Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så är likväl icke alltid förhållandet med den som på grund af val eger förbindelser till principaler och derföre kan anse sin förpligtelse till ett parti vara af högre vigt än egen öfvertygelse, och då makten förutsatt alt den finnes der den bör vara, alltid eger medel att inverka på en adelig valklass, skall Regeringens anspråk på. dess representan ters anhängighet vinna en inflytelse, som den icke med samma framgång kan utöfva på det sjelfständigt upträdande Ståndet. Om denna sjelfständighet derföre har en fastare grund i sjelfskrifvenheten än i valet, hvarföre skall den förre förkastas? Jo derföre, säger man, att ingen målsman för nationen må upträda utan att vara befullmäktigad genom allmänt förtroende. Satsen låter onekligen väl och skulle vara sann om allmänt förtroende alltid vore en följd af allmän uplysning och om menskliga passioner och förvillelser icke skapade falska opinioner om både sak och personer. Men satsen är ytterst vådlig om den tillämpas på nationens högsta ombud, Regenten i en monarkisk Stat. Det mest utbildade monarkiskt konstitutionella samhälle tvekär också ingalunda att erkänna det sjelfskrifna elementet som en grundpelare för Statens bestånd, och sjelfva den Engelska radikalismen vågar ej på allvar bestrida Öfverlmsels vigt och värde, ehuru mycket deremot af partihat yttras. Englands reformatorer skulle icke kunna göra sig saker till den motsägelse att vilja uprätthålla den konstitutionella monarkien med uphäfvande af sin aristokrati. Fransmännen hafva begått detta misstag och Den 13 Februari f. m. 5 följderna hafva vi uplefvat. Straxt efter Juli-revolutionen hörde jag en fransysk borgare högeligen klandra barrikad-Konungens uphäfvande af det ärftliga Pärskapel och förespå hvad som inträffat. ( Sverige har man sträfva! tili samma mål. Demokratien har linderstedt despotismen för att krossa Adeln och med aristokratiens utrotande trott sig vinna en garanti för konungamaktens lagbundenhet. Man har dermed lyckats att åstadkomma täta revolutioner.
Ingen kan förneka, att icke inom dessa Stånd röjer sig en benägenhet, ett behof, att iakttaga företrädesvis sina komitenters intressen,— för att icke säga orts-intressen. Huru många gånger hafva vi icke beklagat oss öfver skrå och åtskilliga andra intressen? Och hvilket skulle viii vår adels intresse blifva? I Sverige, der adeln icke grundar sig på egendom, finnes icke någonting annat än en namnadel, och hvad vill det säga att söka ut qvintessensen af just denna adels intresse? Det blefve icke något annat än det yttersta byråkratiska intresse i samhället, och jag kan icke finna att det vore lämpligt, att på denna grund bibehålla vår representations-rätt. Om jag vore en ovän af Riddarhuset, om jag önskade att adeln skulle uphöra att vara till, då skulle jag vara den förste att yrka bifall till Utsk:s Betänk. Men nu tror jag att det vore såsom en statsman en gång säde: »le commencemeut de la fin». Den IB Januari. 55 I afs:de pä förslagets verkställbarhet möta vi många sidor, Jag vill vidröra blott en, nemi. frågan om aflöningen. Huru skall den ske, oell huru skall den utdebiteras? Vi veta att åtskilliga ledamöter af vårt Stånd ega millioner, andra deremot noll. Skall 1111 hvar och en betala efter sin debetsedel, den ene tusental, den andre intet? Skola ändock alla ega lika rätt vid valet? Ligger icke deruti en orimlighet? De öfrige Stånden betala visserligen; men inora PresteSt. existerar icke en så stor skiljaktighet i afstde på förmögenhetsvilkoren, som hos Adeln. Inom de andra Stånden, der en sådan skiljaktighet finnes, röstas efter förmögenhet. Så förhåller det sig med BondeSt..; det finnes någon grund, efter hvilken de skola betala, men detta är icke händelsen hos oss. Vi veta att R. o. Ad. förr med sig införlifvade krigsbefälet; det var rätt på den tiden R. o Ad. i allmänhet representerade kriget.
150 pein af våld, ty första vilkoret för alla aftal är de båda kontrahenternes ömsesidiga samtycke. I nu förevarande fall skulle Slaten afgöra saken och genom ett maktspråk bestämma vilkoren contrahenterne emellan. Delta torde icke kunna förnekas. En föreg:de talare har, till stöd för sitt påstående, att det vore lika mycket våld emot eganderälten, om den skattlagde jordens onera lättas, som om dessa onera fördelas på förut icke skattlagd jord, hemtat exempel från 2 bröder, hvilka skulle hafva för en lika summa köpt, den ena ett skattehemman, den andre ett säteri, samt förmenat den säteriköpande brodern orättvist lida deraf, alt den andre broderns jord lättas ftån några skatter. Detta exempel tror jag icke bevisa något, ty man kan icke påstå, att en orättvisa sker en person derföre att en annan persons ställning genom inträffande händelser förbättras, men deremot kan man med full säkerhet påstå, att det vore orättvist, om den ena brodern tillädes rättighet att öfverflytta sina skattebördor på den andre emot denne sednares vilja, om än ersättning i sådant fall skulle erläggas. Frih. Palmstjerna: De talare som hafva tillstyrkt Utsk:s hemställan om allälaude af eu underd. skrifvelse till K. M. i denna fråga, hafva medgifvit, all R. St. icke böra upgöra något förslag utan alt detta hör öfverlemnas lill K. M. Nu inträffar likväl, att Utsk:s hemställan innefattar ett förslag; eller grundernc dertill, hvilka grunder äro ganska många och hvilkas overkställbarhet jag förut tagit mig friheten att påpeka. Således torde, äfven efter dessa talares åsigt ett obelingadt bifall till Utsk:s betänk. icke kunna ega rum. Något annat förslag till underd. skrifvelse har icke blifvit framställdt, och då det förevar:de icke är antagligt, så ser jag sannerligen icke någon annan utväg än att afslå betänk.
En possession till exempel med omkring 5ooo Skeppund jerns årlig tillverkning, nu under Creditorers administration, behöfde de sednare åren ött förlag vanligtvis af minst 8000 R:dr i månaden, och vissa månader Öfver 12,000 R:dr. Nu äger Wermland 80,074 Skeppund smidesrältighet och 182 skattlagde Sågverk. Summan som erfordras, oberäknadt alla reparationer, liqvider af köpeskillingar, räntor, utskylder, &c., för att hålla alla dessa verk i jemn gång, är ojemförligt större än uti flera spannmålsproducerande Provinser sammantagne. Dessa penningar, innefattande ett förskott på ortens exportabla produktion, skola hemtas från andra ställen, och kunna icke återbetalas, eller uti liqvider ingå, förr än varorne säljas i stapelorten. De ständiga reqvisitionerna af förskolter på varor, ej sällan sned sjunkande värden, har föranledt otålsamhet och ofta hårda vilkor på de ställen, hvarifrån medlen skulle bekommas. Och som vid alla tillfällen då otålsamhet och egna fördelar får regera menniskors omdöme, man sällan tar skäl, ännu mindre tror sig böra vara billig; så har 'Wermlänningarnes penningebehof skeft och fördomsfullt i sednare åren blifvit bedömt. Om snan emedlertid, efter Statshushållningens enklaste grundsatser, vill jemföra denna provins med någon, jag vågar nästan säga —- fläck på jordklotet; så skall man finna, att sällan en sådan lokal upptäckes, som, så begåfvad af naturen, företer ett solidare capital att arbeta med, och hvaruppå den säkraste och mångsidigaste credit kan grundas. Jag påminnes om hvad jag för 10 år tillbaka sagt: ”Ingen qvadralmil af Wermlands yta finnes utan jord för en mångdubbel befolkning och ett eller flera vattenfall lill industri-anläggning.” I flera år har man inom Wermland kändt behofvet af någon ändring uti sin ofördelaktiga ställning till andra orter, synnerligen sedan exportvarorna Jern och Träd icke blefvo så begärliga som förr, ty att en tunna kummin kunnat gälla under tiden mellan 3o och 4<>
Sent ankommande prenumeranter löpa risk att gå miste om ett eller annat af de första numren i det nya kvartalet, alldenstund upplagans storlek bestämmes efter antalet abonnenter, som tecknat sig vid utgången af näst föregå- ende kvartal. Om någon af edra bekanta, ärade lä- sarinnor, ännu ej hafva Idun, förmån dem att försöka ett kvartal, och vi hoppas,att de skola finna sig nöjda och komma åter. Allt efter upplagans stigning Jean redaktionen än ytterligare öka sina bemödanden att i alla hänseenden göra tidningen omvexlande och underhållande. Arbeten alltså hand i hand med oss för eder egen tidning. Redaktionen. » La bourgeoise ». * » Cesl * * une soltise de demander är alltigenom prakDet finnes k n a p p t en e n d a butik i hela det stora P a r i s, där det ej är en k v i n n a, s o m sköter kassan — så v i d a hon ej föreätår hela affären, förstås. alla äkta parisare o c h parisiskor —, o c h ej sällan händer det, att hon befinner sig i affären långt före sin herre o c h m a n. * Men b a r n e n? frågar ni. D e t är ett nationaldrag. ' », o c h går ni fram att helsa p å lilla J e a n n e, så sträcker hon m e d högtidligaste allv a r — o c h utan att ni begärt det — kinden fram att kyssas. G o s s e n är såsom interne, d. v. s. helinackordent i en college, o c h flickan i en pension (ofta klosterVégalité quand \ pension). D e t var hennes föräldrar. Att flickan skulle säga nej? Aldrig i lifvet! V i l l t. e x. tyvärr, i n o m den högre borgarklassen. Ja, D e t äkta, s. k. är ett koketteri — eller i bästa fall en kapris.
Tersmeden, har redan fästat uppmärksamheten på, att det är Bonde.St., som enhälligt begärt denna belöning; och jag får tillägga, att det är BondeSt., som hufvudsakligast med sina skattebidrag får fylla behofvpn för allm. indragn.staten, hvaraf detta och andra Stånd hafva sin dryga andel, men BondeSt. intet. Jag tror icke, att, då ett tillfälle, sådant som detta, att gå BondeStts önskan till mötes, så sällan inträffar, enär det nemi. är för första gången sedan iSog, proejudicatet för framtiden skulle blifva särdeles farligt, men att en opinionsyttring af motsatt beskaffenhet ifrån il. o. Ad. säkerligen skulle verka vidrigt på BondeSt., då det för första gången af Ständerna begärt de öfriga Ståndens bifall till en gärd af erkänsla åt en afliden medbroder. Jag skulle derföre önska att på den aflidne riksdagsmannen finge tillämpas det gamla ordspråket: att man är aldrig så bra som när man är död, och att derföre de efterlpfvande måtte belöna den aflidnes förljenster. Jag röstar således för bifall till betänkandet. Hr von Hohenhausen, Carl: Vid samma riksdag, som Ständerne afslagit en pension åt Georg Adlersparres enka, kan jag ej tillstyrka en sådan åt Anders Danielssons enka, utan att i öfrigt vilja ingå i pröfning af Anders Danielssons förljenster. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Under 3:ne riks dagar har jag haft tillfälle att i Coust.Utsk. lära känna och såsom riksdagsman värdera Anders Danielsson, och kan derföre icke annat än tillstyrka bifall till Utsktns förslag. Man har anfört, att exemplet vore vådligt för framtiden: jag skulle tvertom lyckönska fäderneslandet, om det finge många tillfällen att följa delta exempel. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Vid samma riksdag som R. St. afslagit en motion ang:de pension åt Georg Adlersparres enka, anhåller jag om bifall till en motion ang:de pension åt Anders Danielssons enka. Frih. Sprengtporten, Jac. Willi.:
Dä Folket til Statens underhäll och Riksstuldens afbördande stall erlägga dryga och för den fattiga folk-Clasim högst olideliga statler; sä mäste detta folks representanter ocksä äga rätt, at uplysas huru de allmänna medlen blifwit anwända. At updraga granstningen af allmänna medlens förwallning ät et särskildt Utstött torde wara öfwerflödigt och äfwen emot Regeringsformen, hwars 55 §. stadgar, "at "et Stats-Utstött wid hwarje Riksdag stall "utreda och för Riksens Ständer upgifwa Stats"werkets och Riksgälds - werkets tilständ, för"waltning och behof;" — och 58 §. "at Konungen wid hwarje Riksdag stall upwisa "Stats-werkets tilständ i alla desi delar til inkomster och utgifter, fordringar och skulder, "för det Stafs-Utstött, som Riksens Ständer "wälja." Det af Riksens Ständer wid denna Riksdag walda Stats-Utstött har förmodligen redan gätt i författning härom, och framlägger, sä fort ste kan, för Riksens Ständer fruglen af deras mödosamma arbete. Men hwarken tiden eller detta Utstötts egenteliga bestämmelse tillåta dct samma, at utsträcka sin befattning til en, efter fleras tanka, nödwändig specialrevision , i synnerhet öfwer förwaltningen af de til krigets utförande disponerade medel, hälst rvederbörande, som desi medel förwaltat, säkerligen pä läng tid icke kunna afgifwa behörig redowisning. Jag tror Medes at detta ända - 823 Den 15 Iillik, mäl, om sä nödigt pröfwas, icke annorlunda och Lagligen kan winnås, än at Riksens Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla deras önskan, at Kongl. Majit Lackes undtag a den åtgärd, som omständigheterna i detta afseende krafwa, och med all den stränghet och noggranhet, som Lagarus och Dest Konungsliga magt medgifwa.
LOUISE och ERNA samtidigt. Hvem? VIGGO. Alland. LOUISE. Hit? Hvad menar du? VIGGO. Han har träffat Karl i Finland. De blefvo mycket goda vänner, och när han hörde, att Karls syster var här och legat sjuk, så ville han besöka dig. ERNA mellan tänderna. Vänliga själ! LOUISE. När då? VIGGO. Nu. Strax. LOUISE. Jag får upp. VIGGO. Nej, blif liggande. Han vet ju, att du varit sjuk. ERNA har gjort sig beredd att gå. LOUISE. Inte ämnar du gå? ERNA. Som du vet afskyr jag storheter. LOUISE. Åh, men så blif här och hjelp mig! Hvad skall jag tala med honom om? Hur skall jag bära mig åt? VIGGO. Se! Är hon inte rent förtviflad! Och jag som trodde, jag skulle göra dig en glädje! ERNA. Adjö med dig, lilla bleknäbb! Blif nu bättre till i morgon. LOUISE. Tittar du inte in i kväll? ERNA. Jo. Det gör jag väl. Jag kan nog inte vara borta från min sjukling så länge. Kysser henne på pannan; till Henrik. Går du med? HENRIK reser sig långsamt, knackar ur sin pipa och följer efter. De gå. LOUISE. Jag är så rädd. VIGGO. Hvarför är du rädd? Han bits inte. LOUISE. Jag talar dåligt franska – och när jag blir förlägen, är det ännu värre VIGGO. Prat! Du talar mycket bättre än jag. LOUISE. Ja, det var just en tröst! VIGGO. Jag skall ge dig en annan. Han talar svenska. LOUISE. Du narras. VIGGO. Nej. Han är ju en blandningsmenniska, och har språksinne som en ryss. Han är född kosmopolit. Hans mormor var finska och hans morfar polack. Och han har bott i Finland tre somrar. LOUISE. Ja, men – en fransman som talar svenska ? VIGGO. Han bryter naturligtvis förskräckligt, men han förstår parfaitement – småleende – han säger, att han förstår mig mycket bättre när jag talar svenska än franska. LOUISE
Commerce-Collegium, om förvaltningen af de under , ställde Fonder. Ytterligare utlåtande. Corrwnissarie-Sysslor vid RiksgäldsVerket, deras antal kan minskas. I s. 277. Committee, ora nedsättning af en, lill undersökning om beskaffenheten af alla Hemin,ans Opera. TI s: 1689 — 1691. ConlrollStämpelafgifterne å Metaller, om föreslagen nedsättning af. II s. i658. Convoy-afgifter, om jemnkning af. Se Lästafgiften, 0111 upphäfvande af. Convoy-Commissariatets Creditiv, örn fortfarande af, 'V. s. 808.. Cours-Controlleurers arfvoden. Yrkad jemnkning af dem. Utlåtande deröfver. I s. 4o<)—■ 4‘ rCoyet, om oliqviderade förskotler uppbmne af Hr Majoren, samt IIof-Marskalken Löfvensköld.^ II s. 1070 — 1072, IO Register. Credit-Sedlar, om inlösen af 12 skade; utlåtande deröfver. I s 525 — 527. — om inlösen af fyra skadade; Utlåtande deröfver. Dagsverken, om rättighet att med penningar gäld», till Kungsgårdar. Dagtractamente för Magistrats-personer. I s. 25g263. s. 43 a , 433. — för Bankens och Riksgälds - Verkens Tjenstemän, må af Fullmägtige bestämmas. Dahlby, se Flyinge. — Rungsgård, angående sökt eftergift af bristande Arrende för Lotten N:o 3 under. III s. 127 — 131. Dahlstedt, Slussmästare, P. A. Se B.iksgälds-Contoirets obligation, örn en förkommen.
Ståndets synnerliga upmärksamhet på detta missförhållande, hvars följder lätt undfalla den ytlige betraktaren ; och vördsamt anser jag mig, på grund af hvad jag haft äran i det föregående framhålla, böra till H. o. Ad:s behjertande, och såsom en medverkan derjemte till vår litteraturs uphjelpande genom beredande af afsättning ät grundligare bokhandels-produkter, än för det närvar., öfverlemna förslaget om Socken-bibliuthekers anskaffande, äfven med upoffring af statsmedel, helst ingen upoffring torde anses stor nog för befrämjandet af folkets uplysning, säkrast underlättad genom grundlig, undervisande läsning. Det är svårt att tänka sig en skola på landet utan bibliothek. Läraren sjelf skall, detta förutan, efter några års förlopp, och sedan hans lilla examens-kunskapsförråd blifvit utlömdt, nedsjunka till liknöjdhet för vetande och uplysning, en liknöjdhet som, utan tvifvel, skulle högst menligt inverka på hans lärjungar; och för dessa, äfvensom för de äldre, vore tillgången till en boksamling ovärderligt gagnande. Tidskriften Läsning för folket, Familjeboken af Carlén och Mörnerska Soldatbladet eller läsning för Soldater, skulle, ibland de fä populära skrifter, som för närvar, finnas, pryda sin plats uti dessa Socken-bibliotheker. Anslåendet till detta ändamål af några skillingar utaf Folkskoleafgiften skulle för framtiden bilda en icke obetydlig tillgång för dessa Socken-bibliothekers underhållande, sedan ett statsanslag lijelpt saken lill första utförandet; och, serdeles som dylika Socken-biblio - Den 14 December. 183 (liek pä några ställen redan finnas, är jag fullt öfvertygad derom, alt genom socknarna sjelfva bibliotheken snart blefve riktade, blott någon början.dertill vore gjord. Ja, mangen enskild inom socknen skulle finna sin glädje och ära uti att på delta sätt kunna befrämja allmänt väl. Om sjelfva förslaget antages, torde R.
Frölich begärt att propos. mätte framställas, huruvida R. o. Ad. ålade Hr Landtm, att framställa propos. till remiss af motionen; måhända hade meningen varit, huruvida R. o. Ad. yrkade en sådan propos. af Hr Landtm.; i anledn. häraf hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. yrkade propos. till remiss af Gr. Frölichs nu föredragna motion. Ropades ja och nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverrösta! ja, begärde Gr. Frölich votering. Upplästes till justering och godkändes följande voterrsproposition : Den som yrkar propos. lill remiss af Gr. Frölichs motion om beviljande af ett räntcfritt lån ät Hillska skolinrättningen vid Barnängen, voterar ia> 20 H. l4 ,o6 Den 6 Februari f. m. den det ej vill, voterar nei» Vinner nej, yrkar R. o. Ad. icke ofvannämnda proposition. Efter voteringens slut, och sedan i anseende lill lika röstetal den förseglade voteringssedeln blifvit öppnad, befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 27. Nej — 28. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 6 Februari 1841 • Plenum kl. 6 e. m. Justerades 9 prot.utdr. för denna dag f. m. Justerades pleni-prot. för den 16 sisth Januari e. m. Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till R. St:s und. skrifvelser lill K. M., nemi.: N:o 23i, ang:de ifrågaställd förlängning af det pantlåneinrättningen i Stockholm beviljade låneunderstöd af allmänna medel; N:o 232, i anledn. af väckt fråga om ett lagstadgande, som berättigar fordringsägare att hos K.
Skrifvelse, N;o 112. 457 de artiklar, som, nu förbudna, hädanefter tillåtas till införsel, må på kreditupplag uppläggas och ej heller på nederlag, annorlunda än till återutförsel, i städerna Stockholm, Götheborg, Carlshamn, Landskrona och Söderköping,- men beträffande E. K. M:s tillika gjorda förslag, att åtskilliga hittills förbudna artiklar icke skulle få införas till andra städer, än Stockholm, Götheborg, Malmö, Kalmar, Norrköping, Gelle och Helsingborg, så, ehuru Rikets Ständer icke förbisett den ökade säkerhet mot missbruk vid införsel af vissa artiklar, som skolat tillskyndas inhemska näringsidkare genom införselrättens inskränkning och den deraf beroende möjligheten för desse näringsidkare att hålla fabriksombudsman i de få städer, der införsel finge ega rum, hafva Rikets Ständer dock, med fiistadt afseende å de för handeln menliga verkningar, hvilka inskränkningen tvifvelsutan skolat medföra, ansett rättigheten att införa hittills förbjudna, men hädanefter till införsel lofgifna varor böra tillkomma alla stapelstäder. Den nuvarande tariffen för kreditupplaget och transito-afgiften har bibehållits utan någon hufvudsaklig förändring. I afseende å underrättelserna om hvad vid taxans verkställighet iakttagas bör hafva Rikets Ständer i allmänhet antagit E. K. M:s nådiga förslag, med de förändringar, som funnits erforderliga, dels i följd af Rikets Ständers beslut att bibehålla vissa förbudsoch andra tullbestämmelser oförändrade, äfvensom nu gällande kreditupplags-tariff, dels ock i nedannämnde hänseende: l:o Då den i 20 § 2 mom. af nuvarande tulltaxeunderrättelser utländningar medgifna förmån af vidsträcktare tullfrihet för skeppsförnödenheter, efter Rikets Ständers tanka, innebär en orättvisa emot de inhemska skeppsrederierna och numera, då skeppsvarfven derförutan otvifvelaktigt ega full sysselsättning, icke heller för deras skull synes behöflig, hafva Rikets Ständer ansett stadgandet härom destoheldre böra upphäfvas, som den, i öfverensstämmelse med E. K. M:s nådiga förslag, af Rikets nu församlade
„ (hvaraf utbetaldes under år 1850 R:dr 2,066:32. anslag, „ „ 1851 „ 1,386: — lån, „ „ 1853 „ 1,413: — dito). Utaf det för myraftappningar på Gottland beviljade låneunderstöd (regi. 60 S 6 morn. (utbetaldt år 1851). Utaf 1850 och 1851 års anslag för aflöning af lärare och underhållande af elever vid skeppsbyggeri institutet i Carlskrona (62 §) „ (hvaraf utbetaldes under år 1851 R:dr 2,686: 2. — . och under år 1852 „ 1,596: 6. —). 1850 och 1851 års anslag till garnisons-skolans i Christianstad ersättande för den afgift, denna skola, under benämning portpenningar, tillförene uppburit (63 §) „ (hvaraf utbetaldes under år 1851 R;dr 240: och år 1852 „ 240: ). Transport R:dr Bih. till R. St. Återstoden af det rotehållarne vid Westerbottens f. d. Fältjägare-regemente tillerkända understöd, motsvarande 1846 och föregångna års rotefrihets-afgift af nyhemman inom Norrbottens och Westerbottens län (64 §) y 13,083: 26. 2. (utom detta år 1852 uthetalda belopp, hafva bemälde rotehållare under åren 1841 och 1849 från , Riksgalds-kontoret utbekommit 31,180 r:dr 7 sk. 8 r:st).
Derföre och emedan ingenstädes i förordningen finnes omförmäldl huru då skall i afseende å afgiftens och böterries beräkning förläras; hemställer Utskottet, det måtte Rikets Ständer besluta, att om lönbränning skett med enkel redskap, men redskapens storlek icke kan utrönas, afgiften bestämmes, lika med den som för högsta tillåtna pannerymd är stadgad. % Bcvilln. m. fl. Disk. Bet. Enär hränvins-tillverkare otvifvelaktigt kan på många andra sätt, än de i denna § uppräknade, undansnilla afgift, som för bränvins-tillverkriing bör ulgå, och uti § 61, der ansvar stadgas för kontrollör, som är i sådan förbrytelse delaktig, förekommer uttrycket «främjar tillverkares försnillning af den afgift lian erlägga hör,» hvilket uttryck omfattar alla möjliga fall af försnillning, samt det ingalunda kan hafva varit lagstiftarens mening ali låta hufvudmannen i dylik förbrytelse undgå ansvar, bar Utskottet ansett sig böra afhjelpa nu omförmälda ofullständighet i 67 och derföre efter ordet »uttagas» i 4:de raden infört denna mening: »eller på något annat sätt försnillar den afgift, som för tillverkningen erläggas bör»; hemställande Utskottet, att detta tillägg i § 67 måtte af Rikets Ständer godkännas. § 69. Ehuru <§ 43 (44) bestämmer att med »öfverskott» förstås det belopp, hvarmed tillverkning öfverstiger anmälnings-beloppet, förekommer dock uti § 69 ordet »öfverskott» i en annan mening, nemligen såsom öfverskott utöfver det i § 43 omnämnda. Derföre och enär meningen icke kan hafva varit att öfvertillverkning skall vara förbruten till större del, än hvarmed densamma öfverskjuter '/s:del af anmiilnings-beloppet, har Utkottet ansett § 69 böra erhålla den förändrade lydelse, förslaget innefattar. §§ 70, 71, 72 och 73.