Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under tiden har dock redan för två år tillbaka från trycket utkommit ett arbete, kalladt: »Stadgar rörande Rusthålls-inrättningen i Sverige, en handbok för rusthållare ocb ryttare m. fl», hvilket, i korthet behandlande samma ämne, som det föreslagna sammandraget skulle afhandla, finnes i bokhandeln att tillgå och hvars utgifvande blifvit från Statens sida understödt genom inlösen för allmänna medel af ett antal exemplar. Då således sammandrag af författningarne uti ifrågavarande ämne finnes genom enskild persons åtgärd utarbetadt och för allmänheten tillgängligt samt Kongl. Majit likaledes förordnat om utarbetande inom vederbörande embetsverk af ett dylikt sammandrag, hvars fullbordande och offentliggörande väl utan längre tidsutdrägt torde vara att emotse, hemställer Utskottet att någon Rikets Ständers åtgärd i anledning af nu förevarande del af motionen icke må vidtagas. Vid indelta infanteriet erlägges väl i allmänhet planpenningar, men genom Kongl. Brefvet den 28 Oktober 1817 är förklaradt, att då inom Skaraborgs, och Elfsborgs län med Dalsland och vid de inom dessa län roterade Skaraborgs, Westgöta-Dals och Elfborgs regementen, Knektekontrakten ej utstaka något vederlag för soldat - Allmänn Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 91. 15 torpet, emedan det hemman på hvars egor detta är anlagdt, vid roteringen mindre andel är påförd, kan någon ersättning åt stamrotarne vid dessa tre regementen ej ega rum. Det visar sig häraf att, vid indelningsverkets upprättande torpet understundom blifvit taget i betraktande, så att det hemman på hvars egor detsamma anlades fått desto mindre af öfriga med indelningsverket förenade besvär sig pålagt och då vid kavalleri-regementerne planpenningar icke brukat erläggas, vill häraf synas, som skulle äfven vid dessa torpet möjligen hafva ingått i fördelningen af skyldigheterne emellan särskilda delegare i samma rusthållsnummer. Men dessutom är bekant att till rusthåll i allmänhet utvaldes hela hemman samt att äldre författningar lade hinder i vägen för klyfning af rusthåll, i syfte att ej flere delegare skulle finnas i ett sådant.
Disciplinen är den kraft, genom hvilken tusentals menniskor med olika lynnen, böjelser och åsigter sammanhållas till ett helt och verka för ett gemensamt ändamål, samt genom hvilken de aila kunna ledas af denne ende, som kallas öfverbefälhafvare. Hvarifrån kommer denna krart, huru uppstår den? Genom den hos alla djupt rotade öfvertygelsen om nödvändigheten af en ovilkorlig och ögonblicklig^ fastän derföre icke tanklös lydnad hos hvar och en i sin grad mot dem, som stå öfver honom, såvida icke allt skall sönderfalla till ett förvirradt kaos. såvida icke neder - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW lil* 223 lag och undergång skola blifva det hela» öde, samt död eller fångenskap' den enskiltes lott. Men om, ä ena sidan, denna öfvertygelse uppstår hos individen lika mycket af omsorg för krigsändamålets uppnående, som af sjelfbevarelsedrift, så måste den, å andra sidan, äfven grunda sig på ett fullkomligt förtroende till förmans förmåga, att rätt kunna leda, samt pä aktning för hans öfverlägsna vetande och moraliska karakter, hvarigenom allenast den hängifvenhet kan alstras, sorn måste träda i stället för den egna öfvertygelsen i alla de fall, då man ej förstår eller rent af betviflar rigtigheten af gifna befallningar. Soldaten känner i fält ett naturligt behof att följa och lyda sitt befäl, emedan han inser, att derpå både framgången och hans egen välfärd i främsta rummet bero. Men saknar han det nödvändiga förtroendet för befälet, då skola inga våldsåtgärder i verlden förmå honom lyda, utan han följer af sjelfbevarelsedrift i mer eller mindre mån sin egen vilja. Disciplinen hvilar således ytterst på rent moralisk grund, på förtroende, aktining och tillgifvenhet. Der denna grund saknas, der finnes ingen verklig disciplin. Nu frågas: är det möjligt, att en sådan disciplin,kan skapas och bibehållas hos myndige män genom prygel, genom kroppsaga? Ar det möjligt, att soldaten kan hysa nämnda känslor för personer, hvilka när som helst kunna ådöma honom en skymflig och vanärandc bestraffning?
Tillgång på härtill användbara personer bör i allmänhet icke kunna saknas, då skickligheten i landtmäteriet numera är allmän bland krigsbefälet, hvars yngre medlemmar troligen icke ogerna skulle åtaga sig en sådan sysselsättning, och undervisningen i skogshushållningskonsten äfvenledes finnes utsträckt till ett större antal personer, af hvilka den på kort tid kan meddelas åt ännu flera. Någon annan uppmuntran till den nyttiga och vinstgifvande omsorgen än detta kostnadsfria biträde för anstaltens utförande, vore säkerligen för den omtänksamma jordägaren icke af nöden; och hvarje sådan skulle följaktligen opåmint finnas benägen att anlita detta biträde och derjemte lemna den arbetshandräckning, som vid markens afmätande och fördelningens utstakande erfordrades. Men då vinsten af företaget icke genast är att hämta; skall troligen för största delen af jordägare någon ytterligare uppmuntran blifva nödig, att öfvervinna liknöjdheten för en åtgärd, som hufvudsakligen kommer framtiden till godo och likväl kostar den nuvarande jordägaren något litet besvär. För de jordägare, som innehafva skog till afsalu, uppkommer ingen vinst deraf, att skoglösa hemman blifva med skog af egen tillgång försedda. Att uppmuntra de förra till en bättre hushållning och beredande af framtida ymnigare tillgång på trädvaror till föryttring, vill icke låta sig göra, med mindre man kan anvisa tillfälle till afsättning; och detta tillfälle måste likväl minskas i samma mån, som de närmast liggande skoglösa hemmanen blifva med egen skog försedda. Den här ifrågavarande anstalten skulle således icke för nuvarande skogsägare komma att medföra någon fördel, utan måste i stället leda derhän, att deras skogar, så vidt de öfverstiga eget husbehof, komme att förlora i värde. Följden häraf skulle också blifva, att dessa skogar alltmera förstördes och den mark, der de växa, blefve använd till odling, så vidt den vore dertill tjenlig. Det förstås likväl, att undantag härifrån komme att äga rum, på de ställen, der de skoglösa, nära skogsbygden belägna hemmanens ägor vore för sädesodling så tjenliga till hela sin vidd, att skogsplantering vid dessa hemman icke utan förlust kunde äga rum.
Afbetalning på Stats-Verkets Skuld till Banken Betalning till vederbörande, relroactift beräknad, för granskade och annullerade Smärre Credit-Sedlar Byggnads-Låne-Biträde lill Götha-Canal-Bolag i83o års anslag till Srömränsningar och lättade Valten-communicatåoners befrämjande Summa R:dr Banco R:är ak. rst. 3o,g33 25 5 9,000 193,675 25 11 1,432 I 2 2 1,21 5 10 6 3oo,ooo — 5o,ooo 586,256 2; — Stockholm 1 December. C. Sylvan■ (Bil. N:o io till 183Z Års Revisions-Berättelse om Riksgälds-Verket.] 831 Års Liqvidation öfver de till så kallade Extra Stats-Utgifter samt till Låne-Biträde åt Götha Canal-Bolag anslagne Medel. Banco. DEBET. R:dr sk. rst. Jnflutne, anslagne medel: Capital-afbetaluing och ränta å Lånet till Staden Ystad för CasernBygg‘‘ad |53. 23. 7. Bankens behållne räntevinst för år i83i, förskottsvis lefvererad den 3i December samma år 200,000. 200,1 53 23 7 Balance till år i83a, Kiksgälds-Contoirels förskotts Fordran 326,390 i 0 10 Summa Rrdr 526,543^34 5 CREDIT. Balance från år i83o. Riksgälds-Contoirets förskolls-Fordran 1831 Års Utgifter.
Jag tror således, att någon jémnk-> ning i Utskottens förslag vore nödig. 'Herr von Hauswolff: Den siste värde ta laren lärer icke hafva aitenderat till hvad det sista momentet stadgar, i afseende på Stockholm. Der star : och kommer, i afseende på *. Makeri-nåringen i Stockholm, att förhållas i ae.n go Augusti «, nii enlighet med de förordnanden, som i detta amne hittills varit eller hädanefter kunna blifva vidtagna. Således om erfarenheten skulle visa, att särskilta lindantag erfordras för Stockholm , hafva vederbörande öppet att sådant råtta, efter hvad af dem lämpeligast finnes. Herr von Hartmansdorff: Jag får anmär ka, att jag egentligen talat om tillgången på kött för hufvudstaden. 5:te Artikeln. Örn Mästares och Idkare?, skyldigheter | &amt fredande frän obehörigt inträng. Vid §§. i och 2 var icke något att erinra; §. 3* Herr Cederfchjöld, Pehr Gustaf: Den praescpriptionstid af en månad , som hår år föreskrifven, innom hvilken en oduglig vara skall klandras, anser jag vara för korrt, och tror det vara bäst att icke föreskrifva någon viss tid. Den borde åtminstone vara olika för olika varor. Uti Snickare-arbeten, såsom dörrar, meubler o. d. kan t. ex. felaktigheterne ej utrönas på en månad, dertill behöfves hela året. Årstidens skiften verka på deuij så att man ej sål; Ian ser dem , som erhållits under den ena årstiden, slå sig och Spricka under en annan: £)en 30 sin»usli e, m. Friherre Cederström: Då det år nödvån digt, att åga någon controll å handtverkare, att man må få dugligt arbete; så år det ock nödigt, att handtverkaren ej lemnäs i ovisshet, om klander kan åga rUm, eller icke. Således tror jag, att en termin bör vara utsatt, och derk så korrt, att den ej för handtverkaren kail blifva alltför betungande. Den af ett år finner jag ej vara låmpelig.
District fördela minimi-summan af fastighetsvärdet för hvarje Län, den svårighet, att hufvudsakliga ändamålet med Pröfnings-Comitéen, nemligen enhet i beskaltnings-principerne, skulle i betydlig mon förfelas genom en sådan förändring, hvilken dessutom ej synes vara af behofvet påkallad, då Landshöfdingarne, enligt i35 §., ega att bestämma stället för Comiteens sammanträde, samt Comiteens Ledamöter undfå ersättning för resekostnaden; och hvad angår Herr Santessons framställning, så, utom det olämpliga, som synes förekomma deruti, att ett. föregående års Pröfnings-Cömite skulle inom sig utse vissa Ledamöter för näslpåföljande eller flere års Pi öfnings-Comitcer, inskränktes derigenom den fria valrätt, som Beredningsoch Taxerings-Comiteerne hittills för hvarje år utöfvat, samt då den föreslagna förteckningen å hemmansvärden, i Utskottets tanka, skulle medföra betydliga både kostnader och besvär, utan motsvarande nytta, föranlåtes Utskottet, på alla dessa förenade skäl, vördsamt afstyrka bifall till Herrar Petrés och Santessons ifrågavarande motioner. Vid nedanstående §§. föreslår Utskottet följande förändringar: ,35 §. i83o års Förordning. Utskottets Förslag. - Pröfnings-Comiteen, som eger Pröfnings-Comiteen, som eger sammanträde Comileen un sammanträde Comiteen, och der Ordförande af främste Ledamovälje inom sig Ordförande_, på sätt ten bland Ridderskapet och Adeln. om Beredningsoch Taxerings Comité er stadgadt är. i5 Båeillnings-.Utsbotlets Betänkande N:o38. i37 §• Konungens Befallningshafvande Konungens Befallningshafvande att antingen förut hos Ko alt antingen förut hos Konungens Befallningshafvande, eller nungens Befallningshafvande eller se senast å den dag Comitéen sammannast klockan tolf å den dag Comi trSder — teen sammanträder, —•
Den framställning, som af den siste värde talaren blifvit gjord, måste, enligt min tanka, behandlas först; ty det skulle väl förefalla högst besynnerligt, om, sedan alla §§:na blifvit genomgångna och bifallna, R. o. Ad. härefter förklarade, att, till följe af ändring i den l:sta §:o, måste i de redan godkända §§:na vidtagas förändringar. Hr von Köchs yrkande afser ett höjande af maximum för jordafsöndring. En sådan åtgärd är dock, enligt min åsigt, föga lämplig. Genom stadgandet om rättighet att afsöndra en viss proportionerlig andel af ett hemmans jordrymd, har man afsett att bereda en förmån för den fattiga befolkning, som icke har råd att köpa större areal. Sådan afsöndring är nu i allmänhet endast tillåten för en tiondedel af hemmanet, och en förändring i denna proportion skulle ur kameralistisk synpunkt bereda högst betydliga svårigheter, enär beskattningen sker efter hemmantal. Då man nu i all lagstiftning bör gå varsamt tillväga och Utsk:ts förslag innebär en vidsträcktare frihet än hittills varit medgilven, anhåller jag att med den af Hr von Koch yrkade förändring måtte få anstå, tilldess förändrade kameralistiska förhållanden medgifva dess genomförande. Vi veta att förutom jordafsöndring gifves det äfven ett annat sätt att dela jord, nemi. hemmansklyfning. Vill jag då afsöndra hälften af hemmanet, kan jag företaga en klyfning, men att parcellera jorden, då skatterna utgöras icke af parcellens innehafvare till kronan omedelbart, utan till hemmansinnehafvaren, måste medföra så betydliga svårigheter, att jag icke kan annat än afstyrka ett sådant förslag, helst det torde kunna innebära fara för hemmanets förmåga att utgöra skatter och onera. Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att, som Hr von Koch i sitt sednare yttrande upplyst, att det yrkande, som han i afseende å den l:sta §:n ämnade framställa, jemväl hade inflytande på de öfriga §§, blefve det nödvändigt att först pröfva och afgöra hvad Hr von Koch i afseende å § 1 hade att föreslå. Hr von Koch:
Clefve godkändt eller kasseradt, samt att arbetet bedrifvits efter en olämplig plan, enär, oaktadt faktoriet egt betydliga behållningar af vissa slags gevärsdelar, fabrikationen icke hufvudsakligen inskränkts till förfärdigande af de felande delarne, o. s. v.,- utan måste orsaken till berörda missförhållande sökas uti den felaktiga grundsatsen, att staten sjelf uppträder såsom industri-idkare; och hade, af sådan anledning, revisorerne, som icke bestridde nyttan deraf, alt staten eger en större vapenverkstad, för att möjligen en gång i behofvets stund kunna med större frihet begagnas, men deremot ansåge statens befattning med fabrikationen under vanliga förhållanden olämplig, — helst ett industriell Expeditions-Utskollets Förslag till und. Skri/velse, N-o tog. 181 foretag, endast under ledning af enskild omtanka och under inflytelse af enskildt intresse, kunde med största fördel bedrifvas, —såsom en utväg att förena nämnda serskilda afgifter föreslagit, att faktoriet med alla dess tillhörigheter måtte öfverlemnas till någon enskild på sådana vilkor och under sådana garantier, att det dermed afsedda ändamålet Liefve uppfyldt.
Vid 56:te punkten: (i frågan om Vikariers vid elementarläroverken rättighet till högre lönetur.) a) Af Herr A. W. Björck: »Utan fara för misstag, torde det kunna med sanning påstås, att aldrig någon tjenstemannaklass eller korporation här i landet på en gång åtnjutit så väsendtlig förbättring i sin ekonomiska ställning och i sina utsigter för den framtida bergningen, som den, hvilken tillskyndades lärarne vid rikets elementarläroverk, genom den vid 1856—1858 årens riksdag vidtagne reglering af aflöningen för dem. Med lika visshet kan ock sägas, att knappast någon förändring varit åtföljd af så många klagomål, remoristrationer, reklamationer och anspråk. Redan vid förra riksdagen framträdde sådana till icke obetydlig mängd; och ehuru följden att lemna dem gehör syntes uppenbar nog, funno Rikets Ständer likväl för godt. att gifva åt så kallade duplikanter och extra lärare en rätt, hvarpå de icke egde ringaste anspråk i den vidtagna regleringen. Denna åtgärd visar nu sina beklagliga följder i fordringar på Statsverket, hvarföre grund sökes icke i sjelfva regleringen, ty der finnes icke ett sken dertill, utan just i det särskilda medgifvandet till förmån för duplikanterne. Så hafva ock åtskillige skollärare, hvilka i en föregående tid, innan de inträdt i ordinarie tjenst, innehaft förordnande att såsom vikarier bestrida läraretjenster, för hvilka löner redan då varit anslagne, framställt anspråk att blifva betraktade, såsom om de, i egenskap af vikarier, innehaft ordinarie tjenst, och att alltså få tillgodonjuta samma rätt, som blifvit duplikanterne tillerkänd. Dessa grundade dock sitt anspråk just derpå, att Staten i verkligheten behöft dem såsom nya tjenstemän, ehuru tillsättandet af de erforderliga nya tjensterna blifvit fördröjdt, och att de sålunda skött tjenst, som icke ålegat någon annan. Alldeles motsatt är förhållandet med vikarierne, hvilka förestått tjenster, som ålegat utnämnde, ordinarie lärare och för hvilka full lön ändock utgått.
Maj:t tagit detta ärende under nådigt öfvervägande, har Kongl. Maj:t, med hemtadt stöd af Rikets sednast församlade Ständers ofvan omförmälde medgifvande, att de till minister-statens embetsoch tjenstemän utgående traktamenten och aflöningar endast, i den mån svenska slats-verket dertill lemnar bidrag, böra eller kunna blifva föremål för bevillning, samt enär hvartdera af de förenade konunga-rikenas andel i beskickningarnes aflöning icke kan annorlunda bestämmas, än efter det förhållande, som eger rum emellan det ena och andra rikets bidrag till minister-staten på det hela, i nåder förordnat, alt uti alla å minister-staten anvisade aflöningar, traktamenten, pensioner m. m. norrska medel skola anses för hvarje år hafva ingått och ingå till den andel, som Norriges hela bidrag till minister-staten för samma år utgör, i förhållande till Sveriges hela bidrag till nämnda stat, hvarjemte Kongl. Maj t meddelat vederbörande embetsmyndigheter de föreskrifter, som ansetts erforderliga till beredande af rättelse för framtiden utaf det hittills följda, emot nyssnämnde grunder stridande, debiteiingssätt, i afseende på bevillningen å merbemälde embetsoch tjenstemäns aflöning. Hvad åter angår frågan om restitution af den bevillning, som, utöfver förhållandet af Sveriges andel i den samfälda anslagssumman för minister-staten, redan blifvit för dithörande aflöningar erlagd och i afseende hvarå en i möjligaste måtto fullständig utredning numera blifvit genom utrikes Departementet tillvägabragt, har Kong!. Majit Kongl. Maj:Is Nåd. Proposition, N:o 30. 23 väl ansett, under de förhållanden, som i förevarande fall ega rum, ej mindre rättvisan emot enskilde, än ock statens värdighet kräfva, att verkan af den förklaring utaf gällande föreskrifter om förevarande beskattning, som genom ärendets behandling hos Rikets sednast församlade Ständer blifvit åstadkommen, jemväl varder till den föregående tiden utsträckt; men då s
I)en 3 December f. m. Jag får derföre väcka följande Motion; Att hädanefter hvarje t i 1J trä da re af Embete, hvarvid caution för någon viss summa är fästad, må förpligtas att uti lliksg-.sKont. insätta fulla värdet af den anbefallde cautionen hvaraf han under tjenstetiden må upbära 4 proc. och så snart han redogjort för sin förvaltning och denna blifvit af behörig Autoritet godkänd, han då berättigas, eller hans rättsinnehafvare, att lyfta den sålunda disponerade summan. Jag tillåter mig tillägga, att vid den förestående nya Löneregleringan, det beror af Konung och Ständer att uti lönens förhöjning beräkna värdet af räntan å det deponerade cautions-beloppet, så att Riksg:sKont. icke må besväras af nämnde ränteutbetalning. Då hvarje tillträdare till ett dylikt embete, är pligtig deponera lika cautionssumma, bildar denna inbetalning i Stats-kassans händer, ett räntefritt kapital, som aldrig åter utgår. Hvad åter angår arrenden af Staten tillhörig egendom, anser jag vara bäst att låta arrendator alltid prenumerationsvis vid årets början erlägga arrendet, hos den som vederbör, hvarmedelst all cautionering är öfverflödig. Det chargerar visserligen arrendator med värdet af 4 å 5 proc:s ränta för arrende-beloppet, men tryggar Staten, eller innehafvare af Statens rätt, från all förlust. Härvid skyndar jag mig att bemöta de inkast hvilka troligen skola göras, och främst rörande hvad man kallar husröte-brister, hvilket endast rörer arrenden af Kronans jord.
Då svor Mose på den samma dagen, och sade: Det landet, som du på trädt hafver med din fot, skall vara din och dina barnas arfvedel till evig tid; derföre, att du Herran min Gud troliga efterföljt hafver. Och nu, si, Herren hafver låtit mig lefva, såsom han sagt hade; det är nu fem och fyratio år, sedan Herren detta sade till Mose, då Israel vandrade i öknene; och si, jag är nu på denna dag fem och åttatio åra gammal; Och är ännu i dag så stark, som jag var på den dagen, då Mose sände mig ut; såsom min magt var på den tiden, så är hon ännu, till att strida och till att gå ut och in. Så gif mig nu detta berget, om hvilket Herren sade på den dagen; ty du hörde det på den tiden, att de Enakim bo deruppå, och äro store och faste städer, om Herren ville vara med mig, att jag kunde fördrifva dem, såsom Herren sagt hafver. Då välsignade Josua honom, och gaf så Caleb, Jephunne son, Hebron till arfvedel. Deraf vardt Hebron Calebs, Jephunne sons, den Kenisitens arfvedel, allt intill denna dag; derföre, att han hade troliga efterföljt Herran Israels Gud. Men Hebron kallades i förtiden KiriathArba, den en stor man var ibland de Enakim. Och landet hade återvändt örliga. Juda barnas slägtes lott, efter deras ätter, var in emot Edoms landsändar, vid den öknen Zin, som söderut stöter inpå söderlanden; Så att deras södergränsor voro ifrån ändanom af salthafvet, det är, ifrå den tungone som drager söderåt; Och går dädan uppåt Akrabbim, och går igenom Zin, och går uppåt ifrå sunnan intill KadesBarnea; och går igenom Hezron, och går uppåt Adar, och böjer sig omkring Karkaa; Och går igenom Azmon, och kommer ut vid Egypti bäck, så att änden af den gränson varder hafvet. Detta äro nu edra gränsor söderut. Men östergränsen är salthafvet intill Jordans ända.
Instämmande med Ridderskapet och Adeln ur? rcmitz till Stats - Illffottei af frägan om fyllande af Kron-PrinsenS Stat till ,oo,r>Qo R:dr; Bifall till Oeconomiä-bltskotkets betänkande om beklädnaden för Extra NotermaSmans^apel, jemte anmodan till Srats-Utskotter atr inkomma medförslag till ersättning för de af Rotehällarue försträkta Capotter; Instämmande uti enahanda beflnt med Bonde-Ständer i afseende pä Lag-UtstkorretS betänkande rörande gure särfkilte omständigheter uri Iustitiä Ombudsmannens Riksdags berättelse; Instämmande i Rrddcrslkapet och Adelnö beflut om expedierande af den anragne instructionen för Rcvisorcrne öfwer Slätö- Bancooch RiksgäldsWerken; Remisier till Statö-Utffotket af KonnngenS nådiga propositioner angående Ollestads sä kallade Kcono-Säkeri, samt angäende erforderliga medel för en ny wägs anläggande emellan Wermland och §Z 6 Den z Junit. och Jemtland; till BancoUUskottet, af Konungens Pcoposilio» om den as Jern-Contoireks Fullmägtige g,orda underdgniga anhållan om »agot kraftigt understöd kill Bergtycrkcns nprätlhällande; samt liil Lag Ulskotlel af ell memorial as Biskop kaxe, angående beswärS aNwisningar till Kongl. Hofr Rattet ne öfwer Dom CapitsenS Dommar t brytte mål; Remisier kill Allmänna Beswärsoch Oecono? mia Utskottet af Konungens Okgdiga Proposition om en allmän Pasieyvlanee inrättning för indelke Zufanleri Regemcnterues underhållande tvid Möten och Marcher; till ^Acns-tftsKyltek ktt memorial af Profesor koizsell, om tillökning uti hen Carlbergs Kngo-Academi anslagne Skar, samt Nlwidgande af berörde inrättning; till Lag Utskottet af eli memorial af Doctor skenström rörande slänge sel skyldigheten.