Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afs:de på detaljerna af <§:n skulle jag tro, att den majoritet, åt hvilken det blifvit öfverlemnadt att afgöra, huruvida en tvångskonkurs skall anses vara beslutad eller icke, blifvit nog knappt tilltagen, äfven om man skulle inskränka ackordet blott till köpmans-konkurser. Ju mindre denna majoritet är, ju lättare måste det vara för cessionanten att genom personlig inverkan på borgenärerna bilda en sådan majoritet. Mångfaldiga förbindelser, såsom slägtskap, vänskap m. m., kunna verka derhän att en del borgenärer äro benägne att göra cessionanten alla möjliga tjenster, och alt de sträcka sin tjenstaktighet ända derhän att de äfven genom sin röst bortskänka andras rätt. För att förekomma sådant, torde det vara nödigt, att en någorlunda stark majoritet föreskrifves, för att tvångs-ackordet skall anses förbindande. För min del skulle jag således vara af den tanka att den borde bestämmas till mera än f, såsom i § 99 är stadgadt. Från antalet af dem, som skola få deltaga i öfverläggning och beslut om ackord, äro de uteslutne, hvilka yrkat förmånsrätt för sina fordringar. Men ett yrkande är icke detsamma sora att hafva vunnit hvad man yrkat. Om ett sådant yrkande icke vinner framgång, synes det nog hårdt att den, som framställt detsamma, icke skall Den 14 J 111 i f. m. 113 skall få deltaga i omröstningen till ett beslut, som i alla fall kommer att inverka på hans ratt och fördel. Jag vill icke uptaga tiden med flere anmärkmr, utan slutar med att förena mig med dem, som yrkat återremiss. Gr. Sparre: Jag fruktar i sanning, att R. o. Ad. hunnit tröttna att höra min stämma; men då jag anser detta kapitel varu det vigtigaste i hela lagen, anser jag mig tvungen att ännu en gång uppträda. Man har fortsatt yrkandet, att ackord endast skulle beviljas köpmän, och man har sagt, att det icke skulle vara omöjligt att bestämma skillnaden emellan köpmän och icke-köpmän. Men, Mine Hrr, detta är icke det hufvudsakliga af hvad jag anfört; jag nämnde denna svårighet blott i sista rummet.
Dessa sednare sönderfalla, såsom uti meni. synes, ut i ?.:ne större a fdel ningar, nemi. sådana, som äro alldeles oberoende af det nya representationsförslaget, och sådana, som, ehuru de egentligen utgöra förslag lill förändringar uti det gamla, likväl afven kunna inflyta uti det nya. Sedermera förekomma äfven sådana förändringar, hvilka ovillkorlieen måste förfalla, såvida det nya antages. Detta är icke något nytt påfund af Utsk, utan Ulsk. har blott uppfyllt en pligt, då det framlagt detta mern., och denna pligt stödjer sig på Utskts tillkännagivande i meni. N:o 68, hvilket mern. redan varit underkastadt R. Sits pröfning och blifvit af dem bifallet. Det är, såsom jag sagt, i full conseqvens med mein. N:o 68, som Utsk. framkommit med dessa alternativa förslag, och för att ådagalägga detta, ber jag att få uppläsa hvad Utsk. uti mern. N:o 68 sid. 7 yttrat. Der förekommer försten uppgift på hvilka tnemtr, snm dermed stå i sammanhang, och sedan yttrar Ulsk.: "För den händelse att nu afgifna förslag med eller utan ändring skulle antagas att till nästa riksdag hvila, måste Utsk. göra det förbehåll, alt ingen af de nyss uppgifna fyra frågorna lill nästa Ständer öfverlemnas utan uttrycklig förklaring, att den icke kommer under öfvervägande i annan händelse, än att närvar, förslag, i den form det vid denna riksdag erhållit, blifvit antingen af R. St. eller Konungen ogillodt.’’ Detta är uppenbarligen till ord och mening detsamma som Utsk. nu framställt tillR. St., och hvilket förbehåll Utsk. har föreslagit måtte upptagas uti riksdagsbeslutet till efterrättelse för kommande Ständer. Hvarföre nu icke vilja godkänna 26 II. 2 i 1 ;S _ Den la Juni f. m. elen åtgärd, som Const.Utsk. vidtagit, som helt och ha Het livilar på Ständernes eget förut fattade beslut, ty mein. N:o 68 är bifallet?
Alt sådant allt oaktadt vilja, rusthållarne ohörda, till statsverket indraga dessa räntor, och sedan tvinga rusthållarne att dem i penningar från landtränterierna uppbära e-fter de grunder, som Konung och Ständer kuuna finna för godt att bestämma; hvad är väl det annat än ett uppenbart våld? Och huru låter ett försök i denna väg inom ett lagbundet samhälle sig försvara ? Det står icke ens i lagstiftningens makt att, utan rusthållarens begifvande, förändra de persedlar, hvaraf den honom tillhöriga augmentsräntan består, ty i det skick, hvari denna ränta, vid ruslningskontraktens upprättande sig befann, är det hans obestridliga rättighet, att densamma utan allt intrång uppbära och disponera. Huru mycket mindre då kan en indragning till statsverket af dessa räntor i utbyte mot kontanta penningar äga rum? Jag vet nogsamt, att komiterade kunna, såsom stöd för förslaget, åberopa R. St:s, vid en föreg:de riksdag, fattade beslut; och jag beklagar alt ett beslut i denna syftning hos dem någonsin kommit till ständ; men derföre torde dock giltig ursäkt kunna finnas; ty utan att vilja frånkänna ledamöterne i StatsUtsk., hvars utlåt, grundläde beslutet, förljensten utaf att vara bildade och upplyste män, torde det dock icke med visshet kunna antagas, att de ägt tillräcklig kameralistisk kunskap och den lagfarenhet, som erfordrats, för att med sakkännedom kunna bedöma ärender af sådan beskaffenhet, som det ifrågavar:de, och om inom RiksSttn funnos medlemmar utrustade med denna sakkännedom, så ligger det dock ej utom möjlighetens gräns, att desse, öfverhopade af göromålens mängd, kunnat förbise tillstyrkanden af så vådlig art, som här är händelsen. Deremot hade man med fog bordt kunna förvänta del komiterade, sora af Konungen fått sig anförtrodt del vigtiga uppdraget, alt öfver lagligheten af och möjligheten att verkställa hvad R.
Ständer bifallit, att åt Fullmägtiges pröfning må öfverlemnas att, för anskaffande af en tjenlig local å Låne-Contoret uti Götheborg, vidtaga denna åtgärd, som kunde anses medföra den största fördel för Banken, vare sig genom hyrande af en annan rymligare lägenhet, eller inköp af serskildt hus för Låne-Contorets räkning, när tillfälle yppades att erhålla ett sådant för ändamålet passande, emot en billig köpeskilling; så ock efler det Directionen uti hitkommen skrifvelse utvecklat de skäl, som ådagalade det oundgängliga behofvet för Låne-Contoret att erhålla ett efter Contorets, under de sednare åren förökade göromål afpassadt, och i afseende på vård och säkerhet väl ordnadt och inredt eget hus, samt jemväl insändt förslag å åtskiliige dertill tjenlige egendomar, hafva Fullmägtige lemnat företräde åt den, under N:ris 25 & 26 i 5:te Roten och under N:o 112 i den 4:de belägna egendom, samt uppdragit åt Låne-Contorets Direction att, för den betingade köpeskillingen 50,000 R:dr Banco afsluta handeln och derefter ombesörja lagfarten samt husets, enligt ingifvet förslag och ritning, ändamålsenliga inredning. Jemnlikt inkommen Berättelse öfver verkställd revision af . n Låne-Contorets förvaltning för sistlidet år hafva Revisorerne bland annat, förklarat; ”det de i allo gilla och vistorda lämpligheten af de med huset vid”tague åtgärder, och derå verkställde reparationer, jemte indelning och inred - 47 ”ning af elen för Contoret afsedde oell nu begagnade local, hvilken i afseende ”på ändamålsenlighet och rymlighet knappast torde lemna något öfrigt att ”önska.” .§ 9‘ Inre det dilleför hållanden. De af Banco-Ulskottet vid sistförflutne
En värd ledamot påstod, att jag skulle yttrat, att han gjort en lumpen anmärkning. Sådant har ieke mitt yttrande varit. Jag skall tvärtom vilja påstå, att hans anmärkning varit behörig, och jag yttrade, att det skulle varit önskligt för den constitutionella principens bevarande, att en mängd anmärkningar af hvad beskaffenhet som helst blifvit framställda. Men jag har sagt, att Constit.-ötsk. på ett lampet sätt framställt sina anmärkningar för att bedöma Styrelsens system, såvida dermed afsågs något resultat, hvaraf en förbättrad förändring vore att hoppas. Detta har jag sagt, och jag tror det innefatta en under discussionen i dag fullkomligen ådagalagd sanning. Vidare har under denna långa och märkvärdiga discussion blifvit yttradt och yrkadt mot mig ett klander, att jag orätt skulle vilja anse mig såsom en constitutionel dupe derföre, att jag yrkat, att det skulle vara möjligt att kunna åstadkomma en sådan anmärkning, som man velat göra gällande för att åstadkomma en bättre sakernas ordning och en styrelse, som svarade mot behofvet. Den ledamot, som upptagit detta, har med så mycken förtjenst och skicklighet ådagalagt sin tanke, att jag visserligen icke mot hans sätt att upptaga frågan har att invända. Jag skulle dock önska, att den värde ledamoten ville tillåta, det jag anser mig hafva varit en dupe, då jag trodde motsatsen af hvad jag numera inser, eller att, äfven med bästa vilja hos Representationen och yttersta nit hos Utsk., det likväl icke är möjligt att tillämpa någon ansvarighetslag på vår Styrelse. Den värde ledamoten, som yttrade sig om den ministeriella ansvarigheten, har yttrat sin önskan att oftast finna rådgifvande personalens urskuldande genom granskningen af statsrådsprotocollen, d. v. s. deras reservationer deri nedskrifna. Jag vågar vara af en motsatt tanke och skulle önska, att man aldrig måtte finna medel att ursägta dem; jag 7° Den i Juli. e. m. skulle vilja på dem tillämpa en collectiv ansvarighet, såsom närmast förenligt med vårt samhällsskicks bestånd.
Du menniskobarn, detta säger Herren Herren om Israels land: Änden kommer, änden kommer öfver alla fyra landsens ändar. Nu kommer änden öfver dig; ty jag skall sända mina grymhet öfver dig, och skall döma dig såsom du förtjent hafver, och skall gifva dig hvad all din styggelse tillhörer. Mitt öga skall intet skona dig, eller se öfver med dig; utan jag skall gifva dig såsom du förtjent hafver, och din styggelse skola komma ibland dig, att I förnimma skolen, att jag är Herren. Detta säger Herren Herren: Si, en olycka kommer efter den andra. Änden kommer, änden kommer, han stöter uppå dig; si, han kommer. Han går allaredo upp, och kommer fram öfver dig, du landsens inbyggare; tiden kommer, jämmerdagen är hardt när, då intet sjungande på bergomen är. Nu då jag snarliga gjuta mina grymhet öfver dig, och fullkomna mina vrede uppå dig, och döma dig såsom du förtjent hafver, och gifva dig hvad all din styggelse tillhörer. Mitt öga skall intet skona dig, eller se öfver med dig; utan jag skall gifva dig såsom du förtjent hafver, och din styggelse skola komma ibland dig, att I förnimma skolen, att jag är Herren som eder slår. Si dagen, si, han kommer, han kommer fram; riset blomstras, och den stolte grönskas. Tyrannen hafver upprest sig till ett ris öfver de ogudaktiga; så att intet af dem, eller af deras folk, eller af deras hop skall någon tröst få. Derföre kommer tiden, dagen nalkas; köparen fröjde sig intet, och säljaren sörje intet; ty vreden kommer öfver alla deras rikedomar. Derföre skall säljaren intet mer sköta om sitt sålda gods, ty den som lefver, han skall hafva det; förty Prophetien om all deras rikedom skall intet tillbakagå; derföre förhärde sig ingen i sina missgerning, genom sina rikedomar. Låter man blåsa i basunen, och tillreda all ting, der varder dock ingen till slags utdragandes; ty min grymhet går öfver allt hans folk.
Ständer måtte lemna sitt bifall till bildande af en pensionsanstalt, inrättad i öfverensstämmelse med det af Kongl. Majit, nädigst framlagda förslag, samt medgifva, att till denna pensionsanstalt må, från och med nästkommande år, af tullmedlen utgå ett mot den så kallade föringen — hvilken från samma tid ej vidare bör till sjöfolket utbetalas — ungefärligen svarande belopp, hvilket, enligt de grunder ofvanberörda förslag innehåller, för närvarande bestämmes till 24,000 R;dr årligen; dels ock att Rikets Ständer måtte, vid tillkänna - (2 Stats-Utskottets Utlåtande ,JV& 172. gifvande af detta beslut, uttrycka den åsigt, att det bidrag, som utöfver nämnda summa kan blifva för pensionsanstalten erforderligt, bör till fulla, beloppet utgå af handelsoch sjöfarts-fonden, derest denna dertill lemnar tillgång, så att endast i motsatt fall anslag af statsmedel bör ifrågakomma. Härigenom anser sig Utskottet jemväl hafva besvarat en af Herr L. N. Eneqvist inom Borgare-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion (N:o 277), angående inrättande af en för hela riket gemensam pensionsanstalt för Svenska handelsflottans skeppare, styrmän och öfriga sjöfolk, samt om anvisande af medel för en sådan anstalt. Stockholm den 12 Oktober 1863. Reservationer: Af Herr L. J. Hierta, med hvilken Herrar A. A. Berger och B. F. Ekerot sig förenat: ”Under fullt erkännande af det vackra och menniskovänliga syftemålet med det förslag, som Stats-Utskottets pluralitet beslutat att genom förestående Betänkande framlägga för Rikets Ständer, kan jag dock icke undgå att reservera mig emot detsamma, emedan jag anser, att ett bifall dertill skulle leda till betänkliga följder i framtiden.
Normans ansökning om eftergift af upplupen öfverränla å ett lån i Banco-Disconten; N:o 91, med hemställan, alt den Jern-Contoiret beviljade creditiv-rätt i Banken måtte få fortfara till nästa Riksdag: N:o 92, öfver en väckt fråga om fortfarande af det Sparbankerne i Riket beviljade creditiv; N:a 93, öfver Herr C. Hallenborgs motion, åsyftande förändring i nu gällande föreskrifter, rörande cassa-creditiv åt Hypotheks-föreningar; N:o 94, i anledning af Herr Rosenbladst R.j motion om creditiv från Rikets Ständers Bank åt Privat-Banker; 670 Fröt. Uldr. d. 3 Oct. 184.0. N:o 95, öfver väckta frågor om afsältande utaf en fond i Rikets Ständers Bank att användas till lån, emot pant af ritorr spanmål; N:o 96, öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående sökt creditivrätt i Rikets Ständers Bank för Stockholms stads Drätsel-Corn mission; och N:o 97, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående lättighet för Directionen af Armeens Pensions-Cassa till ett räntebärande creditiv i Rikets Ständers Bank. S. D. Ånvo föredrogs B nco-Utskottets bordlagda Utlåtande N:o 78, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Blänkande N:o 36, i anledning af vackt fråga om förändrad organisation af Banco-Fullmägtiges Expedition. Slåndtt, sorn bifallit Banco-Utskottets Betänkande N:o 36, godkände dek i Utlåtandet N:o 78, föreslagna förtydligande, att Banco-Fullmägtige må berättigas att | å Räkningen Obestämda Supplementar-Staten disponera ett arfvode af högst 300 R:dr
På dig åtminstone har äktenskapet inverkat lugnande. Nå, så särdeles talträngd har du då aldrig varit, men jag vet inte hur det var Ja, visste jag det, kunde det gerna få vara OSCAR. man tyckte att du talade, fast du teg, och dina utbrott af yster munterhet voro verkligen förtjusande. Jag minns ännu den der lilla gropen, Såvida det inte var på någon annan. VIOLA. som bildade sig under högra ögat när du skrattade. Det var troligen på någon annan. (Gäspar.) Det är möjligt. Nå, jag beklagar OSCAR. mig visst inte tvärtom. Det finns så många fjollor som prata, att det är riktigt väl, att det åtminstone finns en som håller mun. Om ödet der allt begripande, om allt talande dame, så skulle jag bli alldeles förtviflad. Skulle du? VIOLA. helt oförmodadt skulle förvandla dig till en sådan hufvud», som det heter min mor alltid undantagen. De ha' ett sätt att se på en, som är till den grad fatalt. Det är som om de sågo nedåt, Ja, jag kan inte fördraga qvinnor »med OSCAR. i stället för uppåt. (Gäspar.) Nej, den qvinnliga En hustru i sino prydno. Aj, för tusan, jag älskvärdheten trifves bäst inom ett trångt omhölje. tror jag bryter nacken af mig! Ge mig en kudde, är du snäll, och så någonting öfver fötterna. Ni måtte inte ha' skött brasan här i dag. Tack, tack! (Smågnolar.) Hvad var det jag sade? VIOLA (återtager sin plats efter att ha gifvit Oscar hvad bränsle på elden). han begärt och lagt mera Du talade om en hustru i sino prydno. Ja, alldeles så, ja. OSCAR. hvad du är nu för tiden. Du smickrar mig. Nåja, det är ungefär, VIOLA. OSCAR. frihet, du ställer inte till några inqvisitoriska förhör hvarken när jag går eller kommer; du blir barn. Apropos, hur mår pysen? Tack, bra. VIOLA. aldrig ond, du afgudar ditt hem och tillber ditt Nej, verkligen! Du lägger inga band på min du bara inte vore fullt så tyst och allvarsam.
Ständers bifall och tillfredsställelse öfver Herrar Fullmägtiges förvaltning, förvänta sin högsta belöning, anse Herrar Fullmägtiges grannlagenhet förnärmad, genom ett förslag eller tillstyrkande att medelst tillökning i det för Herrar Fullmägtige fastställdte Honorarium eller genom någon särskild gratification, nu efteråt godtgöra den möda och det besvär DiscontUtredningen, utöfver hvad Rikets Ständer möjligen sig forestäilt, kunnat Herrar Fullmägtige förorsaka, i synnerhet då fråga icke är om någon egentlig Tjenstebefattning, utan om ett Uppdrag, hvartill Herrar Fullmägtige endast genom medborgerligt förtroende blifvit kallade. Hvilket dock Rikets Högloft. Ständers eget bepröfvande vördsamligen underställes. Stockholm den 29 Martii 1823. Ankom den 7 April 1823. Utlåtande, i anledning af Rilcsdags-Fullmågtigens, för Sodra More Hårad i Calmare Lån, Peter Pehrssons hos Hederv. Bonde-Ståndet gjorde Motion, angående anstånd med inbetalningen af innevarande års Allmånna Bevillning. Jemlikt Protocolls-Utdrag af den 17 sisth Februarii bar till Stats-Utskottet blifvit remitteradt ett, af Riksdags-Fullmägtigen för Södra Möre Härad af Calmare Län , Peter Pehrsson, till Hederv. Bonde-Ståndet, ingifvet Memorial, innefattande det Förslag, att anstånd måtte lemnäs med inbetalningen af innevarande års Allmänna Bevillning samt den brist i Statens behof för året, hvilken derigenom kunde uppkomma, afhjelpas genom ett på korrt tid upptagande motsvarande Stats-Lån. I anledning häraf får Stats-Utskottet andraga, att då, hvad beträffar den föreslagne utvägen, att genom upptagande
Det återstående beloppet, 18,000 rdr, af de till artilleriförsöken anslagna 50,000 rdr, komme efter all sannolikhet att fullt erfordras för utförande af ännu återstående försöksskjutningar m. m.; och då kostnaden för de redan inom flottan verkställda artilleriförsök torde uppgå till omkring 64,000 rdr, återstode sålunda för ytterligare gemensamma försök i nu ifrågavarande syftning inom landtartilleriet och flottan under innevarande statsregleringsperiod endast omkring 46,000 rdr. Då de resultat dessa försök lemnat, ehuru i många hänseenden upplysande och vägledande för ernåendet af de stora hufvudändamålen dermed, eller utfinnandet af tjcnligt material lör groft artilleri med projektiler och ändamålsenlig konstruktion af dylikt artilleri, för uppfyllande af de stora fordringar på detsamma, nutiden kräfde, dock icke ännu kunde på långt när anses fullt tillfredsställande för ifrågavarande vigtiga, äfven utomlands ouppnådda syfte, har Generalfäittygmästaren föreslagit, att såväl till fortsättande af försök i nu angifna ändamål, som till artilleriförsök i allmänhet, måtte hos Rikets Ständer begäras ett anslag af 90,000 rdr, att under 5 år utgå med £:del årligen. Fältartilleriet■ — Sedan Generalfäittygmästaren med Kongl. Maj:ts tillstånd under loppet af sistlidna år låtit, dels från tillgångar på Krigs—Kollegii Artilleri-afdelnings ordinarie statsanslag, dels af särskildt anvisade medel, anskaffa tillsammans 42 st. 3 ''24 2 "58 reffiade och 66 st. g’-^a kanoner med tillbehör, och dessa blifvit inlagda i lavetter af 1831 års materiel, samt föreställare och ammunitionsvagnar, till erforderligt antal, blifvit inredda för den nya ammunitionen till dessa kanoner, funnes för närvarande fullt färdiga reffiade fältkanoner med lavetter, föreställare och fordon: 3,"24 st. 42. 2,"58 » 66. |0g
Om då enskilda deli - Den 3 Decmber f. m. 49 diligensbolag kunde organisera sig och mottaga de resande samt transportera dem till andra andpunkter af jernvägarne inom landet, så skulle en ganska betydlig lättnad afven derigenom i skjutsen erhållas. Med ett ord, denna fråga är värd mycken upmärksamhet och jag vet af egen erfarenhet, huru särdeles svårt det är, äfven i ganska folkrika trakter, att bilda diligensbolag, som med framgång kunna bestrida rörelsen, så vidt icke understöd lemnäs dem af Staten, men jag tror att vid ett sådant understöd borde fästas det vilkor att diligenserne komma att gå bvarenda dag i veckan, ty annars uträttas icke mycket till lättnad för de skjutsskyldige. Af sådan anledn. tager jag mig friheten att som amendement till Gr. Anckarsvärds motion hemställa, att StatsUtsk. täcktes taga i betraktande, huruvida det icke vore lämpligt att till Regeringens disposition ställa ett belopp, som StatsUtsk. torde närmare bestämma, men som jag föreställer mig icke behöfver öfverstiga 150 å 200.000 Il:dr r:mt om året, för alt derigenom underhjelpa bildandet af sådana diligensbolag, som under en längre sträcka väg dagligen kunde fortskaffa resande. Jag slutar med den vördsamma anhållan, att dessa mina anmärkmr måtte få åtfölja motionen till Utskottet. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludvig: Ehuru jag mycket väl inser att man nu mot slutet af motionstiden bör så litet som möjligt förlänga discussionen, får jag likväl anhålla att vid en fråga af så omfattande art låta några ord åtfölja remmissen. Jag får först och främst nämna att jag ej instämmer med Gr. Anckarsvärd i afs:de på den indelning han behagat göra af representationen och hvilken han äfven betraktar som ett skäl hvarföre skjutsningsskyldigheten icke bör qvarstå. Han säger nemi. att det är eli stånd som skjutsar och tre stånd som åka.
Utskottet, som uti nu anförda förhållanden funnit giltiga skäl att till bifall hos Rikets Ständer förorda ofvanberörda, inom 2:ne Riks-Stånd gjorda, framställningar, har dervid äfven tagit i öfvervägande, huruvida, på sätt vid beviljandet af dylika understöd ofta egt rum, särskilda vilkor för det bidrag, som kan varda till ifrågavarande ändamål anvisadt, borde af Rikets Ständer föreskrifvas, angående angifvande af berättelse om expeditionens fortgång och blifvande samlingars öfverlemnande till Staten; — men då det stats-bidrag, rnotionärerne härför begärt, enligt hvad redan blifvit anfördt, icke kan betäcka alla med en sådan resa förenade utgifter, utan ej obetydliga kostnader derjemte måste af naturforskarne sjelfva bestridas, har Utskottet trott något förbehåll nu icke böra stadgas om kostnadsfritt allemnande af de naturalster, som varda under expeditionen insamlade; likasom Utskottet i öfrigt anser lämpligast, att Rikets Ständer till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna att meddela de föreskrifter och vilkor i afseende på anslagets användande, som från Statens sida må finnas af omständigheterna påkallade; — och tillstyrker således Utskottet: att, för befrämjande af den vetenskapliga expedition till Ishafvet, som Adjunkten Torell, med biträde af andra naturforskare, ämnar under instundande vår och sommar företaga, Rikets Ständer måtte bevilja och på Riksgälds-kontoret anvisa en summa af 8,000 R:dr R:mt, att under innevarande år utbetalas, på sätt Kongl. Maj:t behagar förordna; samt att Rikets Ständer i underdånighet anhålla att, i händelse Kongl. Majit anser bemälde naturforskare böra åläggas, att om denna expedition afgifva underdånig berättelse eller till Staten öfverlemna derunder gjorda samlingar, Kongl. Majit täcktes i sådant hänseende meddela lämpliga föreskrifter. Stockholm den 8 Mars 1860. Stockholm, tryckt nos Sam. Stats-Utshottets Utlåtande, M 7ti.