Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det vore af största vigt alt under första tiden af Silfver-utvexlingen sorgfälligt undvika alla rubbningar i förut varande förhållanden emellan Staten och enskilde personer, eller enskilde sins emellan, samt då Stats-Regleringen redan blifvit af Rikets Ständer i Bancomynt fastställd; så borde debitering af alla Kronoutskylder och andra allmänna afgifter till och med år i83q fortfarande ske efter beräkning uti Bancomynt, dock så, alt ifrån och med år i836 summariska beloppet af debetsedlar och räkningar, serskildt för hvar och en, utsältes äfven i Riksdaler Courant; kommande ifiån och med år 1840 all debitering och påföring af allmänna afgifter att ske i Courant; 2:0 i följd häraf skulle alla Kronans räkenskaper, till och med dem för år i83c), föras och afslutas i Bancomynt; äfvensom vexel-cours på utrikes orter fortfarande i Bancomynt noteras; 3:o ifrån och med år i836 skulle i sådane Taxor, der afgifter eller pris å persedlar hittills varit utförde i både Bancomynt och Riksgäldssedel’, de samma utsättas i både Bancomynt och Courant; 4:o enskilde personer skulle ifrån och med år i836 vara obetaget alt bålla räkning samt afsluta köp och andra afhandlingar, efter eget godtfinnande, antingen i Bancomynt eller Courant; 5:o å Silfvermynt, som hädanefter präglas, skulle valeurerne utsättas i både Specie och Courant, samt å Kopparmyntet i både Banco och Courant; 6:0 uti Bankens sedlar borde hädanefter, jemte inlösningsvärdet efter mvntbestämningsgrunden, i sjelfva contexten utsättas valeur, så väl i Banco, som i Courant. Stats-Secreteraren och Stats-Rådet tillstyrkte jemväl
Fullmägtige ansett sig härvid böra upplysningsvis tillägga, att de till utgående från Riksgälds-kontoret utan återbetalningsskyldighet anvisade extra Stats-anslagen, med afseende å deras föremål, voro både i Riksgälds-kontorets reglemente och i detta verks räkenskaper upptagna, ordnade och sammanförda efter Riksstatens hufvudtitlar, äfvensom att, enligt hvad riksdagshandlingarne ådagalade, samma ordningsföljd vanligen iakttagits uti de vid lörflutna riksdagar efter statsregleringens fullbordande, sammanfattade utförliga uppgifter öfver dels då beviljade samt å Riksgälds-kontoret anvisade anslagssummor, och dels sedan föregångne statsregleringar der innestående anslag. Den af 1860 års Revisorer yttrade åsigt, enligt hvilken den föregifna svårigheten för Kongl. Stats-kontoret att fullgöra små utbetalningar skulle, bland annat, hafva föranledts deraf, att extra stats-utgifterna blifvit å Riksgälds-kontoret anvisade, ehuru en stor del af de allmänna verk eller enskilda personer, till hvilka dessa utbetalningar verkställdes, reqvirerade de anslagna medlen hos Kongl. Stats-kontoret, som derefter måste i sin ordning lyfta motsvarande belopp hos Riksgälds-kontoret, grundade sig icke på verkliga förhållandet, enär, på sätt vöre allmänt bekant, Kongl. Stats-kontoret icke utbetalade derstädes reqvirerade extra anslagssummor förr, än Riksgälds-kontoret efter skedda reqvisitioner till Kongl. Stats-kontorets disposition aflemnat de medel, om hvilkas utbekommande vederbörande gjort framställning; Och bade undantag från detta förfaringssätt under sednare åren endast förekommit i afseende på anslagen till folkundervisningen, hvilka anslag Kongl. Stats-kontoret genom särskilda Kongl. Bref bemyndigats att af under händer varande medel förskottsvis utbetala; men för hvad sålunda förskjutits vöre det Kongl. Stats-kontoret obetaget, att, icke blott efter hvarje års förlopp utan äfven förut, om sådant funnes behöfligt, från Riksgälds-kontoret fordra och erhålla godtgörelse.
Om den ock icke är talrik, erbjuder den måhända jemförelsevis till sitt antal, en mera betydlig andel af intellektuela, materiella och moraliska krafter, än mången förväntar, eller allmänheten hittills känt, eller visat sig böjd alt offentligen erkänna; och vi våge hysa den förtröstan, att vid en jemförelse emellan den Mosaiska befolkningen här i landet och den öfriga befolkningens bättre lottade klasser, skall den förra, oaktadt alla de hinder och inskränkningar, den ännu måste röna i sin medborgerliga ställning, befinnas icke stå tillbaka mot de sednare; i idoghet, ordning, huslighet och sedlighet, samt att den således, genom det införlifvande med nationen, som måste blifva en följd af jemlikhet inför lagen, skulle i förhållande till sitt antal ganska verksamt bidraga till intelligensens och industriens framåtskridande, och dymedelst till landels förkofran. Billigheten af de förändringar i våra förhållanden, hvarom vi nu gå att i underdånighet anhålla, har K. M. jemväl för åtta år tillbaka nådigst behjerlat, och genom utfärdandet af en nåd. Förordn. upliäft alla dittills utkomna, rikets Mosaiska befolkning rörande, men med tidehvarfvets uplysning icke öfverenstämmande Författmr. Att kort derefter en förklaring följde, som åter till en ICO Den 23 December. del aflägsnade det efterlängtade målet liar — utan att minska vår tacksamhet för de ädla afsigter, hvilka så klart framlysa ur förstnämnda nåd. förordning — icke kunnat undgå alt nedslå och djupt bedröfva; dock har numera denna smärta gifvit vika för det tillitsfulla hopp, vi hyse till E. K. M:s högsinnade tänkesätt och ynnest fulla nåd, samt till Svenska folkets alltmer fortskridande uplysning. Allmänna tänkesättet erkänner numera religions-fördragsamhelen såsom en christlig pligt. De falska begreppen om Mosaiska religionens fiendtlighet mot christendomen och om dess bekännares hyllning af sambällsvådliga läror hafva skingrats. Mänga af de anledn:r, som förut inom åtskilliga af landets folkklasser vållat afroghet emot den Mosaiska befolkningen, hafva uphört.
Det är en gifven sik, att om BevillningsUtskottet ändrar grunderne, måste beräkningen derefter rättas; om till exempel BevillningsUtskottet skulle förklara, att eli Chartae Sigillatae-afgift skall upphöra, måste den i beräkning härpå upptagne summa försvinna, men då måste BevillningsUtskottet uppgifva någon annan grund, hvarigenom den deraf uppkommande brist kan fyllas. För öfrigt lärer, i afseende på RiksStatens uppgörande, alltid hafva tillgått på samma sått, sorn nu, och jag har icke funnit att målet hittills blifvit annorlunda behandladt. Inkomst-regleringen har nemligen så fort som möjligt kommit in, på det att utgifts-regleringen sedan derefter måtte kunna rättas, I anledning af hvad Herr von Qvanten yttrat, att här borde upp. tagits frågan om StatsVerkets skuld till Banken, får jag erinra, att detta ämne ej vid inkomstregleringen kan behandlas, utan trertom vid utgifts-regleringen. Den nu ifrågavarande inkomstreglering åger alldeles icke något sammanhang med finance-planen, och om ån så vore, lärer man väl ej billigen kunna råkna på någon vinst af Banken, innan den först uppfyllt sina förbindelser mot Allmänheten. Jag vet ej nier“ån ett fel, som kunde vara föranledande till återremiss, nemligen den felaktiga additionen på ett ställe i Betänkandet. Jag år likväl öfvertygad, att det blott år ett skrif-fel, som genast faller i ögonen, och leam ar till Ridderskapet och Adeln Den 25 April e. m, att bedömma, om detta fel är af den egenskap^ att återremiss bör deraf vara en följd, och onj. icke det kan vara tillåtit, att blott anse det som en obetydlighet. Jag anhåller derföre om proposition till bifall af Utskottets Betänkande. Grefve Löwenhjelm^ Carl Axel\ Instämmande hufvudsakligen med Friherre Cederström, får jag öppet bekänna, att jag ej med mig sjelf kunnat uppgöra, hvad rätta ändamålet skall vara med antagande af Stats-Utskottets ifrågavarande Memorial.
Jag bestrider ingalunda Hr Rosenblads rätt att göra förslag till ändring i Utsk:s framställning, utan påstår endast att då Bevilln.Utskrs förslag är af 3 Stånd antaget, är gifvet, att Utsk. icke, på grund af återremiss från ett Stånd, kommer att frångå det beslut det förut fattat, och att sålunda en återremiss, åsyftande den förändring Ilr Rosenblad föreslagit, till intet tjenar, hvarföre jag bestrider densamma, och önskar bifall till §:n. Gr. Mörner: Genom nu gällande Bevilln:s-författn. är visserligen ett afdrag till förmån för låntagaren medgifven, när räntan är satt till 6 proc., men att utsträcka detta stadgande ytterligare till hvad räntefot, som än må vara bestämd, och att såmedelst Staten skulle lägga sig emellan enskildes aftal sins emellan till förmån för den ena eller andra, är något i och för sig sjelft så oformligt, att det förvånar mig, att i den delen något förslag här har kunnat blifva framsläldt. Staten har dessutom deraf icke den minsta inkomst. Om Hr Rosenblad hade föreslagit att alla skuldsedlar skulle vara skrifna på chartor, så hade han möjligen derigenom belagt kapitalerna med afgift, men att på af honom föreslaget sätt lägga sig emellan enskildes aftal och förringa kraften deraf, synnerligen dä redan den enskilde, i den lägre räntefot han förklarat sig villig att vidkön’ 446 Dea 14 Maj f. m. nas, har medgifvit en billig lindring, kan jag för min del icke finna skäligt, och anhåller derför om bifall till denna §. Hr Rosenblad: Jag anhåller att få fästa upmärksamhetcn uppå, att i bevillningsfrågor har hvarje Stånd veto; att om tre Stånd bifallit denna punkt, densamma derigenom icke är afgjord, utan att, i den händelse R. o. Ad. skulle gilla min tanke, frågan kan komma under förstärkt Utsk., och min åsigt då, i händelse detta Utsk. skulle anse den billig och rättvis möjligen kunna göra sig gällande. Hr Aminoff:
Af detta ämne har Stats-Utskottet tagit noga kännedom, och med erkännande, att Lotsoch Båk-Inrättningen, som är af största vigt och angelägenhet, ej mindre för Kronans Fartyg, än till befrämjande af Sjöfartens säkerhet i allmänhet, i anseende till det nära Stats-Utskottets Belänkanden. 13^9 samband, som är imellan denna inrättning och Rikets Sjöförsvar, icke bör stå under enskild förvaltning, utan tillböra Staten, och Underhålls-kostnaderne dertill af det allmänna allena bestridas, som deremot ensam bör njuta inkomster deraf, kan Utskottet ej annat än tillstyrka, att Landsorts och Korsö Fyrbåkar, de ende som af Private egare innehafvas, måge förStats-Verkets räkning inlösas, så vida köpeskillingen varder lämpad efter de fördelar, Staten af desse Fyrbåkar kan med säkerhet påräkna, och dervid Utskottet fått anledning, att uti den för Landsorts Fyrbåk begärde köpesumma, skall genom underhandling kunna vinnas en nedsättning af minst 5ooo R:dr; men hvaremot betydligare minskning i den för Korsö Fyrbåk begärde Löse-skilling, hvilken i jemförelse till inkomsten deraf är allt för öfverdrifven, synes böra blifva ett nödvändigt vilkor för köps afslutande derom; dock som Stats-Verkets för andre mera skyndande och oundviklige utgifter medtagne inskränkte tillgångar icke för närvarande lemna medel till desse köpe-afhandlingars afslutande, lära Riksens Höglofl. Ständer finna att dermed bör till nästa Riksdag uppskjutas, tili hvilken tid egarne kunna blifva hörde och uppgifva de lindrigaste vilkor, på hvilka de vilja dessa Båk-Inrättningar afstå. 3:o Kongl.
Hr Printzensköld, alt denna motion måtte remitteras till Exped.Utsk. samt communiceras de öfriga RiksSt:n; hvilket bifölls. I öfverensstämmelse med R. o. Ad:s, vid behandlingen af StatsUtsk:s utlåt. N:o 125, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 9:de hufvudtitel, d. 29 sisth April fattade beslut, att med pröfningen af 13 och 16 punkterne af berörde utlåt., skulle anstå intilldess den numera fulländade pröfningen af StalsUlsk:s utlåt. N:o 124 hade ägt rum, föredrogos nu ånyo förenämnde - Den 9 Maj. 465 nämnde punkter af StalsUtsk:s utlåt. N:o 125, hvarvid först förekom: 13:de punkten, ang:de det a 8ule hufvudtiteln till emeritilöner för lärare vid vlcmentar-läroverken uppförda anslags öfver flyttning pu. allmänna indra gningsstuten under 9 :de hufvudtiteln. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Som R. o. Ad. återremitterat motsvarande punkt af 8:do hufvudtiteln, vill det synas mig, som om del folie af sig sjelft att äfven denna punkt bör återremitteras. R. o. Ad. ansåg denna punkt böra återremitteras till följd af den redan beslutade ålerremissen å 25 punkten af StalsUtskis utlåt. 16;de punkten, ang:de anslag till aflöning för en klockare och en kyrkovaktare i Lekvattnets kapellförsamling. Frih. Cederström, Claes Rudolf: Uti ett föreg:de plenum behagade R. o. Ad. godhetsfullt bevilja återremiss af den punkt uti StalsUtsk:s utlåt., ang:de 8:de hufvudtiteln, som afhandlade frågan om atlöning t. v. åt presterskapet inom Lekvattnets och Bogens kapellförsamlingar. Jag anhåller att äfven här återremiss måtte äga rum.
Men jag öfvergår nu till Utsk:s betänk., och anser mig dervid till en början böra göra Utsk. rättvisa för den utmärkt skickliga concepist, Utsk. haft att tillgå; ty jag måste erkänna, att om Utskls förra betänk, i ämnet utgjorde prof på ett skrifsätt utan allt logiskt sammanhang, så är det närvar, betänk, författadt med en utmärkt skicklighet och visar, huru Utsk. i upptagande af skäl och motskäl förstått att upptaga och framhålla de svaga sidorna hos sina motståndare, under det de starkare blifvit undanhållna. Men då jag gör Utsk. denna rättvisa, måste jag tillika förklara, att jag icke destomindre ej funnit mig öfvertygad af Utsk:s motskäl, och utbeder mig att nu äfven få utleta Utskrs svaga sidor. Jag skall likväl först i korthet yttra mig öfver Utsk:s starka sida, som innefattas i vederläggningen af deras sats, som tro, alt lånefrågan nu kan få något samband med realisationens befrämjande; ty i den delen har Utsk. fullkomligen rätt. För Banken är det likgiltigt, örn 1 millioner i silfver ingå emot ett motsvarande belopp sedlar, som utsläppas. Men ehuru starkt Ulsk:s raisonnement i denna del är, har Utsk. dock härvid glömt att fästa uppmärksamhet på en omständighet, nemi. att vid denna riksdag åtskilliga beslut rörde Banken blifvit fattade, som möjligen skola leda till konstlade och onaturliga förhållanden. Jag vill ej påminna om det beslut, som bär togs i går, jemte åtskilliga andra, af hvilka flera finnas af den beskaffenhet, att de skapa dylika förhållanden; jag vill blott erinra om det beslut, som fäster Bankens verksamhet vid den olycksaliga arithmetiska proportionen af 2:5, liksom något så idealiskt som ett lands rörelsecapital skulle kunna bestämmas af ett arithmetiskt förhållande.
Af sådan orsak, och för att bereda verkställighet af detta för den allmänna rörelsen vigtiga förelag, har uppå K. M:s nåd. befallning tvänne särskilda undersökningar blifvit verkställda, hvarom berättelser, med dertill hörande fullständiga kostnadsförslag, till K. M. i und. äro aflemnade, 9* Dan 4 Mart e. m. den första Sr 1827 af frami. H. Ex. Hr Gr. Platen , och den sednare år i83g af chefen för södra canal-districtet, Hr Capitaine von Sydow. — Öfver begge dessa undersökningar och förslag har K. M. i nåd. infordrat stor-arnirals-embetets utlåtande, hvilket äfven under den r6 Dec. sisth år i und. blifvit afgifvet, och finnes bilagdt öfriga till statsregleringen hörande handlingar, som till StalsUtsk. i nåd. blifvit öfverlemnade, och innefattar ett tillstyrkande till den ifrågavar. hamn-anläggningen. Då jag, på grund af hvad ofvan blifvit anfördt, och till stöd för den af mig nu gjorda motion, åberopar denna af stor-amirals-enibetet meddelade handling, som visar nyttan och behofvet af hamnen vid Höganäs; får jag äfven vördsamt anhålla, örn remiss till StatsUtsk., med begäran, att Högh Utsk. må anmodas, att af statsverkets tillgångar utse och anvisa nödiga medel för verkställigheten af denna försa väl fäderneslandets som andra nationers handel och sjöfart nödiga hamnbyggnad, hvilken enl.
Den, som bifaller, att, för tillökning uti Svea Hof-Rätt af en Assessor sand uti Götha llof-Rält af tvänne Hof-Rälts-Råd och tvänne Assessorer, anvisas contanta löner till enahanda belopp, som för deras vederlikar blifvit bestämdt, dock utan beräkning af spanmål under lönerna, och under förbehåll, att serskildt beslut kommer att meddelas öfver hvad Utskottet villkorligen hemställt, angående contant förhöjning, motsvarande spanmåls-bei åkningen; voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer frågan härom att förfalla. För den händelsei att propositionen af pluraliteten med Ja besvaras, skall votering sedermera anställas öfver följande proposition: Den, sorn vill, alt, så framt Rikets Ständer bifalla Utskottets uti Utlåtandet N:o 92 gjorda förslag, att, på det vid alla löner spanmåls-beräkniiig må kunna upphöra, en ersättning i medeltal af 1 R:dr för hvarje tunna spanmål under lönerne för hädanefter blifvande tjenstemän uppföres, lönerne för de beviljade tillökade leuamöterne i Svea och Götha Hof-Rät - 6 Stafs-Visko t leis Memorial, N.-o 3oi. ter, böra utgå till det förhöjda belopp i contant, deras vederlikar derigenom komma att åtnjuta, voterar Ja; den, det ej vill, Nej; vinner Nej, kommer den ifrågastälde tillökningen icke att desse ledadamöter medgifvas. 7:0 På Sätt bär förut är vordet omförmäldt, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallit, hvad Utskottet uti 3;dje punkten af Utlåtandet N:o ig3 hemställt, angående löners anvisande för tillökad betjening uti Götha Hof-Rätt, hvarjemte Borgare-Ståndet bifallit personal-tillökningen och aflöningen, men icke hemställan om förhöjning deruti, för den händelse, att Rikets Ständer för hädanefter blifvande tjenstemän skulle Bifalla contant ersättning för den under lönerne beräknade spanmål.
Likaledes måsle numera stadgandet i 3 § anses såsom fullkomligt föråldradt. På grund af hvad sålunda blifvit i underdånighet anfördi, anse Rikets Sländer, att alla sjelfspillingar böra på enahanda säll i stillhet jordfastas, på hvilket säll jemväl torde böra förfaras med de lill döden eller till straffarbete pä lilslid dömde förbrytare, som i fängelse dö: samt att för del i 13 Kap. 3 § Missgernings-Baiken omförmälda fall någon lagstiftning icke erfordras, och hafva alltså för den händelse E. K. Maj:t gillar Rikets Ständers förslag till ny Strafflag, hvarigenom 13 Kap. 1 § Missgernings - Expeditions-Utskottcts Förslag till underd. Skrifvelse, IS:o 206. 13 Balken blifvit upphäfdt. Rikets Ständer för sin del beslutat en författning af detta innebäll: “Med upphäfvande af 18 Kap. 12 § Kyrkolagen förordnas, att della lagrum skall erhålla följande lydelse: Har någon förgjort sig sjelf, hans kropp skall i stillhet å kyrkogård jordlästas. Likaledes skola ock i stillhet jordlästas de till döden eller till straffarbete på lifstid dömde förbrytare, som i fängelse dö. Och kommer denna författning att tillämpas från och med den dag, den föreslagna nya Strafflagen bli Iver till efterlefnad gällande. “ Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 3 December 1803. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln ilen 5 Dec. 1863. Prest e-Ståndet den 5 Borgare Ståndet dea 3 Bonde-Ståndet den 6 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående närmare bestämmelse af sättet för inteckning om nyttjanderätt till fast egendom. (Lag-Utskottets Betänkande N:o 08 och Utlåtande N:o 85.) S. A. K. Kongl.
Jag tior vidare, att, för att i någon mån försäkra sig derom, att ledamölerne i denna kammare må blifva män af mera erkänd förtjenst, man borde inskränka deras antal, så att de må blifva färre än ledamöterne i nedre kammaren. Jag skulle för min del tycka, att om man bestämde antalet af den nedre kammarens ledamöter till t. ex. i5o, och således för detta ändamålet antoge 3o valkretsar, ty jag föreställer mig, efter Hr von Harlmansdorlfs förslag, att man skulle antaga en ledamot för hvartdera af nuvar. 4 Stånd, och en för det 5:te nu orepresenterade, hvarigenom skulle uppkomma 5 valclasser, ur hvilka man valde 15o ledamöter; så kunde det vara ungefärligen lagom, att 2:ne sådana valkretsar förenade sig 0111 att för hvarje dass välja en ledamot i den öfre kammaren, hvar - De B a8 O c t obc r e. m. 361 hvarest ledamolernes antal derigenom Liefve ?5. Jag föranledes lill delta förslag deraf, att jag tror det vara lättare alt finna ett antal af y5 utmärkte, bildade och förtjenslfulle representanter, än att finna det större antalet. Det är klart, att ju (lere man måste välja, desto mera släpphändt måste man vara i afseende på fordringarna af deni, som väljas. Med dessa modificationer skulle jag vara benägen att biträda Hr von HartmansdorfFs förslag. Jag erkänner att (örslaget icke ändå på långt när uppfyller alla fordrin garna. Jag anser det blott såsom ett nödfallsförslag, men jag tror dock, så vidt jag kunnat finna, att det varit det bästa, hvartill jag åtminstone kunnat komma, det som snarast skulle närma sig till bevarande af del conservativa element, som i öfre kammaren erfordras. För öfrigt kari jag icke neka, att jag finner ett slags tröst för ofullkomlighet af detta likasom af alla andia förslag, som nu kunna uppgöras lill bildande af den öfre kammaren, uti den mening, som Frih.
Har af misshandel kommit mindre lyte eller kroppsfel eller lindrigare sjukdom, än i 9 eller 10 § sägs; dömes gerningsmannen, om misshandeln skedde med berådt mod, till straffarbete från och med två månader lill och med två år, och i annat fall till sådant arbete från och med två till och med sex månader eller böter frän och med tio till och med femhundra Riksdaler. § 12. Justi t ie—råden Iggeström oell Södergren ansågo att, med undvikande af straffarten »enkelt fängelse», denna § borde ställas i närmare likhet med Lag-beredningens 30 § och lyda sålunda: För misshandel, hvarå ringare elter ingen skada följt, dömes gerningsmannen, om misshandeln skedde med berådt mod, till straffarbete från och med tvä till och med sex månader eller böter från och med fern till och med tvåhundra Riksdaler, och i annat fall till nu sagde böter. Högste Domstolens fleste ledamöter lemnade förslaget utan annan anmärkning, än att ordet »uppsåtlig», såsom öfverflödigt, ifall den vid föregående §§ af Högste Domstolen förordade redaktion antages, borde uteslutas. § 13. Högste Domstolens fleste ledamöter lemnade förslaget i denna del utan an - 30 Kongl. Maj:ls Nåd, Proposition M 39. naii erinran, än att orden »ändå att» borde utbytas emot det riktigare och i Lagberedningens 36 § begagnade ordet der. Justitie-råden Iggeström och Södergren ansågo, att de i 13, 36 oell 42 §§ föreslagne stadganden bosde sammanföras til! en gemensam §, i öfverensstämmelse med 36 § i 17 Kap. af Lag-beredningens förslag; och syntes lämpligt, att samma § nedflyttades i ordningen efter 16 §. Justitie—rådén Iggeström och Södergren förmälte sig. i enlighet med deras anmärkning vid 7 anse den föreslagne straffbestämmelsen af fängelse böra utbytas emot straffarbete.