Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid sådane af Banco-Utskottet kände och der framdragne förhållanden, har jag trott, ali den remiss Utskottet erhållit ifrån ej mindre än 3:ne Riksstånd, borde föranleda ett helt annat resultat, och jag kan derföre ej undgå att dels reservera mig såsom skiljaktig från pluralitelens åsigt, och all delaktighet i ansvaret för följderne deraf, dels fästa Riks-Ståndens uppmärksamhet på den efter min åsigt i Utskottets anförda motiver alldeles saknade giltighet och antaglighet.” Med Herr Lake förenade sig Riksdags-Fullmäglige Peter Pehrsson från Jönköpings Län och Olof Lindbeck från Hallands Län. STOCKHOLM, 1834. Tryckt hos P. A. Norstedt & Söner, Kongl. Boktryckare. Banco-Utikottcts Fetdnkande iV.-o 58. i N:o 58. Ankom till Exp.-Utsk. den a3 October. Betänkande, i anledning af väckt motion, om präglande af en skådepenning till minne af den nu verkställda realisationen. Frän Hederv. Bonde-Ståndet liar blifvit till Utskottet remitteradt ett af Riksdagsfullmägtigen Petter Jonsson från Calmar Län den 28 nasti. Augusti a [gifvet memorial, deruti anföres, att, sedan af Rikets Ständer beslutadt blifvit, att Banken i en, som man borde hoppas, för handeln, näringarne och jordbruket lycklig tidpunkt, till silfverutvexiing åter komme att öppnas, syntes Svenska folket böra genom yttre tecken för samtid och efterverld bevara minnet af denna glada< händelse; hvarföre Motionairen finge föreslå, att en minnespenning öfver denna för Svenska folket vigtiga händelse måtte, i vanlig ordning, genom Banco-Styrelsens försorg, varda på Bankens bekostnad präglad, och af Riks-Slånden, genom en stor Deputation eiler på annat passande sätt, till Kongl. Muj:t och öfriga Kongl.
Smygande längs muren, kände hon för sig utmed jorden, till dess hon vidrörde luckan, hon öppnade den och fann med glädje, att hon hade så godt utrymme att slippa igenom den, att hon hoppades, det hennes far äfven skulle kunna tränga sig ut derigenom. Med tysta steg hann Sigrid snart öfver den lilla trädgården. Här kände hon så väl hvarje buske, hvarje gräsfläck, så att hon med lätthet kunde komma fram, utan att göra buller. Framför henne reste sig, högt och kalt, den äldsta delen af fästet, det såkallade gamla slottet. Endast några få gluggar, högt oppe, voro anbragta, för att insläppa dager och luft, ibland dem det lilla fönster, som gaf dag åt gången till kung Eriks fängelse. Sigrids hjerta slog så häftigt, att det nästan betog henne andedrägten. Nu hann hon rönnen, kung Eriks rönn. Hon hade alltför ofta besökt den, för att taga misste om dess plats. Hon uppsteg på en sten, derifrån hon visste sig kunna uppnå de krokar, som fasthöllo trädet, ryckte och vred på dem och, hvad hon hade beräknat inträffade, de hade redan tagit någon röta, eller gifvit vika, så att hon utan svårighet fick dem att lossna ur den remna, deri de blifvit indrifna; och trädet ägde ännu nog spänstighet qvar, för att till någon del återtaga sin förra ställning. Så varsamt än Sigrid förfarit, kunde ej detta ske utan buller. Hon märkte rörelse utanföre; trädgårdsporten, en liten tung port i muren, gick opp och tvenne karlar inträdde. "Ja, var säker du, att jag hörde något buller, hitåt." "Ja, du hör så mycket du i drömmen, der du står och sofver. Jag undrar hvem här skulle röras. Och kan tänka om än sjelfva polackkungen skulle skicka hit alla sina hejduker, så kunde de få roa sig bäst de gitte, här i kryddgården. Kanske tror du, de ska slå hål på de fyra aln tjocka gråstensmurarna här på slottet." "Nå nå, det låter han väl sakta bli att snusa hit, när hertig Carl har fästet inne.
Då 1812 års bevillmngsstadga, »i vissa delar och isynnerhet hvad 5:te och 6:te »artiklarna beträffade, egde omedelbar gemenskap med andra administrationsämnen, »allmänna uppbördsverket och ekonomiska författningar», så blelvo, i sammanhang med denna bevillningsstadgas utfärdande, genom Kongl, kungörelsen den 9 Oktober samma år, åtskilliga föreskrifter tillagda för att underlätta verkställigheten af samma författning samt närmare bestämma och i enlighet med författningens afsigt förklara några deruti meddelade stadganden; hvarjemte genom åberopade kungörelse förordnades, att »i öfrigt skulle innehållet af Rikets Ständers bevillningsstadga uti allt, och jemväl »hvad angår deruti utsatta ansvar, tjena till iakttagande.» Enligt sagda kungörelse skulle, hvad de i bevillningsstadgans 5:te artikel förekommande föreskrifter rörande mantalsskrifningarna beträffade, Kongl, mantalsoch skattskrifningsförordningen af den 30 April 1812 lända till ofelbar efterrättelse Den allmänna bevillning, Rikets Ständer vid 1815 års riksdag åtogo sig, beräknades komma att utgöra 2,350,000 rdr banko och skulle utgå för 1816 och påföljande år intill 1820 års slut. Bevillningsstadgan af dm 8 Augusti 1815 innehåller endast i några hänseenden andra bestämmelser och föreskrifter, än den under näslföregångna riksdag antagna bevillningsförordningen. Bland skiljaktigheterna mellan dessa begge författningar äro följande de mest väsendtliga: 1815 års bevillningsförordning. oi Personliga afgiften för qvinnor från 15 till 18 år nedsattes till 16 sk.
Ericson tillstyrkte år 1856 den af mig föreslagna banan, jernvägsundersöknings-komitéen år 1859, komitéen för utredande af norra stambanans ändamålsenligaste sträckning är 1862 samt Kongl. Majit i nådig Proposition sistlidne riksdag förorda densamma. Fullständiga undersökningar i den nämnda rigtningen hafva blifvit gjorda under loppet af innevarande år af Chefen för medlersta Vägoch Vattenbyggnadsdistrikten, Major Adelsköld. På aila dessa skäl vågar jag föreslå: l:o Att Rikets Ständer måtte bevilja ett belopp af en million Riksdaler för påbörjande af en stambana, utgående från den under byggnad varande jernbanan emellan Stockholm och Upsala, och sträckande sig ge - 190 Motioner i Preste-Slåndet 1865. N:o 87. nom Upland och Westmanland till Dalarne samt vidare i rigtning åt sjön Siljan. ’2:o Att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t öfverlemna att med ledning af vunnen utredning i tekniskt och ekonomiskt hänseende i öfrigt närmare bestämma de orter, sagda bana lämpligen bör beröra. Stockholm den 15 November 1865. C. O. Björling. N:o 87, Af Domprosten Björling: Om anslag till fullbordande af jernvägen emellan Arboga och Köping. Det bolag, hvars uppgift varit att medelst en jernbana förena Mälaren och Hjelmaren, har, såsom bekant är, till följd af financiela motgångar, icke förmått fullborda detta företag i vidsträcktare mån, än att för ätta är sedan emellan Örebro och Arboga för trafiken öppna en jernväg, som blef den första lokomotivbana i Sverige. Utsträckandet af denna jernväg till Wenern är numera af mindre vigt. sedan förbindelsen med Statens vestra stambana kommit till utförande, hvaremot den del af det ursprungliga förslaget, som afser vägens fortsättning österut till Köping, har vunnit en ökad betydelse, icke allenast genom förbindelsen med vestra stambanan, utan äfven genom anläggningen af den snart fullbordade Köping—Uttersbergs jernväg.
Förkl. pag. 272.) Beträffande denna, till allmänna byggnader i Götheborg, hörande, till militära behof och stadens försvar anslagne fond, hafva Revisorerne, då ända sedan år 24 Stals-Ulskollels Utlåtande, 21. 1837 några utbetalningar icke varit å fonden anv isade, ehuru, enligt hvad af Fortifikations-afdeiningens räkenskaper inhemtades, utgifter årligen egde rum för underhållande af dylika byggnader i Götheborg, och medel till staden Götheborgs försvar eller befästande, i fall sådant skulle ifrågakomma, utan tvifvel komme att på annan väg tillhandahållas, Hemställt, att fondens behållning måtte t ill Riksgäldskontoret nfiemnas; men som Utskottet erhållit upplysning derom, att beslut blifvit af Kongl. Maj:t i nåder fattadt om uppförande i Götheborg af vidsträcktare allmänna byggnader för militära behof, och ännu outredt är, huruvida icke de å fonden befintliga tillgångar möjligen kunna för sådant ändamål blifva erforderliga, får Utskottet hemställa, att Revisorernes ifrågavarande framställning icke må för närvarande till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Utrednings-Afdel ningen. § 39. (Rev.-ber. pag. 103. Förkl. pag. 279.) Af Revisorerne är vordet anmärkt, att, sedan Kongl.
Embetsman ej må tjena lönlös, icke finna förenligt att låta honom vidkännas den uppoffring han, på sin familles bekostnad, af egna tillgångar nödgades göra, för att kunna föra ett lefnadssätt, som egnade värdigheten af det Embete han bekläder och hvars nitfulla bestridande utgjort föremålet för dess oafbrutna omsorg. Utaf den af Herr Landshöfdingen Fock aberopade, samt hans anförande i afskrift bilagde, Nådiga Resolution af den 56 sistlidne April har Stats - .Utskottet jemväl inhämtat, att, på sätt anfördt är, Kongl. Majit i Nåder funnit den sökte Lön - ersättning för åren 1813 och 1014. icke kunna i annan inon Herr Landshöfdingen medgifvas, än som med ofvannämnde Nådiga Kungörelse af den 9 December 1812 instämmer, samt att han således komme att för den tid, som i följd deraf icke vöre försutten, uppå Allmänna In - Z)3n S Jani'- <r 349 Indragnings - Sfaten af dess besparingar uppbära Landshöfdinge-Lönen, efter evalvation och föregående årets .Markegång; hvaremot den Lön, sorn Herr Landshöfdingen uppå Finska ExspectanceStaten innehar, skulle till Stats-Verket indragas, ifrån och med den tid, då han af ersättning för den indelta Laridshöfdinge - Lönen komme i åtnjutande.
Nu utbad sig värden att få höra en sång af fröken Skytte, hvars röst och förmåga att handtera cithran voro väl kända från aftoncirklarne på Signildsborg. På en vink af modren skyndade Hedvig efter dennas cithra, med hvilken hon stundom plägade förljufva någon enslig aftonstund och roa sin dotter. Instrumentet öfverlemnades åt Maria, som tankfull slog några ackorder på densamma och derefter sjöng följande sång, som med vissa förändringar till sin form här återgifves: En dröm. Se, vesterhafvets vågor I purpur gunga och i gyllne lågor Och leka med hvarandra Kring ön, der mina Ungdomsminnen vandra! Så sväll af fröjd, mitt segel, Och sväfva dit på oceanens spegel! De vinka mig: jag ilar dem till möte Att sjunka, barn på nytt, i deras sköte. Hur strandens klippor blänka I rosigt sken, och skuggorna sig sänka Att famna stilla dalar Och skrida genom palmers pelarsalar! Hur mystiskt dunkla parker Stå drömmande bland solbeglänsta marker! Hur djup är tystnaden, hur ljuf är friden! Här hvilar vällustdrucken sjelfva Tiden. Och från de gröna kullar, Från blomsterfält, der bäckens azur rullar, Från strand, der insjön hvälfver Melodisk våg och silfverdimman skälfver, Och från de mörka dungar, Der frukter svälla och lianer gunga, Gestalter vinka. Deras drag jag känner: Det är min flydda barndoms flydda vänner. Och han, hvars bild mig gläder, Då natten vallmokransad till mig träder, Hvars minne ännu blandas I hvar min dröm, då morgonhimmeln randas, Han är ej död! Han sluter Sig till mitt bröst, hans lockars svall sig gjuter Kring mina, och som förr hans purpurröda, Hans friska läppar emot mina glöda. Vid sidan af hvarandra Vi saligt drömmande kring fälten vandra, Och såsom fläktar friska Vid månens sken i trädens kronor hviska, Så hviska vi om öden, Vi delat förr, om kärlek in i döden Och om den ed, vi svuro, att som flamman Med flamman enas, evigt smälta samman. Men nattens timmar komma,
Maj:t, som hufvudsakligen gillat de grunder, på hvilka Sundhets-kollegium stödt sitt omförmälda förslag, och tillika funnit nyttan deraf, att till uppmuntran för Fältläkarekorpsens utmärktare medlemmar, fåltläkarebeställningarne förses med högre löner, har dock, med hänseende till de jemförelsevis mer angelägna behof, för hvilka nya anslag erfordras, för närvarande icke velat ifrågaställa beviljandet af den för fältläkarne föreslagna löneförhöjning å tillhopa 4,400 R:dr; hvaremot Kongl Maj:!, jemte begäran af Rikets Ständers medgifvande dertill, att de bataljonsläkare, hvilkas löner äro afsedda att förhöjas till 400 R:dr, få, efter 8 års oafbruten tjenstgöring, med sådan lön på allmänna indragningsstaten komma i åtnjutande af enahanda löneförhöjning af 50 procent, som för närvarande under sådäne förhållanden är bataljonsläkare med nu fastställda löner tillförsäkrad, af Rikets Ständer äskat 6,150 R:dr till öfriga bär ofvan uppgifne aflöningar och löneförbättringar; hvarjemte Kongl. Maj:t i nåder föreslagit, att de häraf för läkarne vid urméens regementer och korpser samt vid allmänna garnisonssjukhuset afsedda lönebelopp måtte fördelas på vederbörliga anslag under Hufvudtiteln och endast den för Fältläkarekorpsens chef beräknade aflöning upptagas serskilt under ny rubrik af Fältläkare-staten, under hvilken äfven det i nu gällande riksstat serskildt uppförde resestipendium för militärläkare, likasom från generaliletsstaten 5 fältläkare-arfvoden å tillhopa 500 R:dr lämpligen kunde öfverflvttas. Hvad Kongl.
Vid granskning af de till ombudsmännens handläggning utremitterade lån, tillhörande denna fond, har Utskottet funnit 5 stycken, under åren 1821 till och med 1840 lill betalning förfallna lån, hvilka primitivt utgått med 2,770 R:dr, vara så beskaffade, att, sedan alla lagliga åtgärder för indrifvande af derå ännu återstående 556 R:dr 43 sk. 6 r:st., blifvit vederbörligen iakttagne, någon vidare afbetalning, än den som redan Verket tillgodokommit, icke är att förvänta, varande 4 stycken af dessa lån, å ett belopp af 550 R:dr 44 sk. 9 r:st., redan för flera år tillbaka inom liuien förde, med anledning hvaraf allt Utskottet, i öfverensstämmelse med Diskont-Direktionens hemställan, anser sig böra tillstyrka, att ifrågavarande 5 stycken lån mätte med tillsammans 556 R:dr 43 sk. 6 r:st. bauko, få utur räkenskaperne afskrifvas. Utlåning och diskontering, genom Handelsoch Närings-Diskonten. Af det förlags-kapital, 2,000,000 R:dr, som Handelsoch Närings-Diskonten härstädes, vid 1850 års början, från Banken innehade, hafva, enligt Bankofullmäktiges, den 7 påföljande Mars fattade, beslut, blifvit till Banken återbetalde 50,000 R:dr, hvarefter rörelsekapitalet vid nämnde års slut, med inberäknande jemväl af Stockholms Stads Sparbanksmedel 100,000 R:dr, utgjorde tillsammans 2,050,000: Af denna summa balanserades, på sätt här nedan närmare finnes utredt, såsom Lån mot reverser, med hypothek 1,613,441: 5. 5 Enligt bokslut för år 1849 utgjorde summan af då utestående län 1,431,791: 3. 6. Under revisionsåret hafva lån blifvit beviljade och utassignerade å tillsammans 3,100,300: Derå är under året inbetaldt 2,918,649:15.11.
Stander den 21 December 1809 meddelce Nådiga Proposition, jemte underrättelse det Kongl Mäst - Den 25 April. -45 Maj.t ärnade förordna någre erfarne män, under hwilkas inseende och ledning, Revision a de rörande kostnaderne i och för sista kriget afgiswande Specielle redogörelser, efter en bestämd plan borde förrättas, i Nader erbjudit Riksens Ständer, att k styrelsen af berörde Revision deltaga genom en eller iwanne Ledamöter af hwarje Riksstånd, och Riksens Högloft. Ständer efter Stats-Utskottets inhemtade betänkande, uti sarffftte underdåniga swar anmält, sä ival det de med wördnad antagit Kongl. Majus omförmälte Nådiga erbjudande, som ock att Riksens Ständer till denne Revision utsett 2:ne Ledamöter as hwarje Stand, nemligen af Högloft. Ridderffapet och Adeln Majoren Adam Didric Reutersköld samt Bergs-Radet Benjamin Sandels, hwilken sörstnämdcs stalie, efter anmält förfall. Majoren Hampus Mörner, enligt RiddarhusDirectionens den r z September >8n meddelte Proocolls-Utdrag likwal blifwit wald: af Högwördige preste-Ståndet Professoren och Ledamoten af Kongl. Maj-ts Nordstjerna Orden. Theologie Doctorn " wen Wijkman Casparsson samt Kongl. Hof^redikanlen och Ledamoten af samma Kongl. OrTheologie Doctorn Samuel Drysen: Af Wallofl. Borgare'Ståndet, Politie-Borgmästaren Stockholm, Pehr Hallqvist samt Radmannen Stockholm, Lagmannen i I. P. Sandberg. 60m ock af del Hcderwärda Bonde-Ståndet agnus Jonson fran Östergöthland och Eric swensson fran Götheborg och Bohus Län; sa >;r likmätigt Kongl. Majus Nådiga Befallning, herr Hos, Cancelleren och Commendeuren af Kongl.
Slutligen och under åberopande af hvad 2:dra punkten i Utskottets ullålande n:o 78 innehåller, angående deni för riksgälds-sedlai nes inlösande afsatta lond, far Utskottet anmäla, att, i händelse Rikets Ständer bifalla, hvad Utskottet nu tillstyrkt och hemställt, den al fullmäktige i Riksgälds-kontoret till Utskottet aflålna och i åberopade utlåtande 0 utför mälda skrifvelse rörande behållningen al nämnde fond för närvarande icke föranleder något ytterligare beslut af Rikets Sländer. STOCKHOLM, Lundberg £ Camp. 1848. Stats-UtskolteU Utlåtande, A. o 477. 1 N:o ur. Ånk. till Exp.-Utsk. d. 18 Maj, kl. 11 f m. KJtlåtande, i fråga om äska dt stats-anslag för iståndsättande af de publika byggnaderna å än S'.t Barthelemy , äfvensom till förhöjning i aflöningsstaten för derstädes anställde tjenstemän. <U. A.) Aicl uppgörandet af det uti Kongl. Majlis nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof in lagné förslag till reglering af utgifter ire under riksstatens sjunde hufvudtitel, hade, på sätt i den nådiga propositionen förmäles, hos Kongl. Majit i öfvervägande kommit guvernörens å ön S:t Barthelemy i underdånighet gjorda framställning rörande behofvet af ej mindre nybyggnader o«li reparationer af de publika husen å denna ö samt iståndsättande af kronans dervarande materiel, än ock tillökning i aflöningsslaten, äfvensom pensionsrätt för dervarande embetsoch tjenstemän.
Vid öfvervägande af hvad sålunda och i öfrigt förekommit, hafva Rikets Ständer, med antagande såsom grundsats, att jemlik beskattning af all inkomst måste vara det mål, som bör sökas, ansett att, med frånträdande af mantalet och medelbevillningen såsom uppskaltningsgrunder, man skulle komma rättvisa och billighet närmare i afseende på fördelning af skattebidragen, om såsom måttstock derför bestämdes bevillningslaxeringen; och då fyrktalet bibehålles såsom den enbet, hvarefter de olika bcskatlningskategorierna skola mätas, bör en sådan beskaltningsmelod lika väl kunna tillämpas, ehvad den allmänna bevillningen utgår efter högre eller lägre tarif. Med afseende derå, alt egaren af den fasta jorden måste anses ega mera intresse för kommunens framtid, än egare af annan fastighet, löntagare eller rörelseidkare, bör äfven den förre i förhållande till de sednare vidkännas en större andel i kommunalskatterna äfvensom ega högre rösträtt vid kommunalfrågornas behandling; och, enligt Rikets Ständers förmenande, skulle förhållandet af 5 till 10 närmast motsvara hvad billighet och rättvisa i detta fall kräfde; sä att jordbruksfastighet, utan afseende å mantalssältning, komme att påföras 1 fyrk lör 5 öre bevillning och derunder, samt annan fastighet, frälseränta och hvarje annat beskattningsföremål 1 fyrk för 10 öre bevillning och derunder. Dä äfven finnes sådan jordbruksfastighet, hvarför bevillning ej erlägges, såsom kungsgårdar och kungsladugårdar, hafva Rikets Ständer ansett stadgande jemväl böra inrymmas angående sådan fastighets fyrksättning, äfvensom det befunnits nödigt att, enär dylik fastighet sålunda får sig fyrktal påfördt, meddela en, med stadgandet rörande Eccpeditions-Ulskoltets Förslag till tinder cl. Skrifvelse, N:o 122. 3 boställshavare öfverensstämmande föreskrift, att inkomst af arrende för dylik faslighet ej skall i fyrk tal sättas. På grund häraf hafva Rikets Ständer funnit sig böra i underdånighet hemställa, att § 58 i Kongl.
Bervillnings-UtflottetS Betänkande och förstag till en Allmän BewillningsFörordning, hafwa hos Borgare-Ständet sädane anmärkningar blifwik gjorde, som föranledt Siäudet att till Utflottet ärerförwisa detta ärende, i ändamål alt Utskottet, efter föranledande af samma anmärkningar, mä med förnyad! utlåtande tift Riksens Ständer inkomma; hwarom de Refpeclive McdSländen wördfamt och wänligen skulle underrättas. Dt kupra. klx protocollo 7. D. peterson. Ut. Drn i4 November. rrz Utdrag af Protokollet hal!it uti BorgareSkändcis Plenum wid Riksdagen i Stockholm den to November 1809. S. D. Bestöts: det skulle Lkokgl. Mas:ts Nädi-. Ka Proposition till Riksens Ständer as den ZI uästlivne Oktober, om widtagande af särskildte kraftiga anstalter till NikeiS färswar och framlida säkerhet - remitteras, till Allmänna Beswärsoch Oekonomie - Utskottet t ansrende till de» del af fattima Höga Proposition, som angar Anrätli,ingen af en Nä'- tional-Briväring, saint lill Slats-Uskottet, i afseende pa bestämmandet af tillräcklige ärlige Medel för Rikets Hörswars-Werk; dock'all den pröfningsoch afgörande rätt. son, i mät af denna beskaffenr hek Riksens Ständer enligt Regerings - AormeNs 7Z och 80 §. Z. tillagt är, pä dct kraftigaste härigenom förbehallcS ; hwilket de öfrige Respektive Sländön wöldsamr och »vänligen skulle tillkännagifwas, klt tusira. Lx protocollkj ^ lk. keiertcin. Utdrag as Protocollet hållit uti BorgareStandcls P.cniim »vid Riksdagen i Stockholm dei, i» November 1809. S. A. Som wid fötchafkvande af Högtoff.
Först vid hans död, eller vid boskillnad eller skilsmässa, får hon hälften af hans egendom jämte fri förvaltningsrätt öfver sin del och sålunda gagn af sin giftorätt. Mannen har likaledes ensam bestämmanderätt öfver barnen och modern ej den ringaste lagliga rätt att besluta om deras uppfostran o. s. v. Visserligen linnes det några lagparagrafer, som synas tyda på, att äfven modern har någon bestämmanderätt med, men dessa paragrafer äro så dunkla, att de kunna lämnas ur räkningen. Och vid en tvist torde ej något afseende fästas vid moderns yrkanden. Äfven på annat sätt gör sig mannens målsmansrätt öfver hustrun gällande, på hvilken » rätt » ytterst hans stora öfvervikt inom äktenskapet grundar sig. Om t. ex. en kvinna som ogift haft en större affär eller något annat inbringande yrke, så kan hon som gift ej fortsätta med sitt forna arbete, med mindre än mannen ger sitt skriftliga samtycke därtill och ikläder sig ansvar för sin hustrus affärsförbindelser. Men hustrun måste ändå med hela sitt enskilda handelslager ansvara för de skulder mannen åsamkat det gemensamma boet. Ofta kan det j u äfven hända, att det finns en dotter inom familjen, och att denna fyllt 21 år, då kan dottern utan sin fars och mors samtycke öppna handel eller drifva någon annan affär, men modern kan ej, huru duglig och driftig hon än må vara, företaga sig det ringaste utan sin mans medgifvande. Dottern är myndig, men hennes egen mor omyndig inför den svenska lagen. Och om hustrun före äktenskapet haft några besparingar och dessa äro insatta i en sparbank, på hennes egen sparbanksbok, så kan hon ej taga ut dessa sina egna pengar, utan mannen skall göra det för hennes räkning eller ock lämna henne en fullmakt att lyfta pengarna. Mannen kan äfven hindra hustrun från att i hemmet ha något inkomstbringande arbete, såsom att gifva lektioner eller dylikt, och detta på grund däraf att han » är herre i sitt eget hus ». — Hustrun äger rätt att råda öfver hvad hon själf genom eget arbete förtjänar. Denna rätt fick hon år 1874, och den rätten är ytterst viktig, synnerligast för arbetarehustrur. Förut ägde en supig och oordentlig man med stöd af lagen rätt att taga sin hustrus pengar och gå direkt till krogen och supa upp dem.