Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Eluteligen anhälla Riksens Ständer i underdämghct Ktt, i händelse Eder Kongl. Mant i Räder täcktes läta «t» Den iZ April. Z71 utfärda en np Författning härom, densamma mätte med upphäswande af alla äldre föreskrifter i ämnet innehälla att hwad derutinnan hädanefter bör tjena till efterlefnad» Riksens Ständer framhärda rc. Stormägtigsie MerNädigste Konungl Under den rr sisth Januarii har Eder Kongl. Mast kill Riksens Ständers öfwerläggning i Räder behagat proponera', det allmänheten genom Kungörelser, mätte erindras, att tvid Boupteckningar i Sterbhus eller för Boskillnad och nar Afträdes förmän sökes iagttaga Lagens föreflrift i 9 Cap. l §, Ärfda-Balkcn, att-rigtigt upgifwa och läta noga upteckna alltsammans i Boet sä löst som fast af hwad natur och beskaffenhet dek wara mä, med alla Skrifter och Handlingar, fordringar och gäld,' ehwad det Doct gemensamt eller endera makan enskilt tillhörer, samt att i den ordning samma §. föreffrifwer, läta i Sterbhuset wärdera all berörde egendom, dock att, när man eller hustru efterlefwer, den efterlefwande makans Fidei-Commiss - Egendom, Arfwejord pä Landet samt före ägtenskapet förwärfda fasta Egendom pä Landet, endast i Boupe teckningen uptages, men ej till wärde utföres, äfwensom hwad i Boet finnes säsom länt, lcgdt, pantsatt eller förtrodt godts jemwäl mä wid BouptcckningS - förrättningen, utan Värdering antecknas, ägaren af sädant gods obetagit att det äterfordra, och Sterbhus Dclägarne, att till honom utlemna utan afbidande af Boupteckningens början eller flut.
1 detta, lill Lag-Utskottets yttrande remitterade förslag, alses följaktligen sådana ärender, hvilka, med anledning af den Konungens Befallningshafvande i allmänhet tillkommande polisoch exsekutions-makt, der understundom anhängiggöras, eller då hemmansegare, utan föregången tvist vid domstol, hos Konungens Befallningshafvande begär handräckning för afhysande antingen af arrendator å hemmanet, på grund af förment brott emot derom upprättade arrende-kontrakt, eller af annan, som bor på eller nyttjar något af hemmanets egor, derför alt denne dertill skall sakna laga rätt. Frågor af denna beskaffenhet bero dock vanligen ytterst på tolkning af kontrakler, på bevisning om konlrakts-öfverlrädelser, eller, med ett ord, på pröfning af rättigheter, hvarom tvist tillhör domaren och icke den exsekutiva makten; och om än Konungens. Befallningshafvande i något af berörde, i motionen utmärkta, fall skulle finna omständigheterna så klara och ostridiga, att äskad handräckning ej bör vägras, vore det likväl alltför vådligt för rätts-säkerheten att låta denna myndighet besluta om afhysning, under medgifvande, att beslutet finge gå i verkställighet, oansedt den, hvilken, genom satnma beslut, anser sin rätt kränkt, deröfver klagar. Konungens Befallningshafvande tillerkändes derigenom en större makt, än domaren nu eger. Enligt lag får dennes beslut ej gå i verkställighet, derest klagan deröfver göres onyttig; och detta förhållande inträffar just uti nu ifrågaställda fall, eller om någon skiljes ifrån en besittning eller bostad, den han anser sig berättigad innehafva. Kan man likväl icke medgifva det domarens, efter föregången pröfning, gifna beslut i denna del får gå i verkställighet, lärer sådant än mindre komma i fråga, då Konungens Befallningshafvande omedelbart förordnar om handräckning.
Då här så mycket blifvit ordadt om den naturliga rätten, och äfven Hr Gr. utbredt sig deröfver, ber jäg endast att i detta afseende få yttra några ord. Arfsratten helgar blott de olikheter, söm nödvändigt måste uppkomma af Samhällsordningen; ty om principen af de'n naturliga rättvisan utsträckes, blir arf, testamenten, således sjelfva äganderätten satt i fråga. Den naturliga rättvisan tyckes icke heller fordra, att det; ene är född till herre, den andre till dräng. Snart torde också arbetaren komma och fråga sin husbonde, hvarföre han skall träla, då herren går med armarna i kors; hvarföre han skall åka i vagn, då arbetaren går till fots. Jenan likheten är en ide från eui annan verld, sorn aldrig kan få någon verklighet i denna. Allt, som oingifver oss i naturen , bär olikhetens stämpel. Uti en skog finnas icke två träd, soin äro hvarannan lika; för alt uppnå denna systematiserade jemnlikhet fordras saxen och yxan. Man måste dock oupphörligt afhugga; ty oaktadt Piobespierres skräckregering har man sett aristocratien likt hydran åter uppresa sitt hufvud. Jag vet, huru fåfängt det är att framdraga det practiska lifvet och historiens 4 H. 4 Den a October f. m. vitnesbörd; samma omständigheter finna oss tillgängliga för samma illusioner. Civilisationens fält liknar i vissa afseenden en sandhed, hvars yta alllid blir densamma; den utplånar spåren af sina egna fjät. Hvarje generation ntstryker i sin ordning det förflutna, för att der inskrifva sin egen tanka. Hr Strussenfelt: Jag begärde ordet egentligen i anleda. af Gr. Frölielrs yttrande. Han har lagt vigt derpå, att jag icke namngifvit de historie!, hvilkas omdöme jag åberopat. De äro Geyer och Strinnholm; och jag tror, att de förtjena så mycken auetoritet i politiskt-historiska frågor som någon ledamot inom detta runi. Skälen för deras omdömen äro i deras arbeten nogsamt utvecklade, fastän här icke är stället att framdraga utförligare citater i detta afseende.
Schram: » § 143, anslaget till förhöjning af Storskiftesoch afvittrings-landtmätarnes af löning för år 1857; » § 144, anslaget till inköp af en förre Landshöfdingen A. E. Ros tillhörig stall ocli ladugårdsbyggnad i Luleå; » § 145, anslaget till landshöfdinge-residenshusets i Hernösand inköpande; » § 152, anslaget till fortsättande af reparationsarbetena å Linköpings dom kyrka samt statsbidraget för enahanda arbeten å Westerås domkyrka; » g 153, anslagen till inköp af boställen för predikanterna i Trehörningssjö kapellag inom Wester-Norrlands och Malå kapellag inom Norrbottens län; » § 154, anslagen för läroverksbyggnader i Lund, Helsingborg, Oscarshamn, Carlstad, Orebro och Falun; » § 155, lånet till uppförande af nytt hus för elernentar-läroverket i Jönköping; » § 157, mom. l:o, den hälft af anslaget för flyttning af botaniska trädgården vid Lunds universitet, som skall utgå under nuvarande statsregleringsperiod, kommande den hälft af anslaget, sorn, jemlikt Stafs Utskottets hemställan i 133:dje punkten af Utlåtandet N:o 139, skall utgå under instundande statsregleringsperiod, att upptagas i den afdelning af reglementet, sorn afser de under innevarande riksdag anvisade statsbidrag; » § 157, mom.
Revisorers berättelse ytterligare innehåller, har StatsVt stoltet funnit Herrar Fullmägliges skyldighet hofwa warit akt i allt ställa sig Revisorers föreskrifter till behörig efterrättelse.^ Och hwad angar Revi sorernes förhällande, sä har Stats-Utstottet funnit akt Revisorerne handlat enligt deras Jnstruckioner, enär de af dem meddel-e förestrifter owedersägeligen haft till föremål Riksgälds - Contoirets sanstyldiga nytta och förmän, Det kan wäl icke tillhöra Stats - lltstoltet, att närmare an nu ftett, bedömma Herrar Fullmägtiges förhållande; men Stals-Ukstottek har dock trott stg tvid detta tillfälle böra hemställa, om icke nödigt är, att Herrar Fullmägtige wid wistt och bestämdt answar älagges, akt hädanefter ofelbart till ^verkställig, hee befordra Revisorers förestrifter, sä att det med Revisorerne äsyftade ändamäl mä kunna winnås. Stals-Utstokket har öfwersekt och granstat den af Herrar Fullmägtige i Juni monad 1806 werkstalde reglering af Crcditsedel - Werkets Stat, hwilkeu icke sär förblandas med Staten för Boksluts - Cons toiret, 954 > Den 18 November. toiret, som redan warit uti fräga.
Attester; utan meningen var, att förskoLterne skulle uti mynt ersättas, så fort utmyntning kunde hinna för sig gå, hvilket också i 1823 års BancoReglemente är tydligen uttryckt. Bankens förråder af myntadt Silfver skulle eljest snart komma att aldeles medtagas. Sedan de hinder, som under den förflutna tiden tilläfventyrs vållat afbrott och binder i myntningens oafbrutna fortgång, numera lära hafva upphört, får BaYico-Utskottet, i anledning af hvad förenämndt är, till Rikets Ständer vördsamt tillstyrka: Att Barice Uiskotteti Memorial, h'.» aj. Alt underdånig anhållan bos K:gh Maj:t må göras, ej mindre, det Kongl, Myntet förelägges någon viss lämplig tid, hvarinom de ifrån Banken dit aflemnade Poster i Guld eller Silfver böra förmyntas och lill Banken återställas, samt de af Banken förskottsvis inlöste Mynt-attester, utaf Kongl. Myntet, med myntadt Guld eller Silfver infrias, än äfven, att Banken må, i enlighet med den af j827 års Revisorer uti deras Berättelse gjorda framställning, hafva såsom en ändamålsenlig Controll, i afseende på den Credit till högst 5o,ooo R:dr Silfver, sorn Kongl. Myntet derstädes under håda ofvannämnde former kan begagna, sig förbehållet att, genom ombud, deltaga uti den inventering, sorn af Kongl. Kammår-Collegium årligen förrättas å de under vård af Kongl. Myntets Embetsoch Tjenstemän varande behållningar i Guld och Silfver, samt tillika undfå ett exemplar af deröfver upprättade Inventarium. fcih. till Miks. St. C.te Sami; 1 Side Haft. Ig BhikoUtskottets J&ttånkvtit N:t 26. Till Rikets Ständer hemstäiles detta vördsamligen. Stockholm den 3 Mars 183g.
Beträffande de hos Högloft Ridderssapet och Adeln gjorde anmärkningar, och egemeligen dem, Herr LuZle uppgifwit, sä äro detze wäl icke af ans nan beskaffenhet, än att de genom Stats - Utskottets sörra yttrande af den 6:te Nowember kunde anses beswarade. En och annan omständighet uti Herr LrtrLles anförande har Stats' Utskottet dock trott sig icke böra alldeles fvrbtgä. Herr Rtiäle yttrar sig uti egna ord: Dek kan wisierkigen ingen pastä, are RrksgäldsLonkoirct mä anses pligtig! arr kill sm egen stada och med förselande af desi ändamål, under - Den ro Januarlt. 52; derstödja andre werk; men om, fäsSm i närwarande Works bestånd hwilar pä den förlust Riksgälds Lomoircc gör, sa mäste det wäl wara en nödwändigber, are icke betrakta RiksgäldsContoirets enskildta uran allmänna Interesse. — I annar fall skulle Riksgalds-Comoireb anses såsom en priwal person, hwilken, dä han efterlefwer Lagarne, icke kan rwingas atc hafwa afseende pä andras wälfärd. Stats,Utssottet kan icke isstämma med Herr 8trLIe deruti, att Bewiliningen, lvm är anslagen till liqwiderande as Rikets gäld, skall anwändas till understöd för nägre Inrättningar, och än mindre, att Riksgälds, Contoiret ester hwad Herr §träl« sy, nes yrka, skall göra uppoffringar till förmon för enskilde, hwilka kunna behöfwa hjelp strän Riksgälds-Cooloiret.
För att öka sin mans icke så stora inkomster började fru Furstenhoff montera dynor, måla vapen för vagnar jämte många andra finare, kvinliga arbeten, och uti allt, hvad hon företog sig, uppenbarade sig hennes fina smak, hennes artistiska sinne, ehuru dessa sysselsättningar icke kunde tillfredsställa hennes eldiga och poetiska själ. Snart lärde hon sig göra vaxblommor, och denna konst omfattade hon med den kärlek, hon alltid egnat Floras älsklingar. Hon hann också snart häruti en artistisk skicklighet, som hon hoppades skulle för henne öppna den härliga vy, hvilken bortom fäderneslandets horisont länge hägrat for hennes fantasis drömmar. Äfven denna tid klagade man, som man med ännu större skäl gör i våra dagar, att ingen artist — det må vara i hvilken branch som helst — här finner fullt erkännande, uppmuntran och utkomst, förrän han besökt främmande länder. Äfven detta var ett skäl för fru Furstenhoff att lemna Sverige, så mycket mera som hon inom sig närde den hemliga förhoppning, att därigenom möjligen komma i tillfälle att gifva sin son, hennes så högt älskade John, en uppfostran, svarande mot hans anade anlag och hennes moderliga önskningar. Hennes första resa var till London, där hon uppehöll sig en längre tid, och hvarest hon skördade penningar och triumfer. Därefter begaf hon sig till Petersburg, sedan hon dock först gjort ett längre besök i Sverige. L Petersburg tillbringade hon tvänne år, firad, så väl för sin ovanliga talang, som för sin fägring, sitt genialiskt älskliga och lifliga väsende. Hon var där i de förnämas kretsar så högt uppburen, att man hos furstar och diplomater täflade om hennes sällskap. Ifrån Petersburg begaf fru Furstenhoff sig till Paris och här i detta de sköna konsternas land gjorde hennes blommor ett så utomordentligt uppseende, att på en exposition i • » jardin des plantes » en af henne gjord vaxblomma tilldömdes priset — så underligt det än kan tyckas — framfor de naturliga. Nu började fru Furstenhoff göra tygblommor och var snart artist äfven i detta.
Man hade wanrat af dem del angär nägon kraftigare förklaring än den, alt undangömmande wore eg att förmoda, dä det wore med hwarje redowisares egen förmän förknippat, att snart fä re dowisningen fnlländaZ. En redogörare, som till äfwentyrs rakat i bakance, mäste nödwändigt gerna se tidsutdrägt, och kan han helt och halli! filppa re Lowis - Den 14 Augusti. ?n dowisninge», har han hunnit malek af sina önstningar. Jac; kan således af h>vad ansört bliiwit, icke annat an yrka fortfarandet af Commi-een, sanik a!t icke i otid mätte s aras pä penningar till wer staclandet af denna granskning pä det enligt grundlagen bestämda salt. Dä wi ataga ost. att älägg, wara medborgare dryg bestallning, mäste wi också warda deras ratt att sä se huru medlen förwallas af dem som fä de samma under disposition; endast det a kan skydda ost, frän förebråelse af tungt bestattade medbröder man mä icke lata blanda sig af en i olid framstäld besparings-, rincipe; om desta räkenskaper i Kammar.Räkten stola granskas, sa behöfs dertill afwen Embetsman, som ej göra saken gräkis: man skulle ju tunna läta CommilLen njuta samma observations procent, som Kammar Rällen, werkan häraf tror jag sa-m skulle wara sördelaglig; i alla sall ar af högsta wigt, att Revisorer öro oberoende personer, art KammarR stien stall gransta höga Embetsmans, till och med sine förmäns sörwaltning, lärer icke wara det rätta i gansta mänga affeenven berraktadt.
Sedan jsg nu tror mig hafva framställt sådana anmärkningar emot Utskottets iörevarande B ;tänkande, som hindra dess antagande, anhåller jag ännu ytterligare om återremiss i stöd af §. Regeringsformen, sorn bokstafveligen föreskrifver, att Utskottet af dessa anmärkningar må erhålla del, för att Sitt Utlåtande deref er granska och jämka. Härvid vågar jag äfven fasta Högloflig# Rid - Den 2? April, nom Ståndet väckt, af oss får och bör af. göras, sedan den för ämnets behandling i Grundlagen bokstafligen uttryckte förberedande åtgärd blifvit ragttagen ; dä Utskottet till värt pröfvande öfverlemnat endast sitt eget Utlåtande och icke anledningen dertill , som är den fråga i detta dmne, hvilken innom Ståndet blifvit väckt, men der icke jått afgörai, förr än Utskottet blifvit hördt. 107 §. Regerings-Formen uttrycker bokstafligen , att det är den våckta frågan, sorn skall af Ständerne afgöra:, men icke Utskottets Betänkande deröfver , hvilket ej kan tydas hafva annan afsigt, än att i upplysningsväg leda Riksens Ständers beslut; det skulle i annat falt vara högst besynnerligt om Constitutions Utskottets hörande kunde afse ett annat förhållande, än det, som med sådant hörande i allmänhet åsyftas; om vid ett till vanlig Äuctoritet inkommit mål, fordras hörande af er. annan Auctorjtet eller Part, så remitteras målet till den som bör höras; denna måste då yttra,sig öfver ämnet; men detta yttrande skulle ej kunna uppfylla sin vägledande bestämmelse för den, sorn äger afgörande rätten, utan igenom jemförelse med sjelfva hufvudfrågan, hvilken således Vid ett afgörande ej kan undvaras , emedan det är saken eller här den väckta anled. ningen till anmärkning, sorn bör afgöras, och icke den upplysnings gifvande Auctoritetens yttrande, — Dä nu härtillkommer, att Riksdagsordningens 53 §. bokstafligen föreskrifver, att, pär ett amne skall sluteligen afgöras, böra Dm 2?
Utskotten hysa nemligen den öfvertygelse, att, med bibehållande af den ”antagna classificationen af jorden endast i Lagsamt. Allm. Besv. o. Oec. Utsh. Bet. N. o 8. 45 ”2:ne classer, nemligen Inrösningsoch Af”rösnings-jord, det stadgande icke gör tillfyllest, att hvarje delegare skall, så uti ”Inrösningssom Afrösnings-jord, få sig ”tillagdt hvad i rymd och godhet mot ”hans Egolott, efter delningsgrund och upp”skattning, svarar; ty följden deraf skulle ”kunna blifva, att en delegare uti Inrös”nings-jord endast erhölle sådan, som till ”äng vore tjenlig, men icke med fördel ”kunde till åker uppodlas, och en annan ”åter tilldelades endast odalåker, hvarigenom ”lian blefve belastad med en öfver dess ”förmåga stigande odlings - ersättning till ”öfriga delegare, och hans hemmansdel, ”sådant oaktadt, genom mistningen af nö”dig fodertillgång förlorade i värde, så skul”le bägge dessa jordegare blifva försatte i ”ett i hög grad kännbart lidande, och skiftet likväl finnas lagligen verkställdt. Så”dana förhållanden kunna, serdeles i Norra ”Orternat ofta inträffa; och anledning tor”de icke saknas till den förmodan, att ”fruktan derföre, till en ganska väsendtlig ”del föranledt de af flere Motionairer gjorda framställningar om Skiftes - Stadgans ”otillämplighet derstädes. Till undanröd”jande af dessa olägenheter anse Utskotten ”sig böra hemställa, att det tillägg måtte ”göras i förevarande §, att vid skifte iakttagas bör, att hvarje hemmanslott erhål - 46 Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Ulsk. Bet. N.o 8. ”ler dess till ständiga andel så väl af åker ”och äng, eller dertill tjenlig och odlings”bär jord, sorn af skog och betesmark”. 3 §. Af Hans Hansson frän Gefleborgs
Det är nemligen klart, att funnes pastoralexamen icke, vore alltså examensprofven på bildning och kunskaper för prestkallet koncentrerade till universitetsexamina, så skulle för det första fordringarne vid dessa, — såväl den humanistiskt förberedande, som den egentligen theologiska, — kunna höjas, då man sålunda i och för desammas absolverande med skäl kunde fordra koncentration, och detta just vid den examinandens ålder, då han genom examensstudier är bildbar, af all den tid och alla de krafter, som nu skola delas mellan dem och den ändock alltid återstående pastoralexamen. Det är vidare klart, att då de aflagda lärdomsprof, hvilka skola utgöra meriter för förslagsrum till pastorater och hvilka nu öfvervägande eller uteslutande äro profven i pastoralexamen, med dennas afskaffande i stället blefve de prof, som genom universitetsexamina vore aflagda, så skulle det blifva den studerandes eget intresse, att så grundligt och väl som möjligt förbereda sig till dessa examina, under det att, med nuvarande förhållanden, det blir hans intresse att ju förr desto heldre hjelpligen komma ifrån desamma. Det är ändtligen klart, att fordrade man, att prestkandidaten, redan innan han till prestembetet inviges, hade visat de prof pä bildning och lärdom, man af honom ovilkorligt fordrade, så skulle man ej, såsom nu, utsätta kyrkan för att bland sina lärare erhålla en mängd sädane, som af särskilda omständigheter förhindras att nånsin vinna eller visa prof på den bildning, som man i och med pastoralexamen vill utröna, ej heller utsätta en mängd ämncssvenner till det heliga embetet för att, införde på prestbanan, der, ofta nog af omständigheter, hvilkas häfvande ej beror på deni. dock nödgas stanna pä halfva vägen och sålunda för hela sin lifstid bilda en, så hvad angår tillbörliga qvalifikationer som yttre ställning, lägre afdelning — ett förhållande, som lika litet kan verka till fördel för saken, i det man ju sålunda eger en hel klass prester, sorn icke aflagt profven på såsom nödig ansedd bildning, som det kan verka till fördel för deras eget nit och intresse i och för sitt embete.
Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik: l)å, efter min för mening, så ringa förändring af nuv:de Riddarh.-Ordning som möjligt bör göras, torde det icke anses förmätet af mig att våga yrka afslag å hela denna § och bibehållandet af den nu gällande Riddarh.-Ordningens 1 §, som lyder: »Då Riddarhuset ege hvarje introducerad ätt, efter den vid 1809 års riksdag stadgade nummerföljd, säte och stämma, på sålt denna Riddar Ii.-Ordning föreskrifver. » Redan den 20 Januari detta år tog jag mig friheten att här uppläsa det af mig til) Konst.-Utsk:t inlemnade Mern., i hvilket jag föreslagit den förändring i 37 § R.-F., att adlig, friherrlig eller greflig värdighet, som hädanefter utdelas, må tillfalla alla stamfaderns manliga descendenter; häraf löljer att jag så mycket hellre önskar bibehållandet af nuv:de Riddarh.-Ordningens § 1. lag tror mig visserligen hafva bekant att detta förslag, tyvärr! ej vunnit bifall; men jag anser det origtigt att, genom den nu föreslagna redaktionen, afskära all tanke på denna, enligt min åsigt, uti R. o. Ad:s eget välförstådda intresse särdeles lämpliga förändring, .lag upprepar således mitt yrkande att denna § måtte afslås och nuv:de Riddarh -Ordnings 1 § i stället bibehållas. Frih. Klinckowström, Rudolf: Jag har endast velat fästa R. o. Ad:ns uppmärksamhet derpå, att, då enligt denna § hvarje ätt skall ega säte och stämma »efter hvad här nedan föreskrifves», och då här nedan föreskrifves att hvarje ätt endast får representeras af en person, R. o. Ad., efter ett bifall till denna §, är förhindrad att förändra den 7 § derhän, att flera personer skulle få intaga säte för en ätt. Hr Ramsay, Anders Henrik: Sedan den distinktion, som hittills åtföljt R. o Ad:ns politiska rättigheter, numera upphört, torde det vara behöfligt att i en stadga för berörda, uti rikets grundlagar erkända institution en bestämmelse af begreppet och omfattningen af densamma äfven meddelas.
J Riksdag, angående dagen, då nästa Riksdag skall a, a. ii 44 b. ii 44 taga sin början . ... 75 10 2 10 8,9 a. ii 44 b, jtr 44 Riksdagen, angående dess förlängning „ angående dess afslutande 73 10 Riksdags-Beslutet . 2 b. y 44 Riksdagskostnaderne, ang:de deras bestridande 4 1 5 1-3 b. v 44 b. V 44 b, v 44 „ om ersättning till Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän .. 4 1 6 4 b. v 41 b. V 44 b. V 44 b. V 44 „ angående förskott å aflöningen för den hos Riks-Stånden och Utskotten anställda Betjening . 4 1 7 5-8 - u. V 44 å. V 44 a. v 44 S. y 44 Svar på åt erremiss . 4 1 10 1,2 b. v 44 b. V 44 b. v 44 b. V 44 , i afseende å slutliga bestämmandet af aflö- ningen till Riks-Ståndens och Utskottens Cancellier 4 1 98 1-9 b. ii 44 b. ii 44 b. ii 44 b. »t? 44 , angående tryckningen af Riks-Ståndens 4 Protocoller . 1 262 1-0 b. y 45 b. Y 45 b. Y. 45 b. y 45 „ angående Register öfver d:o. Se Protocoller. „ om arfvode för deras utdelning m. m. 4 1 319 1-3 V 45 b. Y 45 b. v 45 b. v 45 Riksdagsmannaval för Bonde-Ståndet, om ofrälse 11,12 V 45 i 45 i 45 valförrättare dervid 3 — 29 b. | 45 Riksdags-Ordningen, från sistlidne Riksdagen livilande förslag till ändringar deri. Se Grundlagsändringsförslag.
Inniler kör ökverärige per8oner meö min8boö orbet8förniägo ott frän tjen8terno okgä, mätte meögikvo, ott beloppet oknömnlle orkvoäen kär 1ili08om lönerne ingo i beräkning viä be8tömmon6e ok okgäencle löntogores pen8ion8rött ä ollmönno Intlrogning8-8toten. Dör Dost-Vörliets löner oek ökri^e omliostnader u^1>ta»er nuvarande Dilisstat eld contant körsla^sansla^ 35850,000 11:41'. Dä detta Verlcs utsikter, inkerälrnadt akliortninAar under de sednare ären, enligt stat u^zätt till följande kelo^j), nemligen: 1839 — 447,595: 33. 6. „ 1840 — 471,379: 3. 5. „ 1841 — 452,435: i. 8. „ 1842 — 443,349: - 4. samt är 1843till en ealeulationsvis utgikven summa ak . 449,000 oek Dost-verkets utgifter i ökrigt, säsom en köljd »5 sueeessive vidtagande körkättringar i postanstalterne, än ytterligare torde komma att ökas, köreslär Ivongl. H1aj:t, ined Iiänsi-;t derjemte till kvad kär nedan anköres, i kräga om beräkningen ak nämnde Verks inkomster, att ikrägavarands korslags-anslag mä kädanektsr urtagas till ett körköjdt kelo^jr ak 450,000 D:dr, ejler med en tillökning utökver det nuvarande ak 100,000: 6:o. / Vull-verkets utgifter, som vid sista statsreglering keräknades till 562,000 D:dr, kakva, enligt liikskukvudköekerne, utgjort: