Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers vid sista Riksdagen hos Kongl. Maj:t gjorde underdåniga anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes infordra sakkunnige mäns yttranden om det mest ändamålsenliga sätt för Lagsamt Allm. Besv.- och Elon -Ut skof lena B<<tånlande, N:o 2g. införande af en ordnad och sammanhängande Gommunaloch Municipal styrelse, samt derefter vidtaga de åtgärder, Kongl. Maj:t i Nåder kunde finna med nationens behof och framskridande bildning förenlige, har icke eller veterligen föranledt till någon fullständigare beredning af detta ämne, hvartill ovilkorligen höra yttranden och upplysningar från emfietsmyndigheterna , af den omfattning, att de omöjligen kunnat af Utskotten inhemtas och afbidas. I sammanhang med sjelfva annuii krången emot Utskottens inskränktare behandling af ärendet, är det erinradt, humle desnléss mera fulländade bearbetande skulle ingripa i de allmänna slyrelseformei na, äfven i de delar, som äro stad fästade i Grund lagarne, och således icke utan rubbning deraf kunna förändras. Af deLta allt torde det vara uppenbart, att Utskotten varit nödsakade att stanna vid den förutsättningen att icke öfverlemna åt m en-i gli eterne andra Bestyr, än dem förut tillhört, derföre också föremålet for Utskottens förslag måst hufvudsakligen inskränkas till fulländande af formerne för de redan till menigheterne öfverlemnade ärendenas behandling. Detta förslag innehåller icke annorlunda någon afvikelse från hvad redan är stadgadt , hvarpå Utskotten anse sig Böra serskildt påkalla uppmärksamhet, då de betraktelser, som under dess granskning blifvit i olika rigtning framställde, nog mycket föranleda, att detta förhållande blifvit förbisedt. Gömmunal-inslitulionen är icke eller någon nyhet inom vårt fädernesland. Den finnes för närvarande och har af ålder funnits. Den har upplrädt i olika skepnader under olika tidsförhållanden, och äfven den nät varande tiden påkallar, för utveckling af dess verksamhet, jemkningar och rättelser, dämpade efter de förhållanden, som inträd t.
Fullkomligt erkännande vigten och nyttan för staden Westervik, att erhålla den undervisningsanstalt, om anslag hvartill här nu är fråga, anhåller jag likväl, alt R. o. Ad. ville bifalla Utsk:s förslag i denna punkt, ty jag inser icke, att något kan vinnas med en återremiss, enär af Ulsk:s ledamöter endast 5 varit af skiljaktig tanke, och af desse 5 ledamöter har Hr Wiera föreslagit ett anslag af 700 r:dr; men, såvida jag hört rätt, ansåg Hr Carleson 1,000 r:dr erforderlige i och för anläggningen af en navigationsskola i Westervik. Hvad Hrr Lindströms, Norins och Wedbergs reservationer beträffar, anser jag mig böra i förbigående endast något fästa mig vid ett af deni upgifvitförhållande, nemi. att sjöfarten emellan Westervik och Wisby skulle under våren vara försvårad, så att man till Westervik icke skulle kunna på länge erhålla lägenhet. Denna upgift lemnar jag i sitt värde, men förmodar lägenheter ej skola saknas, emedan det är en känd sak, att seglationen i detta farvatten börjas tidigare på året än annorstädes. Då man dessutom bör vara sparsam på återremisser, ser jag häruti ett ytterligare skäl för anhållan om bifall till Utsk:s förslag. 6 H. 9 130 Den 26 April f. m. Hr Carleson: Af de talare, hvilka yttrat sig emot bifall till anslaget för anläggningen af en navigationsskola i Westervik, har ingen ifrågasatt nyttan och behofvet för staden af en sådan skola. Det enda skäl, jag hört upgifvas, har varit, att ännu är outredt, huruvida staden är villig att åtaga sig kostnaderne i och för en sådan skola. Medgifver man behofvet af skolan, tror jag det vara lämpligt, att R. St., med fastställande måhända af vissa vilkor, likväl beviljade det erforderliga anslaget.
Hans Excellence Herr Grefwe Kunt?» Mstyrkre, ak! F iherre 8wZI?> n o ion mätte kill Slars» Uk^otlek remitteras och Rl ^erEapet och Ad las iwfl saltade bcsiut, genom en Deputation de andra Ständer; meddela». Herr 8ilrver?rolpö, ^rsöi-ie 8gknvsl,' Grefwe von I^sn r i n ge ka u 8 s n, ^Ikrscr, osftodo derefter ifrån sitt yrkande, att Friherre 8nib'!s Motion ställe hwila pä bordet, hwarester pa Veron» -gjord propp,^isn, densamma till Stats »Ulstottcl re» Mikleradcs. Ä^wcnlcdes beflötS alt en DMtttion till dean» dra Sländcn iknlle a'gä, lör ett meddela dem R>K» dcrstapcoch Adelns i afseende pa tiden jer BewiäAiugens beräkning nyh faktare b.flut. Herr ? a klman, Otto kreäriä, UplästL rtt Dun m-m >ä lydanre: Den allmänt erlanda fanning, att dm wä-s» wade Soldaten m.d dep förut ätnMNa oiiliräekeli.ra underhäll, pä långt r.är icke kan nUkdLstäila lijwetr nödwanvigaste behol. Der dina deltag nde Hoglofl. Ridderjkaper och Adeln wifat wid de jramställningar som blifwit gjorda till lättnad för denna M-'doorgs» klatzens nödiga Utkomst a, noer mig hopp, att för Ever, mine Herrar, icke lörgäswes framfääa uägra skäl hwar» före Dcn 20 December. före jag wägar förestä, att Högloft.
Denna framställning blef emellertid icke af Rikets Ständer godkänd, hufvudsakligen på de skäl, att, ehuru olägenheterna af en lill tjensteulöfning oförmögen tjenstemans qvarstående på sin plats till förfång för den i sjelfva verket tjenstförrättande i allmänhet erkändes, Rikets Ständer likväl funno betänkligt, att någon tjensteman skulle kunna endast på grund af sjukdom förbindas till afgång, med mindre han blefve försäkrad om bibehållande af hela den lön, som hans befattning åtföljde, hvadan Rikets Ständer, som förutsatte att frivillig afgång skulle ega rum, så vida ett tillräckligt understöd för den sjukes återstående lifstid kunde af honom påräknas, ansågo mera lämpligt, att frågan om slikt understöds bestämmande gjordes tili föremål för serskild pröfning i hvarje läll, då ömmande omständigheter kunde sådant påkalla. Med afseende å de åsigter Rikets Ständer sålunda uttalat, och då del alltid måste betraktas såsom en ömmande och för Staten maktpåliggande omständighet att före bygga den orättvisa, som uppkommer genom en tjenstebefaltnings bestridande under längre tid af annan person, än den som uppbär dermed åtföljande lön, har Kongl. Maj:t, ehuru Kanslisten Liljewalch och Kopisten Norström icke styrkt sig sakna andra utvägar till bergning, härmedelst velat destohellre hos Rikets Ständer föreslå, att Liljewalch och Norström må få från sina tjenster i Justitie-Revisions-Expeditionen afgå med bibehållande af hittills ålnjutne löner på indragnings-stat, som det af sökanderne äskade beloppet endast utgör något mer än hälften af den lön, som Kongl. Maj:t uti Dess lili Rikets Ständer aflälna Proposition om stats-verkets tillstånd och behof ansett böra för samma tjenster bestämmas. De till ärendet hörande handlingar skola öfverlemnas till det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling frågan varder hänskjulen, och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C. E. Gunther. Kongl.
Och emedan detta Förslag icke ändrar hwad ifrägawarande moMent stadgar, utan endast närmare uplyser meimmen sä wäl deraf som hwad Torissen N:o 2. pag. 48 inneb, äller, angäende afgiftens beräknande för Hemman och Hemmansdelar; Ty fär ock lltstottet tillstyrka berörde För. flagS antagande kill underrättelse för Laxeringsmannen, med förklarande, att Utstottct, wid öfwerwagande af de frän Wallof!. Borgare Ständet den 7 September hitremitterade Anmärkningar wid Utstottets den z:d;e föreqäende afgifnc Utlåtande, i fräga om Skyddsasgiftens bestämmande för mindre Hemmansdelar, icke funnit stal til D'N 22 September. hemman anses wara wärdt förändring i berörde af öfti 402^0 Aud. Om nu för en ge Restecrive Eländen antag tjugufterdedel deraf stulle bene Urlätande. talas i lira proportion, som för hemmans-delar af första Clasen eller Tolf och en half Rrd., och alla mindre hem mans-dclar under ett tingu fjerdedcls mantal taxerades lika dermed; sä kommer att för ett stivhundradesextiondedels hemman betalas Tolf och en half R:d., eller en halfR:d. mer än för et helt hemman af booo N:d. wärde ärläggas. g:o. Stadgandet, at högre wärdens utsättande ä hemman, än de i Torissen N-o 2. uppförde, ei mä aninda sig pä äbvggnadec eller särstildt dyrbara och hetydeliga anläggningar, hwarwed lärer förstas sädane, som icke lämna nägon afkastning, bör utan twifwel iakttagas, wid hemmans wärdering i allmänhet. I anledning af denna förklaring borde, efter min tanka, denna punct säledcs rattas, att efter orden allt räknadt ester helt mantal, stulle ben stukas med denna mening :
Redan en qvällsstund i början på december, då Anna och Hedvig sutto samman och knåpade på några broderier till jul, hade fru Alm föreslagit, att Hedvig skulle intagas i »Eternellen» på samma gång som hennes Anna. Men då hade Hedvig slagit bort det hela i skämt, i det hon inom sig smålog vid tanken på Kurt. Hvad skulle han väl sagt om något sådant? Men på samma gång var det icke utan, att hon kände sig otålig och missnöjd med hans långrandiga roll som enkelhetsapostel, och der hon satt nersjunken i en mjuk emmastol i fru Alms lilla utsökta kabinett, såg hon ett ögonblick en hel ny verld, som var att eröfra, teckna sig på stramaljen i knät – glänsande uniformer, kavaljerer, kurtis och gas och ljus och vajande tarlatan, och samtidigt drack hennes öra musik, eldande, berusande, elektriserande valsmusik. Men sedan den stunden hade mycket händt, och det var med en känsla af trots, en skuldmedveten känsla af att vilja visa, att hon var sin egen herre, som hon nu inne i recipientrummet, inskref sitt namn i Eternellerordens stora ledamots-matrikel, medan det rundt ikring henne susade ett oafbrutet mummel af hviskande och högt talande stämmor, och Anna stod lutad öfver henne med sin spensliga, vågiga gestalt höljd i bêchefärgadt siden med massor af luftiga, fina blonder. Och den känsla af harmsenhet mot sig sjelf, hon erfarit allt ifrån den stund, hon uppe hos sömmerskan bestält sin baltoalett, gaf mer och mer vika. Det väntade nöjet, nyfikenheten, lusten att göra bekantskap med fina verlden, allt hade börjat berusa henne ända från det ögonblick grosshandlarns livré-klädda betjent öppnat vagnsdörren, och hon, medan rundt ikring en blandad hop af gatslynglar, borgarhustrur och flickor från gränderna spejade och anmärkte, långsamt steg upp för Börsens trappor. »Herre Gud, hvad här ser ut i qväll,» hviskade grosshandlarn ofrivilligt i örat på Anna, i det han steg in och lät betjenten hjelpa sig af med bäfverpelsen.
Nötning a Fabriken och Inventarium ^:del - 2020. Magazinagie, målning och mattning, si,mt undermål ä Transport 9040. 36,340: gö den - Den 8 Junik. 49? Transport 9040. 36,340:33. den spanncmalen som i Bran, win förwandlas 5280 unor L 6 Procent, eller — 1920:38 > Lenagie, sacksiitning och diverse omkostnader 4 proc. 1263:12.12222:2. Ett ar§ Ränta hära 732:24. ^cxi: 26. Progressiva afgifterne till Kronan 6234:24. Summa R:dr B:co 55,316:40. För Arbetskostnaden är icke något uppfött, hwilken Dranken wäl anwand, bör motswara. Enar »09,560 kannor Bränwin kostar ts,zr6 R:dr 42 si. B:co, sa kommer dock icke en kanna bran, win att kofta circa 24 si. Banco, sedan för, lagsman redan njutit 6 Procentö ranta för sina pengar Och skulle ekt förbud emot tkllwerkningen inträffa, sa har det owilkorligen ett högre Bränwinspris till följd, och det later icke tanka sig, attensiadan förlagsman skulle wara utan ständiga Branwins, lager, Fabrikanten winner således alltid mera wid ett förbud an wid en tilläten branning. Bränwin ar en wahra som förenar mera säkerhet och ekt större Jntresie för en Förlagsman än Spannemal, derföre att af Bränwlnet kan göras Lager utan att deraf gar mera förlorat än räntan a desi tillwerkningskostnad, da Spannemals-Lager deremot med för myckel arbetskostnad och styffling, Mayazinage rc. samt täger anda stuteligen mer och mindre stada. Slutföljden häraf mäste alltså owilkorligen blifwa den, att Spannemalshandeln ifrån Bihang.
Brodern böjer sig öfver hennes skuldra och läser med möda från det skälfvande papperet — de få orden: » Best till Stockholm med båten från Lindholmsbryggan. Kunde icke stanna. Oroa er ej; vidare första post. upplösning på deras hemska tvifvel blef Klara (Forts.) öfvermägtig, och hon brast i en nervöst oemot£arl tvekade; men han började sjelf känna ståndlig gråt. Mannen förvånades ytterligt insig allt mer uppskrämd och insåg, att det för denna ovanliga exaltation. » Hvad han i då inbillat er, » frågade han. väl var klokast förtro sig åt systern. Så tog han hennes arm och berättade henne i få ord allt. » Ni trodde väl aldrig, att hon. » Han afslutade ej meningen, men Karl svarar » Ack, hur oförsigtigt, hur oförsigtigt! Men du kunde ju inte så noga känna hennes lynne allvarsamt: » Ja, man kunde ju aldrig veta, hvad man — numera — förstås. — Bara nu vår fruktan skulle tro. » inte besannar sig på något förfärligt sätt. Gud, De gingo sedan i tryckande tystnad hem. hvad mitt hjerta klappar I » Ett storstadsbarn. De skyndade på sina steg, de nästan sprungo. » Buth — Ru-uth! » ropade Klara gång efter annan, sä att det ekade i skogen af den gälla sopranen; — men något annat svar hördes ej Morgonen derpå erhöll Klara från Ruth heller af. följande bref: Inom kort voro de framme vid den plats, » Min kära, älskade, enda vän! der Karl och Ruth ett par timmar tidigare skilts från hvarandra. Han kände väl igen den Riktigt som en brottsling kommer jag nu och pekade precis ut stället. Men af Ruth inför dig; jag känner åtminstone med mig sjelf, att syntes ej ett spår. jag har mycket förbrutit. Ty allt, jag har att De sågo förfärade på hvar andra. Samtidigt tacka dig för, och allt, som du måste tillgifva tog hos dem båda den hälft undertryckta mig, är sammanräknadt så förkrossande mycket, aningen allt bestämdare gestalt. att din svaga, olyckliga väninna aldrig kan » Men det är väl dock inte möjligt, att hon tänka på att vedergälla det.
Fördel skulle derigenom tillskyndas icke allenast handeln i Stockholm, utan, alldenstund handel och sjöfart1 bilda én af de vigtigaste lifskrafter inom samhälls - Den 4 Oktober f. m. 7 kroppen, jemväl handeln i hela landet. Jag kan derföre icke annat än lifligt önska framgång åt detta företag, naturligtvis så framt icke någon våda derigenom uppkommer för riket. Vöre denna våda af sådan beskaffenhet, att den icke med säkerhet kunde förekommas, då skulle jag afstå från den ifrågavande uprensningen, och jag är förvissad att hvarje fosterlandsvän skulle göra detsamma. Att emellertid en militär med de insigter just i sådana ämnen, som Hr Leijonancker, har reserverat sig emot Betänk., låter förmoda att en dylik våda, som jag här omnämnt icke är att befara, och jag beklagar, att han här -icke är närvande för att kunna utveckla de åsigter, som ledt honom vid afgifvandet af sin reservation. Så mycket kan jag likväl inse, att då Baggens-Stäket är en helt trång passage, skulle det också vara förenadt med ganska ringa konst och kostnad att stänga det i händelse af behof. Man skulle visserligen derpå svara, att det är så dags att stänga, när fiendens fartyg komma, och de kunna komma innan krigsförklaring är gjord. Jag har hört detta inkast; men mig förekommer ingenting enklare, än att, då det säkerligen kommer att finnas en större eller mindre bassin utanför Baggens-Stäket, så bör denna bassin räknas bland sådana hamnar, der främmande örlogsfartyg icke få inlöpa. Om så sker, med ordres och instruktioner att den, som bryter mot ett sådant förbud, får underkasta sig följderna derför, så förekommer mig ganska enkelt att stänga bassinen, på samma sätt som för närvar:de är föreskrifvet i afseende på främmande krigsskeps inlöpande intill Waxholms fästning. Om någon likväl ville trotsa ett sådant förbud, vore det klart att man måste göra alla möjliga upoffringar för att tvinga den tredskande att respektera de gifne föreskrifterne, allrahelst som icke den lärer vara hvarken god eller vänskaplig, som vill bryta ett dylikt stadgande.
Fröken Fries var vid bägge kongresserna delegerad för Sveriges största qvinnoförening: » Fredrika-Bremer-Förbundet. » På den första kongressen unplästes af henne en af fru R. Olivecrona författad uppsats om qvinnans ställning i Sverige, samt meddelades en kort redogörelse för den svenska lagstiftningen rörande qvinnan. På den andra kongressen lemnade fröken Fries en redogörelse för qvinnorörelsen i Sverige, för Fredrika-BremerFörbundet och för några svenska inrättningar af större intresse, såsom Handarbetets vänner o c h de praktiska hushållsskolorna. Fru Retzius redogjorde för » Gift qvinnas eganderätt », » Lars Hjertas minne » och Arbetsstugorna. Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. Dagens stora händelse. vinnans mest framträdande svaghet skall ju vara nyfikenheten, om man får tro ett ofta upprepadt påstående, som till och med har biblisk häfd för sig. Äfven jag är för min ringa del böjd att medge, det jag aldrig sett nyfiknare varelser än fruntimmerna — med undantag möjligen af karlarne, och särskildt karlarne i Stockholm. T y grufligt nyfikna äro vi, det är visst och sant. För närvarande äro vi nog lyckliga att hafva en afledare för vår nyfikenhet af allra yppersta slag ut i orientalistkongressen. Den är icke blott dagens utan årets — ja hvarför icke årtiondets? — stora händelse, den uppslukar allt vårt intresse, väcker vår afund med lysande drägter och eleganta ekipager, vår förvåning med ovanliga ansigtstyper och främmande tungomål, bländar oss med fyrverkerier och tråkar ut oss med tidningsartiklar. Och detta så fullständigt, så oemotståndligt, att det aldrig kan falla oss in vare sig att dölja, hur fullständigt fångna vi äro under denna sällsamma kongress, eller ännu mindre försöka spela blaserade och likgiltiga gent emot kongressen. Tvärtom är det att befara, att kongressen är en smula blaserad gent emot oss: åtminstone gaf h. m:t konungen i sitt inträdestal oss en vink om, att vi få hålla oss beredda på denna fatala eventualitet. Grefve Carlo — han ursäktar oss nog om vi helt familjärt kalla honom så, ty det låter onekligen en smula mer. hm.
Transport Hulr Hunt 1,330,958: 99'/;. men hvilken andel vid anslagets fördelning under berörda år måst förminskas, med hänseende till de tvänne andra aidel — ningarnes ökade utgifter, ifrågasattes således ingen annan förändring, än att afdelningen må för sina egna behof kunna använda ungefär det belopp, som afdelningen förut tillgodokommit; och ehuruväl i anseende till de i allmänhet under senaste åren betydligt förhöjda pris på så väl materialier, som arbetslöner, svårighet kan möta att äfven med den äskade summan betäcka alla de utgifter, som deraf böra bestridas, anser jag dock icke lämpligt att i Artilleri-afdelningéns anslag föreslå annan förhöjning, än som föranledes af min, uti anförandet om Mariebergs högre Artilleri-läroverk, här ofvan gjorda framställning om behofvet af tillökning i anslaget för detsamma, hvilken tillökning således torde här få utföras med 9,000: åberopande jag tillika härvid hvad jag i anförandet hemställt angående lärarnes vid detta läroverk pensionering. Fortifikations-afdelningens anslag till bestridande af Kommendantskaps-utgifterna har visat sig vara i ständigt stigande, så att, då derför år 1854 beräknades endast 8,000 R:dr B:ko, anslaget för år 1855 måst höjas till 10,000 R:dr och år 1856 till 12,000 R:dr B:ko; vid hvilket förhållande, och då äfven detta senaste belopp icke anses blifva för års-utgifterna fullt tillräckligt, jag finnér mig höra, på sätt hemstäldt blifvit, i underdånighet föreslå en tillökning för detta ändamål, med 4,500: För öfrigt skulle, enligt hvad jag under anslags—titeln Kommmdants-slaten anfört, derifrån till anslaget för Kommendantskaps-utgifterne öfverflyttas 1,243 R:dr 50 öre R:mt eller i visst uppgifvet fall endast 921 R:dr R:mt, för alt användas till de med dessa medel afsedda utgifter.
— hästar o c h kornkärror, utbedjande sig att u t a n e r s ä t t n i n g få g ö r a f l y t t n i n g e n åt » g a m m e l p r ä s t - dottern », måna om att få lass, som om därför väntat sig en riktigt grundlig När så bröllop skulle hållas met, där äldsta dottern i det nya hemkunde mellan sextio, sjuttio gäster öfver natten, derna rundt hvar på för att tack vare sitt håll ha rustade allting räckligt antal b ä d d a r s o m till Så blef söndagar Jan till lista och f ö r u t till » b r o s t u g u g u b b e n » eller till » b j ö r n e n rifvit enda det m e d den gamla prästgården, — skild en djup från och som den med unga » Färjargummans » n e r v e r h a d e ej tagit m e r a af vågskjutsen igen lägderna m e d v å g e n, tills h o n albuske, bart o p p öfver än att fortsätta hon fick färjningen. den kyrkan, med magra, grå, skrofliga Norrland det komma delvis genom till insikt ändrat att att som fysionomi befolkningen o m behaget darna låta träd o c h buskar för att till börjat invid uppväxa, i gårstället förr d e n satte e n h e d e r uti, J ä r n v ä g a r n a, s o m slingra fram u t m e d forsar de floddalar, stolta, lande verka dyrbara höjd till rubba fasta d e m en hvitskummande de kunna torna u p p sig, h o p - förmå hvilka de dem, hårsmån. smidiga och draga lifsfarligt arbete. stocken glider snabbt den nere riktning, står s p ä n d t på välja måDga med ». vagn och på samma led narna på biskopsvisitation, ett dylikt nederlag.
I anledning af hvad Grefve von Schwerin yttrat, »ber jag att få upplysa, det Lagutskottet dröjt med besvarandet af Herr Moraths motion , derföre att Utskottet väntat att få emottaga den Kongl, proposition, Grefve von Schwerin nu omtalat. Men då Utskottet en längre tid afvagtat densamma, utan att den likväl blef meddelad, återstod för Utskottet icke någon annan utväg, än antingen att uppskjuta, efter hvad man dä trodde, till mot Riksdagens slut, företagandet af de vigtiga frågorne rörande inteckning, el - Den II Junii f. m, 175 ler ock att skilja dem fria Herr Moraths moJ tion och den väntade Kongl, proposition. För att icke borttaga nödigt rådrum för ämnets öfvervägande, anmärkningars afgifvande, och deras besvarande, beslöt Utskottet att företaga hvad som, utan skada kunde, om det sä skall kallas, partielt behandlasLagförändringen om Inteckningsägares rätt framför omyndiga, är beroende af rättsfrågan om Inteckningsägares förhållanden, sins emellan. Blir den dass* af fordringsägare, sorn hafva inteckning satta framför omyndige, så komma de visst i en bättre och en sålunda ändrad ställning, i afseende på rätt till panten, men förhållanderne dem emell lan, den ena eller andra inteckningsägarens företräde framför den andra, är deraf lika oberoende, rättvisan är oberoende deraf, att den lämpas till ett ämne af högre eller lägre värde. Detta har varit grunden för LagUtskottets behandlingssätt; vi hafva nu erhållit den upplysning att vi icke lära hafva någon Kongl. Proposition i ofvannämnde ämne att förvänta. Hvad beträffar Grefve Spens anmärkning, att antingen endast sådan egendom, hvartill in. nehafvaren besitter full ägande rätt, må få inteeknas, eller ock att inteckningsrätten må ytterligare utsträckas derhän, att arrenden må kunna intecknas, eller med andra ord, att inteckning må få gifvas i inteckning, så tror jag, att, ehuru detta kan enligt princip vara rigtigt, det dock är nödvändigt, att söka träffa en medelväg. 176 Den 11 Junti /. rit.