Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Montgommery, Rob. Nils Germund: Jemte det jag instämmer uti hvad Hr Mannerskantz vltrat om fördelen af att enskilde få genom associationer släppa ut sina kapitaler i allmänna rörelser, tillstyrker jag bifall till BankoUtsk:s hemställan i denna punkt. Jag vill blott tillägga några ord, i afseende på hvad Riksbanken lärt af Privatbankerne och tvertom. I det sednare afseende! tror jag att Privatbankerne lärt ganska litet af Riksbanken, hvilken deremot hemtat mycket från de förra, t. ex. kreditiv-lånerörelsen, peli, om del nu under öfverläggning varande BankoUtskis betänk. antages, depositions-lånerörelsen, hvarjemte åtskilligt annat torde ännu återstå för densamma att inhemta såsom en hastigare expedition, m. m. Det torde äfven löna mödan att taga i betraktande, att ganska mycken kunskap om Bankväsendet, blifvit genom Privatbankerne inom landsorterne spridd, som icke blott genom böcker utan genom praktik måste inhemtas. Då jag icke kunnat finna, alt dessa Banker hafva åstadkommit någon skada, men väl mycken nytta, får jag således tillstyrka deras fortfarande. Jemte denna diskussion har upstått en annan, som jag icke kan finna, på hvad sätt den hörer bil. En värd talare tyckes hafva beslutat, alt så ofta som möjligt, såsom ett ”ceterum censeo”, uttala en förkastelsedom om jernvägarne. Han talade om dem, när Ståndet öfverlade om Bankovinsten, och vid flere andra tillfällen, har han kommit tillbaka till desamma. Afven i dag har han vid - Den 17 Juni f. m. 237 rört detta ämne och i höjden af sin förtjusning har han förklarat att Köping-Hult jernvägsholaget vore bankrutt. DeD värde ledamoten misstager sig, ty hvad han förklarar vara en verklighet är icke annat an en spådom, och såsom sådan må den gälla för hvad den kan. Afven jag vill då framställa en spådom, och det är, att del stundar en tid, då Sverige kommer att ega jernvägar i mycket större utsträckning än den nu itrågavar:de lilla Köping-Hult-jernvägen.
Gr:ne Mörner och Gyldenstolpe hafva sagt, att Utsk. icke haft skäl ali frångå sitt förra yttrande derföre alt ett Stånd har varit af skiljaktig mening med Ulsk., men härvid hafva dessa Hrr förglömt, att 2:ne Stånd icke gillat Utsk:s framställning och uti detta förhållande borde Utsk. hafva funnit ett tillräckligt skäl för alt genom en inbjudning att instämma uti R. o. Ad:s beslut söka sammanjemka meningarne och åstadkomma ett R. Sl:s beslut. Ulsk. iiar icke haft någon skälig anledn. att tro, att R. o. Ad. skulle öfvergifva ett efter mogen öfverläggning fatladt beslut, och för alt förekomma den omständigheten att 2:ne Stånd skulle stanna emot 2:ne, hade Utsk. bordt aflåta en inbjudning till de 2:ne Stånd, hvilka uti denna fråga tillika med R. o. Ad. hufvudsakligen bifallit Utsk:s första utlåt., alt uti detta serskildta fall sig med sistnämnde Stånd förena. Hvad åter sjelfva saken beträffar, så har man väl påstått, att många och stora svårigheter skulle möta ställandet af en sådan säkerhet som den ifrågavar:de, men jag har icke, åtminstone för min del, funnit dessa svårigheter förtjena något synnerligt afseende. Gr. Lagerbjelkes förslag åsyftar endast, att uti beslutet skall inlagas en föreskrift om bolagets åläggande att ställa borgen för banans afträdande till Staten uli fullgodt skick, men huru denna säkerhet skall vara beskaffad samt sättet och tiden för densammas ställande har han föreslagit böra till Regeringens bedömande öfverlemnas, samt blott exempelvis upgifvit några bestämmelser, hvilka han i sådant hänseende ansett kunna vara tjenliga. Helt och hållet instämmande uti denna åsigt, ber jag att få anföra ännu ett sätt, hvarpå Staten skulle kunna erhålla denna enl. min tanke nödiga säkerhet, och det vore att ingen utbetalning till bolaget af den garanterade summan skedde under de 3:ne eller flera sista åren, utan att dessa summor för bolagets räkning reserverades samt först, sedan sig visat att bolaget i allo upfyllt dess förbindelser, till detsamma utbetalades, men i annat fall togos i beräkning vid den slulliga liqviden emellan bolaget och Staten.
Läkter: i Dussin — 4 ~ 4 4o huggne eller täljde i Tolft — 2 6 i3 4 4o sågade Master, Bogspröt och Spiror: af 4° tums omkrets och deröfver, io fot från stori Tolft 5 2 20 andan .. af 20 till och med 4° tums omkrets, io fot från stori St. 2 2 4 8 ändan . , , . « i St. — 20 — 3o — i 32 Pumpträd: oborrade, se Master och Spiror. i St. 8 H 3 16 -— borrade I St. 16 — 4 — 3 Ribbor, längre eller kortare Anm. Vid export af Ribbor, bör behörigen styrkas, att de äro fyrkantiga och i Tolft. 18 1 9 Bil. till Expediti ons-Vtshotttts Förslug lill und. Skrifart** IV.» Z,v. | Tullvärde. Qvantitet för tullbci alt ning. Införseltull. Utförselt.ill. •> 0 16 Trädvaror: förfärdigade genom söndersågning af större timmer, i hvilket afseende betyg öfver nämnde förhåPande skola vid Tuiljournalerue bifogas. Stäfver: Laggoch Bottenaf lill och med verktums längd å de förra och högst 27 verktums längd å de senare. af Ek 120 St. 1 .6 8 3a — af Bok , Furu eller Gran 120 St. 10 — - 1 6 10 _ derutöfver af Ek 120 St. 3 16 24 5 af Bok, Furu eller Gran 120 St. 1 32 — 1 2 i 2 — Tunnband . 100 St. _ 6 F. ia. 5 . Ved: Famnen beräknas till 4 alnars längd, 3 alnars höjd och 6 qvarters bredd. Arträd eller ämnen lill åror 1 Par 1 6 6 1 Alla, ej specificerade, mer eller mindre ar betade, SnicTusch, se Färger. Tutanego, se Zink. Tutia, se Nicht. §4 Bil. till Expeditions-Utskoltets Förslag till und.
Krysanteus var i Pergamos som gäst hos sin gamle lärare i filosofien, Ädesios, då hans skyddsling, under stormande bifallsrop av fem tusen atenare, lät ett lustspel gå över tiljan, vilket i grova drag förlöjligade kejsar Konstantinus', av Konstantius fortsatta bemödanden att lösköpa själar ur hedendomen, till ett pris av en högtidsklädning och 20 guldmynt per stycke. Dagen efter gavs av samme författare ett annat, som framhöll, huru de kristianska biskoparne i stora skaror rastlöst kringflackade Europas och Asiens landsvägar, från det ena så kallade kyrkomötet till det andra, ödeläggande postverket, medan de reste efter den enda saliggörande tron. Petros, biskop av Aten, skickade genast till patriarken Makedonios i Konstantinopel underrättelse om vad som skett, utpekande filosofen Krysanteus såsom det djärva ofogets upphovsman. Denne hade ingen aning om hela oväsendet, förrän han återkom till Aten, och han ogillade de båda lustspelen, så snart han lärt känna deras innehåll icke av omtanke för egen säkerhet eller med hänseende till deras anti-kristianska syftning, utan emedan det var hans natur vidrigt att se förhållanden, som ingåvo honom smärta, handfarna med löje och ytligt lättsinne. I hans väsen låg mycket av den romerska värdighet, detta honestum och decorum, som ej vill sänka sig till gycklet; men det förmäldes hos Krysanteus med helleniskt behag och härflöt ur en enväldigt rådande känsla för det andligt sköna. Följden av hans skyddslings, komediförfattarens, lättsinne vart kännbar för hela romerska världen i formen av ett edikt, som stängde alla teatrar. Krysanteus själv överraskades med ett handbrev från kejsaren, på en gång en varning och ett nådevedermäle. Dominus Augustus nedlät sig till att inför den atenske medborgaren rättfärdiga sitt stränga påbud och inbjöd honom till sitt hov i Konstantinopel. »Makedonios,» skrev kejsaren bland annat, »brinner av otålighet att se dig.
Sundler, hvilken, under åberopande af det obehag, som serdeles för Presterskapet uppkomme af detsammas nuvarande aflöningssätt, och under förutsättning deraf, att sådant lämpligast afhjelptes, om Presterne, i likhet med Statens öfrige Embetsoch Tjenstemän, förseddes med kontant lön af Statsverket jemte fria bostäder, hvilka församlingarne, såsom hittills, skulle bygga och underhålla, föreslagit, att hädanefter vid hvaije Pastors afgång, om öfverenskommelse emellan den tjenstgörande och församlingen om förslagets antagande ej förut kunde uppgöras, den tillträdande skulle ega alt uppbära sin lön af Staten, så alt hvarje Pastor, utom behöflig bostad för sig och familj, erhölle, såsom lön för alla dess Ijenstebefatlningar, af 8 Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Utlåtande N:o 44. hvad namn de vara mätte, för första klassens Pastoraler 4,000 r:dr, för andra klasssens dito 3,000 r:dr, och för tredje klassens dito 2 000 r:dr, allt riksgäldssedlar; dock så, att boställshemmanen skulle af Kvrkoherdarne disponeras mot afräkning å adöningsbeloppet af samma hemmans afkastning, uppskattad i likhet med hvad i afseende å mililie-boställen eger rum; äfvensom att Komministerslägenheterne skulle fördelas i t\å klasser, der lönen med samma vilkor, som för Pastor, i afseende på bostad och boställsjord är bestämd, komme att utgå för första klassens Komministrar med 1,200 r:dr och för andra klassens dito med 900 r:dr.
Sedan nu första helsningen var förbi, begynte drottningen åter spörja sin styf-dotter både likt och olikt, huru hon hade det; men framför allt annat ville hon veta om Prins Hatt, huru han såg ut och eljest tedde sig emot henne. Prinsessan svarade föga härtill, ty hon kom ihog sin mans varning; men allt nyfiknare blef hennes styf-moder. När drottningen nu icke ville afstå med sin ideliga spörsmål, vardt konungen omsider misslynt, och sade: »kära hjertanes, hvad kommer allt detta oss vid? Det är nog att min dotter är nöjd och lycklig.» Då teg drottningen; men första tid konungen vände ryggen till, begynte hon åter spörja och fråga, ehuru hon föga erfor af hvad hon ville veta. Det stod så några dagar; brölloppet led till ända, och konunga-dottern begynte längta hem till sitt igen. Straxt körde karmen åter fram, prinsessan bjöd sina fränder farväl, satte sig uti med sina små barn, och se’n bar det af som en blåst, ända tills de voro vid den gröna busken. Der steg hon ur, och kom ned i jord-stugan; och de tre löfven spelade så ljufligt, att det tycktes henne mycket bättre under jorden än i hennes faders gård. Men ännu kärare var det om qvällen när Prins Hatt kom hem, och helsade henne med stor kärlek, och förtäljde huru hans tankar aldrig vikit ifrån henne, arla eller serla. Det led så ännu en tid bortåt, och konunga-dottern var åter hafvande och födde en blom-kind, den aldra lilla fagraste man någonsin ville se för sina ögon. Nu tycktes henne att hon egde allting som kan göra hugen glad, och dagen igenom gjorde hon inte annat än lekte med sina små barn, lyssnade till de tre sjungande löfven, och längtade efter sin man. Då hände sig en afton, att prinsen kom hem långt sednare än han eljest hade för sed. Som han nu trädde in, sporde prinsessan med stor ifver: »hjertans allerkäraste, hvar har du varit så länge?
Skrifvelse, N:o 145. 311 28 Augusti 1841, äfvensom andra äldre Författningar, kapellans-boställen voro fri tagna från ordinarie rotering, hvarföre också denna skyldighet blifvit tid efter annan frän sådane boställen till andra hemman öfverflyttad, eller ersättning derför lemnad, så vore dock det inom Wexiö stift belägna komministers-bostället Mistelås stom, förmedladt från ett till femåttondels mantal, besväradt med omförmälde onus, desto mera kännbart för innehafvaren af ifrågavarande boställe, som af detsamma, hvilket, enligt Kongl. Maj:ts bref den 29 Februari 1844, antogs lill komministers-boställe, i utbyte mot det förra Gammeltorp, årligen utginge, såsom mellangift till pastor, 4 tunnor spanmål, fastän komministers-lönen ej uppginge till högre belopp än 28 tunnor korn och 4 tunnor råg, samt afkastningen af bostället före 1843, äfven i goda år, ej stigit öfver 30 tunnor spanmål, deribland 4:delar hafre; och som inom det härad, i hvilket bostället vore beläget, numera funnes ett hemman, Harjemo, som vore underkastadt ordinarie rotering, samt flere andra hemman i häradet komme att inom några års förlopp inroteras, har hemställan blifvit gjord, att den omförmälde komministers-boställe åliggande rotering måtte å nämnde hemman öfverflyttas, samt att, derest sådant icke kunde ske, boställshafvaren måtte tilläggas ersättning för roteringsbesväret, efter de årliga markegångsprisen. Då Rikets Ständer icke äro i tillfälle att i alla delar pröfva befogenheten af hvad sålunda blifvit yrkadt, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K. M:t i nåder täcktes låta granska det framställda anspråket, och derest detsamma finnes vara grundadt och öfverensstämmande med lag och författningar, vidtaga de åtgärder, som förhållandena kunna påkalla.
Huruvida sådant kommer att ske, sedan detta straff undergåtts uti en lämpligen fullkomnad inrättning, kan väl först dä visa sig; dock torde erfarenheten i andra länder kunna gälla åtminstone så myckel, att ej bör kunna lalas om obetänkt anställda rön. Hvad som hittills i Sverige kommit fängelset såsom straffmedel i misskredit, är troligen, dels del öfverflödiga användandet deraf hittills utan föregtde egentlig brottslighet, som derigenom fastmera orsakats, dels en allmännare obekantskap med allt rationellt fängelse-system, hvaraf vårt förra varit en fullkomlig motsats. I båda afseenderne måste man kunna förvänta rättelse af förändrade institutioner. Jag kan för öfrigt icke nu ingå i något försvar för uppställningen och ordalagen i den föreslagna fängelselagen; jag har sjelf såsom reservant yttrat mig anse deruti både för mycket och för litet upptaget af det Den 29 December f. m. sorn rätteligen hört till allmän lag, skiljd från särskildt efter ortsoch tidsförhållanden lämpadt reglemente. Jag skulle t. o. m. tro att fullständiga föreskrifter ej kunna meddelas, förr än det nya systemets hufvudsakliga momenter en tid hunnit iakttagas; och anser alltså alla mindre hufvudsakliga bestämmelser såsom allenast provisoriska, så att dervid ej behöfver fästas särdeles uppmärksamhet. I nittonde seklet, i Oscar I:s tidehvarf, kan återgång till förra barbariet ändå icke befaras; och bästa tillfälle till full komplettering blir efter vunnen åtminstone någon erfarenhet. Så har det tillgått i andra länder; straffsystemet är der längesedan antaget; om fängelsesystemets närmare bestämmelser tvistas ännu. Förvandlingen af böter till fängelse enligt lagförslaget har vidare blifvit klandrad, såsom beredande en förmån af tillgångars undandöljande, som skulle uppmana till svek af alla slag.
De andra styckena i vanlig pikant ungersk stil egde ej Brahms ’ genialitet eller folkmusikens ursprungliga poesi, men voro spirituelt arrangerade och skulle gjort bättre effekt om de varit mer koncentrerade, detta senare ett commune malörn i hr N: s tondiktning, hvaraf spår fanns till och med i den annars så intagande lilla nocturne för stråkorkester, hvar-med hr N. gaf prof på sitt redan i Berceuse Slave visade mästerskap i stämningsminiatyren. Detta delikata stycke, där särdeles violoncellpartiet var präktigt skrifvet, fick ett hårfiut och ädelt utförande under kompositörens känsliga ledning, applåderades, bisserades o. s. v. Salongen var ej fullsatt, men belåtenheten allmän. En ung norsk baritonist, hr Arvesclwu, har på en konsert i Berns Salong låtit höra en mindre vanlig basbariton, af högsta möjliga omfång och med en i mellanregistret sonor och metallisk timbre. Höjd och djup voro ännu okultiverado, särdeles det förra, där tonen blef töcknig och slant. Föredraget var redbart men torrt, tycktes bäst hemma i den kyrkliga stilen, mindre däremot i den dramatiska, hvarpå Czarens aria i Meyer-bers opera var ett bevis. Les rameaux, af Faure, gafs med fortjenst, annars var konsertgifvarens romanssång föga hörvärd. Biträde lemnades af fröken Petrini med en ful aria af Doni-zetti, ratt bra sjungen trots märkbar indisposition, med Grieg » Ragnhild m. m. samt barpisten Lang, hvars storå virtuositet kom till full rätt i ett par stycken, af hvilka det ena som komposition betraktadt var af mycket enkel beskaffenhet Den ungdomliga sträkqvartetten Aulin — Sjöberg — Bergström — Carlson har ocksä for innevarande säsong utlyst abonnement ä fyra musiksoiréer, af hvilka den första arrangerades i slutet af oktober infor en fyld salong, ett hedrande tecken både for publik och qvartett
Maj:ts Landtbruks-Akademi ingifna; och ehuru från några få socknar, förnämligast Herjeådalens, de sålunda infordrade upplysningarne alldeles uteblifvit, samt alltför ringa erfarenhet ännu är förvärfvad, för att med tillförlitlighet bedöma, huruvida tillbörlig noggrannhet egnats åt de meddelade uppgifternas öfverensstämmelse med verkligheten, förekommer likväl mycken anledning till det glädjande omdömet, att redan andra årets uppgifter vunnit i omsorgsfull behandling, och att uppmärksamheten, rigtad åt detta håll, skall mer och iner från de ovissa öfverslagsberäkningarne öfvergå till utredning af verkliga förhållandena, helst misstroendet till undersökningarnes ändamål genom deras årliga förnyande, utan de deraf befarade resultaten, snart försvinner äfven hos den mindre upplysta delen bland folket. Efter jemförelse mellan Hushållnings-sällskapets för besvarande af Finans-Komiténs frågor insamlade specialuppgifter och de för år 1860 på nyssnämnde sätt infordrade upplysningar, hafva tabellerna Niis 2 och 3 blifvit upprättade, med hufvudsakligt afseende å förhållandena under sista året af femårsperioden. Härvid bör likväl anmärkas, att då hvarken de förra eller de senare af dessa upplysningar afsett svar på den 3:dje af jordbrukstabellens frågor, nemligen angående det till odling af olika slag använda tunnlandtal åkerjord, denna frågas lösning, som icke heller på annat sätt lämpligen kunnat tillvägabringas, blifvit åstadkommen genom beräkning af det antagna utsädet per tunnland i förhållande till utsädets hela kända belopp. Enligt de till Finans-Komitén lemnade uppgifter utgjorde i Jemtland den odlade jorden 36,770 tunnland samt den naturliga ängen 256,076 tunnland. I intetdera hänseendet hade tillförlitliga upplysningar från Herjeådalen då ingått, liksom de icke heller sedermera erhållits.
Med afseende å denna betydliga kostnad, och då de serskilde, hittills efter sinsemellan skiljaktiga grunder uppgjorda, Registren öfver Riks-Ståndens Prolocoller torde för framtiden, utan egentligafsaknad, kunna umbäras, enär det Allmänna Registret öfver Bihanget till samma Protocoller innehåller upplysning om de dagar, då hvarje i detta Register upptaget ärende hos hvart och ett af Riks-Stånden förevarit, anser Utskottet sig böra hemställa; huruvida icke Riks-Stånden finna för godt att, hvart för sig, förklara, det några serskilda Register öfver deras Protocoller för innevarande Riksdag icke behöfva, på det allmännas bekostnad, upprättas; kommande naturligtvis, i sådant fall, frågan om bestämmandet af en dylik ersättning, som i ofvanomförmälda hänseende, under de sednare Riksdagarne, varit beviljadt, alt för närvarande helt och hållet förfalla. Ank. till Exp.-Utsk. d. 5” April kl. 7' e. m. Memorial, i anledning af erhållen dterremiss å Utlåtandet N:o< 3.15, angående ett lån för en gymnastikbyggnad i Malmö, (R.glds Afd.) Ridderskapet och Adeln har till Stats-Utskottet återremitterat Utskottets, . under N;o 215, afgifna utlåtande, k anledning af Kongl. Maj:ts 8 Ståls-Utskottets Memorial, N.o 265, 266. Nådiga Proposition, angående beviljandet af ett lån för en gymnasl ikbygguads uppförande i Malmö; men sorn samma Utlåtande af de öfriga RiksStånden blifvit bifallet, nemi. af Preste-Ståndet den ia:te, af Borgare-Ståndet den 11 ;te och af Bonde-Ståndet den io:de nästlidne Mars, så anser sig Utskottet, emot Riksdags-Ordningens 78 §., icke kunna med detta ärende taga vidare befattning. Stockholm den 4 April 1848. Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 April, kl. 7 e. ra.
Men duger hon till något, så är det derför att hon ar i besittning af sitt köns hela makt, att de akta kvinliga egenskaperna ha hos henne ej blifvit utrotade, utan tvärtom förstorade, generaliserade. De största kvinnorna ha alltid varit mer kvinnor än andra. Det der intresset för det personliga ar ett element, som sorgligt ofta fattas i kulturarbetet. Hvarför är embetsmannen så obarmhertig, läkaren så, loj, läraren så! pedantisk, predikanten så torr, författaren sh enformig och allesammans så grhdaskiga? Derför att de icke förstå det personliga lifvet, utan endast hålla sig till några s. k. saklige grunder. Det %r vackert att endast tänka p % sak och icke person, säger man. Ja, i egendomsfrågor och jury-mål visserligen. Men det är ocksa vackert att se en människa, om hvilken man känner på sig, att hon, trots all logik och all förstAndsutveckling, kunde om det gällde alldeles glömma sak för person. Och just det är kännetecknet på en verklig, en kvinlig kvinna. Och så ha våra undersökningar ledt till det resultatet, att på alla områden ar ridas ewig Weibliche " det samma som fldas emig Persönlichen. ' Till sist ett tankekorn till framåtsträfvande medsystrar. Är det klokt, är det förståndigt, att jämt säga till männen: låt oss komma med i arbetet, vi äro s&amp; samvetsgranna, vi äro så dugliga - och vi äro alldeles lika er! Är det ett lockbete, det? Är det endast litet mer enformighet som vi skola tillföra världen? Nej, låt oss hällre säga: slapp oss in, s&amp; F a l l ni få se p&amp; n&amp;got nytt! Vi äro sa olika er, vi ha sätt att ta saker på, som ni icke kan drömma om. - ' Det vore klokare, och hvad mera är, det vore sannare. Ufe. Pater-noster. Ofversatt a; f Ernst Lundqvist. Per~onerna: Roso Norel. Zélie. - Grannhustrun. Jacquos Leroux. - Soldst.or. - En officer. - Bel.leville i maj 1871.
Hos Kongl. Maj:t blef derefter i början af året af Chefen förMagazins-utredningen i underdånighet anmäldt, att ehuru denna serskilda Styrelse i flera delar icke hunnit att till slut bringa den i Nåder anbefallda utredningen, skulle den dock utan olägenhet kunna till Stats-Contoirets vidare handläggning öfveriemnas ifrån d. i Julii ofvanberörde år, och Kongl. Majrt, som förut infordrat Stats-Contoirets underdåniga Utlåtande angående de anstalter, hvilka, sedan Magazins-utredningen för sig galt, blefve af nöden i afseende på öfverflyttandet till Stats-ContoireE af befattningen med uppbörden och dispositionen af Kronans spannmåls-räntor, fann sedermera, ined anledning häraf, under den 16 Maji 1826, godt i Nåder förordna: att, ehuru Stats-Contoirets Personal genom Verkets nya organisation blifvit betydligen minskad, och göromålen deremot ökade, Magazins-ä - 6 Kongl. Maj. ts Nådiga Propos. N.-o 46. rendena likväl, lill undvikande af kostnaden för en serskild Öfverstyrelse , skulle frän och med den i Juli i ställas under StatsContoirets vård, hvarvid allt hvad som rörde dessa ärendens förvaltning, och den deraf följande redovisning, skulle föras såsom ett helt för sig, afskiljdt från Statsförvaltningen , till dess Rikets Ständer om slutliqviden emellan Statsverket och Magazins-Inrättningen afgifvit specielt yttrande:1 att, i sådant afseende, Magazins-ärendena borde besörjas genom ett serskildt, under Stats-Contoiret lydande Departement, med en Föredragande och nödig Betjening, hvilket Departement eller Contoir jemväl skulle , under Stals-Contoirets öfverinseende, indrifva Magazins-Inrättningens behörigen utredda fordringar; att Magazins-Contoirets aflöning skulle bestämmas enligt StatsContoirets nya Stat och utgå af MagazinsFonden, till dess anslag kunde dertill af Rikets Ständer blifva anvist, samt att Mugazins-Fonden skulle till nästa Riksdag förblifva oförryckt och utan sammanblandning med Statsverkets Fonder, och den in natura inflytande ränte-spannmålen påföras Magazins-Fonden för Statsverkets räkning i förut vanlig ordning m. m.