RiksStånden, har Förstärkta StatsUtskottet, i den ordning GrundLagarne föreskrifva, till afgörande företagit de frågor i afseende på beräkningen af StatsVerkets inkomster, hvaruti resp.
Man har derföre ock täta exempel att dylika frågor under åratal få sakna behandling hos härads-rälterne, likasom ali denna behandling icke sker med den omsorg, som endast med fullt skäl kan väntas af den i frågorne beslutande. Stadgandet om en sådan föregången undersökning hos häradsrälterne i ekonomi-mål har ovedersägligen endast tillkommit af 2:ne skäl, det ena att då parter, hvilka böra i ekonomifrågor lemnäs tillfälle att sig yttra och sin rätt bevaka, må undvika inställelse för sådant ändamål i det ej sällan aflägsna läns-residenset, det andra landhms beqvämlighet i förening med den förutsättning att de trägne embetsgöromålen i residensstaden skulle förhindra honom, att i orten, der parlerne bo utreda frågorne och inhemta deras yttranden; ty det later ej tänka sig, att den embetsman, ål hvilken domsrätlen i en fråga blifvit uppdragen, icke skulle tillerkännas förmåga, att hålla de förberedande förhör som böra föregå ärendets bedömande. Då nu landslun, om han är sitt kall vuxen, måste äga en närmare bekantskap med länets ekonomiska förhållanden un häradshöfdingarne, hvilkas hela tid och uppmärksamhet tages i anspråk af lagskipningsbeslyr, samt stadgandene om undersökningar vid häradsrälterne i nämnde ekonomiska ärenden, af ofvan anförde skäl ofta utgöra hinder för dylika ärendens skyndsamma -behandling, ser jag mig föranlåten föreslå den ändring i de lagrum och författningar, hvarå ofvannämnde föreskrifter linnas intagne, att K. bef:de må äga, då hans öfrige embetsgöromål det tillåta, sjelf förrätta undersökning och höra parter i ekonomimål, nied vilkor att sammanträdet hålles uti något ställe inom den domvärjo, der parlerne bo. Jag anhåller vördsamt om remiss häraf till vederbör. Utsk. Begärdes på bordet. Hr Roos, Carl Ulrik, hade inlemnat 2 motioner, sålydande: 1- , Ej mindre enligt statslärans reglor, än den beskattandes pligt och skattdragandens skäliga fordran, bör jemnhet och rättvisa i beskattning iakttagas.
(Beviljadt vid 1823 års riksdag och utbetaldt under åren 1824 och 1825) » Carlstads stifts Domkapitel, å ett ursprungligt belopp af 8,000 K:dr, för utvidgande af läroverken inom nämnde stad, emot 3 procents årlig kapital-afbetalning och 3 procents ränta, sedan lånet, som utbetaldes i December 1841, under 5 år innelialts räntefritt. (Beviljadt vid 1840 och 1841 års riksdag.) » Strengnäs stifts Domkapitel, för utvidg ning och reparerande af skolhuset i Nyköping, emot återbetalning af 4:del årligen utaf lånets ursprungliga belopp samt 3 procents ränta för kapital-återstoden; hvilken betalningsskyldighet dock, enligt Rikets åren 1850 och 1851 församlade Ständers beslut, först vidtagit 10 år efter lånesummans, i Juli månad 1845 skedda, lyftning. (Beviljadt vid 1844 och 1845 års riksdag.) » Hernösands stads och Hernö landsför samling, för fullbordande af den nya stiftskyrkan i Hernösand, emot årlig åter Transport: - Vid Vid 1854 års slut. 1856 års slut. 00,000: 27,000: 24,000: 0,175: 30. 3. 5,572: 30. II. 3,000: 2,400: 90,175: 30. 3. 31,972: 30. 11. — 17 ~— Transport: betalning, efter 1850 års slut, af 5 procent utaf det ursprungliga lånebeloppet 40,000 R:dr. (Beviljadt vid 1844 och 1845 års riksdag och utbetaldt under sist berörde år.) till Christinehamns stads och Warnums landsförsamlingar, å 25,000 R:dr, för uppbyggande af ny kyrka i Christinehamn; emot 3 procents ränta och afbetalning af 2 procent årligen å det under åren 1849 och 1854 lyftade lånebeloppet.
Den tid som förflutit sedan realisationeu inträdt, torde visa hvar och en som vill efterforska förhållandet om Fullmäktige mer än en enda gång handlat i motsatt riglning. Icke heller dä var det efter min tanke behöfligt, hvadan jag, fastän företrädesvis ansedd för slrypare, var af skiljaktig mening mot den öfriga styrelsen. Jag ville nemi. ej handla efter godtfinnande ulan efter gifna föreskrifter. Jag yrkar alltså alt R. o. Ad. måtte afslå Ulsk:s förslag, vidblifvande det gamla stadgandet hvaraf man hittills befunnit sig väl. Frih. Raab: Sedan jag förra gången hade ordet, hafva tvenne talare yttrat sig för afslag å det af BankoUtsk. framställda förslag med tillstyrkan att Ståndet mätte besluta bibehållandet af paragrafens gamla lydelse. En af desse talare, Frih. Cederström, till hvilken jag försl ber att få vända mig, har förmenat att frå ga vore omen större sedel-emission, och tillökning i sedelstocken: — meningen är dock icke denna, hvarken hos reservanterne mot Ulslcs förslag eller hos mig, och jag torde sålunda icke behöfva säga något vidare till svar på hvad Frih.-o anfört. Herr Lefre'n har talat om att Bankens första pligt vore att uprätlhålla silfverulvexlingen och alt derefter, i andra rummet 104 Den 21 Maj. fästa upmärksamheten på landels och näringarnes fördelar.
Det andra förslaget går till följd deraf ut på, att staten må inrätta anstalter f ö r utbildande cxf vetenskapligt kthnniga lii, * arbnnor f ö r de högre Jlickskolorna. Hänvisning tiil märkligare tidningsartiklar: Afton bladet: N: o 267. De amerikanska folkskolorna. , Verdis requiem. Dygve. Människor p % auktion. Jenny Linds minne. TTndervisning i matlrrgning i våra folkskolor. Tv % statskalendrar 1787-1887.,. J. A. R-m. Carl Snoilskys nya diktsamling. J. A. R-rn. Svenska akademien. Idun Stockholm. Fredagen den 22 januari 1892. N:r 4 (214) Byra: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr, Prenumerationspris pr är: Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher kr. 8 I d u n m. pl. &gt; 6 Idun ensam » 4 (Aftonbladets 50 nya hus.) P r e n u m e r. jet har varit en tid, rik på sorg, som vi senast upplefvat. Den härjande farsot, som lik en giftig vind strukit fram öfver hela Europa, har kraft dyra offer. Hvarje ny dag har gifvit oss nya dödsbud och nya ämnen till smärta. Äfven i svenska led har manspillan varit stor, och särskildt ha Iduns läsarinnor haft anledning med oro dröja vid medsystrars sjukbäddar oeh i förtid redda grafvar. Lycklig den, hvilkens kära de svarta skuggorna icke nått! När ett ungt lif — mänskligt att döma rikt på löften, rikt på framtid — plötsligt skördas, då får saknaden ett eget vemod. Kring det namn, som i dag läses här ofvan, knöto sig vackra förväntningar, till dess med ens från den tyska hufvudstaden ingick budskap, att Alma Kjellberg i det nya årets första vecka för alltid lagt ned sin stråke. Dödsorsaken var följderna af en lunginflammation, som redan på eftervintern och våren 1888 kastade fröken Kjellberg på sjukbädden, och som — aldrig fullt häfd — i dessa kritiska tider bröt upp på nytt. fredag. Lösrrummerspris I 5 öre. Allm.
Artikeln Flintor, huggna, utom agat, äro nu åsatte 1 sk. införselstull för 100 stycken; men då detta förtullningssätt, om det skall riktigt handhafvas, lärer medföra långt större besvär, än förtullningen af den till värdet obetydliga artikeln skäligen bör förorsaka, torde, på sätt Herr Rosenblad ock föreslagit, Flintor få förtullas efter vigt och åsättas 1 sk. införselsafgift per skålpund. Under anförande, hurusom det syntes mindre lämpligt att, i enlighet med nu gällande taxa, hvilken för slagtade foglar bestämmer 6 sk. införselstull per slycke, stadga samma afgift för större och mindre foglar, till värdet sins emellan högst olika, och det icke heller vore fullt principenligt hvarken att, såsom gällande taxa vidare innehåller, hafva en rubrik för foglar och en annan för gäss, eller alt, på sätt Kongl. Maj:t och Bevillnings—Utskottet vid sisllidne riksdag föreslogo och Herr Murén, i enlighet dermed, nu yrkat, hänföra slagtade foglar lill artikeln kött, har Herr Rosenblad tillstyrkt, alt artikeln foglar, slagtade, hvartill gäss skulle i noten hänvisas, måtte indelas i 2 rubriker: råa, med 1 sk. 6 rst. och insyltade eller rökta, med 3 sk. införselstull per skålpund. Bevillnings-Ulskottets Betänkande, M 5. 23 Utskottet instämmer i detta Herr Rosenblads förslag och hemställer, att detsamma må varda godkändt. Tryckoch Pappersformar, hvilka nu äro åsatte införselstull af 10 procent å värdet, hafva under sednare åren i obetydlig mån utgjort föremål för import; i följd hvaraf och då de äro af ringa värde samt utgöra redskap för inhemska näringar, Utskottet, i enlighet med Herr Rosenblads alternativt gjorda förslag, tillstyrker, att tullfrihet för Tryckoch Pappersformar må medgifvas och denna artikel följaktligen öfverflytlas till förteckningen öfver tullfria varor.
Födelseår octi ort : Föregående lefnadstorhälla uden : A nkommen trän : A n m ii r k n i n ga r : 46 Maria Christina Ö — g 1833 i Gefle. straffad för resan stöld. Usta 28 Ok 1.1861 från landel. d. 10 Febr. 1862 i tjenst; berömmes. 47 Johanna 15—g 1839 i Kronobergs Ian. sedeslös. dj 28 Okt från Jönkö- ping. d 22 Maj alkänd till sin hemort; tjenar jin. 48 Anna Catharina A—dr 1841 i Stockholms Ian. barnamord. d. 11 Nov. IV. korrektionsinrättningen. d. 10 Dec. i tjenst; uppför sig väl. 49 Augusta S — t 1821 i Stock fiol in. straffad för resan stöld; tidshjon. 4:de llisd. 14 Nov. fr. Norrkö- pings korrektionsinrättning. den 12 Mars; förföll genom superi. 50 Gustafva N—m 1824 i Westmanland. d:o för 3:dje san d:o. reden 9 Dee. fr. korrektionsinrättningen. Finnes å fattigförsörjningen. 51 Mathilda? Lovisa I—n 1844 i Stock holms län. sedeslös. d. 11 Dec. från d:o. d. 17 Mars 1862 i tjenst; återgått på lastens väg. 52 Clara Christina E—n. 1834 i Westmanland. d:o. dien 4 Jan. 1862 från bordell. d. 17 Mars rymd ; ej förspord. 53 Maja Greta P —dr 1843 i Skaraborgs län d:o. den 5 Jan. från Skaraborgs län. d. 9
Ridderskap;»® och Adelns Ledamöter yrkat, det en serskild Discussion öfver Motiverne borde föregå pröfningen af Grundlagsändrings-förslagen, samt det vore ostridigt, att något beslut under loppet af en sådan Discussion , innan sjelfva Grundlagsändrings-förslagen blifvit af Ridderskapet och Adeln pröfvade , icke kunde af Ridderskapet och Adeln fattas , ansåg Herr Landt-Marskalken sig böra hemställa , om Ridderskapet och Adeln önskade, att sedan Discussion af en punkt Utaf Motiverne ägt rum, Herr Landt-Marskalken måtte, utan att framställa någon Proposition , endast korteligen recapitulera de anmärkningar, som tilläfventyrs kunde hafva blifvit framställde , och hvilka sedermera, nä'r Grundlagsändrings-förslagen förekommo , borde sluteligen pröfvas. Ropades J a. Herr Grefven och Landt-Marskalken yttrade derefter, att vid itsta Punkten tvenne anmärkningar blifvit framställde , åsyftande dels , att alla Förvaltnings-Cheferne eller Stats-Secreterarne måtte erhålla benämning af Stats-Ministrar, dels ock att Justitiae-Stats-Ministern samt Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne måtte undfå namn, den förre af Riks-Drotz och den .sednare af Riks-Canceller, Herr Manck af Rosenskjol l} Eherhard: J fall den nyss anförda Punkten ännu är före - 28 Den 1 December /. m. mål för Discussionen, vill jag blott upprepa min förut i Constitutions-Utskottet yttrade tanka , att jag icke finner något skäl, hvarföre Justitiae-Stars-Ministern och Stats-Ministern för Utrikes Ärende»ne skola halva högre rang, än Stats-Rådets öfrige Ledamöter. Detta är åtminstone icke förhållandet i något annat land. s:dra Punkten. Att ailä Förvaltnings-Cheferne köra 'vara Ledamöter af Stats-Rådet j med skyldighet att , när de icke äro hindrade, öfvervara hvarandras föredragningar. Vid denna Punkt framställdes icke någon anmärkning. 3:dje Punkten.
o Hr Akerman: Det är redan så mycket taladt i detta ämne, att jag endast begärt ordet för att, i anledn. af de mycket förespeglade vådorna af ett så beskaffadt öfverlemnande, få fästa uppmärksamheten derpå, att vådorna, i händelse af partisinne och partistrider, äro mycket större nu, än om det i fråga get antoges. Rikets grundlagar erkänna ju att två Stånd (hvilka de än äro) hafva samma makt och anseende, som de två andra. Nu önska tvä votering, men de andra båda icke. Hvad vilja då de två Stånden, som yrka votering? De vilja hafva frågan afgjord på det enda sätt, som är möjligt under vår nuvar:de sammansättning. Förblifver åter saken (såsom man här synes önska) vid hvad som nu är, så kan det ju hända, att, under tider af partisinne, två Stånd skulle, t. ex. i fråga om anslag lill arméen eller till embetsmännens aflöning, först säga nej, då de andra säga ja, och sedermera, då förslaget lill voterings-propos. inkommer, oaktadt grundlagen alldeles tydligt stadgar att i Ihy fall det skall voteras i förstärkt Ulsk., säga ali det är en ekonomisk fråga eller en lagfråga. Hvart vill man då komma? Jag anser så beskaffade vådor vara långt större och långt farligare, än den af all öfverlemna till Const.Utsk., om del skall voteras eller ej. Hvad slutligen beträffar Utskms maktfullkomlighet, så är det ganska naturligt att den skall uppstå deraf, att Stånden öfverlägga på fyra rum. Vi må vara huru stora fosterlandsvänner och huru förståndiga som heldsl, så kunna vi dock ej meddela oss direkte med de andra Stånden, och man har således ingen annan utväg, då man ej kommer öfverens. Jag fortfar således att yrka afslag ä de bär gjorda förslagen till gemensam tanka, och anhåller alt Utsk:s förslag må få hvila lill nästa riksdag. Hr von Hartmansdorff: Frih.
December månad för jernvägsbyggnadernas fortsättande afslutadt, öfverensstämmer med innehållet af de för detta lån utfärdade obligationer. § 8, angående det år 1865 upptagna temporära lån, grundar sig på det derom afslutade och i 1865 års revisionsberättelse intagna lånekontrakt. § 9, angående den vid 1859—1860 års riksdag beslutade upplåning mot inhemska fonderade statsobligationer, öfverensstämmer med § 6 i nu gällande reglemente. § 10, angående det, för utbetalning af krediti vet till försvarsverkets fullständigare ordnande, i December 1863 afslutade inhemska lån, grundar sig på de uti 1864 års revisionsberättelse om samma lån intagna uppgifter. § 11, angående Statsverkets skuld till Rikets Ständers Bank för 1808 och 1809 års krigskostnader; och § 12, angående det för neutralitetens upprätthållande år 1854 upptagna lån, StatsInskottets Memorial J\3 125. 3 äro, med ändring endast af antalet och sammanräknade beloppet af de återstående obligationerna, lika lydande med §§ 7 och 8 i nu gällande reglemente. § 13, angående det s. k. gamla lånet med fem procents ränta; § 14, angående de såsom grundfond för Allmänna Hypoteksbanken utfärdade obliga tioner; och § 15, angående Trollhätte slussverks lottsedlar, äro lika lydande med §§ 9, 10 och 11 i nu gällande reglemente. § 16, angående den s. k. årliga räntan till Hans Majit Konungen och Dess arfvingar efter Successions-ordningen, är lika lydande med 12 § i nu gällande reglemente, endast med den ändring att orden: »till Hans Majit Konungen eller Dess arfvingar» blifvit, i enlighet med ordalydelsen i den uti § åberopade förbindelsen, utbytta mot orden »till Hans Majit Konungen och Dess arfvingar.» § 17, angående Konung Carl XIIIis hemgiftskapital; § 18, angående Göta kanals reparationsfond; § 19, angående den för Södertelje kanals underhåll afsatta fond; § 20, angående fonden för Hjelmare kanals och slussverks underhållande; § 21, angående Strömsholms nya kanalbolags reparationsfond; § 22, angående de i Riksgälds-kontoret innestående medel, sorn influtit såsom lösen för de å kronoskattejorden vexande ekar; och § 23, angående räntan å Lappmarks ecklesiastikfond, äro lika lydande med §§ 13—19 i nu gällande reglemente.
Bet. VI: 598. Besk IX: 521. 5i6, 543. sé äfven Lär o-Ver k, Gäld, Rikets Utländska, liejviden deraf, S. U. Bet. IV: 1920, Besl. IX; 704. 708. 712, 720, 725, 727. Skrif, X; 643. — se äfven S k u 1 d e r, Gärdesgård, delning deraf vid stängsel, 'sojktä ngs elskv 1 d iglie t en. Gästgifvare, yrkade rättigheter för dem, Remiss II: 498. Göteborg, Lånbiträde för Staden, K, M. Prop. I: 332» Remiss § Mentor, II: 479. Remiss å Prop. II: 561,562. B, U. Bet, VI: 397. Jb. U. Förslag VI: 707. Skrif. X: 696. — och Bohus Län, K, M, Beflnde, dess åtgärd med Bevillningssainmandraget I8I3, Just. Omb. Beratt, II: a00 o. följ, och med Bevillningen för flera år* s, st, 203. o. följ, 324. o. följ. Bess Invånares lånrättighet i Banko-Diskonten, Remiss II; 433, B, U, Bet, VI: 93, Besl, IX; i2o. 127. 129, 139, H* Hafveri, när Skepp blifvit af våda läck eller stött pä grund, Just. Omb. Berätt. II: 343, Ilai m, mätning deraf, se Säd, — Ränte-, från Vestmanland, se Hö. Hamn, Landskrona Stads, Lån till dess uppmuddring, Remiss II; 42.6, S. U. Bet, IV: 25, Besl, IX: 25, 30. 31. — Malmö Stads, understöd för dess byggande, Remiss II: 478, S, U. Bet. Besl. IX: 91, Ioi.