Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En tidning, som utgifves en gång i veckan, befordras nämligen äfven på utgifningsorten till prenumeranterna af k. postverkets pålitliga brefbärare. Däremot befattar postverket sig alls icke på utgifningsorten med en tidning, som kommer mera än en gång i veckan, utan är denna uteslutande hänvisad till privata bud, hvilka visat sig ytterst opålitliga. Vi tro därför, att det nya utgifningssättet skall lända alla till båtnad. en ny roman af Annie Quiding, hvars första roman » Hvidehus », då den vid innevarande års början publicerades i Iduns Romanbibliotek, vann ett så allmänt bifall, liksom den nu efter sitt utgifvande i bokform af kritiken stämplats som ett ovanligt lofvande debutarbete. Den nya romanen bär titeln » En droppe ur hafvet » och skall säkerligen mottagas med lika lifligt intresse som sin föregångare. För öfrigt hafva vi för romanbiblioteket gjort flere goda förvärf, bland annat en särdeles spännande och underhållande nutidsroman af fru Vilma Lindhé, bärande titeln » EFTEHKRAF ». » Muns Hjälpreda *, den praktiska rådgifvaren för h u s och hem, en verklig » Fråga mig om allting », redigeras allt fortfarande af fru Mathilda Langlet. Och att afdelningarna » Läkareråd », » Frågor och svar » samt » Tidsfördrif » ej skola saknas, säger sig själft. Med det utvidgade programmet h a r Idun emellertid kanske mer än förr blifvit en verklig familjetidning, d. v. s. en publikation, i hvilken en livar af familjens vuxna medlemmar, man som kvinna, kan finna något, som intresserar honom eller henne. Och med det vakna intresse för alla områden af vetande och gärning, som mer och mer börjar känneleckna vår tids kvinnor, är det gifvet, alt dessa skola finna det helt naturligt, att i Idun uppmärksamhet äfven ägnas ät manlig id och förtjänst.
Hvad som, oberäknadt stats-ekonomiska skäl, oafvisligen påkallade landthandel^ ofördröjliga och fullständiga frigifvande, vore den mängd nya omsättningsställen, som måste uppvexa genom anläggandet af en betydlig sträcka jernvägar. På naturlig väg skulle vissa punkter uppstå, der rörelsen komme att koncentrera sig, och det skulle då vara lika dåraktigt handladt af Staten att vilja lagstifta emot naturen, som det vore olämpligt och rättsvidrigt att i motsatt fall för vissa platser bevilja undantag från gällande lag. Motionären har derföre föreslagit undanrödjande af de inskränkningar i rättigheten att idka handel på landet, hvilka förefinnas i 6 § 1 mom. af nu gällande Handels-ordning. b) Af Carl Ifvarsson från Hallands län, att, genom Kongl. Kungörelsen den 18 Januari 1850, 6 § af Handels-ordningen visserligen erhållit den förändrade lydelse att »på minst tre mils afstånd från närmaste stad eller köping öppen salubod å landet må kunna få anläggas, för att der, under iakttagande af vissa förbehåll, försälja, jemte alla slags inhemska varor, en del specificerade varuslag af utländskt ursprung,»( hvarigenom väl någon lättnad bereddes landtmannen för åtkomsten af åtskilliga förnödenhetsartiklar, för hvilkas erhållande han förut måst färdas än längre väg; men äfven tre mils afstånd från närmaste stad eller köping vore för långt, och följderna deraf drabbade ännu tungt den mindre bemedlade klassen på landet; en stor del af arbetstiden ginge förlorad, och mången gång torde tidspillan, kläders slitning under färden till och från staden samt olägenheter, som af dessa färder härflyta, uppgå till flere gånger den köpta varans värde; och detta allt måste arbetaren på landet underkasta sig, på det Handlanden i staden skulle få afyttra sina varor i minut, utan att likväl denne sednare kunde påräkna den ringaste nytta af allt hvad den förre derigenom förlorade. Om deremot handel vore i allmänhet å landet lof - Allm. Besv. ock Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 39.
Ridderskapets och Adelns Plenum den 2r Augusti 1809. S. D. Uplästes Kongl. Maj-.ts Nädiga xroposikion til Riksens Ständer, angäende di. träde för Stats-Werket af Riksgälds-Contoirets Wäzel förräd i Hamburger Banco. Gifwen Stockholms Slott den 16 Augusti 1809, och Beflöts at denna Nädiga proposition skulle re. mitteras til Stats-Utskottet, hwilket ägde at sig ffpndesamt deröfwer utläta: och skulle underrät. telse härom genom Utdrag af Protocollet de öfrige respective Ständen manligen meddelas. Ut supra. S. D. Sedan Stats-Utssottets Protocolls Utdrag af den 14 sistl. undcrgätt behörig pröfning beflöt Högloft. Ridderskapet och Ädeln at detta Protoeolls-Utdrag til Stats-Utskottet skulle äterremitteras, och Stats-Utftottet lemnäs del af de anmärkningar som under öfwerläggningen blifwit gjorda, jemte anmodan, det mätte Utskottet inkomma med sit yttrande, huruwida det deraf finnes anledning til förändrande i mer och mindre mätto af hwad i desi Prcto colls - 1144 Den 24 Äugttstk colls-Utdrag föresläs: och skulle Le öfrige respective Ständen genom Utdrag af Protokollet härom manligen underrättas. Ut supra. Herr Grefwen och Landtmarffalken tilkännagaf at ledighet sig pppat inom Statsutskottet efter Herr ?rint^ei!8ivni6 , , och inom Erpeditions - Utskottet efter Herr Uääk, Ueonkarct ki-eäric, hwarföre han anmodade Herrar Eleetorerna af andra Clasen at genom npa ival Lesia lediga rum upfplla. Upläste Riddarbus-Utffotkets
Staten icke vidare vill uptaga lån, utan blott bygga med de öfverskott, som kunna förefinnas, och att således högst få millir om året komma att användas för jernvägsarbetena; men jag tror, att det är högst få, som föreställa sig att de skola alldeles afstanna, utan, om också i någon obetydlig mån, fortsättas, och då tror jag att man icke kan tänka sig något annat, än att jernvägen skall fortsättas genom Östergöthland för att sammanbin - D en 25 April e. m. (las med Katrineholm. Det är förmodligen under inflytelsen af denna föreställning, som Utsk:t föreslagit banans dragning öfver Tenhult och dymedelst letat sig en liten väg upåt Östergöthland. Betraktar jag nu jernvägskartan och tänker mig att en bana skall gå ifrån Katrineholm till Malmö, så lärer väl ingen vilja tro, att den skall gå i en krok till Jönköping, utan i stället i den riktning, som K M. föreslagit och måhända ännu något mera östligt, så att Staten derigenom finge dels en ganska rak stambana till Götheborg, dels en dylik från Katrineholm till Malmö och slutligen en sammanbindningsbana emellan Jönköping och Falköping. Detta är systemet, ehuru namnen äro olika. Anser man nu att i en aflägsen framtid detta system är det rätta, då faller det också af sig sjelft, att man icke bäfvar tillbaka för den af Utsk:t ganska riktigt upgilna högre kostnaden, emedan den kommer att en gång betala sig tillbaka. Utsk:t har väl, på sätt jag nyss nämnde, sökt att få en sammanbindningsbana genom Östergöthland öfver Tenhult; men jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att denna bana är betydligt sämre, än den, som går öfver Nässjö, dels derföre att den kommer att följa Wetterns strand mycket närmare, dels också emedan den för den trakt af Östergöthland, sorn derigenom skulle sättas i beröring med Småland, leder ifrån den väg, sora trafiken är van att gå, nemi. åt Eksjö. Under den förutsättning således, att E. St:r verkligen vilja, om också i en något aflägsen framtid, långsamt fortgå till ett sådant fullbordande af systemet, sä förfaller ju hela frågan om kostnaden och med den äfven det huf* vudsakligaste motivet för Utsk:ts förslag.
-—- — Motion Nio 303, att landstingen måtte berättigas att meddela särskilda föreskrifter, lämpade för hvarje landsort, i frågor om egors fredande mot skada af annans hemdjur samt om stängselskyldighet. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 4. Motion N:o 304, om anslag till upprättande af ett stuteri i Jemtlands län för uppdragande af arbetshästar. Stals-Utsk. Utlåt. N:o 99. Motion Nio 305, om anslag till inrättande af 5 nya länsmanstjenster inom Jemtlands län. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 149. Motion N:o 484, om ändring i Kongl, kungörelsen den 18 Mars 1843, 1 fråga om traktamentsersättning åt särskildt t. I. domare vid syner å miiitie-boslällen. Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 53. R. St. underdån. Skrifv. N:o 47, Motion N:o 506, om dels anslag af löner för 20 nya provincial-läkare utöfver hvad Kongl. Majit föreslagit, dels ett förslagsanslag til! extra arfvoden eller tjenstgöringspenningar inom sådana provincialläkare-distrikter, till hvilka derförutan kompetente sökande sig icke anmäla. StatsUtsk. Utlåt. N:o 139. R. St. underdån. Skrifv. Andreasson, Anders, från Elfsborgs län, Motion N:o 115, om förändring i vissa delar af nu gällande förordning angående tillverkning af bränvin. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 2 samt Mern. Niis 3 och 12. R. St. underdån. Skrifv. N:o 156. Motion
Ridderftapets och Adelns bevröfwande i ödmjukhet hemställa, oM icke, med Kongl Majus Nädiga tillätelse, en Committee af Lagfarne och om Riket kunnige män mätte förordnas, för akt sitt utlätande sä wäl öfwer nya projecterade Lagar, som ock rörande de wid Riksdagen öfwerwagade Lcconomie - och Lagfrägor afs gifwa, innan Riksens Ständer i förra fallet Lagstiftningen företaga och Kongl. Majit i. det sednare Nädig sanctisn ät samma Lagar täckes meddela eller ivägra. Herr Grefwen och Ordföranden, gjorde proposition till bifall pä Lag-Utftottets Betänkande, -wilken med Ja beswaradeö. Friherre kleming , Olatzs, tillkännagaf, att nägra rum moro ledige bland de till Stats-Mskottets förstärkning litwalde Ledamöter och anhöll, att deste rum mätte af Högloft. Ridderftapet och Adeln complctteras pä det icke brist pä Ledamöter wid Nämndens sammanträde mätte inträffa. Efter nägra ögonblicks öfverläggning öfiverensLommo Ridderftapet och Adeln, att för denna gängen och Den 14 April. 499 och till tidens minnande, hälst Stats-Utstottets Nämnd stulle för angelägna frägor i eftermiddag wara församlad, frängä sin wal-rättighet och ulsäg genast till Suppleanter Friherre Lsstsisrrvrn, iLcod, Herr xtain, llolran Hsnria,^och Herr nkLIIrilkberZ, 'Wilhelm, hwilka stulle efter förefallande behof, enligt ordningen af sine pä Riddarhuset innehafwande rum, i der förstärkta Statt-UtstottetS omröstningar delstaga. Uplastes och godkändes följande underdäniga strifwclscr till Konungen: Stormägtigste AllerNädrgste Konung!
Den förnämsta representanten för det nya skolsystemet är som man vet elementarskolan i Stockholm, hvartill kunna läggas de realskolor, som blifvit bildade i Upsala och pä åtskilliga andra ställen, samt slutligen äfven den å Barnängen, hvilken hittills är af helt och hållet enskild natur, men i hvars styrelse det vore önskligt att, genom Styrelsens egen försorg, Staten komme alt deltaga, så att den derigenom komme i åtnjutande af statsanslag, och klefve tillgänglig icke blott för rike mäns barn. Dessa skolor hafva hittills skickat till academien ganska fä lärjungar, men de som blifvit ditskickade hafva aflagt utmärkt vackra examina. Man har visserligen velat påslå, att under de sednare academiska studierna, vid hvilka eget arbete och sjelfstudium kommer i fråga, mera än återgifvande af de läxor man i skolan inhcmtat, elementarskolans lärjungar icke skulle uppgå emot de gamla läroverkens lärjungar; men jag tror likväl, att hvarken i afseende på elementareller de öfriga uppräknade skolorna man har nog erfarenhet, för att rätt kunna uppfatta lärjungarnes framsteg så väl i studentexamen som de högre examina. Det nya systemet behöfver kanske ännu ett om ej flera tiotal af år innan striden med det gamla kan afgöras. Dä man besinnar, att elementarskolans lärjungar inskränka sig till 100, och att de öfriga skolorna, som räknas till det nya systemet, hafva ett annu mindre antal lärjungar, sä att frän dem alla tillsammans icke flera lärjungar försändas till academien än olla från ett eller några större gymnasier; så mäste man erkänna, alt en tillräcklig erfarenhet ännu icke kan vara vunnen. Och om den också vore vunnen, fruktar jagalt Staten icke gjorde väl, om den ville för mycket reglementera för skolan. Dermed menar jag icke, att icke Staten har både rätt och skyldighet att bestämma hufvudgrunderna, mea den bör ej ingå i detaljerna. Hvartill ett sådant reglementerande kan lända, skall jag upplysa genom ett talande exempel af den största reglementator, som kanske i sednare tider funnits, nemi. Napoleon sjelf.
Nu har jag varit egensinnig i sex år och skulle mycket väl kunna hålla ut dermed till mina dagars ända; men då jag vet, att I också ångrar Er, och då I vet, att jag har det mycket uselt, så tycker jag som så, att vi båda två, som förnuftiga menniskor, kunna ta hvarandra i handen igen.» Han satt absolut fördjupad öfver sina knifblad, som om han icke hade hört hennes ord och ej ens vore medveten om hennes närvaro. Och då intet svar kom, tillade hon efter en paus, helt sakta och förebrående: «Du borde göra det för Kjerstis skull.» «Å, jag tror inte, hon skulle högakta mig särdeles derför,» sade han, låtsadt likgiltigt. Och plötsligt slog han om och nästan skrek: «Men jag skulle bra gerna önska, att någon af de många, som tycka det hela är så förvändt, en gång sade honom det rent ut och läste honom lagen.» Hon teg en stund och svalde rådvillt. «Jag tror, att då vore det allra enklast, han en gång steg hitin,» genmälde hon kort. «Då behöfde visst ingen särskildt läsa lagen för honom.» Och då han dertill ingenting svarade, gjorde hon en tvär åtbörd, som om hon samlade sig, virade paketet fastare samman samt slöt själen tätare om lifvet. «Ja, godnatt då.» «Godnatt. Det hade blifvit kväll under tiden. Då hon hunnit utanför byn, var solen redan nedgången; broderns gård låg der borta framför henne som en skarptskuren silhouett mot den bjerta, köldgula höstaftonsrodnaden. Icke en menniska att se på vägarne; hon gick alldeles ensam fram i kvällen, hvilken i detta moment var så intenst ljus, för att i nästa slockna och skymma så mycket hastigare. Blott råkorna firade orgier i den genomskinliga luften; de suto högt, högt uppe som små små svarta prickar, helt orörliga, hvilande på vingarne, — så med ens kom det rörelse i massan, och de sköto nedåt genom rymden i en blixtsnabb båge, så det hven i den tysta kvällen.
Till svar härå meddelade Rikets Ständer i sin underdåniga skrifvelse den 3 Mars 1818, alt de väl med underdånighet erkände Kongl. Maj:ts nådiga omsorg i det framställda ämnet, men funno betänkligt att öka Rikets privilegierade jord och medgifva de redan tillkomna eller framdeles blifvande kyrkoherdeoch kapellans-boslälien lika friheter och Bilt. till It. St. I Afd. 2 Band. 15 Höft. 1 2 Slats-Utskottets-Utlåtande N:o 84. rättigheter, som de äldre åtnjuta. Dock samtyckte de under vissa vilkor, att räntan och kronobonden af de kyrkoherdeoch kapellans-boställen, församlingarne inköpt, kunde anvisas att, såsom en personlig förmån, till förbättring i deras lönevilkor, af Presterskapet uppbäras. Detta Rikets Ständers, af Kongl. Majit den 22 April samma år bifallna beslut, som vid hvarje ombyte af Kyrkoherde och Kapellan skulle af vederbörande iakttagas, vore dock förenadt med så många omvägar, oupphörliga undersökningar om församlingarnes tillvext och dess Presterskaps lönevilkor, att det nära nog synes vara bortglömdl. Men hvarföre skulle Rikets Ständer numera, då helt andra, på en djupare kännedom af statshusbållningsläran grundade åsigter gjort sig gällande, frukta för en ringa tillökning af skattefri jord, dä beholvet deraf för det förordade ändamålet vore allmänt erkändt? Hvartill, kunde man med skäl fråga, tjenade numera denna Statens stränghet, att af smärre pastorsoch komministers-boställen utkräfva skatt och tionde till kronan? Hvarföre icke nu befria dessa yngre prestgården ifrån en börda, från hvilken alla äldre dylika med rättvisa och billighet af gammalt varit frikallade? En sådan befrielse vore numera lättare för Staten att bevilja, sedan, efter den indelta afradsoch kronotionde-spanmålens småningom skeende indragning, statens såväl civila som militära embelsoch tjenstemän mer och mer aflönades med penningar.
Majtts nådiga Proposition, angående ändring i 39, 40, m. fl. §8 i Regerings-formen och 4, 6, m. fl. 88 i Riksdags-ordningen, i afseende på sättet för Riks-styrelsens förande i vissa fall, dervid Med bifall till Utskottets gjorda hemställan afslog Ståndet Kongl. Majtts ifrågavarande nådiga Proposition; Nto 48, i anledning af två Stånds återremiss af Memorialet Nto 40, innehållande förslag till ändringar i 56 oell 8L 88 Regerings-formen samt 29 8 1 mom. Riksdags-ordningen, rörande behandlingen af frågor om ändring i Grundlagarne, lades till handlingarne; samt Nto 49, i anledning af Preste-Ståndets återremiss af Memorialet Nto 41, innehållande Yoterings-propositioner rörande det i Memorialen Ntris 11 och 31 afgifna förslag till ändring af åtskilliga stadganden i Grundlagarne, i afseende på en del Regerings-ärenden, lades till handlingarne. S. D. Föredrogs Bankooch Lag-Utskottens Betänkande, Nto 1, i anledning af väckta förslag i fråga om ny lag för enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar, dervid Ståndet godkände Utskottens förslag i sin helhet, med undantag af 7 8 2 morn., i afseende hvarå Ståndet för sin del godkände det af Domprosten Thomander uti dess reservation afgifna förslag. S. D. Efter skedd föredragning afslogs Expeditions-Utskottets Memorial, Nto 9, till Rikets Ständer, angående förhöjdt arfvode åt föreståndaren för tryckeri-afdelningen af Utskottets Kansli. S. D. Föredrogs från Höglofl. Ridderskapet och Adeln ankommet Protokolls-utdrag, Nto 477, med inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att instämma i nämnde Stånds, vid föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande, Nto 270, i anledning af Kongl. Majtts nåBih. till R. St.
Mången med mig torde lik väl mer värdera den likhet mellan samma författnings särskilda punkter, hvilken plägar kallas konsequens. I Utskottets förslag g 22 medgifves att trupp, som samlas till flera dagars öfning, att brunnsoch badgäster m. fl. må erhålla hvad de anse för sitt behof af bränvin, genom utskänkning tillfredsställdt; i 26 <§ visar man sådan ömhet om middagssupen, att man ej vågar stänga utskänkningsställena en hel söneller helgedag, förmodligen af fruktan, att en eller annan bland dem, som anse sig deraf hafva behof, skulle kunna glömma att dagen förut förse sig med varan, och derföre nödgas umbära den en hel dag. Då en stadsmarknad stundom varar flera dagar och veckor, då strängheten icke blott mot den folkmassa, som der sammanströmmar, utan till och med mot dem, som redan förut finnas inom stadens eget område, allt för mycket strider mot dessa stadganden, hvilka jag icke vågar hoppas skärpta till Öfverensstämmelse dermed, nödgas jag för konsequensens skull yrka att mom. 4 af § 24 må utgå. Härmed vill jag dock icke förklara § 26 för förträfflig, eller ens tadelfri, Vill man verkligen uträtta något för minskningen af bränvinets öfverflödiga bruk, så torde man, af skäl som jag i min reservation till Utskottets betänkande JM 13 anfört, böra vara betänkt på utskänkningens förbjudande under sönoch helgedagar. Man har icke tvekat, att afkorta tillverkningstiden från 6 månader till 2 eller 1; det synes ock, om siffrorna skola gälla, vara en vida mindre brådstörtad reform, att afkorta utskänkningstiden från 7 dagar till 6. Denna sistnämnda reform skulle troligen visa sig vida mer verksam än den förra. Våra bröder Norrmännen hafva icke skytt att i detta hänseende taga steget ut, såsom 19 kan synas af följande ur <§ 4 i deras Lov af den 26 Aug. 1854 utdragna stadgande: — —•
De anmärkningar, som ovilkorligen deremot framställa sig, äro: att en ensidighet i lagskipningen deraf möjligen kunde blifva en följd; att ökad skyndsamhet i brottmålsransakningars afslutande ej är att förvänta deraf, att ransakningen hålles vid ett centralfängelse, långt från den ort, der brottet är begånget, och der upplysningar skola sökas, samt vittnen, målsägande och andre, som i målet mäste höras, vistas; och att det ifrågaställde åtskiljandet lätteligen kunde medföra både oreda och uppehåll, såsom om Häradsrätt eller Stadsrätt i orten först upptagit ett mål och handlagt detsamma nära till slut, men den anklagade då häktas, eller ock, om den anklagade, såsom häktad, undergått ransakning vid brottmålsdomstol, men innan dom faller ställes på fri fot, i hvilken händelse saken måste för afdömmande öfverlemnas till den Häradseller Stadsrätt, inom hvars domvärjo brottet skett. Dessutom bör erinras, att nu väckta fråga står i ett oskiljaktigt sammanhang med brottmålslagstiftningens alla grenar. Den föreslagna dom - Bih. till R. St. Brot. 1847 och 1848. 7 Sami. 1 Afd. 30 Haft. 2 10 Lagr-Utskothig Betänkande, N:o 92. stolsinrättningen skulle nemligen påkalla en total reform af rättegångsordningen i brottmål, och kan derför icke partiell beslutas. Den förutsätter jemväl en i flera andra länder gjord, här i landet icke adopterad skillnad emellan gröfre brott och mindre förbrytelser; och denna frågans djupare betydelse och vidt omfattande beskaffenhet torde innefatta tillräcklig anledning för Utskottets vördsamma tillstyrkande, att Herr Wetterbergs motion ej måtte bifallas. Ant. till Exp. Utsk. den 28 Sept., kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om indragning af Bergstingsrätterna. Uti ett till Hederv. Bonde-ståndet ingifvet memorial, har Riksdagsfullmäktigen Anders Ericsson från Örebro län föreslagit att Bergstingsrätterna måtte upphöra och de mål, sorn af dem behandlas hädanefter af Häradsrätt såsom förste domstol handläggas.
Förra gången åkte det tjocka djuret i kungens egen vagn och var allsmäktig favorit – nu har drottningen intagit hans plats – och Enevold Brandt återvänder till hofvet! Gud nåde nu Holcken! Han jagas af sitt öde – hack i häl efter honom följer Struensee, som sannerligen icke ser blid ut! Hans drag ha blifvit skarpare, profilen är som huggen i gråsten, uttrycket hårdt Men hvad är detta? Brandt brister i skratt. En sällsam resenär rullar förbi, bred i bringan, med värdig hållning och ett filosofiskt uttryck i sin korthuggna bulldoggsfysionomi. Att han tillhör högdjuren, kan icke betviflas, ty han åker ensam i sitt ekipage och har egen lakej på hundsfotten. Han är den förnämste, den ende fyrfotade bland kungens favoriter – det är Gourmand. – Efter honom följa andra och ringare hofdignitärer och så är skuggspelet förbi. Enevold Brandt har feber i kroppen och återvänder med små beskäftiga steg till staden. I den stora salen på Gottorps slott stå fönsterna öppna mot parken, och friska fläktar från viken skingra hettan, som slår in genom de nedfällda sidengardinerna mot solsidan. Den unga drottningen hvilar vårdslöst tillbakalutad i en högkarmad stol, med kinderna flammande under pudret efter middagens hetsande viner. Till höger och vänster om henne ha prinsessan Louise och prins Karl tagit plats, och bakom sin syster sitter kung Kristian med hufvudet nedböjdt, försjunken i sig själf och sin matsmältning. – I halfcirkel nedanför de furstliga personerna stråla hofvets kvinnliga fixstjärnor, hvar med sin krets af manliga drabanter. Omkring Margarethe Lühes dockansikte flocka sig alla det holckska partiets kavaljerer: hennes båda bröder och hennes gemål, grefve Bernstorff och kammarherre Lüttichau.
Lecler ström, kuclolf. 257 — Klingsporr, kreäric. 284 Örnsköld, Jokan ^Villielm. ZlZ — von klaten, kallar. ZZi — ^cilercreutx, Larl ZZZ — von Lngeliröm, Dars, 7 Herr Lparre, Luliak lVlauritr:, 87 — 8tra!e, kiils ^Vilkclm 109 . Zr^nte, Inhs. 254 Dil^ecrona Fullm. H:rL§^Ia,Larl. 26z klanting L^Ilenbaga, ^äamLuli. 456 — ^minoti', Deoclor. 491 . Kalmberg, kampus. 814 — L^llenkaal, lierman. 1960 —- I^lontgommer^, josias. iZZy , von Dngelbreckten, Derman. 1056 8ci>önliröm, kelrr. 107Z — 8i!fverlci>^öl6, l>li!s. 124Z De la Lrange, Leorg. 1424 Wennerll^erna, Fullm. von blolf lten, Drlanä. IZZ7 Drufva, Dkure. 1Z79 Dinöerona, Larl. 1696 — Lergenlirale, ^xe! ^Vilkelm. 1726 Klarks von VVnrlemberg, Luli. ^äolk. 1802 — Dlafenksmpk, ^xel. 1856 24 Den 2i April. 1856 Herr cke Krete, t^xel. igZl —- von Kcbileät, Liing. 1983 — IckozekLnlköIä, Oetlok. 1999 — Lalli.enlle6t, ^6. Lreckr. 2088 —' ak Lbapman, 6ullak. ^ckolk. 2143 .