Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och var så skrifvet: Jesus af Nazareth, Judarnas Konung. Denna öfverskriftena läste månge af Judarna; ty rummet, der Jesus var korsfäst, var hardt vid staden; och det var skrifvet på Ebreisko, och Grekisko, och Latin. Då sade Judarnas öfverste Prester till Pilatum: Skrif icke, Judarnas Konung; utan, att han hafver sagt: Jag är Judarnas Konung. Pilatus svarade: Hvad jag hafver skrifvit, det hafver jag skrifvit. Då nu krigsknektarna hade korsfäst Jesum, togo de hans kläder, och gjorde fyra delar, en del hvarjom krigsknekt, och kjortelen med; men kjortelen var icke sömmad, utan virkad, ifrån öfverst och allt igenom, Då sade de emellan sig: Skärom honom icke sönder, utan kastom lott om honom, hvem han skall tillhöra; att Skriften skulle varda fullkomnad, som säger: De hafva bytt min kläder emellan sig, och kastat lott på min kjortel. Och detta gjorde krigsknektarna. Då stodo vid Jesu kors hans moder, och hans moders syster, Maria, Cleophe hustru, och Maria Magdalena. Och när Jesus fick se modrena, och Lärjungan, den han älskade, der när ståndande, sade han till sina moder: Qvinna, si, din son. Sedan sade han till Lärjungan: Si, din moder. Och ifrå den tiden tog Lärjungen henne till sig. Sedan, efter Jesus visste att nu allting voro fullkomnad, att Skriften skulle fullbordas, sade han: Mig törster. Då stod der ett käril, fullt med ättiko; och de uppfyllde en svamp med ättiko, och kringlade isop, och höllo det honom för munnen. Då nu Jesus hade tagit ättikona, sade han: Det är fullkomnadt; och böjde ned hufvudet, och gaf upp andan. Men efter det var tillredelsedagen, att kropparna icke skulle blifva qvare på korset öfver Sabbathen, ty samme Sabbathsdag var stor, bådo Judarna Pilatum, att deras ben skulle sönderslås, och de borttagas. Då kommo krigsknektarna, och sönderslogo dens förstas ben, och dens andras, som var korsfäst med honom.
Lagstiftaren förutsätter icke mindre dygd och ära hos desse, än hos andra; men han har insett, att det skulle tillfredsställa opinionen och trygga dem, sorn behöfva desse medel personers biträde, att veta, att de dervid sjelfve icke äro i frestelse till partiskhet. En Prototocolls-förandes befattning är att uppmärksamt höra hvad talaren säger, och att troget uppfatta det i Protocollet; det skall ofelbart trygga den talande, örn han vet, att Protocollsföranden icke har något intresse uti att förändra hans ord , och att han är undan frestelsen, är göra det af eftergifvenhet för mägtigare motståndares önskningar. Visserligen är det Talarens rätt, att begära justering af sina ord, men att vaka öfver, att ingen ovårdsamhet må undfalla Protocollisten, som vanställer hans yttrande, och att vara i ständig tvekan, huruvida han är hans vän, eller hans fiende, är icke det samma. Och det är skälet, hvarföre jag förmodar, att pluraliteten af Ridderskapet och Adeln helst såg att RiddarehusSecreteraren endast och allenast tillhörde Riddarhuset, och icke såsom tillika Tjensteman på något sätt berodde af verkställande magten. Då nuvarande Riddarhus-Secreteraren emot tog sin befattning, tror jag att fråga uppstod, om han skulle få deltaga i öfverläggningarne, och jag vill minnas att han, af aktning för opi, 9m 17 Octnber e, »k, »jonens fordran, förklarad# sig Icke vilja i Öfvetläggningar deltaga. Grefve Cronhjelm : Det är några ströd da yttranden af en värd Talare, som jjg anhåller att få besvara. Den värde Talaren har nämnt, att det fordras mer än vanlig skicklighet för att förestå RiddarhusSecreterare-tjensten, och att någon jemförelse emellan densamma och de Embeten jag omtalat, således icke kunde äga rum, emedan vid dem endast behofdes en mechanisk handläggning.
Jag ber alt få fästa uppmärksamheten derpå, att dessa båda utlåtra, som nu åro omnämnda, N:ris 85 och 86, icke äga med hvarandra någon särdeles gemenskap, emedan N:o 85 angår frågan i sin helhet och allmänlighet, hvaremot N:o 86 angår en enstaka fråga, som, hvad beslut än fattas om N:o 85, oberoende deraf kan bifallas eller afslås; enär N:o 86 blott rörer förhållandet inom Fahlu stad, och en vid uppgifterne derifrån tillkommen missräkning. Om således detta betänk, afslås, så rubbas icke derigenom det närvarande förhållandet på något sätt. Bifalles det åter, så blir detta blott ett litet tillägg till det allmännare beslutet, utan att på något sätt vidröra, förändra eller rubba grunderne för sjelfva fördelningen af bålsmanshållsskyldigbelen, och det är just ensamt om grunderne, som det nu föredragna betänk. N:o 85 handlar. Jag fortfar att tillstyrka bifall på betänk. Gr. Horn: För att gifva R. o. Ad. något skäl för de påståenden jag tagit mig friheten framställa om det orättvisa i sjelfva grunden, har jag äter begärt ordet. Jag vill minnas, att t. ex. Södertelje stad hade 10 båtsmän. Naturligtvis var detta orimliga 206 Den 9 April e. m. onus pä den Iilla köpingen vida större, än det på grund af det ringare taxeringsvärdet kunde blifva. På grund deraf fick staden blott en båtsman. Naturligtvis måste det emot en båtsman svarande taxeringsvärdet derigenom komma alt stiga i förhållande såsom 1 lill 10. Om jag hade velat taga bevillningen till grund för en allmän rotejemkning, så skulle jag borttagit hela roteringsbesväret, och satt en taxering på grund af del högre värde, som släderne derigenom vunnit. Då bade jag kunnat sedermera reglera, om jag ville taga en rörlig förmögenhet till basis för en grundskatt, hvilket jag aldrig kan tro vara det rätta. Nu har återigen mannamån och orättvisa uppkommit derigenom, att man beräknat det låga taxeringsvärdet på grund af det större onus, som är borttaget.
Justerades ett ProtocollsUtdrag, innenehållande Ridderskapets och Adelns i plenum - Den ai December e. m. 209 num den 17 dennes eftermiddagen fattade beslut. Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan hälf till 10 om aftonen. In fidem protocolli, O. J. Lagerheim. Plenum klockan half till io Förmiddagen. Upplästes till justering ett Protocolls» Utdrag för den 7 i denne månad e. m., innefattande Ridderskapets och Adelns beslut i anledning af BancoUtskottets under N:o 82 afgifne Utlåtande angående Bankens Lånerörelse. Herr Hegardtj Christian Bernhard , anförde skrifteligen: Under discussionen öfver ämnet för nu upplästeProtocollsUtdragin Pleno den 2dennes f. m., har Herr Munck af Rosenschöld inblandat ett tadlande yttrande öfver min förvaltning af SlatsSecreterareEmbelet för Handelsoch FinanceÄrender, under StatsSecreteraren Klintbergs tjenstledighet, de fyra 54 H. 14 210 Den 23 December f. m. sista månaderne af Sr 1820; hvilket yttrande, såsom omotiveradt och utan stöd af något anfördt skäl eller factum, då blott väckte min förundran och jag icke ansåg värdt att besvara. Yid närmare eftersinnande har jag likväl trott mig böra icke låta det utan allt genmäle i Protocollet qvarstå; enär det möjligen kunde föranleda misstydningar, och jag äger all anledning förmoda, att det härleder sig dels från öfverilning, dels från ett misstag eller irring af Herr Munck af Rosenschöld, och att han tillegnat mig åtgärder, uti hvilka, de må för öfrigt förtjena tadlas eller ej, jag icke deltagit, och sorn. icke ens tillhöra den korta tidrymd, då jag hade föredragningen af omförmälte ärender.
Det i Staden Lund år i yC>8 inrättade Läns-Lazarettet, som sattes i förening med Academiens Nosocomium, börjades med endast tvenne sjuksängar, till hvilkas underhållande och Inrättningens vidare möjliga utvidgning användes, jemte de till Nosocomium hörande fonder, en del frivillige gåfvor samt ärlige bidrag från åtskilige bland Ridderskap^ oell Adelén, Prästerskapet i Släderne och Allmogen inom Luggude, Onsjö oell Rönnebergs samt någre andie Härader, hvilka bidrag till en början beviljades alt utgå i sex år. Genom desse intrader, sedermera ökade: 1:0 med deli vinst som erliölls vid försäljning af det genom Kongl. Brefvet deri 20 November 1766, Lazarctts-Inrättniugen för 2000 Dal. Sunt öfverlålne så kallade Plantage-huset vid Lund nied tillhörande Jordegendom: 2:0 Collecler och flere i5 af Prästerskapet vid bröllop, barndop och andre tillfällen ombesörjde insamlingar: 3:o en gåfva från Sjömanshuset i Malmö af 400 Daler: 4-'o gåfvor viii befordringar: 5:o vitesböter och 6:0 rentor å efterhand utlånle medel, befanns Inrättningen år 1774 äga räntegifvande Capitaler till sammanläknadt belopp af 15,220 Daler. Efter denna tid beviljades vid nytt sammanträde ytterligare årlige bidrag från en stor del af Länets Invånare, och Directionen såg sig derigenom i tillfälle att, i följd af fattadt beslut, utvidga Inrättningen så, att 6 å 7 personer der kunde emottagas.
Kammarskrifvare endast komme att uppbära den dem hittills bestådda aflöning, men rättvisa och billighet synes fordra att desse till indragning föreslagne tjenstemän, så länge do vid sina nuvarande befattningar qvarstå, erhålla någon förbättring i deras nog knappa vilkor, hemställer Utskottet, Stals-Ulskottels Utlåtande M 72. alt nyssberörde till skrifvarhjelp afsodda 2,000 R:dr, i stället för att på föreslaget sätt utgå till vissa af Carlskrona stations tjenstemän, må ställas lill Kongl. Maj:ts disposition, för att såsom aflö nings-förbättring efter omständigheterna fördelas bland omförmälde 11 Kammarskrifvare. c) Slutligen och då lönerne vid de flera befattningar, som föreslagits att indragas, måste få uppbäras af vederbörande så länge de vid samina befattningar qvarstå, hvadan ock dessa löner icke blifvit i förslaget till ny stat upptagne; men häraf följer, att samtlige å nämnda stat uppförde personer endast successive och i mån af de på indragning ställdes afgång, skulle komma i åtnjutande af de förbättrade lönevilkor, som ansetts böra dem beredas, får Utskottet, jemte hemställan att de af Kongl. Maj:t till uppförande å stat föreslagna nya Ijenster må tillsättas endast i den mån anslaget sådant medgifver, föreslå Rikets Ständer, att jemväl anvisa erforderliga medel till fyllande af den brist, som till en början måste uppstå i tillgångarne för aflönande af flottans civil-personal. Omförmälda brist, som uppkommer deraf, alt nedannämnde på indragning ställde tjenstemän fortfarande å staten skulle uppbära dem tillkommande löneförmåner, nemligen: 1 Sekreterare och Auditör vid Götheborgs depot 1,425: 1 Regements-skrifvare 1,170: 1 fiokhållare vid f. d.
Jag tror sål. att jag i detta fall icke misstagit mig om skälen hvarföre jag framdragit denna fråga, ehuru jag nödgas erkänna att jag långt hellre sett att någon annan gjort det. Man har emellertid varit temligen öfverens om att frågan varit af vigt, att den varit tänkvärd, att det till och med är nödvändigt att en revision kommer till stånd. Sättet hvarpå jag framställt saken, mine Hrr, härleder sig från min individualitet. Jag har icke kunnat skilja mig från den, för att åstadkomma något mildare eller ljummare, och icke heller har det varit min lott, att med något blomsterspråk utstyra mina åsigter. Jag har trott det vara tid att Svenska folket och i synnerhet dess representanter en gång efter nära femtio, år åtminstone började gifva tillkänna att man icke varit alldeles känslo lös för de s. k. knappnålsstygnen från Norska representationens sida. Man anser det likgiltigt, men det är icke så. Fördragsamhet i vissa fall åstadkommer alltid stegrade anspråk, som man icke vet hvar de slutligen skola hamna. Jag har trott det vara på tiden, nu vid ett nytt regentombyte, att tillkännage, det Sverige icke mer med likgiltighet åsett Noriges brist på tacksamhet och å politisk takt mot Sverige. Här är ingen som begär några inkräktniugar mot Noriges rätt, jag har blott begärt rättvisa mot Sverige. Jag har i min motion fästat mig vid den punkt i RiksAkten, som handlar om thronfötjareval. Jag hemställer till Hrrne, huruvida våra efterkommande skulle vara belåtna dermed, att vid ett thronföljareval, der Sverige föreslår en kandidat och Norige en annan, samt afgörandet hänskjutes till en komité för båda rikena, der sål. den förseglade sedeln afgör utgången, Norige skulle ge det urgamla Sverige sin Konung. Jag hemställer om icke en revision af denna punkt är nödig. Ytterligare har jag här en akt, som åtminstone skall ådagalägga att jag icke påyrkar något nytt, ty redan 20 år äro förflutna, sedan R. St. till K. M. ingingo med en så beskaffad anhållan, ehuru något svar icke erhölls. Det är Svenska grundlagen af Nauman som jag citerat. Sådant är det hufvudsakliga innehållet af min motion.
I anledning häraf upplästes första punkten, så lydande; Staten ö/veriager utredningen af Götha Canal Bolagssamt Malmö Discont er, hvilken utredning bssörjes genom Riksgälds Contoir et; hvaremot dessa Disconters Octroijer, utan särskild ersättnings komma att förfalla. Hans Excellmce ti'lkännagaf härefter, att, enligt från de öfrige Riksstånden ankomne Protocollsutdrag, denna punkt blifvit af bemälte RiksStånd godkänd. Friherre Boije, Lndv;g: Ehuru de öfrige RiksS»ånden‘ redan bifallit dtnna punkt, och allt bemödande således , att deruti åstadkomma någon ändring, är fruktlöst, är jag likväl öfvertygad, att Ilögloflige Ridderskapet och Adeln för dess del önskar att fatta ett rättvist beslut, och af denna anledning tar jag mig frihet hemställa, om icke, enär vi håfve ett särskilt Betänkande om Götha Canal-arbetets fortgång och befrämjande, den nu förevarande frågan om ersättning till Götha Canal Bolag, för upphörandet af dess DiscontOctroij kunde, utau att för närvarande hvarken bifallas eller afslås, endast uppskjutas, för att framdeles, i sammanhang med hagan om Canal-arbetet till pröfning förekomma. Grefve Spens, Carl Gustaf: Jag instämmer fullkomligen uti hvad] Friherre Boije yttrat, och tror det vara af vigt, att, ehuru de öfrige Ben 30 Maji. 699 Stånden redan godkänt denna punkt, Ridderskåpet och Adeln dock må fatta sitt beslut på ett sätt, att Ståndet derigenom ej begår någon incons<?quence. Jag hemställer således, att frågan, huruvida ersättning för Götha Canal Disconts indragning bör beviljas eller icke, må företagas till pröfning i sammanhang med sjelfva Canalfrågan, samt att punkten följaktligen i öfverensstämmelse dermed mätte rättas. Grefve von Plafeny Baltzar Bogiolaus:
Härwid mäste man likwäl erindra flg at et lika eller mindre antal ffjutsande winsta dä lika eller större antal resande förlora,' r Den 18 Augustt. IM? synnerhet Tjenstemän, af hwilka de fleste ej hafwa större löner, än som knappast äro til. räcklige til lifwets uppehälle. Wi böra säledes wara betänkte, at moderera de senares, sä til sägande förökta beffattning, genom Fraatwagnarse ller Deligencers inrättande och dä först blif. wer nyttan af den förhöjda ffjutslegan allmän. Genom denna inrättning kunna bäde re. sande och paguetcr fortskaffas. Pä den inwändning at detta förr är försökt utan framgäng, fär jag erindra, at Skjutslega», dä endast z st. n.ilen, nu är förhöjd til 12 st. och at wära större wägar inemot sä mycket bere. sas och Landet omkring är lika fä mycket bebodt soia pä mänga ställen i Tyskland der Forwagnar med fördel begagnas. För at göra mig begripelig fär jag punctewis framställa »lina tankar. 1:0 At deste wagnar i början en gäng i Mänaden pä wiste bestämde dagar skulle afgä ifrån Ästad och Malmö til Cristianstad och Wexiö, särdeles til Eksiö och Jönköping. Ifrän Helsingborg til Jönköping. Likasä frän Helsingborg igenom Halländske Städerne til Götheborg. Jfrän Carlscrona genom Calmar. Alla vesta poster mötas i Norrköping, dä posterne ifrän Städerna pä wanliga wägen ifrän Götheborg möta i Södertelje. Jfrän Gefle om Upsala til Stockholm. Pä andra smä wä« gar lärer skjutsen sä förblifwa pä wänlig fot tils ro48 Den 18 AuZustf. tils denna inrättning wunnit mera ftamgäng och Bref-Posten dermed kan förenas.
M. kunde anföras såsom skäl till afslag på begäran om den i frågavar. friheten. Att hänvisa till tillämpning af TryckfrtsJagen, och sålunda på en riksdag utsträcka denna lags verkningsområde, tror jag icke går an, utan lärer en särskild lag i detta afseende böra uppgöras. I anledning af den siste talarens yttrande i afseende på beskattning af en mängd besynnerliga konstidkare, dem han uppräknat, och hvilken beskattning nu äger rum samt af honom anses böra fortfara, får jag förklara, att jag skulle kunna säga, fast jag nu reserverar mig från att hafva sagt det, att det nemi. är olagligt att pålägga några beskattningar genom ceconomiska författningar. Att de omtalade personerna göra några vinster på sina konster tror jag mera sällan inträffa; ty ofta nog lärer det hafva inträffat, att polis fått träda emellan deni och creditorerna, då afresan skolat ske. Gr. Löwenhjelm: Jag anhåller först att från egenskapen af argument få undanrödja conclusionen af det förhållande, att 4 t heatrar för 4° år sedan på en gång funnos härstädes. Äfven jag var då med. Har man väl besinnat den stora skillnaden? Gustaf lil gaf åt operan 83,ooo r:dr i silfver och betalade alla dess skulder; den spelade icke för vinst, utan dea hade tvärtom fördel af att icke spela. Under kriget 1788 afgick skrifvelse till Konungen, att theaterdirectionen för hushållning skull måtte få inställa spelningen. Konungen afslog detta; men man ser emedlertid, att det var vinst vid att icke spela. Detta är helt olika mot nu, då man nödvändigt mäste beräkna på behållning af att spela. Hvad dramatiska theatern beträffar, bekostade Konungen största delen af dagkostnaderna derför. Beträffande Franska theatern, varmed den samma förhållande; Konungen underhöll den, utan afseende på vinst eller förlust. Vidkommande den Stenborg.!a, hvars värde i jemnförelse med den nuvar. jag vågar bestrida, gjorde den en tid ganska goda affärer, men slutade med bankrutt. Hvad nu angår tidens smak, skulle det glädja mig, orri Sverige i detta afseende gjorde ett undantag från alla andra länder.
Enligt hvad uti den Nådiga Skrifvelsen omförmäles, grundar sig Herr Friherre Löfvenskiölds nu innehafvande arrende af Sundbyholms Kungsgård med derunder lydande hemman och lägenheter på ett af Kongl. Kammar-Collegium den i3 Juli 1819 utfärdadt, för 3o år gällande, arrendecontract och den 10 Juli 1821 meddelad Transport-Resolution, och uppgår den årliga arrende-afgiften till 216 tunnor 11 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn. Dessutom har bemäide Herr Friherre dels genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den i5 Februari 1820 blifvit berättigad att emottaga och begagna de kreatur och åkerredskap, hvilka, jemlikt Kongl. Brefvet d. 3o September 1751, böra utgöra ett evärdelig! inventarium vid Sundbyholms och Ribbingelunds Kungsgårdar, mot en årlig afgift af Åtta tunnor spanmål och skyldighet att vid arrendets slut, enligt 7 § i Kongl. Kungörelsen den 17 December 1799, aflemna inventarierne i lika, samt snarare bättre, stånd än Herr Friherren dem emottagit, dels ock, medelst Kammar-Collegii 30 Stats-Utskottets Utlåtande , N.o 110. beslut den 10 October 1827, erhållit upplåtelse af Sundbyholms Jagtbacke i ofvanberörde Socken, emot en bestämd ränta af 5 sk. 4 rst. i contante penningar och 1 LU. 1 o fé. smör.
Jag har nemi. betraktat conimunal-väsendet såsom en centralisationsåtgärd, hvarigenom alla communernas inre angelägenheter kunde concentreras inom en enda verksamhetskrets-, der kraft och enhet kunde förefinnas. Jag har trott, att en kraftig styrelse blir nog, och att det icke blir läll att åsludkomina flera styrelser med olika befattningar, och att denna styrelse bör fölefinnas uti gamla sockenstämman eller kyrkostämman , emedan kyrkostämman är gntndvalen för commuual-väsendet; men jag anser det icke lämpligt, attén så beskaffad eeclesiastikförvaltning anförtros särdeles ingripande ekonomiska eller materiella bestyr, och jag har derföre trott, att kyrkostämman fått för myckel små bestyr, hvilka lämpligen bort tillhöra comimuial-styrelserna, som böra anses för andra instansen inom conimUnal-förvallningen. Jag ber trott, att det vore nödigt att åt hela denna förvaltning borde gifvas en drifkraft, sorn efter samma åsigter verkar inom de särskilda delarna, och sätter alla de underordnade drifhjulen i rörelse. Men om man splittrar en sådan förvaltning, så blir det hela utan betydelse, i saknad af den kraft till utveckling, sorn så hufvudsakligen beror på enhet och sammanhang. Jag har dessutom ett stort misstag alt -anmärka} nemi. att inrättningen icke hvilar på förtroende» Jag gör mig ett stort begrepp om allmänt förtroende, och när det uttrycker sig i valförsamlingar , har man funnit på rätta vä,en att komma till ett godt mål} men jag hör likväl icke till dem, som fästa exclusivt förtroende till valförsamlingar» Jag tror, alt sjelfskrifven rättighet äfven bör komma i fråga. Hvad ordförande beträffar, så måste den finnas, efter hvad systeuie som helst en commiinal-inrältuing må vara organiserad. Utskrn hafva antagit pastor i församlingen såsom sjelfskrifven ordförande i kyrkorådet, och att ord för :n inom communal-styrelsen borde tillsättas genom välj men uti 3o §tn hafva Utsktn afvikit från sill grundidee och sagt alt i de mål, som angå skoleoch undervisnings-nnstaltcrna, vare tjenstförrättande pastor ordförande.
St:s ofvanåberopade und. skrifvelse; och om, hvad den sednare angår, den i viss mån måste medgifvas, synes det mig dock vara ett åliggande för hela samhället och icke för en mindre del deraf, att bidraga till upprätthållande af ett riket i sin helhet hedrande storverk. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: I afseende på den väckta motionen, om öfverflyttande af en viss del af den spanmål, som går till Upsala domkyrka, hvilken är ett nationalmonument för hela riket, till domkyrkan i Hernösand, får jag äran nämna några ord, hvilka jag anhåller måtte få åtfölja remissen till Utsk. Wisby domkyrka, som i storlek och troligtvis äfven i prakt fullt motsvarar Hernösands domkyrka, har likväl icke en enda tunna spanmål i inkomst ifrån stiftet, dä deremot Hernösands har 75 tunnor. Härmed har jag velat visa, att icke alla domkyrkor hafva inkomster ifrån stiften. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Upplästes och lades till handlingarne ankomne prot.utdr. från Den 24 Augusti f. m. 343 frun PresteSt. af d. 14, från BorgareSt. af (1. 17, samt från BondeSt. af d. 14 och 17 dennes. fl. R. o. Ad. åtskildes kl. j lill 3 e. m. In fidem protocolli, st Ibert Munck. Lördagen den 24 Augusti 1844. Plenum kl. 10 f. m. Med tillkännagifvande, alt Hr af Harmens, Henrik Otto, och Hr Prytz, Lars Adolph, såsom ledamöter, den förre i Stats-och den sednare i Revilln.-Utsk., hegart och erhållit 3:ne veckors ledighet ifrån d. 30 i denna månad, anmodade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm. R. o. Ad.-s Hrr Electorer ali sammanträda, för att utse suppleanter för förenämnde Hrr under ledighetstiden. H.
En arbetsför person är den, som behöfver en deremot svarande näring. Jag tror att ordet är lätt bra, när det endast begagnas nied afseende på calculen af det underhåll, sorn erfordras. Ordet mantalsskrifven för tankarna bort på något annat och hvad som möjligen kan vara i förbindelse dermed, i stället för att fästa dem vid calculen. Jag får således vidhålla min önskan, att ordet arbetsföra måtte blifva bibehållet, såsom Ulsktn föreslagit. Hr Rosenblad: Sedan discussionen redan är förklarad vara slutad, anser jag öfverflödigt att upprepa hvad jag yttrat till försvar för min sats, och jag får blott anhålla, att ordet arbetsföra må borttagas, och att propos. derpå måtte göras, utan att ordet mantalsskrifna må komma i stället. Hr von Hartmansdorff: Jag får vördsamt hem ställa 0111 icke förslaget alt införa ordet mantalsskrifna är gjordt sedan Hr Frih. o. Landtm, redan hade förklarat discussionen fulländad, och alt detta förslag således icke bör komma under ompröfning. R. o. Ad. stannade, efter förnyade propositioner, vid det beslut alt ordet arbetsföra skulle qvarstå. Derefter biföll R. o. Ad., att ordet underhållas skulle utbytas emot orden hafva sin bergning. I allt öfrigt, som icke här ofvan blifvit förändradt, bifölls 2 §:n af Utsk:us förslag. Då nu Hr Frih. o. Landtm, upptog de anmärkntr, som blifvit gjorda vid 3 §:n, anmälte sig Hr Rosenblad och yttrade: För att gå ännu ett steg mine motståndares onödiga farhågor till mötes, enär sådana blifvit af Hr von Hartmansdorff yttrade äfven emot milt förslag att införa ”andra ortens näringar,” föreslår jag nu alt det må beta andra ortens allmänna näringar, för att förekomima alt man icke vid tillämpningen må utesluta afseende på sådana folknäringar, som äga rum allmänneligen t. ex. i Ousby och Loshults socknar; hvilka näringar icke bero af sjelfva hemmanens belägenhet, utan af i orten vanlig industri.