Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den förstnämnde omständigheten, förekommande afytterlighet i Spannemålsprisen, utgör, efter min tanka, ett af hufvudvillkoren för jordbrukets bestånd och i synnerhet för den mindre jordbrukarns, .allmogens och hvad man kallar la petite Proprité, som säljer, när god skörd varit, men köper_, när missväxt ägt rum. Kostar den inköpte Spannemålen då dubbelt mer än den försålde, ruineras han, och med honom Staten, hvars huf - Den 15 Mars f. m. 81 hufvudsakligaste inkomster härröra från denna källa. Men, säger man, den Enskildta Spannemålshandeln skall, när Staten upphör att blanda sig deri, och när Tidlafgifterne blifva reglerade på ett sådant sätt, att hastiga ombyten undvikas, nog upprätthålla jämnhet i Spannemålsprisen, samt afhjelpa brister, när missväxt ägt rum. För att besvara detta inkast, nödgas jag intränga djupare i ämnet. Den enskildta Spannemålshandeln delar sig i a:ne grenar: den Utrikes och den Inrikes; dessa måste särskildt undersökas för att reda frågan. Den Utrikes Spannemålshandeln kan nu, då Landets productioti i medeltal uppgår emot dess consumtion, ej idkas med samma framgång, som den tid, då Riket producerade mindre, än det consumerade, och i följd deraf årligen importerade ett quantum af 7 å 800,000 Tunnor; Speculanten var då säker, alt inom årets omgång afsätta det införskrifne lagret; nu deremot kan detta möjligen komma att ligga 3 å 4 år, och för detta blottställer sig ingen klok Handlande. Det är således endast när missväxten är afgjord, som den Handlande vågar införskrifva Spannemål. Men hvad händer då? När missväxt ägt rum i Sverige, har skörden vanligen varit mindre god i närgrän66 H. ' G 82 Den i5 Mars f. m. sande Länder, (ty climatet följes någorlunda åt i det Nordliga Europa, och från det sydliga erliålles ej Spannemål); lian hetalar då den importerade Spannemålen dyrare, än hvad behållningen utgör för den exporterade.
Skulla Pastor och Kyrko-Rådet då anse nödigt, att visitationen biifver allmän, bör anmälan derom“genast göras hos 378 Besv. och Ekon. Utsk. Betånkanien. Kongl Makts Befallningshafvande i Länet, som besörjer om Läkares sändande till Stället. 4_:o Att å Auctioner inga Linne-,Gång-eller Sängkläder, som tillhört eller varit nyttjade af någon med smittosam sjukdom behäftad och genom döden afgången perion, böra få säljas förr, än de blifvit renlvättade, eller på annat tjenlig! sätt befriade från allt, som «kuHe kunna utsprida smitta. — 1 händelse Riksens Höglofl. Ständer finna för godt bifalla, hvad sålunda blifvit föreslaget och tillstyrkt; så torde underdånig skrifvelse till Kongl. Maj.*t få härom afgå, sned underdånig anhållan, det Kongl. Majrt i Nåder täcktes låta utfärda en sådan kungörelse, hvarigenom det härmed åsyftade ändamål kunde i möjligaste måtto vinnas. — Hvilket allt likväl vördsamligen hemställes till Riksens Höglofl. Ständers ompröfvande. Stockholm den 13 Mars 1818. Riksens Högloft. Stänclers Allmänna Besvärsoch EkonoviiXJtskotts Betänkande rörande föreslagen ändring af Tjenstehjons flyttningstid. Uti detta ämne hafva till Utskottet blifvit remitterade, Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln'. 1:0 Memorial af Herr T. Elgenstjerna, B av. och Ekon. Vtik. Betänkanden.
Apparaten, s o m redan vunnit särdeles stor spridning äfven i grannländerna, är, utom af professor Medin och d:r Carl Flensburg i Idun för den 2 mars 1892, förordad af e. o. professor W. Pipping i Helsingfors och d:r Chr. Dederlein i Kristiania m. fl. Säljes i parti hos hrr Q. A„bramson &amp; C:o, Stockholm och i minut h o s hrr A l b. Stille, C h. O. W e r n e r,. I Göteborg i C h. O. W e r n e r s filial. Dessutom a de flesta apotek 1 riket. A d r. Husmödrar! Huru g ö r a en verkligt stor besparing? 2 0: —, direkt till privata personer. modernaste sändes till fabrikspris franco ocb tullfritt till hemmet ffnrnt Ziirrp.rs Sirlmifar (fornt T l, Znrrers Sidenfabrik). REKVIRERA och Rotebro Handelsträdgårdar. ROTEBRO. At hvar och en, som under sommaren vill skydda sin h u d mot solbränna, insekter, väderväxlingar o. d. o c h som äfven under vistelsen på landet vill äga tillgång till d e bästa toalettartiklar o c h tillförlitligaste ™ antiseptica, rekommenderas ne™ 1 danstående fabrikat, hvilka erhållas dels h o s hvarje väl försedd detaljhandlare, dels i Barnängens Butik, Vesterlångaatan 47. ' Kålmården. som nu kares efter obevisade påståenden Barnängens i egna, själf b e r ö m m a n d e uppgifter, VADEMECUM-TVÅL Uppfriskande. Frukt-Imp ort-Magasinet, Behaglig. Barnängens ÄKTA BALSAMISKA ASEPTIN-TVÅL. Beredd a f allra finaste ingredienser. fl. OBS.! Barnängens EAU DE C0L0GNE. A n g e n ä m. Aktiebolaget Barnängens EXTRAIT WHITE R0SE och ^ a i » *,. franska Sveriges Förenade Konservfabriker, Luktrika. Synnerligen 1 Göteborg. E. A l e n.
Man riskerar således intet i detta fall, och skulle det någongång hända, att Taxer:s-comite'en blefve lurad, så kan misstaget dock icke blifva betydande. Jag anser att efter ingen taxei ingsgrund hemmanet kan vara värdt mindre än halfva taXer:s-värdet, och så länge jag ej hört något enda exempel anföras, att banken eller någon inteekningshafvare blifvit lidande, då lånet icke uppgått högre än till hälften af faxertsvärdet, så måste jag tro, att ingen fara är att bifalla betänk, i den delen. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag delar den siste tala rens åsigt, att någon egentlig våda för banken icke skulle D c ii 26 September. förorsakas, om rättighet lemnades banco-styrelsen, att meddela lån på inteckning i fast egendom på landet, till hälften af taxens-värdel, men på sätt jng i min reservation antydt, hyser jag egentligen betänklighet emot bifall til! ifrågavar. förslag derföre, att i sådan händelse lånefonden skulle blifva alldeles otillräcklig, hvilket äler i en framtid Lomme att medföra anspråk på tillökning af denna lånefond, samt att bankens tillgångar således blelvo använda i en låneväg, som är den minst lämpliga af alla de lånegrenar, hvarmed banken för närvar, sysselsätter sig. I afseende på Ur Rosenblads framställning, anser jag mig dock böra upplysa, alt ehuru det är medgifvet banken att icke bevilja hela det lånebelopp, som här är bestämdt, så är det likväl antaget, att någon prutning på denna summa i allmänhet ej skulle ske, och anledn. till en sådan prutning komme också att saknas, då lånehandlingarne icke upptaga egendomarnes inköpsvärde, ulan laxerts-bevisen äro de egentliga handlingar, på hvilka banco-coinmissarierne i detta fall hafva alt lita. Jag instämmer i Hr Rosenblads anmärkn. i afseende på den förgätenhet, som i nu föreslagna stadgande förekommer af bancoreglementets föreskrift om undantag af 3 års ränta af förut intecknade lån. För min del finner jag således alldeles likgilltigt, om R. o Ad. afslår eller återremitterar detta betänk.
StatsUtsk. afgöras; men, då det ej är fråga derom, utan att räntetiteln skall alldeles försvinna, så lärer Hr Stuart finna, att den bevisning, lian anfört, är sä haltande att den ej kan leda till det åsyftade målet. Jag förblifver vid min anhållan om ogillande af votengs proposm. Starka rop på proposition hördes åter. Hr von Hartmansdorff: Man säger att på K. M:s propos. skall svaras. Ja, det är klart, men hvad skall svaras? Frågan kan ur dubbel synpunkt betraktas. Den ena rörer nu gällande statsreglering. Hvad den beträffar så är det till fullo ådagalagdt, att man icke kan borttaga en ränta, som redan ingått i beräkningen af de ordinarie räntorna. Man kan värdera henne (ill 2 r:dr 3 sk. eller till huru mycket eller litet som helst, men man får ej sätta dit en nolla. Den andra synpunkten rörer sakens inflytande på framtiden, men öfver den — så framt han sträcker sig längre än till nuvarande statsreglering — besluta ej nuvar:de Sländer, utan det kommer att tillhöra 1850 års StasUtsk. och Ständer. Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad; hvarefter Den 23 September e. m. 415 llr Gr. o. Landtm, framställde propos. först till bifall och sedermera till afslag ä den i förevar:de punkt föreslagna voteringspropos. N:o 4, samt sedan dessa proposir blifvit besvarade med blaudade ja och nej, ånyo hemställde om R. o. Ad. bifölle ifrågavaride voteris-propos. Härvid ropades åter ja och nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. Hr Printzensköld begärde votering. Upplästes till justering ett sålydande förslag till voteris-propos. Den som godkänner den i StatsUtskis mern. Nio 319 föreslagna voteris-propos. Nio 4 voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. förenämnde voteris-propos.
Efter ett par timmar, då det var fullt klar dager och frukost och kaffe straxt skulle vara i ordning, gick hon åter – ty hon hade alls ingen ro denna natt – gången fram, och hur ljuft klingade ej då emot henne tonerna af en psalm! Med djup andakt och varm känsla sjöng den unge mannen en egen morgon hymn för krigaren, som gick ut till – hvad Gud behagade. ”När jag skall hädanfara”, m. m. Då han sedan visade sig, låg ett nästan förklaradt uttryck på hans ädla ansigte, der alltid en innerlig godhet utstrålade från hvarje drag. Men nu fanns der äfven ett starkt vemod, och visst hade aningen hemsökt också honom – det kunde dessutom synas af ett halfskrifvet bref, som han lemnat qvar i sin kammare, adresseradt till hans mor. Tacksam och mild i allmänhet för minsta välvilja, var han det denna morgon mer än vanligt, särdeles derföre att hans värdinna och husets 15- åriga dotter, sjelfva bevisade honom de små tjenster, som eljest ålågo hushållerskan eller husmamsellen vid officerarnes tidiga morgonfärder. Fruntimren nämde åt honom något om den vackra psalmsången, hvartill han svarade: ”Det vet ingen sin tid – vi veta icke när Herren kallar”. Jag kan för öfrigt icke erinra mig något af det lilla samspråk, som egde rum, men då han tog min mors hand för att säga henne farväl, var det henne liksom hon känt för honom så som hans egen moder skulle hafva känt. Den beslöjade blicken, det innerliga småleendet, den varma handtryckningen och den sista rörelsen med hufvudet glömde hon aldrig. Hela dagen låg det ett tungt moln på hennes själ, och ju närmare aftonen nalkades, desto tyngre blef det. Hon såg sjelf efter att allt i Oxenstjernas rum var i ordning och undrade, under sina små vänliga bestyr, huru en bekantskap så flyktig som en inqvartering kunde upptaga så stort rum i hennes känslor och tankar. Men det var dock helt naturligt, emedan ingen kunde närmare lära känna honom utan att erfara inflytelsen af en ren och upphöjd själ.
Uti reservationen rörande tredje och femte anmärkningspunklerna instämde Hr Tersmeden: i afseende å fjerde punkten: Friherre Jdtercreutz, Biskopen Nibelius, Professoren Fries, Herr Berg, Herr Sundler och v. Talmannen Nils Pel Lrsson: och, i afseende å sjette anmärkningspunkten: Hr Friherr e J dier creutz,. Hr Tersmedenj och Hr Prosten Ljungdahl, Suppleant. Af Herr Domprosteri Reuterdahl: ”1 öfverensstämmelse med den reserva tion, jag afgifvit vid förra riksdagens Konstilutions-utskolts s. k. dechargebetänkande, anser jag mig ock vid detta böra anmäla, att jag icke finner 107 § Regeringsformen riktigt användas emot en eiler annan mindre betydande åtgärd af Konungens rådgifvare. Finnas dessa ”uti deras rådslag om allmänna mått och steg” icke hafva förbisett rikets sannskyldiga nytta, och ické uti ”utöfniugen af deras förtroende-embete”, således i hela det sätt, hvarpå de i detta förfarit, hafva brustit ”i oväld, nit, skicklighet och drift”, så anser jag den under alla personliga omvexlingar ständigt qvarstående högheten och ömtåligheten af deras embete fordra, att icke enskildheter mot dem anmärkas, som icke kunna leda till någon påföljd. Så oeftergiflig jag betraktat min pligt att taga i öfvervägande., huruvida sådane felaktigheter, som 106 och 107 §§ Regeringsformen åsyfta, varit af rådgifvarne begångne, så litet har jag kunnat deltaga i det sätt, hvarpå Konstitutions-utskottet nu tillämpat den sistnämnda af dessa §§; hvarföre jag måste i allmänhet mig deremot reservera. Beträffande några al de särskilda anmärkningspunkterna tror jag mig böra anföra följande: Vid den usta.
Maj:ls nådiga Proposition, angående tillökning i arméens nuvarande kavalleristyrka; och beslöt Ståndet alt, med ogillande af Utskottets tillstyrkan af den nådiga framställningen, i stället godkänna den af Herr A. W. Björck mot samma utlåtande afgifna reservation. Den 27 Oktober. Frän Högloft. Ridder skarp et och Adeln. S. D, Vid föredragning af Stats-Utskottets Memorial JV2 200, med förslog ill de stadganden angående Riksgälds-kontorets skulder och fordringar, som böra Prol.-Utdrag den 27 Oktober 1863. 691 införas i det nya reglementet för detta verk, biföll Ridderskapet och Adeln de af Utskottet föreslagna reglementets paragrafer med undantag af §§ 8, 10, 11 och 76, hvilka, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitterades. S. D. Föredrogs ett från Vällodiga Borgare-Ståndet ankommet protokollsutdrag, A2 467, innehållande inbjudning lill de öfriga Riks-Stånden att biträda Borgare-Ståndets beslut rörande 53 och 79 i Särskilda Utskottets förslag till ny Sjölag; men som Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden i afseende å nämnda §§ fattat sammanstämmande beslut, ansågs inbjudningen ej kunna föranleda till annan åtgärd än att läggas lill handlingarne. S. D. Föredrogs Hedervärda Bonde-Ståndets prolokollsutdrag, JV2 199, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Bonde Slåndets beslut om ett tillägg lill Usta mom. i 5:te § af Banko-Utskottets i Memorialet JV2 72 afgifna förslag till instruktion för Rikets Ständers Banko-Utskott vid nästa riksdag; men som ofvanberörda memorial blifvit af Ridderskapet och Adeln samt. Presteoch Borgare-Stånden i dess helhet bifallet, ansågs inbjudningen ej kunna föranleda lill någon annan åtgärd än alt läggas till handlingarne.
Vidare har hos Efederv. BondeStåndet J. J. Rutberg från Norrbottens Län, uti inlemnadt och den 4 sisth December föredraget Memorial, anfört, att, vid sista Riksdag, uppgingo Riksdags-Kostnaderne till 22,000 R:dr B:co i månaden. Då dessa vid denna Riksdag förmodligen komma att uppgå till lika högt belopp, har det för Motionären framställt sig såsom en nödvändighet, att i hvad möjligt är, söka mindska dessa utgifter, helst en stor del deraf för ärendenas bedrifvande icke är af någon nödvändighet. Af sådan orsak^ och då, vid denna Riksdag, efter allt utseende, ökade Stats-Utgifter mer, än någonsin förr, komma i fråga; och då behofvet af desse Utgifter i främsta rummet påkallar uppmärksamhet, hemställer Motionären, huruvida Staten vidare bör belastas med Klubb-kostnader; och föreslår, att förStåndens Klubbinrättningar ingen annan utgift, än hyran för Rummen, eldning och nödigt lyse må af allmänna medel bestridas; och har, vid förnyad föredragning af detta Memorial, den 8 December, Motionären, med anledning af N. Insulins från Stockholms Län då gjorda erinringar vid Motionärens förslag, serdeles i afseende på den indragning af Tobak och Svagdricka vid Hederv. BondeStåndets Klubb, som af motionens antagande skulle blifva en följd, anfört, att hvad angår Insulins yrkande, att Hederv. BondeStåndet hädanefter, såsom hittills, må på sin Klubb njuta Svagdricka och Tobak, på Statens V Betänkande n. ii5 bekostnad , så hade detta hos Motionären icke gått i beräkning, när han väckte Motionen, med hvilken han hade för ändamål, att fästa uppmärksamheten på nödvändigheten af en bättre hushållning med Statens Medel, och således egentligen på det stora hela; tilläggande, att, vid sistlidne Riksdag utgjorde kostnaderne för LandtMarskalksKlubben , . Ofver dessa båda motioner, hvilka tyckas hufvudsakligen hafva enahanda syftning, får Utskottet, nu på en gång utlåtande afgifva.
Provincial-läkare vara för bestridande af den allmänna sjukvården otillräckligt, och den 17 Oktober 1829, jemte yttrad önskan, att ett förslag till Provincial-läkarevårdens ändamålsenliga reglering måtte till nästa Riksdag varda framlagdt, tillsvidare anslagit 2,000 R:dr B:ko årligen till Eders Kongl. Maj:ts disposition för aflijelpande af största bristen, biföll Eders Kongl. Maj:t den 23 Juni 1830 en interimsreglering, hvarigenom åtta nya extra Provincial-läkare-tjenster å 250 R:dr B:ko hvardera tillkommo, med hvilka befattningar, enligt Kongl. Brefvet den 14 December 1833, Bataljonsläkare-tjenster fingo förenas. På grund af styrkt ytterligare behof, beviljade Rikets Ständer den 18 Augusti 1834 ej blott fortfarandet af det förut gjorda utan ock nya anslag till samma belopp åt ytterligare sju extra Provincial-läkare, samt löneförhöjning till 500 R:dr B:ko hvardera, för två Provincial-läkare-befattningar i Westeroch Norrbottens län, till hvilka icke någon sökande sig anmält, hvadan alltså 1835 års Riksstat upptager 62 Provincial-läkare, deribland 47 ordinarie och 15 extraordinarie. Med anledning af fortfarande klagan öfver den befintliga läkarepersonalens otillräcklighet, beviljade Rikets Ständer 1840 åter anslag till åtta nya extra Provincial-läkare å 250 R:dr B:ko, med vilkor, enligt Kongl. Brefvet den 3 Februari 1841, att ifrågavarande extra Provincial-läkare icke, utan vederbörande menigheters begifvande och Sundhets-kollegii hörande, med sina befattningar fingo förena annan tjenst, hvilket förhållande äfven borde iakttagas vid återbesättandet af de extra Prövincial-läkarebefattningar, till hvilka arfvoden förut blifvit beviljade. Bil. till Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 51.
Majit med dess Högsta Domstol, i utslag den 5 April 1864, ej funnit skäl till ändring af Kammar-rättens utaf sökanden i underdånighet öfverklagade beslut; i följd ' hvaraf, och sedan vid den 15 Juni 1864 hos Lehnberg anstäldt utmätningsförsök någon tillgång lill gäldande af ifrågavarande ersättningsbelopp icke (Örefunnits, sökanden den 8 derpåföljande December beloppet med 311 R:dr 85 öre till landtränteriet ini betalt. Såsom stöd för sin underdåniga anhållan har sökanden hufvudsakligen anfört, att han, som, efter det ordinarie Kronofogden Lönbohm under November månad 1851 sjelf förrättat kronofogdetjensten, endast från och med den 1 påföljde December till den 8 Februari 1852 och under första månaden på Lönbohms uppbördsansvar förestått samma j befallning, icke egt eller af de till honom öfverlemnade handlingar kunnat vinna annan ■ kännedom om ifrågavarande i räkenskapen balanserade arrendesurnrna, än den, som lemnades af anteckningen i sednaste balansrelation, att nemligen fordringsanspräket blifvit med ed fästadt den 4 Juni 1851 samt att inslällelsedagen i Arenanders konkurs in folie under nyssnämnde November månad, och alt, då således ordinarie kronofogden handlagt göromålen såväl vid tiden för inställelsedagen i konkursen, som nära en månåd derefter, bemälde kronofogde, om fordringsanspräket ej blifvit bevakadt, bordt genast väcka talan mot löltesmännen. Sedan Stals-konloret häröfver blifvit hördt samt, på anförda skäl, instämt i E. K. | Maj:ts Befallningshafvandes förordande af nådigt bifall till sökandens underdåniga fram; ställning, har, i betraktande af hvad i frågan förekommit, E. K. Majit föreslagit Rikets Ständer, att sökanden må förklaras berättigad att frän Kronans kassa återbekomma ofvanberörda dit levererade 311 Ridr 85 öre; Och hafva Rikets Ständer, med afseende å de i den nådiga Propositionen anförda förhållanden, bifallit hvad E. K. Majit sålunda behagat föreslå.
Vranspott 3,337,170: 4:o X^ono-tm/rc/s-Zöve/r efter destämda pris, är vid 1841 ars 8tats-reglering deräknad tili 4,800 ?>:dr; oell sorn denna inkomst per medium tor arén 1837—1842 utgjord k:dr 4,881, s^nes den llär, såsom förut, kunna upptagas tilt 4,800: 5:o v7/-/'L'^c/6-,?rec//6^ a/ /v«»gvg^/v/^/' oe/r ^/-c»noZäge/r/reter' keräknades vid torra Llats-regleringen till 42,000 k:dr i penningar oell 10,700 tunnor spanmäl, a 6 R:dr tunnan, elter till8amman8 106,200 k:dr. Denna inkomst, elmru beroende pä eontraeter, tiar doek, i anseende till arreudaturers inträtsade oförmåga att vid förkällotiden afgiften aldörda, oell dä arrende-nedsättningar 8tuudom mä8t medgilvas, vi8at sigoviss. Ilärledande sig minskningen i penningar oell tillökningen i spanmäl derilrän, att, vid n^a arrendens uppgörande, penningarne till det mesta i spanmäl förvandlas. Ifrägavarancle inkomst-titel s^nes, elter föi Iiällandet är 1842, kunna upptagas: i penningar till
Skrifvelse, N:o 40. efter dea tid, då ett friare fält öppnades för varuvexlingen med utlandet, hvarige nom den allmänna åsigt funnits bestyrkt, att, i samma mån ett land öppnar siri egen marknad för andra länders produkter, det finner ökad afsättning för sina egna; — samt kommitteen med afseende å dessa samfälta förhållanden och i öfverensstämmelse med de åsigter, som hos Rikets Ständer vid förutgångna senaste riksmöten i allmänhet gjort sig gällande, såsom hufvudgrund för dess tulltaxeförslag antagit en oinskränkt handelsfrihet, så att, med dittills gällande förbudsbestämmelsers borttagande, alla varor, som kunna blifva föremål för handel, borde vara tillåtna att inoch utföras, antingen tullfritt eller mot lämpliga afgifter, hvarjemte kommitteen i afseende på författningens form ansett tullberäkningen för alla tull underkastade varor böra, såvidt sådant utan väsentliga olägenheter kunde ske, grundas uppå vigt eller annan bestämd qvantitet, till förebyggande af den villkorliga behandling och de missbruk, hvartill tullbestämning efter angifningsvärde funnits leda, äfvensom att genom varuklassifikationernas största möjliga förenkling taxan borde beredas all den bestämdhet i redaktionen, hvarigenom misstag och tvister om tillämpningen kunde undanrödjas; och hade kommitterade i öfrigt, för att tillförlitligare kunna pröfva samt med erforderlig enhet och konseqvens bestämma afgifternas relativa belopp, uppställt följande allmänna grunder: 1 afseende å inkommande varor: a) att såsom tullfria till införsel borde antagas: l:o Hvarje egentlig produkt af eller föremål för vetenskap och skön konst, såsom böcker, kartor, glober, musikalier och konstnärsarbeten af alla slag, lefvande vexter, malmstuffer och andra naturalier till vetenskapliga samlingar; 2:o
i Stockholm af alla till enormt billiga priser inköpta verkligt eleganta toaletter, m e n det blefve ju för kostsamt o c h alls ej i öfverensstämmelse m e d klädernas föregifna prisbillighet. M,en n o g borde man få se toaletterna, innan pris utdelas. Ja, inte tror jag detta var något vidare värdefullt inlägg i frågan, knappast så värdefullt s o m de • flesta af de föregående ärade insändarinnornas respektive klädespersedlar; att jag tog till orda, b e r o d d e endast på, att alla hade rättighet att yttra sig. Och h o kan veta, hur man skall lära fruntimmer att för hardt när ingenting pryda sig så, att » icke ens Salomo i all sin härlighet var så klädd s o m en af d e m? E. XXVIII. M e d anledning af en » kvinnlig kontorists » framställning i senaste nummer af Idun, finner jag mig manad vördsammast anhålla, det Idun ville bereda plats för följande ytterligare inlägg. Ehuru jag själf får försörja mig, hör jag dock till dem, som ha eget hem, m e n sådan verksamhet, att jag när s o m helst får vara beredd träda en hvar till mötes. Har i trenne år varit å ett grosshandelskontor samt dessutom en följd af år i främmande familjer i egenskap af guvernant. Under min kontorstid hände det, då oförmodadt främmande k o m till familjen, att min principal k o m ned o c h bad mig stiga upp o c h göra sällskap. Då jag gjorde invändningar o c h ville gå h e m för att göra toalett, tillade han: » Fröken är alltid så klädd, att ingen särskild toalett behöfver göras för ett litet sällskap. » Och jag tror han hade rätt. Noga har jag följt m e d klädpenningfrågan, s o m mycket intresserar mig, enär jag är inbilsk n o g tro, det ingen kan bruka mindre för sina kläder än jag för att vara fin o c h någorlunda m o d e r n ändå — ingen m o d e d o c k a! Mina vänner brukade ock.