Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom nu föreslagne förändrade utdelningssätt skall Statens kostnad för de författningar, som å Kongl. Tryckeriet uppläggas, betydeligen förminskas; först oell främst derigenom att ett vida mindre belopp af exemplar behöfver tryckas, sedermera i det afseendet att det så kallade årstrycket vanligen innefatta» manga handlingar af den beskaffenhet, att de, en gång tryckte i Författnings-Tidningen, antingen icke behöfva uppläggas å Kongl. Tryckeriet eller åtminstone icke till något betydligt antal exemplar. Sådan© äro t. ex. Handelsoch Freds Tractater, Reglementen och Instructioner m. m. Härtill kommer sluteligert, att, jemte flere andre till besparing ledande omständigheter, som kunna iakttagas, synes deri förteckning på Kongl. Förordningar, af hvilken 5a 6000 exemplar årligen tryckas förde ^Myndigheter, sora erhålla utdelning af sjelfva författningarne, Jeunna upphöra, såsom öfverflödig, då Föcfattnings-Tidningen hvarje år kommer att meddela ett alfabetiskt register, sorn, fullständigare både till planen och innehåilet, än denna förteckning, upptager allt hvad, som under året utfärdats; äfvensom förteckningen på ÖfverStåthållare-Embetets kungörelser, af hvilken lika många exemplar uppläggas, desto beke bör indragas, sora dess meddelande, utan att sjelfva kungörelserne erhållas, synes vara utan allt änv datnål och endast förorsakar kostnad för tryckningen och besvär vid öfversändandet på posten; Underdåniga Skrifvelser, »57 Riksens Ständer äro val icke i stånd att kunna uppgifva det bestämda belopp, som härigenom skulle kunna besparas, enär, så väl frågan örn möjliga besparingar vid årstrycket, som den om en förändring i utdelningssättet deraf, äro ämnen, som, i afseende på dervid förekommande omständigheter oell modificationer vid verkställigheten, böra öfverlemnas till E. XM:ts egen nådiga pröfning och godtfinnande; men Riksens Ständer tro »ig dock kunna tämmeligen säkert beräkna, att en minskning till hälften af Statens årliga kostnad för årstrycket skulle på detta sätt kunna åstadkommas.
Götha kanal och den af Grut omnämnde Strömsholms kanal, hat Staten auslagit direkta bidrag för deras byggande. Sådant har icke här ifrågakomma. Staten har endast iklädt sig garanti för en viss ränta på det kapital, som bolaget skall använda lill jernvägsaulägguingen och bestämt denna garanti till visst räntebelopp. Således har Staten här icke samma skäl, att deltaga i styrelsen för vägauläggningen, som den bar att deltaga i styrelsen öfver kanalbyggnaderna. Jag anser visserligen alt eli ombud i förvaltningen å Kronans sida skulle kunna göra nytta och vet speciell, ali så varit händelsen med det ombud, som R. St. beslutat skall finnas uti styrelsen för Strömsholms kanals arbetsföretag; men när icke Staten tillskjuter något kapital till företagets utförande, utan endast garanterar täman å ett afsedt kapital, som skall användas till arbete, så synes Staten i min tanka sakna gillig rättighet, alt inblanda sig i sjelfva styrelsen, och dess rättigheter böra icke efter antagliga grunder sträcka sig längre än att, på sätt StatsUtsk. föreslagit, Staten må genom ombud, som K. M. utser, deltaga i granskningen af denna förvaltning; emedan denna granskning medför den säkerhet, som afses, nemi. att företaget skall utföras på ett sätt, hvaraf med visshet kan påräknas, att efter oktroj-årets slut, väganläggningen bör tillfalla Slaten, i det skick, att den, efter denna tid är fullt användbar och kan begagnas för sitt ändamål. Jag tillstyrker således för min del, alt punkten må oförändrad antagas. Gr. Mörner: Till en ledning för omdömet i denna fråga, tager jag mig friheten, att till en af de föteg:de talarne hemställa, huruvida det kan vara angeläget, alt Staten i detta fall utöfvar en större kontroll än i afseende på Riksg:skont. Der till - Ben 28 Augusti e. m. 525 sätter K. M. ett ombud, som får vara nämnde vid Fullmäktiges sammanträden, men liar för öfrigt ingenting att säga, utan blott, att göra sina anmärkmr till prof. Jag tior icke, att Fullmäktige skulle finna sig serdeles belåtna, om man föreslog en förändring uti föreskrifterna i delta hänseende.
Det anförande jag hade på förmiddagen framkallade ifrån andra talares sida ett par anmärk:nr, som ä min sida fordrar ett svar, icke för att styrka hvad jag då anförde, ty derpå lägger jag ringa vigt, men för att visa beskaffenheten af de skäl, hvarmed man vill vederlägga det. dag anser bästa skyddet för våra näringar liga uti en måttlig tull, som åstadkommer hvad som med en skyddstull åsyftas, och jag har ibland annat nämnt, att jag ansåg förbud vara skadliga i många hänseenden och främst derför, att de icke öfverensstämma med moralens fordringar. Hr von Hartmansdorff fann det vara omoraliskt att göra något, som kunde vara i ett eller annat afseende skadligt för samhället, och tilläde, att hans sam - Den 11 Januari e. m. 219 vete åtminstone icke vore så beskaffad!. Jag hemställer ännu ytterligare om det skälet är rikligt. Ett förbud i fråga om införsel af varor skapar sådana brott, som man vanligen kallar conventionella lagöfverträdelser. Ena dagen är varan förbjuden, den andra dagen åter kan lion blifva tillåten till införsel och då har brottet upphört. Samvetet äter måste vara detsamma från början till slutet af menniskans lefnad. Ett samvete, som byter om för dagen, på samma sätt, som de ifrågavarande handlingarne förändra sin beskaffenhet af alt vara förbjudna eller lofgifua, ett sådant samvete begriper jag icke. En värd talare har fästat sig vid min uppgift, att klädestillverkningen icke förslår lill Sveriges behof, och påstod, att detta endast låg i bristande reqvisitioner, enär icke tillräckliga förlager funnes för att alltid hafva varan färdig. Han uppläste tillika en tabell för att kunna visa, huru Norrköpings fabriker varit i stigande under de år, som de varit skyddade af ett bestämdt förbud emot införsel af utländskt, kläde. Jag frågar, om det är underligt om tillverkningen af en vara, hörande till de oundgängliga bebofven för de bildade elassernes medlemmar, går något framåt, när man är förbuden att skaffa sig va rau ifrån främmande länder. Borde icke denna näring, om förbudet kunnat vidmakthållas, hafva gått derhän att kunna uppfylla alla bebofven för landet. Delta gör den likväl icke.
Ett annat icke oväsendtlig! hinder för kollektoch stamboks-insamlingames afskaffande förefinnes deruti, att Konsistorii-notariernes aflöning till ej ringa del utgöres af dem tillkommande viss procent af de genom nämnde insamlingar influtne medel. Desse tjenstemän skulle genom den åsyftade förändringen tillskyndas en betydlig förlust af löneinkomster, eller ock, då sådant svårligen kunde vara med billigheten öfverensstämmande, Staten jemväl åtaga sig den ersättning, sorn i berörda hänseende borde dem beredas; — men utom den ökade stats-utgift, som alltså äfven häraf blefve föranledd, skulle, af lätt insedda skäl, möta väsendtliga svårigheter att utfinna en fullt tillförlitlig och rättvis grund för uppskattandet och fördelningen af denna ersättning. Då Stats-UIskottets Utlåtande N:o 192. 9 Då Utskottet således, i följd af nu anförda omständigheter och med hufvudsakligt afseende på Statsverkets fördel, finner sig förhindradt att hos Rikets Ständer understödja förslagen om merberörda insamlingars afskaffande och om anvisande af medel till en särskild större kyrkobyggnads-fond, får Utskottet, beträffande de olägenheter för församlingarne, som af motionäreme uppgifvits vara förenade med uppbörden af ifrågavarande medel, endast tillägga, att, som ordnandet deraf torde vara af hvarje församlings eget godtfinnande beroende, samma olägenheter synas kunna, åtminstone hvad insamlingen i första hand vidkommer, om icke helt och hållet, dock i väsendtlig mån genom församliugarnes och vederbörande pastorers gemensamma omtanka undanrödjas. Hvad särskildt angar det af Prosten Sondén alternativt framställda förslag om fattigare församlingars hänvisande att, för vinnande af kyrkobyggnads understöd, i stället för kollektoch stamboks-insamlingarne, genom tidningarne anlita allmänna välgörenheten, sä, enär Utskottet icke funnit skäl att tillstyrka dessa insamlingars upphörande, saknar Utskottet i följd häraf anledning att å detta förslag fästa vidare afseende; — och får, på grund af hvad nu blifvit anfördt.
Om så sker, är det ju tydligt, att Stockholms läns räntegifvare i ännu större skala komma att vidkännas samma slags förlust, som genom den af R. o. Ad. nyss godkända förvandling kommer att drabba Upsala läns skattdragande. Under den näst förutgångna discussionen har det blifvit yttradt, att smörpriserna sannolikt skola komma att falla, bland annat, derföre att tullen å smör blifvit nedsatt. Jag påminner mig ganska väl att då denna tullfråga här diskuterades, alla de, sorn förordade nedsättningen, öppet yttrade, att denna åtgärd icke skulle lända jordbrukarne till uågon skada, emedan den höga tullen endast utgjorde ett proemium för lurendrejeriet. Jag delar denna åsigt och kan, med antagande af dess riktighet, icke förstå, huru man kan påstå, alt tullnedsättningeu skall utöfva inflytande på smörpriserna. Jag tror, att det sakförhållande, som Ulsk. framdragit såsom hufvudsakligt skäl för antagande af de båda hufvudränte-persedlarne, spanmål och smör, eller att dessa varors pris stiga och falla i motsatt förhållande, icke är så alldeles exact. Om man kastar en blick på tabellen för Stockholms län och jemför de 4 medeltalen af 10 års markegångspriser å spanmål och smör, så finner nian att endast å ett af dessa medeltal inträffar det förhållande, att smöret fallit och stigit i motsatt riktning med spanraålen. De öfriga medeltalen utvisa att priserna å spanmål och smör stigit och fallit samtidigt. Jag vill icke trötta R. o. Ad. med att vidare orda i denna fråga, då jag nyss hade tillfälle att närmare utveckla mina äsigter i detta ämne. Ehuru den utgång, frågan i afseende å Upsala län fick, var föga upmuntrande, anser jag mig likväl böra anhålla om återremiss af denna punkt i samma syftning som vid den föregående, emedan jag tror, att de skäl, som i afseende å Stockholms län tala för min åsigt, måhända skola bättre lyckas att göra sig gällande, enär de äro mera i ögonen fallande.
De hafva utgjort för hvartdera af åren 1831 —1834, då 1 Bergsfiskal och 1 Gevaldiger äfven voro vid verket anställda: 2,786 R:dr 83 öre Riksmynt eller för 14 år 39,013: 90. och för hvartdera af åren 1835—1860, sedan dessa båda be fattningar blifvit indragna, men de öfriga lönerna något förhöjts, 2,500 R:dr R:mt eller för 6 år 15,000: — Tillsammans 54,015: 90. och således i medeltal för år 2,700: 79 Va. 5:o. Till inköp af materialier vid Proberkammaren årligen 10 R:dr R:mt eller för 20 år 200: — Kronan har af Bergslaget åtnjutit: l:o såsom arrende för de 6 nedra socknarna för alla åren 42,553 R:dr 16 sk. 4 r:st B:ko eller i Riksmynt 63,830: 1. och således i medeltal för år 3,191: 5. 2:o såsom tionde eller silfverskatt för alla åren 156,602 R:dr 13 sk. 2 r:st B:ko eller i Riksmynt 234,903: 41. och således i medeltal för år . 11,745: 17. 3:o. såsom slagskatt och myntarelön af Bergslagets behållna silfver, för alla åren 48,780 R:dr 42 sk. 9 r:st B:ko eller i Riksmynt 73,171: 34. och således i medeltal för år 3,658: 57. Jemföres nu hvad Bergslaget af Staten åtnjutit, med hvad Staten åtnjutit af Bergslaget, så finnes att Bergslaget för do 20 ifrågavarande åren åtnjutit 696,845: 95. och att Staten för samma tid fått 371,904: 76. Staten har således för denna tid haft en förlust af .
Fdrst sedan han af den kristna läran funnit sig öfvertygad om dess företräde och till dess bekännelse öfvermått, blifva han och sedermera hans ättlingar i fullkomlig grad införlifvade med det lands nationalitet, der de bo. Då först komma också, helgade al den kristliga andans välgörande inflytelse, de hos den Israelitiska stammen inneboende utmärkta egenskaper af skarpsinnighet, klokhet, ihärdighet, arbetsdrift, ordningssinne och kunskapshåg det lands nationalitet tillgodo, der dessa afkomlingar, såmedelst fullständigt nationaliserade, ega sitt, i ordets fulla mening, verkliga fädernesland. 12 Konslilutions-Ulskollets Memorial N:o 17. Jag (ror således, att man bör åt Judarna, såsom aktningsvärda och akta-* de fremlingar, med uppriktig välvilja förunna alla de förmåner, som kunna deni tilldelas utan skada för vårt eget lands väl, eller icke stå i alltför nära samband med tillerkännandet, ilag, af full nationalitetsrätt; hvarom allmänna tänkesättet i Sverige ej heller torde vara ense. Det är ur dessa synpunkter jag, efter att hafva biträdt Utskottets hemställan i förstbemälde hänseenden till utvidgande af Mosaiske trosbekännares kompetens i vissa lefnadsyrken, anser mig böra afstyrka antagandet af dess fiirslag i ofvanstående Memorial N:o 16. Herr Biskop ,/. M. Butsch har anmält, att han icke varit tillstädes i Utskottet, då beslutet fattades. af Herr Konfrakts-Prosten C. Ii. Rundgren: Enär hela vårt samhällsskick är baseradt på kristliga principer och någon anledning icke förefinnes att önska en afvikelse derifrån, men den af Konstitutions-Utskottet föreslagna förändringen i 18 § Riksdags-Ordningen, hvarigenom valrätt tillerkännes jemväl Mosaiska trosbekännare, är ett första steg att, åt icke-krislna inrymma politiskt inflytande, har jag ansett mig böra nedlägga min reservation emot det af Utskottet fattade beslutet.
Man ser dem äfven mycket såsom säljerskor i magazinerna, som äro splendida och granna, öfverträffande de Petersburgska; der förekomma de mig ofta så förförande att jag ej tordes gå dit för att handla, ty jag hade visst ej kunnat neka att köpa hvad helst säljerskan bjudit ut åt mig. Vid hemkomsten hade jag tillfälle att se huru gatpojkarne här behandlade en drucken gammal qvinna, som helt oskyldigt tycktes gå fram och njuta af sitt rus, men hastigt blef omringad af en hop tjufpojkar som kastade på henne all möjlig smuts från gatorna och rännstenarne; detta fann jag vara alldeles icke vackert gjordt af de annars så artiga Fransmännen. Bättre är då gatpojkarnes i Hamburg sätt att gäckas med de druckna, att nemligen illistigt under en oupphörlig sång af: "bringet dat svine to svinemark hin", föra dem omkring tills de slutligen få dem ända fram till svintorget och der lemna dem i fred. Men fylla och rus lär i fransmännens ögon vara något ansenligt fulare än i Tyskarnes. (Ur bref till enkefru Wallin.) Onsdagen den 23 upptogs af visitation af våra saker, som här är mycket sträng, och viserandet af våra pass, och när vi voro färdiga dermed var det för sent att tänka på affärd denna dag. Ehuru vädret var fult gick jag dock ut med en Wienare, som varit min reskamrat hit på ångfartyget och händelsevis kom att bo i samma rum med mig på värdshuset der vi togo in i Havre, emedan der då ej funnos flera rum lediga. Staden har det vackraste läge man kan tänka sig: på ena sidan det stora öppna vida hafvet, på den andra en vik deraf i hvilken Seine-floden faller med en stor, vid mynning, stränderna rundtomkring med mycket höga sluttningar, ofvantill betäckta med skog eller annan grönska, så småningom sänkande sig till närmare vattnet, hvari de slutligen brant stups ner och visa en sandmur, som säkert af vattnets och stormens ras deremot erhållit ett fullkomligt utseende af fästningsmur.
Dessa handlingar hafva äfven visat, att reformationen verkställdes i Danmark annorlunda än i Sverige, såsom det utaf en i Danmark tryckt recess, hvilken ligger här framför mig, tydligen skönjes; ty i Danmark och Norrige reducerades ej kyrkogodsen under Kronan, utan kyrkorne finge behålla dem. Samme talare har sagt, att det icke är troligt att under den catholska tiden så mänga som 212 hela hemman blifvit skänkte till kyrkorne i Halland, dervid han tilläde det påståendet, att Danska preslerskapet först vid 1660 års riksdag i Köpenhamn blifvit mäktigt. Huru mäktigt det protestantiska preslerskapet i Danmark år 1660 än må hafva varit, sä lär det vara allmänt bekant, att likväl det catholska var vida mäktigare och ej så sällan tvang Danmarks Konungar att gifva vika för detsamma. Då vi vela, att Lunds domkyrka i catholska tiden i gåfvor erhållit mer än 140 hela hemman, att deraf 9 hela hemman blifvit gifna endast till denna kyrkas predikstol, så är det icke sä alldeles otroligt, att de Halländska kyrkorna fått sig tillagde 212 hemman, så mycket mer, sorn en af de mäktigaste och rikaste erkebiskopar i Lund var bondson från Halland. Mångfaldiga exempel på Statens och enskildas frikostighet emot den catholska kyrkan äga vi ännu förvarade i specialdocumenter från dessa tider, utan att räkna dero, sorn under de mellanliggande århundrade^ Den 1 Mars f. m. 42S galt förlorade. Samma talare har också framställt en annan supposition, som icke eller af handlingarne i detta ärende på något sätt bestyrkes, den nemi., att Danska Konungarne endast skänkt kyrkorne räntan af de dem tillagde hemman. Men detta är en blott och bar supposition, då deremot besittningen är ett verkligt factum. Hvar och en som äger aldrig så liten kännedom om förhållanden uti de 3:ne nordiska Rikena i äldre tider, vet alltförväl, alt den som ägde räntan eller skatten af något hemman, han borlfästade eller borlbyxlade detsamma vid inträffande åboledighet; han var rätter jordägare lill hemmanet.
Deri Svenska Justilise-Stats-Mini» stern och deri Norrska Stats-Ministern skola vid bägge Stats-Rådens första sammanträde draga lott, om hvilkendera der först skall föra ofdet. Efter den genom denna lottning först fastställda ordning, skall Ordförande sedermera hvar Ottonde dag ombytas, så alt hvardera Statsministern, den ena efter deri andra, och endast en Vecka i sender, må föra Ordet. 8. $. Valet af Förmyndare, att föra Styrelsen under Konungs minderårighet, skall verkställas efter samma föreskrift och på samina sätt som förut i Tredje §. är stadgadt, angående Valet af Thronföljace. 9* $• 'Den a a Juni'} 9- §• De Norrmän, som vid ofvan anförda tillfäljen deltaga i Regeringen, skola inför Norrska Stor-Tinget aflägga följande Ed: ”Jag lofvar och ”svår, att vilja foresta Regeringen i enlighet med ”Constitutionen och Lagarna, så sant mig Gud hjel55pe och hans Heliga Ord!! De Svenska aflagga Ed inför Sveriges Rikes Ständer. Hålles ej Riksdag eller Stor-Ting vid denria tid, nedlägges Eden skrifteligen i Stats Rådet, och förnyas sedan på nästa Riksdag eller StorTing. 10. §. Om den omyndiga Konungens uppfostran' skall förordnas på det i 8. §• föreskrifr.a sätt. Den omyndige Konungen skall erhålla tillräcklig undervisning i Norrska Språket. 11. §. Ar Konunga - Ätten på Marissidan utdöd,' och ingen Thronföljare utkorad, då skall ett nytt Konunga-hus väljas, på det i 3 §. föreskrifna sätt. Till yttermera vifso, att vi allt detta så belefvadt och beslutit, håfve vi satmelige Svea Rikes Ständer och Norriges Stor-Ting denna RiksAct med våra Namns och Sigills uridersättande stafästat och bekräftat, som skedde i den dagen i månad, år efter Christi Rörd, det Ett Tusende Atta Hundrade och på oet Femtonde. Utdrag af Protocollet, hållet hos Häglof.
örsumma ej att bedja till Gud, ty intingen s k d bönen ifhtlln di f r h s p - Fnlfw. den eller synden afhllla dig frln bönen. r i * sil nöjet Iör stunden, att det en annan g h g icke har nk01 att gifm dig. blografiskl uIkm i tidskrinen iF-L. A. Horns sjelfbiqob. Statca. h, z ocb 3, förfntlsdt h jag ftmnlt Q et har sagts, att i Tyskland qvinnofr3gan står långt tillbaka, jemfördt med förhållaiidet i andra länder. Det ar hade sant och ickc sant. Staten har visscrligeii varit ganska njugg i att bcrcda qvinnan fördclar och reaktionira författare Iiafva flitigt utgifvit ströskriftcr cniot dc nyarc åsigtcrna. De pessimistiska filosoferna betrakta qvinnan såsom ett underordnadt eller föraktligt vasen. Men å andra sidan raknar qvinnofrågan i Tyskland några af sina ädlaste förkimpar, friinist Holzendorff och Schulze-Delitsch, likasom hon ock der fiinnit flere af sina farligaste förordarc, bland livilka har m3 iiäninas socialisten Bebel, mcd Iivars skrift oni qvinnan också vi blifvit i öfversittning lyckliggjorda. F i äro de länder, der frigan af qviiinorna sjclfva blifvit med niera allvar, stundom också med skarpa och qvickhet försvarad; ingenstädes liar den i furstehusen funnit så mycken synipati, och särskilde liar i Tyskland utvecklats ett starkt och val organiseradt föreningsvasende i syftc att tillgodogöra redan genomförda reformer ocli bercda tillfalle till incningsbyte rörandc nya sidana.
Maj;ts Höga uppmärksamhet derå, att, likasom å ena sidan någon minskning .i Kronans nu varande intrader af jernhänteringen ingalunda härigenom får uppstå, det också å den andra icke är Rikets Ständers afsigt att ålägga till verkarne någon ny eller ökad beskattning i annan väg, eller proportion, än sorn bör vara skiljaktig från ett ökadt srnidesbelo.pp till erhållande af frihet inom verkstaden, hvaraf det frivilliga åtagandet är hvar och en öppet lemnadt,; anseende Rikets Ständer den Statsinkomst, Sorn genom recognftions-smidets försvinnande uppstår, till fullo motsvaias och ersättas af den hammarskatt, hvilken i ökad nion ingår i och för fyllnadssmidet på liärdarne; Sjunde punkten mom. b.: Hvad Utskottet i bägge sina Be ta nkanden härom tillstyrkt, blef af Ståndet afslaget, och N/o i36 med förnyadt förslag för sammanjemkmng uti Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i frågan om enskilda Theatrars anläggande, om censur ,å Theaterstycken samt om upphörande af de afgifter till Kongl. Theaterns och Idof-Capellets Pensions-Cassor, som för Representationer i landsorterne erläggas. Hvad Utskottet yttrat i i och 3 punkterne, bifölls; i öfrige delar bade Ståndet redan gillat Betänkandet N;o i3i, hvarföre Utlåtandet N:o i36d ...dessa delar lades till liandiingarne. STOCKHOLM, nos Ludv. Westerberg, i 834* Fröt. Uldr. d. i Dec. 1834. Ridderskapet och Aijeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillningsutskottets den 26 sistlidne November på bordet lagde Memorial, JN:o 43, i anledning af skiljakliga beslut inom respective Riks-Stånden, angående stämplade pappers-afgiften, stannade Ridderskapet oell Adeln i följande beslut: 1:0 De föreslagne voterings-propositionerne godkändes; 2:0
Enke-Drottningen medfört, icke blir dess Arfvingar återstäld, i samma myntsort , sorn den blifvit emottagen . och om icke utbetalningen af . en härföre , äfvensom för vederlaget i förhållande till Gapitnlet belöpande lagliga renta blir oberoende af dé anslag, hvilka förut blifvit f. d. Kongl. Familier» bevjljade. Kongl. Majit önskar i detta afseende, att Rikets Ständer, då de taga detta ämne ä nyo tinder öfvervägande, dervid noga erinia sig, att utöfningen af den fullkomligaste rättvisa är också det , som medför de varak;igaste fördela .” Då i följd häraf Stats-Utskottet nu bör å nyo i detta ämne afgifva dess yttrande till Rikets Högloft. Ständer, tror väl Utskottet, uppå de skäl dess förra Betänkande innehåller, sig hafva deruti iakttagit sådana grunder, sorn med Riksens Ständers beslut af den it Jan. 1810, rörande f. d. Kongl. Famillens underhåll, instämma , 1074 Den 17 -tuli. ma ; men som Kongl. Majit enligt Jenna Nådiga Proposition, säkerligen dertill föranledd af vigtiga orsaker, riem Utskottet ej är i tillfälle att bedomma , föreslagit en annan åtgärd än den Utskottet i sitt förra Betänkande tillstyrkt; så tår, på de af Kongl. Majit i Nåder anförda skäl, Utskottet föreslå Riksens Höglofl. Ständer , att med bifall till hvad Kongl. Majit i Nåder proponerat, i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit af den summa, stor 2 millioner Riksdaler Preussiskt Courant, sorn enligt i afskrift bifogade Nä i ga Proposition till Siats-Utskottet af den 12 ‘1 denna månad , för Hertigdöme!