Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag brydde mig således ej vi dare om att spela komedi med mig själf, utan tog fram min tjugufem år gamla siden klädning, började stoppa ärmarne och sko kjolen, letade reda på några gamla spetsar, för att hjälpa upp min mössa, och tvätta de ett par hvita handskar i gasolja, sä a t t hela rummet och gården luktade däraf. Emellertid gjorde detta mig föga glädje, då jag en dag, efter en tids föregående ångest och oro, stod framför den orubbliga vissheten, att i den konkurs, i hvilken herr X. blef tvungen att försättas, skulle jag ej få ut mer än 30 eller 40 procent. Jag måste till min skam omtala, att jag ej bar denna olycka så, som jag önskat att kunna bära den. Jag bad natt och dag o m kraft att förlåta, att kunna böja mig för Guds vilja, men kött och blod uppreste sig på ett oemotståndligt sätt. I hela mitt lif hade jag sträfvat och försakat och ändtligen kommit till litet ro och trefnad, och se ' n vid öfver sextio års ålder skulle jag äter ut i den svåra kampen om bröd, och detta icke genom eget slarf, egen oförmåga, utan genom andras lättsinne och brist pä heder. Jag måste nu göra de strängaste försakelser; för återstoden af mina penningar köpte jag en liten lifränta och miste således hela mitt kapital, jag som sä gladt mig åt att en gång få testamentera det till mina brorsbarn, de enda släktingar jag ägde. Vidare lämnade jag min bostad, mitt trefliga, ljusa rum med utsikt öfver älfven, och flyttade till ett litet, trångt rum inåt gården, en otäck håla, där jag hvarken såg sol eller måne. Men det fanns någonting, som ännu mera kostade på mig att försaka än mitt rum. Jag brukade ibland ha små kaffebjudningar för stadens fattiga barn; ack, hvad de voro roliga, dessa små fester, de voro min glädje, ljuspunkten, dit jag längtansfullt blickade hän. Nu var det slut med d e m; jag hade ej ens råd att få min egen kopp ordentligt kaffe, utan blandade det med råg för att få det litet billigare, Under de följande åtta dagarne tänkte jag ej på något annat än på festen hos herr X. och det viktiga meddelandet.
iooo; derå år 1815 beviljad tillökning 5oo; b~) Till allmänna fattigvården i Stockholm cj) Till Frimurare-Barnhuset i Götheborg . 166: 32. derå år 1815 beviljad tillökning. 133: 16. <T) Till Gustavianska Barnhuset i Norrköping . e) Till Barnhuset i Gefle fTill Barnhuset i Carlshamn g) Till Banco-statens Enkeoch Pupill-Gassa . /1) Till smärre Julgåfvor åt fattige så väl i Hufvud staden som i Orterne 2,000: — Q Till Enkan M. M. Lindbäck, som, genom ett fall under byggnads-arbete vid Bancohusetår 1817, blifvit vanför 66; 3a. eller tillsammans B:co R:dr 5,3oo: ■— komma att, intill nästa Riksdag fortfarande under förut stadgade vilkor och på enahanda sätt som hittills, utbetalas, med iakttagande allenast, att alla dessa utgifter, såsom icke egande något samband med Bankens förvaltningskostnader, uppföras på serskildt conto och att det deraf utbetalde beloppet hvarje år på Bankens räntevinst afskrifves. 7:0 Af Fullmägtiges så kallade dispositions-räkning N:o 2 skola följande af Rikets Ständer fastställde och beviljade anslag, under de vid hvartdera serskildt fästade vilkor, tills vidare utgå, nemligen: a) Till Bokhållaren vid Baneo-Discont-Verket A. Montelii Enka, Sophia Vernander B:co R;dr 200: —> b) Till Cancellislen vid Banco-Discont-Verket A. Grubbes Enka, Christina A. Lindqvist 66:32. c) Till förre Vaktmästaren vid Banco-Discont-Verket J. Sjöbergs Enka och 5 barn 5o: —i dj) Till förre Bokhållaren vid Banco-Discont-Verket G. A. Oudars Enka, Annette Rundqvist 200: — <0 Till Vaktmästaren vid Banco-Discont-Verket Forssboms Enka, Sara Gustava Haglund 75: — Transport 591:82.
Sedan Stats-utskottet ansett nödigt att gemensamt med Allmänna Resvärsoch Ekonomi -utskottet behandla denna fråga, hafva Utskotten sammanträdt och tagit densamma i öfvervägande. Bill. tiU R. St. Vid besvarandet af denna motion få Utskotten först fästa uppmärksamheten vid 3 § af Kongl. Maj:ts nådiga stadga om folkundervisningen i riket den 18 Juni 1842, deri föreskrifves: att hvarje skoldistrikt åligger anskaffa och underhålla Ijenliga rum för de folkskolor, som inom distriktet finnas eller blifva inrättade; samt att i kostnaden härtill alla inom distriktet boende skola deltaga, efter de grunder, som inom orten följas i fråga om kyrkobyggnad, så framt ej annorlunda derom öfverenskommes. Från detta stadgande anse Utskotten undantag ej böra göras, utan de mest talande skäl. Hvad södra Finskoga kapellförsamling beträffar, så ehuru de i ofvannämnde sockenslämmo-protokoll anförda omständigheter synas utvisa, att folkundervisningen inom församlingen ej fortgår på ett tillfredsställande sätt, och att en orsak dertill kan sökas uti brist på fjenligt skolhus till en fast skola, så är dock detta förhållande ej så utredt eller styrkt, att Utskotten ensamt på motionärens framställning kunna grunda ett tillförlitligt omdöme i frågan, serdeles då vederbörande stifts-styrelse ej derom afgifvit något yttrande, likasom Utskotten ej heller kunna bedöma, huruvida en fast eller ambulatorisk skola må vara för folkundervisningens behöriga framgång inom denna del af församlingen mest tjenlig. I anseende härtill få Utskotten tillstyrka, alt ifrågavarande motion ej må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 14 Augusti 1848. Ank. till Exp. Utsk. den 17 Aug., kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förändring af nuvarande sältet för Presterskapets aflönande, Biskops-embetenas indragning m. m. Uti serskilda hos Höglofl.
För nödvändigheten af Skolorne talar dessutom, att i ett land, sådaDt som Sverige, hvarest jordbrukaren, bergsmannen och handtverkaren hafva en närmare andel i Statens offentliga värf, de, till allmänna folkundervisningen utöfver Religionen hörande ämnen, der få en större vigt genom sjelfva samhällsförfattningen, hvadan det ock för den, sorn. skall deltaga i lagstiftning, lagskipning och beskattning, är ovedersägligen bthöfligt att kunna skrifva och räkna, samt att någorlunda vara bekant med Fäderneslandets och Brödrafolkets läge och alster, historia och aamli ii! Is-författning. Dessa kunskaper äro icke främmande för en sann religions-nndervisning, ulan tvärtom stå med densamma i närmaste förening, och böra derföre i folkskolan, jemte den egentliga christendoms-kunskapen, eller rättare i sammanhang dermed, meddelas. Ty all folkbildning måste stödja sig på en sann Christendoms kunskap, emedan denna innefattar ej allenast den egentliga s»lighelsläran, utan äfven den osvikliga sedolära och de moraliska begrepp, som äro rättesnöret för menniskans handlingar, såsom enskild och medborgare. Religions-undervisningen är således folkskolans främsta ochjj angelägnaste föremål; men Rikets Ständer hafva funnit nödigt, alt lörenäimula elementarkunskaper derjem - >4 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrivelse N-o 259 te, och på denna grund bibringas, såsom medel, hvarigenom Christendoms-kunskapen raå blifva mera fruktbärande och verksam i det medborgerliga lifvel.
En talare har sagt det vara orättvist att taga medium af tio års markegångspris, emedan egendomen under tiden kan ombyta ägare, och den sednare innehafvaren ej bör få vidkännas följderna af en missväxt, som inträffat, innan han tillträdde egendomen. Jag är deremot af den tankan, att det just är en stor fördel bos förslaget, att det jemnar och fördelar förlusten vid inträffande missväxt. Jag anser förslaget såsom ett slags asseeuranceinrättning för hela landet att hålla hvarandra skadeslösa för inträffande missväxter, likasom mindre menigheter hålla hvarandra skadeslösa för hagelskador och dylikt. Att anse det förra orätt vore att dela den riksdagsmans åsigt, som jag påminner mig vid en föregående riksdag bestridde inrättandet af dylika föreningar, emedan man derigenom lade hinder i vägen för Skaparens magt att straffa. Jag kan derföre ej annat än tillstyrka bifall till den af Utsk, föreslagna fördelningen, och önskade, att samma princip äfven följdes i afseende på riksdagsmanna-arfvodens utgörande, hvarigenom dessa skulle blifva mindre tryckande och klagomålen öfver riksdagarnas dyrhet minskas. Hr af Billbergh: Jag tager mig friheten hemställa, om man icke aflägsnat sig från ämnet. Det är andra punkten i Utsk:s förslag, som nu är föremål för öfverläggningen; men man har derifrån inkommit på frågan örn tiden för D e n ig Januari f. m. markegångssättningen, som förekommer först i 3:dje punkten. Jag fruktar, att man genom en sådan sammanblandning af frågorna aldrig skall komma till ett nöjaktigt slut, och då det sedermera är öppet för hvar och en att i afseende på tiden yrka, hvad han behagar, hemställer jag, om vi icke nu ensamt böra hålla oss vid andra punkten. I följd af denna åsigt skall jag ej upptaga, hvad här blifvit yltradt utom ämnet, utan blott besvara, hvad Frih. Boye anfört till vederläggning af Gr. Posses föregående yttrande om de missbruk, som nu äga rum. Det torde medgifvas, att BondeSt. är bäst i tillfälle att känna förhållandet härmed, och Utsk. har derifrån fått mångfaldiga exempel på prejerier af flera slag. Jag kan också rikta Frih.
Om yrkad Stapelstads-frihet för Köpingen Döderhultsvik. <» ., 4:0 I anledning af Herr Ofver Intendenten Pehr Thams Memorial om Fem Helgedagars indragning. 5:0 Om understöd för Soldater, hvilka genom Vacancer vid Compagnierna komma att afgå. 6:0 Rö. Den 25 Maj-. fuo Börande yrkad betalning för den vissa Hemman ålagda Krono-Brefbäring; samt af Lag - Utskottet 3 :o Om Domares skyldighet att tillägga vittnen i brottmål full ersättning för deras resekostnad och tidsspillan. 2:0 Angående vites, och förbuds-böters fördelning efter 32 Cap. BättegångS-Balken; Hvarom vederbörande skulle på vanligt sätt underrättas. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. X). Ef, er Uppläsandet af Kongl. Maj:ts ankomna Nådiga Proposition, om ett i 81 §. Regeringsformen nödvändigt tillägg, blef den samma till Constitutions-Utskottet remitterad; och -soln Kongl. Maj:t deruti behagat i Nåder undanrödja alla hinder för Riksens Ständer, att, om sä nödigt anses, upptaga alla de sedan förra Riksdagarna hvilande Grundlagsfrågor, öfverleranades tillika till samma Utskott följande den 16 innevarande månad *på bordet lagda Memorial: 1 :o Af Joh. M. Wessing från Westmanland, om <\fi jemn are fördelning af allmänna Onera: 2:0 Af Bengt Andersson från Elfsborgs Län, angående indragning af Justitia» Ombudsmans-Embefet; och 3:0 af Anders Petter Persson från Östergöthland, förande ihestgärds-byggnad och underhållande; hvart Den 8 5 Maj. 393 hvarom de Respective Med-Stånden skulle void* Bärnt och vänligen underrättas. Ut supra. Ex Protocollo Ollif Werlin. Ä. D.
Disciplinen är strikng på de engelska lasaretten, hrar och en, från den högsta till den ringaste, känner den plats hon eller han bör intaga, och vet nästan alltid att bibehålla den; här risar den engelska karakteren en af sina fastaste punkter: f ö r d g a n att subordinera ocli begränsa sig, att inordna det individuella under det alhiinna. Englands stora lasarett iiro alla barinhärtighetsinrätbingar, underhållna af donationer och frivilliga gåfvor, och mottaga de sjuku utan ersiittning. Den besökande erfar ett behagligt och tilltalande intryck af alla de blommor, växter, taflor och andra prydnadsföremål, som lifva de engelska sjuksalarna och förläna dem en prägel af komfort ocli hemtref nad, som eljest vanligen saknas i sjukhus. h t alet. sköterskor i förhållande till patienter ställer sig afven högst olika mot hvad vi äro vana att se; enligt uppgift räknas å Londons lasarett 3 A 4 patienter på hvarje sjukvårdarinna, sköterska eller elev. På landsbygden ställer sig talet något drygare, i medeltal 3 A G p i hvarje vårdarinna (tjiinstef olk ej häri inbegripet). Denna rikliga tillgång på personal möjliggör en långt fullständigare omvårdnad af hvarja siirskild patient, ger sköterskan eller eleven tid till att biittre tillgodogöra sig sina erfarenheter inom yrket, samt gör fall af öfvor-, anstriingning mindre vanliga. ' E t t vackert prof på s h a n h å l l n i n g e n bland de engelska s j u k: sköterslcorna äro de föreningar, som på flera stallen bildats till ömsesidig. hjälp, trefnad och utbyte af erfarenheter; mest betydande af .dessa iir T7te Royal Brztis7i, Nwses Association, grundad å r 1SS9 och lagligen stadfästad genom ett Royal Charter år 1893. Prinsessan af Wales är. dess nitiska och varmbjärtade president, och ett stort antal framstående personer äro medlemmar af föreningen. I öfrigt raknar den medlemmar i tusentnl såväl inom Storbritannien som i lroloniernn.
Arbeten med formning, sortering, skärning af lump m. m 3,724: 33. 35^466: 97. Rudimaterier: Lin och blånor 2,545: 23. Förbrukadt omslags-, mellanläggsoell utskottspapper 928: 80. Andra för bruksdriften använda materialier : Lampoch bomolja 1,232: 22. Ved och kol 4,052: 54. Afskrifning för förnötta inventarier 6,795: 41. Hitförda omkostnader: Reparationer 7,905: 32. Utskylder, skrifmaterialier och diverse allmänna omkostnader 9,236: 09 Medikamenter och hälsovård Värdet af färdiggjordt papper: För Bankens räkning, enligt specifikation litt. a) 80,379: 80. „ åtskilliga verk och inrättningar, enligt specifikation litt. b) 42,107: 50. Räkning öfver mJölqvarnjBn. Debet. Omkostnader: Räkning öfver jordbruket. Debet. Omkostnader: 0 Arets skörd: Spannmål 575: — Hö och halm 752: — 1,327 7:o. Vinstoch förlust-konto. Debet. På Brukets bekostnad, till följd af arbetares sjukdomsförfall eller andra orsaker, besörjda dagsverken. Prisskillnad oell öfverskott å en del förråder 77: 32. Från Banken erhållet gammalt papper 39: 54. Hyresmedel för Brukets magasin i Stockholm 750: — 866 86 Transport 866 86 Bevuvnrnii Birätt, äng. Utgående balanoe. Debet. Tumba Bruk med jordegendom och åbyggnader . Inventarier Kassabehållning • • Fordringar bos åtskilliga verk och inrättningar för levereradt papper Rudimaterier och förråder Papper under arbete till år 1861 Förskott till Direktör Wallman å kostnaden för ombyggnad af nedra verkhuset Af Banken deponera/le medel för fullföljande af rättegången mot bemälde
@frifmelfer tili jFontjl. SKajit, jemte SKifs&aatf&cfUtfcf. Sjetne 23ättfcet. ©toelholm, Kongl. Qoffrftftritf/ 1830* I efterjfrifne ©twrigeS SKifeé @fättt>er/ (Breftoor, gril)crrar/ 33ij?opar/ SftbterjTap ecf) 2lbrt/ ^PreflerjTcip, SBorgerjTap cd& benige Allmoge, forn, förDfjfjelftoe, eller af (jemmaroarante SRettröter lagligen watte odj fcefuUmagtigate, å aHmdnnt nu fillantaffribet lagtima SHtf^möCc fcrfamlate wa; rit, ödre weterligt: Sitt, fetan uti 51. §. af ^eflutet fet* nafle lagtima Ritstag, be, troilia wto ten nåjfföljante, t grunt af tera£ lagftga vätt, eller efter föregånget ortenfligf träl, t örte i råtflagen ocb tejlufen teltaga, blifroit, i öfroerenl; jiämmelfe met 49. §.
Vidkommande slutligen Riksdags-Fullmägtigen Jöns Perssons förslag om dylik försäljning af Domkyrkooch andre Kyrkohemman; så är, genom Kongl. Brefven af den 7 December 1796 och den 16 December 1812, uttryckligen stadgadt, att sådane hemman icke få hvarken genom skatteköp afsöndras från de stiftelser, hvarunder de lyda, eller vid. inträffande åboledigheter annorlunda upplåtas, än genom arrende på 20 till 3o år, med iakttagande af vissa dervid stadgade grunder; hvadan och då för öfrigt de Kyrkorna förlänte gods af Arrendatorer på vissa år innehafvas, och ett annat förfarande skulle ej allenast rubba dessa Inrättningars på arrende-inkomsterna grundade bestånd, utan äfven förnärma deras, lika med hvarje Svensk Medborgares i lag förvarade egande och fria dispositionsrätt af hemmanen; så anser Utskottet samma förslag böra lemnäs utan afseende. Ankom till Exp. Utsk, den i4 ADgusti. Utlåtande öfver anmärkningar vid Betänkandet N:o 11J, i anledning af Kongl. Maj:ts Kådiga Proposition till Rikets Ständer} angående afskrifning af Upsala Acadetnies skuld till RiksgählsConior et j för ett erhållet lån till fullbordande af det nja Bibliothckslutset i Upsala. (RGS. A.) Sedan, uti ofvannämnde Betänkande, Utskottet, med afstyrkaade af bifall till den af Kongl. Maj:t föreslagna afskrifningen af Upsala Academies ifrågavarande skuld, föreslagit, det måtte Academien beviljas fem års förlängdl anstånd med de föreskrifne årliga Capital-afbetalningarne (eller ifrån den 1 Januarii 1834 intill deh 3i December iS38), samt derjemte njuta befrielse från erläggande af all ränta å hela återstående lånet under samma tid; men hvarefter de för Capital-afbefalningarne och räntans erläggande förut bestämda föreskrifter skulle komma att åter inträda i verksamhet; så har, enligt Utskottet tillhandakomne Protocolls-Utdrag, Sats-UtsJtcttets Utlåtande N:o 326.
Jag har stridt hit och dit, men slutligen var beslutet stadgadt att bli medborgare i ett annat land, och jag var nästan fullkomligt klar till utfarten, när midsommaraftonen inträdde. Då” – han höll upp några ögonblick – ”skakades jag först in i själen af min gamle fars ord. Gubben talar icke ofta, men när han gör det, är det sådant som en son med vördnad kan höra på. Han förebrådde mig att jag ville vända min håg från de böljor, som utkastat mig i verlden, och från den gamla nu strandade skutan, som skyddade mig, då jag icke kunde skydda mig sjelf. ’Blif qvar’, sade han, ’och gift dig!’ Tänkande på dessa ord, gick jag utåt torget, och der skakades jag in i hjertat af en syn, som sedan alltid följt mig. För hvarje dag funderade jag allt mer och mer på fars ord – och nu frågar jag helt enkelt mamsell Margreta: Skall jag resa eller skall jag stanna qvar och bygga mig ett bo vid samma bugt, der ungen först flög ur boet? I början hade Margreta tum för tum flyttat sig mot dörren. Men då hon märkte huru under talets värma friaren tum för tum flyttade sig efter, tills han lyckats inringa henne mellan kakelugnen och länstolen, gjorde hon ej flera försök, utan lät hela sitt sinne fänglas af de enkla och öppna orden. ”Herr kapten, detta är hedrande tänkesätt, och de hedra den, som hör dem. Men det är verkligen så, att många ord nått mina öron, som ...” ”... som kanske icke varit gynnande för mig?” inföll kaptenen. ”Jag är en rättfram man, med ett hetsigt lynne, det medger jag, men derjemte alltför vek i en del ting; och jag tror icke att jag misstager mig i den saken, att den qvinna, som värderar mig nog för att bli min följeslagerska, icke får skäl att ångra sitt förtroende. I kärlek som i vänskap har jag ett trofast hjerta.” ”Dessutom, herr kapten, är jag mycket ung, säkert för ung, och jag har alltid haft fruktan för ett stormigt hemlif.”
Unga fröken vänder sig om och ser på Eva med denna halft nyfikna, halft häpna och helt sjelfstolta blick, hvarmed unga flickor gerna betrakta qvinnor, hvilka de tro dukat under för frestelser, hvilka de sjelfva knappast känna till namnet ens, men Eva drar kappan tätt omkring sig och slinker raskt förbi, fångande i flykten ett medlidsamt ögonkast från jungfrun, som kände henne. Och det var, som ledde der ett fint bindande föreningsband mellan cigarrflickan, som hela qvällen stått i sin bod, kusken deruppe på bocken, hvilken hela julafton väntat och kört, kört och väntat, och pigan, hvilkens julnöje bestått i att sitta ensam i en enslig jungfrukammare och skrifva till bror sin i Amerika och derefter trött och led döda tiden med studiet af en illustrerad följetong, medan timmarne skredo fram tröga och tråkiga i snäckgång. I ett tag var Eva uppe för alla trapporna och stod i sin lilla förstuga. Der hörde hon, att Hanna och hennes man sofvo i sitt rum, och på tåspetsarne smög hon sig in till sig för att icke väcka lilla Martha. Väl inkommen, tände hon på ljus, satte sig på sängkanten, blickade ett tag slött utåt kammaren och började så kläda af sig. På bordet bredvid stodo en tallrik kall gröt och en skifva bulle, men hon kände sig icke det ringaste hungrig, bara trött, trött. Snart låg hon också och beredde sig att somna, medan hon lyssnade till den lilla flickans jemna andetag. Det surrade och susade för hennes öron, en oredig mängd bilder foro förbi hennes inre syn, men blott en sak förnam hon tydligt, begrep hon klart – hon kunde få sofva länge i morgon, mycket länge – det var härligt. Och det skulle hon minsann också göra, sofva, sofva öfver både julotta och högmessa, ty sen skulle boden öppnas, och hon skulle åter stå der inspärrad, medan andra rundt ikring firade sin julhelg, men gudskelof det var långt dit. Dessförinnan skulle hon ju få sofva, låt mig se hur många timmar – 1, 2, 3, åh många, många, långa timmar. Det var åtminstone en julfröjd. DAGSLÄNDOR.
St:s underd. skrifvelse!- lill K. M. : N:o 94, ang:de afskaffande af handel med Apotheks-privilegier; Den 9 Juli f. m. 363 N:o 95, ang;de Statsanslag och låneunderstöd för anläggning af jernväg emellan släderne Örebro osh Nora; N:o 96, i fråga om boställsrum för Depart:s-cheferne; N:o 97, angide Statsanslag för uprensning af Ljusne eif emellan sjöarne Or och Warpen; N:o 98, ang.-de inrättande af s. k. transit-uplag; samt N:o 99, angide jäf emot Domare. Företogs val af Bänkman inom nedannämnde Bäukm-.s-Afdelnir: lista Bänkm: s-Af deln efter N:o 60, Gr. Mörner, Carl; 11 :te Bänkm: s-Af deln. : „ 325, Hr Appelbom, Fullm. Hr Oxehufvud, Tönne; , 489, Hr Rosenlindt, Berndi Magnus; 19:de Bänkm:AJdeln.: , 1861, Hr von Hartmansdorff, August; 20:de Bänkm: s-Af deln. : „ 1959, Hr von Kramer, Anders Robert; 21 ista Bänkm-.s-Afdeln.: , 1979, Hr Brakel, Guslaf Anton; 22idra Bänkm:s-Afde/n.: „ 2077, Hr von Wright, Fullm. Frih. Åkerhjelm, Knut; 24:de Bänkm:s-Afdeln. : , 2209, Hr af Harmens, Henrik Otto.
Till banans fortsättning frun Finjasjön, genom Skåne och Småland lill trakten af sjön Salen i Kronobergs län 6,000,000 och till jernvägs-arbetena emellan Falköping och Jönköping 1,440,652. Summa Riksdaler Riksmynt 7,440,652. Med antagande att detta belopp varder anvisadt för Södra stambanan i nu föreslagen riktning, skulle vid 1865 års slut återstå en kostnad af 10,247,419 R:dr för denna banas bringande till fullbordan i hela sträckningen från Malmö till Falköping. Någon vidare pröfning af Kommittéens förslag angående Statens jernvags-byggnader anser Kongl. Maj:t för närvarande icke böra ega rum; men Rikets Ständer torde finna lämpligt att, såsom vid förra riksdagen, öfverlemna till Kongl. Maj:t att, vid jernvägsarbetenas utförande, med afseende å ytterligare 'upplysta förhållanden, närmare bestämma de orter, som hvarje statsbana eller bandel, hvartill anslag varder beviljadt, skall genomgå, och de ställen den bör anlöpa, samt att till ändamål, ge mensamma för olika stambanor, anordna medel utan omedelbart skeende fördelning emellan särskilda banor, och att använda det öfverskott, som kan finnas uppkomma å ett stambane-arbete, till att fylla den brist, som å ett annat möjligen kan uppstå; — äfvensom besluta att, jemte det inkomster och utgifter å hvar och en för all männa trafiken upplåten del af Statens jernvägar böra särskildt redovisas, den behållning, som kan å en eller annan sådan bandel uppkomma, må i första rummet användas till bestridande af underhålls-kostnaderne för rörelsen ä andra bandelar, 8 Kongl. Majus Nåd.