Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktion skulle ofördröjligen gå i författning med företaget; att kostnaderne, i den mohn de ej kunde betäckas med bidrag eller lån af allmänna medel, skulle utgå för äng till hälften och för betesmark till fjerdedeleu mot åkren; — att för åker, äng eller betesmark, som genom sjöns öfversvämningar skadas, borde betalas dubbelt mer, än för ägor, som, utan att sättas under vatten, dock icke kunna befrias från sin sumpighet och odlas förr än Östen blifvit sänkt; och ändtligen att Hagströmska uppgifterne på sådan ägorymd skulle läggas till grund för blifvande debiteringar. Förste Marschreidern von Zveigbergk uppgjorde sedermera plan och kostnadsförslag, enligt hvilket arbetet, hvarigenom 4*676 tunneland mark skulle befrias från de årliga högst förstörande vattenflödena, ansågs kosta ii,106 R:dr B:ko, hvaraf Eders Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref den 27 Mars I843, jemte fastställande af förslaget, berättigat interessenterne, att, på stadgade vilkor, erhålla halfva beloppet eller 5,553 R:dr såsom lån af allmänna medel. Stor del af arbetet verkställdes under sistberörde års som mar. 4:o. Hornborga sjön, fordom kallad Lunden, tillgränsas af Gudhems, Skånings och Walle Härder. Denna sjö, utgörande reservoir för de vattendrag, som uppkomma vester om Billingen samt norr och vester om dess utgrening, benämnd Mösseberg eller hufvudsakligen Tranums, Hornborga och Bjurums åar, har sitt utlopp genom ån Flian, hvilken, sedan den förenat sig med Lidaån, utfaller i Wenern vid Lidköping. Berörde sjös långa stränder och de stora mossfält, som hafva aflopp deråt, orsaka årligen mer eller mindre svåra vattenflöden; och då dessa år 1841 voro särdeles stora och långvariga, funno ortens innevånare nödigt, att förena sig om åtgärder till berörde olägenheters förekommande. Man anmodade i början af år 1842 Kaptenen N. Åstrand, att, efter behörig undersökning, uppgöra ändamålsenligt förslag.
Denna motion, hvilken af Borgare-Ståndets vice Talman Herr Schwan blifvit, i ett särskildt anförande till bifall hos Rikets Ständer förordad, är till Stats-Utskottet re mitterad; — och då Språkläraren Spanier genom sin ofvan omförmälda verksamhet, deråt han under en lång följd af år med ospardt nit sig egnat, på ett förtjenstfullt sätt uppfyllt det länge erkända behofvet af en bildnings-anstalt roed uteslutande riktning åt affärslifvet, samt denna verksamhet otvifvelaktig! varit af ej ringa gagn för det allmänna, synes det Utskottet billigt, att Rikets Ständer, såsom ett erkännande häraf, förunnar hans i knappa omständigheter efterlemnade åldriga enka det understöd för hennes framtida bergning, hvarom motionären gjort framställning; hemställande alltså Utskottet. det Rikets Ständer måtte bevilja Språkläraren Spaniers enka en årlig pension af 200 Rdr, att af allmänna Indragnings-staten utgå, sä länge hon i enkostånd förblifver. Stockholm den 21 September 1860. Dill. till II St. Prot. Memorial, med förslag till voterings-propositioner för afgörande af åtskilliga till 8:de och 9:de Hufmdtiilarne hörande anslagsfrågor. (U. A.) Sedan Riks-Ståndeu numera till pröfning förekaft Stats-Utskottets under Niris 152 och 178 afgifna Utlåtanden, det förra angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 9:de Hufvudtitel, och det sednare innefattande åtskilliga förslag och hemställanden i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om 8:de Hufvudtitelns anslag, får Utskottet härmed till slutlig behandling hos Rikets Ständer anmäla de till nämnde Hufvudtitlar hörande anslagsfrågor, hvilka ännu ej blifvit genom samtlige Riks-Ståndens eller frenne Riks-Stånds sammanstämmande beslut afjrjorda och hvarom således, jemlikt 69 § Regerings-formen och 75 § Riksdags-ordningen, omröstning bör ega rum i förstärkt Stats-Utskott.
Det är nödigt, att först se om stjernorna besanna, hvad handens linier säga." Hertigen ryckte till. Om en stund frågade han: "Tror J ock fast och orubbligt hvad i läsen i menniskors händer och i stjernornas ställningar?" "Jag tror, att den makt icke bedrager, som skapat menniskohanden och som utstakat banan för stjernorna på fästet!" "Men kunnen J ock läsa rätt? Förstån J. hvad J läsen, eller är det kanske idel falskhet dermed?" Sigfrid Aronsson Forsius steg ett steg tillbaka, i hans vanligen lugna anlete uppflammade en blixt af vrede, men han qväfde den snart med att säga till sig sjelf: "Lättast bevisas, af misstanke om oädelhet, det sinne som råder inom menniskan." Högt yttrade han intet. "Nåväl", sade nu hertigen. "Ni må läsa i stjernorna för mig. Och dock vill jag icke obetingadt lita på edra ord. Ett prof vill jag hafva. Ar hon, denna unga flicka, som J dömden brudkronan af, är hon icke gift inom fem år härefter, så antager jag eder till min stjerntydare." I sin själ tilllade han: "och riksastronom;" men tillade sedan åter högt: "Är hon dessförinnan gift, så magen J vakta eder för att fuska i ett handtverk, som J icke förstån. Detta är icke lång pröfvotid, men skulle hon ock ännu sedan komma eder spådom på skam, så kan jag väl ännu då hitta på att lära eder, det icke allenast J hafven underliga konster för eder, utan att ock jag har krut, som intet smäller, ty goda bastrep finnas i huset. Men nu magen J mitt horoskop redeligen ställa, och så vele vi se till, att eder så länge allt biträde gifves, som J kunnen åstunda och vilje vi vara eder en nådig herre, så länge vi se eder det förtjena." Sigrid hade aflägsnat sig genast när hon erhöll hertigens löfte, och genom herr Carl
Hvaremot, såsom jag tagit mig friheten nämna i ett föreg:de plenum, oansedt de anmärkn:r som blifvit gjorda deremot, när vi göra reorganisationer, så få vi på eli helt embetsverk en besparing af 210 r:dr. H. Ex. Hr Just.Statsministern har yttrat (så vidt jag kunnat uppfatta), att mina anmärkmr vid den K. proposm mera äro att anse som ett uttryck af min belåtenhet, än som ett klander; och detta är en villfarelse, den jag förmodar mig alltmer och mer komma att undanrödja, samt att, i afseende på skatteförhållandet, förhållandet vore tillfredsställande. Jag tror visserligen icke att Statsministern vill sträcka detta yttrande till de uppgifter, hvilka jag nu tagit mig friheten framlägga, men han har också yttrat sig vara öfvertygad att K. M. aldrig bör kunna komma alt någonsin medgifva någon minskning i grundskatterne; och har, till styrka för sin mening, åberopat betänk, ifrån den comité, som haft i uppdrag att åtminstone föreslå en välgörande förenkling i skatternes utgörande. Detta dess yttrande är i sanning nedslående, då det temligen oförtäckt antyder hvilka reformer vi i öfrigt hafva att ifrån närvar. Styrelse förvänta, när ett verkligt för handen varande lidande inom en betydlig menniskoklass förklaras icke ens kunna komma under öfvervägande. Har jag misstagit mig om Hr Justitie-ministerns yttrande, så är det lätt att rätta, och jag är färdig att när sorn helst göra ursäkt för mitt misstag. Jag öfvergår nu till den anmärkn. jag gjort emot ett äskadt anslag af 100,000 r:dr b:co för första hufvudtiteln. Denna min anmärkn. blef redan i förra plenum upptagen af åtskilliga talare. Bland dem var en som ansåg anslaget böra sä tillräckligt tillta - Den 30 November f. m. 75 gas för behof af resor i utlandet.
Uti 3:dje momentet af 4 § i nu gällande slämpelpappers-förordningen stadgas, bland annat, dels att Fi lie i k o m m iss biff och andra dylika förordnanden skola förses med stämpelpapper till trefjerdedels procent af den bortgifna egendomen, dels alt Testamente)!, såsom de der kunna upphäfvas eller förändras, vid lörsta uppvisandet inför domstol icke behöfva förses med högre stämpel än '20 öre, men alt, dä testamentet vunnit laga kraft eller genom slutlig dom blifvit stad fastad t, bör, såsom ett vilkor för begagnandet, stämpelafgift beräknas och utgöras elter behållna värdet af det bortgifna, enligt bouppteckning, såvida värdet uppgår till 450 R:dr, nemligen: l:o för egendom med full eganderätt, till trefjerdedels procent; och 2:o för egendom, som efter så beskafifadt förordnande ej är med eganderätt, utan endast med nyttjanderätt öfverlåten, en fjerdedels procent af dess värde; och bör, om stämpelafgiften icke genast kontant deponeras, på enahanda sätt, som i afseende på bevillningens erläggande för testamenten stadgas i Kongl. Kungörelsen den 11 December 1811, borgen för stämpelafgiften ställas och bevis derom vid testamentets bevakande företes; åliggande det vederbörande domstolar att hvarje år, inom Januari månads utgång, samla och till E. K. Majds Befallningshafvande insända alla under nästföregående året inkomna bevis öfver aflemnade löftes-skrifler af ofvannämnde beskaffenhet, tillika med förteckning, som i korthet upptager deras innehåll. I öfrigt lemnar författningen särskilda föreskrifter rörande de fall, då befrielse från stämpelafgift för testamenten är medgifven.
Strax derefter dök husets långa rad af små luckor ned i fönsterposten. Atsch-pang, atsch-pang, atschpang ljöd det tätt efter hvartannat som ett kägelklots rullande utför en trappa. Slutligen hade det nyss sofvande huset slagit upp sina tolf à tjugo ögon. Gafvelväggen af trä hade förvandlats till en vägg af idel fönsterrutor. Man kunde likna dessa schweizerhus vid drifhus, så vida menniskorna bakom fönsterväggen ej vore så olika ståtliga drifhusplantor som möjligt. Det är bättre att likna schweizerhusen vid gurksängar. Rummen i ett appenzellerhus äro så låga, att en svensk adelsman slår hufvudet i taket. I öfre våningens dagligstuga sitta kvinnorna öfver sina bågar och brodera skjortbröst och näsdukar eller sy med guldtråd på sammet. Deras arbeten gå sedan till utlandet. Framför dem ligga saxar och fingerborgar af messing på det långa bordet. I källarvåningen sitter sedan mannaminne en flicka, som hvarken är täck eller ful, i en oformligt stor väfstol. Hvar gång väfstoln slår de två täta slagen, rysta husets hundra glasrutor och i dagligstugan hoppa saxarna och fingerborgarna på bordet. Appenzells kvinnor äro ansedda för att vara de renligaste i hela Alprepubliken. Renligheten i dessa små hem är ibland nästan tryckande och retsam. De hvita golfplankorna näns man knappast beträda. På låsens spegelblanka vred af polerad messing lemna de varma fingrarna märken. I köket tyckas de skinande kastrullerna ämnade till väggprydnader, och spisen, detta husaltare på hvilket den välmående husmodern bränner sina rökverk, poleras om lördagen som om det vore meningen att sälja den för ny. Medan jag klädde mig och frukosterade, hade emellertid hela byn blifvit vaken och solskenet lekte i fruktträdsskogarna. Jag tog min lätta packning, gjorde upp räkningen med värden, storskrattade åt hans tokroliga appenzellerdialekt samt begaf mig åstad. Först gick jag dock några slag genom den hemtrefliga byn – och genast började dessa godmodigt nätta små öfverraskningar, som det schweiziska landtlifvet alltid bjuder främlingen på.
Danielj denna dag väckta motion om befrielse för embetsoch tjenstemän att aftjena begrafningshjelp; Herr Dankwardts, Carlj denna dag väckta motion, angående Kungsgårdars utarrenderande och framtida försäljning; Herr von Hohenhausens, Michael Silvius, denna dag väckta motion om beviljande af ett årligt anslag för inrättande af ett Landtbruks-Institut på Gottland; tillika med ett i anledning deraf afgifvet yttrande; Herr Prot.-Utdrag, den 25 Augusti 1844• 105 Herr Munck af Rosenskiöhls, Nils Rudolf, denna dag väckta motion om beviljande äf ett räntefritt lån åt Höganäs Stenkols-verk och jordegare för uppförande af en nödoch frihamn; Statsoch Lag-Utskotten: Herr Rosenblads, Bernhard, denna dag väckta motion, rörande öfverflyttning till Domare-makten af afgörande! af de så kallade äldre kronofordringarne; Stutssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Friherre Hermelins, August Söderling, denna dag väckta motion, angående låneanslag af allmänna medel till förmon för den så kallade 11 i liska skolan å Barnängen, för beredande af ett allmännare införande af så kallade ämnesläsning; Friherre R utbs, Adam Christian, denna dag väckta motion om föränd rädt aflöningssätt för presterskapet; Bevillnings-Utskottet: Herr Lagerhjelms, Pehr, denna dag väckta motion om förändring af 74 § af nu gällande Bevillnings-Förordning, rörande Bevillning af maliufacturer; Herr Rosenblads, Bernhard, denna dag väckta motion om bevillningsfrihet för Götha Canal-Bolag, då utdelning å Actierna icke öfverstiger 1 procent å Actie-capitalet; Densammes denna dag väckta motion om upphäfvande af den i 10 § af 1841 års Förordning 0111 stämplade pappers-afgiften upptagne ersätt ning för Canzli-gebiihr och sportler; Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten:
Län innefattar t. ex. flere, jag tror, fyra Tingslag, då deremot på Öland hvarje Tingslag eller så kalladt Mot består af flere Härader. På dessa skäl afstyrker jag för min del ConstitutionsUtskottets förslag till ny redaction af slutmeningen i i5:de och lager mig friheten, att i stället vördsammast underställa Ridderskapet och Adeln, att såsom princip måtte antagas, att rättigheten för flere Härader eller Tingslag, att förena sig om en Riksdagsman icke må få sträcka sig längre, än att från hvarje Domsaga komme minst ett Ombud, då slutet af i5:de §. kunde erhålla ungefärligen följande lydelse: ”Vilja flere inom samma Domsaga be”lägna Härader eller Tingslag förena sig om ”en Fullmäktig, vare sådant dem obetaget; ”hörande dock denna Fullmäktig vara behörigen vald till Riksdagsman för det bland ”samma Härad eller Tingslag, inom hvilket ”han är boende och besutten.” Jag medger väl, å ena sidan, att de Härader, som hvart för sig utgöra en serskild Domsaga, härigenom skulle förlora rättigheten att förena sig med andra, men dervid torde å andra sidan böra tagas i betraktande, att dessa Härader, få till antalet, äro i anseende till folkmängd och hemmantal större, än mångå af flera Hära - Den a5 Maji. “9 der eller Tingslag bestående Domsagor, hvarföre de också hittills sällan eller aldrig lära hafva förenat sig med andra. I Riket finnas 91 Domsagor, och då sålunda detta antal skulle utgöra minimum af BondeStåndets personal, tror jag en hillig medelväg vara funnen emellan den alldeles obegränsade föreningsrätten och den motsatta ytterligheten, som skulle uppstå, om den hvarje Härad eller Tingslag facultatift medgifna rättigheten att sända sin serskilta Fullmäktig, blefve förvandlad till ett positivt åliggande. I händelse Högloft.
Huruvida fursten ernade bifalla Peder Stolpes begäran eller icke, hann Sigrid ännu ej få veta, då med detsamma en tjenare anmälte att Stjerntydaren, som hertigen låtit kalla opp på slottet, nu hade anländt och väntade på att få företräde. "Aha", sade Carl, "låt honom komma in, vi vilja genast profva hvad han duger till." Mäster Sigfrid Aronsson Forsius infördes och stadnade under djupa bugningar vid dörren, men såg ej nu så bortblandad ut, som den afton då han uppträdde hos Flemingens familj. Han hade haft tid att sansa sig sedan han blef kallad, och fann att mycken vigt kunde ligga derpå, att han icke blefve försagd. "Jordens väldige", sade han vid sig sjelf "hvad äro de dock annat än stoft! Inför vetenskapens heroer må du bäfva Sigfridus, de som väldige äro i andens rike, icke inför desse materiens trälar, som kalla sig jordens store. Deras makt är blott en flägt i öknen mot den storm, som beherrskas af de hemliga vetenskapernas konungar. Carolus, hertig, dig, dig vill jag väcka med sanningens ord." Under dessa tankar inträdde mäster Sigfrid nu. "Välkommen, mäster Sigfrid! Godt, att J just kunnen ge mig ett prof på eder berömda skicklighet att spå i händerna. Spå nu för mig hvem denna unga flicka skall få till man?" Mäster Sigfrid steg fram, tog med en vänlig helsning Sigrids hand och blickade noga deri. Slutligen lemnade han henne och gick fram till hertigen. Med låg röst för att ej höras af någon annan, sade han nu: "Detta skulle jag knappt hafva trott! Tärnan är fager och hjertat skiner klart som karfunkel sten, men ogift blir hon ändå." "Ogift, J torde lätteligen misstaga eder", sade hertigen, "se nogare åt." "Nej, det kan en hvar, om än föga i chiromantin invigd, se huru hennes linea vitae löper ut i årets fjerde hus, utan ätt korsas af någon annan lifslinie. Hon blir aldrig gift!" "Åh hå, mäster, J ären en dålig spåman."
Jag kan således icke på någon grund tillstyrka bifall åt ett sådant uppdrag som det ifrågavarande, åt någon authoritet, hvarken Tromän eller Trotjenare, såsom efter min tanka, endast medförande onyttig kostnad för. Staten, tidsspillan, misstro, oro och obehagligheter, utan någon enda förmohn för det allmänna. Icke eller kan jag dela Utskottes mening i afseende på den af en värd Ledamot här framställda fråga, om eo progressif afgift för recommenderade Bref. Grundlagen hindrar icke på något ställe, genom någon föreskrift Bevillningsutskottet, att i en fråga af denna art föreslå Ständerna ändringar och tillägg, ulao ger 31 §. Riksdagsordningen deremot full Den ji Octo ber f ni., 79 latilude åt Utskottet, att handlägga sila Bevillningsämnen. Postintraderne utgöra en Bevillningspost, och en progressif recomendationsafgift, kunde komma att öka Bevillningsinkomsterne genom det, att Staten sjelf bestod Lack och Segelgarn, som Utskottet talar om, till de recommenderade Brefvens säkrare förseende, och de medel som nu tillfalla Postförvaltarne såsom ersättning för dessa reqvisita i stället uppburos för Statens räkning; således tyckes denna punkt, lika så väl som alla. andra, hvilka angå vinst af Postverket, tillhöra Bevillningsutskottets handläggning, och tror jag detsamma opåtalt, och utan att hafva trädt ömsesiga rättigheternas gräns för nära kunnat upptaga denna proposition, till Förslags afgifvande deröfve'r. Likaså vill j?g tro, att Utskottet, utan att befara klander, hade kunnat föreslå beloppet af ett premium, att utgå af Postmedlen, åt den som inkommer med ett Förslag till Controll öfver Postverket hvilket af Ständerne antages; jag kan icke Frångå den tanka, att allt hvad som i financiel! hänseende rörer Postverket har gemenskap med Bevillningsärender, och således ensamt af Bevill-i ningsUtskottet bör behandlas.
Då jag redan för lång tid sedan gått ur det aktade militär-ståndet, hade jag visserligen icke ämnat ingå i denna frågas bedömande, men dä jag hör del ämne, hvarom så många talare sig yttrat, vara artillerivapnet, har jag inom mig känt en upmauing att icke heller slå tillhaka. Det lider intet tvifvel, alt jn icke artilleri-vapnet är ett af de vigtigaste af arméens vapen, och det som fordrar de största kunskaper. Detta vapen är det som oftast, jag säger icke alllid, men oftast afgör segern, och således vore man visserligen höjd för alt, om jemförelse skulle ega rum, här som i andra länder sätta Artilleriet snarare framför än efter andra vapen. Jag har hört omtalas knappheten af våra tillgångar. Måhända Mine Hrr, om vi nogare tänka efter, har den sin orsak derifrån, alt vårt Statsmachineri rörer sig i en illa beräknad cirkel, och att man icke frågar efter huru en budget upgöres i andra länder. Annorstädes börjar man med att beräkna behofven; äro behofven kända och erkända, då ser man sig om efter tillgångar. Ilar gör man annorlunda. Ett Utsk., som för öfrigt icke har med Statsmachineriet att göra, beräknar tillgångarne, naturligtvis efter bästa öfvertygelse, och efter upgift af detta Etsk., skall man sedan pina in alla behofven, hvaraf händer att behofven alltid äro större än de s. k. inkomsterna. Hvar och en af oss kan likväl inse, att när frågan är om att beräkna dessa tillgångar, så kommer det helt och hållet an på huru man med dem förfogar för att de skola förslå. Det gifves ganska säkert af inkomsllitlarne några, som måhända jemförda med de verkliga behofven, skulle tåla en förhöjning, hvarigenom den förmenta knappheten icke skulle blifva ett skäl för nekandet af anslag. Men det lönar föga mödan att anställa betraktelser öfver felaktigheten af det sätt vår grundlag bjuder Ständerna att behandla ärenderna, och detta ämne utgör f. n. icke föremål för R. o. Ad:s öfverläggningar. Jag vill således återgå till det ämne, som f. n. sysselsätter oss, nemi.
Dertill har nemligen Bonde-ståndet, redan lemnat sitt uttryckliga bifall, och inom öfriga Riks-Stånd har ej eller någon röst höjt sig deremot, så vidt man ej bör spåra en obenägenhet för i frii gas täll d a lagreform i det af en talare i Borgare-ståndet afgifna yttrande: att man vill afskaffa börds-rätten i stad, emedan »man vill ha derifrån bort det gamla elementet, likasom detta redan blifvit utdrifvet från Borgare-ståndet», samt att, enär den rike lätt kan öfverrumpla den fattige, dennes fränder må hafva rätt lösa åter hans egendom, om de kunna få hjelp dertill; hvilket yttrande talaren önskat, att Utskottet, som, enligt talarens åsigt, »begagnat alla möjliga medel att försvaga det borgerliga elementet», måtte taga i öfvervägande, derest ämnet komrnc under Utskottets ytterligare behandling. Utskottet har äfven efterkommit denna önskan; men i berörda yttrande har dock Utskottet ej kunnat upptäcka något giltigt skäl för bibehållande af omförmälda börds-rätt. Rättigheten att ega och förvärfva fastighet i stad tillkommer numera icke ,?7«r/3-borgaren uteslutande, utan state-borgaren i allmänhet; och derföre är svårt att inse, det börds-rättens upphörande skulle försvaga det »borgerliga elementet» i städerna. De grundsatser, hvarpå yttrandet syftar, hafva långt för detta vikit undan för förnuftsenligare åsigter; och då man i dessa grundsatser funnit den enda förklaringsgrunden för börds-rätten i stad, torde man ej eller vidare kunna försvara densamma, helst sedan erfarenheten visat, att den i sin utöfning blott verkat menligt, ett förhållande, sorn, länge öfverklagadt, Rikets 4 Lag-Utskoltels Utlåtande N:0 32- sist församlade Ständer genom sitt, af allmänna meningen gillade, beslut om upphörande af denna rätt. sökt, och Kongl. Maj:t, genom sin ifrågavarande Nådiga Proposition, söker afhjelpa. Oftanämnda yttrande har följaktligen icke rubbat
S. D. Af inkommet protocoll, hållet denna dag hos Ståndets Elektorer, inhemlades, alt till suppleant i Lag-Utskottet i Doctor Bexells ställe, sorn, enligt Ståndets protocoll för den 24 dennes, erhållit permission från den 29 dennes lill den 13 nästderpåföljande September, blifvit utsedd Gontraels-prostcn Odelberg, hvilken alltså genom Protocolls-utdrag skulle legiti - Prol.-TJtära", deri q8 och 2g Augusti i844' 129 legilimeras alt i ofvannämnde egenskap i Lag-Ulskoltet fungera, i sammanhang hvarmed, oell sorn Comminister Delin redan förut vore af Ståndets Electorei utsedd lill suppleant i Expeditions-Ufskoltet, han alltså äfven skulle genom utdrag af protocollet legitimeras att i Contracts-prosten Ode/bergs ställe i sistbesagde Utskott såsom suppleant fungera. S. D. Föredrogs ånyo Doctor Kilströms motion, att den, som antager i tjenst en vanfrejdad eller försvarslös person från annan socken eller åt en sådan på sina egor låter uppbygga hus till bosättning, måtte åläggas draga försorg om dess bergning vid inträffande orkeslöshet. Remitterades till Lagoch Ebor 10111i-Utskolten. S. D. F öredrogs ånyo Prosten Berlins motion, angående upptagande af ett utländskt lån så väl till förstärkande af Riks-Bankens metalliska valuta, som ock på det att sagde Bank må derefter kunna öfvertaga Privat-Bankernes rörelse: Denna motion, jemte hvad i sammanhang dermed nu i Ståndet anfördes, remitterades till Banko-Utskottet. S. D. Föredrogs Ståts-Utskottets memorial, N:o 9, med anmälan, att Utskottet ansett sig böra till den åtgärd, sorn Rikets Ständer finna med 44 § 3 morn. Riksdags-Ordningen öfverensstämmande, återlemna Irenne serskilda af Heder v.