Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådig framställning skulle begåx-as; hvarförutan skulle åskas anvisandet på RiksgåldsKontoret för år 1867 af följande 2:ne creditiv, nemligen: dels för att fortfarande ej mindre satta AmiralitetsKrigsmans-Kassan i stånd att till Flottans pensionsberåttigade embetsoch tjenstemän, som söka afsked, genast utgifva pensioner enligt de för Kassan nu gällande pensioneringsgrunder, ån äfven bereda tillgång till de dem tillförsäkrade fyllnadspensioners utbetalande, med dels ock för upprätthållande af den Flottans gemenskap förunnade förbättrade pensionering med . 1,190,500: 30,000: 40,000: 70,000: 1,260,500: med Direktionen öfver förenåmnda Kassa lemnad rättighet att å berörda 2:ne creditiv under loppet af år 1867 lyfta hvad för de omförmålda ändamålen finnes vara behöfligt, sedan styrkt blifvit i hvad mån de för innevarande statsregleringsperiod beviljade creditiv för pensioneringen åtgått, dock att hvad under samma period icke för ändamålet erfordrats må för 1867 års pensionering få i mån af behof användas; äfvensom att Rikets Ständer må medgifva, att för förstberörda pensionering får fortfarande användas det å Femte Hufvudtiteln uppförda anslag till Flottans Reservstat i den mån det redan år och framdeles genom afgång bland derå öfverflyttade Officerare kan blifva disponibelt. “ “Om fortfarandet af de anslag, som för Sjöförsvarets pensionsinråttningar finnas på Riksstatens Nionde Hufvudtitel uppförda, torde Eders Kongl. Maj:t, uppå vederbörande Departernents-Chefs föredragning, i Nåder besluta. “ “Slutligen hemställer jag underdånigst, att hår ofvan af mig åberopade utredningar och förslag, för så vidt de i Nåder gillas och icke komma att Nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof bilåggas, må, till närmare upplysning om de begärda anslagen, varda till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnade.
Hilja flera Härad förena sig om en Fullmägtig, vare sådant dem obetagit.” Herr von Hauswolff, Carl Gustaf Reinhold: Uti Riksdagsordningen har icke blifvit bestämdt, efter hvilket Hemmantal, det gamla eller förmedlade, Allmogen bör välja Riksdagsman. Jag bade trott at.t ConstitutionsUtskottet äfven härå bordt fästa sin uppmärksamhet, hellst ovissheten om hvilket Hemmantal bör följas, ofta bereder villrådighet för Valförrättaren. Ett närmare bestämmande af Lagen i detta afseende, till förekommande af tvister och klagomål, vore således ganska nödvändigt; men då ifrågavarande Redaction bör endast med Ja och Nej besvaras, vet jag icke huru denna otydlighet skall kunna hjelpas, antingen frågan bör anses såsom en af mig väckt ny Motion, eller Riksens Ständer skulla finna Den 14 Martil. 433 finna sig tillständigt att genast närmare bestämma egenskapen af Hemmantalet, som vid Valförrättningar bör följas. Friherre CederströmJaeol: I anledning af Herr von Hauswolffs anmärkning torde det blott tillåtas mig erindra, att gamla Hemmantalet icke är användbart vid andra tillfällen, än då Lagen, sådant uttryckeligen bestämmer. Då ifrågavarande Redaction enskilt rörer BöndeStåndet, skulle jag Önska att få veta huru BondeStåndet afgjort denna fråga. För mili del anser jag den nya Redaction vara val grundad, emedan Innebafvarne af Frälseoch SäteriHemman, hvilka tillika äro Bönder, derigenom erhålla RiksdagsmannaRätt. Friherre Stael von Holstein_, Corfitz Ludvig: Man torde lätt komma ifrån den anmärkte ovissheten om rätta beräkningen af Hemmantalet, om man endast anser Valrätten böra beräknas efter samma Hemmantal, som det hvarefter Bevillningen af Hemmanet utgår. Herr von Hauswolff:
Likasom inom de husliga göromålens och slöjdens gebiet, ända från kokkonstens till damskrädderiets det knappt gifves någon arbetsgren, där ej den man liga arbetaren täflar med, ja stundom öfvertriiffar kvinnan, s % bör det vara henne tiilhtet att efter förmagi p % andra områden täfla med mannen. Hon skall dock därför icke glömma de höga uppgifter i hvilkas fullgörande hennes allmänna skaplynne framghngsrikt gör sig gällande. Familjeandens v h d och barnens uppfostran, likasom kärleksoch barmhärtighetsverk skola i alla tider förblifva något s % viktigt och upphöjdt, att kvinnan, jag ar viss därpk, icke skail vilja afstå från omsorgen därför. Hennes, af mannen så ofta betonade, större känslorikedom och förmkga af uppoff ring skola säkerligen f örhj älpa henne att fortfarande kunna uppfylla sina plikter p&amp; dessa omrkden. Manliga och kvinliga bankfi; uiktionärer. 3 Svenska bankmanna f öreni ngens komiterades fö~slag till för vinnande a f ökad kontroll ofver ddeskärpta bestci; ~) mzelser tet i de enskilda sedelutgi fvande hankerna och aktiebankerna a r den långa titeln på en broschyr, soin utkom i slutet på förra året. Broschyrens innehåll i sin helhet faller utom Dagnys verksainhetsområde, men ett uttalande i den samma ar af den art, att det bör i tidskriften upptagas och bemötas. Under afdelning IU: Aflöningsförmåner och pensionering yttras på sid. 12:. ' DI sammanhang härmed anse sig komiterade afven böra yttra sig något öfver kviwzam nnv2inclafide i banktjänst. Urider det a t t för ett tiotal å r sedan, kvinliga biträden endast sparsamt användes, bekläda de nu för tiden kassörs-, kontrollantsoch bokhållareplatser, ja fall förekomma till och med, att i landsorten kamrerarebefattningen ar öfverlämnad ht fruntiininer.
Hon blef något blek, där hon stod med en bakelseskål i handen, något framåtböjd mot en gäst, som var nä- stan en främling i detta lag, men hon fattade sig hastigt och gick längre fram i rummet. » Vi kvinnor undra, om våra män ha tänkt på, att också vi höra till den kristna församlingen och således äfven måste vara intresserade af denna fråga? » sade hon med ett mildt leende, stäldt till kronofogden. Denne blef så häpen öfver hennes plötsliga och fullkomligt öppna framträdande, att han ej genast fann ord till svar. Ingrid vände sig nu mot hustrurnas hviskande flock. » Hvem skulle ni rösta på, om vi hade något att säga i saken? För min del skulle jag önska, att vi finge kyrkoherden Lind hit, det säger jag öppet. » Kvinnorna instämde, först ett par tvekande stämmor, sedan i kör. Kronofogden skrattade något tvunget och slog bort frågan med skämt. Men senare på aftonen tog han plats bland en liten grupp kvinnor, hvari värdinnan äfven befann sig; ett par af bönderna sällade sig äfven till den lilla flocken. » Säg mig nu, mor Ingrid, » började kronofogden i dämpad ton för att ej höras af de öfriga i rummet, » hvad ha ni kvinnor egentligen emot Gran? Han är en vänlig, hygglig och umgängessam man, förträfflig expeditionskarl och ingen hufvudhängande glädjeförstörare. » » Jag har ingen tilltro till honom; han förefaller mig, som om han ställde sig för er män annorlunda, än han är och skulle blifva, ifall han finge pastoratet. » » Menen I andra kvinnor detsamma? » frå- gade kronofogden småleende. » Han tror ej ett ord af det han predikar, » sade en äldre kvinna med eftertryck och tilllade: » Pastorn är så rädd, för att vi skola hålla honom för en troende kristen, att hau jämt säger: ' skrifver evangelisten ' eller: ' enligt Pauli ord '; det höres alltid, som om han stod och skrek ut en lexa bara för att få höra kyrkhvalfvens eko. » » Gran är en renlärig predikant, mor Hanna; han citerar auktoriteter. — Jag menar, han håller sig troget till skriftens bokstaf — » » Och tror eller känner ej skriftens anda, herr kronofogde, » afbröt mor Hanna.
För det fjerde ogillar jag, att staten upprättar en ny assistancebank uti Riksg.cont. i samma stund, som den vill ordna sitt mynt och öfverlemna åt den enskilda crediten att bilda upplag för capitaier; och för det femte tviflar jag, att de gyldne planerna kunna lyckas, d. v. s., att några penningar erhållas under sådana förutsättningar, hvaruppå Frih. Ehrenborghs förslag baserar sig, nemi. att R. St vid hvarje riksdag under 37 år skulle troget följa hans åsigt att bevilja ränta och amortissemeut för att suppleera bristerna hos en mängd, om lånesystemet får ohejdad! fortfara, sannolikt vid den tiden totalt ruinerade jordbrukare. På dessa i yttersta korthet framställda grunder afstyrker jag Frih. Ehrenborghs motion. Frih. Ehrenborgh: Jag har ånyo begärt ordet för att upptaga några ytterligare anmärkningar. Det har blifvit sagdt, att mitt förslag icke vore möjligt, sedan g:de hufvudtiteln blifvit af 3 Stånd bifallen. Jag tror likväl, att häri icke ligger något hinder; ty just sedan anslagssumman är bifiillen, blifver Utsk. bäst i tillfälle att, på sätt jag åsyftat, hemställa till R. St. att medgifva Konungen den rättighet, som han nu icke har, att under vissa bestämda former använda medlen i låneväg. Frih. Rantzou har kategoriskt afslagit min motion på skäl, hvilka jag icke kan godkänna. Jag hör till dem, som anse högst olyckligt, om den tidpunkt skulle komma, då R. St. skulle vilja indraga något af anslagen på den titel, som tillhör näringarna. Hittills hafva R. St. icke gjort mycket för näringarna, isynnerhet jordbruket, och då bör man ej heller klandra Regeringen för en sådan underlåtenhet. Måhända smakar icke detta mitt y*- Den 5 Juni f. m. yttrande lilia väl sorn Frih. Kantzous; men jag vågar förklara, att Regeringen gjort mer för näringarna än R.
M:t finner tillfyllestgörande skäl vara för handen, i nåder bevilja enahanda ersättning för desamma, som allmänhet lemnäs dem, hvilkas. kreatur blifvit, till förekommande af den elakartade smittosamma lungsjukans spridande, nedslagtade. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 9 Augusti 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8Aug. 1851. Preste-Ståndet den 8 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 9 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, om en sadan reglering och indelning af b äts m an sr o lar mg att till hvarandra närmast belägna rotedelar må komma alt höra till samma rote. (Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Uti. N:o 25.) S. A. K. Jemte förmälan om de olägenheter och besvär, som förorsakades icke allenast rotehållare, utan äfven manskapet, vid båtsmanshallet, derigenom att en del slrörotehemman äro belägna i andra socknar än stamroten, och på flere mils afstånd derifrån, har hos Rikets Ständer blifvit yrkad en sådan jemnkning af båtsmansroteringen, att alla delar af samma rote må kunna blifva indelda så nära hvarandra, som möjligt. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 144. 309 Rikets Ständer hafva denna fråga i öfvervägande tagit och dervid funnit, ali densamma varit föremål för Rikets Ständers ompröfvande vid flere föregående riksdagar.
Efter ett noggrant öfvervägande af hvad sålunda förekommit, får Utskottet yttra, att Utskottet hvad den första omständigheten angar, så mycket mindre kan finna Förslaget, att Introductioner eodast vid Riksdagar må beviljas vara i strid med RegeringsFormen, som denna Lag, jemte förklarande, att Konun* gen må låta samtelige Riksens Ständer deras Privilegier, förraoner, rättigheter och friheter åtnjuta, rörande förevarande ämne, endast förmår, att Ridderskapet och Adeln representeras enligt RiddarhusQrdningen och således, ehvad sätt för denna Representation än må bestämmas, de särskildta föreskrifter som utstaka Den i September c, m, 3t detta sätt, icke kunna komma i någon motsägelse med Grundlagen, hvaraf åter följer, att ett bud, som innehaller, att en Adlad, eller i Friherrlig eller Grefvelig värdighet upphöjd person icke må vinna Introduction eller, sorn är detsamma, få sio plats såsom Representant å Riddarhuset bestämd förr, än vid infallande Riksdag, då hans Representationsrätt först kan komina i fråga att utöfvas, icke eller kan anges ingripa på Grundlagens område; och då i afseende på a:dra anmärkningspunklen, Utskottet af de yttranden, som inom Ridderskapet och Adeln blifvit afgifne vid det tillfälle, då Friherre Wrangels. Motion först» gången remmitterades, inhämtat, att Ridderskapets och Adelns flesta Ledamöter då synts vara öfverens derom, att 51 §.
Qientrabäpoöpital af några kronoparfen il fen och Ulltuna kung&fabugårb tillhöriga jorbar. 18:o af ben 5 2lugu(lt, i anlebning af kongl. 3ftaj:tS nåbiga ^ropofi* tion om arrenbefri uplåtelfe åt 0taben kongelf af åtjfiniga frnärre tomter mib 33ol;ué raferabe fållning; 19;o af famma bag, i anlebning af f. b. ©rofhanblanben .£). deners anföfning om förlängbt arrenbe af ©martfjö kung&labugårb; 20;o af famma bag, i anlebning af 2lrrenbatornS af åpogjla, Sotnbarubb och ^lorrbp hemman på Sofön, £. 21. karlbergs anföfning om förlängning af arrenbet; 2l:o af famma bag, i anlebning af 0. Sanngeö anföfning om pro* longation i arrenbet af £unba kronohemman eller jfatteföp bera; 5,3 22:o af famma dag, om anvifande af ett färffildt anjlag till 9Ö5atten# fommunifationer od) andra allmänna arbeten år 1840; 23:o af famma dag, angående den lönreglering, forn erfordras? i följd af @taté''9vådeté förändrade organifation; 24:o af den 22 2lugu(ft, angående revifton för framtiden af en vid ^ffieflerbottenö Regemente af ©tatsSmedel bildad fond; 25:o af den 9 September, angående penfton för Q3ofl)ålIaren ©ture; 26:o af famina dag, angående penfton åt 93tce Amiralen ©. af ^linté enfa. 27:o af den 23 September, i anledning af SXtfetö ©tänderé åren 1835, 1837 ocf) 1839 förfamlade FKeviforeré SSerättelfer, angående granjfningen af de under J^ongl.
December, i Nåder förklarat, att Kongl, förordningen emot lurendräjeri och tullförsnillning af d. 3 Februarii för!, år, hvilken, enligt Kongl. Kungörelsen den 13 derpåföljande Maji, ej bort tjena till efterlefnad förr än tued detta års bor - Proposition om Lurendr. och Tullförsnillning 745 jan, skulle än vidare till dess kraft och verka11 hvila till den 1 nästkommande Martii, hade Kongl* Majrt i Nåder ansett nödigt, att nämnde författning borde företagas till förnyad granskning, för att undergå de ändringar och rättelser, som Kongl* JVfaj.-t, med afseende på förekomne ytterligare anledningar och behof af eftertryckliga anstalter till berörde missbruks hämmande kunde i Nåder finna lämplige. Till följt! af erhållen särskild Nådig befallning hade Sfats-Rådet i detta ändamål samman, trädt, hvarefter förenämnde ärende nu företogs. Vid 1 Ari. fann Kongl.
Der mellan en landsorts skjuts-skyldige innevånare öfverenskommelse blifvit träffad att gemensamt utgöra de bidrag, som till bestridande af entreprenad-kostnaderne fordras, eger Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att till nedsättandet af det belopp, hvarmed detta bidrag af ortens hemman bestrides, vid de särskilda gästgifverierna, efter sig företeende omständigheter, böja skjuts-legan inom de ofvan stadgade, gränser, dock med iakttagande deraf, att den vid ingen station höjes utöfver hvad som erfordras för att befria de skjuts-skyldige från allt bidrag till denna stations entreprenad. Sorn emellertid de åtgärder, Rikets Ständer bär ofvan underdånigst föreslagit, endast kunna leda derhän, att afhjelpa de mest tryckande olägenheterna af skjutsningsbesväret, och då för den mera genomgripande reglering af ärendet, som Rikets Ständer anse vara Önsklig, erfordras en ytterligare utredning i ämnet, hvarvid af erfarenheten om de nu hemställda åtgärdernas verkan ledning torde i någon mån kunna vinnas, få Rikets Ständer vidare hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att en kommitté må förordnas att, efter det upplysningar från de olika länens i frågan intresserade medlemmar blifvit infordrade, utreda och föreslå, huruvida och på hvad sätt. skjutsnings-besväret må kunna från jordbruket skiljas samt denna vigtiga angelägenhet för öfrigt i framtiden på lämpligaste sätt ordnas. Rikets Ständer framhärda etc. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den '28 Okt. 1857. Presle-slåndet den 31 Borgare-ståndet den 31 Bonde-ståndet den 4 Nov. —. Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, angående Bergs-kollegii indragning. (Stats-Ulsk:ts Utl:de N:o 122.) S. A. K. I betrakande af den minskning i Bergs-kollegii göromål, hvilken under den sednare tiden egt runi och ofelbart komme att än vidare tilltaga i samma mån som eu af om - 420 Expeditions-Utskoltets Förslag■ till underd.
Men då han sjelf ådagalägger en sådan manlighet i tänkesätt, så vet jag icke, hvarföre han ej kan tilltro öfrige medborgare i samhället enahanda mod och beslutsamhet. I sådant fall synes det vara vida bättre, att han ej blott med efterdöme, meri äfven genom lagstadganderno upfostrar dem dertill, än att t. ex. genom den föreslagna åtgärden bidraga att fritaga dem från den öpna bestämdhet i tänkeoch handlingssätt, som han för egen del älskar utöfva, och för hvilka jag egnar honom gärden af min upriktiga aktning, en hyllning, hvaraf han under hela sin offentliga bana gjort sig förtjent. — 1 det jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag, sker det jemväl på den grund, att jag icke älskar vidtagande af sådane mått och steg som i alla fall synas mig sannolikt ej af natur att dymedelst ernå det mål af säkrare rättsskipning, som man söker vinna. Detta mål 2fi Den 1 April f. m. vinner man genom tänkesättens rigtning till pligtkänslans efterföljande, vare sig med eller mot andras omdömen, loford eller klander. Så föreställer jag mig saken. Hr Hjerta: Lika med Hr Printzensköld anser jag, att Hr Stolpes motion bort lagas i närmare betraktande. Det är sannt, att de, som äro valda representanter, skola öppet uttala sin öfvertygelse, men man mäste å andra sidan ihågkomma, att en representant i TaxeringsKomiléen väljes af klasser inom kommunen och att derföre konsiderationer komma i fråga vid den öpna votering inom dessa Komitéer, och sannolikt ligger häri orsaken att taxeringen blir oriktig. Antages således en sluten votering, blir deraf följden, att meningarne böra blifva närmare öfverens, och i alla fall må den, som finner sig vara för högt beskattad, söka ändring hos PröfningsKomitéen. Jag tror derföre, att fördelen af Hr Stolpes förslag är långt större än vådan deraf. Hr Printzensköld: Jag hade icke trott, att Frih. Ceder ström skulle motsätta sig den återremiss jag yrkat.
Standar i öfrigt anhålla, att kostnaden härtill måtte bestridas af Stafs - Verkets Öfverskotts-medel på Intraderne. Hvilket allt vördsamligén underställes Riksens Höglofl. Ständers feepröfvande. Stockholm den ?S Junii 1818. Riksens Höglofl. Ständers Stats -Utskotts Utlåtande, i anledning af Åter remiss utaf frågan om Gratifcation ät Herr Vice Presidenten m. m. Billberg. ^ . •'teilan Stats-Utskottet uti afgifvet utlåtande deri 17 i nästlidne månad, öfver Riksens Höglofl, Stats-Vtslottets Betankandetil Ständers Deputerades Berättelse, rörande Revisionen af Krigs-Räkenskaperne för år 1810 oell följande åren, bland annat, i anseende till Herr Vice Presidentens m. m. Tillbergs inhämtade nithilia och noggranna bemödande vid den honom af Kongl. Maj t i Nåder uppdragne Liqvidation med Preusiske och Tyske Staterne, öf-; ver försträckningar till Svenska Arméen under sista Tyska Fälttåget, hvilken liqvid så lyckligt och för Riket förmånligt utfallit, att nära En million nfgatt på hvad bemälte Makter af Sverige fordrat, tillstyrkt Riksens Höglofl. Ständer att icke allenast hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla Herr Vice Presidentens berömvärda förhållande i berörde värf, utan ock såsom ett bevis af ilen erkänsla, hvartill Herr Vice Presidenten såmedelst gjort sig berättigad,' åt honom anslå en Summa af Tio Tusende Riksdaler; så har Högvördige Präst-Ståndet, i anledning af gjorde anmärkningar, återremitterat denna fråga till Utskottets yttrande.
Allt detta kan omöjligen verkställas på kortare tid än halftan nät år; och derförinnan är det absolut omöjligt, att utvexlingen kan börjas. Att åter, på sätt Herr Hjerta föreslagit, nu Öppna Banken åtminstone för utvexling af silfver i större poster, later sig visserligen verkställa; men jag hemställer till enhvar, hurudan verkan en sådan åtgärd väl skulle hafva på Allmänna Opinionen, och om icke följderne skulle blifva vådliga? Med den föreslagna inrättningen af en Depositionsräkning, sorn Herr Hjerta så mycket klandrat, hafva Utskotten åsyftat att ersätta den afsaknad, som allmänna rörelsen, genom fördröjande af utvexlingstiden, måste vidkännas, och att bereda möjlighet för dem, som nu lida af höga procenter å deras skuldbelopp, att förskaffa sig Capitaler från andia länder. I anledning af Herr Stråles anmärkning mot den provision Utskotten föreslagit för insättning å denna Depositions-räkning, får jag upplysa, att sådan provision erlägges i alla 3a II. 7* 100 Den 9 Julii f. m. Banker. Hamburger Bank, tillexempel, beräknar mottaget silfver till 27 mark och 10 sk., men utgifvit silfver till 27 mark och 12, som gör ungefär § procent. Kumle allmän silfvervexling genast tillåtas, så kunde denna depositionsafgift undvaras;men nu hafva Utskotten ansett Depositionsrättighetens begagnande höra på något sätt chargeras. — Till följd af de allmänna principer, hvarifrån Utskotten i denna vigtiga angelägenhet utgått, skulle jag tro inträffande missväxt och tillfälliga inflytelser på Coursen vara förhållanden, hvarpå man ej får göra afseende, då fråga är om att återföra en nödvändig ordning i myntväsendet; och jag kan derföre icke gilla hvad i detta afseende härstädes blifvit anmärkt. — Herr Hjerta har, såsom medel att med skyndsamhet uppnå den sökta proportionen af 5 till 8 mellan Bankens Silfverfond och Sedelstocken, föreslagit, att Banken må upplåna 2 ä 3 millioner BancoSedlar emot 2 eller 3 procents Obligationer. Jag är också öfvertygad, att Banken bör hafva rättighet
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att Herr Munck af Rosenschöld väl föreslagit ett tillägg till Utskottens Betänkande, men då detta tillägg syntes innefatta en förändring af första punkten i Betänkandet, hemställde Hans Excellence om icke, i stället för tillägg, ordet: förändring, såsom rättare och lämpligare borde, i afseende å Herr Munck af Rosenschölds förslag, i contrapropositionen begagnas. Herr Munck af Rosenschöld: Jag finner det visserligen vara ett fåfängt bemödande att göra en annan åsigt gällande, än den Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat sig dela; men jag nödsakas likväl protestera deremot, att det af mig föreslagna tillägg till Betänkandet anses vara en ändring deri. Det är endast ett förtydligande af Betänkandets i:sta moment, der det är medgifvet, att för Creditivet anskaffa Spannemål, då derå är brist i en del orter, och öfverflöd i andra. Jag hemställer derföre, om ej Herr Grefven och LandtMarskalken ville framställa proposition till bifall å Betänkandet, med det förtydligande^, att Kongl. Majit äger föranstalta om anskaffande af Spannemål äfven då grödan i en del provincer är bördig, men i andra otillräcklig. Della är ingalunda annat än ett förtydligande af 120 Den i5 Mars f. m. Betänkandet; ty på intet ställe derstädes är förbjudet, att för Creditivet köpa Spannemål vid dylika tillfällen. Jag är öfvertygad, att sådant är Konungens rätt enligt Betänkandet; men jag fruktar en misstydning i detta fall af Herrar Fullmägtige i RiksgäldsGontoret, i synnerhet sedan jag hört den ene af dem Herr von Hartmansdorff yttra sig i ämnet. Jag anhåller derföre, att den af mig nu yrkade proposition må framställas. Hans Excellence Herr Grefven och Lan dt Mar skalken föreslog härefter följande voteringsproposition:
Skrifvelse, N:o i36. 3ii fullkomligt betryggade de svenske stångjernstillverkarne emot all våda deraf, då allenast obetydliga qvantileter svenskt tackjern skulle kunna på utländska marknaden i vissa länder, såsom Finland och det egenteliga Preussen, afsätlas; Och hafva Rikets Ständer, i betraktande af dessa förhållanden samt hvad mot lämpligheten af prohibitiva tullbestämmelser i allmänhet blifvit här ofvan i underdånighet anfördt, ansett nu gällande förbud mot ineller utförsel af åtskilliga j^rnsorter eller jerntillverkningar böra utbytas mot de tullafgifter, samt tullbestämmelserna rörande artikeln Jern i allmänhet så förändras, som bilagde Tariffer utvisa. Det nu stadgade förbud mot införsel af Krut hafva Rikets Ständer ansett böra upphäfvas och en införselstull af 4 sk. skålpundet i stället hestämmas; men som nu gällande särskilda föreskrifter för rättigheten att hafva upplag och idka försäljning af krut i städerna, icke blifva fullt tillämpliga i afseende å utländskt krut, få Rikets Ständer underdånigst hemställa, det nödiga försigtighetsmått i förevarande hänseende måtte varda i Nåder föreskrifna.