Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lades till handlingarne. Utsk:ts yttrande rör:de l:sta monr.t af § (i och förslag till samma mom:ts lydelse. Bifölls. Utsk:ts till PresteSt:t gjorda hemställan om godkännande af förslaget om det s. k. bevillningsafdragets uphörande. Lades till handlingarne. Utskits hemställan rör:de 2:dra och 3:dje moram af g 6, samt förslag till samma mom:rs lydelse. Hr Printzensköld: Jag inser visserligen, att R. o. Ad. skall nu, liksom förra gången, lemna sitt bifall till det morn., som förekommer att till inkomst af kapital räknas ränta af utlånta medel. Jag antar således att detta stadgande kommer att till verkställighet befordras, men jag kan icke underlåta att till prot. nedlägga min protest mot en lagstiftning, som åsyftar att ingripa i personers enskilda förhållanden. Må vara att i andra länder sedan längre tider tillbaka folket blifvit vandt att låta Regeringen inqvirera i deras enskilda angelägenheter, emedan så tillgår äfven i det beprisade fria England, men Sverige har hittills varit befriadt härifrån, och jag tror att om denna förändring vidtages, det icke skall dröja länge, förrän man anser denna beskattning till den grad förhatlig, att densamma af Rikets St:r kommer helt och hållet att afskaffas. Man bör och har säkerligen icke svårt att utfinna utvägar, för att fylla statens tarf, utan att stifta lagar, som kunna intränga på det enskilda gebietet såsom den ifrågav:de, och som är så motbjudande för en hvar att efterlefva. För min del är jag så glad, att genom min samhällsställning aldrig någonsin kunna komma i tillfälle att tillämpa den ef - Den 22 Augusti e. m. 205 ter min öfvertygelse för hvar och en förhatliga författningen, och jag betviflar att de, som nödgas åtaga sig denna svåra pligt, någonsin skola kunna på ett med deras samveten öfverensstämmande sätt upfylla densamma. Gr. Lagerbjelke:
Då academiens anslag, utan allt academiens förvållande, blifvit, genom flera myntförändringar, minskadt till en tredjedel, vill dc.t förekomma med all rättsgrund öfverensstämmande, att den makt, som verkställt myntförändringarna, Jeninar den deraf lidande ersättning för sin förlust. Eller, med omvändande af denna sats: om Svenska academien icke ägt någon rätt till ersättning för myntförsämringens menliga inflytelse"; huru då förklara, att R, St. ända till år i83o beviljat en dy lik ersättning; att i83o års Ständer ansett denna ersättning böra å stat uppföras, och att i834 års Ständer uppgifvit, till grund för vexlingsl ättens tillfälliga inställande, ingalunda obefogenheten af denna förmåns tillkomst, men den omständighet, att bankens vinst borde oafkortad förblifva under Banco-styrelsens disposition, intilldess den beslutade myntbestämningen livilade på fastare grunder, hvilket nu inträffat, och hvarmed denna anledn. till vexlingsrättens upphörande är undanröjd? Det vill synas af StatsUtskrs utlåt. N:o 54, angtde reglerJn af anslagen å riksslatens femte hufvudlitel, såsom hade StatsUtsk. hyst olika åsigter vid beviljandet af anslag för enahanda ändamål. Sålunda har StatsUtsk. tillstyrkt anslag för K. Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-academiens bibliothek, tryckning af dess handlingar, till resekostnader m. m.; hvaremot Utsk. hemställt indragning af den tillgång Svenska Academien ägt för likartade föremål. Anslaget till prisbelöningar och jettoner för båda academierna , har af Utsk. blifvit afstyrkt, hvaraf, bland annat, synes följa, att några prisbelöningar af dessa båda academier icke framgent borde utdelas.
En af de sköna rör på sig tyst! Kuka siell’ on? frågade en sömnig röst bakom dörren. Voj, i Karbasien, huru skall jag kunna svara? hviskade Bertha i nöd. Vänta nu, vänta nu Ole hyvä ja pääse sisään var det rätt så? Me tahtovat nukkumaan Ett skratt afbröt henne, och Bella kom henne till hjelp. Hon framstälde deras nödstälda belägenhet för pigan, som emellertid kommit ut med en kjol kastad öfver den lätta nattdrägten. Hon bad så höfligt, att pigans hjerta rördes och hon lofvade skaffa dem sofplatser. Om en stund kom hon ut, åtföljd af två andra yrvakna flickor. De skulle lägga sig på fähusskullen, så finge fröknarna deras bädd. Lilli snörpade misslynt på näsan, och Alma hviskade misstänksamt: loppor! Kantänka, utbrast Bertha, som satte sig öfver alla betänkligheter. Jag lägger mig tacksamt på fatebursbädden. Ni kunna ju sofva här ute på balkongen, om ni äro rädda för hoppare. Här fins ju en nyckel till hufvudgärd och en pieksa till täcke. Fins det inga sängar i stora byggningen? frågade Alma dristigt. Ei ole, svarade flickan. Det är främmande hos värdinnan. Nöden hade ingen lag, och efter att hafva funnit bädden på loftet temligen snygg, beslöto de sex trötta vandrerskorna att hålla till godo der uppe. De tackade flickorna, vände om lakanen, togo sina regnkappor till täcken och lågo snart försänkta i en efterlängtad sömn. Trångt var det visserligen. Bella, som låg ytterst, hade blanka golfvet under sig, och en halmtapp under ena örat, Alma och Lilli somnade med armarna kring hvarandras hals, och Verna Sommar, som låg innerst, pressades som en gurka mellan väggen och Aina Bergs lilla runda knubbiga kropp. Klockan åtta på morgonen kom en af pigorna in och frågade om de ej ville ha kaffe. Fem sömniga röster mumlade ett belåtet ja, den sjette svarade med en långt utdragen snarkning, som kunde tydas hur man ville. Låt oss få sex koppar kaffe, bad Bella, som fortfarande agerade tolk. Pigan nickade.
Kunna sedermera genom allmänna anstalter, såsom de nu existerande Sockne-Magazins-Inrättningarne uti en mera utvidgad form, och större sådana för hela Provinser, under ungefärligen dylik administration; särskildta upplag ijordbrukarnes egna Magazin, emot förskott eller Lån, samt uti Kronans förråd, tillsammans uppbringas ett reserv lager, beräknadt till En Million Tunnor Säd, och motsvarande fond således blifvet anvist och ingår uti rörelsen för jordbrukets vidmagthållande och Sädesprisens stadga; då har man nått den fullständighet uti inr.iittiintjen, sorn utgör vilkoret för en verksam, nytta deraf, ej allenast som värn emot nöd och behof, utan ock till rnodernäringens upphjelpande och säkerhet samt den oafbrutna jemnhet uti husbehofs-brännvins - bränningen och andra till Landtbruket hörande bi-näringar, hvarutom de upphöra att vara af fullständig nytta för Landt nian - Deti 13 April. »57 mannen, utan tvärtom genom förändringarna ofta bidraga att öka hans förlägenhet. Då (lenna grund ärlaggd, kunna många helsosamma författningar i följd deraf tagas. Då kan någorlunda säkert och tidigt förutses, om och i hvad mon man behöfver tillita främmande länders Spannmåls-förråd. Då kan en Tull-Tariff å utländsk Spannmål af Eders Kongl. Maj:t och Riksens Ständer gemensamt stadgas för en fixerad tid, exempelvis för 5 år, dervid Spannmålnsmedelpris öfver hela Riket vid viss tid tages till gru,nd, så att, i den mon detta pris är högt, är tullafgiften låg, och tvärtom. Om stor brist inom Riket uppjagar St despriset öfver ett utsatt maximum, bör den utländska Spannmåln vara till införsel fri, om en särdeles förmonlig skörd nedsätter prisen under ett utsatt minimum, böra deremot export-premier bestås; och må hända således Tullinkomsten för utländsk Spannmål i Räkning särskildt föras, i anseende till de Statistiska upplysningar, som deraf vinnas, och för att i viss tid reserveras till fond för sådana premier. Då skulle Eders Kongl.
De tre piltarne växte upp tillsammans, och blefvo med tiden väldiga jägare. När de nu ströfvade omkring i skogen, träffade de vid serskildta tillfällen en björn-hona, en ulf-hona och en räf-hona. Svennerna ville döda dem, men djuren tiggde sina lif, och gåfvo sina ungar i lösen. Foster-bröderna fingo sålunda hvar sin björn, ulf och räf, hvilka troget följde och tjenade sin husbonde. Sagans slut öfverensstämmer med föregående uppteckning. Svennerna kommo nemligen till en stad, hvarest allt var nedsänkt i sorg och bedröfvelse, emedan konungen hade varit i sjönöd, och blifvit tvungen att lofva sina tre döttrar åt trenne grymma hafstroll, af hvilka det ena hade tre, det andra sex, och det tredje tolf hufvuden. Foster-bröderna frälste hvar sin prinsessa; men hofmännen, hvilka ledsagat konunga-döttrarne till stranden, sade sig sjelfva hafva räddat dem. Konungen trodde ock att så var. Men midt under bröllops-glädjen inträdde foster-bröderna i salen, och röjde hofmännens falskhet. De tre svennerna fingo nu hvar sin af konungens döttrar till äkta; men hofmännen blefvo straffade, såsom de väl hade förskyllat. B. Wattu-man och Wattu-sin. Ifrån Södermanland. Det var en gång en konung, som rådde öfver ett mäktigt rike, och dertill var mycket älskad af sina undersåter. Han egde en fager drottning, som likaledes var vidt omtalad för sina goda egenskaper. När så konungen och hans gemål hade varit gifta någon tid, blef drottningen hafvande och födde en dotter; men sjelf mistade hon lifvet i barns-nöd. Då blef konungen mycket sorgsen, och ville aldrig fästa sig någon hustru, sedan hans första gemål blifvit lagd uppå bår. I stället vändes hela hans hug till barnet, och han älskade sin dotter så högt, att han beslöt aldrig skiljas ifrån henne. Emedlertid växte konunga-dottern upp, och blef den fagraste mö som någonstädes kunde finnas.
Då, vid sådant förhållande, och ehuru de Kongl. Collegiernes underdåniga Betänkande innan korrt torde afgifvas, föga sannolikt är, att Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i detta ämne kan, under nu påstående Riksmöte, blifva Rikets Ständer meddelad, finna Utskotten, som beklaga, att, i följd af det med ärendets handläggning i administrativ väg inträffade dröjsmål, en ny tidrymd måste förflyta, innan den lindring i Roteringsbördan, som redan år 1765 blifvit Vesterbottens Regementes Rotehållare tillsagd och sedermera af Konung och Ständer vid flera tillfällen är vorden försäkrad, kan af dem få tillgodonjutas, sig föranlåtne, att hufvudsakligen inskränka sin åtgärd till en hemställan hos Rikets Högloflige Ständer, om åtérförnyande af deras vid I8r8 och 1823 årens Riksdagar gjorda underdåniga anhållanden, om ett skyndsamt vidtagande å Styrelsens sida af sådana åtgärder, som för verkställigheten af ett. 6 Statstamt Oec.-Ulsft. Uti, N:o qS. redan öfver sextio Sr gammalt beslut, kunna finnas närmast ledande.
Stjernström blef direktör, en direktör utan like, blef stycket nästan en kassapjes. Öfver hufvud är det märkligt att äfven då Blanche lånade sina uppränningar från tyska mönsterbilder – i hans lustspel eller dramer hittas icke så mycket som en enda fransk tråd – så bibehöllo de ändå en så oändligt ringa del af sitt ursprung, att de kunnat vara uppförda i Tyskland som fullgoda svenska original, så framt ej de i tryck burit det ärliga medgifvandet: »Efter en tysk idé». Ett enda af dessa i svensk jord omplanterade alster (jag tror det heter »Döden Fadder» har dock qvar den tyska tendensen och kostymen, som ingen bearbetning förmått borttaga. Men det tror jag ej heller var Blanches mening, ty detta vackra fantastiska stycke skulle sjelf förklara, att det var födt och uppfostradt i tysk jord – denna stora vagga för poesien och mysticismen. Vid den af Lindeberg uppförda teatern visade sig ganska snart hur gagnelig denna skapelse var, då den i fulla solklara dagen framlockade så många inhemska krafter, hvilka sedan, vid lampornas sken, spridde nytt lif i den dramatiska konsten: både den skrifvande och talande. Blanche var den som började, och om hans verksamhet (han lemnade kanske ett helt tjog dramatiska barn under årens lopp till mindre teatern) anför jag här ett litet utdrag af hvad hans lefnadstecknare i början af Blanches samlade Minnesbilder, säger om denna verksamhet, ty det är icke blott väl och vackert sagdt: det är också den opartiska sanningen. »I fråga om hans dramatiska arbeten, har kritiken varit temligen ense om att bekräfta den populära uppfattningens dom, hvilken i Blanche helsat det nya svenska lustspelets både grundläggare och hittills främste författare. Derjemte (tillägges vidare om dessa arbeten) hafva de verkat vägbrytande genom att för efterföljare anvisa nya områden, hvilka man dittills ej vågat göra sig till godo för en inhemsk dramatisk utveckling.
Då, på sätt Kongl. Majit föreslagit och hvarvid Utskottet icke har något att erinra, från ofvannämnda spanmålsbelopp 656,650 kubikfot afräknas: a) den indelade spanmål, som, förut uppförd för Landshöfdingen i Wester-Norrlands län under Sjette Hufvudtitelns anslag till landsstaterna, numera, enligt hvad ofvan förmäles, ingår till Statsverket, kubikfot 2,672,6. b) behagligtids-förläningsspanmål, som från Åttonde Hufvudtilelns anslag till kleresistaten, på grund af särskilda nådiga Bref, indragits 322,7. c) den spanmål, som å sistnämnda Hufvudtitels anslag för elementarläroverken finnes upptagen såsom indelad till Luleå och Piteå läroverk, men numera, likasom den till läroverken anslagna oindelade spanmål, ersattes lärarne kontant efter stats pris 412,3. Summa kubikfot 3,407,6. så kommer den indelade tiondespanmålen att uppgå till 653,242,4 kubikfot, som, enligt Kongl. Majlis nådiga Proposition, beräknats till ett värde af 1,306,485 Ridr, men här utföres med ett jemnadt belopp af . 1,306,490: — Den Kronan behållna tiondespanmålen, som beräknades, år 1860 till 140,000 kubikfot, eller Ridr 280,000: » 1863 » 143,000 » * ... * 286,000: har utgjort, år 1861 » 143,938 » » » 317,765: » 1862 » 144,984 » > » 329,931: » 1863 » 147,029 » » ... » 332,626: eller i medeltal 145,317 kubikfot, i värde 326,774 Ridr.
Evangeliska Lutherska Religionen och den Mosaiska Trosbekännelsen må vara tillåtfle, med vilkor att barn, som födas af sådana äktenskap, alltid böra uti Lutherska Religionen uppfostras, och att dessa makar, i hvad äktenskap och arfsrätt i allmänhet rörer, må vara underkastade Svensk Lag. 5:0 AF den 11 Juli, innehållande godkännande af OeconomieUtskottets Betänkande, rörande en fri Victuäliehandel, med det af RorgareStåndet yrkade förbehåll och tillägg, att inga anfra personer än verkliga Hemmansägare få sig med denna handel befatta och inga kringfarande köpsvenner tillåtas göra Gårdfari uppköp, men Städernas Handlande hädanefter som hittills obetaget, att genom tttsänd HandelsBetjening af Landtttiannen betinga och uppköpa Victualier. Upplästes och lades till Handlingarna ett ProtocollsUtdrag från Hedervärda BondeStåndet, af den 14 dennes, hvaruti Ståndet, i anledning af OeconomieUtskottets Betänkande om BåtsmansFördubblingens ä - t)eii 20 Juli. /• fn.. terställande, yttrar sig, uppå anförde skäl, anse den väckta frågan vara af den beskaffenhet, att den, enligt 2 Mom. 8l §. i Regerings Formen ej bort af OeconomieUtskottet upptagas; kommandes frågan alltså att, utan pröfning, alldeles förfalla. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan ^ till 12. In fidem Protocolli. A. G, Silverstolpe» Thorsdageri den 20 Juli. Plenum klockan 8 f. öl. Grefve Gyllenborg, Jolian Henning > uppläste följande: Då inom få dagar Riksdagen slutas, 'men liera vigtiga upplysningar ifrån Hög* loll. StatsUtskottet ännu saknas, nödgas Jag derom göra erinran, efter erhållen underrättelse, att till utredande af nedannänm* da omständigheter inom Utskottet icke äntan någon åtgärd skail vara vidtagen, och hvarom, i saknad »f rådrum, upplysning Den 20 Juli. f. m. för Riksens.
Utan stod af ofvanåberopade Riks Ståndens underdåniga skrifvelse och för de behof, som deruti detailleras, hade visserligen Kongl. Maj:t. icke mot Grundlagen förhöjt en af de ordinarie Titlarnes inkomster, och då, genom denna åtgärd, förenämnde Riks Ståndens skrifvelse 1810 vunnit sanction; anser jag för min del, att den gjorde motionen fortjenar mera afseende, ån Stats Utskottet dervid fåstat. Jag inser vål fördelen deraf, att alla Statens inkomster beråknas i Stat; men då utan ofvan upptagne förbehåll, det måtte vara hvarje skattdragandes rått, att ega en motsvarande förmån för sitt bidrag till Staten, så hade jag förmodat finna, det äfven nu böra iagttagas. Men ehuru, på den för Försvars Verket anslagne million, utgifter utgått för Lots Verkets aflöning och till Båkars reparation år Ig2,i R:dr 4000; saknar jag dock allt anslag till nya Båjkars byggande och reparerande, hvartill jag anser, att minst 6 a 7000 R:dr borde på Tredje Titteln och Lotseri Staten upp - Stats-Utskottets Betänkandeil. 15a3 förås. Det vore vål märkvärdigt, om den forhöjda för skeppsredare verkligen kånbara Båk och Lots medels afgiften skulle förklaras böra öka Statens inkomster, då deremot ändamålet för forhöjningen, Båkens byggande, ej komme i fråga” Och skulle detta särskildta yttrande, hvaruti Herrar Santesson och Winberg till alla delar instämde, på begäran medfölja till Respective Riks Stånden. Stockholm som ofvan Ex Protocollo V. Karström. Ankom den 28 Junit i8a3. Utlåtande, i anledning af Herr Gust. Montgomerys motion, om tillökning i anslaget för Modell-kammaren och Mechaniska Sch olan.
För öfrigt kan jag ej undgå att fästa Husets uppmärksamhet derpå, att det vore af stor vigt, alt genom denna åtgärd söka att inleda en större Stabilitet i spantnåhhandcln, hvarigenom den alltför skadliga större variationen i sudesprisén kunde upphöra, och hvilken till stor del förorsakar att skatterna kännas så tryckande. Jag vill icke ingå i bevisning härom, då jag tror, alt en hvar» ulan all bevisning kan derom öfvertyga sig. Det är i förevar. betänk, ådagalagdt, alt StalsUtsk. föreslagit ett sätt, hvarigenom Riksg.corit. skulle med om händer hafvande medel förskjuta den första betalningen, eller att, genom den tillgång nämnda conior äger, skulle allmogen slippa att göra sin inbetalning al räntorna lill dess den fatt tid på sig att försälja siri spanmål. Under sådana förhållanden är räntegifvarnes fördel alsedd, och således förfaller skälet att de skulle vara tvnngne att på en gång fara in med sin spanmål på torget för att sälja den. Hr von Hartmansdorff talar för resten om olägenheterna för landet genom en förändring i del närvar., som hade hon derom en så noga kännedom; jag vill ej bestrida, att han känner förhållandena, men jag känner dem också, och troligen har jag haft något bättre tillfälle att förvärfva mig denna kännedom, än en embetsman bär i Stockholm, sorn någon gång gör en visile till landsorten, hvarföre jag vågar sälta mitt vittnesbörd i bredd med Ilr von Hartinansdorlfs. Frih. Cederström: Då jag förra gången yttrade mig, ansåg jag det icke vara tillständig! att för R. o. Ad. upprepa hvad jag vid föredragningen af betänk. N:o 170 anförde som bevis på det oförståndiga i SlatsU tsk:s förslag, såsom alldeles förbiseende allmogens rätt och bästa.
St:rs afgörande hänskjutet, syftar att tillämpa tvenne allmänna grundsatser, den ena, att aflöningen för lägsta tjenstegraden inom 384 Dan 4 December e. m. Armeen bör fastställas till ringare belopp, än hvad som föreslagits för lägsta tjenstegraden inom den civila administrationen, den andre, att innehafvarne af lika tjenstegrad böra i det närmaste aflönas lika, utom i de fall, då en till viss ort begränsad högre lefnadskostnad eller ett å Statens sida stegradt anspråk på mera vidsträckta specialkunskaper gör en afvikelse derifrån nödig. Dessa begge grundsatser, hvilkas giltighet redan blifvit vid serskilda tillfällen af Konung och St:r i sina väsendtligaste punkter erkända, hvila otvifvelaktigt på rättsenlig grund, för så vidt partiella, af serskilla förhållanden föranledda, undantag behörigen vid tillämpningen afses. Då man af den civile embetsmannen, vid dennes första inträde i Statens tjenst, fordrar både vidsträcktare akademiska studier och en mera utbildad embetsmannarutin, än af den nyss utnämnde UnderLöjtnanten, och då denne sednare, i följd deraf, kan vid mycket yngre år blifva Statens löntagare, samt på grund af befordringslagarnes skiljaktighet, enbart, i följd af tjensteålder, inträder i närmast högre grader med ökad löneinkomst, under det att den civile tjenstemannnen, vid långt mera framskriden ålder i tjenst inträdd, likväl ofta för hela sin lefnad och nästan alltid under en lång följd af år, måste qvarstå i första tjenstegraden, dels derföre att de äldre tjenstemännen icke så tidigt som inom Arméen hinna pensionsberättigad ålder, hvilket fördröjer alla befordringar, dels ock derföre att befordringarne inom de civila verken äga rum, äfven i de lägre graderna, efter förtjenst och skicklighet, men icke enbart på grund af ålder i tjensten, så är otvifvelaktigt, att den af Depart:tsChefen antagna grundsatsen om lönebeloppens olikhet inom lika grader af de förenämnde administrationsgrenarne har giltiga skäl för sig.
Ordet prejeri måste således stå för författarens egen räkning. Jag har förmodligen icke samma begrepp som han om betydelsen af svenska ordet prejeri, ehuru jag eljest tror mig förstå mitt modersmål. Jag förstår nemi. med prejeri ett sätt att mot lag eller billighet tillskansa sig en fördel. Att såsom löntagare t. ex. utfordra den rätt som lag medgifver, att in natura och goda varor utfå de räntor och den Kronotionde, som författningarna föreskrifva det kan jag icke kalla prejeri. Jag tror icke heller att Gr:n vill godkänna detta ord i allo; ty då skulle äfven räntegifvaren kunna sägas preja löntagaren, då, såsom det äfven har handt, en hög markegång föranleder hofiom alt sjelf upsäga för alt få leverera in natura, då gör han presis detsamma som löntagaren, han upsäger för alt erhålla en vinst. Dessutom inträffar den omständigheten, att då räntorna redan är 1833 ingingo i massa, upburos för hela Regementets räkning och sedan fördelades, så har det slags prejeri, som möjligen i gamla tider och då Gr:n var medlem af indelta arméen någon gång och undantagsvis egde rum, att enskilte löntagare nekade att godkänna någon slags säd som lemnades, utan fordrade ännu bättre och på det sättet tvang räntegifvaren att lemna sådan säd han önskade eller betala orimligt pris, icke uphört först 1855, utan redan 1833. Jag tror icke heller att svenska militärbefälet i allmänhet med skäl kan beskyllas för att preja: jag har trott mig finnna, att deras ridderliga anda snarare förmår dem att uppoffra egna fördelar, än att -sträcka dem öfver befogenhet. Det är nämndt i det StatsRådsProt., som åtföljer den K. Propos. att vid flere Regementen de officerare, som varit berättigade att bibehålla sin upsägningsrätt, ändock afsagt sig densamma, för att gå Konungens och Ständernas önskningar till mötes. Jag vet specielt och skulle kunna upgifva namnet på åtminstone ett Regemente, der detta skett, och detta, sedan man med 134 D e ii 28 Januari f. m.
Skulle den olyckliga händelse inträffa, alt den Konunga-Ält, hvilken Arfsrälten till Riket uppdragen vore, på manliga sidan utginge, kalle Regeringen inom den i föregående - Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 90. 193 gående § stadgade tid elter den siste Konungens död, Riksens Ständer till allmän Riksdag. Riksens Ständer skola då, gemensamt med Norriges Stortbing, på sätt Riks-akten stadgar, eli nytt Konungahus utkora, med bibehållande af denna Regerings-Form. § 93. Örn emot förmodan Regenten eller Regeringen underläte att i de fall, föregående 91, 93 och 94 §§ omförmäla, Riksens Ständer geuast sammankalla, då åligge det ovilkorligen Riddarbus-Dircktionen, Dom-Capillen i Riket, Magistraten i Hufvudstaden samt Landshöfdingarne i Länen, att, genom offentliga Kungörelser, underrättelse härom meddela, på det val af Riksdagsmän, der sådane val ega rum, genast må kunna anställas, och Riksens Ständer sammankomma, att deras och Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnas å Femtionde dagen efter den, då Regenten eller Regeringen sist bordt kallelse dertill i Hufvudstadens Kyrkor låta kungöra. lliksdagsOrdningen. § 4. I händelse Konungen, efter företagen resa, utöfver Tolf månader ur Riket hlifver, sammankalle Regenten eller Regeringen, genom öppet Påbud, Riksens Ständer till Allmän Riksdag, och läte kallelsen, inom Femton dagar efter berörde tids förlopp, uti Hufvudstadens Kyrkor, samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket, kungöra. § 6. Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utförde Regeringen, i den omyndige Konungens namn, kallelse å Riksens Sländfer, hvilken kallelse, inom Femtou dagar efter Konungens död, skall i Hufvudstadens Kyrkor och sedan vidare i Riket kungöras. 5 7.