Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på grunden för hela denna lagstiftning ang:de sockennämnder och deras befattning samt sockenstämmor, får jag erinra, alt Utsk:n synbarligen icke afsett de communala inrättningar, som för närvar, linnas. Man har förbisett de på många orter genom ett verksamt preslerskaps medverkan utbilduge communala inrättningar, som under namn af byarätten efter s. k. byordningar slita åtskilliga uppkommande tvister, hvilka på andra ställen, der sådana inrättningar saknas, måste liänskjutas till domstolarnes afgörande. Så är det t. ex. ett åliggande för dylika byarätter att hvarje vår besig - Den 6 Mars. tiga hägnaderna emellan hemmanen, samt, derest de icke befinnas i lagligt skick, förordna inom hvad tid de böra vara bättrade samt, derest sådant åsidosattes, genom lega låta ombesörja bristerna på bekostnad af den eller dem, som sin skyldighet eftersatt; äfven åligger det dem att tillse det sådana afloppsgrafvar, hvilkas igenfyllning föranleder öfversvämning, blifva behörigen upptagna och rensade; att besigtiga åverkningar samt skilja emellan dem, på hvars ägor averkningen skett, och dem sora densamma begått; med ett ord, dessa redan befintliga communal-inrättningars verksamhet medför den icke obetydliga fördelen att uti mångfalldiga tvistigheler, härledande sig hufvudsakligen från försummelse af nödiga iakttagelser till behållande af ordning i och för jordens tillbörliga häfd och afknstningens bevarande, domarens åtgärd icke beböfver anlitas. Jemför man nu den bär föreslagna communal-lagen för sockenstämmor och sockennämnder med de ordningar, sorn på särskildta ställen finnas; så skall man erfara, att alla dessa ordningar, hvarmed socknarne äro belåtne, skola våldsamt rubbas, då det kommer att bero på sockennämndernes pröfning, huruvida en motsvarande anstalt skall införas eller icke. För min del föreser jag ofantliga svårigheter vid att bringa länsnämnderna lill en förmånlig organisation, till en önskad befattning för ordnings vidmakthållande, så att de icke söka alt göra sig till styrande inom socknarna och således uppväcka split och hat i stället för alt befrämja ordning och sämja.
Ville man medgifva, att detta uppträde, ej olikt ett polisförhör, dervid församlingen framställdes såsom anklagare, varit oförenligt med rummets och gudsljenstens helgd, men säkerligen kunnat förekommas derigenom, att Prestmannen förut gjort sig underrättad om fångens sinnesförfattning och, med afseende derå, förbjudit hans införande i kyrkan, kunde man ock med fog betrakta hela tilldragelsen såsom egentligen vållad genom ett lyckligtvis sällsynt undantag från Presterskapets i allmänhet ådagalagda omsorg om gudsljenstens värdiga begående, som i hvarje församling, större eller mindre, vore för 8 58 — lärare och åhörare lika vigtigt, och hvars främjande otvifvelaktigt utgjorde en ibland den förstnämndes mest maktpåliggande pligter. Att likgiltighet i detta hänseende antingen å hans sida eller hos församlingen icke kunde medföra välgörande verkningar eller bära goda frukter, syntes åtminstone ej kunna motsägas. Dessa mina åsigter om saken och tjenstförrättande Preslmannens förhållande dervid, antydande tillräckligt orsaken, hvarföre efter min tanka uppmärksamhet å händelsen ej bort uteblifva, meddelade jag Domkapitlet i skrifvelse den 9 Juni, jemte tillkännagifvande, att, då Domkapitlet, som ägde närmaste vården om religionen och kyrkan samt otvifvelaktigt äfven bäst insåge hvad i ämnet kunde vara nödigt, nyttigt och tillbörligt, förklarat sig icke hafva någon ytterligare åtgärd i målet att vidtaga, jag för min del kunde låta dervid bero. Deremot är, till följd af min ofvanberörda remiss lill AdvokalFiskalsEmbetet i Kongl. Götha HofRätt, åtal inför Kongl. HofRätten anstäldt emot tillförordnade Domhafvanden, som i IiäradsRätten handlagt ifrågavarande mål angående Jonas Persson. Till bemötande af AdvokatFiskalsEmbelets afgifna embelsmemorial har tillförordnade
JM 98, med förslag till voteringsproposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om anvisande af medel för Sveriges deltagande uti en allmän exposition i Paris år 1867. Godkändes. JM 99, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter. Lades till handlingarne. Frän Hogv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedannämnda Utlåtanden och Memorial: JM 92, i anledning af väckt motion om förändring i vilkoren för det vid sistförflutna riksdag beviljade lån för anläggning af jernväg mellan Christianstad och Hessleholms station å södra stambanan. Bifölls. JM 95, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet JM 57, angående väckt fråga om statsanslag för vidtagande af åtgärder till hämmande af boskapspesten, om den skulle inom landet utbryta. Lades till handlingarne. JM 94, i anledning af väckt motion, angående pension åt aflidne f. d. Statsrådet, Generalmajoren Carl Ludvig von Hohenhausens efterlemnade döttrar. Bifölls, Prot.-Utd.rag 319 JV2 95, med förslag till sammanjemkning eller voteringspropositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor rörande anslagen under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel. Preste-Ståndet fann för godt uppskjuta pröfningen af 13 punkten i detta Memorial intilldess Vällotliga Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet öfver densamma meddelat beslut, och godkändes de i Memorialets öfriga punkter föreslagna voteringspropositionerna. M 97, med förslag till voteringspropositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor rörande anslagen under Riks-statens Nionde Hufvudtitel. De föreslagna voteringspropositionerna godkändes.
Under det han var sysselsatt med detta kom Terje tillbaka. David stannade förläget med sitt arbete att sopa golvet. Då först kom David ihåg den sena timmen, klockan var redan över ett, och Husfadern skulle nog finna det konstigt att han städade just nu. Men den gode mannen var tydligen van vid åtskilligt, han klev lugnt över dammborsten och sophögen, satte sig i sängen, stack ett stycke tobak i munnen och lade en tidning utbredd framför sig att spotta på. Väntar du främmande? frågade han sömnigt. Och David fann att han måste röja en del av sin hemlighet, annars var han inte övertygad om att de fick vara ensamma. Jag väntar en flicka hit i morgon klockan två, svarade han nästan blygt, en bekant, för resten en anständig en anständig familjeflicka som händelsevis är i stan. Ja, dom är värst dom, sade Husfadern allvarsamt. Emellertid ska jag varna grabbarna, så kan du ta nyckeln på insidan, så får du vara ostörd. Det är för resten han lade sig ner och tittade stint i taket eget att det var klockan två, du sa? eget att jag alldeles kommit ifrån det där jag har inte haft ett fruntimmer häruppe på ett helt år, ända sen den där finskan slutade. Jag är inte sådan, jag men vad tusan är det med däj? Är du sjuk? Har du feber? Du ser ut som ett lik! Du är kär, förstås. Husfadern vände sina milda ögon mot David och strök sitt bruna skägg. Det är eget när en är kär. Jag hade en käresta en gång, en enda gång, det är eget att vara kär. Jag kunde inte äta eller rättare, det gjorde ont när jag sväljde, det satt en klump i halsen jämt och bröstet kändes hopkramat. Inte sov jag, inte åt jag, men si supa, det kunde jag. Är det inte eget? Jo mycket. David fraktade undan soporna och ordnade bädden på golvet, tog av sig rocken och skorna, det var för kallt att klä av sig alldeles, och släckte lampan. Men om det inte beror på kärlek utan kanske på förkylning, då ska du koka varmt vatten på spritköket och dricka toddy. Det finns en skvätt konjak i skåpet, hördes Husfaderns röst genom mörkret. Han nästan låg och pratade för sig själv. Det är länge sen, sade han stilla, jag var bara tjugu år, nu är jag tretti.
Som de, enligt 24 § Riksdags-Ordningen, af Utskottet antagne Cancellister äro anställde att, såsom Notarier, tjenstgöra hos Utskottets serskilda Afdelningar, och tjenstgöringen blifver enahanda för de Cancellister, Utskottet kan finna nödigt att, på grund af åberopade stadgandet, ytterligare antaga, i den moa göromålens mängd och beskaffenhet kunna påkalla, att de af flera Afdelningar förberedande handläggas, så får Utskottet vördsamt hemställa, att notarie-arfvode må tilldelas de Cancellister, som Utskottet, på grund af 24 § Riksdags-Ordningen, antagit eller linner nödigt att antaga, för att anställas såsom Notarier hos serskildta Afdelningar af Utskottet, samt att sådant arfvode beräknas för hvar och en från antagningsdagen; och som den Cancellist, hvilkens antagande Rikets Högloflige Ständer serskildt tillåtit, efter Utskottets hemställan den 5 innevarande månad, N:o 1, eger sig ombetrodda lika vigtiga och grannlaga göromål, som de, hvilka tillhöra omförmälde Notarier, samt Rikets Högloflige Ständer derföre redan, genom bifall till berörde hemställan, täckts medgifva alt han må tillgodonjuta lika aflöning med de hos Afdelningarne anställde Cancellisterne, får Utskottet vördsammast hemställa, att, äfven för denne Cancellist, notarie-arfvode må få beräknas från antagningsdagen. Stockholm den 26 Augusti 1844. Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskotlets Utlåtande, N:ris 3 o. 4. 3 JV2 3 Ank. till Exp. Utsk. d. 27 Aug 1844, kl. 10 f. m. Utlåtande , i anledning af väckta motioner, angående indeldta räntors förvandling till penningar.
Domstol syntes böra medföra enahanda vitsord och verkan, som om erkännandet bade skett muntligen eller skriftligen hos Konungens Befallningshafvande, samt den, sorn pä ett dylikt erkännande blifvit dömd, ej bör ega större rätt att genom vad uppehålla utmätning, än den, som på sådan grund fått Konungens Befallningshafvandes Utslag emot sig, so, enär genom Kongl. Förordnit!gen den 18 December i8a5 är stadgadt, att, der gäldenär, utan allt jäf eller invändning, hos Konungens Befallningshafvande skriftligen eller muntligen erkänner sin skuld, borgenären må, ehvad gäldenären vit! anföra besvär elier ej, genast å Konungens Befallningshafvandes Utslag erhålla utmätning och vaia berättigad, att det utmätta godset emot borgen lyfta, samt ett lika beskaffad! stadgande i afseende på skuldfordringsmål, som vid Underrätterne afdöma?, vore desto nödvändigare, som vad, isynnerhet från Härads-till Lagmansrätt , oftast vållar längre tidsutdrägt, än klagan öfver Konungens Befallningshafvande Utslag, föreiloge Herr Richert em LagUtskoittw Betänkande N:o 147. 5 Lag, hvarigenom gäldenär, som vid Underrätt erkänt sin skuld och blifvit dömd att den betala , förklaras skyldig att undergå, utmätning, med rättighet för borgenären att det utmätta godset mot borgen lyfta. Derjemte har, hos Hedervärda BondeStåndet, Riksdagsfullmägtigen Eric Svensson från Bohus Län, väckt den af Riksdagsfullmägtigen Johan Jacob Rutberg från Norrbottens Län, jemte flere af Ståndets Ledamöter understödda samt till Lag-Utskottet hänvisade motion, att, som det vore med gällande Författningar enligt, att Konungens Befallningshafvande» Utslag i skuldfordringsmål, i de fall da gäldenären antingen erkänt skulden eller, oaktadt erhållen del af Lagsökningen, med svar ej mött, gå i verkställighet, fastän gäldenären sig besvärar, samt, jemlikt 12 Gap. 3 och 4 §§.
V 45 t 45 b. t 45 å. J 44 a. a. A 44 b. V 45 a. a. V* 45 b. 45 [ 45 b. ? 45 b. ■ a. a. 44 I® 44 i 45 45 a. a. y 45 b. y 45 b. A 44 b. V 45 b. ii 4+ a ‘a. y 45 b. A 44 b. ff 44 b. | 45 y 45 ]M:o t Kyrkolagen, om ändring af 4 § i 15 Cap. deraf. Se Afvittring. Kyrkoplikt, uppenbar, om dess afskafFande . Svar pä äterremiss Kyrkor nes Räkenskaper, om revisionen deraf* Se Anmälan IGl* „ disponible tillgångars förräntande ang:de. Se Anmälan 102* „ i Hallands och Blekinge Län inkomster och utgifter., om summariska extract deröfver Se anmälan 103. „ i Christianstads Läns Räkenskaper, om deri balancerade fordringar* Se Anmälan 104 Kyrkors bef ielse frän vissa extra utgifter, angående* **..*.*♦♦•♦• Kyrko-Råd, ang:de ändring i Kongl. Förordningen deri 29 Augusti *843 ... KårböLevägen. om anslag tili broars iståndsätt.ande derstädes. Se Anslag lör allmänna arbeten. Kämners-Riinet, om deras indragning * ♦ . 1 anledning af skiljaktiga beslut , Svar pä. äterremiss af Memorialet ]>):o 70 . ♦ Köping, om Strömsholms Canals ledande dit. Se Anslag för allmänna arbeten. ■ Lag för enskilde Banker Laha Se Banker. om upprensning deraf. Se Anslag ' för allm. arbeten La g-Beredning en: af är 1841, om dess upplösning , , om anvisande af medel till arlvoden m. in, för densamma ... ... „ ?, dito dito ät 3:ne nya Ledamöter deri . | Lagerheim, Öfverste, om pension lör. se Hufyudtitei 9:de.
I alla tre länderna röjes ett sträfvande att närma sig hvarandra. Långt har man visst icke ännu kommit häri, åtminstone i det politiska lifvet, men misstro och gamla fördomar försvinna dock dagligen. Redan detta är en stor fördel, som vid hvarje tillfälle bör ytterligare stärkas och utvecklas. Intet bidrager kraftigare härtill än att folken komma i närmare beröring med hvarandra. Man måste lära känna för att rätt uppskatta hvarandra. Jernvägar och ångbåtar äro derföre oskattbara hjelptrupper för nordens enhet. Materiel beröring ensam gör dock icke tillfyllest, det fordras andlig dertill. Man måste lära högakta innan man fullt kan förtrösta på hvarandra. Denna tankevexling har likväl, beklagligtvis, hittills varit alltför ringa, synnerligast de båda förenade rikena emellan. Efter femtio års förening äro det ena landets litteratur och vetenskapsmän för det andra mera obekanta än månget främmande folks. Båda hafva dock så mycket att lära af, så mycket att meddela åt hvarandra. Kongl. Norska Regeringen tillkommer äran att, just i dessa dagar, hafva tagit ett vigtigt steg för att afhjelpa denna stora brist. I Budget-propositionen till innevarande Storthing föreslås nemligen uppförandet på universitetets stat af 1,000 Specier (4,000 R:dr R:mt) årligen »til dermed at honorere Iserere paa de andre nordiske universiteter, som efter kollegiets opfordring holde forelaesninger ved det Norske universitet.» »Kirke-departementet» upplyser i propositionens bilaga att nämnda förslag, väckt ' af bestyrelsen för »det skandinaviske selskab i Christiania», blifvit af universitetskollegiet förordadt, sedan det af samtliga fakulteter tillstyrkts. Kollegiet, hvars hela yttrande meddelas, tillägger att sakens nytta skulle betydligt ökas »dersom samtlige universiteter fik samme anledning til at laane hverandres laererkrafter, som den, der nu foreslaas aabnet for Norges universitet.»
Jag vill påminna mig, efter den kännedom, jag år i8io, söm Ledamot i RancoUtskottet, haft tillfälle att inhärirta, att DiscantVinsten icke från början varit påräknad till större Surrima än i2ö,oöö R:d. årligen. Om icke minnet allt för mycket bedrager mig, vär deri Stimma hvarmed Säriken skulle begynna Discont-rörelséri , eller såsom Fond dertill använda, frän början endast beräknad till 600,000 R:d. Vid 1809 års Riksdag befanns Discontrötelsen till den grad utvidgad, att Riksens Ständer lönnö för godt stadgä den maximi Summ a , hvaröfver denna rörelse icke vidare skulle fa utsträckas. Banken har i detta fall blifvit betraktad på samma Rid. 0. Ad. J. tnl sätt sora en enskild man förvaltar sin Gassa , nämligen att den skulle gifva högsta möjligarevenue,utan afseende derpå om sådant kunnat förenas med Rikets väl i allmänhet. Men låt mig *u äfven frir ett ögonblick anse Banken såsom alldeles isolerad ifrån Riket, och såsom ett verk hvars enda föremål vöre att bereda sig den största möjliga vinst och att dymedelst kunna bringa sin Sedelstock i förhållande till elen rörliga reela fonden, hvilket jag anser alltid böra vara det hutvudsakligaste föremålet för BancoStyrelsens bemödanden; Så tror jag mig ändå lätteligen kunna bevisa, att Ranco-Styrelsen äfven i detta fall Utgått från en falsk synpunkt då den med Nya Sedlar och således med en förökad Sedelstock ökat discont-rörelsen. Antagom att Banken genom Utlåning af 1,000,000 R:d. tillökade Sedlar, årligen deraf indroge 60,000 R:d., som jag för lättheten i calculen nu vill upptaga till 100,000 R:d , så följer ju solklart att Banken mindst behöfver 10 års tid för att återkomma till dess vid utgifvandet af nämnda million ägande Soliditet, eller att kunna åter indraga den genom utlåning förökade BancoSedelstocken.
Så vida Rikets Ständer härtill bifalla, tillstyrker Banco-Utskottet vidare, alt, i sammanhang härmed, må hos Kongl. Majrt i underdånighet anhållas om utfärdande af Dess Nådiga Kungörelse! till laga efterrättelse vid liqvider emellan Banken och enskilde för sådanaBanco-lån, som här ofvan blifvit omnämnda. Ankom till Exp.-Utsk. d. ai Jan. i83o. Memorial, med förslag till regiementariska föreskrifterj i sammanhang med Rikets Ständers beslut om Låns meddelande från Banken emot pant af Tackjern. Sedan Rikets Ständer beslutat, med anledning af Banco-Utskottets Betänkande N:o 6 Banco-Utskottets Memorial N.o loo. 45 och Utlåtande N:o 67, att Tackjern, liggande på våg under vederbörande Embetsmäns och Magistraters ansvarighet, får af Banken belånas, med iakttagande af enahanda hufvudgrunder, som för utlåningen på Jern och andra exportabla Effecter hittills varit gällande, under vilkor, attreglementariska Stadgauden för det speciela af denna Lånrörelse kamme att genom BancoUtskottet, efter samråd med Banco-Styrelsen, uppgöras, och i ett sammanhang anmälas hos Rikets Ständer; så får, efter inhemtande af Herrar Banco-Fullmägliges yttrande, samt med iakttagande af hvad uppå Utskottets förslag redan blifvit hos Rikets Ständer besluladt öfver en och annan hithörande hufvudpunkt, Banco-Ulskottet härigenom underställa Rikets Stän-. der följande:
begc5r en dag en bedräglig handling, som upptäckes af en kamrat, denne får harigenoin stor makt öfver Sain och utöfvar på honom ett mycket dåligt inflytande. Emellertid händer det en dag, att en silfverbagare blir stulen från en granne till Sams fader. Lucians goda van, en liten indiangosse vid namn Bunny, blir misstänkt för stölden, och niigra misstänka afven Lucian. Ilunny blir insatt i fiingelse och Lucian, som tror sig veta, att hans vän ej skall stå ut med att sitta ensam i det hemska fängelset, följer honom dit och är honom till tröst och hjälp under sjulrdoin och bedröfvelse. Efter en tid koinmer det andtligen i dagen, att det ar Sam, som stulit silf verbägaren. Och den förtviflnde fadern dömer da sin son att i kyrkan inför hela församlingen bekänna sitt brott och bedja om förlåtelse. Efter mycken ånger och sorg öfver sig själ£, blir den förr s&amp; opfilitlige ynglingen en redbar och bra manniska, som på allt sätt söker försona, hvad han brutit. Boken torde inest a d % 14-15-åriga gossar och flickor. För svenska barn. Sagor och berättelser af Eugenie Beskow. Med 22 teckningar. Pris 2 kr. Om vi ej misstaga oss, 8 % ar det sitt förstlingsarbete, som Eugenie Besl~ow här utgifvit, och vi kunna i så fall på goda grunder gratulera henne till en så lyckad debut på förf&amp;ttarebanan. Hennes barnhistorier vittna i alliniinhet ej blott om en liflig och fin uppfattning af barnen, af deras lif och tankeviirld,. utan också om en mycket god stilistisk förmåga. Berattelserna, » Ett underligt kalas », » Flyttningen », bli as hemlighet » och » När pappa och mamma voro borta » äro i synnerhet skdeles pigga och roliga. Gärna skulle vi dock vilja varna författarinnan för att allt för ofta lagga oriktiga ord i barnens mun, t. ex. det ordet ~ d o q ~ Vi. tro nämligen, att det kan vara menligt för de mindre barnens ännu outrecklade språksinne a t t i böcker finna sina egna språkförvräng ningar.
Ad:s uppmärksamhet derpå, att litt. d) stadgar den ordning, i hvilken dessa utvägar skola begagnas, och att således derom redan finnes ett R. St:s beslut, hvarföre det skulle hafva ingen påföljd, om R. o. Ad. skulle instämma i Hr Lagerhjelms förslag att Hytta litt. c) näst efter litt. a). Särskildt får jag fästa en talares uppmärksamhet derpå, att den enda skillnad, som finnes, är i BorgareShs beslut, att borttaga orden ”samtlige härmed” i mom c) (deraf ordet samtlige är ett tryckfel och skulle vara samtidigt) och derigenom blifva restrictionerna vida strängare. Jag kan då icke annat än tillstyrka R. o. Ad. att antaga § sådan som den är, då strängare restrictiva åtgärder icke kunna uppstå. Särskildt får jag blott med ett ord omnämna hvad Hr Lagerhjelm anfört om de olika anledningarne för silfret att utvandra ur ett land. Detta är ett ganska långt capitel, och jag skulle icke ingå deruti, så mycket mindre, som Hr Lagerhjelm sjelf medgifvit, att Sverige icke i stort deltager i den allmänna verldshandeln, utan nästan endast genom frakthandel, hvarföre det således torde hufvudsakligen endast vara för att betäcka importen, som silfverutförsel hos oss äger rum, och Utsk:s förslag verkar derföre till en minskning af importen. Jag får, af skäl jag förut anfört, tillstyrka antagande af Utsk:s §, och de, som frukta för restrictiva åtgärder i högre grad, borde äfven instämma deruti, för att, genom dess antagande af tre Stånd, förekomma den af BorgareSt. antagna skärpta redactionen af litt. c). 9 II. 66 522 Den IS April f. m. Hr von Troil: En värd talare har börjat sitt yttrande med upprepande af det latinska uttrycket ”finis coronat opus,1' och dermed syftat på BancoUtskts, genom hela betänk, gående syftemål att minska och inskränka lånerörelsen. Jag nekar icke ordspråkets tillämplighet på Utsk:s betänk., men jag gifver det en helt annan betydelse.
Från Hedervärda BondeStåndet* 8. D. Uppå derom väckt fråga beslöt Bonde Ståndet att, medelst Protocolls-Utdrag, in - Utdrag din ti Qftoter 1829. i h$t Inbjuda Högvördig® Presteoch Välloflig® Borgare-Stånden att förena sig nti det beslut, Bonde-Ståndet, vid prÖfningen af StatiUtskottets Utlåtande, N:o 248, angående utgifterne under Riks-Statens Sjette Hufvudtitel, under den § i denna månad vidtagit, att utöfver hittills varande Statssumma, 3,335 St:dr 16 sk., för Institutet för blinda och döfstumma, ett Ökadt anslag af snoo R;dr, eiler tillsammans 5,333 R;dr 16 sk., må pl Staten uppföras, med dervid fästad t vilkor, att ytterligare en Elev, från hvarje af Rikets Stift, må vid Institutet emottagas och vårdas. S. D. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o $53, angående gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o i5i, om regleringen af anslagen under Riks-Statens Tionde Hufvudtitel, föredrogs nu å nyo, hvarvid Stångat, som redan bifallit första punkten af sistnämnde Betänkande, nemligen angående upp* förande på Stat af ett, emot Båkoch Lots-afgiftens beräknade belopp svarande anslag, och alltså lade Utlåtandet N:o 253, i den delen, (till Handlingarne, i allt öfrigt biföll så väl d«t förra som det senare Utlåtandet, med de Bill, till Riti-St.
Ex. Hr Frih. o. Landtnus härefter till bifall å förevar, punkt framställda propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han funnit ja hafva öfverröstat nej. 3:dje punkten, ang:de löne-till ökning för Nntarierne vid Stockholms Stads och samtlige Stiftens Konsistorier. Bifölls. 4:de punkten, ang:de löneförbättring för Amanuensen vid Stockholms Stads Konsistorium. Hr von Hartmansdorff: Amanuensen vid Stockholms stads Konsistorium har visserligen mindre arbete än Amanuenserne vid de öfrige Konsistorierne i riket, med undantag måhända af Wisby Konsistorium, emedan folkmängden på Gottland är mindre än i hufvudstaden. Deremot äro de Konsistorii-notarier i Stockholm tillkommande sportler vida mindre än inom något af rikets stift. Följaktligen har han mindre tillgångar att dela med sig åt Amanuensen. Den, som vid Stockholms stads Konsistorium är anställd, har i årlig lön 50 r:dr, hvarmed han icke kan vara belåten. Konsistorium är således i förlägenhet för renskrifningen af sina expeditioner. Dessa göromål äro visserligen icke öfverhopande, men ingalunda så obetydliga, som man föreställer sig, ty äktenskapsskillnads-målén äro i hufvudstaden proportionaliter talrikare än annorstädes. Jag tror således, alt StatsUtsk. varit alltför njuggt, då det icke fästat afseende å de väckta motionerne, och jag anhåller derföre, att R. o. Ad. måtte återremittera denna punkt. Hr Den 26 April f. m. 145 Hr von Troil: Den siste värde talaren har uplyst, att Amanuensen vid Stockholms stads Konsistorium åtnjuter i årlig lön endast 50 r:dr och jag erkänner visserligen, att vid sådant förhållande billigheten kan fordra, att denna tjensteman undfår någon löneförhöjning. Det torde likväl icke vara så alldeles afgjordt, att några extra inkomster icke kunna förbättra denna tjenstemans ställning.