Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Larl t4il8ton8 fran Södermanland Memorial, angäende förmedlade hemmans deltagande i allmänna byggnader; och z:o. dUIs WalilbLkgs frän Stockholms Län Memorial rörande anläggande pä Wermdön as husbehofs mjöloch Sägqwarnar: till Allmänna BeswarSoch Deconomiä-Utskottet' Kongl. Majrts.proposttion till Riksens Ständer angäende Skönsta wargjerningens uplösande. Af den 17 Junii. Bifall till följande Stats - Urstottets Be länkanden: i:o. angäende Sratswerkers inkomster, ut. gifter och förwaltning för ären 18 ro och 18 ii. 2:0. Rörande de af Kongl. Maj:t östade statsanslag under första hufwudkileln; 5:0. angäende östade stars anslag under andra hufwud titeln; 4:0. rörande tillökade stats anslag under tredje hufwudtiteln: Z:o. angäende under 8:de hufwudtiteln begjärdte anstag; 6:0, om tillökning i Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens Stakssumma till 100,oov R-'dr; 7:0. angående Stat för Hans Kongl. Höghet Dcn 3 Jullin sr Höghet Arf.Fursten Prins Oscar; 8:0. dm tipföranve pä stat af den lii! Institutet för blinde och döfstumme anslagne summa ; och 9:0 i anledning af wäckt fräga om de under sista kriget fängne Officerare och Nnder-Ofstcerares lill Skats-werkök indragne halfwa löners utbetalande.
N:o 437 meddelade, den 5 dennes på bordet lagde inbjudningar till de öfriga Riks-Stånden, att förena sig i Borgare-Ståndets, vid föredragningen af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 148, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvud-titel, fattade beslut, att dels, i afseende på yttrandet, sid. 50, rörande Skenninge skola, med uteslutande af hvad i öfrigt föreslås i detta yttrande, bifalla att, för en lärare vid denna skola, skall å stat uppföras en lön af 1,000 R:dr Riksmynt, och dels, i afseende på mom. litt. b. och c. af yt trandet, sid. 51, angående vilkor för rättighet att komma i åtnjutande af de nya lönerna, antaga mom. litl. b. af denna lydelse: ”att der praebende-pastorat, äfvensom praebende-hemman, äro med lärare-platserna förenade, desamma skola, i mån af inträffande ledighet, indragas, undantagande likväl sådana praebende-pastorater, som åtfölja Theologiae-lektors-beställningar”, samt bestämma mom. litt. c. så lydande : ”att all till lärare vid Elementar-läroverken anslagen ränteeller tionde spanmål skall till Stats-verket indragas”; fann Ridderskapet och Adeln ifrågavarande inbjudningar ej föranleda annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
Det är naturens exempel, den moderna psykoterapien söker efterhärma, när det gäller att bota sjukdomen på psykisk väg. Kraften finnes, verkande stundom, oregelbundet, nyckfullt, och frågan är att använda och leda denna kraft med klokhet och förstånd. Ofta får man höra under en axelryckning, att det vid alla dessa fall, när en kur åstadkommes, utropas: det är bara inbillning. Denna anmärkningsvärda, botande själskraft begåfvas visserligen med en makt, som vanliga läkemedel ej visat sig äga, men å andra sidan skänker man ej vidare någon uppmärksamhet åt saken Se här ytterligare några exempel, illustrerande själens inflytande öfver kroppen i sjukdomar af icke hysterisk natur. Häraf skall det visa sig, att det alls icke går an att affärda dylika kurer med den triviala anmärkningen: det är bara inbillning, liksom om inbillningen ej kunde användas för nyttiga och praktiska ändamål. (Forts.) Kvinnöden och kvinnobilder. För Idun af Birger Schöldström. » Klockar-mor » på Lofön. y le som minnas omkring trettio år tillbaka erinra sig nog allt det buller, som i offentliga bladen samt samtalsvis uppstod för och emot, när Elfrida André sökte och trots allt motstånd lyckades att inom den lilla finska församlingen i Stockholm erhålla den befattning, som så lustigt beskrifves i gubben Bäckströms allbekanta visa om den som skall, bland så mycket, mycket annat, spola orgel för både gamla och unga och framför allt vara gröm i konsten att sjunga. Bland allt hvad som anfördes mot att en kvinna kunde få räknas bland » oss prä- sterskap » framkom dock ej påstående o m vattenoch brödstraff samt kyrkoplikt, och dessa påtagliga argument hade dock en gång tillämpats i Sverige mot en kvinna, hvilken halftannat århundrade förut beklädt angifna samma befattning, till hvilken fröken André sedan bröt isen för svenska kvinnor. I » gamla luntor » ha vi funnit ett » Kongl. Svea hofrätts utslag om en kvinnsperson hvilken en tid förestått klockaresysslan på Lofön. » Ar 1706 hade till hofrätteu från tingsrätten vid Svartsjö inkommit handlingar A Gr af ström &amp; C:is I / o jämte hemställan angående ett mycket egendomligt mål.
Utskottet wettcrligen icke betagne rättigheten att wäija eller att blifwa walde. Det beror således, i Utskottets tanka, af dem fjelfwe, att inga uti eller deltaga i walen af det Ständs Ledamöter, frän hwiiket de blott skiljas igenom tillfälligheter och benämning. — Enär således ifrän de orepresentcrades antal afsöndras de, som uti ett eller annat Ständ äro representerade eller äga rättighet till deltagande i walen dertill, torde antalet af de ännu äterstäende befinnas mycket förminskadt, men blir derföre ej mindre swärt att med säkra kännetecken bestämma. Utskottet har trott, att dä definitionen uppå denua Clas borde innefatta alla dem, som, ehuru oberoende och brukande egen jord, eller ägande en för deras utkomst tillräcklig näring, likwäl ej kundc komma till delaktighet i wal till uägot af de andra Ständens Ledamöter, wore ofrälse Possessionater af Frälsejord, de Smidesägare, som ej äro Adelsmän, men som likwäl lika med fäderne Styresmän eller idkare af Fabrik, Näring eller Handtwerk, som ej ätnjuta Borgarerätt och Privilegier, för sitt Bruk, sin Fabrrk, Näring eller Handtwerk betala minst sä mycket som i ordinarie och bcwillningsafgifter erlägges för ett halft hemman, de som hufwudsakligen kunde anses säsom.hittills orättwist ifrän Representation uteslutne. Härtill torde ännu böra läggas de, som, ehuru under Prest-Privilcgierna, likwäl ej deltaga i något Riksdagsmanuawal, och 492 Expeditiouer till RikL-Atänden. följaktligen ej hafwa någon andel uti Representationen. — Om nn denna classification skulle finnas tillfredsställande, sa ätcrstar alltid sedermera den fråga n: huru och pä hwad sätt skola de sa orepresenterade komma till delaktighet uti Representation?
Hvad af denna sistnämnde summa blifver besparadt kommer att visa sig den 6 Maji 1840, då den praesci iptionstid, hvilken uti Kongl. Kungörelsen den 6 Maji i83o blifvit för desse sedlars inlösen bestämd, tilländalöper. Att emedlertid åtskillige af så beskaffade sedlar ännu finnas qvar, ehuru ej till inlösen presenterade, anser Utskottet mer än sannolikt, då man betraktar, hvad af dem äfven under loppet af sislförflutne år ingått, hvaraf sig visar, att den behållning, som på dylika sedlar möjligtvis torde kunna uppkomma, är af så obetydlig beskaffenhet, alt derpå icke kan grundas någon beräkning till stöd för den uti Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse, angående silfver-utvexlingen, förslagsvis calculerade summa af förkomne sedlar; och hvad åter angår öfrige ännu utelöpande sedlar, för hvilka någon praescriptionstid ej blifvit bestämd, lärer icke vara möjligt att ens med någon slags sannolikhet bedöma, huru stort belopp af dem kunde anses förkomne samt sålunda för Banken besparade.
Äfvenledes godkändes Utsk:s yttrande, att dess förslag, att ur sjelfva taxan utesluta artikeln Puder och i noten hänvisa densamma till taxans sista rubrik, borde förfalla, i händelse nu stadgade tullprocent å nämnde rubrik bibehälles. Sedan härefter i fråga om den votens-propos. N:o 7, som af Utsk. blifvit föreslagen för den häudelse, att införselstullen å taxans sista rubrik blefve nedsatt till 25 proc. af värdet och R. o. Ad. samt PresteSt. ickå skulle, i sådant fall, vilja instämma i Ulsk:s förslag, att i noten hänvisa Puder till nedannämnde rubrik, Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att PresteSt. antagit denna Utsk:s inbjudning, beslöt R. o. Ad. att med instämmande i Utsk:s förslag, frånträda sitt förut i afseende på artikeln Puder Den 15 Juli f. m. 85 fattade beslut, samt ansågs att sedan sålunda Utsk:s inbjudning blifvit af såväl R. o. Ad. som PresteSt. antagen, voler:s-propos:n N:o 7 hade förfallit. Beträffande vidare artikeln Rigabalsam upplyste Hr Gr. o. Landtm., att äfven den derom till R. o. Ad, och PresteSt. af Utsk. framställde inbjudning blifvit af PresteSt. antagen, hvarefter R. o. Ad. med frånträdande af sitt förut i ämnet fattade beslut, godkände den af Ulsk. för Rigabalsam föreslagna införselstull, samt fann att följaktligen äfven den derom föreslagna voter:s-propos:n N:o 8, hade förfallit. 6:o Agat, arbetad, Alabaster, arbetad, in. fl. artiklar. R. o. Ad. godkände den härom föreslagna voterrs-propos. N:o 9. 7:o Jern, gjutet: Bomber och kulor, champlounerade till visst mätt och renfilade, Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, stämplade och borrade, samt finare och gröfre Lavetter. Hr Rosenblad:
Statens mellankomst är alltså nödvändig för vinnande af det åsyftade ändamålet; och Utskotten kunna ej således gilla de motionärers yrkanden, som åsyfta att det må åt församlingarne öfverlämnäs att sjelfve ordna sitt skolväsende. Föreskriften om den fasta skolans inrättande i hvarje Stadsförsamling och hvarje Socken på landet, hvilken föreskrift utgör grunden för hela stadgan, kunna Utskotten ej annat än gilla till alla delar. Den fasta Skolau är nödvändig ej blott för att bereda enhet i folkundervisningen öfver hela riket, utan äfven emedan den utgör en medelpunkt för hela Skolundervisningen inom skoldistrikten. Den kan väl ej vara ensamt tillräcklig, synnerligen lör större Socknar, utan smärre ambulatonska skolor måste finnas derjemte, i hvilka de, som ej begagna den fasta skolan, vinna undervisning. I denna sednare kunna de, som i denna ambulatoriska skolan ej hunnit till det kunskapsmått, som Skol-lagen fordrar, inhemta det återstående. Den fasta Skolan måste dessutom finnas, innan man kan ernå en ändamålsenlig organisation al de flyttbara mindre skolorne, hvilka allt efter som dea fasta, enligt antagen plan, hinner utbilda &tt större antal lärjungar, böra kunna förses med skickligare lärare, än de nu uti dem vanlige. Utskotten, som af dessa skäl anse, att mycken vigt bör läggas uppå föreskriften om den fasta skedans inrättande och bibehållande, få alltså afstyrka de förslag, sorn åsyfta den förändring uti ifråvarande §, att det må åt församlhngarne ensamt öfverlemnas att bestämma, huru vida fast eller armbulatorisk Skola skall inrättas.
G’e/*«ra/-Assistance-Conlorct: utbyte af dess local; se Riksgälds-Contoret 1. „ „ granskning af dess förvaltning samt utredning i832 och en del af 1833 5 se Berättelse, Stats-Utskottets, om Riksgälds-Contoret, pag. 20, 25. „ , åtskilliga dervid tillförene an ställde Tjenstemän: om årligt understöd till dem , , , Svar på återremiss , , , , Ge/ie/YiZ-Fält-Tygmastaren 5 se Rufvud-Titcl, 3:dje. Sammandraget öfver kostnaderne för sista Riksdag >»99999999999999999 {7e/fera/j-Pcnsion; sc Pension. Gerningsören af handtverkare 5 se Stats-Verkct, dess inkomster, pag. 6. Gevinsten å Kronans behållna räntor: förändring i sättet för beräkningen deraf , ,,, f > t >> 9 Gevär; sc Anslag för en gång. Gcvärsförräden: om deras förstärkande genom användandet af en del af Stats-anslaget till Arméens materiel 99999999999 Gcvärs-tillvci kningen för Kronans räkning: om vissa bestämmelser i afseende derå ,,, , * Gi/ce7'mtils-]jalkcnl om i;o upphäfvande af g §.12 Cap, Svar på åtcrremiss , , , , 2:0 ändring eller upphäfvande af 9 Cap. g. 3, 10 Cap. §,2, 11 Cap. §. 2 och §.
Då dels det åt Postförvaltare beviljade arfvode för tidningars afsändande icke synes öfverstiga en skälig ersättning för det dermed förenade besvär, dels ock detta besvär icke alltid ökas i samma mån, sorn en tidning oftare utkommer, samt behandlingen af frågan dessutom lämpligast bör tillkomma vederbörande embets-myndighet, får Utskottet vördsamt hemställa, att motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 2 Mars 1857. Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Mars 1857, kl. 2 o. m. Betänkande, i anledning af vackt motion om lika mått öfver hela Riket ä den i hemmans-r antan ingående spanmäl. Uti ofvannämnda inom Hedervärda Bonde-ståndet väckta motion har Bengt Nilsson från Kronobergs län anfört, att, enligt den numera upphäfda Förordningen den 29 Maj 1739 om mått, mål och vigt, tunnan, såsom af gammalt, upptogs till 32 strukna kappar, men derjemte föreskrefs att, i stället för den förut brukliga skakning och råga, 4 kappar borde tillmätas å hvarje tunna säd, hvarigenom tunnan sedermera kommit att innehålla 36 kappar, hvilken beräkning sedermera legat till grund för bestämmandet af tunnans rymd vid köp, försäljning och tionde-Ieverering, så att tunnans ursprungliga innehåll af blott 32 kappar numera vore för allmänheten okänd. Denna sednare beräkning af den i de nya hemmans-räntorna ingående tunnan vore förvillande för folket, som ej kände förhållandet, och den försvårade, jemväl kontrollen å uträkningarne, emedan det icke vore lätt för en bonde hvarken att förstå huru en tunna säd, som levererades i hemmansränta, endast utgjorde 32 kappar, när densamma vid köp eller försäljning upptoges till 36 kappar och markegångspriset i förhållande dertill bestämdes, ej eller att uträkna hvad t. ex 11 kappar, som förekomma i den nya hemmansräntan å 32 kappar å tun - Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk. Betänkande N:o 58. 5 nan, utgör å 36 kappar å tunnan.
Redan i:sta §:n vore bristfällig, enär den der gifna definition på fylleribrott icke lemnade giltig grund för tillämpning af en strafflag. Lagstiftaren hade gjort bevisningen beroende af åsyna vittnens individuel beg repp om beskaffenheten af den tilltalades åtbörder, framställningssätt eller utseende, då likväl endast frånvaro af själsförmögenheternas bruk borde kunna antagas såsom bevis om brottets verklighet. En annan brist lage deruti, att Författningen ej från straff undantager de händelser, då förbrytelsen sker, inom enskild mans hus. Fylleriet borde aldrig vara föremål för strafflagarne , utan då LagUiskoitets Betänkande, N:o 95. 3 Samhällets lugn derigenom störes, eller med» borgare till person eller egendom förnärmas. Da det likväl mahanda vore mindre lämpligt att pä en gång borttaga de tunga fjettrarne, syntes en tjenlig medelväg erbjuda sig uti det gamla stadgandet i 1753 års Författning, der det heter: ”Den, som i allmänna lefvernet så öfverlastar sig, ait en hvar, som honom ser, kan märka, att han drucken är’’ etc. Ännu en annan orättvisa innehölle 2 §. i de förhöjda straff, hvarmed den belägger förnyade dryckenskapsbrott. När hvarje dylik strafförhöjning till sin rättsgrund måste betraktas såsom ett vite till allmänna säkerhetens betryggande emot en person , som en gång begått brottet, borde deri aldrig tillämpas, utan att någon annan lidit genom föregången öfverträdelse, helst Samhället ej kun. ile anses hafva under sin domsrätt annat, än det allrnänneliga i förbrytelserna , — några högst få moraliska fall undantagna, der afsigten kunde beräknas såsom ingående i brottet, hvarföre ock något serskildt straff ej finnes i 3 Cap. 4 §. Missgernings-Balken utsatt för förnyadt dryckenskapsbrott i kyrka. På dessa grunder har Herr Hjerta föreslagit, att Förordningens 1 /. md ändras sålunda : ” Den, sorn i allmänna lef vernet befinnes så öfverlastadaf starka drycker, att en hvar, som honom ser, kan märka att hatt är drucken, bote derföre 5 R:dr 16 sk. B.co, 4 La%Ulslottets Betänkande N.-o g5#
Jag kan väl förmoda, att Utsk. torde hafva tyckt mig böra i alla fall vara belåten, då jag för båda sysslorna tillsammans erhölle mer, än jag förut haft. Och det är väl sannt, att jag enl. Utsk:s förslag skulle erhålla jemnt lika mycket, som K. M. för mig föreslagit, nemi. 2,200 r:dr b:co. Men jag kan icke finna något skäl att minska barnmoiske-lärarens lön, derföre alt haus professors-lön vid institutet blifvit förökad. Och då Utsk. för hvar och en af mina medbroder vid institutet beviljat 4°o r:dr b.‘co mer än K. M. föreslagit; så skulle jag åtminstone önska att få veta, hvarigenom jag varit olycklig nog att göra mig oförtjent af samma välvilja. Dessutom skulle, om det villkor, som Utsk. med kanhända icke nog klara ord utsatt för professorernes löneförhöjning vid Carolinska institutet, icke blefve uppfylldt, jag tilläfventyrs kunna, efter Utskts lönereglering, komma att förlora äfven de 100 r:dr, Den 5 Maj f. m. som jag pu institutets stat särskildt innehaft för barnmorskeundervisningen, så att jag komme alt i sjelfva verket erhålla i GG r:dr 32 sk. b:co mindre, än jag hittills haft. Men för att närmare utveckla min mening, nödgas jag, ehuru obehagligt det än kan vara att tala om och för sig sjelf, likväl ingå i en närmare utredning af följande frågor: Bör bär timor ske-lår a reti hafva särskild lön pä stat? Att barnmorske-läraren bör hafva vedergällning för sin trägna möda, lär väl ingen vilja bestrida. Men att bereda honom den genom afgift af lärlingarna, skulle motverka ändamålet att allmännare förse landsorterna med barnmorskor. I Lund är en barnmorske-undervisning tills vidare inrättad för provinsens egna behof. Artis obstetriciae professorn vid universitetet, med full professors-lön, är nu tillika barnmorske-lärare och njuter särskildt för denna befattning 84 t:r spanmål, hvilken lön församlingarne sammanskjuta, såsom jag vill minnas, af kyrkornas egna tillgångar.
Hvad Revisorerne anmält, angående förhållandet med de Exlra-Ordinarie elier under namn Bevillning Stats-Verket tillhörande inkomster, skall Stats-Utskoltet lemna behörigt afseende vid Stats-regleringen; oeh beträffande de till nedsättning i beräkningen å Sjötulls-inkomsten verkande omständigheter, dels att denna inkomst i Hamburger-Banco eller Vexlar samt Silfver upptagits al pari med Svenskt Banco eller å 48 skill ingar Riksdalern, emedan Kongl. Maj:t i Nådigt Bref den 24 November 1819 förklarat sig icke hafva funnit skäl bifalla Riksens Ständers i underdånig skrifvelse den 26 Junii 1818 gjorde hemställan, att Tulluppbörden i Hamburger-Banco målte i Räkenskaperne uppföras, med tillägg af gångbar Cours, dels ock att Coursförhöjningen å hvad i denna myntsort influtit utöfver det belopp, som efter enahanda beräkningsgrund blifvit disponerad för Statsutgifter och alltså återstått att i Svenskt mynt förvandla, icke upptagits såsom inkomst af Tullen, utan särskildt ingått bland öfverskotten å intraderne i allmänhet; anser Utskottet, med erkännande att den af sednaste Riksens
De liesta hemman utgöra blott omkring l och ^:dels mantal. Men mindre än 3V:dels hemman anses icke medföra besutenhet. De små hemmansdelarne hafva väl hufvudsakligen tillkommit genom klyfningar, hvilka i allmänhet hafva ett välgörande inflytande på kulturens framsteg, men många af dem räkna sin ringhet från sjelfva anläggningstiden. En och annan förmögen eller välmående hemmansåbo förekommer väl på alla slags hemman, men i allmänhet träffar man säkrast välmågan hos de ägare, som bruka hemman af medelstorleken, hvilket torde härröra deraf, att med de ringa framsteg odlingen hit - 14 tills fortgått, de små gifva för ringa afkastning, då deremot de större hemmanens vidsträckta och spridda ägors kostsamma och tidsödande skötsel förhindrar ett ändamålsenligare bruk deraf. Något vexelbruk har ännu icke kommit till stånd inom länet, utan^brukas åkrarne vanligen på det sätt, att, sedan de med ortens hufvudsäde kornet varit besådda, de hvart tredje eller 4:de år begödslas med omkring ISO lass på hvarje tunnland, änskönt de under ett år af samma tid läggas i träde eller besås med potates, hvilken sålunda trädda åker åter gemenligen besås med vinterråg. Den minsta åkervidd, som en hemmansåbo begagnar, utgör omkring 2:ne tunnland, och ganska få äga 10 tunnland öppen åker. De liesta bruka 3 å 6 tunnland och beså åkrarne med 1| tunna på hvarje sådant tunnland, och skörda då i goda år 20 å SO tunnor korn. En ringa del skörda å sina hemman utöfver och ganska få 100 tunnor. Råg nyttjas så föga, att man i allmänhet af dess afkastning å hvarje hemman blott kan påräkna några tunnor, ehuru detta säde, om det mera kunde komma i bruk, gåfve orten både ymnigare och säkrare skördar. Potates-odlingen har lemnat goda skördar, ehuru potates brukas endast till husbehof. Den har icke heller varit af någon sjukdom behäftad.
Då denna anmärkning ofta göres emot historieskrifvaren, huru mycket mer gäller den ej dem, som ej gjort sig hans möda att intränga i den historiska andan? I följd häraf är ock vanligt, att då en fråga uppkommer, som har sina rötter i en representations historiska uppkomst och utveckling, och man påträffar en och annan lag till ordnandet af denna representation, ett och annat försök att tvinga den historiska seden in i lagliga och bestämda former, man då låter slraxt narra sig att tro denna lag vara ett fullkomligt uttryck af de förhållanden, som från och med dagen lör dess utfärdande blefvo gällande — ej besinnande att seden och häfden — äro ofta starkare än lagen — och att lagen endast småningom segrar och blifver gällande, såvida den ej varit så motstridig en lifaktig sed, att den af densamma blifvit aldeles undanträngd — och lagen faller i glömska eller blir tillbakatagen. Hvad annat än detta skulle väl vara orsaken till den mängd af lagar och författningar, sorn aldrig varit verksamma och ej vidare kunnat användas eller åberopas? 104 Den 10 Januari e. m. Gustaf II Adolf fann det nödigt i slutet af sin regering att införa en bättre ordning i R. o. Ad:s representation. Denna institution var då i ett blomstrande lif, som ej tyckte om att sålunda underkastas ett reglemente. Men konungen var sträng och hotade att hvarje slägt, som ej underkastade sig introduktionen inom en viss tid, skulle uteslutas från Riddarhuset. Sålunda hiel' konungens förordning af de ojemförligt flesta efterföljd, ehuru dock flere rusttjenstsoch adels-slägter funnits, som aldrig läto introducera sig. Men den nya indelningen i klasser väckte en mera ihärdig opposition såsom nya, onödiga tillägg, och härvidlag synes regeringen varit mera eftergifvande mot lagens öfverträdare. Derföre uraktläto många, som kunde hafva denna rätt, att söka introduktion i den andra klassen — nöjande sig med att hellre sitta i 3:dje klassen, än att göra sig omaket att dokumentera sitt härstammande från något Svea Rikes Råd.
Först har en Ledamot ansett, att BancoOrdningen icke skulle äga kraft af Civil-lag, och således genom en författning i den ordning, hvaruti Civil-lag är stiftad, en garanti kunna beredas. Dervid har den värde Ledamoten förbisett, att BancoOrdningen redan genom 72 §. RegeringsFormen äger den helgd, som Civil-lagen har efter 87:de. Hvad åter frågan om förslag till Grundlagsändring angår, för att, på sätt den siste Ledamoten uttryckt sig, hindra Rikets Ständer anvisa medel på Banken, så skulle jag tro Rikets Ständer, äfven efter närvarande författningar, aldrig äga rätt till sådane anvisningar annorlunda än i låneväg. Jag kan dessutom icke godkänna ett försök till Grundlagsändrning, som icke i ordentlig väg blifvit ingifvit. Här linnes icke nå - 174 Den g Julii e. tr). got sådant; men om det ock funnits, vo^e det olagligt, ty det bade skolat enskildt inlämnas till ConstitutiousUtskottet. Om man vid sista Riksdagen till ConstitutiortsUtskottet inlemmat serskilta Utskottets Betänkande, för att bereda ändringar i Grundlagen, så bade det varit olagligt, och derföre af ingen påföljd, ty man kan icke besluta, att ConstilutionsUtskottet skall inkomma med ett förslag lill ändring i Grundlagen, hälst det efter Grundlagen beror på detta Utskotts pröfning, om någon sådan är nödig. Jag tillstyrker derföre, att Utlåtandet måtte återremitteras, såsom alldeles öfverflödigt. Herr Brimcrona , Gustaf Adolph.» anförde skrifteligen; Jag gillar så mjrnket häldre, hvad Utskotten hemställt i afseende å en efter nuvarande tidsförhållanden och allmänna principer lämpad lagstiftning äfven för Banken, som min af i8a3 års BancoUtskott gillade Motion om en ny redaction af BäncoFörfattningarne hade samma syftning. Jag har äfven länge insett nödvändigheten, att i grundlagsenlig ordning tillvägabringa en lämpelig ändring i 72 §.