Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om också ett sådant arbetssätt, som det jag föreslagit, sktdle för protokollisten medföra större möda, så måste man tillika taga i betraktande, att hans arbete derigenom blir af mera intellektuel art, och det är, såsom jag förut anmärkt, sådant arbete man bör upmuntra och befordra. Diskussionsprot. för en f. m„ som f. närvrde utgör kanske 30 å 40 ark, kunde efter denna method sammandragas till 4 k 5, och derigenom upstode en betydlig vinst af både tid och kostnad vid detsammas utskrifning och tryckning. Vid remisser skall dessutom diskussioner. öfverlemnas till vederb:de Utsk. Hrrne känna bättre än jag, att dessa yttranden högst sällan läsas i Utsk:n, utan vanligen anmodas någon af Utsk:s Kansli att deröfver uprätta en promemoria. Det vore då onekligen en vinst, om ett sådant sammandrag vore gjordt Den 17 December* gjordt redan från början. Jag tror, att atla dessa fördelar, besparing af renskrifning och tryckningskostnad, lättnaden vid prot:nas läsning i Utskrn, samt deras bättre och riktigare redaktion väl vore värda upoffringen af det hopp om odödlighet, som blifvit oss förespegladt. Utsk:t säger äfven, att det ordagranna uptecknandet af talarenas yttranden skulle innebära en upmaning för desse att yttra sig med eftertanka och gifva sina anföranden en vårdad form. Jag tror dock ingalunda att derför vinnes någon garanti på detta sätt. Utsk. har dessutom härvid utgått från det antagande, att snabbskriftsprot. skulle lemna en daguerrotypisk bild af talaren. Om så vore förhållandet, kunde det vara rätt eget att se, huru (lenn* bild komme att taga sig ut. Men just då ett yttrande är som bäst och 11 fl i gast, är det äfven för prot.föranden svårast att följa med, så att just det intressantaste går förloradt. Jag anhåller, att hvad jag bär yttrat, ingaluuda må upfattas som något klander mot våra protokoll ister.
Dock yrkade de, att den hittills varande proceduren med behandlingen af Constit.Ulskts förslag, nemi. att Stånden vid återreijiissen uppgöra sina geinensamma tankar, sorn Constit.Utsk. skall sammanjemnka eller hvilka, derest sådant icke är görligt, genom votering skola sammanpressas, skulle utgå och att Stånden skulle få jäfoga återremissen alla de anmärkmr, hvartill de kunde finna sig befogade; men då förslaget andra gången återkomjne, skulle likvisst, efter deras framställning, precist samma procedur sorn nu äga rum, d. v. s. att Stånden skulle äga rättighet att med ändringar eller tillägg få antaga det förslag, sorn Constit.Utsk. framlagt. Ett sådant sätt att förän - Den si Februari f. m. (Ira eller förbättra formerna anser jag likna en byggmästares förfarande, hvilken, i stället för alt reparera bristfällig» lieterna, endast öfverstryker dem och derigenom bedrager dem, som tro, att bristfälligheterna äro reparerade, då de i stället endast äro skylda. Jag frågar, hvad dessa talare vunnit annat än en förökad omgång. Resultatet blir ju detsamma sorn nu, fastän under en ny benämning. Orden gemensamma tankar hafva väl utgått ur grundlagen; men rättigheten att med tillägg och förändringar besluta liar i stället tillkommit, och då är saken enahanda. Jag tror, att dessa talare icke kunna neka, att våra former äro troga och tunga och att, oaktadt ålerremissen, sällan något godt förslag kan framgå, då rättigheten qvarstår vid slutliga afgörandet att på 4 >'um sönderrycka och förderfva förslaget, huru man behagar. Jag har fästat mesta vigt dervid, att vid sådana förslag, som grundlagsfrågor, man måste afsäga sig denna rättighet, på det ett godt förslag måtte underkastas Ståndens ogillande eller förkastande, och att deras beslut sedan må afgöras genom omröstning i förstärkt XJtsk., på det ingen mening må blifva undertryckt, men att, här förslaget andra gången återkommer, ingen jemnkning får äga rnm.
Hon visste det ej, lika litet som han själf; och de ord han fällde förstod hon icke, lika litet som han själf; hans blick gaf uttryck åt känslor, som hon icke vågade tyda; och medan osammanhängande ord, som de bägge icke hörde, föllo emellan dem, sjönk hans hufvud mot hennes skuldra, och blicken vände om och om igen, djup och bedjande. Hon vände sina ögon bort och riktade dem ut öfver hafvet, något inom henne stod liksom lyssnande och väntade, att en arm skulle lägga sig kring henne och en mun söka hennes. Men ingenting rörde sig vid sidan af henne. Efter en stund gled hans hufvud från hennes skuldra tillbaka mot stenen, och hon hörde hans stämma halfhögt säga, såsom den hörbara afslutningen af en känsloskala: »Det är alltid detsamma. Alltid skall det komma emellan!» Det gaf en stöt igenom henne, hennes hjärta stod stilla, och hon såg natt för sina ögon. Skrämdt och andfådt sporde hon: »Hvilket?» »Det svarta, spöket » Med en kraftansträngning bröt hon den underliga letargi, hvari hon såsom under en hypnotisk kraft höll på att försjunka; samtidigt steg en oförklarlig grämelse upp i henne, mot honom, mot henne själf, mot allt. »Kom nu! Nu skall ni inte se syner,» sade hon, i det att hon reste sig. Han följde, men slappt och energilöst. De gingo fram långs gångstigen mot huset. Framför detta räckte de hvarandra handen. Han fattade hennes nästan utan tryckning, men höll den kvar i sin och sade, med de stora och sorgsna ögonen riktade ut i den vida, ljusa sommarnatten: »Säg mig – känner ni antipati mot mig?» Hon såg på honom, utan att förstå honom: »Nej.» De stodo båda orörliga; så sporde hon sakta och ängsligt: »Men ni har något emot mig?» Han skakade på hufvudet, likgiltigt och tankspridt. Så skildes de åt. När Emma Berg den natten kom in i sitt rum, i hvilket det varma månskenet föll ljust och ängslande, kastade hon sig ned framför sin säng, gräfde hufvudet in i kuddarna och grät.
Vidkommande åter stångjerns-tillverkningen ansåge Kongl. Majit, lika med Fullmäktige i Jern-kontoret samt Bergs-kollegium, den derå lagda ordinarie skatt böra helt och hållet borttagas, en åtgärd särskildt påkallad, på sätt Bergs-kollegium äfven erinrat, af den rubbning i stångjerns-tillverkningens hittills åtnjutna förmåner, som uppkommit genom den år 1855 meddelade tillåtelse till råämnets, eller tackjernets, utförande ur landet; hemställande alltså Kongl. Majit, att hammarskatten måtte helt och hållet upphäfvas och stångjerns-tillverkningen hädanefter, i likhet med annan varuförädling, endast beskattas genom årlig bevillnings-taxering, dervid något minimi-belopp för uppskattningen af behållna vinsten icke heller vidare syntes böra, mera än för annan industri, fastställas. Hvad sålunda i denna fråga förekommit har Utskottet tagit i noggrannt öfvervägande, men finnér för sin del de af Fullmäktige i Jern-kontoret äfvensom Kongl. Bergs-kollegium omförmälde, här ofvan anförde omständigheter och förhållanden icke innefatta något öfvertygande bevis för den yttrade åsigtcn att Svenska jernhandteringens ställning för närvarande skulle vara så missgynnande, att afskaffändet af all ordinarie beskattning å denna näringsgren vore af behofvet påkallad. I motsats dertill har Utskottet trott de sednare årens erfarenhet ådagalägga att de för ifrågavarande handtering ofördelaktiga omständigheter, som uti Kongl. Bcrgs-kollegii vid föregående tillfällen afgifna underdåniga utlåtanden blifvit åberopade såsom stöd för Kongl. Kollegii yrkande om berörde beskattnings upphörande, och hvilka äfven vid sednaste Riksmöte föranledde Rikets Ständer att medgifva en betydlig nedsättning af tionde-tackjernsskatten, numera, i afse - Slats-Ulskottcl$ Utlåtande N:o 33. ende å såväl tillverkningens belopp, som de för svenskt jern gällande pris, äro i väsendtlig man förändrade, hvilket synes gifva anledning till den förhoppning, att en gynnsammare framtid för denna handtering torde vara att emotse.
Banco. Af mig tillhandakomne Handlingar uti en Bördstvist om Bergsmanshemmanet Gillsåsen i Lekebergs Tingslag af Örebro Län hade jag inhemtat, att sedan Bergsmannen Jan Jansson i Berga, till 1819 års Vinterting med nämnde Tingslag, instämt Brukspatronen Nils Magnus Lindh, med påstående, att i hörd vinna det af Kärandens broder Lars Jansson, för 3333 R:d. 16 sk. Banco till Lindh försålde ofvanberörde hemman, och i sådant afseende på första Råttegångs-dagen Bördeskillingen hos Rätten nedsatt, hade Lindh, genom befullmägtigadt ombud Bruks-Inspectoren E. G. Wigert och emot borgen af PostDirecteuren Torren samt Häradshöfdingen Hedblad, emot Kärandens begifvande, fått Härads-Rättens tillstånd, att lyfta berörde Bördskilling , oaktadt behörigen styrkt blifvit och Härads-Rätten vetterligt varit , att hemmanet med flere dels sökte och dels beviljade inteckningar varit hesväradt, men hufvudsaken , eller Re visorers Berättelse. 111 g ken, eller sjelfva Bördsfrågans pröfning hade, i anseende till Lindhs frånvaro, till näst infallande Lagtima Ting Blifvit uppskjuten. Efter deremot anmält missnöje, hvilket Jan Jansson fått anvisning att, på grund af 16 Gap. 6 §.' Rättegångs-Balken i Kongl. HofRätten fullfölja, hade lian hos liÖghemälde Rätt sökt och den 3 Maji nyssnämnde år erhållit tillstånd, att få målet vid Urtima Ting upptagit; och då han med denna resolution anmält sig hos Domhafvanden Herr Häradshöfdingen C. D.
Utsk. liar nemi. in - Den 19 September f. m. 49‘ gått uti en förklaring af grundlagen och dess tillämpning, ehuru 83 §:n Reg.F:n bestämdt bjuder att grundlagarna skola efter ordalydelsen tillämpas, och att förklaringar öfver grundlagen skola ske på samma sätt, som för ändring deraf är föreskrifvet. Emedlertid följer af de framställda voter:s-propos:na, alt ifrågavar. grundlagsändrings-förslag kunna komma att icke hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Jag får fästa uppmärksamheten på det högst besynnerliga uti Utsk:s deduetion, då Utsk. från det förhållande alt R. St. äga rättighet att afslå en K. M:s nåd. propos. örn någon ändring i grundlagen vid samina riksdag propostn blifvit afgifven, så framt nemi. Coust.Utsk. afstyrkt förändringen, velat härleda sig dertill, att sådana grundJagsändringsförslag, som anlingeu grunda sig på enskilde riksdagsmäns motioner eller ock å Const.Utsk:s egen framställning äfven må kunna af R. St afslås Just motsatsen alden naturliga följden af grundlagens bokstaf; ty hvad Const.- Utsk. framställt, det skull hvila till grundlagsenlig behandling vid påföljande riksdag; men om förslaget kommer frän K. M, och Coust.Utsk. afstyrker detsamma; så kunna R. St. afslå det vid första Riksdag. Är åter motionen väckt af enskild riksdagsman, så blir den aldrig föremål för RiksSltns öfverläggning, derest Coust.Utsk. afs'år motionen. När Gonst.- Utsk. icke vill begripa denna enkla slutföljd af dess egen makt att undertrycka ett grundlagsförslag, så måste jag förklara, att jag icke anser Const.Utsk. mäktigt att föreslå något dugligt i grundlagsväg; ty den som icke förstår första grunderna deraf, den måste icke vara tjenlig att föreslå reif. iction till nya lagar.
Och kommo någre neder af Judeen, och lärde bröderna: Utan I låten eder omskära efter Mose sätt, så kunnen I icke blifva salige. Då vardt en tvedrägt och träta, icke den minsta, så att Paulus och Barnabas föllo emot dem; och derföre skickade de att Paulus och Barnabas, och någre andre af dem, skulle uppfara till Apostlarna, och till Presterna i Jerusalem, för detta spörsmålets skull. Och så vordo de förfordrade af församlingene, och foro genom Phenicien och Samarien, och förtäljde Hedningarnas omvändelse; och gjorde dermed allom brödromen stor glädje. När de nu kommo till Jerusalem, vordo de undfångne af församlingene, och af Apostlarna, och de äldsta; och de förkunnade allt det Gud hade gjort med dem. Då reste sig upp någre af de Phariseers parti, som vid trona tagit hade, sägande att man måste omskära dem, och bjuda uppå att man hålla skulle Mose lag. Då församlade sig Apostlarna och Presterna, till att ransaka om det ärendet. Och när nu fast derom frågadt var, stod Petrus upp, och sade till dem: I män och bröder, I veten, att uti förgången tid ibland oss hafver Gud utvalt, att Hedningarna hörde Evangelii ord genom min mun, och trodde. Och Gud, som hjertat känner, vittnade med dem, gifvandes dem den Helga Anda, så väl som oss; Och gjorde ingen åtskilnad emellan oss och dem; utan rengjorde deras hjerta genom trona. Hvi fresten I då nu Gud, att I viljen lägga det ok på Lärjungarnas hals, det hvarken våra fäder eller vi bära kunde? Utan genom Herrans Jesu Christi nåd tro vi, att vi skole salige varda, såsom ock de. Då tigde hele hopen, och hörde på Barnabas, och Paulus, som förtäljde hvad tecken och under Gud, genom dem, ibland Hedningarna gjort hade. När de tystnade, svarade Jacobus, och sade: I män och bröder, hörer mig.
Calmar domkyrka af arrende-inkomsterna för de jordlägenheter vid staden, som förr varit begagnade till fästnings-verk, jemte deröfver afgifvet yttrande; 5:o af prosten Traneus, om löne-förbättring för härads-skrifvare i Bohus län; 6:o af komminister Janzon, om anslag till användande afSchreiberska kurmelhoden för fattiga, som önska undergå densamma; 7:o af prosten Tellbom, om anslag tili inköp af böcker för gymnasii-bibliolhekernaf 8:o af professor Genberg, angående anslag till Lunds universitet, för inrättandet af en pharmakologisk. och en historisk profession, samt till byggnad af anatomi-sal vid samma universitet, jemte deröfver afgifvet yttrande; , Prot.-utdrag den 23 December 484-7. 85 9:o af professor N. Lindgren, om anslag af 10,000 r:dr till framkallande af, och tillhandahållande för, lågt pris, så väl af läro-böcker för folk-skolan som af lämpliga iäse-böcker för allmogen; 10:o af prosten Sehröder, om anslag till en skola i Christinehamn med fyra lärare; liro af prosten Melen, rörande framflyltning af uppbörds-stämmorna på Öland i likhet med på Gottland; 12:o af f. d. Stats-rådet biskop Heurlin-, om lindring i roterings besväret för komministern i Hylletofta af Wexiö stift; 13:o af doktor Grafström, om lax-taxans upphörande för pasto rerne i Norroch Wester-bottens län; 14:o af prosten Cnattingius, om inlösen för statens räkning af framlidne kansli-rådet m. m. O.
A. 99. ( '20 ) Fourage, om redovisning för det Hofstallet anslagna. Se Hofstall. — öfverskotts-, angående förändrade föreskrifter i afseende på. Se Öfverskotts-fourage. Fouragering. Se Provia otering. Freidenfelt, Fredrik Daniel, yltrande. III. Fribrefsrätt för länsmän, angående. II. B. 54i. IV. A. 4M* VII. U. >36. A. 44o. XXII. B. 597. XXIII. 189. XXIV. A. 429. XXVI. E. 29. — angående undersökning och controll å. III. 264. Fridhem, om anslag lill den för sinnessjuka derstädes stiftade inrättning. III. IV. R. 66. Fries, Professoren, om retroactivt beräknande af pension för hans enka. Se Pension. Frigel, Pehr, angående pension åt. IV. R. 89. Se vidare Hufvudtitlarne, indragningsstaten» FrimurareBarnhus-directionen, om rältighet för, att Långfredagen låta uppföra concert i Riddarhussalen. IV. A. 578. XXII. A. 4.6. Frälseränta, angående grunderna för utgörande af. V. B. iy5. A. 3oi. VIII. U. 378. A. 453. Frölich, Grefve Guslaf Erik, yttranden. 11. 4^7» 4^7- lil. ion XI. 262, 2.6 3, 3go. Frölich, Johan Avel, 0111 rättighet för, att ti t larda fullmakt för adliga attén Frölich N:o 1280. I. A. 5. Frösö skola i Jemtland, angående utvidgning af. Se Elemenia r-lii ro verk en. — om anställande af ytterligare en lärare derstädes. Sé Skolorna. Fullmakter, karakters-. Se Kara k ters-full makter.
Om man för Sveriges försvar icke hade annan utväg än statsskuldsystemet, så frågar jag, om det vore klokt att uppskjuta dess användande till den tid, då det fåfängt skulle anlitas; ty det är väl troligt, att i den stund, då Sveriges bestånd berodde på möjligheten af dess försvar mot en påträngande fiende, en capitalist skulle anförtro sina capitaler åt den nödställda staten. Detta skäl, som här många gångor blifvit apfördt, har hvarje gång hos mig gällt för hvad det borde gälla, nemi, såsom ett falskt skäl, en undanflykt, och jag har ej kunnat underlåta att nu uttala denna mening. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Vid ett föregående tillfälle, icke längesedan, tog jag mig friheten att för R. o. Ad, nämna D c ii 6 A u g u s t i f. ra. något om nödvändigheten för StatsUtsk. att ordna Rikets creditverk, Riksg.cont:s affärer, på ett sätt, hvarigenom statens credit upprätthålles. Riksg.cont. har haft god credit, har det ännu oell kan få ännu bättre, allenast närvarande Ständer vidtaga sådana mått oell steg, som äro öfverensstämmande med hvad alla andra nationer i sådant fall som detta anse nödvändiga för bibehållande af landets credit. Det kan icke falla någon in, att Sverige i dess närvar, ställning skall hafva en positiv misscredit att påräkna; jag säger positiv, emedan jag vill uttrycka omöjligheten af att fa låna, när man behöfver. Den misscredit, som lör ögonblicket synes vara för hand, är en följd af väntan uppå, huruvida Ständerna skola vidtaga riktiga utvägar till stadgande af nödig ordning för Riksg.cont., eller huruvida Ständerna skola fortfarande hjelpa sig fram, såsom hittills skett, med åtgärder, sorn är utan samband med hvarandra och utan samband med ett system, förenligt med Rikets öfriga för-r hållande. Efter mitt sätt att se denna sak har Frih. Palmstjerna rätt, då han yrkar, att vi skola öfvergå till ett enkelt statsskuldssystem. Man kan svårligen motsäga hans grundsats.
Skrifvelser. N:o Förslag till underd. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 j Den skattsky 1— diges Namn och Caracter. Grosshandlaren N. N. , , Ledamot »ti N, N. Direction Bevillninas-Ulskoltets Memorial. Taxer ings-Längd öfver Bevill ningen efter 2 Art. uti 18.. urs Bevillnings-Stadga i N. N. Stad, för år 18 C T *“0 rt Anteckningar för beräknandet af Bevillning. E E> C . 3 Cn i r+ 1 5L Zzl H 2 i c ^ cn S P -I B!3, fk o cn O TT* 3“ a 3 “O m cn För Hus, Tomter, Stadsjord m. m. Inkomst af Handel och Rörelse. cr >.cr 3-3 pj ’ -3 '« TI o. 03 Afgift af w cc - c —- — a cr. 3 r> Taxering sComitéens anteckningar. — eger Huset Qvarteret N.N. Stadsjord 10 11 — 20 20,000 2,000 22,000 00 — 0 00 5000 — 5000 000 000 000 A n m ä r k ning. I öfrigt skola Formulairen för Landet, uti de delar, sorn för Stad åro lämplige, tjena till efterrättelse och iakttagande, Bih. lill R, St, Prot. 1840 och 1841. 3 Sami. 1 Afd. 36 Haft. ^ 7 Sammandrag öfver 18.. års Bevillning för Län. llih, lill R, St, Prot, 1840 och 1841. 3 Sami. i Af cl, 36 Haft, r Bevillnings-Utskotlets Memorial} N\o 45. 43 Summarisk Uträkning öfver Personlig afgift efter 1 Ari. af 18 . års Bevillnings-Stadga uti N. N. Län för är 18 . , g p: 3 a o -z * a c CO rv G B JVlägar, Söner 1 och Drängar.
Nägot » farligt » torde Ni knappast behöfva befara. Blom The. China Theer. Finest Moning ... Kungchow Oonfa _ .. Mnning ._ Kaisow n:r 1. Souchong. Pris pr kilo Non Pius Ultra 11: — O. T. 5: 40 och 4: 50 pr kilo såsom varande mycket passande hushållslhe af god kvalité. Försändelser till landsorten emot efterkraf eller postförskott [i645] AJAF Ja. SIRI. Det bästa och säkraste medlet vore massage. Har Ni ej tillfälle att erhålla sådan, bör ni morgon och afton med handen göra GRUNDLIGA gnidningar med KAMFEROLJA; något absolut säkert resultat torde Ni dock ej härigenom få påräkna. TILLÅLLIGT KOKETT. Se svar till Naima i n: r ö. OROLIG SKÅNSKA. 1) Helt säkert skulle ej nå- gon kirurg vilja tillstyrka eller utföra dylik operatioo. Och hvartiil skulle det tjäua? det behöfver Ni ej. TUTLIE. 1) Ja, helst på morgonen omedelbart vid uppstigandet. 2) ja; nej snarare tvärt om. 3) ja, men man gör klokare i att hålla upp ett, par, tre dagar. — Afrifoingarna gifvas helst med lakan i doppade i vatten af rummets temperatur; af en person med litet handlas och öfning. Själfva afrifuingen, hvarvid hufvudsakligen rygg och bröst frotteras, bör ske raskt, hvarefter torkas mycket väl med ett groft lakan. Bäst är — åtminstone vintertiden — att ligga några minuter efter afrifningen, tills kroppen åter blifvit uppvärmd. UNG LISBETK. Försök ingnidningar flere gånger dagligen med EOLDEREAM försatt med 1 proc. SALICYLSYRA. Som åkomman emellertid är ytterst svårbotlig, vilja vi råda Er att rådfråga specialist. WERA. 1) Tag hvarje kväll under 15 minu » ter ett 50 gr. varmt handbtd och ingnid därpå ICAMFERSPRIT. — Ä r Ni allmänt klen (t. ex. till följd af bleksot) måste lämplig alimänbehandling användas.
Lagstiftande magten har, som en värd Ledamot anmärkt, redan afgjort att benämningen län och ej skänk, bör anses vara den rätta och lämpligasto; men hvad don värde Ledamot beträffar, som yttrat dels att i fall coursen öfveistege 144 sk., lånen skulle komma att draga iner än 6 procent, dels att låntagarne gora JUnquen eo skänk 4 a t BancoUtskottets Bttänianåm. då för sedlar, hvilka galla föga mera än en tredjedel i silfvervärde fulla två tredjedelar i silfvervärde återbetalas, kan Utskottet ti förbigå den erinran, att i förra fallet liela capital-afbetalningeri, som inbegripes uti de 6 procent, hvilka årligen fordras, och i sednare fallet räntan för 53 och ett tredjedels år, äfven med något slags skäl torne bora tagas i beräkning, och lärer då förmodligenjernnväj, utan afseende på hvad en Banque , såsom sådan, lider genom ökandet af dess skuldförbindelser, i förlitande på en långsamt . ingående ersättning, den falska men förledande idéen om skänker och faveurer för Banquen i dylika fall helt och hållet försvinna. Slutligen och med anledning af vackt frå. ga inom Högloft. Ridderskapet och Adeln, huruvida några redan fattade beslut, kunde anses lägga hinder, att efter godtfinnande förordna om lånesummans förhöjning, äfven utöfver 2000 E:dr; får BancoUtskottet vördsamt nämna, att de t vänne RiksStånd, nemligen Högvördige Presteoch V&llofl.
Förhållandet är alldeles icke sådant, och jag skulle verkligen önska, att de förenade Statsoch Ekon.Utskrn undginge alt taga kännedom af denna anklagelse. På denna grund instämmer jag med dem som yrkat bifall. Hr Oxehufvud: Jag skall blott utbedja mig att få fortsätta den mening Hr von Hartmansdorff påbörjat. Det står nemi. i betänk.: ”samt att K. M. för öfrigt täcktes härutinnan meddela de föreskrifter och vidtaga de åtgärder, som K. M. kan i nåder finna vara för skeppsbyggeri-skoloi - nas framgång tjenligast.” Hr Nordensköld: Jag får för R. o. Ad. rättfärdiga mig. Jag har aldrig yttrat, att Utsk:n eller någon af des* ledamöter kunnat hafva någon önskan att gynna vissa per - 4? Den 29 Augusti e. m. söner; jag liar blott sagt, ali Het synes så, oell att följdrn af Utsklns framställning i en framtid möjligen kunde leda derhän att det skulle synas som 0111 Regeringen hade gjort det. Man har sagt att RegerCn äger rättighet ali i denna fråga göra hvad den vill; men Utsktns betänk, har likväl föreskrifvit sådana villkor, att Regertn icke kan göra det som är det rätta. Man vill öfverlemna saken åt Regertn , men tillika läsa händerna på densamma. Jag yrkar återremiss ; icke för det att jag vill neka bifall till bufvudsaken, men för det jag tror de särskilda bestämmelserna böra utgå; dock vill jag visst icke begära votering, ifall R. o. Ad. skulle bifalla betänkandet. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Ulsktns betänk. N:o g blef af R. o. Ad. bifallet. Hr Nordensköld: Jag anhåller vördsamt att få reservera mig emot fl. R. o. Ad:s beslut. Jag anser alt Ulsk:n ingått i för många detaljer, och det derjemte på ett sådant sätt, att det blir omöjligt för Konungens rådgifvare att uppfylla dessa, utan att, om de vilja undvika Schylla, de falla i Carybdis. Vid ett kommande riksmöte fruktar jag, att de ej kunna undgå klander och hoppas då alt betänkts detaljer skole exonerera dem.