Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk.-s åtgärd torde derföre böra inskränkas dertill, att föreslå en und. anhållan hos K. M., om utarbetning af ett förslag. Några allmänna grunder, hvaribland förnämligast den, alt egande rätten hålles i helgd, torde endast böra dervid upgifvas. Om saken sålunda i möjligaste målto förenklas, så kan frågan behandlas lika väl i Ekon.-, som SlatsUtsk. Lika med en annan talare, jag tror det var Frih. Raab, anser jag det vara lämpligare, att öfverlemna frågan till Den 4 Januari. 37 Ekon.Ulsk., hvilket icke är så öfverliopadt med årender som SlatsUtsk. och i allmänhet befattar sig med önskningsmål. Frih. Pal mst jerna, Nils Fredr.: I hufvudsaken instämmande med Gr. Björnstjerna får jag hembära Gr. Liljencrantz min tacksamhet för det han väckt ifrågavar. motion. Jag tror, att han fästat Ståndets, vederbör. Utsk:s och måhända äfven Regeringens upmärksamhet på ett af de vigtigare ämnen, som för det närvar, konna blifva föremål för en Svensk statsmans omtanka. Om än den tidpunkt, som Gr. Björnstjerna och andre talare påpekat, skulle genom försynens nåd, vara från oss aflägsen, följer dock ingalunda häraf, att den icke kan inträffa. Emedlertid får jag förklara, alt jag anser vår nuvar. grundbeskattning så invecklad och med så många olägenheter förbunden, att hvarje steg till dess förenkling, bland hvilka detta förslag äfven är ett, mäste vara kärkommet, och om än förslaget icke skulle vara så fullständigt som man kunnat önska, så är det ändå något, att detsamma blifvit väckt och gifvit anledn. lill diskussion, hvarigenom ämnet belyses och eli resultat småningom kan beredas. Svårigheter äro icke omöjligheter, och af de svårigheter man ansett förknippade med detta förslag, har Gr. Liljencrantz, åtminstone enl. min åsigt visat, att en del äro icke för handen eller lätt undanröjda.
Afdragas samtliga anmärkta poster, utgörande tillsammans 6,075 Ridr, från det af styrelsen äskade årsanslag 32,675 Ridr, återstå 26,600 Ridr, hvilka Rikets Ständer anse vara behöfliga, derest institutet fortfarande skall kunna uppfylla dermed afsedda ändamålet; vid sådant förhållande, och enär af sistberörda belopp redan 18,000 Ridr äro å ordinarie stat uppförda, hafva Rikets Ständer funnit skäligt på det sätt bifalla den nådiga framställningen, att nuvarande anslaget förhöjes med 8,600 Ridr. 20:o. Afven uti det till Ultuna Landtbruhs-institut utgående årsanslag, 12,000 Ridr, har Eders Kongl. Majit äskat förhöjning med 6,000 Ridr. Bill. till R. St. Skrifvelse, N:o 76. Då, enligt hvad af Statsråds-protokollet inhemtas, det hittills varande årsanslaget till nämnda institut visat sig vara otillräckligt, så att under de sednare fem åren en brist, i medeltal uppgående till 12,249 Ridr 25 öre, för år uppstått, hafva Rikets Ständer väl ansett oundgängligt att årsanslaget äfven för detta institut något höjes; dock som de icke obetydliga kostnader, hvilka nedlagts å förbättrande af jordbruket vid den åt institutet utan arrende upplåtna Ultuna kungsladugård, numera böra genom ökad afkastning åtminstone till någon del återgäldas, och den stigande afkastningen bör förbättra institutets ekonomiska ställning, hafva Rikets Ständer funnit sig sakna giltig anledning i vidsträcktare mån bifalla den nådiga framställningen i förevarande hänseepde, än att uti det till Ultuna landtbruks-institut nu utgående årsanslag, 12,000 Ridr, beviljas en förhöjning af 4,000 R:dr. 21:o.
Då Utskottet ansett krono-ombud vid Taxerings-kommittéer i städerne vara lika behöfiiga som på landet, men några serskilda tjenstemän med sådant åliggande för städerna icke finnas, har Utskottet ansett föreskrift härom böra i denna § intagas. 8 105. Med afseende derå, atti ingenstädes finnes föreskrifvet, af hvem de i denna § omförmälde upplysningar för bedömandet af de skattskyldiges inkomster bör anskaffas, har Hr Rinman föreslagit, det stadgas måtte, att Handels-kollegium i Stockholm och Magistraterne i de öfriga städerna skulle vara skyldige att, innan den i 97 8 föreskrifna an mälan gjordes, bestyra om anskaffandet af sådana upplysningar; men då Utskottet, på sätt nyss är nämndt, föreslagit, att krono-ombud må förordnas äfven vid Taxerings-kommit - 28 Beviltnings-Utskottets Betänkande, N'o 4. téer i städerne och dessa personer icke lära underlåta att bidraga till anskaffandet af de erforderlige upplysningarne i omförmälde hänseende, anser Utskottet någon vidare föreskrift i anledning af Hr Rinmans motion icke erfordras. § 112. Då de ordalag, hvarigenom Pröfnings-kommittéernes verksamhet enligt denna § bestämmes, skola inom vissa orter gifvit anledning till den oriktiga föreställning, dels att Pröfnings-kommitté skulle vara betagen rättigheten att, der besvär ej blifvit anförde, ingå i undersökning och bestämmande af Taxerings-kommittéernes åtgärder i;vidsträcktare mån, än så vidt de afsåge uppskattning af fastigheter å landet, dels ock att denna uppskattning icke behöfde ovillkorligen bestämmas efter fastigheternas verkliga värden, endast den i minimi-tariffen för hvarje län stadgade summa icke understeges, har Utskottet, som funnit det i 1835 års och äldre Bevillnings-förordningar, ifrågavarande § motsvarande stadgande innefatta mera bestämda och riktiga föreskrifter i dessa hänseenden, ansett sig böra, i öfverensstämmelse dermed, föreslå den förändrade lydelse af ifrågavarande §, sorn förslaget utvisar. § 119.
Jag är hufvudsakligen af samma tanka, som den nu upplästa reservation innehåller. Jag kan visserligen icke biträda deras mening, som uttalat en sträng förkastelsedom öfver privatbankerna, utan niedgifver gerna och tror billigheten fordra, att den rättvisan göres deni, all de hafva punktligt uppfyllt sina åtagna förbindelser, att deras lånerörelse har varit väl reglerad, bättre i mänga fall än Riksbankens och i allmänhet för industrien oell uäringarne välgörande. Men en bankrörelse kail det oaktadt, till sjelfva siu princip, vara felaktig oell innebära vådor, sorn förr eller sednare komma alt gifva sig tillkänna, och då jag tror, alt della förhållande inträffar med närvarande system för privatbanker, anser jag för min del äfven, alt det vore för det allmänna nyttigast, 0111 privatbaukerne, när deras octroj har tiliämlagäll, komme alt upphöra alt utgifva egna sedlar, men att de i stället erhålla crediliver ifrån R. Sl:s Hank, mot sä låg ränta, att det för dem kunde blifva någon uträkning vid att bedrifva utlåning med Riksbankens sedlar. De olägenheter, sorn privatbaukerne medföra under den form, de nu äga, äro så stora, att jag icke tror, att dessa banker böra eller kunna fä längre på samma sätt fortfara. Denna mängd af olika sedlar oell olika valeurer, sorn nu ulgifvas, äro redan ett stort ondt, men som dock kan afhjelpas; deremot tror jag den olägenhet svårligen kunna afhjelpas, åtminstone icke utan att blottställa sig för andra vådor, att man, om äfven indirecte, dock i verkligheten tvingas alt emottaga ett betalningsmedel, sorn icke är lagligt oell med hvilket innehafvare!! sedermera icke kan verkställa alla betalningar, sorn kunna åligga honom. Sjelfva systemet liar äfven det felet att icke tåla en laglig och fullständig tillämpning, ty man lärer icke våga stifta en lag, der rättighet medgifves åt alla, som det åslunda, att formera privatbanker. Denna rättighet måste således blifva ett privilegium eller ett monopolium för några fä.
Kom Ni, sådan Ni är, Homo sapiens Axel Lundegård, Bimana, Mammalia, rätt och slätt; menniskan icke förf. Och icke lura mig fraser om ”lifsinnehåll”, ”mulighedsværdier” och slikt – ”Mundus vult decipi, ergo decipiatur”. Augurerna må le välförståndets löje, när de råkas. Och jag låter ej en kollega stryka mig om munnen med den officiösa sirapen. Detta hafver jag talat och skrifvit. Björkkulla. med utm. högaktning Eder förbundne Johan Nordling. Hörby d. 10 Juli 1885. H. Herr Johan Nordling. (Homo sapiens (?) Bimana Mammalia) Oaktadt jag halfvägs står på resande fot, kan jag dock icke neka mig nöjet att besvara er senaste epistel, som beredt mig och vännen Ernst Ahlgren en del riktigt goda skratt, för hvilka jag, å hans och egna vägnar härmed uttalar ett hjertligt tack! Ert skriftställarskap har – som jag hade äran säga er i mitt sista bref – aldrig förut skänkt mig hvarken nöje eller någon annan andlig behållning. Då nu så är fallet, är mitt tack desto varmare i den mån som den andliga behållningen af ert senaste bref är stor och rik. Jag har misskänt er – förlåt mig det. Jag trodde er vara ur stånd att lära mig något – ni har på ett eklatant sätt öfvertygat mig om motsatsen. Och då brefvet i öfrigt öfverflödar af klokskap och roligheter, förlåter man så gerna att tonen är en smula docerande. Föröfrigt är det genomandadt af en blygsamhet, som är synnerligen hedrande och som jag skulle lagt märke till och uppskattat äfven om ni aldrig kallat er ”blygsamme undertecknad”. Ni medgifver att ni är grön; det är, som sagdt, särdeles blygsamt. Men att ni ”tackar gud” derför är ännu mer – det är i sanning rörande. Det är bevis på en så kolossal kristlig blygsamhet, att både er pappa och er mamma säkert hålla er räkning derför – liksom ock jag gör det.
Kolkonsumtionen är ungefär 45000 läster. Karlskoga bergslag äger skog till eget behof. Kolkonsumtionen utgör vid pass 30000 läster. Hjulsjö och Nya Kopparbergs bergslager äga skogstillgångar för husbehof, samt använda på bergsbruket omkring 50000 läster kol. Kolpris 5£ 5 1\ R:dr. Mindre partier bräder och plankor säljas från Nya Kopparberget till Lindes bergslag, äfvensom kol, hvaremot sistnämde artikel till motsvarande qvantitet erhålles från Kopparbergs län. 45 Ramsbergs bergslag konsumerar egen skogstiligång, hvaraf vid bruksrörelsen användes 35000 läster kol. Kolpris 8 R:dr. Lindes bergslag köper något byggnadsvirke samt kol för bergverksrörelsen från Näsby, Ervalla, Fellingsbro och Westra Skedvi socknar. Till metalltillverkningen åtgå omkring 25000 läster. Dessutom begagna kopparoch silfverhyttorne inom orten 6 5 10000 tunnor cokes. Fellingsbro och Glanshammars härader aflåta ved och byggnadsvirke till städerna, äfven plankor till skeppning öfver Stockholm samt kol till bergslagen, och konsumera för egen bruksrörelse omkring 30000 läster kol. Kolpris o| R:dr. Örebro härad äger i allmänhet skog för eget behof, ehuru den mellersta delen och staden behöfva köpa både bränsle och byggnadsvirke, deraf likväl omkring 3 hämtas utom häradet. R:dr och timmer 36 R:dr pr tolft. Lekebergs bergslag och Edsbergs härad konsumera till jernverken omkring 30000 läster kol och äga utöfver husbehof betydliga timmerskogar i vestra trakterna omkring sjöarne Teen, Toften, Björken, Ölen och Letelfven, hvaraf blott en obetydlig del kan under nuvarande transportförhållanden med fördel realiseras såsom plankor och bräder. Edsbergs härads sädesbygd erhåller bristande skogsförnödenheter från allmänningarne. Kolpris 4a8 R:dr. Grimstens och Sundbo härader äga på gränsen mot Westergötland timmertillgångar öfver behofvet, för öfrigt skog fullt motsvarande konsumtionen.
Då jag af flere Riks-Ståndens medlemmar bort uttalas den önskan, att föredragningen af detta Betänk, måtte något anstå, på det de måtte lå tillfälle att närmare öfverväga ärendet, hemställer jag om l!r Gris o. Landt inis propus. derå, att detta Betänk, måtte uppföras först å föredragningslistan i det plenum, som inträffar efter nästa Thorsdag. Till detta förslag lcmnad^ R. o. Ad., uppå framställd propos. , sitt bifall. Viri föredragning af sammansatta Rankooch Lag-Utsk:ts den 5 dennes bordlagde Betänk, N:o 2, med förslag till lag om en - 212 Den 7 September. skilda banker utan rätt alt utgifva egna banksedlar, begärdes detta Betänk, af flere ledamöter ånyo på bordet, hvarjemte anmälte sig och yttrade Gr. Sparre: På förut anförda skäl, anhåller jag att jemväl föredragningen af detta Betänk, måtte uppskjutas lill det plenum, som inträffar eller nästa Thorsdag, då det torde böra uppföras under N:o 2 å föredragningslistan. Propos. på bifall till detta förslag framställdes och besvarades med ja. Föredrogs sammansatta Bankooch Lac-Utsk:ts den 5 dennes bordlagde Betänk N:o 3, i aid. af väckta motioner ang:de förändring af lagens stadgande om ränta. Flere ledamöter begärde delta Betänk, ånyo på bordet; och yttrade Gr. Sparre: Under åberopande af förut anförda skäl, anhåller jag att detta Betänk, måtte uppföras under N:o 3 å föredragningslistan i det plenum, som inträllär efter nästa Tnorsdag. Jemväl till detta förslag lemnade R. o. Ad. sitt bifall. Föredrogs och bifölls Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 5 dennes bordlagde Betänk. N:o 19, i ani. af väckta motioner om förändring af föreskrifterna angille uppläsande från predikstolarne af K. Förordningar, Kungörelser m. m. Fiirpdrogos och Indes till handlingarne Sammans.
Vi tro att det skulle vara att fordra, mer än billigt är, en den mest böjliga uppmärksamhet, och att deraf skulle härflyta en olägenhet, lika stor som om man ville gifva åt rättvisan två slags mått och mål, och att det skulle förstöra all den lagskipningens enhet, som man velat åstadkomma. — Seklers erfarenhet har bekräftat nyttan af specialdomstolar för handelsärenden. De hafva motstått hvarje anfall af privatintressen, de hafva bibehållit sig midt i revolutionernas hvirfvel.” Lägger man härtill att sådana domstolar alltmer börjat införas i de Europeiska länderna, och att åtminstone en, för att icke säga tva, svenska Kommittéer redan förordat införande deraf jemväl hos oss, så torde, äfven om på åtskilliga or - Lag-Utskottets Betänkande N:o 68. 11 ter inom riket hinder skulle möta för inrättande af handelsdomstolar, och handelstvisterna på dessa ställen således fortfarande komma att handläggas af de allmänna domstolarna, på sätt ä dylika orter i utlandet sker, Utskottet likväl ega tillräckligt stöd för sin åsigt att denna fråga är förtjent af lagstiftarens synnerliga uppmärksamhet; och torde föröfrigt icke bestridas, att densamma eger nära samband med exekutionslagarne eller, rättare, sjelf ingår deruti. I enlighet med hvad ofvan blifvit anfördt, får Utskottet alitsa vördsamt föreslå, . det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit, i underdånig skrifvelse, anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta utarbeta och, der så ske kan, för Rikets näst sammanträdande Ständer framlägga förslag till ny Utsökning slag. Stockholm den 12 Oktober 1860. STOCKHOLM, tryckt hos A. L. NORMAN, 1860. Lag-Utskottets Betänkande N:o 69. \ M:o ©9. Ank. till F.xp.-Utsk. den 16 Okl. 1860, kl. 2 e. ra. Betänkande, i anledning af väckta motioner om föreskrifter, rörande ränteheräkning för omyndigs medel. I detta syfte äro förslag väckta inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtige Josef Smedberg från Elfsborgs län och A. W.
En betydlig folkmassa var redan samlad framför detta, och tonerna af en psalm, uppstämd af tusentals röster, ljödo högtidligt de kommande till mötes. Från den punkt, på hvilken Adolf nu befann sig, kunde man öfverskåda hela dalen och de vägar, som från olika håll förde till densamma. Alla voro betäckta af åkdon, ryttare och vandrare. På en af dem sågs en afdelning soldater marchera mot den gemensamma föreningspunkten; ögat igenkände dem på den rörliga lysande linien af deras i solskenet blixtrande gevär. Med den psalm, som nu tonade från dalen, afslöts den gudstjenst, hvarmed tinget enligt lag och sedvana blifvit öppnadt. Adolf kom för sent för att höra den af pastor Suenonius under bar himmel hållna predikningen, men de förskräckta ansigten och tårade ögon, som mötte honom, då han kommit närmare, vittnade, att den gjort sin åsyftade verkan. Folket sjöng ännu på den sista psalmversen, när Adolf slöt sig till hopen, som skockats i grannskapet af tingshuset. På en kulle bredvid detta och midt i kretsen af de församlade, stod pastor Suenonius och vid hans sida lagman Skytte omgifven af några herrar från grannskapet och hufvudstaden samt af nämndens ledamöter. Suenonius syntes försänkt i bön. Hans panna var lutad, hans händer sammanknäppta öfver bröstet. Lagman Johan hade blottat sitt hufvud, och vinden lekte med de grå lockarne på hans hjessa. Uttrycket i hans ansigte var strängt och högtidligt; han stod der bland folket såsom ett ombud för det blinda, jernhårda, oblidkeliga Ödet. Då hans ögon, hvilka stundom voro sänkta till jorden, stundom flögo öfver den omgifvande menniskomassan, upptäckte den nyss anlände ryttaren, mulnade hans panna, och hans blick fäste sig på Adolf så skarpt, som om den velat genomborra honom. Men Adolfs blick mötte ej fadrens; den sökte Ellen och hennes mor och upptäckte dem slutligen, vid foten af kullen, bland en hop andra anklagade qvinnor.
3. föreslå, på det att icke en till directeur utsedd person, eller en till ledamot i Directionen inkallad suppleant, som, i den stund han skall sin befattning tillträda, händelsevis häftar lill Låne-contoret för lån eller borgensförbindelser till betydligt belopp, eller hvars till tredje man utgifna reverser der blifvit hypothiserade, må, i anseende till svårigheten af dessas ögonblickliga inbetalande, utan afseende derå, om de äro till betalning förfallne eller icke, och dervid han åtminstone mäste göra förlust af den för återstående Låne-tiden erlagda förskotls-räntan, förhindras att i LAne-Contorels styrelse inträda. Punkten 2:o motsvaras af §. 82. Mom. 9 i 1841 års Banco-Reglemente, med nödig ansedd redactions-förändring. 1 stället för 88 §. 1 Mom. är, till följd af Rikets Ständers bifall till Utskottets framställning i Utlåtandet N:o 44, §. 25. mom. litt. e., införd den föreskrift, som innefattas i punkten 3:o. Punkten 4:o innehåller endast en erforderlig redactions-förändring uti 2:dra mom. af sistnämnde §. Punkten 5:o motsvarar 2:dra mom. af §. 96 med allenast någon redactions-lörändring.
För min del kan jag likväl icke inse annat, än att dylika bidrag borde användas uteslutande till afhjelpande af skolans omedelbara behof lör det närv:de. Genom det förslag, som Utsk:t framställt, och genom den förändring, Frih. Armfelt deri föreslagit, synes man likväl icke betrakta saken från denna synpunkt. Dessa medel skulle nemi. samlas synnerligen för afhjelpande af aflägsna framtida behof. Då detta ändamål afses, kan jag icke fatta att det vore rättvist eller billigt att pålägga lärjungarne denna ökade skatt. Det synes mig derföre vara skäl att till nästa riksdag vänta med den föreslagna förändringen, så att man kunde få tillfälle närmare utreda frågan. Jag anhåller derföre om afslag. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Det är en ganska vacker och god tanke att undervisningen i de allmänna läroverken borde vara fullkomligt kostnadsfri, och jag får bekänna att, såvida det nu vore fråga om att frångå denna grundsats, skulle jag mycket tveka att dertill lemna mitt bifall. Förhållandet är likväl för närv:de icke sådant, att man kan säga att undervisningen är kostnadsfri. Sedan 1856 hafva våra skolor blifvit mera Den 24 Augntti. 113 mera besökta än de varit före denna tid; staten har lemnat stora anslag till flera lärareplatser och nya skolhus. Förr hörde till undantagen, om en förmögen mans barn besökte de allmänna skolorna, men detta förhållande har nu blifvit alldeles förändradt. Den enskilta undervisningen, som då mycket begagnades, har redan mycket kommit ur bruket och lär, sedan studentexamen vid universiteten numera blifvit upphäfd, säkert komma att ganska snart h. o. h. upphöra, emedan det blir för hvarje yngling nära nog en nödvändighet att söka sig in i något läroverk. När så är förhållandet, synes mig det förslag, som af K. M. blifvit gjordt och hvilket Utsk:t tillstyrkt, vara oändamålsenligt. Det är ju allt skäl att äfven de personer, som sutta sina barn i undervisningsverken, äfven något litet bidraga till dessa läroverk; och jag kan derför icke se annat, än att det vore skäl att bifalla den föreslagna förhöjningen i terminsafgiften.
Härigenom öppnades ett tillfälle äfven för sjelfva Lotsarne, att komma i åtnjutande af någon förbättring i deras nästan öfverallt alldeles otillräckliga ordinarie inkomster, ett förhållande, som under den tid anslaget från Tullverket till Lotsverket i en Summa och såsom Lönetillökning utgeck, icke ägde rum, tv de gemene Lotsarne erhöllo deraf intet. Dessutom vanns genom denna reglering det ändamålet, att Tullverket icke vidkändes någon utgift i detta afseende, utan att en motsvarande nytta var detsamma förut vederfaren. Under detta årets lopp äro af anslaget till gratificationer endast omkring 3oo R:dr utgifne, eller, tillsammans med det årliga arfvodet som Lotsverkets Chef uppbär, 800 R:dr B:co. MilitaireCommenderingen i Råå kunde utan minskning i uppmärksamheten på kusten indragas, sedan kustbevakningen derstädes erhållit förstäkning, hvarefter denna Commenderings tillvaro på sin störsa höjd åstadkom en negatif nytta. Detta årets erfarenhet har dessutom bevisat dess obehöflighet. En directe betydlig förminskning i administrationskostnaderne vid Tullverket är således genom dessa anstalter, sedan flere år Den 3o December e. m. 435 år tillbaka vunnen, och behållningen af Tullinkomsterna är ökad sedan år 18145 denna förminskning har från och med detta år uppgått till icke mindre än 18,5^5 R:dr Banco* Den värde Motionairen yttrar, att han ej vet, huru GeneralTullDirecteurens lön kunnat blifva så betydlig, och han anmärker deremot, att denna lön är nära dubbelt så stor, som StatsRådens och Presidentcrnes. Då jag icke deltagit i uppgörandet och bestämmandet af denna anmärkte lön, är jag fullkomligen ojäfvig i bedömmandet öfver densamma. GeneralTullDirecteurens lön är 6000 R:dr B:co jemte Boställsrum; denna lön är således visserligen en bland de större på Stat uppförde GivilEmbetsmännens i Riket, och som Motionairen anmärkt icke långt ifrån dubbelt så stor, som ett StatsRåds.
ders betalande med (Asclii-S/dlar och 20 kroLsn» Hgio under de kwanne ar rerlissrionsri pästär, och funnit detta li^uiciskinnr-sätt ival wara sörknippadt med åtskilliga swärigheker, men för omständigheterna af RÄsHt-ttinn berörda krnkocollb-Utdrag bifallit och för sin del önskat, der de öfriga retprÄivg Ständen äswen skyndsamt matte behaga derom sig förena. v-pulsttonsn besivarades pa manligt satt och afrradde. Derefter förr for Herr von kolenstsin kil slut med sit yttrande. Herr lls^ksnstrolä, Lkristisn, upläste följande: At et öfwerdrifwet behof af Spannemäl ulisran ^ är en af de betydeligare orsakerna lil wär handels rmderwigt, hwilken ater wallat Loursens stegring och i sammanhang dermed axlats, samt at en nt< widgad Bränwins-tilwerkning i stor män åstadkommit detta öfwerdrifna SpannemLls-behof, lärer wara allmänt erkända sanningarHögloft. Hem« liga Utskottet har äswen ä samma grund fattat Letz tilstyrkande af inskränkning i demra maras tklwerkande; men marrne den föreslagna inftrankningen är tilräckelig ansvara ändamalet och befria ost frän förnyandet af den oroande tid, dä werkelig brist updref priset pä en tunna Räg, pä flera orter, i synnerhet inom Bergslagerna, til n R:dr och det ester en äring, hwilken, ehuru ej rik, likwäl ej gaf anledning til klagan öfwer mistwäxt och dä mänge saknade tilgäng pä lifvets första behof, bröd, under rikelig tilgäng af det tilgjorda behofwet, Bränwin. W inskränka Branwins - Bränningen ttl blott Husbehof, hafwcr warit Högloft.