Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tullbetjeningen ålågges vara uppasselig vid de tillfällen, som ägaren finner erforderligt att öfverse sina varor; ty i annat fall kan tillskyndas stora förluster, i > Allt hvad jag haft åran anföra, medgifver jag, mera kan anses som strödda tankar, ån framläggandet af ett systematiskt förslag, men dock likvist vågar jag hoppas, det såsom en slutföljd, man bör kunna anse min öfvertygelse vara den, att vi icke må glömma det slöjderna åro civilisationens källa, och att det råtta förhållandet emellan Landtbruk och Slöjder och det stöd de ömsesidigt lemna hvarandra, år sanna grundvalen för Nationens oeconomiska styrka. Det år på sådan grund jag å nyo fäster Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att vi må lemna våra Slöjder icke ett artificielt, men ett upplyst beskydd, och det år i följd deraf som jag vågar föreslå, att alla de varor, hvartill egna rudimaterier finnas, samt äfven alla de varor, som utaf utländska rudimaterier, med gifven fördel och utan svårighet kunna i Riket till lika godhet naturligen tillverkas, men Bil till Ridd. o. Ad, Pr. VII. Band. i4. 1 810 Den 14 Atti\uMi /• mi inga andra må uti Tull-taxan rent af förbjudas. Deremot böra alla varor, som inom Landet icke kunna tillverkas, tillåtas till införsel, då högsta Tull-afgiften icke bör öfverstiga io å i5 procent, och minskas i proportion af godsets mindre voluminité. Bilaga till PleniProtocollet för den 14 Augusti, eftermiddagen. Herr Tham, Wollrath". Genom Nådig Skrifvelse af den 5 Junii 1821, har Kongl. Maj:t i Nåder underrättat Kongl.
St:s StatsTJtskts utlåt, haf. ”va öfverlemna! detta mål;” men jag skulle visserligen annars kunna medgifva, att man kunde fästa ett sådant begrepp vid en sådan remiss, emedan Konungen, då målen inkommit, hade kunnat, och som jag tror, till och med bort afslå ansökningarna, derföre att den första af dessa ansökningar, sorn kom in, om jag rätt minnes, våren eller sommaren förb år, af en Major Collander vid Svea artilleri, rörtde prolongation af arrendet å ett hemman under Drottningholm , och hvilken ansökning var tillstyrkt af Kronofogden Assessor Lagergrantz, men afstyrkt af Ståthållaren på Drottningholm, dåvar. Statsrådet H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, af Landshöfdingen och af Kammar-collrm , blef af K. M. afslagen. I full conseqvens med detta beslut skulle jag tro, att Konungen kunnat afslå äfven dessa ansökningar; men då Konungen icke så behandlat nu förevar, frågor, tror jag likväl icke, att detta sätt att behandla dem bär härrört från en uppkommen bestämd öfvertygelse, alt prolongationen borde beviljas, utan snarare antingen från hvad f. d. Statsrådet Frih. Åkerhjelm här yttrade, då fråga var om fattigvårds-betänk., af grannlagenhet för Ständerna, om man så vill uttrycka sig, eller, som jag snarare vill tyda det, af den obeslutsamhet, som man i sednare tider ofta funnit äga rum i regerings-ärendena, då man velat skjuta ifrån sig dessa ärenden så länge som möjligt, genom inhemtande af utlåtanden från alla möjliga auetoriteter, innan man velat fatta något beslut. Slutligen skulle jag önska, att till upplysning vid behandlingen af dessa ärenden få nämna, alt ett verk här i staden, som har lill sin disposition en mängd 7 H. 26 302 Den 23 Ma j. jordegendomar, nemi.
Beträffande åter första kammaren, så tordén J, Mina Hrr, tillåta mig att fästa eder uppmärksamhet på några historiska förhållanden, som väl icke kunna förnekas, då jag skall uppgifva dag och datum för hvarje af dem. Då genom K. Mits Nåd. Propos. af den 5 Januari 1863, landstingen och stadsfullmäktige föreslogos till val-korporationer för hela första kammaren, hade dessa genom Kongl. Förordmn den 21 Mars 1862 för det öfriga landet och för Stockholms stad genom Kongl. Förordmn den 23 nästpåföljde Maj påbjudna institutioner ännu icke någorstädes trädt i verksamhet. Sådant skulle först ske under loppet af år 1863, då de första landstingen skulle sammanträda den 3:dje Måndagen i September månad. Hvad af detta barnet skulle blifva, — hvilka dygder eller fel det kunde komma att utveckla, — var således omöjligt att med någon visshet känna vid emottagandet af den Nåd. Proposm. Den skald, som af en talare förliden gårdag kallades vår största och med hvilken talaren syntes temligen förtrogen, ehuru han då råkade att på ett olyckligt sätt korrumpera en hans vers, har på ett annat ställe sagt: »Obe pröfvad man och klinga litar ej den kloke på.» Månne statsmannen, då det är fråga om grundpelarna för samhällsbyggnaden, får åsidosätta denna klokhetsregel och uppföra byggnaden uteslutande på den losa grunden af sina individuella förhoppningar om en nydanad institutions blifvande förträfflighet. Mig har detta förefallit så vågadt och så osannolikt, att, då jag af den sedermera utsedda Ordhn i agitationskomitén först erhöll kännedom om, att något sådant skulle vara i fråga, hade svårt alt vänja mig vid tanken på möjligheten af ett dylikt förfaringssätt och derföre i det längsta betviflade sanningen af hans uppgift. Sådana obetydliga betänkligheter hafva emellertid icke hejdat förslagets författare och ej heller vunnit insteg hos förra riksdagens Konst.-Utsk., detta Utsk., hvars pluralitet ej kan undgå att med förslagets författare dela ansvaret för detsamma och dess följder! Konst.-Utsk:t fann nemi. allt så förträffligt, att det genast gjorde förslaget hvilande och derigenom betog R.
Dujtrun till, mate Don ej jTplbig, att, meb Den Del af famina egenbom, f;mati mannen ej eget giftorätt, ellet, meD fin gifto# ratti Den öfriga, anfmara fot Den gälb, forn unDet ågtenffapet, innan bofFill# naD&mnfäfningen till Stätten ingafS, gjotD ät, änDå att f;on fot Den gälD i borgen gått, ejlet lifa meD mannen till betalning fig forbunbit, utan få är, att (jon fjelf gälben gjort Daftner/ i ocf) fot fopenjfop eller annan näring, font Don efter ferffilbt tilljtånb iDfat. örn formaltning af Den egenDom, font fyn; firun få tillfallen ät, mate lag, forn i 12. §. om unbanffiftab egenDom fäge$, 8:be (Cap. 6:te §♦' Cffterlefmanbe mafa, forn egenbomen rätteliga afträbt, mate fri från all gälD, Dmatfot Den anbra mafan enfam fmara borbf. Joar enfa afträbt äf# men fin lott i boet ocf) enfJilb egenDom, få långt De forjlå, till betalning af Den Del i gälben, font å Donne belupit, efter tf)t> i ir. ©ap. ©iftetmålé# SSalfen ffiljé, njute ocf Don fot framtiDen beftielfe från ali gälD, forn imber ågtenffapet tillfommit, ättbå att Don ocf) mannen, en för bägge ocD bägge för en, fig till gälbenS betalning forfPrifmit Dafma, eller Don för Den gälD i borgen gått.
Med anledning af den skiljaktighet i deputerades antal af hvarje Stånd, som, i följd af berörde stadganden, kan ega rum och äfven förefinnes, samt i öfverensstämmelse jemväl med 38 g. af 1810 års Riksdagsordning, som innehöll, att alla omröstningar i Utskotten skulle ske Ståndsvis, blef äfven genom högstberörde Nådiga Kungörelse förordnadt, att omröstning ibland deputerade borde på lika sätt verkställas, hvilket äfven sedermera bibehållits. Då likväl detta omröstningssätt inom Rikets Ständers Utskott numera upphört genom den vid 1823 års Riksdag beslutade förändring uti Riksdagsordningens nyssnämnde §., att alla der förefallande omröstningar skola ske per capita, utan afseende å Stånd, synes ock en dylik förändring uti omröstningssättet inom Rikets Ständers deputerade för markegångssättningen, — den enda förrättning, der dylikt omröstningssätt numera eger rum, — så mycket heldre böra tillvägabringas, som markegångsprisernas bestämmande utgör en vigtig del af beskattningsrätten. Derjemte kan af nuvarande omröstningssättet den följd uppkomma, att, om något Stånds deputerade sins emellan blifva skiljaktige, Ståndets röst förfaller, samt att, i händelse alla fyra Stånden äro af olika meningar, förrättningen, på sätt Kongl. Majit uti Nådigt Bref af den 25 Januari 1833 i ett serskildt mål förklarat, blifver ogild och ny markegångssättning måste företagas. Comiterade hafva ock derföre ansett sig böra föreslå, att omröstningarne inom deputerade för markegångssättningen böra ske per capita; men, då sådant lörutsätter ett lika antal ledamöter af alla fyra RiksStånden, kan förändringen icke tillvägabringas med mindre, än att BondeStåndet först beslutar ändring uti antalet af dess ledamöter.
Vid slutlig utredning af Banken skall den utgift en eller flere Lottegare i följd häraf vidkänts, bland alla lottegarne i nion af en hvars andel i Banken lika delas. 23 §. har bestämt minsta antal Ledamöter i solidarisk Bank till 5o, men bibehållit minimi-summan å teckningen till 1,000,000 R:dr Courant. Vi anmärka detta och reservera oss mot det ringa antalet Ledamöter, hvilket, efter vår tanka, bort vara bestämdt till minst 100. Hor till Bancooch Lag-TJ t sk. Betänk. 2V.-0 2. ig 26 §. synes oss böra ur förslaget utgå. De deruti nämnde Bank-afdelningar lära icke kunna annorlunda betraktas, än som agenter eller commissionairer för Banken, och, då rättighet härtill tyckes lika litet kunna förnekas Bankbolag som hvarje enskild person, äro Lagbestämmelser härutinnan öfverflödige; men om § skall bibehållas, bör den förflyttas till Gap. om allmänna bestämmelser, enär gillige skäl svårligen kunna finnas, hvarföre Actie-Banker icke skulle ega samma förmon i delta fall, sorn de solidariska blifvit tillerkänd.” Herr Grefve Frölich: ”Ehuru jag haft den tillfredsställelsen, att S:a U. Utskottet antagit min motion i de fleste af dess caracteristiska delar, och bibehållit det system, jag vågat föreslå för Sveriges hela Bank-väsende, hvaraf offentliga Bolags-Banker böra utgöra integrerande delar, anser jag mig dock genom serskild reservation böra fästa uppmärksamheten å de ofullkomligheter i Lagförslaget, hvilka, såsom resultat af partiela voteringar inom Utskotten, jag hoppas måtte af de respective Riks-Stånden rättas, så att en i allo god, fullständig och conseqvent Lag till Kongl. Majrts Nådiga sanction kan framlemnas. Innan jag likväl går att uppgifva de punkter, i hvilka jag tror Lagförslaget böra rättas, begagnar jag detta tillfälle att vördsamt få uppgifva skälen, hvarföre jag omfattat detta ämne likasom ”con amore,” skäl, hvilka, enuru ej af de Högloft.
Då denna sammansättning varit grundad derpå, att de olika intressena skulle bilda en motvigt emot hvarandra, till förekommande af i oskälig, förhöjning ellér nedsättning ,. torde visserligen den farhågan kunna uppstå, att, om löntagarne icke vidare bléfve intresserade uti prisens upprätthållande, dessa kunde blifva utsatte lägre, än, vederborde,.och, minskning uti Stats-Verkets tillständiga , rätt derigenom uppkomma ;; men, utom det att skäligen bör antagas, att till Deputerade för, markegångs-sättningen icke kallas andra personer, än som ega den kännedom, om förhållandet, och redbarhet i caracteren; att de, utan, biäfsigter,.efter bästa öfvertygelse, fullgöra det granlaga värf, sorn dem, uppdrages och att, i annat fall, missbruk svårligen kunna förekommas,. hvilka föreskrifter än, bléfve meddeldte, ,så bör härvid icke förbises, att, .om. markegångssättningen. framflyttas till en tidpunkt, då prisen hunnit stad ga sig, samt meningarne om verkliga förhållandet således icke böra blifva väsendtligen olika, det synes vara föga anledning att befara, det Deputerade skulle tillåta sig att uppgifva och utsätta pris, som icke vore med de verkligen gångbara öfverensstämmande, hvarförutan, äfven efter den ifrågaställde förändringen, icke bland Deputerade saknades ledamöter, hvilka vöre intresserade deruti, att obehörig nedsättning icke eger rum,. enär presterskapets tionde kommer att oförändradt utgå, sorn hittills, och denStats-Utskottets Utlåtande, N.-o ijo. samma på många ställen, enligt conventioner, skall efter markegång lösas, äfvensom rusthållare, med afseende å augments-räritorne, komme att ega samma intresse. livad serskildt vidkommer frågan om upphörande af den Kongl. Kammar-Collegium uppdragne rättighet att, på grund af dess Advoeat-FiscalsEmhetes eller enskilde personers klagomål, pröfva de af Deputerade satte markegångspris; så enär uti '^5 §. af Regeringsformen förutsattes, att ändring uti den af Riks-Ståndens
Alla an - dra I) en 85 November f, rot; tira näringar i Landet, än under krigstid, så vidt möjligt är, försäkrade orri skydd, Provicerne, sorn genom ett Ivrig lida, erhålla ersättningar* Skattenedsättriirigär rn. m. Städerne skyddas af harar, rnurar, ja ofta genom sjelfva Capitrilatiöherrie. Alla bi behållas någorlunda i utöfriingeh af sina fredliga yrken, rinder sjelfva kriget. Endast den på utrikes ort handlande äger intet ' deltagande, intet skydd. Obekant med den Krigsförklaring, som orsakar dess olycka, liar han intet medel att rädda si‘11 förmögenhet, använd till eget och allmänt bästa, i denna farliga liäringsväg. Icke en gång mi göra förr, tryggar eftetdafnaden af Sjölagens Amiralitets Balk honom för Kapare och strödde fartyg; denna gamla ordning är titan kraft, sedan Staten, slolt men kraftlöst, åtagit sig, att genom ett Convoy-System skydda mot sådane förluster, oagtadt det aldrig förmårhes mer än genom afgifterne till Commiss»* idatet. När nu vår handel bedrifvös sä, att alltid ett stort antal Utländska fartyg fin-* tias i våra hamnar, böra de begagnas tili skyd - dande af våra riteseglande. Det är det bästa, och det erida skydd Vi kumla lemna vår Sjöfart» Ur dessa åsigl-er här jag trott mig höra nämna, att jag anser 1810 års skrifvelse såsom den grurid-princip, hvarifrån Ridd. o, Ad, Prol, lo B, 5. Afd, 61 482 D eu 2 5 No vern b er f. m* man borde utgå, men något direct sammanhang liar den ej med denna sak , emedan uppbringningarne skett af magter, med hvilka vi varit i fredligt förhållande. Konungens proposition 1812 innehåller blott alsättande af en fond för sådane ersättningar. Derpå har nian svarat ja. Det lär då väl ej gå aldeles an att neka ; emedan Konungen genom ett sådant afslag skulle komma uti en brydsam belägenhet.
Maj:ts, angående uppskof med afgörandet af frågan om förhöjning i det dertill anvisade anslag: 11,235,236. — —, om anvisande för fyra år af ett fyllnads-anslag dertill: II. 308, 335, R. 344; B. lil. 87, 88, 192, A. 193, 210, E. 317, 335, 398, Å. 398 (se Expeditions-Utskottets Memorial N:o 10). Hofhållnings-summa, Kongl. Maj:ts, i fråga om tillökning deraf; motioner af Herr Robert Theofron Cederschjöld, Grefve Carl Göran Detlof Mörner och Herr Gustaf Mauritz Stjernsvärd: se Motioner. Hof-Rätt, angående förändring i sättet för utfärdande af dess utslag i underställnings-mål; motion af Friherre Magnus Armfelt: se Motioner. —, i anledning af väckta motioner angående dels inrättande af en sådan i Hernösand, dels ock Svea och Götha Hof-Rätters 80 — H - fördelning i flera mindre Hof-Rätter: B. V. 610; VI. 4, A. 4, U. 393, 441, A. 441. Hofrätt och Underrätt, i anledning af motion om dels förändrad lagstiftning rörande sättet för sökande af ändring i nämnde rätters utslag i brottmål, dels ock verkställighet af sådant utslag i fråga om ådömd ersättning: B. VII. 358, 359, 363, A. 365. Hof-Rätter, Svea och Götha, i anledning af väckta motioner, angående dels deras fördelning i flera mindre Hof-Rätter, dels inrättande af en Hof-Rätt i Hernösand: B. V. 610; VI. 4, A. 4, U. 393, 441, A. 441. Hof-Staterna, se Riks-Statens Första Hufvud-Titel. Hofsten, Bengt Johan von, dess yttrande: I. 254. Hofsten, Sten Erland von, dess yttranden: I. 239; IV. 347.
Ständers ConstitutionsUtskott den 6 Julii 1815. Föredrogs Beredningens Utlåtande öfver följande dit remitterade mål, nemligen: Ett af Herr Rådman Kjellander väckt förslag till ändring i 4 § Regerings-Formen medelst införande af och i stället för eller, mellan orden Frälse och Ofrälse. Efter någon stunds öfverläggning härom begärdes votering, hvarefter Utskottet röstade öfver följande proposition : Bifaller Utskottet, att 4 § Regerings-Formen förblifver oförändrad? Den, det vill, skrifver Ja. Den, det ej vill, skrifver Nej. Vinner Nej, införes och i stället för eller mellan orden Frälse och Ofrälse. Voteringen öppnades, då rösterne befunnos så hafva utfallit: Hos Ridderskapet och Adeln: Ja 2 Nej 2. Hos Preste-Ståndet: Ja 4 Nej 1. Hos Borgare-Ståndet: Hos Bonde-Ståndet: I följe hvaraf den föreslagna förändringen skulle till Riksens Ständer anmälas. Memorial med förslag till ändrad lydelse af 38 § Riksdags-Ordning en. I anledning af inom Constitutions-Utskottet väckt motion, får Utskottet till Riksens Ständer, åtföljdt af dess tillstyrkande, öfverlemna följande förslag till ny redaction af 38 § Riksdagsordningen : Alla omröstningar i Utskotten skola ske per capita mellan Utskottets samtlige Ledamöter, utan afseende på Stånd. Då votering med slutna sedlar anställes, må alltid en sedel uttagas och förseglas, hvilken öppnes endast i det fall, att rösterna vid lipp summerande t skulle befinnas lika delade. Ar pluraliteten redan vunnen, bör den ajlagde sedeln genast förstöras. Inom BancoUtskottet skola i de mål, der Utskottet med Riksens Ständers rätt beslutar, två tredjedelar af Ståndens Ledamöter vara närvarande. Hvilket förslag enligt 56 § Regerings-Formen bör behandlas.
Den omständighet, att dessa stadganden bilda en afdelning af lagstiftningen om preskription för fordringar hos enskilde, föranledde dock Kommitterade, att äfven företaga den af behofvet påkallade revisionen af föreskrifterna om tioårig preskription, och det förslag till »Förordning om tioårig preskription och om årsstämning», som nämnde Kommitterade utarbetade och i sammanhang med förslag till ny Konkurs-lag m. m. i Augusti månad förlidet år till Kongl. Majit ingåfvo, har nu genom en af Herr Dalman, IF. F., hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln väckt, till Lag-Utskottet remitterad, motion blifvit till antagande af Rikets Ständer förordadt. Vid granskning af detta förslag har Utskottet funnit det:amma, såsom Kommitterade ock angifvit, vara hufvudsakligen hemtadt från 17 kap i Lag-Beredningens förslag till Handelsbalk, äfvensom Utskottet, som ägt tillgång till Högsta Domstolens Lag-Utskottets Betänkande N:o 34. 3 protokoll öfver granskningen af förutnämnda, utaf 1854 års Ständer beslutade författning, inhemtat, att de anmärkningar, hvartill denna kunde anses gifva skälig anledning, icke inträffa på Kommitterades förslag. Då Utskottet derjemte förklarar, att de brister, som, på sätt ofvan är nämndt, lunnits vidlåda ifrågavarande lagstiftning, blifvit genom förslaget afhjelpta, aro ock dettas hufvudgrundcr i och med detsamma angifna. De bestämmelser, förslaget i ölrigt innehåller, torde vara nödiga dels för att förekomma den osäkerhet och skiljaktighet, som i särskilda fall vid bedömande af preskriptionsfrågor inom lagskipningen uppenbarats, dels ock för att jemväl i öfrigt gifva nödig fullständighet åt denna del al lagstiftningen. Och har Utskottet således funnit sig böra understödja Herr Dalmans ifrågavarande framställning, samt tillstyrker vördsamt, det matie Rikets
Den enda möjligen verkslällbara föreskrift i detta hänseende vore det stadgande, att delegarne i bolaget äro personligen ausvarige derför att tillgångarne fullt motsvara skulderne; men genom ett sådant stadgande komme den åsyftade friheten från annan sbetalningsskyldighet än med aktiens belopp att försvinna och ändamålet med lagen att förfelas. 10 §. Härvid torde böra tilläggas, att om en eller flere delegare vidtagit sådan åtgärd, hvarigenom annan person blifvit i dess lagliga rätt förnärmad, den eller de äro derför enligt lag personligen ansvarige. n §. Uti bolagsreglorna torde det böra bestämdt utsättas, hvilken eller hvilka ega att å bolagets vägnar tala och svara. Vid 12, 13 och 14 §§ syntes ej annat vara att erinra, än som är en följd af föregående anmärkningar. Slutligen har Justitie-rådet Stråle ansett sig böra fästa uppmärksamheten derå, att något stadgande syntes vara af nöden, huru förhållas bör när allmänt aktiebolag blifver egare af fast egendom; om köpebref och fasta skola ställas på bolagets firma, huru förhållas skall, om bolaget skulle upplösa sig utan att häfva sålt fastigheten , m. m. Hans Excellens Herr Justitie-statsminislern anförde det han, efter öfvervägande af de i Högsta domstolen vid granskning af ifrågavarande lagförslag, • jorde anmärkningar, ansåg sig ega anledning i underdånighet tillstyrka, att »ti § 1 dels infördes närmare bestämmelser i afseende å föremålen för den pröfning, som, enligt denna §, tillkommer Konungen då stadfästelse af bolagsordning sökes, dels bestämdt utmärktes, att bolags-ordningen och stadfästelse» deraf skulle företes hos domstolen i den ort, der bolagets styrelse enligt bolags-ordningen har sitt säte, och dels upptoges det i § 12 förekommande stadgande, huru förändring i bolags-ordningen borde till vägabringas för att vara gällande, att, i stället för hvad § 2 innehölle, måtte stadgas: att i bolagsordningen skulle uppgifvas den benämning, hvarunder bolaget drifver sin rörelse och att, samma benämning borde utmärka bolagets egenskap af aktiebolag; att den af Högsta domstolens flesta ledamöter föreslagna foräu Eih. till B. St.
Widare upplästeett, rörande samma ämne, i, frän Bewillnings - Utskottet inlewnadt, wördsamt Memorial. Sedan till fullgörande af Högloft. Ridberskapet och Adelns samt Wällofl: Borgare»Ständets beslut uti ProtocollS - Utdrag af d. IZ och 14 sistl. Sept. BewillningS - Utskottet, genom Herr Hof - CanjlcrenS ätgärd, sökt frän vederbörande Embcts-Werk erhälla nödige upply-ningar, om rätta sammanhanget dermed, att efter sig yppade anledningar betydelse oriktigheter skola befinnauti de till Utskottet aflemnade officielle uppgifter öfwer förra ärens Bewillningar ä Krut, Alun och Socker, samt ett ringare belopp deri blifwit Upptagit, än som emot tillwärkningarne kunnat smara; sä har Kongl. MajrtS och Rikets KrigS-Collcgium d. 6 i denna mänad afgifwit förteckning öfwer Kruttillverkningen i Riket, enligt hvilken Bewillningen för 7. är eller frän och med 1801 till och med 1307 bordt utgöra 4085 R:d. zi h.; deremot den i RikSgäldSContoirrts sammandrag för samma lid icke är anmärkt till Den 16 October. 425Z till mer än 2voz R:d. 7 h. 6 rist.; hvaraf sälebern skillnad eller minskning inträffar lill 2O82 R:dr» 2Z §. 6 r:st., hvarom Kammei eraren 6. IZjurttröm hörd, endast förklarat, att Riksgälds - ContoirctS berörde sammandrag grundade sig pä de frän Lands-Con» torrén inkomne General - För stag, och äter tjcnstfb» rättande Kammcreraren uti Kongl. Krigs-Collegii-Artillerie-Kammar»Contoir, Revisor 1^.
Herr Silverstolpe, 6ustsk ^br»- ksm, anhbll att fä upplysa, att det rygte Herr becklin hbrt wore falskt, och troligen bordrblandadt med nägon berättelse om hwad som wcrkeligen inom BancoUtskvtlet fbrefallit. Utskottets pluralitet hade ncml., emot den mening Herr Silverstolpe och flere, men ! synnerhet Friherre Osterström yrkat, stadnat i dcraS beslut, att dell berättelse som till Riksens Ständer kommer att afgä, endast skall innefatta FullmägtigaS ätgärd ivid Realisationen, och alldeles icke widröra iZo^ ä's Revisorers, och de steg hwarigenom vefla inskränktes i utöfningm af sin laglige rätt. Herr silverstolpeuibad sig att nu fä leda Riddrrskapet och Adelns uppmärksamhet till ett ämne, dit ben af sig sjelf blifwit wänd, om Banco - Utskottets tillkommande berättelse blifwit fullständig. Just i anledning af hwad som händt med R visorcrne wid i fräga warande ämne, hade Banco - Utskottet redan funnit nddwändig» heten af tvifla bestämda föreskrifter för tillkommande Revisorer. En Jnstruction för Banco och RiksgäldSContoirS Revisorer wore äfwen omtalad i förstaget till Riksdags»Ordningen. Herr Silverstolpe wille nu hemställa huru och af hwilkcn denna nu mera än förr nödig befunna instruktion skulle författa-. Gref - 4224 Den 16 October Grefwe körner, ^cloipk Qöran, instämde till alla delar i den önskan att cn Jnstruction för Revisorerne af Riksens Ständers Werk mätte upprättas: men trodde sig tillika tvid detta tillfälle böra fästa Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet derpä, huruwida Högloft. Ridderskapet och Adeln blott i anledning af ett rygte skulle kunna ingä i öfwcrläggning öfwer ett ämne; han trodde akt ett sädant förfarande skulle kunna hafwa rftertänkeliga fölgder.