Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På ett sådant förtroende svarade hon alltid genom att meddela honom någonting af det, som låg hennes hjärta närmast, och den förbluffade Casimir fick ett bref uppfylldt af religiösa frågor och af de djupaste mänskliga spörsmål, tolkade på försök af en sanningssökande själ. Genom alla dessa frågor skimrade odödlighetshoppet som en fackla i natten. Hon blef helt exalterad af den tanken, att deras kärlek icke vore för detta lifvet allena, utan att hon äfven i en annan och bättre värld skulle återse honom, som var hennes allt härnere; och hon målade detta nya lif med färger, som lånat sin värme af hennes jordiska kärlek. — När Casimir läste det, var han till mods som om han fått en opåräknad gåfva och gladde sig åt utsikten till detta nya lif som ett barn gläder sig åt desserten efter en god måltid. — Hennes frågor satte honom icke i förlägenhet; det var honom lätt att besvara dem, tack vare det grundliga studium han i ungdomsåren måst ägna Luthers lilla katekes. Detta var den visdomskälla, ur hvilken han öste, och den säkerhet, hvarmed han svarade på allt, gjorde ett djupt intryck, ty i hans svar lade hon alltid in tusentals djupsinnigheter, som Casimir aldrig haft någon aning om, därför att de härstammade från en sfär, långt öfver den, där hans tankar dvaldes. Maria beundrade honom i hemlighet; men å andra sidan fann hon sig själf vara föremål för en blind beundran, och detta gaf jämvikt åt förhållandet. Mellan raderna i hans bref läste hon samma ödmjuka tillbedjan som i hans ögon. Hon var för honom ett väsen från ett annat land, och hvarje ord, han hänvände till henne muntligen eller skriftligen, hade i sitt tonfall ett visst något, som hennes hjärtas instinkt förstod. Hon var för honom det högsta af allt. Själfva hans tro på Luther, hela den grundval på hvilken hans bildning hvilade, skulle ha störtat samman, om hennes mun behagat blåsa på ett enda af katekesens bud. Strax på nyåret skulle bröllopet firas, och i medio af december reste Maria hem till Granudden.
Linne: finaste, hvaraf 4000 alnar väga högst 3 lod, tullvärde 2 R:dr och införselstull 32 sk. per W. Gevär alla slag Utskottets förslag uti Utlåtandet N:o 3o, att å denna eller delar derartikel borde bestämmas 33.* procents tull vid införsel, har af. al Irenne Riks-Stånd blifvit godkändt; men som Borgare Slåndet ansett 25 procents tull böra artikeln åsättas, föranleder sisLberörde beslut, såvida det vidblifves, en så lydande votering: 87:0. Den, som gillar Utskottets förslag, att, för Gevär, alla slag eller delar deraf, bör bestämmas en införselstull af 33 R:dr 16 sk. för hvarje 100 R:drs varuvärde, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages införsels-afgiften lill 25 R:dr för hvarje 100 R:drs värde. Gipsarbeten, ej Förhållandet med Gipsarbeten är alldeles enahanda, specificerade. som med den nyss afhandlade artikeln Gevär &c., hvadan, om Borgare-Ståndet icke eller i denna fråga Irånträder sitt beslut, följande votering blir nödig: 88:0. Den, som godkänner Utskottets af tre Riks-Stånd antagna förslag, att Gipiarbeten, ej specificerade, böra för hvarje 100 R:dr värde vidkännas 33 R:dr 16 sk. införsels-afgift, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, komma, i likhet med hvad Borgare-Ståndet beslutat, Gips arbe - Gins. Bevillnings-Ulskollcls Memorial, N\o 41. 49 arbeten ej specificerade att åsättas 2 5 R:dr tull vid införsel för hvarje 100 R:dr värde.
Jag kan icke ingå på Hr Lefrens förslag, hvarigenom jag anser R. o. Ad. erkänna sig handla inconsequent, enär Ståndet, om det funnit ändring i tiden för markegåugssättningarna nödvändig, derom från början kunnat och bort Besluta. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag begärde endast ordet för att förena mig i Hr Lefrens förslag, hvilket jag finner vara väl grundadt såväl i afseende på riksdagens förestående slut som ämnets beskaffenhet, helst sedan R. o. Ad. så länge fördröjt detsammas afgörande. Jag anhåller piil propos. ä Hr Lefre'ns förslag. Hr von Troil: Skulle R. o. Ad. finna sig af formen förhindradt att antaga mitt förslag, så skall jag gerna instämma med Hr Lefren och Frih. Sprengtporten. Jag tror 6S Den g April f. ra. då, att redactionen af beslutet bor blifva, att R. o. Ad. af-, slår inbjudn., emedan Ståndet icke anser den antaglig, så vida icke tiden för raarkegångssättningen Undras. Hr Dalman: Jag kan icke instämma i den föreslagna modificationen, utan anhåller, att ovilkorligt bifall må blifva ja-propos:n. Hr Rosenblad: Jag har ingenting emot, om de, som önska bifall till inbjudn., vilja redigera afslaget så condolent, sorn Hr Lefreäi föreslagit. Jag föredrar dock det enkla afslaget och förbehåller oss att slippa motiver för beslutet, sorn stå i strid med våra åsjgter. Ankom K. M:s Hofcanceller, hvilken å Dess höga vägnar aflemnade ett K. M:s nåd, svar till R. St. Sedan Hofcancelleren afträd!, yttrade sig Hr Gunther: Jag anhåller att från Landtm:sbordet erhålla upplysning, huruvida Frih. Palmst jernäs förslag verkligen blifvit föredraget i sammanhang med BondéStls inbjudn. Jag vill minnas, att sådant är beslutadt, och derpå grundade sig min framställa., hvilken jag fortsatt vidblifver. Underleekn. R i dd. Se cre t.:
Det är lagstiftningens pligt alt tillse att icke den tilltalade tillfogas ett obehörigt lidande, och om underställning af vissa mål, jemförelsevis af mindre vigt, vore nödvändig, hvarföre ålägger man ej underställning af alla möjliga mål, hvarföre låter man ej alia gå till den högre instansen. Finnas då inga andra utvägar alt tillse det Underdomaren sköter sin pligt, utan serskilda kontroller äfven om alla parter äro med domslutet nöjde, hvartill skall det tjena alt för de fall, då bevis icke förefunnits för den tilltalades fällande, hålla honom qvar i häkte, då icke åklagaren sjelf ansett saken vara af beskaffenhet att han tilltror sig kunna få den tilltalade fälld genom målets dragande under Öfverrätts pröfning? 3* 36 Den 30 Juli. Om man nu erkänner och vet hvad hela landet vet att Hofrätterne äro till den grad öfverhopade med arbeten alt 100, ja, 1000-tals mai vänta på handläggning, är det då skäl att uplaga deras för landet dyrbara tid med behandling af en mängd sådane små mål, hvarom här är fråga. Gr. Mörner: Alt svara på de spörjsmål, som den siste talaren framställt, hvarföre icke en till orimlighet utsträckt underställning borde införas, anser jag vara alldeles öfverflödigt, enär fråga derom icke blifvit väckt och jag gerna undviker att fäkta mot väderqvarnar. Beträffande åter den frågan hvarföre jag lägger vigt på bibehållandet af utslagens underställning i svårare brottmål ulan afseende på resultatet af domen, så kommer det sig deraf, att jag anser hvad, som rörer individerne i samhället, såsom sådane och deras inbördes rättsförhållanden, vara lika vigtigtsom det, hvilket rörer deras pekuniära och ekonomiska ställning och förhållanden.
Att öfvertygelsen härom inom landet vore temligen allmänt utbredd hade E. K. M:t med tillfredsställelse inhemtat derigenom, att dels Upsala Läns Hushållnings-sällskap i underdånighet anhållit om statsbidrag till de geologiska undersökningar, som Hushållnings-sällskapet, för upprättande af en geognoslisk karta öfver länet, hade för afsigt att derstädes föranstalta , dels ock Bestyrelse!) för sjunde allmänna Landtbruksmöte!, enligt den vid mötet uttalade önskan, hos E. K. M.t i underdånighet hemställt, att genom anslag af allmänna medel, i detalj gående geologiska undersökningar måtte, så fort sig göra låter, öfver hela riket tillvägabringas, samt geognostiska kartor i följd deraf uppgöras och utgifvas. Landtbruksoch Vetenskaps-akademierna, hvilkas utlåtanden öfver dessa framställningar blifvit infordrade, hade äfvenledes sammanstämmande yttrat den åsigt, att en noggrann geologisk undersökning öfver hela riket vore högligen att önska, så väl i rent vetenskapligt, som i ekonomiskt afseende, men att statens mellankomst dervid nödvändigt erfordrades, dels i anseende till de stora kostnaderne, dels ock på det arbetet måtte efter en allmän plan och af dertill skicklige personer kunna med enhet och kraft verkställas, och på detta sätt en allmän geologisk karta öfver riket inom en jemförelsevis kort tid erhållas, till ledning och begagnande vid de undersökningar, hvilka blefve Expeditions-Utskottets Förslug tilt vndertl. Skrifvelse N:o 204. 201 blefve nödiga för serskilda landskap eller län, som sjelfva borde på sin bekostnad desamma förelagt» och ej heller torde, i den män de vunne insigt om den nylla, de deraf kunna hemta, undandraga sig de utgifter, sorn härtill blefve erforderliga.
Blumenbach var nu visserligen alldeles icke något skaldeämne, men den smittande febern steg i denna stund dock honom i hufvudet och uppjagade tusen önskningar. Samtidigt erinrade han sig, att han ibland om aftnarne sett Nelly stå vid fönstret och med egendomligt glänsande ögon se ut öfver den insomnande staden. Hade jag en dotter vid den åldern eller en hustru, tänkte han, skulle jag sannerligen icke taga henne med till Orienten. En gryende böjelse, en kärlek måste här taga oerhörda proportioner. Här i huset till venster bor en ökänd gammal engelska, som en gång råkade att förälska sig i en beduin, ty hon greps, också hon, af febern. Den gamla fjollan gaf sig icke med mindre än att hon, utskrattad af alla, ingick ett slags äktenskap med honom. Hvar gång han begifver sig hit in i staden till gumman får hon betala honom tio louisdorer för hans besök. Kvinnor voro fullt ut lika mottagliga för febersmittan som män. Det skulle icke förvåna om Nelly finge griller i hufvudet och den halte gamle Harvens humoresker en vacker dag visade sig omgestaltade till erotiska rimmerier. Medan Blumenbach sökte att lugna sin upphetsade fantasi genom att på detta sätt gifva tankarne en anstrykning af skämt, gick han förbi en låg, vidöppen port till en gård. Der inne flammade ett stort risbål och i ring kring elden sutto ett tiotal danserskor tuggande sockerrör och berättande sagor. – »Det var en gång en sultan ...» – började den äldsta med sjungande röst. På tröskelstenen i dörren stod den yngsta af dem med en slocknad cigarett. Hennes drägt var mer beslöjande än skylande. Hon bar en tunn i hvitt och blodrödt randad skjorta och kring halsen ett band med små darrande guldmynt, det var allt. Hennes älskligt unga ansigte var varmt bronsfärgadt. Hennes späda armar och täcka, koketta små fötter voro välformade och fullkomliga som en vacker liten terracottastatyetts. Ett stycke ofvan vristen glimmade en bred slät silfverring kring smalbenet, och i venstra näsvingen blänkte en ring af guld.
Hvad Comiterade i det föregående lramstält, angående sättet för ordinarie räntans förenklande, är väl hufvudsakligen grundadt på de förhållanden, som i afseende å hemmansräntorna förekomma; men, då, enligt hvad ofvan är vordet i underdånighet yttradt, den föreslagne nya persedelskatten endast skulle afse bestämmandet af sådan grund, att räntorna äfven framgent, der så förut egt rum, blefvo beroende af varuprisernas omvexling, möter ingen olägenhet hvarken för Staten eller de skattskyldige, om äfven de å qvarnar, sågar och fisken påförde räntor, för sä vidt de utgöras af persedlar, som lösas efter markegång, på lika sätt förvandlas och utsättas i skatteriksdaler, helst enahanda persedlar, hvaraf nämnde räntor utgöras, äfven förekomma ibland hemmans räntor, ehuru, hvad fiskvaror och bräder angå, en - 61 dast på vissa orter. Af dessa skål och för beredande af enkelhet och redighet uti Jordeboken, hafva Comiterade ansett ändamålsenligast vara, att den förvandlingsgrund, som uti det föregående blifvit underdånigst föreslagen, för den händelse att räntornas utsättande i contant icke bifalles, tillämpas å alla de ordinarie räntor, som äro uti jordeboken upptagne och beräknade. Det är ock i följd af denna åsigt, som Comiterade varit löranlåtne uppgöra förslag till skatteriksdalers beräknande äfven för Skåne, Blekinge, Jemtland och Herjeådalen, enär, fastän hemmansräntorna uti dessa provinser utgå i contant, utan beräkning efter markegång, der förekomma qvarn-, sågoch liske-räntor i persedlar samt, serskildt i Jemtlands Län, räntor i smör för mulbetesrätt å kronomarker, hvilka alla räntor godtgöras efter markegång. För att närmare ådagalägga resultatet af räntelörvandlingen efter lo§. Om resuldet sednare alternativet, hafva Comiterade å här förut omförmälde
Lämna honom i ro, och han skall om ett halvt år härefter för andra gången vara trolovad med den rike Krysanteus' dotter, om ett år härefter vara hennes make och arvinge till hela hans förmögenhet. Baruk hade uppmärksamt lyssnat till Petros' föreställningar. Ehuru den gamle mäklaren alltsedan gårdagens uppträde med Karmides och upptäckten av förhållandet till Rakel kände för honom ett häftigt uppspirat hat, så att han vore färdig lyckönska sig till Karmides' oförmåga att betala, emedan detta gåve honom tillfälle utkräva hämnd; så förnam han likväl nu en böjelse att se saken ur annan synpunkt. Han hade att välja: å ena sidan förlora en betydlig summa penningar på en slösaktig son av de föraktliga gojim, att bära harmen av en misslyckad beräkning; å den andra att återfå hela huvudstolen med de fastställda räntorna trettio till fyrtiofem för hundra! Det låg för honom en stor retelse i att genom klokhet, förutseende och tålamod återställa en som ohjälpligt förlorad ansedd sak och förvandla den väntade svåra förlusten till en lysande vinst, och det så mycket mer, som det alltid varit hans stolthet att förelysa de yngre köpmännen bland sina landsmän med en omtanke, ett förutseende och en förmåga att nyttja omständigheterna, som hitintills alltid gjort lyckan till hans ledsagare. Hans yngre yrkesbröder menade redan, att han skulle förlora på Karmides; han skulle nu sannolikt kunna visa dem, att han hade sett längre än de att han även i avseende på Karmides vetat, vad han gjorde, när de trodde honom handla som allra blindast och oförsiktigast. Men Baruk hade ett annat, för ögonblicket än vältaligare skäl att giva sitt samtycke till Petros' begäran. Han trodde Karmides vara i stånd till vilket förtvivlat företag som helst. Hans fruktan för sin dotters trygghet var ju så stark, att han, då biskopen steg över hans tröskel, just frågade sig, om han skulle töras lämna Aten och anträda den efterlängtade resan till Jerusalem eller icke. Vore det nu sant vad Petros berättat honom och något skäl att tvivla hade han icke så var en utväg funnen, och hjälpen hade kommit i rätta ögonblicket liksom från himmelen. Karmides skulle utan tvivel upphöra att lägga sina krokar för Rakel, så snart han fått en vink om den vida större lycka, som väntade honom och vore lättare att vinna på annat håll.
För att för det närvarande komma från saken, bp^iir j <tg af t den mätte få hvila pä Bordet. Hvad sjelfva Dc-putationen beträffar, så tror jas att förhållandet och verkningen blifva mycket olika om Ridderskapet och Adeln gå ensamma eller i gemenskap med de öfriga Stånden; således tror jag att dessa först böra inbjudas att uti beslut om en sådan Deputation med Ridderskapet och Adeln deltaga. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Då efter Ridderskapets och Adelns fattade beslut, alt genom en deputation inför Tbronen aflägga underdåniga Tacksägelser för de fördelar, som tillflutit Riket, genom Kongl. Majtts Nådiga åtgärder i afseende på On Guadeloupe, jag hemställde om icke tillfället kunde begagnas att inför Thronen förklara det hopp Riksens Ständer hysa, att vid en annan Riksdag få betyga deras icke mindre 1 ifli ga glädje deröfver, att finna Rikets inhemska Näringar fullkomligen återförda till det förhållande de böra äga och hvari de genom krigets skiften blifvit rubbade, trodde jag ej att min afsigt möjligen skulle kunna förtydas. Riksens Ständer hade begärt af det Särskildta Utskottet ett Utlåtande öfver Den 51 Juli e. m. *519 orsakerna till allmänna förlägenheten och lijelpemedlen deremot, och orden i Remissen lydde att detta Utlåtande skulle sedermera Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlännäs. Att det mål, som sysselsatt det Särskildta Utskottet kunde förtjena högtidligheten af en särskild Deputation är en tanka, som, innan deri framställte sig för mig, jag har hört Tvänne Män yttra, hvilka genom sina Memorial gifvit förnämsta rigtningen åt Utskottets undersökningar, Presidenten Herr Grefve Mörner och Generalen Herr Grefve Ankarsvärd. * Förmodligen har farhågan att åstadkomma ett uppehåll i Riksdagens eå allmänt önskade snara afslutande förmått dem att öfvergifva densamma.
Då vi sålunda på mångfaldiga ställen finna uttryck, som innehålla rakt ingenting, och andra, som rent af strida mot sannt religiöst begrepp, skola vi icke då vara än mera angelägna att veta, huruvida det är rätt öfversatt eller ej? Så länge således något sannt religiöst intresse finnes, så måste oaflåtligen önskan upstå att få se Bibeln i dess rätta genuina skick, sådan den är utgången från Gud. Det ena exegetiska arbetet utkommer efter det andra i våra dagar, och alla gifva de oss det bestämdaste bevis på att den nu gällande Bibelöfversättningen är högst bristfällig. Jag vill icke trötta lt. o. Ad. med exegetik, men det torde tillåtas mig att här anföra endast några tå undantag pä den stora skiljaktigheten emellan vår nu antagna bibelöfversättning och grundtexten: (Gammal felaktig öfversättning.) Jer. 4: 27. Ty, så säger Herren: Hela landet skall öde varda, och jag skall platt intet skona. Bestormer hans murar, och kaster dem omkull, och skoner intet: för eliort hans vinqvistar: ty de äro icke Herrans. v. 18. Och jag skall pä den lid, säger Herren, intet skona eder. Hvar skole vi då bo ? Ja, forsander eder då, och lät oss draga in uti de fasta städer, och vänta der efter hjelp: Ty Herren, vår Gud, varder oss hjelpande med en (Ny rättad öfversättning.) Ty, så säger Herren: Hela landet skall öde varda, ändock jag icke vill med det en anda göra. Stiger öfver hennes murar, och förderf ver; men görer dock icke ända med henne; förer hort hennes vinqvistar: ty de äro icke Herrans. v. 18. Dock icke heller på den tiden, säger Herren, skall jag med eder en ända göra. Hvarföre dröje vi? Ja, församler eder då, och lät oss draga in uti de fasta städer, och vänta der efter hjelp: Ty Herren, vår Gud, häfver kufvat oss, och han gifver Den 14 Januari. 127 bitter dryck, att vi sd synde emot Herran. Ephraims misshandel är sani" manbunden, och lians synd är behållen :
Statsverket, angående dess fonders öfverflyttande till Riksgälds-kontoret. Se Stats-Utskottels Utlåtande N:o 290. Statsverkets tillstånd och behof, angående. I. B. 73. A. 139. Slattorpare-systeinet, om inskränkning af. Se Prolitarialets hämmande. Stedingk, Friherre Styrbjörn von, yttranden. 1.^73, 380. Stenbock, Fältmarskalken Grefve Magnus, angående uppförande af ett monument vid Filborna lill minne af. I. 194. B. 214. Stenkol, Slenkols-stybb och Coabes, om uphörande af mätarepenningar för. III. B. 218, 391. IV. A. 162. — oom skyldighet för Ångfartyg att i stället för ved begagna. Se Ångfartyg. Steuch, Mathias, yttrande. II. 322. Stipendier, för Civil-Ingenieur-elever, om anslag till. Se Stals-Utskottets Utlåtande N:o 158. 26 ( 202 ) * Stipendier för Folkskolelärare-elever. Se Slats-Utskoltels Utlåtande N:o 160. — för Handtverksoch Fabriks-arbetare. Se Stals-Utskottets Utlåtande N:o 158. Stjernfeldt, Carl Angust, yttrande. I. 338. Stjerngranat, Claes, yttrande. I. 161. Stjerngranat, Georg Gustaf Henrik yttranden. Stjernstedt, Friherre Jacob Theodor, yttranden. V. 223, 331. Stjernstedt, Friherre Fredrik, yttrande. V. 332. Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, angående fortsättning af hans Militärförfattnings-samling. II. 338. III. H. 75. XII, B. 35. A. 120. XIII. Stockenström, Eric von, yttrande. V. 333. Slockholm, anslag lill Hospilalsbyggnad derstädes.
Den, som godkänner Utskottets, af tre Stånd gillade förslag, att Våg-attester till Iåns erhållande beläggas med 15 öres karla, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer karte-afgiflen för Våg-attester alt, såsom Borgare-Ståndet beslutat, ulgå,rned ett belopp af 25 öre. Voteringen bar utfallit med 40 Ja emot 75 Nej; och hafva Rikets Ständer så•unda beslutat i öfverensstämmelse med 2Ve/-propositionen. 5: te omröstningen. Den, sorn, på sätt tre Stånd beslutat, bifaller Utskottets förslag, alt Charior, geometriska, som utgifvas från Landtmäteri-kontoret i Stockholm samt af Landtmätarne i landsorterne, karteras på följande sätt: för hvarje helt hemman 20 öre. derunder till och med trefjerdedels hemman , 15 „ derunder 10 „ röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, komma, i enlighet med Borgare-Ståndets beslut, ifrågavarande kartor att blifva fria från stämpladt papper. Enär denna votering utfallit med 64 Ja och 52 Ne,/, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 6:te omröstningen. / > Den, som vill, att, i enlighet med Utskottets förslag och tre Stånds beslut, Testamenten skola vid första uppvisandet inför domstol förses med 20 öres karta, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma Testamenten att vid första uppvisandet inför domstol vara k a c t e fri a. Denna omröstning har utfallit med 74 Ja och 42 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. lule omröstningen.
Huru skall Riksg.cont. kunna använda så stora summor på de båda sätt, som här äro uppgifna? Frih. Sprengtporten: Jag tager mig friheten fästa den siste värde talarens äfvensom Ståndets uppmärksamhet uppå, att någon utlåning eller uppköp ifrån Riksg.cont:* sida egentligen icke kan komma i fråga förr än nämnde conior 204 Den 12 J lini e. tn. i banken placerat 2,000,000 r:dr; och då öfverskotlen pa extra-stalsregler:n icke ulgöra mer än 200,000 r:dr, tror jag ej att Riksg.cont. skall råka i förlägenhet att göra fruktbara sina under tiden till nästa riksdag uppkommande eventuella tillgångar, som reducera sig till ett belopp af 600,000 r:dr, eller den summa, som Ständerne beslutat böra af contoret utlånas för att tjena till grundfond för Strömsholms canals ombyggnad, och någon svårighet för fullmäktige i Riksg.- cont. alt uppköpa hypotheksföreningens obligationer till detta belopp kan icke uppkomma. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: På sätt Fi ill. Sprengtporten visat, så torde under de fyra år, som förflyta mellan denna och nästkommande riksdag, icke uppstå någon särdeles olägenhet deraf att Riksg.cont. öfvertagit en sådan utlåning; men i princip anser jag det vara ganska illa och endast ett medel att försätta detta conior i en större rörelse och det på andra vägar än det hafva bör; ty dess function lior endast vara upplåning och icke utlåning. Det skiljdes ganska riktigt emellan Bankens och Riksg.conl:s functioner, när fråga var alt öfverlemna bancovinsten lill StatsUtsk. för att deröfver besluta huru den användas skulle och att BancoUtsk:s åtgärd dermed upphörde; men i allmänhet i afseende på utlåning af medel, böra de utgå ifrån de verk, sorn sådana hafva att utlåna och med utlåning äro sysselsatte, hvarföre principenligasl varit alt till banken öfverlåta de summor, hvilka ifrån Riksg.- cont. kunnat utlånas.