Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter en liten stund återvaknade hon till så mycken sans, att hon kunde lösa af sitt hufvud den duk hon bundit deröfver, doppade den i vattnet öfver båtkanten och lade sedan den våta duken öfver sin panna. Detta uppfriskade och återgaf henne full sans. Nu märkte hon att ansigte och händer blödde, men det var endast skråmor. Sedan hon några gånger med den våta duken aftvättat dem, upphörde de att blöda. Hon hade förmodligen skrapat sig vid det arbete, hon förehaft. Hennes första känsla när hon återbefann sig i sin lilla kammare hos enkan, var att utgjuta sitt hjerta i en varm tacksägelsebön, för att hon hade så långt lyckats utföra sitt värf, och hon började nu att hoppas, det herr Erik hunnit dölja, hvad hon lemnat honom. Hon fattade tillförsigt till att hon skulle kunna utföra sitt värf, hon tyckte sig säker att hon hade välsignelse med sig, då allt hittills gått henne i händer. Hon lade sig nu och bjöd till att betvinga sin oro, för att kunna sofva. Hon visste att hon, kanske redan påföljande dag, skulle behöfva all sin styrka. Att anlita någon annan om hjelp, vågade hon icke. Herr Erik hade många vänner; hon skulle kanske kunnat lyckas förmå någon, att utsätta sig för de faror, som hotade hvemhelst, som skulle varit henne behjelplig, men hon kunde icke öfvertala sig till, att vilja utsätta någon, för att kanske offras åt en plågsam död. Dessutom skulle den, som hjelpt hennes far på flykten, säkerligen genom tortyr hafva blifvit tvingad att uppge hvar herr Erik funnit tillflykt, så framt man kommit på spåren hvem, som varit honom behjelplig. Det säkraste var att icke äga någon förtrogen, annan än mor Annika, hvilken tycktes ha så noga reda på alla Sigrids steg, äfven dem, hvilka hon ej anförtrodde gumman, så att allt döljande för denna syntes vara fåfängt. Hon hade ock bevisat Sigrid så stora tjenster, att det tycktes vara föga skäl att misstro henne. Följande natt låg så sotmörk öfver vattnet, som en natt i November plägar vara när regnet faller i strida skurar. Genomvåt hukade sig
Att Executionsverket i Landsorterna är lika verksamt, som i Hufvudstaden, bevisas bäst af den farhåga, hvåraf Discontcns Låntagare äro intagne för indrifvandet af Discontens Fordringar, Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde å nyo, om icke Ridderskapet och Adeln behagade gilla Utskottets Betänkande. Ropades Ja och Nej samt Votering. Friherre Boye, Ludvig: Med den vördnad jag hyser för detta Stånd, förenar jag blott den tankan, att, i ändamålet för hvarje Rid-} derskapets och Adelns handling, hvarje dess beslut, måste alltid ligga en allmän nytta , ett allmänt gagn. Nu kunna vi icke betvifla hvad Herr Grefven och LandtMarskalken yttrat, nemligen att frågan är redan afgjord af tre Stånda och när då , i denna fråga, såsom af Reglementarisk egenskap, voteringen hos oss skulle föra till intet annat Resultat i frågan. Den 24 Martii, f. m. 341 utan blott upptaga en tid , kankända behöflig till annat; så hemställer jag ödmjukast, om icke, med samtycke af den Ledamot, som vo* teringen begärt, frågan derom kunde förfa lia» Innefattade ämnet någon gr undsatts att bevara, någon Nationens rätt att försvara, så skulle jag alltid tro, att vi borde, utan allt afse.; ende på de andra Ståndens Beslut, anställa den begärde voteringen; men då nu ingen lörtydning kan leda vår eftergift till följd af impoi sition; så tror jag, att vi mycket väl kunna vidtaga den. Herr Munck af Rosenschöld: I anledning af hvad én värd Ledamot, Herr af Brinkman, yt-rat om Executionsverket i Landsorterne, får jag erindra, att det förfarer ganska strängt dä fiåga är om att indrifva Disconternes Fordringar hos Enskildte, men deremot ganska lamt, då fråga uppstår om att indrifva Enskildtes fordringar hos Disconterne Äfven får jag , i anledning af samma värda Ledi-mots yttrande, förklara, att jag icke är Låntagare uti ifrågavarande Discontverk. Friherre Hjerta, Fredric:
Nederländska hofvet, utom andra i sådant afseende vidtagna åtgärder, förskaffat sig biträde af en advokat i Amsterdam, hvilken också lyckats på stället erhålla åtskilliga upplysningar rörande förhållandet med liqviderna för ifrågavarande obligationer. Samme advokat har jemväl begärt och fått sig tillställd en på Riksgäldskontorets räkenskaper och öfriga handlingar grundad utredning i afseende på upptagningstiden, betalningsvilkoren och liqvidationssättet samt hufvudoch partialförbindelserna för hvart och ett i Amsterdam, Haag och Antwerpen upptaget lån, med hvars liqviderande Riksgäldskontoret haft befattning.
St., då frågan om sättet för afskrifningars meddelande, hvaröfver KammarCollegium, StatsConloiret och KammarRätten, under den 28 Februarii sistlidet år, gemensamt underdånigt utlåtande afgifvit, är vorden af E. K. M., enligt Dess, den 10 April samma år, aflåtna Nådiga Skrifvelse, till framtida afgörande uppskjuten, fördenskull funnit sig böra till E. K. M. frambära den underdåniga önskan, det E. K. M. läcktes till nästkommande Ständers pröfning och afgörande i Nåder öfverlemna förslag till allmän stadga om afskrifningar i Statens räkenskaper. Rikets Ständer framhärda etc. Exp. Vtsk. Förslag till und. Skrif v. N:o 269. 71 N:o 2Ö9 Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 2 Dec. 1829- Preste-Ståndet d. 4 Borgare-Ståndet d. 7 Bonde-Ståndet d. 7 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående verkställd revision af de redogörelser för uppburna Statsmedel, KrigsCollegium för år 1826 afgifvit. S. A. K. Vid verkställd revision af de redogörelser för uppburna Statsmedel, E. K. Maj:ts och Rikets KrigsCollegium för år 1826 afgifvit, hafva R. Sl. funnit uti Departementens Räkenskaper i allmänhet förekomma afskrifningar, till ej obetydligt belopp, af förut balancerade fordringar. Alt några vissa grunder härföre icke finnas stadgade, har redan år 1827 fästat Rikets Ständers Revisorers uppmärksamhet; och få R. St., som, lika med dem, anse nödigt, att denna brist genom bestämda föreskrifter afhjelpes, alltså härvid i underdånighet åberopa hvad R. St., uti deras, om revisionen af Förvaltningens af Sjö-Ärendena räkenskaper för år 1826, afgifna underdåniga Skrifvelse af denna dag, uti ifrågavarande afseende yttrat.
Böra åfättaS några få nu afgiftSfria tanbtmannaprobufter och föräblingSarBeten, bets ocf mibtagit åtffidiga föränbringar i be tid Sfcudtapan höranbe Xlnberrättetfer. § 16. 3 nu gådanbe författning angåenbe ©tämpetpapperSafgiften famt h»ab mib fontroden odj uppBörbeu beraf Bör iafttagaö, h^fvoe SBi, jemte bet en bel, tid följb af numera föränbrabe fört)ådanben eder i öfrigt öfmerflöbiga eder olämpliga ftab Blifmit ur författningen uteflutna, Ijufmubf af ligen Beftutat be föränbringar: att, jemte nu tillgängliga BeläggningSftåmplar, åfmen ffota finnas fåbana å 60 öre; 76 9UlöbagS
Det .är att ställa till » talko », d. v. s. att inbjuda ett tillräckligt antal personer att hjälpa, o c h i ersättning arrangera om någon liten förplägning. Det finnes bestämdt ej något trefligare än att, förenade om ett gemensamt arbete, prata tillsammans. Där inträffa aldrig dessa pinsamma pauser, då hvar och en sätter sin hjärna på sträckbänken för att slutligen lyckas pina fram den genialiska frasen: » vi hafva bra vackert väder i dag ». Nej, vid » talko » går pratet lika bra som arbetet, och när så kaffepannan gör sin rund, blir det riktigt festligt, o c h det är med saknad man ser arbetet nalkas sitt slut. Men må nu ingen tro, att det alltid är nödvändigt att bjuda främmande för att få till stånd en » talko ». Det händer j u ganska ofta, att detta ej passar, men då det j u här är fråga om stora hushåll, måste man naturligtvis förutsätta att i ett sådant hem finnas åtskilliga söner o c h döttrar, och det är just dessa, som skola vara med om » talkon »; gossar o c h flickor, herrar och fröknar. Vid finare bärrensning kunna naturligtvis ej de små vara med, men vid ärtspritningen kan redan lilla femåringen sticka in ärterna i flaskorna, o c h sexåringen rensar svampar och lingon s o m trots någonsin en fullvuxen. Mamma måste naturligtvis vara med och hålla ordning på den lilla skaran, se att ingen väljer ut de bästa svamparna, att ej allt för många ärter vandra i den lilla munnen, o c h muntra upp med en liten saga, om tålamodet vill brista. Nog kan det hända, att arbetet ej blir fullt så väl gjordt, som om mamma varit ensam om det, men det har varit trefligare o c h gått dubbelt så fort. Och månne nu det, att det gått fort o c h varit trefligare, varit den enda nyttan af en sådan » talko »? Nej, mammas småttingar hafva under mors egen ledning fått lära sig arbeta, de få erfara nöjet af att kunna göra nytta i hemmet, o c h detta blir för dem en vinst för framtiden, vida större än den kaffebelöning de nu bäst uppskatta. Studier för Idun af A l v a r Arfwidsson. Aktriserna. » svarade jag. v.
Hvar och en, som beräknar sin brännvinstillverkning hafva uppgått till större kannetal, än som svarar emot minimiafgifterne•, uträknadt efter 1 sk. per kanna, bör vid Mantalsoch Skattskrifningen uppgifva det qvantum brännvin, som han, tinder det förflutna året, räknadt från den 1 October föregående året, till samma dag det innevarande, tillverkat, med den till kannerymden jemväl uppgifna Brännvins - i3i Bil. t. Exped.-Vtskottets Memorial, N:o 374. pannan ; men som de uti denna Förordning föreskrifva forändringar uti det, som 1824 ärs Kongl. Kungörelse, angående Brännvinsbränningen, stadgar, ej komma att till efterlefnad gälla förr, än ifrän och med början af år 1851, och det sälunda väl kommer att åligga en hvar, att, vid Mantals och Skattskrifningen hösten år 18J0 uppgifva så val den pannerymd, som öfrige med afgift belagde inrättningar, han vill begagna, och hvarefter han kommer att beskattas, men tillverkningsbeloppet för det då började brännings-året icke förut kan bestämmas; alltså blir det först vid Mantalsoch 5kattskrifningen om hösten 185* > som nämnde belopp bör för det då förflutna året angifvas, och skall derföre i Debetsedlarne serskildt uppföras löpande årets afgift, enligt 15 och serskildt beloppet för det qvantum brännvin, den skattskyldige uppgifvit sig hafva derutöfver, under föregående året, tillverkat. 15 §•
RiddarhusUtskottets sedan sistledne Pleni-' dag på bordet hvilande utlåtande öfver RiddarhusDirectionens Embetsberättelse företoge punktvis till afgörande, samt bifölls3 och beslöts, i anledning af 6 §., att ett underdånig skrifvelse från Riddörskapet och Adeln till Kongl. Maj:t skulle afgå, för att hos Hans Maj:t anhålla, det Introductions-afgifterne, för hvarje af de tre Adliga värdigheterna, kunde bestämmas till en lika och jemn summa af Den 8 Juni. e. in. ioo R:dr till Adeliga CadettSkolan, Och so# R;dr till Riddarhuscassan. Upplästes och lades på bordet ett Memorial från det Särskildta Utskottet, af den 5 Juni, angående förslag till förnyadt Reglemente för härvarande Judar. Ett från OeconomieUtskottet inkommet Memorial, a£ den 6 Juni, hvaruti Utskottet anhåller, att tvänne af dess Canzlister måtte få njuta Notarie-tractamente, samt att en Canzlist till måtte få antagas, blef nu uppläst och lagdt på bordet. Likaledes upplästes och lades på bordet ett Betänkande från OeconomieUtskottet, af den 1 Juni, rörande yrkad inskränkning uti den åt invånarne i en viss trakt af Elfsborgs Län förunnade rättighet att idka Gårdfarihandel. Hant Excellence Herr Grefven och LandtMarshaiken anmälte, att Herr Pålman anhållit att på egen kostnad få låta till trycket befordra det Särskildta Utskottets för någon stund sedan upplästa Betänkande, rörande JudeReglementet, osti hemställde om Ridderska - Dea 8 Juni. e. tn. 181 pet och Adeln skulle behaga härtill lemna sitt samtycke. Bifölls. Upplästes och lades på bordet följande Memorial och Betänkanden från Oeconomi#* Utskottet, af uen 1 Juni: 1:0 Om yrkad befrielse för Veddö Socknemän frän skyldigheten att forsla Posten saint resande öfver Alands haf.
Stockholm den 20 januari 1824 Ständerna har vid sista Riksdagen beslutat att en fond inrättas i banken, där man kan låna mot pant i fast egendom. De som har intecknade skuldbrev från 1820 och senare har företrädesrätt, när dessa lån beviljas. Stadgade föreskrifter som gäller: § 1 1: o Var och en i Sverige bosatt medborgare är berättigad att erhålla fastighetslån, om den erbjudna panten innebär nödvändig säkerhet för banken. 2: o Lånetillgångarna fördelas så att 80 % avsätts för lantoch bruksegendomar, 4 % för Stockholms stad och 6 % för övriga landet. 3: o Som pant antas på landet. Säterier och frälse gods, kronoskatte rusthåll, kronoskatte hemman, frälse och skatte järnbruk samt de s k hyttor i Bergslagen, som inte är upptagna av vanligt hemmantal. De skall dock äga tillhörande jord, vars värde blir grunden för lånet. Pant i Stockholms stad blir Brandförsäkrade stenhus Pant i övriga städer Hus och byggnader i allmänhet, som har brandförsäkringen inbetald, tomter, arv och egna åkrar, ängar och vretar i och invid städerna. § 2 1: o På landet och städerna utom Stockholm skall 1 / 3 av jorden efter 1823 år taxering utgivas som lån. 2: o På järnbruk som har egen skog utges 250 riksdaler på varje etthundrade skeppund som produceras vid bruket. Drivs det däremot med köpekol utges endast 150 riksdaler per hundrade skeppund. Hemman som ger bruket kol, dagsverken och körslor räknas in under bruket och får inte låna enskilt. 3: o För stenhus i Stockholm utges hälften av brandförsäkringssumman. 4: o Hus och byggnader i övriga städer får endast belånas till 1 / 3 av brandförsäkringsvärdet. 5: o I Filipstad, där särskilda privilegier gäller och fastigheter inte får föryttras till envar skall godkänd borgen lämnas och förnyas vart femte år § 3 1: o Lånen får aldrig överstiga 2.000 riksdaler till en och samma person eller pant ges av flera fastigheter. 2: o Söker korporationer eller bolag lån, kan bolagsman som har eget lån endast få den summa som fattas upp till 2.000 riksdaler.
a 1,000 R:dr, till Banken ingått som förslitna 2,405 st. eller 28,39 proc. 3,698 ii \ a 500 R:dr, il 11 849 v n 22,96 11 40,405 n h 100 R:dr, n n 2,862 n n 7,08 V 35,723 ii k 50 Ruliii n 1,263 ii ii 3,54 11 138,000 ii a IO R:dr, ii ii 950 ii „ 0,69 n 385,000 n ä 5 R:dr, ii n 67,600 ii v 17,56 n 298,000 n a 1 R:dr, il » 2,750 n ii 0,92 % Då, oaktadt det långa dröjsmålet med Riksmyntssedlarnes förfärdigande och utgifning samt de med anskaffande af papper och tryck till desamma förenade stora omkostnader, uppgående, enligt Revisorerne meddelad upplysning, till 57,109 R:dr 14 öre, ett fördelaktigare resultat, än det nu omförmälta hittills icke vunnits, anse Revisorerne det vara af vigt, att Fullmägtige så fort ske kan vidtaga åtgärder till införande af nödiga förbättringar vid sedelpapperets tillverkning, så att Banken till sina sedlar må erhålla ett papper af i möjligaste måtto tjenlig och ändamålsenlig beskaffenhet. § 30. Från och med den 1 Juli 1858 till och med den 30 Juni innevarande år hafva förslitna sedlar till Banken inkommit samt nya sedlar blifvit förfärdigade till följande belopp: 49 Banko-sedlar. Bankoverket. 7 50 Invexling i landsorterna af för slitna småsedlar. § 31. Under den tid, hvarför nu redovisas, hafva Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nedanuppräknade
Då till det reglementariska en-j dast hörer formen och beräkningssättet, men beskaffenheten, eller hvad sorn må anses utgöra säkerheten, nu bör i princip fastställas, tror jag, att, till undarirödjande af tvetydighet, fastighet bör förklaras såsom den enda säkerhet, mot hvilken DiscontLån må kunna till stående förvandlas. Friherre Boije: Jag utbeder mig få förklara, att jag icke har något att erinra mot Grefve Mörners framställning, emedan discussionen i går äfven syftade ditåt. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemstålde, om icke slutet af 2:dra punkten kunde erhålla följande lydelse: ”Dock hunna de Gäldenärer, hvilka anskaffa fullgiltig och godkänd säkerhet uti fastigheteri fä sine DiseontLän till stående förvandlade, på sätt de reglementariske föreskrifterna härom komma att stadga Bifölls. Hvar - Den 5 Junii, Ii3 Hvarefter Hans Excellence föreslog, att enahanda tillägg måtte införas uti slutet af g-.d©. punkten, samt att, med iakttagande af berörde rättelser, ofvannämnde ProtocollsUtdrag kunde till alla delar af Ridderskapet och Adeln gillas. Ropades jai Herr Cederschjöld, Pehr Gusta f; Af vigtiga Embetsgöromål hindrad, att öfvervara Ridderskapet3 och Adelns Plenum förliden gårdag, då beslut fattades i afseende på sättet för FilialDisconternas utredning, nödgas jag deremot anmäla min reservation. Jag föranlåtes att göra en sådan reservation, emedan jag vill fritaga mig från all delaktighet i ett beslut, som efter min öfvertygelse skall medföra i framtiden den olyckligaste verkan på Rikets pennin, geväsende. Harr Dahlman, Lars Johan, hade inlämnat följande, som upplåstes:
Och om du tänker som du säger, och efter det i alla fall är till föga båtnad att strida i ett ämne, hvilket, med Guds hjelp, aldrig kommer i fråga, så handla du som du bäst finner. Men jag har en gång förut bedt dig, och derom ber jag än en gång: glöm icke salig fars varning!” ”Ack, mor,” inföll Arve, halft leende, halft förebrående, ”det var ju blott en dröm!” ”Må vara; men så sannt jag sitter här, kom den från salig far, och ur mitt hufvud kommer aldrig att det giftermålet blefve din olycka.” ”Nej, nej, mor, min högsta lycka skulle det bli! Men Tistelöns ros vexer nog icke för mig,” tillade han saktare och lade räknetaflan åt sidan. ”Gud gifve det vore så väl!” tänkte fru Kathrina; och kännande, liksom Arve, att de nu ej hade mera att säga hvarandra, gick hon att språka några ord med Annicka. Kort tid efter detta samtal helsade Gabriella från sitt öppna fönster Arve, som, stående på däck med hatten i hand, kände en länge saknad glädje strömma till hjertat; ty om det ej var misstag, antog Gabriellas kind en ögonblickligt högröd färg, och i hela hennes sköna ansigte låg ett uttryck af välkomnande hjertlighet. Hvad vår jaktlöjtnant nu kände sig lycklig! Hastigt var han uppe på bryggan, der gamle Haraldson sjelf tog emot honom med de orden: ”Nu var det knäfveln så länge se’n vi hade sigte på tulljakten!” ”Jag vill ej för ofta falla besvärlig,” sade Arve; ”det var sist vid ett så bedröfligt tillfälle.” ”Ja, ja, det var så, och här har varit många bekymmer sedan dess; men, Gudskelof, nu har tösen börjat repa sig igen för oss. En får ta den onda dagen med den goda. Men stig på, stig på vackert! Jag och Ella ä’ ensamma hemma. Birger är med hustrua åt Götheborg, och Anton, den stackars token, stryker med jemnan ute på sjön från morgon till qvälln.” Dessa förenade nyheter åstadkommo mycken liflighet inom vår hjeltes själ.
De vilkor för åtnjutandet af de beviljade understöden, dem Rikets Ständer föreskrifvit, och bland hvilka äfven fanns det, att det tillämnade bolaget, med aktieteckning för en million R:dr, skulle innan den 1 Oktober 1858 vara bildadt, och föreskrifna förbindelser och säkerhetshandlingar deponerade samt arbetet å kommunikationsleden jemväl dessförinnan påbörjadt, blefvo dock icke uppfyllda; i följd hvaraf detta företag icke kom till utförande, utan blefvo de för ändamålet anvisade medlen ställda till Rikets Ständers disposition. Frågan om denna kommunikationsleds åvägabringande har nu ånyo vid innevarande riksdag blifvit underställd Rikets Ständers pröfning genom särskilda inom samtliga Riks-Stånden väckta motioner, nemligen: inom Ridderskapet och Adeln af Friherre Koskull, A. (motion N:o 84), inom Preste-Ståndet af Herr Kontraktsprosten L. G. II. Palmlund (motion N:o 74), inom Borgare-Ståndet af Herr E. Meijer (motion N:o 90), inom Bonde-Ståndet af Riksdagstid]mägtigen A. Medin (motion N:o 303); varande i dessa motioner, som äro af lika innehåll, hufvudsakligen anfördt att, som det visat sig vara omöjligt att för närvarande genom aktieteckning åstadkomma ett så stort belopp, som erfordrades, derest hela den föreslagna kommunikationsleden skulle på en gång tillvägabringas, helst kostnaden för densamma, beräknad efter nu gällande priser och efter de fordringar, som numera i fråga om sättet för dylika anstalters ordnande göra sig gällande, öfverstege den från början beräknade, sökte man nu ernå en sådan förbindelse mellan de ifrågavarande orterna, genom hvilken det hufvudsakligaste ändamålet vunnes, samt ville öfverlemna åt gynnsammare tidpunkt att fullborda återstoden. Den södra stambanan hade, sedan ärendet hos Rikets Ständer förra gången förevar, hunnit färdigbyggas; och likasom bestämmandet af denna stambanas dragande åt
Fx Protocolio A. G. Silverstolpe» S. D. Den a 8 Juni. S. D. /"Återremitterade Ridderskapet och Adela Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottens den 22 Juni på bordet lagde Memorial af d. 1 nästföregående, angående Luderplatser och allmänna Skallgångar. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. I). Ridderskapet och Adeln biföll, vid förnyad föredragning, Stats-Utskottets den 22 Juni på bordet lagde Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående Lön-förbättring för Landshöfdingen i Christianstads Län. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Jöevillnings-Utskottets d. 16 Juni afgifne och den ig derpåföljande på bordet lagde Memorial angående Allmänna Barnhusets andel af St ämpelafgift för kort, föredrogs å nyo och bifölls. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe.' S. IX Deri 3 8 Juni. 3. D. r\ nyo föredrogos och blföllos följande Lag-Utskottets d. 25 och 26 Maj afgifne och d, 2 3 dennes pä bordet lagde Memorial: j 1:0 I anledning af Herr Prosten Doctor Ägrells Memorial om arfsrätt för oäkta barn, och vardt det alternaiif, som tillstyrker bibehållande af nu varande stadgande!! i detta ämne, af Höglofl. Ridderskapet och Adeln bifallet. 3:0 I anledning af återremissen rörande Executionsoch Concours författningarne. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe.' S. D. Beslöt Höglofl.
Oförgätlig är för förf. den scen i Norma, der hon af Adalgisa får veta Romarens otrohet, och nu i toner andas ut sin sorg, sin förtviflan, sin hämndlust. Sedan hon slutat, herrskade ännu en half minuts dödstystnad i salongen, förrän man tänkte på applåderna, och denna häpna tystnad var ett större bifall, än de sednare, ehuru stormande de än voro. Sådana duetter, som den derpå följande, hvilken hon sjöng tillsamman med en signora Ferlotti (Adalgisa), eller en annan i operan Semiramis mellan henne och mamsell Hähnel (Arbaces), eller den mellan Moriani (Edgar) och Ungher i Lucie, får förf. väl ej mera höra. Hähnel är en gammal Berlinerpublikens favorit, men kraften af Pastas förmåga var så inspirerande, att man med en mun försäkrade, att den förra ännu aldrig sjungit så, som uti denna duett i Semiramis. Balletten är ingenstädes i Tyskland att skryta med. I München svänga sig dansöserna för anständighetens skull uti vida kalisonger, hvilket icke blott ser löjligt ut, utan, som hvar man finner, mycket mera än trikåerna påminner om sängkammaren. I Köpenhamn öfverträffar i förf:s tycke balletten alla dem, han såg i Tyskland. Sceneriet i operan i Stockholm kan tryggt mäta sig med de tyska teatrarnes, om man undantager «Theater an der Wien» i Wien, der den ofantligt stora scenen, som rymmer små armeer till häst och fot, är inrättad enkom för storartade uppträden i sceneri-väg, för feerier, militäriska skådespel o. s. v. På den nya teatern i München, hvars machineri räknas till de utmärktaste, såg förf. Robert gifvas med vida sämre scenisk effekt, än i Stockholm.