Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag menar dock icke de politiska rättigheterna, då derom icke nu särskilt är fråga, ulan rättigheten att vistas der de icke skadade någon, den har hittills icke varit dem medgifven. De Christna hafva afhållit sig så vidt möjligt varit från all närmare bekantskap och sammanblandning med dem. Kan man sedan undra om de måste sluta sig tillsammans. De åro ju raenniskor, de behöfva vänskap, de behöfva närmare umgänge med sina likar i verlden, det är dem betaget. De hafva dessutom af Lagen ålagts att sörja för sina egna fattiga, oaktadt^att de derjemte måste bidraga till det Christna samhällets fattiga. Afven deruti har legat ett ökadt band, att de måst hafva en särskild organisation, så lill sågandes en särskild kommunalförfattning. Det är äfven sagdt, alt om man skulle tillåta dem att vistas hvar de ville i landet, så skulle de, med den företagsamhelsanda de hafva, och den verkliga, dem egna, fallenhet för industriella yrken, uttränga Svenskarna och sålunda skada oss i våra näringar. Det är väl första gången man förebrår någon, att han har utmärkta egenskaper oell vet alt göra sig dem tillgodo. Stridsbanan är öppen, täflingen är fri, hvad hindrar då Svensken att upöfva sin upfinningsförmåga, och jag tror att täflan vore ganska önskvärd, hvarföre jag på denna grund önskar att de må vakna ur deu slummer hvari de ofta råkat. Leder det dertill, så skall det vara mig mycket kärt. Särskilt har mycket ordats om att i de länder, som under sednare tider varit skakade af revolutionsrörelser, de Mosaiska trosbekännarena lifligt deruti deltagit. Det är ganska sannt, alt, egentligen endast inom de Tyska rikena, en mängd ynglingar af denna Församling har deltagit i de allmänna rörelserna. Men huruvida procenten emellan dem, och de stilla i laudena af deras lära, varit större än procenten’ af de Chrisina revolutionärerna, och de af dem, som hållit sig stilla, verkligen år till nackdel för Judarna, blir svårt att afgöra och det skulle jag icke tro.
Den praxis han åberopar, är ett skäl till att yrka propositionen sådan Herr Hjerta begärt den, emedan jag erfarit, att genom otydlighet det händt, att flere ej vetat hvad de voterat om. Herr von Hartmansdorff: Jag hemställer, om icke i propositionen äfven borde upptagas bifall eller afslag å BankoUlskottéls Utlåtande. BankoUtskottet har, nu för andra gången, det missödet, att komma efter Ekonomiutskottet, som endast i önskningsväg har med saken att göra, hvarföre jag ej heller inser skälet till dess företräde. Tids besparing vunnes åtminstone, derest bägge finge afgöras på en gång; ty annars kunna nya strider och voteringar uppkomma om samma sak, när BankoUtskottets Utlåtande föredrages. Den 8 Mars c. m. 83 Grefve von Fersen: Jag skall understödja den af Herr von Hartmansdorff begärde contra-proposition, hvarigenom tillfälle beredes, att, i utbyte emot Herr Hjertås tillägg i Ja-propositionen, några ord till contra-propositionens förtydligande äfven kunna tilläggas, nemligen dessa: som afstyrker beläning af, hvarigenom ingendera propositionen kan anses gynnad på den andras bekostnad. Herr Munck af Rosensköld: Det behöfves ej mera skäl för att EkonomiUtskotlels Utlåtande först afgöres, än att det blifvit först föredraget. Hans Esccellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att han icke ansåg den af Herr von Hartmansdorff yrkade inblandning af tvänne olika Utlåtanden uti samma voteringsproposition kunna verkställas, ty då skulle Ja-propositionen innehålla bifall till Ekonomiutskottets, samt afslag å BankoUtskottets, Utlåtande, och Contrapropositionen tvärtom, afslag å EkonomiUtskottets, samt bifall å BankoUtskottets.
Nu frågas: har denna köparen verkligen begått något brott, eller kan han sägas de facto vara delaktig i säljarens förbrytelse? Skulle denna fråga, emot förmodan, af någon besvaras Bihang till R. St. Brot. i834 och 1835. 5-te Sand. i-.dra A/d. 8 Q-.de 58 B ev.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utshs Utlåtande N:o 8. med ja! torde till vederläggning böra framställas en annan, om köparenär delaktig i säljarens brott, hvarföre harman icke i förslaget, med anledning af allmänna Lagens bud i 6i Cap. Missgernings-Balken, för denna delaktighet stadgadt ansvar? Underlåtandet af ett sådant stadgande bevisar mera än allt annat, att Lagstiftningen, nu så väl som i förra Bränvins-Förfaltningar, tacite ansett köparen icke vara att anse som delaktig i den olofliga bränvinsförsäljningen. Det är således säljaren, och ingen annan, som är primitivt den brottslige i. denna fråga. Beträffande andra omständigheten, eller att, med köparens godkännande såsom vittne, tillfälle beredes honom alt tillika vara angifvare. 1 denna omständighet torde föga behöfva att anföras mera, än att sådant kan inträffa äfven med andre vittnen i brottmål; förekommandet deraf ligger nästan alltid utom Lagstiftarens och Domarens förmåga, såsom beroende hufvudsakligast på viLtnets samvetsgrannhet, å ena, och åklagarens grannlagenhet, å andra sidan, att ej gagna en så låg bevisningsutväg. Då köpare får vittna om, det bränvin till andre personer vid samma tillfälle blifvit såldt, hvad, om ej hans eget samvete, hindrar honom alt derom äfven vara angifvare? Sedan jag sålunda, efter förmåga, sökt vederlägga och undanröja de hufvudsakligasle inkast, hvilka kunnat göras och blifvit gjorde inom Högloft.
Hvar och en, som rest emellan Hamburg och Paris, minnes huru han vid inträdet på hvarje passerande stats område fått byta om vagn. Emellan Hamburg och Paris kan detta inträffa 4 å ä gånger*). Hvad gods-trafiken beträffar ser man lika sällan — annat än vid gränsstationerna — i Tyskland en fransysk vagn, som i Frankrike en tysk. Enahanda är, så vidt jag rätt uppfattat förhållandet, händelsen öfver allt på kontinenten, och här i landet skall man endast undantagsvis se en Köping—Hult-bolagets vagn på vestra stambanan, oaktadt den sednare för närvarande lider brist på sådana. Orsakerna att de olika Staternas och bolagens vagnar — såsom det tyckes vara helt naturligt och ömsesidigt fördelaktigt — ej annat än undantagsvis löpa in längre distanser på hvarandras banor, äro dels rent administrativa, såsom svårigheterna och äfven kostnaderna af en rigtig kontroll öfver deras gång och skötsel, vidare uppgörelserna om ersättning för begagnandet och underhållet under längre tider, då vagnarne på de olika banorna i detta hänseende äro högst olika m. m. m. m.; dels ock att större qvantiteter eller till och med endast hela vagnslaster gods af samma slag, till samma destinationsort, endast mera sällan gå längre sträckor å jernväg, hvarföre man i allmänhet förebrå ger att, sedan vagnarne hunnit blifva till en del aflastade, omflytta det öfriga godset och gifva vagnen returfrakt, heldre än att låta den gå nästan tom till de qvarvarande effekternas aflägnaste emottagare. Öfverenskommelser äro emellertid på de flesta ställen träffade, så att de lastade vagnarne, om det befmnes nyttigt och nödvändigt, kunna öfvergå från den ena banan till den andra.
Sorn j*g ej kan anse någon Revision af Revisorer laglig, så framt de icke äro närvarande, så bestrider jag den föreslagna Revisionen af endast 2, af Revisorerne: men anser deremot att någon af Herrar BancoFullmägtige, minst en gång om året, böra åläggas att förrätta inprovisoriska Revisioner vid Contoiren. Äfven bestrider jag att de valda Revisorerne skulle anses skyidige inhemta BancoFullmägtiges samtycke, innnan de skulle kunna lemna Contoiren decharge. Det vora en högst ovanlig mesiire, då Revisorerne vanligen kunna gifva Fullmägtige befallningar, i stället att, som här föreslås vid sine göromål och beslut bero af dem eller behöfva deras samtycke. I stöd af desse anmärkningar vågar jag ödmjukeligen begära återremiss på förevarande Betänkande. Herr Gyllenfvahnt Henric Adolph'. De värda Motionairer, som yrkat en förändring och rättelse i den för en del af våra Landsmän öfvermåttan tryckande Postföringsskyldigheten, hafva efter min tanka på ett så öfvertygande och nöjaktigt sätt i full dag, framlagt, så val den orättvisa sorn de Postskjutsande vederfares, sorn nödvändigheten af att snart lätta dessa tryckande bördor, att det skulle vara öfverflödigt och utan ändamål att ingå i några vidare detaiilcr i detta ämne. D« t56 Den x6 September /. in. förenade Utskotten hafva äfven erkänt denna sanning; roen i stället för att enligt de rättsgrunder, sorn af Riksens Ständer vid deras be* slut vanligen blifva följde, föreslå ett kraftigt och i möjligaste måtto, snart verkande medel för det ondas afbjelpande, hafva Utskotten åtnöjt sig med att erkänna dess tillvarelse, och först i en aflägsen framtid tillstyrka dess rättelse, hvilket j^g ej anser uppfylla tidens lordringar och de lidandes billiga kraf. Genom antagande af Utskottens Betänkan, de skulle det nu varande Postföringssättet, hvaröfver de skjutsande med sä mycket skäl klaga, troligen komma att fortfara ännu en 6 å 7 år.
Det var denna hvilken hos makarna Browning – liksom hos den transcendentala riktningens flesta representanter – tog sig uttryck i den satsen, att människan, ohämmad af hvarje yttre myndighet, själf bör söka och själf kan finna sin väg till gudsgemenskap. Den personliga friheten var för dem det absoluta villkoret för att kunna förverkliga en naturs gudomliga möjligheter. Och ehuru de i kristendomen funnit den högsta uppenbarelsen af Guds väsen, ansågo de att denna uppenbarelse alltjämt fortgår i naturen liksom i kulturen. För denna pantheistiskt-kristliga syn på tillvaron äger hvarje människa ett värde, som hellenen och renässansmannen endast tillerkände den sköna och stora människan, men den återger tillika åt den naturliga människan den höghet, kristendomen frånkänt henne. I Robert Brownings som i hans hustrus dikter öfverströmmar känslan af gudomens närvaro: i mannens och kvinnans kärlek, i födelsen, i barnets lek som i hjältens bragd, i lifsberusningen som i själfuppoffringen, i hvardagsiden som i konstskapandet. »Folkens frihetssträfvanden skälfva af Guds eget lif konsten klättrar barnalikt upp till Guds faders knä hvarje man har i sig möjligheten till en hjälte och hvarje sanningsökare i naturens eget ljus en ledning till sanningen » Pantheismen, omedelbart från Spinoza genom Coleridge införd i engelska litteraturen, tog mandom i Shelley, Brownings ungdomsingifvelse. Och pantheismen har djupsinnigt blifvit karakteriserad som demokratisk genom sitt förhärligande af människan. Den pantheistisktkristliga transcendentalismen blef ett betydelsefullt ferment i den engelska sociala rörelsen och den blef det äfven – sig själf ovetande – i den mänsklighetens absoluta själfständighetsförklaring, hvilken innebäres i den evolutionistiska monismen. Makarna Brownings – liksom transcendentalismens – humanism låg djupare än vare sig kristendomens, socialismens eller hellenismens. Den var fördjupad genom lifsglädjen, individualismen och den nya mänsklighetskänsla, som kristendomen gaf världen genom fastställandet af kärleken som lifsprincip. Men kärleken i en oändligt mycket vidare mening än kristendomens!
En redlig arbetare är sin lön värd, och jag instämmer gerna i den motion, Hr Landsh. von Hohenhausen i föregående plenum gjort om förbättring i Kronofogdarnas knappa lönevilkor, dock icke allenast på Gottland, utan ehvar dessa tjenstemän, efter vederbörlig pröfning, befinnas icke hafva löneinkomster, svarande mot deras ansvarsfulla kall. Dessa 2tne motioner af Hr Bruncrona lades på bordet. Hr Gripenstedt, Jacob, hade inlemnat följande, som upplästes: Då husbehofsbränvinsbränningen numera, enligt min tanka, gerna kan anses som ett nödvändigt ondt, påkalladt af både folkets vana och behof, så tyckes det mig knappt löna mödan att vidare tala om ett allmänt förbud derå, utan anser jag oss hellre böra rikta det mot ett öfverflödigt förbrukande deraf. Då bränvinsskatten är ett vigtigt skäl för bränningen, vill jag föreslå den till 2 sk. B:co för hvarje kanna, som tillverkas, och pannorna efter följande norm: att ingen panna bonde få vara större än af 60 kannors rymd, samt att en egendom, hvars taxeringsvärde uppgick till 60,000 R:dr B:co och derutöfver, skulle få begagna atne sådana tillika med en klarpanna om 3o k:r; en egendom, taxerad till 4o,ooo R:dr, endast 2tne 60 kannors, och blott en sådan få finnas vid en egendom af 20,000 R:drs taxeringsvärde; påen egendom af i5,ooo R:drs taxeringsvärde en 4^ k:rs panna, Den 20 Februarii e. m. m på en egendom af 10,000 R:dr en 3o kannors, och pä en egendom af 5,000 R:dr en 20 k:rs panna; sedermera vanliga Jyftpannor för mindre hemmansdelar. Då det antages, att 2 sk.
I afseende på Liden för Realisationens början vill jag icke, att den skall bestämmas, utan att den må bero på BankoFullmägtiges anmälan, att alla de af Ständerne föreskrifne förberedande åtgärder äro vidtagna, så att silfverutvexlingen kan börja. Jag har ej heller någon ting emot Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedts Redactionsförslag. Det kan ingalunda vara min mening, att Styrelsen skulle vara ovilkorligt bunden, att utan afseende å förevarande förhållanden och omständigheter, promulgera en författning för silfvervexlingen utur Banken; och jag tror all nödig garantie, emot ett vilsefördt begrepp om rätta tiden för realisationens början, igenfinnas i Rådgifvarnes ansvarighet, om de icke till verkställighet befordra Ständers beslut, då sådan uragtlätenhet icke visade sig hafva varit påkallad af en obestridlig högre nödvändighet. Jag anhåller att dessa anmärkningar måtte få åtfölja den blifvande återremissen, som jag äfven yrkar. Herr Rosenblad: Tacksamhet är en pligt, som det åligger oss, att aldrig underlåta att uppfylla. Således är det både å egna och Utskottens vägnar en pligt för mig, att till Friherre Boije framföra vår tacksamhet för den omvårdnad han yttrat för oss i afseende Den 9 J it I i i f. m, pä sådana uttryck, som kunde skada våra af honom ogillade förslag. Beklagligtvis kan jag likväl icke dela den tanka han hyser, att vinn ägt behof af denna Friherrens godhet. Friherre Boije har tillika yttrat, att vi hade bordt hålla våra tankar för oss sjelfva. För min del och å Utskottens Vägnar får jag förklara, att vi aldrig draga i betänkande, att öppet framställa de tankar vi hysa, och då de afse ett ämne, som det ålegat oss att behandla, hafva vi äfven trott det vara en pligt att underställa dem våra kommittenlers, Rikets Ständers, pröfning, till den uppmärksamhet de kunna förtjena. Friherre Boije: Vid det förslag jag här hört göras, att Banken skulle få behålla sin vinst, anhåller jag få göra en erinran.
Föredrogs ånyo och bifölls Sammansätta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskol tcts Betänkande M 7, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förändrade bestämmelser i fråga om upplåtande åt enskilde af Kronans mark i Norrland och Stora Kopparbergs län, samt om dispositionen af stubböresmedlen dels en i ämnet väckt motion. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets Memorial: M 28, angående instruktion för nästkommande Riksdags Banko-Utskott; och JV2 29, angående vissa, i följd af blifvande ny Riksdags-ordning, nödiga redaktionsförändringar. Från Vallo/l. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets: Utlåtande M 78, angående föreslagna statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag med flera dylika föremål. bifölls, med de undantag, att Ståndet dels afslog 26 punkten, angående kanaloch slussanläggningar mellan sjöarna Westra och Östra Silen, samt biföll Kongl Maj:ts Proposition i detta ämne, dels, med afslag å 38 punkten, biföll Riksdagsfullmägtigcn Samuel Jonssons från Jönköpings län der omförmälda motion, såvidt den afscr medgifvande af ytterligare två års frihet från erläggande af ränta för ifrågavarande lån, dels ock till Utskottet återremitterade det vid Utlåtandet fogade sammandrag. Memorial M 79. med förslag till allmänna vilkor och stadganden i afseende på de statsbidrag, som under denna Riksdag beviljas för väganläggningar och vägförbättringar, hamnanläggningar, kanaler och andra vattenkommunikationer, äfvensom för sjösänkningar och andra vallenaftappn ngsföretag. bifölls. Utlåtande fM 92, i anledning af väckt motion om förändring i vilkoren för Prot.-Utdrat? den 23 Maj 1SG6. 325 det vid sis'förflutna Riksdag beviljade lån för anläggning af jernväg mellan Christianstad och Hessleholms station å södra stambanan. bifölls.
Föredrogs s nyo Kongl Majus till Riksens Höglvflige Ständer ben 16 inncwarande Mänad aflätna och till Stats-Utskottet remitterade Nödiga proposition angående ett förskott af omkring 7o ä 80,020 R:dr. Hamburger Banco till StaisVerket utaf Riksgälds - Contoirets sörröd af Växlar i denna myntsort, för att dermed bestrida be, i afse> ende pö Fredsundcrhcindlingarnc, erfvrderlige kostnader. Och skulle hos Riksens Högloflig! Ständer wdrdfammeligen anmälas, att, sedan, uppä f. d. KonungenHerrar Fullmägtigcs sörledet är gifne befallning, utbetalningar pä witze Utrikes orter blifrvit instäkde, Riksgälds - Conto,!et af denna anledning kommit att samla en fond uti Hamburger Banco af R:dr 67,000, hwilken hoS Banquiererne k. Lostelkrg^ kils <8c Lomp. i Hinlbnrg är innestäende samt titan hinder af nägre serskildt? enAg^smenks med dcKe Banquiercr när som hälst till jfrägawarande behof skulle Den i September. it skulle kunna förskjutas; Hwarwid Stats-Utskottet icke undcrläta bordt wdrdsammeligrn erinra om angeli -genheten deraf, akt Riksgälds-Contoiret undfär sin ersättning uti Hamburger .Banco , häldft denna mpnt» sort för Riksgälds - Coinoirct är behöflig äfwen till sädane snart förcftäende utbetalningar, hwilka uti vaf» bruten ordning hittils blifwit wcrkstälde. Är och dag svin förr ffrifwit stör. Pä befallning, kröäelius. LadeS pä bordek. UplästcS fbljande: Utdrag af Prokocollet, bällit uti Riksens HLgloflige StänderStats-Utskott den 22 Augusti I809.
Sköfde med 604 innevånare, deraf 36j skattskrifne. Fahlköping med 477 innevånare, deraf 3o2 skattskrifne. Lidköping med 1,820 innevånare, deraf 1,197 skattskrifne. Hjo med 5a5 innevånare, deraf 3a r skattskrifne. De stadsmanna-näringar, som idkas i dessa Städer, bestå af handtverkerier och handel till någon del med ortens prodricter, men väsendtligen med Sill, Salt, Specerier och Kram varor, som från Götheborg och nu mera, sedan segelfarten å Gölha Canal är öppnad, äfven i någon mon från Stockholm hilföras och till ortens Innevånare försäljas. Jordbruk idkas äfven i betydlig nion i alla Städerne och utgör för Falköping till och med 22 dess liufvudsakligaste näring. Dels härigenom, dels emedan ingen af Städerne är så folkrik, att consumtionen af Landtmanna-Producter der kan vara betydlig, och då för öfrigt Köpmännen föga befatta sig med Spannemålshandel, kunna Städerne icke anses hafva något vigtigt inflytande på Landets cultur och näringar. Stadsmanna-rörelsen är deremot helt och hållet beroende af Landtmannens vilkor i den angränsande orten, då vidsträcktare tillfälle för afsättning af handelsoch handtverksvaror sällan gifves. Denna rörelse har således lidit, i den mån Landtmannens tillgångar varit förknappade ömsom genom missväxter och oerhördt låga Spanmålsvilkor. I alla Städerne finnes Läkare, utom i Fahlköping och Hjo, på hvilket sistnämnde ställe likväl är Station för en Bataillons-Läkare vid Skaraborgs Regemente, men Tjensten är för närvarande ledig.
Men skyldigheten emot mig sjelf, såsom motionär till det uti dessa reservationer så bittert klandrade beslut och emot den pluralitet af Utsk., som detsamma fattat, ålägger mig nu att åtminstone hos det RiksSt., inför hvilket jag är berättigad uttala min öfvertygelse, söka, så vidt min förmåga medgifver, försvara detta beslut och betaga berörde uppgifter och framställningar deras möjligtvis förvillande och förledande egenskap. Reservanterna hafva uti de afgifna reservationerna fortsatt sina, redan vid frågans afgörande inom Utsk., på ett högst meriterande sätt ådagalagda nitiska bemödanden att bevisa olämpligheten af den föreslagna und. skrifvelsen och obehörigheten af den anmälan, densamma skulle komma att innefatta. Finkänsligheten i detta hänseende hos de värda reservanterna har verkligen förvånat mig, helst det åtminstone för min fattningsgåfva icke är möjligt upptäcka, hvaruti den så vidlyftigt öfverklagade olämplighelen och obehörigheten egentligen består. Enligt hvad riksdagshandhna *4 Den a Mars e. m. utvisa, har K. M. vid flerfaldig tillfällen fästat den andra Statsmagtens eller R. St:s uppmärksamhet på angelägenheten af vissa frågors skyndsamma och ofördröjliga afgörande. Mig veterligen har dock sådant aldrig förekommit någon olämpligt eller för den sistnämnda Statsmagtens värdighet förnärmande. Exempelvis anser jag mig endast behöfva åberopa K. M:s, vid denna riksdags början, särskildt aflåtna nåd. skrifvelse, med uppmaning till R. St. att, så skyndsamt som ske kunde, taga under pröfning de sedan sista riksdag till grundlagsenlig behandling hvilande förslagen till förändringar uti Reg.Frs 63 och 7a §§. Det lär således vara endast från R. St:s sida, som anmälanden om angelägenheten af vissa frågors afgörande kunna erhålla den ytterst vådliga och förgripliga natur, som reservanterna tillerkänt den nu ifrågavar. und. skrifvelsen, oaktadt de icke ägt något att erinra emot de af Utsk., till begagnande deruti, föreslagna ordalag.
Utdrag 213 Den 14 Ockober. Utdrag af Protokollet, hältet hos Bonde-Etändet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 14 Ocrober 1310. S. D. föredrogs Banco. Utskottets den iz dennes atqifne yttrande öfwer de bos Högloft, Riddcrskapet och Adeln gjorde anmärkningar wid Utskottets den 7 förutgängne meddelte Utlätau. de i anledning af Kongl, Maj:tS Nädiga Proposition till Riksens Ständer, angäende ansia'!, ter ti si Iernwerks. rörelsens understöd; och som Bonde-Ståndet redan godkänt Utskottets förr afqifne Betänkande, kunde någon ytterligare ätgärd nu icke äga rum. Or supra. kLx Lrotocollo Oabriel Östmann. Utdrag af Protokollet, hället hos Bom de-Ständet wid llrtima Riksdagen i Orebro den 14 Oktober iZio. S. D. kemnade Bonde. Ständet sitt bifall till Lag. Utskottets pa bordet lagda Utlätairde af den 5 i denne mänad öfwer Häradshöfdingen Manner stams hos Högloft. Riddcrskapet och Adeln ingifne och till Utskottet remitterade Me. mo. Den 14 October. 219 moria!, med förslag, att af den för Lag. Co, miteen anflagne summa nägon del borde an, wändas till belöning för de bäst utarbetade Pro., jecter till LagarneS förbättrande eller förenkling, med mera. Ot supra. klx protocollo Oabrie! Östmann. Urdrag af Protokollet, hället hos Bonde-Ständet wid Urtima Riksdagen t Orebro den 14 October i8io. S. D. (Expeditions Utskottets Memorial af den iz dennes, innefattande en i anledning af den ordlörändring, Högloft. Ridderskapet och Adeln samt det Högwördrge Preste. Ständet wid justering prkat, söreflagne redaction af den §. i Riksdags.
Ihlsovården besörjes af en förste och en andre stadsläkare, lönade af staden, samt af 7 andre praktiserande läkare. I staden finnas 2:ne apothek. Vaccinationen beslrides under inseende af provincial-läkaren. Polisen förestås egentligen af Borgmästaren, såsom Magistratens ordförande, biträdd af en stadsfiskal, 1 polisgevaldiger och 6 polisbetjenter. Nattbevakningen verkställes af 24 väktare i staden och 8 vid hamnen, bland hvilka likväl endast hälften hvarje natt tjenstgör. Värdet af brandförsäkrade byggnader i staden och å dess område utgjorde vid "1855 års slut: i Skånska Brandförsäkrings-inrättningen 3,536,610. i Städernas allmänna Brandstodsbolag för fastigheter , 19,500. i Försäkrings aktiebolaget Skandia 20,000. Summa B:ko R:dr 5,376,110. Å varulager, fabriksredskap, machinerier och lösören i allmänhet voro vid samma tid försäkringar beviljade uti: Städernas bolag till försäkring af lösegendom 1,146630. Skånska Brandförsäkrings-inrättningen 996,200. Försäkrings-aktiebolaget Skandia 515,533. Summa B:ko R:dr 2,458,163. Uti stadens Sjö-assuransförening voro likaledes vid 1855 års slut 50 fartyg till försäkring antagne för ett värde af 413,500 R:dr Banko. Slädens inkomster dr 1855: Under Ilamnkassan, Tolag, deraf V3:delar ordinarie och '/aidel inqvarteringsBanko R:dr 9,999. Hamnafgift af varor 42,251. » af fartyg 8,086. 50,557. Arrenden och diverse andra inkomster 6,203. Städja för försålde hamntomter 1,308. Berättelse öfver Malmöhus Län för åren 1851—1855. Statsanslag: 4:de årets för anlägggning af skeppsdocka . 10,000. 10:de eller sista årets för hamnens konsolidering 6,000.