Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Just de ljud, som äro vanställda, för alla andra än för mig oförståeliga uttryck för begrepp, som knappast hunnit uppstå i det lilla hufvudet! Det är icke de ord, hvilka barnet hunnit lära sig att korrekt uttala, som mest smeka mitt öra och komma mig att le af förtjusning, utan det är det stapplande försöket, det famlande, letande, som fängslar mitt öra, mitt intresse. Det är jollret. Låtom oss icke upphöra att jollra med våra barn! En författare i ett föregående nummer af » Idun » har framfört några vackra och välmenande ord om vårt modersmål. Han vill, att vi skola vårda och ansa detta dyrbara och heliga arf, och att större ansträngningar skola göras i skola och hem för uppöfvandet af talets konst. Jag är med honom i detta, i själfva önskemålet, ehuru jag tror, att han icke rätt fått syn på de verkliga orsakerna till, att talet är vanvårdadt hos oss, och att talet som konst knappast hos osa kan sägas existera. Det är emellertid blott en enda punkt af hans framställning jag här vill inlåta mig på. Jag är icke med honom, då han tror, att man i barnkammaren jollrar bort språket med de små genom att i språkkunskap ställa sig på deras ståndpunkt. Jag tror icke som han, att » barnets utveckling i ett rent talande af modersmålet fördröjes », genom att man jollrar med det, eller att det skulle vara nyttigt att förjaga jollret ur barnkammaren. Jag tror tvärtom, att intet skärper barnets uppfattning af språket och underlättar dess ansträngningar att tala det som ett flitigt begagnande — från omgifningens sida — af just barnets egna uttryckssätt. Jag har ofta märkt det hos mina egna små, huru de liksom kännt sig slagna, förlägna af att höra mig, stora pappa, begagna deras egna allra som tokigaste ord, och huru de då försökt att ändra, att rätta dem. Med någon uppmärksamhet skall man lätt i barnets joller kunna spåra ett system, finna bevis för dess intelligens och uppfinningsförmåga vid skapandet af egna uttryck, ofta målande nog för dem, som söka lära, fatta dem.
Palmstjernas förslag är af beskaffenhet att icke kunna förnuftigtvis af R. o. Ad. godkännas, såsom eli regleringsförslag af Statens ordinarie räntor, emedau det är så ofullständigt, att det behöfver i många fall kompletteras, så och då jag icke vill på någon condition blifva ansedd såsom den der skulle vilja uppskjuta något ämne, så afstår jag ifrån min begäran om bordläggning, afstår ifrån att komplettera detta förslag, ty jag är öfverens med Frih. Palmstjerna deruti, att detsamma kompletteradt skulie vara ett mycket nyttigt förslag, men nu är det icke nyttigt, utan lika skadligt, som Frih. Palmstjerna sjelf yttrat om K. M:s nåd. propos. Man kan icke hoppa genom fönstret för att komma dit, men man kan komma ur askan i elden genom det förslag, som Frih. Palmstjerna har framställt. Jag anhåller att vi mätte få votera om contrapropos. emot Frih. Palmstjernas förslag. Hr Printzensköld: Sedan Frih. Cederström afstått ifrån den af honom begärda bordläggningen, så afstår jag äfven derifrån, på det att hufvudfrågan derigenom må kunna till afgörande utan vidare uppskof befordras, varandes jag förvissad derom 5* 68 Den 7 September e. m. att R. o. Ad. skall finna det Frih. Palmstjernas förslag är allt för ofullständigt för att i dess nuvar:de skick kunna godkännas. Frih. Alströmer, Jonas: Då anhåller jag att Frih. Palmstjernas förslag nu må blifva upptaget i den form, att man bestämmer att skatterna skola utgå i naturapersedlar, men att småpersedlarne må blifva förvandlade i penningar och att man må uppskjuta lill ett kommande plenum frågan om hvilka persedlar, som skola bibehållas in natura och hvilka som skola förvandlas. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt sedan såväl Frih. Cederström, som Hr Printzensköld afstått från den af dem gjorda begäran om bordläggning af Frih.
Som sjelf husägare i stad, finner jag till min stora glädje, att de imer stkola kunna undgå att afstä med den för eldswädor farliga sed alt hafwa bramvinspanna i de flesta gärdar, utan bliswa nödsakade att sammanslå dem i ert eller nägra fa wärk som da kunna hafwa «n bättre tillsyn. Som skattskr pannor warit bclagde med z dubbel afgift, men här ej blifwit specielt »amda, »nä de om nödigt finnes dela lika öde med alla pannor öfwer yv kannor och blifva förbjudna, men när wi hafwa författningar foust tillåta wista di»ncntioner, tvet jag intet om cj för att rikta kopparflagarne, hwarföre sädana pannor sDola enligt i8 punctcn wara underkastade omgörning; bättre wore om de aberopade welenskaps idkare olades upgifwa huru de pannor och afkylnings redskap Lorde inrättas efter practifke rön och försök, som sparve 566 Den rz Iunii. sparve tved, gas m sta bränwinct sä af säd sam porgtoes, och ftnteligen gjorde bejparing uppå tld som äswen är ganska dyrbar. De gamla pannorna mä garna stämplas som sörestagiis i ry:de pnncten, men alla nya och de som nu tilläfwentyrs skola omgöras. bl>r wäl bäst, alt Kopparslagaren later stämpla, innan den afsändes äk lander, derigenom sörekommeS mänga twistcr, som annars skosa upkomma vin ersättning i händelse en panna ar större än hon bör wara, och kanske intet af K.onobekjeninaen hinner mätas och stämplas innan hon redan bliswit inmurad.
Theatrarnes understöd, för ett SpeLår, likmätigt Kongl» Brefvet den 24 April 1820 » Ue af Riksens Ständer vid sista Riksdag på 1816 och följande arens Ofverskotter anviste utgifter, till Kröningsoch Begrafnings - kostnader rri. m hafva öfverstigit de lörslagsvis beräknade anslagen med 6Limma Utbetalning 5oo,öoo På Nionde Hufvud-Ti teln tillkommer iinteoch Capital-Afhetalningar terbetaldtc Län . An upptages sparingar å Rcgementcrnes ,och Flottornes oindeldte Löner för 1818 och förra åren iksens Ständers Riksgälds-Contoir levererat: Till ärliga afbetalniugen å Riks-Skulden till Banken . Besparingar å Stats-Utgifterne, som bär a floras för att åter debiteras tili redovisning • 5oo,ooo A Stats-anslagen för äret . , A Reserverade medlen frän förra iren 7,24331 5 34935 ti 7,2.43 3i 5 7,59319 4 Utom Stat tillkommer paring å den på Första Hufvud-Titteln, för år 1820, uppförde Stats-Summa för Högstsalig Hennes Maj: t Enke-Drottningen Hedvig Elisabeth Charlotta . • lutne Rrigs-Fonds-medel , enligt af Kammar-Rätten gjorde anmärkningar . n vid Kri^s-Commitéens upplösning bcfintelige Cassabehällling, afiemnad i följd af Kongl. Brefvet den 3o Dec. 1819. de till Malmö och Götheborgs Discont-Verk , samt Wermands Bruksegare af Stats-Verket aren i8i5 och 1817 föttråckla Län har influtit i Ränta • * • de till Fond för ett Invalidhus på Sjette Hufvud-Titleln nslagne indeidte Räntor för år i8r9> har enligt särskild itredning år 1820 influtit n behållning sorn uppkommit å de för 1818 och 1819 arens JcväringsinÖten anordnade medel, har Kongl.
V i ha i allmänhet så svårt att att erkänna en öfverlägsenhet, att det sannerligen riktigt kostar på oss att nödgas blicka upp till tvål » Med dessa ord inleder den åldrige och evigt nngdomlige Jules Simon, den berömde franske statsmannen, filosofen och skriftställaren, den lilla teckning af Claude Vignons personlighet, författareoch artistlif, hvarTJtg-ifningfstid: hvarje h e l g f r i fredag. Lösnummerpris: 15 öre. (vid kompletteringar). Amionspris: 35 öre pr nonpareillerad. För &gt;Platssökande » och » Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Utländska annonser 70 öre pr nonp.-rad. Vignon. Maurice Rouvier.) med han prydt den nyss utkomna första delen af hennes arbeten *. — Och han skrifver vidare bland annat: » Under en af mina resor till Marseille efter republikens införande hade hon den utmärkta artigheten att åtfölja sin man, som kom och mötte mig vid bangården. Jag helsade på följande dagen i den landtliga fristad, som de hade hyrt vid Strandvägen, och jag kommer ihåg, att jag mycket afundades dem. De voro unga bägge två, hon var tjusande vacker, de älskade hvarandra, de hade bägge en hög begåfning, de voro genom en hård, men fruktbärande erfarenhet vanda vid lifvets strider. De hade där framför sig den skönaste utsigt i världen och öfver sina hufvuden söderns strålande sol. Jag vet ej, om hon blef lyckligare, » är hennes man, ännu helt ung, nådde makteDS och ärans höjd. Dä förlorade jag henne ur sikte, ty jag hörer ej till den officiella världen, och jag har, äfven jag, min ensliga fristad i själfva Paris. Man kommer och helsar på mig där, men själf lemnar jag den sällan. » * Oeuvres de Claude Vignon. T. Nouvelles. A. Lemerre, ed. Säg icke allt hvad du vet, men vet alltid hvad du säger. / A.
I Norge och Nederländerna är det blott undantagsvis tillåtet kvinnorna att bestrida postala tjänster, och i det senare landet anförtror man dem blott distributionen af postförsändelserna vid de obetydligaste postanstalterna. Uti Egypten, Spanien, Grekland, Portugal, Ryssland, Turkiet m. fl. stater äro kvinnorna helt och hållet uteslutna från posttjänst. * Posttjänsten ställer stora fordringar på sina utöfvare. Det gäller att besitta stort ordningssinne, den utsöktaste ackuratess, snabb uppfattningsförmåga, vaken intelligens och ett godt minne, utom krafter och uthållighet för en ofta mycket ansträngande tjänstgöring. Och det fordras framför allt en aldrig sviktande plikttrohet och ärlighet. Och i alla dessa hänseenden har kvinnan visat sig fullt vuxen de fordringar posttjänsten ställer på henne. Middag. - ^föfåludslimmarne hafva såsom allting annat un' rW \ der århundradenas lopp underkastats många vexlingar. f synnerhet är detta fallet med hufvudmåltiden, middagen, och Frankrike var redan under medeltiden bestämmande i detta liksom i allt annat, som kan räknas tillhöra modets välde. 1 början af fjortonde århundradet afåts dagens förnämsta mål i förnäma hus ganska tidigt pä morgonen, o c h konungen dinerade redan klockan 9 på morgonen; han var också redan klockan 7 på aftonen färdig att gå till hvila. I Henrik den fjärdes hof serverades middag kl. 10 f. m., men på Ludvig den fjortondes tid satte man sig till middagsbordet kl. 11 f. m. Ludvig den femtonde vidtog en större förändring i tiden för detta mål o c h framflyttade det kl. 2 e. m., hvilket länge förblef den vanliga middagstimmen. Revolutionen, s o m lik en nivelleringsmaskin bröt ned och jämnande allt, verkade omstörtande äfven hvad tiden för middagsmåltiden beträffar, och sedan dess har ingen enighet rådt i detta stycke. I Frankrike äter man ej gärna middag före kl. 6 e. m., och i Paris är kl. 7 den vanligaste tiden. Italienarne äta sin middag ungefär vid samma tid, men gå härvid till väga med en grundlighet, som saknar sin like. Också tar middagsätandet vanligtvis två, stundom tre timmar i anspråk.
P r e n u m e r e r a m e d första, sä att alla numren med därtill hörande (Grundad 1880) Vid läroanstalten emottagas såväl kvinnliga som manliga elever af hvarje samhällsställning och utan afseende på ålder eller förkunskaper. Grundlig och fullständig undervisning i värdefulla bilagor erhållas på nyåret. dubbla italienska bokhålleriet, räkning, skönskrifning, rundskrift, stenograf, svenska, ^ » 11 God Jul! tyska, engelska och franska språken. Tillvaro 11 och HUpplaea • Ämnena äro valfria. 1 0 0 - 0 8 0 Skolan är äfven behjälplig, att sä vidt möjligt är, anskaffa platser åt sina elever. Nya den B R A N D F Ö R S Ä K R I N G S hufvudkurser börja den 15 februari, 1 och 15 mars, den 17 april, den 2 och 16 maj. Bref besvaras per omgående och prospekt kostnadsfritt på begäran. Göteborg i december 1899. KARL O. LINDEBERG, (S.T.A.09100) skolans föreståndare. F E N I X J A K O B S T O R G F Ö R SANG OCH MUSIK äro oöfverträffade genom sin tysta, lätta gång samt vackra sömnad och utstyrsel. Nornans Symaskins-verkstad, Birger-Jarlsgatan 6, Stockholm. godtgör å sparkasseräkning 5 % Å hvarje bok kan lyftas intill kr. 1,000 månaden utan särskild uppsägning. Bankaktiebolaget Stockholm — Öfre Hushållsrakning 5 %. Kassafack till 15. Aktiebolaget Stockholms Privat-Assistans Bank&amp; Hufvudkontor 16 Regeringsgatan 1 6. Wositionsräkning Räntegodtgörelse 5 7, p r o c. Aktiebolaget Stockholms Biskontoban! irima torr B j ö r k -, 11 Barrved s a m t Är thraeit, Kol o. Rokc J. BJÖRN HALLDÉN RED. Norrland Drottninggatan 6. hos Redaktion: O. O L A U S S O N ROSLAGSGATAN, midt för Tegnérgat: AF OMSL. Allm.
Såsom Kontorsskrifvare har han att renskrifva pensionsoch qvartals-listorne för 446 särskildte pensions-, stipendieoch lön-tagare, utom andra anordningar för lån m. m., uprätta rotlar öfver inkommande lånehandlingar, listor öfver inskrifna och afgångna Stifts-Fröknar, matrikel öfver desamma m. m. Såsom Bokhållare förer han afräkningarne för mer än 200 särskilta lån samt med alda stipendie-, pensionsoch lån-tagare, äfvensom han besörjer renskrifning af 23 Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 10. 3 särskilta större och mindre räkenskaper. Såsom Kassör upbär han och utskrifver qvittenser å räntebelopp till omkring 38,100 R:dr samt upbär vid förfallotiderne räntor och kapital-afbetalningar till ett sammanräknadt belopp af omkring 52,000 R:dr B:ko, hvilka, efter förut verkställda ränteuträkningar, i mindre summor nästan dagligen emottagas, för att sedermera i Rikets Ständers Bank insättas. Då depositions-afdelningen i nämnde Bank egentligen är Riddarhusets kassakista, hvarest alla insättningar och uttagningar ske, så förer Kamereraren 6 särskilda räkningar med Banken, besörjer förefallande insättningar och utskrifver alla assignationer, öfver hvilka föres ytterligare en särskild bok. Likaledes förer han öfver Riddarhusets extra utgifter, hvartill förskott emot redovisning honom lemnäs, en särskild eller 7:de kassaräkning. I egenskap af Kamererare uprättar Riddarbus-Kamereraren 23 särskilta bokslut, hvaraf ett sammandrages af specialräkningar från ÖfverStåthållare-Embetet samt 24 särskilta län, vårdar och granskar lånehandlingarne, iakttager inteckningsförnyelserna och besvärjer fordringarne i förefallande konkurser m. m.
Då nu fångarne åtminstone någon gång måste, efter omständigheternas föranledande, förvaras än i det ena än i det andra af ofvannämnde fängelserum, 758 T> e il 25 November /. m. finnér enhvar hvilka anledn:r till olika meningar, huruvida afdraget skulle ske eller icke, lätt skulle upstå om Utsk:s förslag blefve lag. Vida betänkligare synas dock följderna i andra hänseenden komma att blifva. I nära öfverensstämmelse med för handen varande förhållanden skulle, enl. K. Propos., straff arbetsfångar som förvaras i cell, der under hela strafftiden hållas; vara underkastade den strängare disciplinen; ej i. allmänhet få emottaga besök eller förskaffa sig underhåll, beklädnad eller annat utöfver hvad vid straff-inrättningen bestås o. s. v. Att afdrag bör ske i strafftiden för sådan celi fånge, hvilken otvifvelaktig^; är underkastad hårdare straff än straffarbetsfånge som förvaras i gemensamhetsfängelse, har K. M. föreslagit och Utsk. tillstyrkt. Till fängelse ulan arbete dömd fånge skulle åter, enl. den Nåd. Propos., så vidt ske kan »förvaras i särskildt rum, skild från andra fångar»; få bereda sig bättre underhåll eller större beqvämlighet än i fängelset allmänneligen bestås, upbära hela behållna inkomsten af sitt arbete o, s. v.; m. e. o. vara underkastad en vida lindrigare disciplin iin straffarbetsfången och (å åtnjuta de friheter som i ett fängelse skäligen kunna medgifvas. Utsk:s pluralitet har nu för sådant fängelsestraff, verkstäldt i enrum, tillämpat omförmälda afdrag i strafftiden. Såsom hufvudsakligt motiv härtill anföres, att eljest de begge slagen af straff skulle blifva lika hårda, om icke hårdare för den till endast frihetsstraff dömde fången, då hans fängelsetid, ehuru med lindrigare disciplin, blefve längre än straffarbetsfångens.
Yttranden till Constitutions - Utskottets Protocoll den 26 och 30 Maj 18IS, nf Kammarherren A. G. Silverstolpe och Biskopen D:r C. von Rosenstein. Till €on'siitutions - Utskottets Protocoll d. 26 Maj 1S15. Erfarenheten om sinnesstämningen ibland Rik* sens Ständer, i afseende på de beredda Grundlags - Den 3 Juni. 111 lags-fragornas upptagande eller icke upptagande vid denna Riksdag, har, under de dagar sorn förflutit sedan alen, då Stånden öfver denna preliminär - fråga stannade uti fyra olika meningar, bevittnat, att skälet till denna skiljaktighet icke hos något Riks-Stånd legat i en bestämd föresats i afseende på upptagandet eller hvilan, utan endast i saknaden af tidig uppmärksamhet på sakernas inöjliga skick, i händelse af en skiljaktighet, hvilken genom ett lätt tillvägabragt samråd kunnat förekoinmas. Jag finner mig således i den förmånliga belagenhet, att mötas, icke af förut uppgjorda viljor, utan af böjelsen till öfvertygelse, då jag nu, i anledning af Riksens Ständers gemensamma anmodan till detta Utskott, går att yttra mig öfver grunderna, hvarefter berörde i skiljaktigt skick Stånden emellan befintliga fråga synes böra, I full enlighet med Constitutions hufvudsakliga föreskrifter, anses och behandlas. Bestämda meningen med de respectiva Ståndens anmodan till Utskottet , synes mig vara att upplysningsvis inhämta, huruvida Utskottet anser några constitutionella principer finnas nog bindande, för att med samma öfverhets-myndighet, som den af ett bokstafligt lag-bud särskilt för det nu inträlfade fal 1 ^ förmå samteliga respectiva Riks - Stånden, oaktadt sina skiljaktiga meningar, att samn/anjemka sig till de beredda Grundlagsförslagens antingen uppskjutande eller upptagande. Till 112 Den 3 Juni. Till utredande härutaf må det, till en början, tillåtas mig erinra, att i de mål, som kunna förefalla mellan Konungen och Riksens Ständer, måste en af 2ine röstberäkningar äga rum.
Enligt hvad nu är i Statsråds-protokollet meddeladt, blifva byggnadsplatserna i denna stadsdel mer och mer upptagna för uppförande af större byggnader och i samma mån ökas svårigheterna att erhålla lämpliga lokaler för Artilleritruppens inqvartering; och då hinder ansetts möta för begagnande af artilleriplanen till plats för ifrågavarande kasernbyggnader, hade vederbörande erhållit befallning att till Kongl. Majit inkomma med förslag till kaserns uppförande vid artillerigården, hvartill äfven ritning och kostnadsförslag blifvit uppgjorda; men i följd häraf hade äfven uppstått fråga om åtskilliga artillerivapnets gemensamma etablissementers förflyttning, derom förslag af General-fälttygmästaren afgifvits, oaktadt detta vid tiden för afgifvande af Kongl. Majits nådiga Proposition ännu icke hunnit undergå den slutliga granskningen. Ehuru således kostnadsförslag och ritningar då icke kunde framläggas, har Kongl. Majit dock, med afseende å kasernbyggnadens nödvändighet, till denna byggnad äskat ett anslag för år 1867 af 250,000 R:dr. I denna fråga hafva jemväl till Utskottets behandling blifvit remitterade tre särskilda hos Riks-Stånden väckta motioner, nemligen: hos Ridderskapet och Adeln af Herr Cederschjöld, F. A (motion N:o 58), hos Preste-Ståndet af Doktor Söderberg (motion Nio 84) och inom Borgare-Ståndet af Herr A. H. Wistrand 60 StatsUtskottet#
Hedvig försäkrade, att det gömdes någonting inom henne. »Hon är ett troll, och vill man ta ett troll, så får man bara tag i svansen», förklarade hon. Skolan fann hon ofantligt tråkig, men hennes unga herrvänner intresserade henne dess mer. Hon hade olika unga herrar, som passade på, när hon kom från skolan, och följde henne hem, och hon brefvexlade med en kusin, som var officer, och med en annan, som var konstnär. En tid var hon högst intresserad af klassens historielärare och visade under hans timmar en rörande uppmärksamhet och ifver. Men så glömde hon honom alldeles för den unge sångläraren, en vacker liten karl med svarta mustacher, och hon vann hans sympati genom sin ovanligt vackra röst, som hon lydigt stälde under hans kommando. Han försökte att se likgiltig och öfverlägsen ut, men blef ohjelpligt röd i ansigtet, så snart Dina kom fram för att pröfvas. Man skulle kunna tro, att Maria Heller med sina framskridna idéer skulle se med beklagande och medlidande på Dinas svaghet för det manliga könet och försöka draga henne derifrån, men det var, underligt nog, icke fallet. Hon tycktes egentligen endast tro, att det var herrarne, som svärmade för Dina, men att hon blott mottog deras hyllning och med små, sparsamma ynnestbevis höll de arma stackrarna vid lif. Dina var ju så förtjusande! Det var väl intet under, om männen svärmade för henne, men de skulle icke få mycket derför. Hon stod så högt öfver dem allasammans och kunde för resten gerna pina dem litet, — det gjorde dem så godt! Maria, som var en torr och fantasilös natur, kunde icke nog stirra på och roa sig öfver de oupphörliga omkastningarna hos sin vackra väninna, hvars fantasi icke ett ögonblick var i hvila. Allt hos henne var så öfverraskande, naivt och uppfriskande, att Maria icke skulle velat ha henne det ringaste annorlunda. Hon var hennes lydiga tjenare vid alla tillfällen, och Dina tog emot hennes uppvaktning, som hon tog emot herrarnes. Det roade henne och rörde henne icke synnerligen, men småningom blef dock Maria alldeles oumbärlig för henne, och allt, som var besvärligt och tryckande, kastade hon fort ifrån sig, för att den starka och trofasta väninnan skulle taga det.
Jag anser mig äfven böra fästa upmärksamheten på ett annat förhållande, som upstått just till följd af den tolkning, som nu för tiden gifves åt den ifrågavaride §, och det är, att densamma blifvit en undantagslag, som gynnar de förmögne och rike, hvilka hafva råd att begagna sig deraf, men deremot faller tung på de i detta afseende mindre väl lottade. Men jag vill lemna hela den juridiska delen af frågan å sido, för att ännu en gång fästa R. o. Adis upmärksamhet derå, att här gäller det icke mer och icke mindre än frågan, huruvida familjen, som är roten till hela samhället, skall hvila på en fast och säker grundval, så alt densamma icke kan i hvarje ögonblick af ett tillfälligt vindkast omstörtas. En talare har visserligen sagt, att sex månader mer eller mindre betyda föga, enär äktenskapets väsende i allt fall redan är uplöst: men jag kan ej dela denna tanke, utan vågar hysa en alldeles motsatt. Under den icke obetydliga tid, hvarunder jag varit i tillfälle alt handhafva äktenskapslagarne, har jag iakttagit, att ju längre besinningstid man lemnar åt de makar, emellan hvilka missämja och oenighet upstått, desto säkrare är man, att de upsvallande lidelserna hinna lägga sig, alt de stridiga lynnena hinna sammanjemka sig, så atl en återförening låter verkställa sig. Man motverkar möjligheten af denna lyckliga utgång på det olyckligaste af alla missförhållanden, om man later en hastig äktenskaps-skillnadsdom följa på en hastig Den 7 Februari. 337 en hastig bortresa, och jag befarar i sanning, att om en sådan lagskipning får slå rötter hos oss, det skall blifva ganska svårt alt inom vårt kristna samhälle bibehålla äktenskapet i den helgd, hvarmed kristendomens stiftare omgärdat detsamma Jag förnyar min anhållan om bifall till förslaget. Hr Printzensköld: Det yttrande Hr Tham sednast afgifvit, är visserligen ganska vackert och innehåller äfven åtskilligt, som torde förtjena upmårksamhet; men jag tror likväl icke, alt de af honom anförda skäl äro af den beskaffenhet, att de böra leda till förslagets godkännande.
N:o 66, Mern. N:o 95 och 116. R. St. underdån. Skrifv. N:o 81. om beviljande af ett årligt anslag å 6000 R:dr till institutet i Carls krona för. Motion N:o 23. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66, Mern. N:o 95 och 116. R. St. underdån. Skrifv. N:o 81. om beviljande af ett årligt anslag å 10,000 R:dr till aflöning åt tio lärare för. Motion N:o 33. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. E, Ehrenheim, Per Jacob von, Motion N:o 115, om anvisande af medel för Enköpings treklassiga elementarläroverks utvidgning till femklassigt. Stats Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 81. 2 10 Ehrenheim, Per Jacob von, Motion N:o 120, om pension åt Häradshöfdingen Fredrik Wilhelm Strandbergs enka, Fredrika Strandberg. Stats-Utsk. Utlåt. Ejderskytte, om ändringar i Jagtstadgan, så vidt den rörer sådant. Motion N:o 12 och 94. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. % Ek, om ändring i gällande stadgande om betalning för sådan, huggen å militieboställen för Kronans behof. Motion N:o 77. Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. N:o 83 och Mern. Ekenstéen, Fritz Otto Ludvig, Motion N:o 147, om ett anslag å 5,000 R:dr till inköp af afvelsdjur utaf ädlare kreaturs-racer. Stats-Utsk. Utlåt. Ekman, om pension åt Protokoll-sekreteraren Anton Ekmans enka, Magdalena Sofia Ekman, född Nauckhoff. Motion N:o 53. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 74. R. St. underdån. Skrifv.