Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det står hvarje innehafvare fritt att derföre - Den 2 Juli. före genast uttaga Penningar i Banken, äfvensom för hvar och en, att vägra dess emottagande. Hvad Filial-Disconternes 3 procents Reverser beträffar, öfver hvilkas skadlighet för Penninge-Rörélsen, på mera och mindre grundade skäl högeligen blifvit klagadt, har Banko-TJtskottet före detta anmärkt, och hos dess Respective Principaler tillkännagifvit, ett och annat dervid föröfvadt missbruk. Att utrifvandet af 3 procents Sedlar genast skulle Disconterne förbjudas, kan Banko-Utskottet för dess del ej undgå att finna mindre lämpeligt, då ofvannämnda Discont-Inrättningar genom utfärdade Privilegier blifvit berättigade att för de till DiscontRörelsens bedrifvande upptagne private Penningar, utgifva så beskaffade förskrifningar. Och ett sådant förbud blefve efter Utskottets tanka , för närvarande så mycket mera vådeligt, då föga tillgång lärer finnas att ersätta den betydliga minskning för Rörelsen, som, genom hastig indragning af de i så måtto upplånte och åter utlånte Sumrnor, skulle uppkomma. X sammanhang med Discont-Rörelsens reglering i allmänhet, med hvars hufvudgrunder Banko-Utskottet för närvarande är sysselsatt, skall Utskottet ej underlåta att vördsamt underställa dess Principalers ompröfning, hvad Utskottet jemväl i afseende på Filial - Disconterne anser nödigt att för framtiden iakttagas. Stockholm deh .13 Junii rå 164 Den 2 Juli. Pä Höglofl. Riddersk. På Högv. Prest-Ståndets och Ad. Ledamöters Ledamöters vägnar vägnar Joli. Hen. Gyllenborg. ,E. A. Almqvist. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar Gust. D. Wilcke. Daniel Andersson. G. Helsingius. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 2 Juli, Högvörd.
Jag får be så mycket om ursäkt som vek ut mig, men saken är den, att jag är litet ovan vid det journalistiska ännu och vet inte hur pass redig man behöfver vara eller inte. För öfrigt, så kan de där två sakerna mycket väl hänga i hop, ty min tro är, att fick barnen bara vara litet mer osams i skolorna, så skulle det bli en stor lättnad med uppfostrandet. De ärliga och sanna barnen är som de röda bloddropparna i människokroppen, eller var det de hvita? som jag hörde talas om här om dagen. De skulle snart moraliskt äta upp de oärliga och osanna barnen, om de bara visste att de fick, i stället för att de nu ska stöpas i samma form hela bundten. Men till det där behöfs det att »Konsten att vara osams» rent af blef ett undervisningsämne, och det tycker jag just den kunde få bli, i stället för den där otäcka geometrin, som mina stackars ungar slets med så utan att begripa en smul för det. Och hvilken lättnad det skulle bli för gammalt folk se’n, om »Konsten att bli osams» blef erkänd! Jag försäkrar herrskapet, att det är en riktig pröfning att vara född till jäst i dessa tider. Jäsa bäst man vill, kan man inte åstadkomma mer än några tomma bubblor ändå, och så slutar man med att tro att man är en riktigt dålig jäst — hvilket är det värsta af alltsammans, ty det tar själftilliten ur en. Och i det politiska se’n! Hur mycket lugnare och trefligare skulle det inte vara på alla håll och kanter, om bara de, som makten ha, hade fått lära sig »Konsten att vara osams — » Tänk bara på våra Norrmänn! Det är ju riktigt rart och hyggligt folk i botten, men bara därför att den inte på något vis fått lära sig »Konsten att vara osams», så dabbar de sig alltjämt och håller på att pina ihjäl både Kung och fosterland och oss med. Och inom kärleken! Hur många älskande har inte »gjort haveri på lyckans kust» bara därför, att de trott det vara nog att vara sams? Men det är visst inte nog! Man måste ibland vara osams, till dess man lärt sig ge just hvad den andra behöfver och att behålla det öfriga för sig själf. Men till det behöfs undervisning!
Öfver det sistnämnda skall hon förarga sig och slutligen veta att trösta sig, men det förstnämnda efterlämnar äfven i den förståndigaste kvinnas själ oftast ett styng, som aldrig kan riktigt försvinna. Är denna egenskap då ett fel, som en förståndig uppfostran bör undertrycka? Jag vet, att många lärare, många fäder och till och med mödrar, som ha allvarlig anledning att klaga öfver sina döttrars fåfänga, skulle besvara frågan jakande. Jag vet också, att få- fängan kan blifva roten till mycket ondt och dagligen är det, men det oaktadt skulle jag ej obetingadt vilja fördöma och skoningslöst bekämpa den. Jag skulle ej vilja skaffa fåfängan ur världen. Om det enligt Lessing är från våra fel våra dygder uppspira, borde man väl kunna påstå, att detta allmänna kvinnliga fel innehåller fröet till de älskvärdaste kvinnliga förtjänster. Från samma svaghet för det yttre, i hvilken fåfängan har sin rot, härstammar äfven sinnet för renlighet, ordning och prydlighet, som är så nära besläktadt med skönhetssinnet, hvilket vi aldrig skulle vilja undvara, ty i detta hvilar den tjusning, en kvinnoTH. L U N D ^ K a p p a f f ä r * ~ hand förstår sprida omkring sig. Med denna makt binder kvinnan mannen och barnet vid hemmet och utöfvar omärkligt oah kanske oafsiktligt ett sedligt förädlande inflytande. Det yttre står i nära sammanhang med det inre, och där harmoni och smak råda i hemmet, där verkar det estetiska inflytandet genom sinnet på lynnet. Äfven den önskan att behaga, som är förenad med fåfängan, böra vi ej obetingadt klandra. Den är nära besläktad med den finkänsliga blyghet, som gör kvinnan till de goda sedernas väktarinna. Liksom hon, som själf är lätt mottaglig för yttre intryck, söker göra sitt ytte så behagligt som möjligt för andra, vill hon äfven i ord och uppförande undvika allt, som kan verka oangenämt och sårande. Kvinnans fåfänga, hennes begär efter prydnader, hennes sträfvan att synas vacker ha sin rot djupt i glädjen öfver det sköna och öfverhufvud öfver lifvet.
Här finnes en annan invändning att besvär ra, som har mera Auctoritet med sig, och genom sin skenfagerhet vunnit anseende. Man vill realisera, fixera myntvärdet, göra sedlarne svarande mot ädla metaller, o. m. s. och detta mål kommer man ej blott icke närmare, utan till och med längre ifrån genom mera penningars utsläppande, Men har väl någon gjort sig klart begrepp om fördelen af en dylik realisation? Jag har aldrig kunnat fatta huru produetion, rörelse, välmåga skulle kunna ökas derigenom, att hvarje Bancosedel nar som hälst finge utbytas mot V2 Den x Mar Lii, silfver. Vi hafva sett länder, der Guld och Silfver öfverflödat och der ingen underhaltig sedel funnits, likväl sjunka i vanmagt och näringslöshet. Vi hafva deremot sett andra med ett ofantligt creditsystem stiga till ofantlig höjd af idoghet och välmåga. Och orsaken till detta fenomen måtte vara ingen annan än den, att penningens värde bestämmes af rörelsens storlek och icke af de ädla metallers mängd, hvilka ligga gömda i hvalf. Penningen här i Sverige var fordom af högt värde emot varor, emedan han var sällsynt, men icke emedan han var af silfver. Den säkraste garantien för ett lands mynt är, att det af Staten emottages i Kronouppbörden. Våra Riksgäldssedlar t. ex. äro af hvar man kände såsom hvilande på ingen bas, och de emottagas icke i Banken, hvilken ändock anses äga någon säkerhet; men deras värde har ändock aldrig ändrats mera än Bankens sedlar, allt sedan de emottogos i Kronouppbörden. Detta ger myntet första garantien; och sedan regleras dess värde genom förhållandet mellan production och consumtion, genom mängden af de varor, som med myntets tillhjelp omsättas och genom lifvet eller hastigheten i denna omsättning. Detta gäller ej blott om myntets varde inom Landet, utan äfven om dess förhållande till främmande mynt, eller den såkallade Coursen, Blifva våra produeter mångå och goda; blifver vår varuomsättning liflig; göra yi icke skulder Deri i Martu. l5 hos Utlänningen, så blir vår Cours god.
i5o,ooo: * I. 1818 års Hufvudbok finnes under rubrik: Sam mandrag öfver värdet af behållne Byggnader till är 181g, total-summan af Allmänna Magazins-Inrättningens Byggnader i Sverige utgöra 326,551 R:d. 43 sk. 5 r:st. Banco, hvarvid anmärkes, att fastiglieternes värde verkeligen är högre än det nu uppgifna, emedan desamma till stor del blifvit inköpte för en längre tid tillbaka. En annan Räkning, under rubrik: Sam mandrag öfver värdet af beliullne Inventarier till år 181g, uppgifver dessas summa till Banco R:d. 138,187: 37. 10. Revisorers Berättelse. 869 Transport 395,747: 23: 6. byggn ad erne utgör 19,593: — samt å In yentarierne 8,288: — skulle således minst circa Banco R:d. 27,881: — till Staten ingå, om Inrättningen upplöstes, hvarigenom densamma i motsatt händelse verkeligen belastas med desse 27,881 R:d. årligen eller på 6 år 167,286: .—i Bilagan Litt. L. utvisar O det Ränte-helopp, sorn Banken årligen åtnjutit, hvilket, sedan Bankens Creditiv upphunnit sin nuvarande storhet, utgjort omkring 58,5oo R:d. Banco. Enär Riksens Högloft. Ständer faststält den grund, att sedelstockens belopp skulle bibehållas oförändradt, samt det icke synes vara svårt att använda dessa medel i annan låneväg, emot lika säkerhet samt 4 procents ränta , uppkommer häraf en årlig földust af 19,500 R:d. Banco, sorn på 6 år, med nuvarande Creditivs hela begagnande, utföres med 117,000: •— Transport 706,o33: 23. 6. 8^0 Riksens Ständers Transport 67o,o33: 23. Bilagan Litt.
Det säkraste resultat, som de filantroper uppnå, hvilka drömma om att lyckliggöra mänskligheten, är att göra sina fruar mycket olyckliga. Otto Neumann-Hofer. E n hemlighet. En skildring ur För Idun lifvet. af S — g. © vanligt lugnt bredde sig i dag vesterhafvet kring den Marstrandska klippön — hafvet, detta ofattligt stora, som aldrig hvilar. I dag tycktes dock titanen hämta sig och pusta ut. Den väldige, som med sitt blotta rytande förmår skrämma människobarn till vanvett, hade förändrat sin tordönsstämma till en ljuf, smekande hviskning. Har ni hört hafvet sjunga? Månget sjukt sinne har så tjusats af den dårande sången, att det ej kunnat besegra frestelsen att kasta sig i dess svala, vidöppna famn. De mystiska djupen, där hafsguden bor i korallgemak bland däjeliga nymfer med kransar af sjögräs i sitt slingrande hår — hvem ville ej gärna en gång tränga dit ned att lyssna på närmare håll till de förföriska tonerna? De täljde i dag helt sakta en lång saga om godt och ondt, som den omätlige verkat: hur han med hvarandra sammanbinder aflägsna världsdelar, bär ståtliga skepp på sin starka rygg och tryggt gömmer, djupast i sitt sköte, språkröret — människoundret. De berättade äfven, hur han föder millioner människor och milliarder djur — hur många sargade hjärtan i hans famn sökt och funnit evig ro. Men där voro äfven molltoner i sången, toner om smygande försåt och blodiga dåd. Om hur den fruktansvärde i sitt raseri slagit i spillror de stoltaste fartyg oeh bräckt pansar, hårdare än järn — djärfva, obändiga människoviljor; stulit egendom, krossat lifsglädje. Alla förstå ej sången, som bäres kring af vågorna. Sjömannen, bafvets son, förstår den. För honom är hafvet allt. Det förtrollar honom, detta nyckfulla element, så skönt i sin skenbara hvila; skönare ännu i sin majestätiska vrede. Det lär honom känna hans egen ringhet — det lär honom fatta lifvet och Gud.
Om detta påstående vore riktigt, så borde i Militärfrågor, Utlåt, infordras, icke från Regements-, ntan från Bataljons-? Cheferna. En hvar bör inse, huru förvändt detta vore. Ingen lärer heller kunna neka, att om än Distrikt-Chefen i Skåne känner förhållandena derstädes aldrig så väl, så känner han likväl icke hvad som bör ske i Norrland eller Wermland. Men denna kännedom måste egas af Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen, emedan hon är central för hela Riket. För att förringa vigten af mina anmärkmr, hafva åtskilliga talare, å den motsatta sidan, påstått, det min afsigt vore, alt StatsUtsk. skulle tillstyrka allt, hvad som begäres till löne-förbättringar, 528 Den 29 Juni f m. men alldeles icke vara så frikostigt, då fråga vore om näringarnes understödjande. Ed så obillig tanke har jag aldrig hyst, och hoppas, att ingen af Ståndets ledamöter skall kunna säga, att mitt förra yttrande gifvit anledn. till en dylik misslydning. Men hvad jag yrkat är, att man icke malte bevilja anslag till sådana företag, som det ifrågavande, med mindre vederbör:de embetsmyndighet blifvit hörd; och Regeringen förslaget godkändt. Om samma vilkor fästas vid hvarje anslag, som af enskild motionär yrkas lill förhöjning af embetsmäns löner, så har jag, för min del, intet att deremot anmärka. Jag har tvertom sjelf önskat, alt detta vilkor måtte tipfyllas i fråga om anslag till KammarRm. På samma sätt må det tillgå vid alla anslagsfrågor. Gr. von Rosen har talat om huru nödvändigt det vore att, ifråga om jernvägar, gå förbi Vägoch Vattenbyggnads-slyrelsen, emedan man på förhand visste, att bon skulle afstyrka alltsammans. Just derföre borde hon hafva blifvit hörd; ty då hade måhända ingenting blifvit af jernvägs-förslagen, och man hade undsluppit allt detta trassel och alla de svårigheter, hvaruti man nu är invecklad.
Skulle ds UelsteÄiva Ständen til denna Banco-U. skottets wördfamma hemställan behaga lemna benäget bifall anser Banco-Utstottet tjenligast, at lil resekostnad och dag-traUaments för Utskottets Ledamöter, som wid förberörda tid kommo «t instntla stig i Stockholm, det rättesnöre fär blist rva gällanoe, som för Riksens Ständers Herrar Levilormr wid Banco - UcvilioNLrnL stnnes stsogadt. Widare och i händelse någon af Banco-UtAvtrets Ledamöter skulle deststnnnan, anlingsn gse 1267 nom döden afgä, eller ock af laga förfall blifva hindrad, at wid banco-Utstotkcts i sräga warande sammankomst sig infinna, torde samma mstlioäs til ny Ledamots utseende, i den genom döden afgängnas, oller af laga förfall uteblifnas st ille, fä stenar til efterrättelse, forn för Herra-banco-kLviloreina nstd dylika händelser är förestrifwen. H älltet allt til de kclftcclliva Standens ttplysta ompröftvands wördfanuneligen öfverlemnas stu lie. Är och dag, som förr striftvit star. Ester befallning Lll. IllelllnAius. Grefwe ^körner, Larl Ladriel. Dä Länco - Utftottet haft under öswerwagande, ak författa det IdLAlLment?, som i anseende til nu af Riksens Eländer gjorda författningar och widtagna medel til realisationen» fullbordande för tillkommande Fullmägtiga blifwer nödwändigt, hafva sä manga swärighetsr npkommit, och tiden för Riksdagen funnits sä längt förliden, at för banco -.Utskottet nu blifvit omöjeligt at as Lomnaibllaoiatet: fä harwid nödwändigt erforderliga uplysniugar och yttrande.
Till anslaget af 5,000 Rdr för inhemska målare, bildhuggare och architekter vågar jag, med åtanke af hvad i detta är vidgjort, icke yrka bifall; ehuru det måste medgifvas, att det icke just är i Stockholm, utan i Rom, Dusseldorff, Dresden, och flere sådana, genom rika konstskatter utmärkta städer, som hågen och sinnet för konstens utöfning skall kunna väckas, lifvas och underhållas. Deremot vågar jag förorda det begärda anslaget af 5,000 Rdr för sångare och musici, då äfven de största i denria konstgren vanligen ej komma längre än att de kunna med möda lifnära sig. Vid jemförelse af hvad i motionen blifvit föreslaget, och hvad jag nu yrkat, torde R. o. Ad. finna, att högst betydliga delar af densamma blifvit af mig lemnade ur sigte; men jag vågar hoppas, att R. o. Ad. destomindre skall neka sitt bifall till hvad jag nu begärt. Gr. Lagerbjelke: Innan discussionen förklaras slutad, och på det R. o. Ad. må kunna bedöma hvad denna punkt innebär, iår jag hos den siste värde talaren anhålla, att han ville ånyo särskildt framställa, på hvilka punkter af Ilr Lallerstedts motion lian begärde bifall. Drill. Cederström: Ingenting är billigare än den af Gr. Lagerbjelke framstälda begäran. Jag får då uplysa, att jag anhöll, det R. o. Ad. ville anslå 2.000 Rdr till utrikes resestipendier för inhemska författare, och 5,000 Rdr att användas till rese-understöd åt inhemska musici och tonsättare. Gr. Sparre: Jag får för min del anhålla om afslag på båda de af Frih. Cederström nu begärda summorna. Den 24 November e. m 751 Hr Printzensköld:
Reservation. af Herr Gråå, J. F., som ansåg, att de nuvarande politiska förhållandena icke innefattade något hinder för verkställigheten af ifrågavarande förelag, samt tillstyrkte, att, med afseende å de stora fördelar detsamma i merkantilt afseende skulle medföra, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, alt, derest Kongl. Majit funne sådant lämpligt, det begärda anslaget måtte beviljas, att af Handelsoch Sjöfarts-fonden utgå. Häruti instämde Herr Leijonancker, F. IV. och Herr Hesselgren, P. H. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Ank. til! Exp.-Utsk. den 26 September 1854, kl. 2 e. m. Memorial_, i anledning af återremisser ä Utlåtandet N:o angående begärdt ytterligare anstånd med inbetal ningarne åt staden Cimbritshamns hamnbyggnads-lån. (R:gs Afd.) Ofvannämnde Utlåtande, deruti Utskottet, på anförda skäl, afstyrkt Rikets Ständers bifall till sökt och af Kongl. Majit vid innevarande Riksdag förord nåd t, förlängd t anstånd med kapitaloch län te-inbetal ningarne å de 2:ne särskilda hamnbyggnads-lån, som under föregångna Riksdagar beviljats staden Cimbritshamn, har vid detsammas föredragning hos RiksStånden godkänts af Ridderskapet och Adeln, men deremot af de öfriga Riks-Stånden blifvit till Utskottet återremitteradt.
När åter fråga om partiella behandlingen af hvarje utaf de nu ifrågaställde nppbringningsmål förekommer, så skall jag visserligen veta alt jäfva mig i afseende på de 2:ne uti hvilke jag har andel. När Högl. Utskottet återfår Afdelningens fullständiga Betänkande till jufterande , förbehåller jag mig att närmare få utveckla min enskildta tanka. Till Protocollet för d. 18 Februarii. I enlighet med mitt förbehåll den ig:de föl l. månad, då HögJ. StatsUtskottet, vid detta ärendets priliminaira föredragning från Riksg:s Afdelningen, fattade dess beslut att hos R. II. St:r afstyrka allt afseende till de af K. M:t uti dess nådiga Remisser till StatsUtskottet framstälde, K. M:t förekomne särskilde omständigheter för flere af desse Ersättningssökande, får jag nu, sedan Afdelningen inkommit med Förslag till Betänkande i ämnet , reservera min ifrån pluralitetens alldeles skiljaktiga tanka, och närmare uppgifva skälen derföre. Betänkan den. 327 R. fl. St:rs underd. Skrifvelse till K. M:t af den 20 Deöemb. 1823, innefattar följande beslut i afseende på utredandet och granskandet igenom Committé', samt sedermera sluteliga pröfningen af K. M:t utaf då ifrågastälde Ersättningsanspråk, nemligen: (se Bih. till R, Ståndens Protocoller 10 Bandet 2 Tom. 2. pag. 224.) ”Och få alltså R. St:r, med tillämpning af hvad ”R. St:r, uti deras den 18 Julii 1812 aflåtne underd. ”skrifvelse, yttrat, förklara, att ersättning bör ega rum ”för de förlusterj hvilka enligt sistbemälde Ständers ”gifna löfte kunna till betalning godkännas; hvarvid ”dock R.
Pröfningen af detta förslag médhans icke förr än i September månad eller långt efter sedan den Allmänna Kungörelsen om rättfrågornes afskiljande från CommerceCollegium genom KammarExpeditionen utgått, och hvari den föreskrift blifvit meddelad, att ansvar för bristande Saltupplag skulle vid Domstolarne upptagas. Det kunde vid förstnämnde tillfälle vara ganska förlåtligt, att den mellankomne föreskriften i ämnet icke ihågkoms, och att Collegii förslag i denna del derefter icke rättadet. Det härrörde alldeles icke derifrån, att man ville återtaga hvad man en gång derom beslutat; det innefattar icke något bevis på juridisk oreda; det var ett administrativt misstag, som ganska lätt kunde hända i hvarje Embetsverk, och, som mig synes, icke bär bordt i förevarande afseende releveras. Mångå ropade på Proposition. 234 Den 22 December e. m. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt j Guslaf.' Jag bade begärt ordet, för att svara på några omständigheter af Grefve Fröliclis yttrande; men som jag aldrig vill vara den, hvilken borttager Högloft. Ridderskapets och Adelns lid, får jag förklara, att jag afstår, om dc, hvilka anmält sig efter mig behaga göra detsamma; i synnerhet som det jag ämnat svara på är ord och icke sak. Herr Printzensköld, Axel: Det var blott i anledning af Friherre Leijonhufvuds yttrande angående de balancerade målen ifrån CommerceCollegii JusliliteDivision, som jag anhåller få upplysa, att antalet af dessa mål den i Augusti, då Divisionen upplöstes, utgjorde högst 45. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att såväl Herr Th arns ifrågavarande Memorial, som de af åtskillige Ledamöter i anledning deraf afgifne yttranden, måtte till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitteras. Bifölls. Friherre Klingsporj Fredrik Philip bade inlemnat följande, som upplästes: I anledning af den i Plenum den ig dennes e. m. af Högloft.
Skrif v. N:o 95* 217 byggnads-arbetets fortgång och tillslutbringande, än fullständigt yerificerad redogörelse för Hospitalets inkomster, vid hvarje års slut, varda till Kongl. Seraphimer-Gillet från Hospitals-Föreståndarne och Lazaretts-Directionen insände; att, sedan byggnaden blifvit fullbordad och, jem* te dess tillhörande inredning, vid derå anställd laga besigtning, godkänd, samt den, enligt kostnads-förslag, Entreprenad-conti’act eller verificerad räkenskap, härtill åtgångna kostnad är vorden, af Hospitalets inkomster, Hospitals-Föreståndarne och Lazaretts-Directionen till fullo godtgjord, öfverskottet af samma inkomster, efter det en af E. K. M. i Nåder pröfvad summa, till Lazar etts-byggnad ens och inventariernas årliga underhåll, först derifrån utgått, bör, för den följande tiden, till Kongl. SeraphimerGillet insändas; samt att Hospitals-Föreståndarne och Lazaretts-Directionen, emot tillgodonjutande af nyssberörde förmon, och så länge Hospitalets alla inkomster få af dessa Autoriteter disponeras, böra, utan serskildt anslag, utbetala den barna-uppfostringshjelp, som Kongl. Seraphimer-Gillet, uppå Landshöfdingens anmälan, bestämmer. Rikets Ständer framhärda etc. Bihang t. R. S:s Prot. 10:de SamU 28 218 Exp. Utsi. Förslag till und. Skrifv. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 26 Junii 1829. Rikets Ständers underdåniga Skrifv elsej angående ett förändradt sätt för Salpeterns transporterande.
Öfverlevcrering af Ull-Contoret i Norrköping Summa B:co R:dr Manufaetur-Discont-Contor den 1 Maj i837. Balance från år 1834: Kongl. Commerce-Collegii Skuld till Rikets Ständers Riksgälds-Contor för af Creditivet begagnadt capital 75,800: 5 proc:s ränta derå till den 3i December i834, enligt vidräkning 1,885: 1. 8. 77,685 1 8 Utgifter: Interesse till Rikets Ständers Riksgälds-Contor för år 1835 begagnade medel 3,086 17 10 Balance till år 1836: Kongl. Commerce-Collegii Tillgängar i fordringar hos säkra LåntaSare. 74,320: 12. 7. Dito i behållning i Rikets Ständers Bank 243: 8. Dito i Ull på Ull-Contoret i Norrköping 14,436:46. 4. 89,000 11 7 Summa B:co R:dr | 169,771 31 1 Stockholm af Manufactur-Discont E. F. Ström. — 37 — Discontfomlen för Ar 1835. Credit. Balance från år 1834: Kongl. Commerce-Collegii Tillgångar i fordringar hos säkra Låntagare 78>616: — T Carl G. Kiisel. — 36 — Capitalslut öfver Nya XJ11- Debet. Balance från år 1834: Kongl. Commerce-Collegii Skuld till Rikets Ständers Riksgälds-Contor för af Creditivet begagnadt capital 75,800: 5 proc:s ränta derå till den 3i December i834, enligt vidräkning 1,885: t. 8. 77,685 1 8 Utgifter: Interesse till Rikets Ständers Riksgälds-Contor för år 1835 begagnade medel 3,086 17 10 Balance till år 1836: 1 Kongl.