Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man klandrade ej utan skäl hos denne race ett stupadt kors och mindre vägvinnande rörelser; för att förbättra dessa fel, fanns ej annan utväg, då tillgångarne ej tillät att söka ifrån England eller Ryssland erhålla passande hingstar, än att anskaffa ifrån Tyskland. Det lyckades ock få tillstånd från Trakehnen utvälja ibland dem, som ifrån stuteriet skulle afyttras, en hingst och 2:ne ston. Hingsten är den ännu befintlige och vid stuteriet tjenstgörande vid namn Cardinal; det är kanske ännu för tidigt att lemna något bestämdt yttrande om huru han gagnat, men dock synes han i flera afseenden hafva inverkat fördelaktigt. Att hästafveln i vårt land gått betydligt framåt, synes bäst af kavalleriernas remontering, då den, som opartiskt bedömmer, ej kan neka att truppen med hvarje år blifver allt bättre beriden ; och denna remontering sker nästan uteslutande af den i provinsen fallne afvel. Om någon gång klagas öfver att offi - Dea 29 November f, m. 229 ceraren ej nu med lika lätthet sorn förr har tillgång på utmärkta ridhästar, torde dervid böra tagas i befraktande att i samina mohn truppen blir bättre beriden, stegras ock preten tionerna på ollicerarnes hästar, och det blir då allt svårare och svårare att tillfredsställa dem. Att emellertid stuterierna, bestående af omkring 100 moderston (samt 60 hingstar, som till landsorterna utsändas under betäckningstiden) ej kunna ensamt uträtta hvad man åsyftar eller önskar, är temligen klart. På sednare tider har ock i flera provinser lyckats etablera hingstföreningar, hvilka på allt möjligt sätt af Stuteri-öfverstyrelsen blifvit och böra blifva understödde. Innan jag lemnade Chefskapet för Stuteri-öfverstyrelsen, vågade jag ännu en gång hos K. M. i underddiet föreslå att hos R. St:r äska ett anslag af 50.000 rdr rmt för en gång till uppköp af ädla hingstar, samt 15.000 rdrs årligt anslag till stohåliningen. J)et första afslogs af R.
utan någon dess förtjänst eller värdighet. Elesträfsamma gamla en nästan ofattlig rikedom. Alltså kunna de som ganska säkert antaga, verna voro, utom de små prestgårdsflickorna, Det som mest förundrade henne själf, var att att ej en familj på ett hundra tar en person en flicka och en gosse af ungefär samma ålhon inte blef » alldeles tokig » af glädje. i sitt hus som sälWcap, annorlunda än till der som de samt en något äldre flicka, kanDet märkligaste var ändå, att bror Janne hälften såsom sjuksköterska åt någon äldre eller ske tio år eller så, som betalade sin underkort därefter hade fått både sina affärer och sjuklig person, och då bör hon vara kvalifi cerad härför och dessutom begåfvad med en god portion tålamod och försakelse. Vanligtvis behöfver man en person för att ha uppsikt öfver de större barnen, då man vill omse dem något bättre än genom en vanlig barnjungfru. I detta fall bör den unga flickan för det första sy åtminstone linnesöm väl, helst äfven hafva genomgått en kurs i klädsömnad, så att hon kan ändra gamla oeh sy nya barnkläder. Hon bör dessutom kunna ordentligt lappa, laga, stoppa, sticka och märka. Detta är visst icke så mycket, som det låter. Kan hon väl sy linnesöm, så lär hon sig det öfriga (utom klädsömnad förstås) på några få timmar. Hon bör vara flitig, så att hon ej menar, att all rättfärdighet är uppfylld därmed, att hon sitter och håller en nål i handen, men att det gör detsamma, om saken blir i dag, i morgon eller i nästa vecka. Dessutom bör hon kunna stryka och till och med tvätta litet, så att, om det behöfs, hon kan i en hast göra eller åtminstone deltaga i en liten tvätt till barnen — det är sådant, som modern själf gör ibland, och som alltså hjälpredan bör kunna göra. Antager hon återigen en plats för att gå tillhanda i hushållet, så bör hon utom någon insikt i bakning och kokning äfven kunna sy, först och främst linnesöm, helst också klädsöm.
N:o 4 till Kongl. Maj;ts Nåd. Prop. N:o 4, om Statsverket 4856. en fast jernbro på pierer af sten i enlighet med derå befintliga ritning samt, i sådant' fall, af Rikets sammanträdande Ständer i Nåder äska de för samma brobyggnads utförande erforderliga medel såsom extra anslag, hvars belopp desto mindre synes böra nedsättas under den i förut åberopade kostnadsförslag beräknade summa af 349,054 R:dr 50 öre R:mt, som, sedan förslaget är 1853 af Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader granskades, prisen å byggnads-materialier och arbetslöner betydligt stegrats, utan deremot snarare rundas til 350,000 R:dr, hvilken summa borde utgå under åren 1858—1860 med en tredjedel eiler R:dr R:mt 1l6,666f årligen, och hemställer jag tillika underdånigst att, i händelse nu ifrågaställda anslag af Rikets Ständer beviljas, åt nyssbemälde styrelse må varda uppdraget att brobyggnaden för de anvisade medlen med all skyndsamhet utföra samt alt derefter tillse underhållet deraf i likhet med hvad som eger rum i afseende på andra statens vägoch vattenbyggnader, i följd hvaraf äfven underhålls-kostnaderne komme att af de till dylika allmänna byggnaders vidmakthållande särskildt bestådda medel bestridas. I stöd af hvad jag sålunda nu och i det föregående underdånigst anfört skulle alltså, om mina dervid gjorda hemställanden af Eders Kongl.
»Nu får rådmannen vatten på sin qvarn», sade han. »Gånge så enhvar som hoppar öfver mina murar!» Rådmannen gaf honom en arg blick, men svarade ingenting. »Mannen dog vid jultiden, och det sista året lefde hon på nåd hos fattiga slägtingar», fortsatte sångerskan sin berättelse. »Hon var då så klen, att hon inte kunde arbeta, men jag tror att det som smärtade henne mest, var förlusten af hennes lilla bibliotek. Hon hade naturligtvis inte heller råd att köpa nya böcker och följa med vår unga litteratur. Det blef dubbelt svårt i en sådan omgifning som hennes.» Fru Ädelberg hade blifvit nästan rörd. Hon deklamerade sentimentalt med oefterhärmligt pathos: »Ensligt lif bland stela klippor, Oförstådt, Död af köld, men graf af sippor: – Sångarlott!» »Nej, hon var olyckligtvis inte sångerska. Då hade hon nog tagit sig fram», inföll litteratören med en uppsluppen blick på divan. »Hon var bara en upplyst qvinna och en aktningsvärd förmåga, som under lyckligare förhållanden kanske kunnat bli något mer. Som det var blef det bara antydningar; det är allt hvad vi – fattiglappar – ha råd att bestå oss.» Det blef ett ögonblicks tystnad. »Jag har aldrig sett så mycket blommor på någon graf», sade sångerskan allvarligt. »Der kan ni se, pessimist!» utbrast röda atlaslifvet med triumferande inspiration, »ett namn – är det ingenting?» »Ja, men ett stycke bröd att lefva af är bättre », replicerade författaren torrt. »Tror ni der var tjugu kransar?» »Mer än tjugu», försäkrade den röda ifrigt. »Men vi ta tjugu för jemnhetens skull, och fem kronor i medeltal – för alla hade nog inte råd till niokronorskransar», fortfor den oefterrättlige. »Det gör 100 kronor.» »Åh, de realisterna!» utbrast fru Ädelberg med ruelse. »Joo, man ska’ bara lära känna dem», svarade rådmannen halfhögt. Sångerskan reste sig, gick förbi räknemenniskan.
Efter förnyad föredragning af Konstitutions-Utshottets den 4 och 7 dennes bordlagda Memorial N:o 12, med förslag till ändring i 52 § Regerings-formen oell 24 § Riksdags—ordningen angående tillförordnande af Bonde-Ståndets Sekreterare förklarades nämnde förslag skola hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D. Efter föredragning af Borgare-Ståndets den 14 dennes bordlagda Protokolls-utdrag N:o 254, innehållande, bland annat, inbjudning lill Ridderskapet och Adeln att lorena sig om eli af Borgare-Ståndet beslutadt tillägg i ExpeditionsUtskottets under N:o 4 afgifna förslag till § i riksdags-beslutet angående Justitieombudsmans-valet m. m., biel' denna inbjudning utaf Ridderskapet och Adeln antagen. Frän Högt. Preste-Slåndet. S. D. Föredrogs ett meddeladt utdrag af Vällofl. Borgare-Ståndets Protokoll den 14 dennes, innehållande dels bemälda Riks-Stånds vid föredragning af Expedilions-Utskoltets förslag till riksdagsbeslut N:o 4, angående Juslilie-ombudsmans-valet m. m., fattade beslut, hvarigenom berörda förslag blifvit godkändt, med tillägg, näst efter orden: ” Vär Justi ii e-om b udman efterträda1'' af dessa ord: ~och samma embete utöfva”, dels inbjudning til! Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet alt uti beslutet om nämnda tillägg sig med Borgare-Ståndet förena; och blef denna inbjudning af Preste-Slåndet antagen. S. 1). Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 61, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående grunderna för en förändring i sättet för utgörande af Presterskapets aflöning, dels i ämnet väckta motioner, stadnade Preste-Slåndet, med afseende på Betänkandets nedan omförmälda delar, i följande beslut: l.-sta punkten. Utskottets hemställan bifölls. 2:dra punkten.
Om genom beräkningen af tre Stånds pluralitet detta skulle kunna inträffa, tror Utskottet lätteligen kunna hända, att mål, hvilka till afgörande fordra Konungens och alla Ståndens enhälliga röster, det vill säga, alla fem rösternas enstämmighet, genom tre Stånds beslut kunde på obestämd tid, och flera gånger från en tid till annan, till afgörande uppskjutas, och derigenom ett af Grundlagens hufvudstadganden göras overksamt, ehuru tillfällen kunde gifvas, då det vöre af stor vigt, att genom ett bestämdt afgörande afhvilande förslag, antingen antaga verkliga och af behofvet påkallade förbättringar, eller genom förkastandet af sådana förslag, hvilka ännu icke för sig vunnit den allmänna rösten, undanrödja all farhåga i opinionen för de förut gällande Grundlags - föreskrifternes vansklighet. Vid jemförelse mellan för handen varande fråga och de stadganden 49. §. Riksdags - ordningen i afseende på allmänna frågors behandlingssätt innehåller, har Constitutions - Utskottet äfven trott Den 3 Juni. (rott deraf kunna hämtas ett ytterligare stod för de tänkesätt Utskottet nu yttrat. Eerörde (jj. stadgar, att sedan mål från Utskottet återkommit och blifvit efter första uppläsningen lagdt på bordet, samt vid nästa föredragning åter kunnat förklaras hvilande, skall, då det tredje gången förekommer, detsamma till afgörande företagas. För mål i allmänhet är utan tvifvel detta stadgande ovilkorligt. Endast för Grundlagsfrågor finnes den i 81 §. Regeringsformen genom uttrycket först beredda utväg, att genom Konungens och Riksens Ständers beslut ytterligare uppskjuta deras afgörande. I Utskottets tanka är, sedan ett sådant enstämmigt beslut af Konung och Ständer nu icke blifvit fattadt, saken återförd i sin första ursprungliga belägenhet, de redan vid förra Riksdagar beredda Grundlagsfrågorna lagliga föremål för Riksens Ständers afgörande, och detta i 49 §. Riksdags-Ordningen föreskrifna behandlingssätt på dem ovillkorligen gällande.
Maj:ts nådiga Bref den 21 Januari 1846, sig afsagt, och hvilupprensande, ket lån följaktligen icke kommer att utgå, återstodo för Riksgälds-Kontoret, vid medlet af näsllidne September månad, följande utbetalninÅterstående irar, som ranom ifrågavarande extra statsreglering blifvit till utgående utbetalningar från detta Verk anvfsade, nemligen: för Länshäktenas ombyggnad och förseende med celstatsre»ie,inB ler R:dr 85,179: 17. 11. statsre«,c""S’ „ Häradsluiktenas dito dito 98,500: — „ en fängelsebyggnad i Stockholm .. „ 90,000: „ fängelsebyggnader i Rikets öfriga städer . „ 130,000: , Ljusne elfs upprensning 600: „ hamnbyggnaden vid IVisby 9,000: „ allmänna landsvägarnes omläggning ocb förbättrande 23,106:14,- hvand’ Kongl. Maj:t, enligt till Fullmäktige afJåtna nådiga Brel, disponerat: för ett vägomläggningsarbete inom Stockholms Län R:dr 540: Transport: 450: 436,385: 31. 11. 44 — Transport: 540: 436,385: 31. 11. för ett dito inom Skaraborgs Län „ 2,170: „ 2 dito inom Elfsborgs Dito 3,000: „ 6 dito inom Wester Norr lands Dito „ 4,138: 14. 6. „ 3 dito inom Jemtlands Dito • „ 8,252: 45. 2.
Ridderskapet och Adelns mening, mest skiljer sig ifrån Utskottets Betänkande och äfven till en del äro olika med PresteStåndets beslut, torde böra verkställas efter följande proposition: ’’Den som bifaller Utskottets Betänkande, eller att tillsättningen af de fyra Directeurerne i hvart och ett af DiscontContoiren, jemte en supleant för hvardera, sker af Rikets Ständer, på lika sätt sorn valena af Fullmägtige i Banquen och RiksgäldsContoiret ; voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, skola BancoFullmägtige tillsätta, jemte BancoOrnbudet, Uirectionens öfrige Ledamöter, hvilka skola vara lika som i BancoDiscontens Directiori, Fyra till antalet, en Ledamot af hvarje RiksStånd.5’ Börandes Utskottet särskildt anmäla, att då Utskottet af uttrycket i Högvördige PresteStandets Beslut ’’pä sätt och i den ordning BartcoDiscontens Directeurer utses'’ icke kunnat fatta den mening , sorn skall bland Herrar BancoFullmägtige sjelfva en Ledamot af hvarje Stånd fäljas till Directeur, Utskottet också ansett sig uti contrapropositionen böra utesluta Banco-Utskottets Betänkatiden. 3X1 orden, "pä sätt och i den ordning BancoDiscontens Directeurer utses.’’ §. 4. Angående Contoirens tjenstemän och betjening , hvilken §. Höglofl. Ridderskapet och Adeln antagit, sådan som den i Utskottets första förslag blifvit framstäld, och med den förändring sednare Betänkandet innehåller , bifallne af de öfrige tre Bespective Stånden , med tillägg likväl af Hedervärda BotideStåndet, ’’att Directionerne och icke BancoFullmägtige skulle ombesörja fördelningen, tjenstemännen emellan, af göromålen.”
Rothlieb anmärkt, att då all 3nnan bevillning utgår i slutet eller efter det ar, för hvilket beskattningen beräknas, inåste likväl stämpel-afgifien för Tidningar erläggas förskottsvis innan stämpling meddelas : att Tidnings-utgifvare lätt kunna blottställas, att, i ovisshet om blifvande Prenumeranters antal, belasta sig med en för stor upplaga, då deras häraf uppkommande förlust ännu mera ökas genom förlorade stäropel-afgiften : att papperets transporterande till och ifrån Riks - 22 BevillningsUtskottets Betänkande N.o 15, gäldsContoiret äfven medförer kostnad och tidspillan: att Tidnings - utgifvarens ännu märkligare skada ofta beror på stämpel-Mästarens ovana eller skicklighet, så att, derest ett eller flera ark förbigås, Redacteuren kan vara blottställd få ett exemplar af sin Tidning tryckt på ostämpladt papper och derföre sakfällas till 50 R:dr böter: och att den åt PostContoirets Tjenstemän anslagne sportel af ?. R:dr för hvarje TidningsNummer, som de afsända och utdela till Prenumeranter, ökar kostnaden för läsarne till 50 procent; Af hvilka skäl desse Motionairer funnit Tidningars stämplande vara olämplig och yrkat, att de härom gällande föreskrifter måtte upphöra ; samt denna afgift till Staten, i fall den skal! fortfara, i stället inflyta genom stämpling å Prenumerations-sedlarne, på det sätt, att för hvarje sådan, på en gång, erlägges hvad som svarar mot den Nummerföljd eller Arktal, hvarpå sedeln lyder; men alt afgiften för de Tidningar, sorn afgå til!
Majit i underdånighet anhålla, att de utgifter, som framdeles finnas behöflige för Corrections-inrättningarnes i Riket underhåll, må anvisas å det på Riks-Statens nuvarande 2:dra Hufvud-titel uppförde anslag till fångars vård och underhåll. § 11. (1841 års Rev. Ber. pag. 19. Med anledning af Revisorernes erinran , att de , på grund af Kongl. Brefvet den 15 Febr. 1834, af anslaget för byggnader och reparationer it landsorterne år 1838 anordnade 2,694 R:dr 7 sk., att användas till byggnader vid Ottenby Stuteri, icke bordt belasta nämnde byggnads-anslag, utan deremot utgå af de för Stuterien anvisade medel, har Utskottet, instämmande i denna Revisorernes mening, funnit sig böra hemställa, Stats-Utskottets Utlåtande, iV.o 54. 9 det måtte Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära , att de för uppförande och reparation af byggnader vid Kronans Stuterier erforderliga kostnader niå hädanefter bestridits af det för Stuterien å Stat uppförde anslag. § 12. (1841 års Rev. Ber. pag. 19. 1843 års Rev. Ber. pag. 76. Af Revisorerne är vidare anmäldt, att å anslaget för Observations®ch Uppbörds-procenter blifvit, enligt Kongl. Stats-Contorets förordnanden, i räkenskaperne afförde år 1839 tillsammans 20,551 R;dr 34 sk. 6 rst., utgörande Stats-verket för åren 1823—1839 påförde kostnader af provision, porto och stämpelafgift uti de med Handelshuset Luis lk Jencquel och sedermera Bankieren G.
Af författarens föregående alstring har tydligt framgått, att franska mönster stått honom nära inför ögonen; och härom är så mycket mindre att säga, som mönstren varit goda och med urskiljning studerats, ej imiterats. I » Skandalen i natt » gör sig det goda inflytandet ej minst gällande genom en bland inhemske författare allt för sällsynt ledighet i dialogen, god karaktärsteckning o c h scenisk fyndighet, på samma gång som författaren lyckats få trovärdighet öfver det hela, något som ej ofta blifvit resultatet, när man sökt omsälta fransk komediteknik i svensk konst, och något som därför måste tillräknas hr Michaelson som en stor förtjänst. » Skandalen i natt » betecknar afgjordt ett framsteg i den intelligente författarens dramatiska diktning; underhållande och delvis mycket lustig gjorde den på premieren afgjord framgång, bekräftad af spänning i salongen, liflig munterhet och lifliga applå- der. Till det skämtsamma intrycket bidrog i främsta rummet ett par, som visserligen endast står i andra planet bland de agerande, men som tecknats med mycken humor och karaktäristik och funnit ypperliga framställare i fröken Ahlander och hr Bcecksiröm — den halfgamla, giftassjuka sjåpan fröken von Jäger o c h den narraktige och kurtisante, men envist ungkarlsinbitne hofintendenten Klingstrand, mellan hvilka två till sist dock ödets spel lagar ihop ett parti. Allvarsammare konflikter utspelas mellan de två äkta paren: grefve Rudenfält, hr Hillberg, och hans hustru Alice, fru Fahlman, samt ryttmästar Wärenhielm, hr Palme, och Wera, fru Sandell. Ormen i lustgården representeras af en målare-professor, hr Personne, som dock helt halt slinker ur spelet, när upplösningen nalkas — en upplösning, dess bättre, till allmän tillfredsställelse och åskådarnes gamman. OBS.! med oväntad friskhet. Herr Palme gaf visserligen icke mycket militärisk illusion, men spelade varmt och känsligt. Herr Hillberg åstadkom ånyo en präktig o c h karaktäristisk typ, allt. från maskerm gen till spelets minsta detalj, och fru Fahlmans Alice bar kännemärket af noggrannt och intelligent studium, om ock rollen icke helt kan anses » ligga för » henne.
I s. 345 — 354- Hr Ekstrands särskilda mening, s. 354—358. Hr Santesons. s. 358 — 364- Ytterligare utlåtande. Bevillningsmedel, afskrifning af. Utlåtande derom I s. 152-—-157. — Förordning, Memorial angående skiljaktigheter i beslutet om Ny. VI s. 56a — 567. Bevillning, utlåtande öfver motion om anstånd med betalning af den för i är. I s. 489 -— 49°- •—- om grunderna för allmän. Memorial med underrättelse om öfver dem i förslärcklc Stats Utskottet anstäld Votering. III s. 166—171. 6 Register. Bibliotheket, Kongl. Förslag till ökning af dess Statsanslag, afstyrkes. I s. 447 i 44^- Ytterligare utlåtande. II s. 1763—1766. Om Riks-Ståndens olika beslut öfver frågan. IV s. 173 — 175. — om ett linnebiträde till fullbordande af Byggnaden till nya, i Upsala. IV s. 104— 107, Ytterligare utlåtande. Bihang till Ståndens Protocoll, för sista Riksdag, 525 Ex. att tillgå. I s. 7. Böra utdelas till Utskottens Ledamöter. I. s. g. Biskops-Lönerne, om indragning af. lil s. 192— ig5. BispMotala Kungsgård, om söndring från, af den egorymd, som till anläggning af Motala Köping erfordras. III s. ia3 — 127. Ytterligare utlåtande. IV s. 126. Björnbergs, angående Commerce-Rådet m. m., Liqvid-Skulder till Allm. Magazins-Inrättningen. II s. 1029 — io3i. Bokföringsoch Redogörelse-Method, angående de af Riksens Ständers Revisorer föreslagna ändringar uti den af Kongl. Allm. Magazins-Directionen hittills följda. II s. io55—1007.
Kommunikationer från de öfriga Riks-Stånden: från Breste-Ståndet: — en af Prosten Söderberg väckt motion, angående en Diligenceförbindelse mellan Stockholm och Carlskrona, utefter östra kusten: II. 88, A. 88. från Borgare-Ståndet: — en utaf Herr Lallerstedt väckt motion med afseende å Sveriges deltagande i en kongress för de Italienska angelägenheternas ordnande: II. 412, 415, A. 430. — en till Borgare-Ståndet ankommen skrifvelse från Societ.å Nationale Italiana i anledning af Herr Lallerstedls motion med afseende på en beskickning från Sverige till en kongress för de Italienska angelägenheternas ordnande: III. 53, A. 54. från Bonde-Ståndet: — en af Mats Pehrsson från Stockholms Län vackt motion, angående nedsättning i Fyroch Båk-afgifter samt Lotspenningar, m. m.: II. 243, A. 243. — en af Joseph Smedberg från Elfsborgs Län väckt motion, om anslag för en kommunikations led mellan Falkenberg och sjön Åsunden: II. 250, A. 250. — en af Nils Larsson från Jemtlands Län väckt motion om den så kallade Tolagens utgående på sätt som före sistlidne Riksdag stadgadt varit: II. 333, A. 333. Komplettering och förökande, angående ytterligare anslag till Riksdags-Arkivets —; motion af Herr Carl Gustaf Stuart; se Motioner. Kongl. Brefvet den 17 Oktober 1778, angående förändring af föreskrifterna deri; motion af Herr Casper Wohlrath Tham: se Motioner. Kongl. Familjen, angående inredning i Upsala Slott af en våning för dess räkning: B. III. 86. A. 135. Kongl. Theatern : se Theatern. Kongress, angående Sveriges deltagande i en sådan för de Italienska angelägenheternas ordnande; motion af Herr Gustaf Mauritz Stjernsvärd: se Motioner.
En sådan pröfning af de beväringsskyldiges duglighet till krigstjenst i allmänhet, har alltid egt rum och öfverensstämmer äfven med Rikets Ständers ofvanåberopade skrifvelse, samt hör, i Utskottets tanka, destomindre försvinna uti ifrågavarande fall, sorn ofvanberörde vapen, endast kunna upplaga ett ganska inskränkt antal beväringsynglingar, och lika litet kunna vara belåtna med otjenligt manskap, som ynglingarna sjelfva torde röna tillfredsställelse af en tjenstgöring, för hvilken de sakna erforderliga egenskaper, hvarförutan de i allmänhet lära kunna anses vara alldeles ur stand, att på förhand bedöma, om deras håg, i detta afseende, motsvaras af deras duglighet; och får Utskottet derföre vördsamt hemställa, att motionärernes förslag om ändring i bern ähle föreskrift äfvenxmåtte lemnäs utan afseende. 6:o. Vidkommande slutligen Riksdagsfullmäktigen Bengt Gudmundsons motion, att Hallands beväringsmanskap måtte öfvas inom provinsen, under eget, eller från indelta arméen kommenderadt, befäl och helst på flera ställen inom länet, får Utskottet upplysa, att som några stamtrupper icke äro i Halland förlagda, detta lans beväring väl blifvit anslagen till de angränsande indelda infanteriregementerne, men att Kongl. Maj:t derjemte, genom geueralordres af den 31 December 1849, i nåder befallt, att allt beväringsmanskap från Halland skall öfyas, såsom hittills, af Hallands infanteribataljons befäl, till följd hvaraf öfningarna med delta manskap äfven verkställes å vanlig mötesplats. Då motionärens önskan i detta afseende således redan synes vara uppfylld, och, hvad serskildt beträffar Hallands bevärings exercerande på flera ställen inom länet, sådant, enligt Utskottets tanka, skulle medföra ökade utgifter för staten, så anser Utskottet detta förslag icke heller böra till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 10 Mars 1851.