Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller att R. o. Ad., i enlighet med förut fattadt beslut, måtte bifalla ifrågavide § med uteslutande af orden »eller, på sätt i § 19 föreskrifves, å postkontor aflemnad.» Efter härmed slutad öfverläggning och uppå särskilda propos:r, biföll R. o. Ad. Utsk:ts förev:de hemställan samt godkände §:ns text med uteslutande af orden: »eller, på säfe) i § 19 föreskrifves, å postkontor aflemnad.» Vid ånyo skedd föredragning af Bevilln.-Utsk:ts den 12 och 14 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 10, i ani. af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänk:t N:o 4, ang:de stämpelpappers-afgiften, biföll R. o. Ad. Utsk:ts hemställan om uteslutande från förslaget af föreskrifterna om stämpel å »Mästare-bref till fabriksoch handtverks-rörelse m. m.», samt lade Utlåt:t i öfrigt till handlingarne. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Bevilln.- Utsk:ts den 12 och 14 dennes bordlagda Utlåt. N:o 11, i ani. af erhållen återremiss af Bevilln.-Utslcts Betänk N:o 7, i fråga om den för de Kongl, personerne och utrikes sändebuden stadgade tullfrihet m. m. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Bevilln.-Utsk:ts den 12 och 14 dennes bordlagda Mern. N:o 12, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut ang:de tullbevillningen. 2i Den 15 Maj, Härvid förekom: Artikeln Fläsk. Utslcts inbjudning.
797 ela han först tillträder en tjenst i Staten och saknar egna tillgångar, är i högsta behof af sine Löne-inkomsfer, samt när desamma honom beröfvas och han nödgas skuldsätta sig, icke blott han sjelf utan äfven Statens tjenst dervid kunde komma att lida; på hvilka med flere anförde skäl Herr Montgomerie föreslagit: att allt afdrag för både Yacance-månader och de 6 Månader, hvarunder Begrafningshjelp aftjenas, måtte upphöra, och Staten endast under den verkligen existerande Yacance^tiden få uppbära Lönen, men deremot 1 å 2 proCent deraf årligen i 5 år innehållas och samlas till Fond för Begrafningshjelp, som skulle utbetalas, ehvad Tjenstemannen täger afsked eller dör i tjensten, och af hvilken Fond äfven Pensioner för afskedstagande Ämbetsmän kunna utgå; samt att hittills gjorde innehållningar såsom en deposition hos Stats-Yerket må varda de i tjenst varande Ämbetsmäns Sterbhus återstälde vid deras död, och i det fall de taga afsked eller undfå transport likaledes få tillgodonjutas; och' 3:o Af Herr C. G. Tref enberg, som åter föreslagit, att till beredande af fond derutaf Ämbetsoch Tjenstemäns 798 Stats-Utskottets Betänkanden. Enkor och Barn kunde tillräckligt Pett» gioneras samt ålderstegne och bräcklige afskedade Ämbetsmän jemväl tilldelas Pension, måtte förordnas, att i likhet ined hvad som eger ruin för Pr, ste-Enkor och Barn , Lönerna jemte öfrige förmaner, efter alla i tjensten aflidne högre och lägre Ämbetsmän, skola under ett Nådår, efter dem som hafva Indelde och 2:ne sådane efter alla med Penninge-lön tjenande, samlas till .pn Cassa; och hvilken Fond skulle, till Jordbrukares underhjelpande, mot 4 proCents Ränta utlånas.
Det är alldeles icke ovanligt att i tidningarna få läsa annonser af ungefär följande innehåll: » En bildad, men anspråkslös flicka af god familj, som är kunnig i alla inom ett hushåll förekommande göromål, spelar piano, talar franska och äger skicklighet i handarbeten samt har ett gladt och jämnt lynne, kan, mot att betala för sig, få gå frun till hända och se till barnen, om svar med porträtt meddelas » Ädelmodig 3 7 ». Obs. Ingen som ej genomgått högre läroverk må göra sig besvär! » Ja, hur är det möjligt, att sådana erbjudanden kunna göras och — • mottagas? Det är bara den naturliga fortsättningen på de från andra hållet utgångna annonserna, som man läst så länge i tidningarna och som igenkännas på de oföränderliga slutorden: » På lön fästes intet afseende, blott på ett hyggligt bemötande. » Om det nu endast vore fattiga flickor, som, drifna af en tvingande nöd, funno sig föranlåtna att gå in på hvad villkor som helst hellre än att gå utan arbete och svälta ihjäl. Men ofta är det damer i mycket god ställning, som endast därför att de vantrifvas hemma eller känna behof af verksamhet, gärna betala för sig för att utan besvär och förödmjukelser komma i besittning af en plats. Och detta gratisutbjudande af arbetskraft har sträckt sig äfven till andra arbetsområden. Att vilja arbeta är aktningsvärdt, och att den, som har godt om pengar, t. o. m. betalar för att få arbeta är i och för sig ännu mer aktningsvärdt. Men det är på samma gång obetänksamt. T y hvad blir följden? Jo, att de fattiga flickor, som behöfva arbeta för att upphälla sig, och som måste fordra aflöning, blifva utan plats eller få nöja sig med en lön, som ej räcker till det nödtorftiga. Kan ej här med full rätt talas om en kuli-konkurrens kvinnorna emellan? Kulin kräfver åtminstone någon lön för sitt arbete. Den unga dam, som betalar för att få arbeta, är för de fattiga, arbetssökande medsystrarna farligare än en kuli. Eftertanke och solidaritetskänsla borde kunna råda bot på detta förhållande. Det borde aldrig förekomma, att någon betalade för att få skänka andra sitt arbete. Det nedsätter arbetet.
Ridderskapet och Adeln åter har lemhat nu gällande införsels-bestämmelser oförändrade. Såvida icke Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet frånträda dessa deras sk i 1 jagtigheter och instämma i de öfriga Ståndens beslut, komma följande voteringar att anställas: 80: o Den, som, lika med Utskottet, anser färskt kött böra åsättas 40 sk. införselstull lispundel, röstar ja; den det ej vill, röstar nej. Vinner nej, kommer, jemnlikt Ridderskapet och Adelns beslut, iuförselsafgiften derå att bibehållas vid dess nuvarande belopp 32 sk. Om contra-propositionen : Den, som anser, att till contra-proposition i hulvud-votejingen om inlörselstullen å saltadt kött skall antagas Ridderskapet och Adelns beslut, eller alf nu gällande bestämmelse i detta I Bevillnings-UtskotteU Memorial, N:o 30. 5' afseende 6 R:dr 32 sk. tunnan bör bibehållas, röstar ja, den det ej vill, röstar nej. Vinner nej, kommer Borgare-Ståndets beslut, alt införselstullen å denna rubrik bör nedsättas till 5 R:dr tunnan, att utgöra conlraproposilion i den hufvudsakliga voteringen. 82:o Den, som bifaller Utskottets förslag, att införselsafgiften å salfeldt kött bör höjas till 8 R:dr tunnan, röstar ja; dea det ej vill röstar nej. Vinner nej, a niages (rista alternativet) Ridderskapet och Ådelns beslut; (2 a alternativet) Borgare-Ståndets beslut. 83:o Den, som instämmer i Utskottets förslag, att å torkadt eller rökt kött skall antagas en till 1 R:dr 24 sk. Lispundel förhöjd införselslull, röstar ja; den det ej vill, röstar nej. Vinner nej, blifver, enligt Ridderskapet oeb Ådelns beslut, nuvarande mförsels-afgift 1 R:dr 16 sk. lispundet derå bibehållen. Lackerade arbeten, ej specificerade.
Han var själfva lifvets ande i henne. Så snart donna Micaela hunnit skaffa sig hans adress, skref hon till honom. Då erkände hon för honom, att hon haft en fast tro på att han gått emot en olycka. Men hon hade fruktat så mycket för hvad han skulle komma att genomföra i världen, att hon ej vågat rädda honom. Hon skref också om hur hon afskydde hans läror. Hon hycklade alls ej för honom. Hon sade, att äfven om han vore fri, så kunde hon ej blifva hans. Hon fruktade honom. Han hade en sådan makt öfver henne, att om de blefve förenade, skulle han göra henne till socialist och gudsförnekare. Därför måste hon alltid lefva skild från honom för att kunna rädda sin själ. Men hon bad och bönföll, att han trots allt detta ej skulle upphöra att älska henne. Han fick ej, han fick ej! Han kunde få straffa henne, på hvad sätt som helst, blott han ej upphörde att älska henne. Han fick ej göra som hennes far. Det var kanske rimligt, att också han nu stängde sitt hjärta för henne, men han skulle ej. Han måste vara barmhärtig. Om han visste hur hon älskade honom, om han visste hur hon drömde om honom! Och hon berättade för honom, att han var ingenting mindre än själfva lifvet för henne. »Måste jag dö, Gaetano?» frågade hon. »Det är då ej nog, att dessa åsikter och läror skilja oss. Det är ej nog, att de fört dig i fängelse. Skall du också upphöra att älska mig, därför att vi ej tänka lika? Ack, Gaetano älska mig! Det leder till ingenting, det är intet hopp i din kärlek, men älska mig, jag dör, om du ej älskar mig.» Donna Micaela hade ej förr afsändt detta bref, än hon började vänta på svaret. Hon trodde, att hon skulle få ett stormigt och vredgadt bref, men hon hoppades, att där skulle finnas ett enda ord, som visade henne, att han ännu älskade henne. Men hon väntade i flera veckor utan att erhålla något bref från Gaetano. Det hjälpte henne ej, att hon hvar morgon stod och väntade postbäraren ute på galleriet och nästan gjorde honom bedröfvad öfver att alltid nödgas säga, att han ej hade något för henne.
Folkmängden var, enligt mantalslängden för år 1847, såväl för sjeltva staden, som under stadens jurisdiktion lydande byarne Näsby och Nosaby 13 samt en del af Åhus lastageplats 4,662 personer, hvaraf 2,892 voro mantalsskrifne och 1,770 mantalsfrie, hvarförutan i staden finnas tillhörande dels Wendes Kongl. Artilleri-Regemente 1,367 personer, af hvilka 385 äro mantalsskrifne och 972 mantalsfrie af gemenskapen och dertill hörande personer, dels Norra Skånska Kongl. Infanteri-Regementet 109, hvaraf 95 äro mantalsskrifne. Folkökningen inom staden och dess jurisdiktion har således sedan sednaste underdåniga Berättelse stigit med 300 personer. Sorn bildningsanstalter finnas inom staden en Trivialskola, en Lancasterskola, en Flickskola, Garnisonsoch Fattig-Flickskola, hvilka hafva sina särskilda lärare och lärarinnor, som underhållas såväl af Staten, staden som enskilda personers do nationer. Näringarne bestå i handel, handtverk och fabriker. Handeln, modernäringen för stadsrörelse, fortgår under samma förhållande som förr, och är egentligen grundad på minuthandel samt på export, hufvudsakligast af bränvin. Förr än Åhus hamn blifver färdigbyggd och vattenkoinmuuikationen öppnad emellan staden och Åhus, kan ej större handelsrörelse uppstå. Emedlertid är stadens torghandel med landtmannavaror betydande, och en bytesplats såväl för slättsom skogsbygdens invånare, som der finna en säker och lönande afsättning för deras landtmanna produkter. Stadens inkomster af Tolag, Hainrioch Bropenningar, Barlast, Mätareoch Vågpenningar, hafva under sednare åren, såsom följd af den Iifliga skeppningen vid Åhus, stigit så att de år 1847 utgjorde 2,379 R:dr 32 sk. 4 rst. Banko. De stadens handlande tillhöriga fartyg utgöras af 4 skonerter och 2 slupar af 179^ svåra lästers drägtighet.
Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern anförde i underdånighet, att Kongl. Majit i Nådig Proposition den 11 Augusti 1854 dels gifvit Rikets då för samlade Ständer tillkänna, att Kongl. Majit, som till Norriges Storthing aflåtit Nådig Proposition om förändring af de i Riks-akten förekommande bestämmelser om sättet för Riks-styrelsens förande i vissa fall, vore sinnad att å näst derefter följande Riksdag enahanda proposition till Rikets Ständer jemväl afgifva, dels ock till antagande af Rikets Ständer framställt förslag till de ändringar i Regerings-formen och Riksdags-ordningen, som af den ifrågasatta förändringen i Riks-akten kornme att blifva en följd; samt hemställde om icke Kongl. Majit behagade, i enlighet med dess sålunda tillkännagifna afsigt, till Rikets nu samlade Ständer aflåta Nådig Proposition i ämnet; Och beslöt Kongl. Majit, i enlighet med Stats-Rådets tillstyrkande, det skulle, med åberopande af de grunder, som uti omförmälda proposition om ändring i Regerings-formen samt Riksdags-ordningen blifvit anförda, Nådig Proposition, till innehållet öfverensstämmande med den, som finnes detta protokoll bilagd, till Rikets Ständers autagande afgifvas. Ex Protoeollo, C. P, A. Hallbäck. Kong!. Maj:ls Nåd. Skrifvelse M Si. MS 34. Ank. till Exp.-Utsk. (j. 27 Dec. 1856, kl. 1 e. m Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, med öfverlemnande af uppgjorda förslag till ej mindre Lag, angående ordningen och vilkoren får utländsk mans upptagande till Svensk medborgare, än ock Stadga får Konungens Reg ering s-Rätt; Gifven Stockholms Slott den 25 November 4856. Efter det Rikets sednast församlade
Eller huru kunna tänka sig, att en dotter, genom en vårdad uppfostran och naturlig begåfning iståndsatt att förvärfva en årlig summa som den nämnda, skall kunna nöja sig med att stanna i hemmet i en dylik beroende ställning? Nej, alla, som något duga, komma att vilja ut, men icke många komma att vilja in. Det En " siei * ska ". 2) bästa lust » Då är det bra vänligt af er att vilja taga emot mig, som ej skref förr än i går, » sade jag. » Jag hade aldrig vågat, om ej just doktor N. talat om er älskvärdhet och uppmanat mig att besöka er. Jag hoppas, att jag ej skall trötta er allt för mycket. » » Nej, » svarade hon, » jag blir ej trött, ty Gud ger mig krafter att utföra min mission. Jag tar emot alla utan undantag, om det än dröjer en tid, och jag gör det med glädje och tacksamhet att få verka. Om en stund slutas mina ögon. Då inträffar inspirationen. Det är då icke längre jag, som talar, utan ängelen Gabriel, som ta !ar genom min _ mun, och han säger er det som ni bör veta. Ängelen kallar er du. Jag vet ej, hvad ängelen säger, och när jag öppnat ögonen, minns jag intet af det min mun uttalat. » Knappt hade hon sagt sista ordet, förrän ögonen slötos och hon började tala. Hennes meddelande var ungefär som följer: » Du skall ej vara orolig. Ditt lif har en lång tid varit uppfylldt af sorger (m:lle Couédon antar förmodligen, att endast djupt olyckliga vända sig till henne), och du är mycket bedröfvad i denna stund. Men var ej sorgsen, hoppas och tro. Dina sorger skola omsider skingras. Jag (d. v. s. ängelen Gabriel) ser din framtid ljus och klar. Någon, som älskar dig, har bedragit dig och bedrar dig än (m:lle Couédons 24-åriga hjärna tar för afgjordt, att alla sorger äro hjärtekval). Men hans sinne skall vekna, och han skall inse värdet af det han förkastat, » o. s. v., o. s. v. i all oändlighet.
Förslag lill ändring, i Grundlag. — Riksdags-Ordn. 9 hvarje Stift, på sätt dess Presterskap inom sig öfverenskommer, följande antal Fullmäktige, nemligen, Kyrkoherdar: Upsala Stift Fem, Stockholms Stad Teå, Linköpings Stift Fem, Skara Fyra, Strengnäs Fyra, Westerås Fem, Wexiö Tre, Lunds Fyra, Götheborgs Tre, Calmar Tea, Carlstads Två, Hernösands Tre och Gottlands Två. Cömministrarne uti hvarje Stift, äfvensom Comministrarne i Stockholm, vare berättigade, om de del åstunda, alt, inom sig, välja en Fullmäktig. 2:o Universiteten i Upsala och Lund skola, genom deras samtliga Professorer och Adjunkter, ordinarie eller extra ordinarie, samt Docenter, Akademiernas Räntmästare och Sekreterare, jemte alla öfrige Akademiska Tjenstemän, som, i och för sina befattningar, äga presterlig befordringsrätt, utse, till Riksdagsmän i Preste-Ståndet, hvar ider a minst en Professor från de verldsliga Fakulteterna, dock med rättighet att ställa Två sådana Fullmäktige. Likaledes må af Wetenskaps-Akademien Tvänne 0- frä/se Civile Ledamöter väljas till Fullmäktige i nämnda Stånd, dock utan rätt till Riksdag-smanna-underk ali. §• **• l:o. Hufvudstaden Stockholm välje Tio Riksdagsmän, hvaraf Tre Magistratspersoner, Två Grosshandlare, En Fabrikör,En Minuthandlare och Tre af Embeten och Handlverkerier. Valen förrättes af Femtio Elektorer, utsedde ibland Borgerskapet, efter lika klassifikation, som Stadens Femtio Äldste. Desse Elektorer välje hvar för sig Riksdagsmän inom sin Klass, men alle samfäldt Fullmäktige af Magistraten. För att blifva Elektor af Borgerskapet eller Riksdagsman för Bih. till R. St.
Nära nog samma spektören hr Christensen, till hvilken allmänheten rika växling råder bland de färgpräktiga möbelhar att vända sig i frågor, som röra affären i tygerna och boixldukarna samt de i delikatare dess helhet. I spetsen för hvar afdelning står nyanser hållna gardinerna. Mattlagret piskas en manlig eller kvinnlig af delningschef, som är och vädras på byggnadens platta och rymliga fullt hemmastadd i sin branche samt redo att med största tillmötesgående om denna och dess tak. teknik lämna alla önskade upplysningar. Genom att anlita en af affärens för alla kunDen omtanke för biträdenas bästa, som ända der tillgängliga hissar — små näpna krypin af in i de minsta detaljer uttalar sig i de för dem sammet, speglar, skulpteradt trä och elektriskt ljus — förflytta vi oss behändigt till syateliererna inom affären vidtagna arrangemangerna, i förening med det humana bemötande, som jämte fyra trappor upp. kraf på mönstergill punktlighet och ordning från Där som öfverallt annorstädes på firmans gebit de öfverordnades sida kommer dem till del, föräro lifsvillkoren frisk luft, värme, ljus, propreté klarar till fylles den tacksamhet och entusiasm, och utrymme på ett mönstergillt sätt tillgodosom hos personalen otvetydigt framlyser för herr sedda. I klädningsateliern utföres tillskärningen Karl L. Lundberg, firmans värderade chef. af i fröken Augusta Lundins damskrädderi öfTora Kjellberg. vade händer. Den hälsovådliga symaskinstrampningen är här ett öf vervunnet stadium: sömnaden verkställes nämligen i denna såväl som i de öfriga ateliererna å med elektricitet drifna maskiner, — en omständighet, som, ensamt den, bör tillförsäkra firman alla kvinnors sympati. Lifven draDoktor Astrid Cleves f ö r e l ä s n i n g a r p å Stockholms peras på dockor, och klädningarna afprofvas högskola. efter öfverenskommelse i barnoch damkonfektionens profrum.
I trontalet vid öppnandet af 1850 års riksdag yttrade Sveriges konung med anledning af kronprinsens förmälning: » Om än hjärtats rätt i främsta rummet gjort sig gällande, skall den (förmälningen) dock ännu närmare sammanknyta vänskapsförhållanden med ett rike, med hvilket fosterlandet af ålder underhållit ett godt förstånd, och med en konungaätt, hvars namn under sekler varit i Europa aktadt och vördadt. » Kronprinsen hade nyligen som brud hemfört en holländsk prinsessa, något som på århundraden ej skett. Den djuptänkte och fjärrskådande Oscar I tänkte och kände utan tvifvel mer än han ville offentligen uttala. Med » det goda förståndet af ålder » må nu förhålla sig huru som hälst. Konungen tänkte sig tydligen ett närmande mellan de skandinaviska rikena och Holland som ett önskningsmål för framtiden. Detta mål har väl i följd af flera omständigheter ännu ej förverkligats. Men månne det ej är något att tänka på? Den slaviska rasens och den slaviska kultureris framryckande mot väster är ett obestridligt faktum. Arbetet går långsamt, men det går planmässigt och systematiskt städse framåt, och ingen kan säga, hvar det slutar. Det stundar en strid mellan germanism och slavism af jättestora dimensioner. Och till mänsklighetens lycka blefve visserligen ej slavismens seger. Germanernas svaghet ligger i deras splittring. Det är obestridligt. Men denna tendens måste de söka öfvervinna, utan att offra sitt nationallynne, individens och individualitetens själfständiga rätt. Fri sammanslutning måste blifva deras lösen. En gren af den germanska rasen har - emellertid fått ett starkt Öfvertag, nämligen den tyska, särskildt sedan den nu äfven vunnit t. o. m. en fast politisk enhet. Man kunde tycka det naturligaste för de mindre germanfolken vore väl då, att ställa sig under dess egid gent emot den hotande slavismen.1 några tankar rörande vårt nuvarande läge. Vi neka ej, att mycken sanning kan ligga däri. Men faran för fullständigt uppgående i den större grenen, faran för fullständig förtyskning får dock å andra sidan ej förbises. Hvarje folk är berättigadt, då det håller på sina nationella traditioner, och särskildt de germanska folken hafva ali anledning att göra detta.
M. för en sak, som blott rörer 24 sk. Om institutionerna skulle så ordnas, att enhvar finge tillfälle tillfredsställa sin trätlystnad, så måste Domstolarne blifva dubbelt så starkt besatta som de nu äro. Jag tror således det var ett misstag, då man borttog summa appellabilis på samma gång som LagmansR:ne uphäfdes; och att man förr eller sednare skall finna sig föranlåten att ånyo stadga en sådan summa, för att förekomma, att trätlystna skola till högsta instansen fullfölja småaktiga tvister. Då det är af vigt, att R. o. Ad. vid detta tillfälle tillkännagifver sin tanka, instämmer jag med Gr. Björnstjerna i det yrkande, att ,Utsk:s Betänk, måtte blifva återremitteradt. Den 4 April e. m. 135 Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Jag är lika litet nu sorn vid de flesta andra tillfällen böjd att instämma med Gr. Sparre. Jag tror, att afskaffandet af summa appellabilis var ett framsteg i vår lagskipning, och att man således icke nu bör åter införa densamma. Svenska lagstiftningen har ganska många företräden framför andra länders, isynnerhet framför Englands, hvilken i så många afseenden är högst betungande för folket, Det är en känd sak, hvilka svårigheter som möta för den fattige i England att vinna rättvisa, så vida han icke har någon rik gynnare, som bestrider rättegångskostnaderna, emedan dessa äro så orimligt höga. Bland omständigheter, som härvid böra tagas i betraktande, är äfven den höga summa appellabilis, som der finnes stadgad. Jag tror, att man bär i Sverige icke bör afsäga sig rättigheten att få rättvisa för någorlunda godt pris. Gr. Sparre har sagt, att om man tvistar om en så ringa summa, att rättegångskostnaden öfverstiger densamma, så tjenar en sådan rättegång till intet, och Gr:n har således föreslagit denna summa till 25 R:dr. Det är ganska illa om HofR:n tagit till princip att för den tappande icke bestämma rättegångskostnaden högre än denna; men detta är något som ligger HofR:n till last, och bevisar alldeles icke riktigheten af Gr. Sparres sats.
Hr Stuart vill icke gå in på, att särskilda åtgärder vidtagas för kringspridande af R. o. Ad:s discussioner; men då R. o. Ad. sjelft bekostar en sådan åtgärd, synes det mig tvertom vara ett vackert företag, ty det leder till möjligheten att åstadkomma den större besparingen att icke trycka R. o. Ad:s prot. in extenso. Samme talare har äfven sagt, att misstagen uti tidningarnas relationer af våra förhandlingar icke varit större vid denna riksdag än vid de föregående. Detta bevisar intet. Hafva misstag vid de föregående riksdagarna ägt rum, så är det så mycket mera skäl att nu gå i författning om att de för en kommande riksdag må upphöra. Hr Stuart har äfven fruktat, att det vore skadligt för R. o. Ad:s anseende att beträda en ny bana. Mig förefaller det tvertom, som det vore ganska hedrande för R. o. Ad. att beträda en ny bana, då den förer till ändamålet att befordra sanningens spridande, och derjemte åstadkommer en högst betydlig besparing. Jag kan således icke afstå från mitt yrkande af återremiss på Utsk:s betänkande. Gr. Horn, Glaes Fredr.: Jag påminner mig mycket väl, att då denna fråga, nemi. den om refererandet af R. o. Ad:s öfverläggningar uti de allmänna tidningarna, i början af riksdagen väcktes, så delade jag den åsigt, som äfven här har blifvt yttrad, att dessa tidningar icke opartiskt behandla sitt fack. Jag trodde likväl då, såsom jag ännu tror, att det är en moralisk kraft både här inom Huset och utom oss, som vi böra söka, för att finna det correctiv, hvilket vi genom andra medel troligen förgäfves söka att åstadkomma. De nu föreslagna, hvilka Ridd.Utsk. underkänt, får äfven jag för min del förklara, att jag förkastar. Jag tror Den 4 Junif. m. ej att man genom en sådan publicitet af våra förliandlingar, som blifvit tillstyrkt genom snällskrifveri och författande af en resumé' till införande i tidningarna, erhåller någon större garanti för debatternas mera trogna och opartiska allmängörande.