Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse J\T:o föl. anslag måtte beviljas såväl till premium för uppfinnande af den bästa kolningsmetbud, som alt fördelas till löner och reseunderstöd för två personer, hvilkas skyldighet skulle vara att kringresa och tillhandagå med upplysningar och biträde vid kolning, samla de olika resultaterne och inlemna uppgifterna derom i årsberättelse lill Chefen för Skogsstyrelsen;— till kolningsförsök vid Skogsläroverk och Skogs-skolor, som borde särskildt af Staten upprättas, och hvilka jemväl borde offentliggöra resultaten af anställda experimenter; — till stipendier åt unge män, som i utlandet ville förskaffa sig kännedom om der brukliga methoder; — till understöd för utgifvande af en populär skrift om kolningskonsten; — samt till premier åt dem bland allmogen, som utmärkt sig genom skicklighet och förbällringsnit i yrket; — dels äfven att, då, till fyllande af landets behof af brännmaterial, stenkol blifvit under de sednare åren införde till ett värde af 5,000,000 R:dr årligen, men Sverige inom sig egde uti de i landel spridda torfmossarne större tillgångar tili brännmaterial än Englands alla stenkolslager, ehuru bruket af dessa torfmossar, i anseende till bristande kunskap om sättet lör deras användande, vore högst inskränkt, understöd inålte anvisas till bestridande af de kostnader, som undersökning af landels lorftillgångar, analysers verkställande vid de Tekniska skolorna, inlösen af patenter och ingifvande af läroböcker erfordrade, efter de grunder E. K. Maj;t funne lämpligt i nåder bestämma. Det genom ofvanberörde framställningar åsyftade ändamål, nemligen besparing i landets omkostnader för brännmaterials anskaffande, anse Rikets
Emellertid fick jag af en händelse — det var i Petit Monitor universel från januari 1871 — se några utdrag ur de i Tuillerierna funna papperen. Der fans bl. a. qvitton på 176,000 francs, som en tidningsut-gifrare mottagit under kejsardömets sista tid. Tidningen var Pays och utgifvaren var Paul Granier de Cassagnac.Pariserjournalistens största förtjenst är den verkliga passion, hvarmed han omfattar sitt arbete, och vi ha hfiri som i mycket annat så ofantligt att lära af honom. Han ser i pressens frihet sin egen frihet, i pressens ära sin egen ära, han anser sitt yrke ftr det bästa, det herrligaste af alla yrken, och han är stolt att tillhöra det. Smfidelser mot pressen — i ord eller i handling — tillåter han hvarken af allmänhetens förste eller siste man. Han har respekt, ty han fordrar respekt !Natt oeh Morgon. Af Alexander Balazs. (Fortsättning. » Hjertligaste tack! Framför allt den vigtigaste frågan: af ni ännu fri? » » Ja bevars. » » Sådan tur! Men förstår ni mig verkligen, min nådigaste. Jag menar om ert hjerta också är fritt? » » Jag skulle icke bortskänka min hand utan mitt hjerta. » » Godt; med denna visshet dristar jag göra er ännu några Wgor. Jag skulle vara er förbunden hela mitt lif, om ni blott en enda qvart ville utöfva lite sjelffornekelse och visa större uppriktighet. Jag lofvar er heligt att blott framkasta sådana frågor, som med lätthet kunna besvaras. För det första intresserar mig naturligtvis edert utseende. Er figur? &gt; » Smärt, med en smula anlag for embonpoint, som jag i alla fall inte kan klaga öfver. » » Utmärkt Edra ögon? » » Blå. » » Ert hår? » » Mörkt. » » År det möjligt? Mörkt hår och blå ögon! O det förlänar ansigtet en idealisk trollmakt. O, min nådiga, ni är mer än intressant! Men låtom oss fortsätta bekantskapen, soin for hvaije minut blir mera fängslande och lofvar att bli alldeles fortrollande. Er mun? »
För är ,83, är att disponera Bankens wid i83o ärs sint inftytande räntewinst 200,000 N:dr; meik förftaget för äret upptager till Götha Canal 224,000 R:dr, till Södertelge dito 15,ooo N:dr, till SirömrenSuingar 5o,ooo R:dr, och till NikSgälds-Coickoiret 9,000 Ridr, tillhopa 298,000 R;dr, el - 348 Statsoch Banco-UtskottcnS ler 98,000 R:dr utöfwcr tillgängen, sii att af anslagen till Förswarswcrket skulle tillgripas för ären ,83ovch 18 ! 1 cj mindre än 412,000 N:dr till utgifter för Canaler, Strömrcnsningar 111. ni-, hivaraf stulle ersättas Förswars Werkct wid ,831 ar§ flut R:dr 3o,ooo wid -832 ärs ftut 80,000 wid ,833 ars flut 99/voo wid >834 ärs slut 200,000 wid i835 ärs slut . - 3,ooo R:dr 4>2,000 Detta förhållande antyder icke, att Fäderneslandets Förfwarswerk blifwit i fräga om anslag släldt i första rummet. Med tillämpning af förestående utredning skulle istället för den af Högloft. Utstottcn sörcftagne extra Riksstat eil sadan böra upprättas: Tillgångar. Afwerstötts - medlen för ären ,827—1829 upptagne till §90,000, hwarifrän afdrages den inträffade misträkningcn 246,408 R:dr. Pä 1827 ärs ealeuleradc öfwcrstotts medcl äterstär 344,592:
10 74 pligter afhandlades; men saken förtjente att närmare utvecklas, dervid frågan likväl uteslutande komme att röra min skrifvelse till Öfverståthållareembetet d. 22 Aug. 1862, emedan af de i denna punkt anmärkta dröjsmål endast detta folie inom Herr Öfverståthållare^ embetstid. Uti nämnda skrifvelse anfördes, att, ehuru jag af öfverståthållare-embetets skrifvelse den 1 förutgångna Mars haft anledning förvänta, att dröjsmål med expedierande af remisser angående häktade personer ej vidare skulle förekomma, granskningen af förteckningarne öfver Polisarrestanter under de sex första månaderna år 1862 likväl ådagalagt ett motsatt förhållande, hvarföre en lista vidfogades på mer än femtio dylika, efter den 1 Mars 1862, då meromnämnda »öfverenskommelse» borde anses hafva trädt i verksamhet, inträffade fall, i hvilka remissens expedierande dröjt öfver åtta dagar, utan att någon uppgift om orsaken till dröjsmålet i fångförteckningarne förefunnits; och begärde jag i följd häraf underrättelse om nämnde orsak i hvarje uppgifvet fall. När svar från Öfverståthållare-embetet ej afhördes, hade jag den 6 Februari 1863 derom påmint, men först den 6 derpåföljande Juni erhållit två särskilda af vederbörande Polismästare afgifna förklaringar.
I betraktande af den på folkskolans hela utveckling djupt inverkande inflytelse, skol-lärarnes bildning måste ega, anser Utskottet sig emellertid böra tillstyrka ett ökadt anslag till dessa bildnings-anstalters underhåll, alt användas efter den plan, Kongl. Majrt, efter pröfning af Rikets Ständers i ämnet aflåtna skrifvelse, finner för ändamålet mest tjenlig. 1 ett hänseende anser likväl Utskottet Rikets Ständer böra närmare bestämma sin vid förlidne Riksdag uttalade önskan. Det synes nemligen Utskottet vara af högsta vigt, att ett seminarium finnes i landet, som fullständigt framvisar den ståndpunkt, på hvilken folkbildningen bör stå; och Utskottet hemställer alltså, att det i Stockholm varande må utbildas till ett dylikt fullständigt seminarium. Derjemte anser Utskottet att, vare sig att i öfrigt flere eller färre seminarier komma alt fortfarande finnas, vissa förändringar kunna vidtagas, hvilka äro egnade att afhjelpa de af motionärerne i afseende å dessa läro-anstalter öfverklagade olägenheter. Dit torde i lörsta rummet höra att tillse det, jemte de behöflig» kunskaperna, praktisk färdighet i undervisnings-methoden må kunna vid seminarierne förvärfvas. Vidare torde det vara af vigt, att eleverne icke alldeles oförberedda ankomma till seminarierne. Genom beviljande af understöd för sådane personer, som biträda de examinerade skollärarne vid folk-undervisningen, torde ett tillräckligt antal Sammansatta Stats-, Beilin.- samt Allm. Best'.- och Ekon.-Ulsk. Bet. Jt? 19. 27 för seminarii-bildningen förberedda personer kunna vinnas; och Utskottet föreslår alltså, att i afseende å semioarierne måtte stadgas: l:o att till elever företrädesvis skola antagas personer, som redan varit använde såsom biträden vid folk-undervisningen; 2:o att vid hvarje seminarium praktisk färdighet i undervisningsmethoden skall meddelas uti en under seminarie-föreståndarens öfverinseende ställd folkskola; 3:o att utgående elever icke ega företrädesrätt till befordran, utan få bana sig väg genom ådagalagd praktisk duglighet.
Län gjort framställning om omöjligheten för detta Läns »4 Kong], Majus Nådiga Skrifvelse Ar:o 3i. invånare aLt återgälda sina erhållne undsättningar, ulan eftergift af en tiel deraf oell lindring i belalningsvilkoren för återstoden; i hvilket afseende han i underdånighet föreslagit: 1:0 att afskrifning må beviljas icke allenast af de ig,63a R:dr 21 sk. 3 r:st., som utgöra skillnaden emellan Statens contanta bidrag och den genom ett, efter gångbara pris, inom Länet lämpadt,högre undsättningspris A anskaffad spanmål uppkomna större skuldsumma, utan ock utaf en tredjedel af det derefter återstående beloppet, hvilken afskrifning, sedan en viss andel deraf blifvit hvarje socken medgifven, i förhållande till hvad socknen i undsättning åtnjutit, borde af vissa inom socknen utsedde eomiterade lämpas, först till alla de undsättnings tagare, hvilka under tiden blifvit alldeles oförmögne, alt sina skulder godtgöra, och derefter tillgodokomma hvarje annan undsättningstagare inom socknen i förhållande lill det qvantum spanmål, lian till låns undfått, beräknadt efter det pris, som för hvarje år blifvit den låntagna spanmålen åsatt; 2:0 Att återstående skuldbeloppet, förvandladt lill spanmål, efter de derå förut bestämda pris, må af undsättningstagarne få återgäldas med spanmål, tunna för tunna, till en fjerdedel vid hvarje års uppbördsstämma, att räkna ifrån och med den, som infaller vid början af nästa år; samt 0:0 att, såsom enda utvägen för Länet att i framliden möjligen kunna undvara undsättningar af Staten, den spanmål, som af undsättningstagarne sålunda återbetalas, 111a användas till bildande af sockneeller distnct-magusin, inrättade på grunder, sorn för det åsyftade ändamålet pröfvas tillfylleslgörande och med återbetalning af de erhållne bidragen med en tiondedel åtligen, antingen in natura eller efter hvarje års gällande markegång för Länet.
Och då han reste sig från bordet, omfamnade han sin dotter och kysste henne på pannan och frågade Edward, om han trodde det fans många fäder, som hade en sådan dotter som han. Efter middagen gick man ut i trädgården, der herrarne satte sig att dricka och röka. Edward berättade historier ur sjömanslifvet, erinrade om gamla förhållanden och var för öfrigt mycket angenäm och språksam. Anna sade icke mycket, hon satt och sönderplockade en ros och yttrade då och då några ord, men när hon sagt dem tyckte hon alltid att de varit dumma och fadda. Och förr hade hon kunnat skämta med honom, så att det gnistrade omkring dem! Hon märkte att hans blickar allt emellanåt hvilade på henne, och en stickande rodnad flög öfver hennes ansigte. Hvarför såg han på henne så der? Hvad tänkte han väl? Kände han kanske – medlidande med henne? Denna tanke var henne nästan outhärdlig, den brände och stack henne som en förnärmelse. Så förflöt eftermiddagen. Han rökte sina små cigarretter – o, denna doft, hur den tjusade henne, hvilka minnen den framkallade! Allt var sig så likt som i forna dagar, men bundet och ängslande som i en dröm. Klockan sju steg Edward upp och sade farväl, han hade ej tid att dröja längre. Icke ett enda allvarligt ord hade de talat, endast pratat och skämtat. Hon kände liksom en sårig tomhet i sitt bröst, då han sade henne farväl och tryckte hennes hand till afsked. För honom var då allting slut – det var blott hon, som sett så djupt in i hans mörka ögon, att hon ej mera kunde glömma dem. Majoren följde honom ett stycke på väg, men Anna hade ej lust. Hon gick och stökade i rummen, ordnade mekaniskt i skänken, medan tankar och känslor flögo omkring, sprittande och yrvakna, som om de blifvit väckta ur en lång dvala. Det var så blixtlikt, så hastigt. Det var som om en ljus, strålande syn dragit förbi henne och så slocknat. Hon sof oroligt på natten och tidigt följande morgon steg hon upp och smög sig ned till kajen. Hon visste att korvetten då skulle afsegla. Det var en härlig sommarmorgon.
Banken deruti skulle kunna inga, beror pa BancoUtstottets pröfning och utlåtande; men Stats-Utskottet förmodar att med en Discont.ratt, ökad till en och en half Million ! stället för En, som Riksgälds-Contoiret hittills ägt och ännu äger att nyttja, stola bade Statssch Riksgälds-Werten detta ar wara belåtne samt Bankens operationer troligen icke komma att lida, sa framt det willtor widfogas, att det tiliökte t Discont, summan, ofelbart blifwer inom 2:ne ar afbördad genom en särskildt bertill atagen Bewillning, delad pa Fen, ar, borde denne särskildte Bewillning utgöra 543,160 R.dlr om aret och med en lika summa minstas den tillökte Discont-rätten hwarje Den -i Julii. »Zoy hwarje ar, ifrån och med ar l8rz, samt elef inom 2:ne ar fullkomligen ersatt; hwacwid Stats-Ut. stoltet tror sig böra hemställa, att till ytterligare säkerhet för det biträde, som Banken således kommer att lemna. Riksens Högloflige Ständer matte hoS Kongl. Maj:t i underdånighet anhalia, det till Ban* ken ma såsom Hypothek pantförstrifwas Mantalspenningarne, och att ehuru Discont-rättigheten kommer att begagnas genom Riksgälss-Contoiret, StatsConloire. t dock matte undfå Nådig befallning, att utk defl till Banken afgifwande förbindelse, en sadan pantförskrifning ^vederbörligen iagttaga. Om denne utwäg warder antagelig funnen och af Riksens Högloflige Ständer gillas, sa bör Riksgälds-Contoiret, ät hwilket Discont, rättighetens förwalkning kommer att uppdragas, meddela hwad Stats - Contoiret reguirerar och Stais - Contoiret åligga atr ej äska mer än nödwändigk tarfwaö lill de i den fastställde Staten bestadde utgifter.
Att inga andra undantag ifrån styldighetrn art i Bewäringsmanstapet deltaga stola äga rum, an för dem, sein redan äro i krigstjenst, dem som genom sjukiigsec eiler lyten äro till krigstjenst oför, mögne, dem som redan tjcnt wid förra Landtwärnet och e) friwilliat wilia aker inga i tjenst, Lotsar, Lolsdränaar och Lotslärlingar pa Stat, Posisörare med Beställningsbref och Postilloner, samt stutiigen Kronans, Städers och af Kongl. Mant erkända allmänna inrättningars nuwaranke Ordinarie Embetsvch Tjensteman. 7:0. För hwar och en, som wid denna För, fattnings antagande ej ännu fvllt 20 är, eller ar emellan 20 och 25 ärö alder, galle, att han ej till något Statens elter af Kongl. Maju erkände all, männa inrättningars Ordinarie Embete eller Tjenst bewrdras, eller erhålla Bmstap eder Borgarerätt, eller i något Handrwcrkeri till M'stare ancagcs. Utan att wara lill fyllda 2; ars alder instufwen i Na - ?984 Den 18 Augusti. National-Bewäringcn, och-pa ettdera sättet hofwa fullgiordt alla dermed förenade skyldigheter, elier ock, enligt denna Stadga, behörigen blifwit derifrån undamagne, 8:0. Att sedan Riksens Stander som allmän Regel antagit, att hwar och en lil! utskrifning förbunden Person inom de fastställde Fen» arén ager> rättighet, att i sitt ställe sätta tjenstbar och behörigen approberad ersatlningskarl, som i detta fall ikläder stg den förres rättigheter och skyldigheter; desse er, sättningskarlar likwal ej fa sökaS inom de för Nationa!-Bewäringen bestämda aldrar, utan deremot endast tagas bland de Medborgare, som äro mellan fyllda 2; och A? ars alder. 9:0.
Förslag till stadgande om annan mans tillförordnande■, att förvalta hindrad Departements-chefs embete. Regeringsformen. § 6- Af Statrådets — civil beställning. Av Departements-chef af gilltigt och till Statsrådets prot. fördt skål hindrad, må hans embete, enligt Honungens förordnande, med den rätt och det ansvar, denna Reg.F. föreskrifvcr, förvaltas af Statsråd utan Departement, Departementets Expeditions-chef, eller, i fall äfven desse af gilltiga och till Statsrådets prot. förda skäl åro hindrade, annan Svensk man med de i f § omförmälda egenskaper. Innan öfverläggningen om denna punkt började, anmäldes ankomsten af H. Ex. Hr Just. Statsministern Frih. Lars Herman Gyllenhaal, som å K. M:s höga vägnar aflemnade 3 Dess nåd. propos:r och en Dess nåd. skrifvelse till R. St. Sedan H. Ex. Hr Just. Statsministern blifvit på vanligt sätt utbeledsagad, samt II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrat, alt förslaget i 3:dje punkten af Const.Utsk:s förslag nu vore föremål för R. o. Ad:s pröfning, yttrade sig Hr von Hartmansdorff: Det är nogsamt bekant, att fåtaligheten af det Svenska Statsrådet föranleder svårigheter, när sjukdomsförfall inträffa, när Regering förordnas och så vidare. Statsrådets leda - Den 4 September f. m. 177 ledamöter bör följaktligen bringas till det antal, som erfordras för ärendenas behöriga vård. Det är således med skäl, som Coust.Utsk. här föreslagit rättelse och förändring. Men jag anser delta förslag vara mislyckadt, och tror mig derföre böra afstyrka bifall derå. Mina skäl äro följande: Der står nemi.: ”Ar Departementschef af gilltigt, och till Statsrådets prot. fördt skäl hindrad, må bans embete, enligt Konungens förordnande, med den rätt och det ansvar, denna Reg.F. föreskrifver, förvaltas af Statsråd utan Departement.
Maj:ts i detta afseende aflåtna Nådiga Proposition, att under då inträdande statsregleringsperiod utgå på sätt som följer: Departements-Chefen, Stats-Ministern för Utrikes Ärendena 24,000: —- Departementets Expedition Minister-staten Skrifmaterialier och expencer samt extra utgifter 70,000: Summa R:dr R:mt 479,200 — med rättighet för Kongl. Maj:t att, på sätt Rikets Ständer i 5:te punkten uti ofvananförda skrifvelse medgifvit, använda samtliga här ofvan omförmälda anslag, utan hinder af deras fördelning i särskilda utgiftstitlar, eller inskränkning till något visst år, till fyllande af möjligen uppkommande brist å en eller annan sådan titel. Bil. N.-o i Ull Kongl. Majlis Nåd. Då under den korta tid af endast 1% år, som Utrikes-Departementet sålunda varit i åtnjutande af det vid sednaste riksmöte beviljade förhöjda anslag till Tredje Hufvudtiteln, någon på längre erfarenhet grundad öfvertygelse om anslagets tillräcklighet icke kunnat vinnas, men det likväl visat sig att behofvet under denna tid af tillgångarna motsvarats, föreslog Stats-Ministern i underdånighet, det Kongl. Maj:t behagade till Rikets näst sammanträdande Ständer göra framställning om uppförande af samma anslag som vid sednaste Riksdag beviljades; så mycket heldre som ingen förändring blifvit i Norska Stor-Thinget föreslagen uti det af konungariket Norrige hittills beviljade anslag, hvilket föreslagits att fortfarande utgå med 50,000 Species, motsvarande efter parikurs 200,000 R:dr Runt, utgörande 5/n:delar af hela det från de begge förenade Rikena till denna Ilufvudtitel beräknade anslag. Härvid ansåg Herr Stats-Ministern sig böra i underdånighet upplysa, att, ehuru Departementets för år 1858 afslutade och till Kongl.
; men för händelsen af afslag, har jag likväl trott mig höra upplysa, att detta betänk, innehåller ett stadgande, som jag anser höra af RSt. vidtagas, nemi. stagdandet om det års taxeris-uppgift som för låns meddelande bör tjena till efterrättelse, oell [Jtsk. har i detta afseende föreslagit j83g års taxeringsvärde. Jag skulle derföre anse, alt betänk, fordrar återremiss. Hr von Qvanten.’ Den anmärkn. som Hr Rosenblad gjort, såsom skäl till bifall å Utsk:s betänk., måste jag upptaga såsom skäl lill afslag; ty då man uppsänder handlin garna till hufvudstaden för alt granskas, oell författningarna utstaka, alt man får belåna dem till hälften, samt man uppfyllt de lagliga villkoren; så är det myeket orätt, att bancofullmäklige kunna afpruta något, tvertemot stadgad lag. Jag skulle då hellre underkasta mig något bestämdt och mindre att draga på, än alt draga på godtycket, och i det fallet får jag tillstyrka, att en tredjedel må antagas framför det villkoret, att af bancofullmäklige skall godtyckligt bestämmas, huruvida man bör få låna hälften eller en tredjedel, synnerligast som bancofullmäktige icke äro i tillfälle att bedomina, huruvida jag bör få hälften eller tredjedelen, utan att infordra särskildta papper. Jag har förra gången haft äran nämna, alt det rättaste vore alt bifoga en bancovärdering jemte betyget om taxens-värdet, men det har ej blifvit upptaget och skulle äfven medföra mycket besvär och kostnader. Således, hellre än att man underkastar sig godtycket, skulle jag önska, att man förblifver 668 Dcu aC September. vid livad som varit häfver, oell att det tyckes vara tillräckligt bevisadt deraf att fonden går åt med nuvar. belåning, äfvensom deraf att banken gjort förluster på denna belåning, två omständigheter till, som göra, att jag måste yrka afslag, och alt således frågan må förfalla. Hr von Hartmansdorff:
För att särskildt framhålla deras kunskapsmått, som upträdt i Hufvudstaden, så är deras vanliga predikan, att Nyfödelse går före Omvändelse, och att Nyfödelse är obehöflig till Rättfärdiggörelse m. m.; hvilken förvillelse af dessa läror måste upstå, är lätt att begripa. Missionärer hafva med samma vilseledande läror upträdt i Dalarne, Skåne och Småland, sannolikt i äfven andra provinser, ehuru jag derom saknar en bestämd upgift. Att missionären äfven, ja understundom med berådt mod, upträdt fiendtligt emot vår kyrka, derpå hafva vi de mest evidenta bevis. I sednare tider hafva de trognast tjenat Baptist-Samfundet. Yi kunde här upkasta en fråga: Hafva vi ett nödvändigt behof af dessa kolportörer och missionärer, till väckande och befrämjande af det kristliga lifvet inom Sverige? eller är kanske vårt presterskap verkligt så liknöjdt och sofvande, som man från vissa håll ideligen vill öfvertyga folket om? eller om presterskapet så skulle vara, finnas då inga medel att återkalla dem till sin pligt? har verkligen all ifver för Guds ords spridning och bruk hos församlingens lärare så utslocknat, att nödhjelpsåtgärder, om ock vanskliga, ovillkorligen äro af behofvet påkallade? eller äro församlin - 94 Den 8 November. garne i Sverige, likasom mångenstädes i utlandet, så organiserade eller oorganiserade, att det för lärarne är en omöjlighet, att uti ifrågav:de hänseende fullgöra sin pligt, och att således hvad som sammanhänger med utlandets oredor hos oss måste införas för att göra oreda? Yi tro det icke. Men vi tro deremot, att om vårt fosterland får vara en allmänning, till hvilken hvarje förening eller traktatsällskap som helst får utsända sina tjensteandar, så skall snart hvarje gnista af sann och lefvande tro utsläckas.
Gr. Mörner, Carl Göran: Lika mycket som någon annan, nitälskar jag för bibehållandet af Upsala domkyrka, och för min del har jag icke heller på detta rum deltagit i det beslut, på grund hvaraf 124 t:r spanmål af den till Upsala domkyrka anvisade kronotionde skola förflyttas lill Hernösand; men en annan fråga är, huruvida, sedan R. St. fattat ett sådant beslut, medel till fyllande af den brist, sorn derigenom uppstår, böra anvisas till Upsala domkyrka. När man icke vet, huruvida K. AI. bifaller hvad R. St. uti det ifrågavar. hänseendet föreslår, då det ej är en gifven sak, att K. M. skall till detta R. St:s förslag lemna bifall, och då det icke heller utredt är för hvad ändamål och till hvad belopp domkyrkan egentligen kan behöfva statsbidrag, äfvensom det säkerligen ej kan vara meningen att ersätta ett möjligen förloradt öfverflöd genom bifall till motionen, så får jag instämma med dem, som yrkat bifall till StalsUtsk:s betänkande. StatsUlsk:s ullål. N:o 44^ hirf af R, o. Ad. bifallet. På begäran af Hrr von Hartmansdorff, A u g., samt von Rosen, Georg, lades ånyo på bordet StatsUtsk:s den 1 1 sist I. Mars första gången bordlagda mein. N:o 447, med anledn. af RiksStms olika beslut i fråga 0111 åtskilliga statsbidrags ingående till Riksg.contoret. Den 3 April f. m. Vitl förnyad föredragning af StatsUtsk:s den i i sisi). Mars på bordet lagda utlåt. JS':o 44$, i anledn. af väckt fråga om ett låneunderstöd för återuppbyggande af en genom vådeld förstörd bro öfver JSissaån, blef samina utlåt, af Ii. o. Ali. bifallet. Till pröfning företogs StatsUtskts den t t sistl. Mars på bordet lagda utlät. N:o 449» ang:de ny lönereglering för Riksg.contorets tjenstemannapersonal och vaktbetjening. Gr.