Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län alt erhålla utsyning å en Kronans pa rk; Bifölls; N;o 6, i anledning af väckt motion om uppmuddring af sundet vid södra Stäket: Bifölls; N;o 7, i fråga om en låne-fond till jordbrukets förkofran: bifölls; N;o 8, i anledning af väckt motion om en extra Provincial-läkares anställande för Södertörn: bifölls; N:o 9, i anledning af väckt motion om uppförande af en brygga vid Blockhusudds-tull eller om rättighet för mindre farkoster att vid Tullkammaren i Slockholm erlägga hamn-umgälder; bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets betänkande, N:o 30, i anledning af väckt motion om förklaring af Kongl. Kungörelsen den 1 October 1812, rörande vissa iagttagelser vid besvärs-skrifters och ansökningars inlemnande. Med ogillande af Utskottets tillstyrkande, fattade Ståndet det beslut, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om det förtydligande af Kongl. Kungörelsen den 1 Oclober 1812, att då sak-egaren egenhändigt undertecknat besvär eller ansökning, som antingen till Kongl. Maj:t eller lill Collegier och embetsman ingifves, någon serskild fulimagl för besvärens eller ansökningens ingifvande icke må anses erforderlig. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utshottets Letänkanden och utlåtanden: N:o 61, Prot.-Utdragj den 16 0 cl ober 18 44- 329 N:o 61, i anledning af väckta frågor om reorganisation af styrelseverken, lii. m.
Kiksmynt i det ä samma löne-stat för hvardera af Bankens sex Kassaskrifvare upptagna årliga arfvode, 900 B:dr Runt, hvarigenom Kassa-skrifvarne skulle, hädanefter såsom hittills, erhålla enahanda löne-inkomst, som tjensteman i Konlors-skrifväre-graden: och dels en tillökning från 300 K:dr till 400 K:dr Kunt i det såsom ersättning för ökade hyreskostnader åt Bankens Brand-chef på Supplementar-stat anvisade årliga auslag; hvaremot de å Supplementar-stat nu utgående tjenstgörings-penniilgar, arfvoden och öfriga anslag af Rikets Ständer ansetts böra vid oförändrade belopp bibehållas. Med iakttagande af hvad Rikets Ständer sålunda beslutat, skulle 35 § i Reglementet, som iunefattar uppgift å de Banko-staten anslagna löneförmåner, blifva af detta inuehäll: 2:o Löueförmäuerna äro: Å Löne-stat: Första tjenstegraden : För de 7 äldste Kommissarierne och Bauko-sekreleraren. lön å 3,300 R:dr 26,400: Tillfällig förhöjning derå ä 33 V3 procent. 8,800: För de 7 yngre Kommissarierne och Ådvokat-iiskalen, lön ä 3,000 R:dr 24,000: Tillfällig förhöjning derå ä 33 Vs procent 8,000: (Åtnjutande dock de Kommissarier, sorn tjenstgöra i Banko-diskonten, deras löner på detta verks stal.) Andra tj ens tegraden: För 7 Kamererare, 6 Kassörer och Sekreteraren hos Under-styrelsen, lön ä 2,250 R:dr 31,500: Tillfällig förhöjning derå ä 33 73 procent 10,500: Tredje tjenstegraden : För 14 Bokhållare, 2 Revisorer, Registrator!) tillika Aktuarie samt 3 .Notarier lön, ä 1,500 R:dr . 30,000: Tillfällig förhöjning derå, ä 33 V3 procent 10,000:
Om nu denna exersis utsträekes till 31 dagar med en i högsta måtto ökad kostnad, så blifver, efter milt förmenande, verkan alldeles densamma, då redan efter ett ännu mera efter 2 och säkert efter 3 års förfluten tid efter denna exersis icke det ringaste blifver i behåll af hvad som under de 31 dagarne till soldatbildning blifvit meddeladt. Jag kan således för min del icke tillstyrka något ökadt anslag för bevärängs-manskapels exersis, utan får jag anhålla om StatsUlsk:s öfvervägande, huruvida, till besparings vinnande, icke den för bevärings-manskapets exersis bestämda lid, på de grunder jag anfört, kunde föreslås att minskas till blott 4 dagars samling, och således anslaget rättas derefter. För bevärings-manskapets beklädnad begäres först och främst, att af för krigsbehof bildade reserv-förråd få uttaga reqvisila, samt lill arbetslöner och hufvudbonader 130,000 r:dr. Att bevärings-manskapets beklädnadsbehof måtte vara i högsta måtto kostsamt, torde lätteligen kunna inses vid den brist å aktsamhet och vård, som måste uppstå vid ett så tillfälligt munderings-persedlarnes begagnade; och månne man icke skulle kunna försöka alt uppgöra öfverenskommelser, att hvarje beväringsyngling beklädde sig sjelf medelst något litet tillskott af Kronan, hvarigenom slutligen skulle kunna vinnas, att hela befolkningen befunne sig militärklädd, då den sist införde soldat-beklädnaden lika väl egnar sig för bonden, som för soldaten; och jag tror, att det skulle öfva ett icke obetydligt inflytande på möjligheten af ett verksamt landtförsvar, om hela menigheten genom klädseln till utseendet finge anseendet af soldat. Om de under loppet af några och 30 år på utslitne beväringsmunderingar uppoffrade medel i ett sådant syfte blifvit använde, så är det icke omöjligt, att man i detta hänseende redan varit ett godt stycke på vägen.
Komme Gleich! der de med servet öfver axeln och belastade med skinande pläterbrickor gledo fram och åter i ljuset under de stora portal-lyktorna. Från den enorma hotelomnibusen, som höll nere på torget, steg just nu en ensam herre långsamt uppför trappan till terrassen, stannade i ljuset vid balustraden och talade högt med portiern. En blond, reslig herre i ljus, åtsittande öfverrock och hög cylinderhatt Alice drog sig tillbaka, der hon stod, inom fönsterramen, hennes ögon blefvo stora, och hjertat klappade, så hon kunde höra det. Det var som om hela denna kvälls obestämda, jublande väntansfullhet med ett fick form och mål, när hon igenkände mannen dernere. Det var den unge holländaren från vinbersåen i pensionsträdgården, Johan van der Bourght. De träffades i matsalen vid table d’hôte. Han kom sent; lång, elegant, korrekt, i engelsk middagsdrägt, gick han längs de långa dukade borden under gaskronorna och såg sig frånvarande omkring med lätt sammandragna, nästan kisande ögon. Alice kunde icke låta bli att följa honom med blicken; hon väntade otåligt, hon ville, att han skulle känna igen henne. Och då han ändtligen gjorde det, och med plötsligt vidgade ögon och ett gladt öfverraskadt leende, kom fram till henne, smålog hon emot honom så öppenhjertigt lyckligt, som om hon helsat på en gammal vän. Mademoiselle Bock blef presenterad; Alice tyckte, att hon aldrig hade sett så tarflig ut, som just nu, och var glad, så länge hon bara ville hålla på med att tala om Basel “för tretti år se’n“ för sin granne på andra sidan, en ung dam, som hela tiden blott var upptagen af att öfva sig i att äta på engelskt manér och ängsligt balancerade sås och ryska ärter från knifven till gaffeln, medan hon då och då svarade med ett förströdt: “Oh, ja, das kann ich wohl denken“, eller “Das glaub’ ich gern“. Alice kände sig denna afton rigtigt i sitt esse, – nästan för första gången i sitt lif i sällskap med en ung herre.
Af dessa omständigheter, hvilka motionären ansett uppenbarligen ådagalägga behofvet af en förändring i berörde hänseende, har motionären Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 10. hemtat anledning föreslå, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att den förändring i de för ofvanberörde Embetsverk utfärdade Instructioner måtte Nådigst meddelas, att vid inträffad ledighet af ledamotsplatsev af Tromans-graden, hvartill Presidenten nu eger ensam anmäla, en sådan anmälan hädanefter bör af honom, i samråd med Verkets Ledamöter, göras; till hvilken framställning motionären ansett skäl så mycket mera förefinnas, sorn, genom den föreslagna åtgärden, Konungens magt att utnämna hvem Han behagar ej inskränkes, utan endast tillförlitligare upplysningar rörande befordrings-ärendena erhållas. Vid föredragningen hos Vällofl. Borgare-Ståndet af denna motion, instämde med motionären Herrar Blinck, Schartau, Lundelius, Vallej, Gillberg, Maechel och Akeson; hvaremot Herr Lagergren förklarade sig betvifla ändamålsenligheten af den föreslagna förändringen, hvad de förvaltande Verken beträffade, enär inom desamma tillgång på skicklige Candidater till Rådsplatserne icke alltid förefunnes, och det således ofta kunde komma att bero af Presidenten att bedöma arbetsförmågan och skickligheten hos sökande utom Embets-Verket, då deremot, om förslag skulle upprättas, man kunde taga för afgjordt, att sådane sökandes anställande alltid skulle motarbetas af Verkets egne Ledamöter.
General-larn!tmiiteri-kontorets » 41—42. Carlbergs Krigs-akademi >: 89-91. 313—315. Carl Gustafs stads gevärsfaktori » 77—78. Carlsbad, ersättning till Svensk Brunnspredikant i » 12 — 13, 284-285. 392. Carlshamns Navigations-skola » 110. Bilagan litt. 0. vid » 110. Carlskrona Station af Flottan » 101-108. 322—324. Carlstads hamn » 120. Carlstads stifts Konsistorii räkenskaper » 256—261. 367—370. Carolinska Medico-kirurgiska institutet » 60-61. Cellfångelse-byqgnader, anslagen till » 160—162. Bilagan litt. S. vid » 160. Christinehamns Elementar-låroverks rä- kenskap » 261. 368-370. Civilstatens pensions-inrättning » lil. Bilagan litt. P. vid » lil. Dahlby kungsgård och stuteri » 168-169. Danviks hospital » 211—213. Depositions-råkningar. Ofverståthållareembetets Kanslis » 183. Depot, Flottans, i Götheborg » 101—106. Drottningholms och Svartsjö slotts räkenskaper » 193—194. Döfstummas och blindas institut » 278—279. Ecklesiastik-verk, Lappmarks, fonden för » 21-22. Bilagan litt. N. vid » 100. Elementarskolan i Stockholm » 275. Elev-skola, Trädgårds-för eningens » 176. Elfstedtska pensionsfonden, bilagan litt. P. vid » lil. Enkeoch pupill-fonden, allmänna och enskilda, * lil. Bilagan litt. P. vid » lil. En-per-mille-fonden » 79. — 408 — Revisions-berättelaen.
Kon un-, gen i egenskap, af Högste Befälhafvare öfver Krigsmagten till Lands och Sjös. omedelbarligen besörjer.7 Märken väj, mine Herrar!» ”i egen/kap af Högflc. BefälhafvareKonungen synes följaktligen i Commandoväg ej bunna, gota annat, än hval en undersåte gkulig; ku% Den 22 April fr, ni. oa ■göra, It hvilken t. ex. en sjuklig eller inity dre Krigsvan Konung hade uppdragit att, för någon tid, vara Generalissimus elier högste Befälhafvare öfver Krigsmagten. Mig synes, uti detta Grundlagens korta stadgande, Commandomålen vara bestämdt beskrifne, och deras gebit skarpt begransadt; det tillhör nemligen Konungen, i egenskap af Högste Befälhafvare, stt, i Cominandoväg, med Krigsmagten utföra de ändamål, som Konungen i StatsRådet beslutat Konungen kan i StatsRådet ej omedelbarligen sätta Krigsm3gten i verksamhet: deremot kan han i Commandpväg ej Besluta något nytt ändamål för Krigsmsgteng användande. Dessutom synes sjelfva benäm* * ningen ”Conimandomål” tillräckligen ådagalägga att de endast kunna angå dem, som flå under Commando, nemligen den egentliga militairenj ©ch således hvarken några allmänna embetsverk, eller civila Embetsman, eller Rustoch Rothållare, t Emedan derföre den gamla §. icke ..synes tarfva någon förändring, och den nya dessutom är så högst felaktig, får jag vördsammast dey på tillstyrka afslag. 'N:o 4- Friherre, Björnjljerm, Magnus• Då tiden nu är inne att antaga eller förkasta den af ConstitutionsUtskottei föreslagna Den 22 April /, m, 4' 9 förändring i RegeringsFormens to? §. anhåller jag vördsamt hos Ridderskapet och Adelil att få yttra några tankar om applicationen deraf på Konungens Föredragande i Cornmandomål.
Skulle åter denna propos. icke blifva med ja besvarad, ifrågakomme först Frih. Stjernsledts förslag, att R. o. Ad. skulle uttrycka såsom sin gemensamma tanke, att icke några privatbanker må erhålla rättighet alt utgifva egna creditsedlar, och sedermera borde, om så äskades, beslutet fattas om Frih. Raabs förslag, att R. o. Ad. malte såsom sin gemensamma tanke tillkännagifva, att Ståndet instämmer^ i hvad Frih. Palmstjerna föreslagit. Frih. Cederström: Det är alldeles gifvet, att om R. o. Ad. icke anser, ali de vid betänk, gjorda anmärkn:ne föranleda lill ålerremiss, så äger Ståndet att öfver de särskilda förslagen definitivt besluta med afslag eller bifall, men icke såsom gemensam tanka, ty det blir icke under rubriken af gemensam tanka der vid lag; utan det blir bifall till Frih. Paluisljernas, Frih. Raabs, Hr Nordenanckars, eller hvilkens förslag som helst, — allt sådant är Ståndets ovillkorliga rätt, men beslutas ålerremiss af förevarande betänk, dä kan icke någon gemensam tanka förekomma. Frih. Raab: Man har fästat min uppmärksamhet på, att den sida jag tillhör uti förevarande ämne räknar bär närvarande flere ledamöter än motsidan, och alt den således är synbart öfvervägande. Vid sådant förhållande, vore det icke så liberalt, som jag alltid vill handla, att begära en åtgärd, hvarigenom vi möjligen skulle komma att skrida till en votering, hvars utgång synes på förhand afgjord till min fördel, och derföre vill jag åtnöja mig med begäran om återremiss. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, alt Hr Nordenanckar begärt, att 6 punkten af bans reservation mätte blifva föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, men Hr Nordenanckar förklarade nu, alt han afslod från denna begäran. Då härefter II. Ex. yttrade, alt sedan nu öfverläggningen i ämnet vore fulländad propos. å återremiss borde framställas, anmälde och yttrade sig Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Den uppbådade båtsmannen är fortfarande så illa aflönad och så illa använd, att man ej kan begära att vår kustbefolkning skall med förkärlek omfatta flottans tjenst och införlifva sig med densamma, dess framgångar och dess ära och, mine Herrar, en marin, som ej omfattas och älskas af nationens sjöfarande och kustbefolkning, är och förblifver, huru stor den än må vara, en usel marin. Kommitterade hafva visserligen föreslagit Carlskrona stations bibehållande; men ej med den styrka i ord och bevisning, som vederbort. Mine Herrar! Carlskrona eger en hamn, som rymmer hvarje nordens flotta, om än aldrig så stor; en hamn, som större delen af året går öppen och som fordrar öfverlägsna stridskrafter för att blokera; en hamn, som är så belägen att vår flotta med lätthet kan förenas med vesterns flottor, mot österns och tvärtom; en hamn, som genom jernväg lätteligen kan sättas i förbindelse med det inre af landet; och slutligen en hamn, som lätt kan befästas både å sjö- och landsidan. Det är sannt alt denna hamns fullständiga befästande kostar 2,700,000 R:dr, en summa som vis serligen är stor, men som dock är en obetydlighet, jemnförd med kostnaden för utländska örlogshamnars befästande. Kommitterade hafva äfven föreslagit bibehållande af Stockholms station. Stockholms hamn är fullkomligt oduglig till örlogshamu och derför behöfver blott anföras Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 3i ett enda skäl, oell detta skäl är, att inloppet till densamma är under 4 till 8 mänader stängdt af is och att detta inlopp under den öfriga tiden af året kan af en fiende stängas förmedelst försänkande af några gamla skepp i Kodjupet. Det är för öfrigt militäriskt origtigt att splittra en icke öfverlägsen flottas stridskrafter och detta, desto origtigare, ju mindre flottan är. Stockholm bör endast vara en depot för de ångbåtar och flytande batterier, som äro afsedda att understödja försvaret af försänkningarne kring Waxholm och af inloppet förbi Södertelge till Mälaren.
Midtemellan min tappra lejonvakt fortsatte jag vägen åt Pyramiderna. När jag på sjelfva fältet om nätterna begaf mig till hvila, nedlade sig på ömse sidor om mig de båda djuren, de glosande ögonen uppmärksamt spända utåt rymden. Då kommo flockar af gazeller samt allehanda villebråd, och tycktes täfla om den hedern, att få tjena de invigda djuren till spis. Men snart kom jag till bebodda orter, de trogne lejonen, hviftande ett vänligt afsked, rusade åter inåt öknen och jag befann mig åter i den lefvande verlden. Men vidare? frågade Schahen. Till hvilken monarch vände du dig först? – Till Stora Moghol, såsom den rikaste, svarade maghen. – Hvad? utfor Konungen, den helige Imamen befallte dig ju, att uppsöka den visaste och dygdigaste, och du vände dig i stället till den rikaste? – Ännu, genmälte undergöraren, hade icke du, mäktigaste och visaste af jordens konungar, bestigit din lysande thron: annars skulle mina steg utan tvifvel vändt sig hit, för att vid foten af nådens och fullkomlighetens stol nedlägga mina ringa håfvor. – Godt, fortsätt! Du begaf dig alltså till Delhi? Fann du der de rikedomar, som du tyckes högst akta af jordens goda. – Nej, store konung. Anländ till Hindostan, hörde jag att stora Moghols thron redan sjunkit, och att han sjelf tillbragte ett uselt lif i förnedring och fångenskap. Med skäl förmodande, att det ej lönte mödan att förlänga ett så vanäradt lif, genomvandrade jag Indien, der man ansåg mig för en pilgrim och trodde, att min kruka innehöll Ganges’ heliga vatten, och vände min kosa till China, der min ankomst väckte stort uppseende och ändlösa öfverläggningar.
Ar efter år måste hon upprätta nya skolor, och katalogen för i år upptager namnen på 15 ' 7 elever som undervisas i 7 skolor. Komniunalförvaltningen motsätter sig icke längre hennes arliete. Tvärtom; i vintras erbjöd San Lorenzo kommun henne ett penningebidrag, om hon äfven der ville upprätta skolor. Hon har förstått att inrätta dessa skolor mycket sinrikt för att kunna befordra den arbetande klassens behof, utan att lagga beslag på den dyrbara tid, som jordens skötsel fordrar. Det finnes ingen viss skoltid; skolan är öppen hela dagcn till aftonen, och läraren sysselsätter sig hela dagen igenom med eleverna, som komma på hvarje klockslag, allt efter. som de äro lediga. Flickor och gossar, män och cpinnor lemna det tunga arbetet i marken, snygga, 254 upp sig litet och skynda till skolan. Somliga gsi bort efter en lialf timmes tid, kallade af en eller arinan pli&amp; men iiterrända, när arbetet är gjordt och kunna pA detta sätt sysselsätta sig i den kara skolan utan att försuinnia det nödvändiga. Signora Pozzolinis outtröttliga sträfvanden att befordra befolkningens vii1 äro icke blott erkända af hennes medborgare utan hafva ock tilldragit sig uppmarksamhet af italienska regeringen, soni tilldelat henne flera förtjenstmedaljer. Det är naturligt, att det of ' fentliga erkännandet af hennes förtjenster skall vara henne behagligt, men hon njuter af ett annat erkännande, som är hennes hjerta kärare och som berör ' hennes själ på ett helt annat sätt; - det är de ungas högaktning och tillgifvenhet. Vi hafva haft tillfiille att se bref till henne från unga flickor pti landsbygden och fr5n unga män, hvilka såsom soldater äro spridda öfver Italien, och vi iniiste beundra stilens prydlighet, stundom elegans, men ännu mer känna vi oss gripna af glädje öfver den tacksainhetskänsla, kärlek och vördnad, de unga uttala i sina bref till den qvinna, soni gjort deras väl till sitt lifs m d. Hon älskar deiii tillbaka nied en varm och uppoffrande, men tillika sund karlek, som icke dröninier on1 att bland sina elever se en Dante eller en Leonardo.
Stat utmärker törstighet böra nu och alt framgent alla pensionairer af känd förmögenhet eller förmåga att sielfwa sig un» berhalls, utesiutas frän en sädan pension, samt 6,-te Att de personer, hwilka annu äro i tjenst, men i anseende till förut innehafde tjenster eller sär, stilla updrag, erhållit pensioner eller bibehällande af hela eller wista delar af lönen, wäl kunna i stöd af desta grunders i:sta punct ej behälla denna förmohn, men aga da de framdeles genom afskeds erhällande lemnat tjensten, dertill en full och försäkrad rättighet. Friherre gjerts, ^xel. I anledning af den 5:te puncten har jag wäl med mig ett litet papper, innehallande nagra anmärkningar, men som det ej är Den 2s Abruam. är min mening akt dermed werka pä Nidderstapeks och Adelns beslut, torde jag sedan wid tillfälle fä upläsa yel samma. Nu wiil jag allenast anmäla att med all underdånig wördnad för Hans Kongl. Maj:t, rror jag likival, att det ar Riksens Stander, som Lunga disponera om pensioner, emedan del är de som dertill betala penningar».". Grefwe äe !a Laräle, -iHm Itiksens ständer lill Beneficiioch BenädningS^Staien skulle fastställa en wist summa är det mia fulla öfwertygelse att ingen annan än Konungen den samma bör disponera, »nen är ater fräga om pensioner tror jag andet fullkomligen tillkommer Riksens,Ständer bestämma grunderne, sä wäl för de som nu stola af innehafwarepa hehäilas, som ock för de, hwilka framdeles komma klk bortgifwas, Del är bekant akt personer finnas, som jamte sin lön äfwen innehqswa och njuta pensioner.
Statsråds-protokollet är denna löneförhöjning afsedd för universitetets tvänne språklärare, hvarigenom bemälde lärare, som nu endast uppbära 2,000 Ridr i årlig lön, men i fråga om lärdomsprof och öfriga skyldigheter äro ställda i fullkomlig jemlikhet med Universilets-adjunkter, skulle komma i åtnjutande af enahanda löneförmåner som dessa, så till vida som äfven innehafvarne af språklärareplatserna skulle tilläggas rättighet att efter tjensteålder, lika med öfrige Adjunkter, få tillträda högre adjunktslöner. I anledning häraf och då något giltigt skäl lill skilnad i löneförmåner för befattningar, hvarmed enahanda ansvar och åligganden äro förenade, icke förefinnes, anser Utskottet sig böra tillstyrka, att, på del lönerna för de vid Upsala universitet anställde 2:ne språklärare måtte kunna, efter samma grunder, som adjunktslönerna i allmänhet, höjas hvardera med 500 Ridr, en årlig 14 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 139. tillökning af 1,000 Ridr i anslaget till nämnda universitet, på sätt Kongl. Maj:t äskat, för sagda ändamål beviljas. 15:0. Vidare har Kongl. Majit äskat ett årligt anslag af 1,400 Ridr till arfvoden åt 4 Amanuenser, att till lika belopp, eiler med 350 R:dr för hvardera, dem emellan fördelas; varande dessa Amanuenser afsedde att biträda en vid Zoologiska museum, en vid Medicinska och en vid Chirurgiska kliniken, samt en vid den nya Fysiologiska professionens laboratorium; och då, enligt hvad vederbörande vitsordat, dessa beställningar äro behöfliga för undervisningens ändamålsenliga handhafvande, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer bifalla hvad Kongl. Majit sålunda äskat. 16:o.
Utskottet, som anser sig böra upplysa, all Vexel-Controlleurs-befattningar existera endast i Stockholm och Götheborg, samt att, genom Kongl. Brefven den 24 Augusti 1824 och den iG Januari 1828, arfvoden blifvit beviljade Allm. Besp.- och Elon.-Utskottets Betänkande t N:o 35. 5 beviljade att af Statsmedlen utgå, för Vexel-controlleringen i Götheborg med 800 R:dr, och för samma conlrollering i Stochholm med 1200 R:dr„ hvilket senare arfvode likvisst numera blifvit nedsatt till zjoo R:dr Banco, finner nämnde befattningar vara öfverflödiga, då Handlandes och Mäklares egna intresse och säkerhet bero af coursens rälta noterande, och man således icke kan tvifla, att ju de deröfver hålla hand, hvartill kommer, att, efter den stadga i myntvärdet, som vunnits genom 1835 års realisation, coursförhållandet icke vidare kan blifva så skil jag ligt som förut, samt att Mäklare i alla fall, om så skulle påfordras, äro pligtige alt för hvarje postdag uppgifva totalbeloppet af de vexelslut, som ske; och får, på sådan grund, Utskoltet vördsamt föreslå, att Rikets Ilöglofl. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Vexel-Controlleurs-befattningarne i Slockholm och Götheborg må upphöra, och de derföre utgående arfvoden indragas; hvilket dock till Rikets Ilöglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnäs. Stockholm den 21 Maj 18 fo. STOCKHOLM,. Kongl. Ordens-Boktryckeriet, 184o. Allm, Bcsv. och JSkon-Utshottcts Utlåtande, N;o 36. 1 N:o 36. Ank. lill Exp. Utsk. den 26 Maj, kl. 12 middagen. Utlåtande, i anledning af väckt motion om inskränkning af Nämndemäns befrielse frän skjutsningsbesvär.