Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Medan de lågo på detta sättet, kom kråkmor för att hälsa på. Hon hade just nu gift bort sin äldsta dotter med en ung uggla. Så nu hade hon mindre att göra och kunde taga sig litet frihet. » Hvad vill det här säga? » sade hon, när hon fick se, att dufvan låg på äggen. » A r karlkräket tokig? » » Nej, men han är så god, » sade kråkan, ooh så kysste hon sin man, och de kuttrade tillsammans, precis som två turturdufvor bruka göra. » Nå, » sade kråkmor, » det var dådet värsta jag har sett! Här orkar jag inte vara längre, » sa * hon — och så flög hon till skatmor. » D u ligger inte riktigt, » sade hon, när hon fick se, hur skatmor låg. » Jag sköter mig själf, » sade skatmor. I detsamma kom skatan hem. » Var höflig mot din hustru och hälsa vackert, » sa ' kråkmor, ty skatan såg just inte förtjust ut. Skatan bara skrattade. » Sånt brukas inte här, » sa ' skatmor. » Nå ja, » sa ' kråkmor, » i det ena nästet kuttra de för mycket, i det andra för litet. Hvar finns måttan? » » Kanske hos ugglan, » yttrade skatan försmädligt. «Nej, » sade kråkmor. » Hon är vaken om dagen och han om natten. Det är det värsta. H o n kan då inte hålla ögonen på honom, och han flyger ute och svirar och ropar klävitt! Men giftermål får man taga så som de äro. » Och så flög hon. Marianna. K o m oeh k ö p! J Q L et stundar till julen, gåfvornas och glädjens 3 Ö I högtid. C \ T En högt aktad författarinna har i julklappsL frågan gjort ett beaktansvärdt inlägg i ett föregående nummer, men saken är viktig och tål att dryftas, att skärskådas från flere sidor. Det är tydligt, att vi svenskar göra oss skyldiga till en betänklig svaghet gent emot allt det mer eller mindie öfverflödiga kram, som skickas till oss från rikare länder. Det är icke heller mer än en mening om, att vi tendera åt att vilja lefva öfver tillgångarna.
Det gnistrade till i Nadjas bruna ögon. Hon rodnade och bleknade af sinnesrörelse. Förlåtelse! Jag be om förlåtelse? Jag! Då du, din lättsinnige stackare, narrade mig den tiden jag var på bättre vägar och ännu skulle ha kunnat få mig en ordentlig man, då narrade du mig... Narrade dig, söta oskuld! Jungfruamman! Ja, visst narrade jag dig. Du är nobel! Sublim! Jag narrade dig! Du gjorde det, det vet du. Om du hade låtit mig gå, så ... hon snyftade och talade en hop osammanhängande ord, men med en häftig öfvergång strammade hon upp sig, det gick som en skakning genom hennes kropp, hon betvang den, och blossande, röd, ond så hon knappt kunde tala, gick hon till honom, der han lag, sparkade till honom, böjde sig ned, slog honom kraftigt i ansigtet, grep sin hatt och skyndade på dörren efter att ha tagit nyckeln ur låset. Väl utanför låste hon dörren utifrån, stack nyckeln i fickan och sprang ut. Hon hann sitt hem. Hufvudet brann, benen buro henne knappast. Utanför sin trappa kände hon, att hon svindlade och föll, någon tog upp henne och tryckte en näsduk mot det sår, hon fått, bar henne upp, lade henne varsamt på sängen och baddade hennes hufvud. Det var Samuli. Han sade icke ett ord. Det var icke ömhet hans rörelser utvisade, då han löste upp hennes kläder och baddade bröstet med vatten, han gjorde allt mekaniskt, utan motvilja liksom utan rörelse. Så låg hon en fjerdedels timme. Såg så slutligen upp med halfklara, halfvakna blickar. Jag måste till teatern, du ropade hon hvad är klockan? Half åtta ... det är visst sent. Jag skall in i tredje akten, skjutsa mig dit, käre vän! Han sade ingenting, men gick efter en släde. Hon vacklade fram i rummet, trefvade fram till kommoden, tvättade sig, knöt ett svart band öfver det ännu blödande såret, kastade en kappa öfver sig och stod färdig, då han kom tillbaka. Det är bättre du stannar sade han du är ännu litet drucken. Tonen var straffande, han såg henne icke riktigt i ögonen, skamflat öfver hennes beteende.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets den 27 och 31 sistlidne Oktober på bordet lagda Utlåtande N:o 329, angående de i Regerings-formens 63 § omförmälde 2:ne kreditiv-summors belopp under tiden intill nästa riksdag. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 27 och 31 sistlidne Oktober på bordet lagda Utlåtande N:o 333, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 273, angående dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, i fråga om Statens medverkan för jernvägars anläggning, dels väckte motioner, rörande sättet för dylika anläggningars åstadkommande, lades Utskottets yttranden rörande 1, 2, 3, 8 och 9 punkterne af Betänkandet N:o 273 till handlingarne, samt blef förevarande utlåtande i öfrigt af Ridderskapet och Adeln bifallet. Från Högv, Preste-Ståndet Si D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande N:o 329, angående de i Regerings-formens 63 § omförmälda 2:ne kreditiv-summors belopp under tiden intill nästa riksdag. S. D. vstatätt fL >b yetkuj 5oi'i Prot.-Utdrag den 1 November 1854. 497 <1 t. ii; M Å l.-O i. »■' V -itoq f) S. D.
En vaktmästare „ „ 500: — Underhåll af laboratorium, anskaffande af materiel för lahorationer, drogoch boksamlingar, inköp af fysikaliska instrumenter „ „ 3,000: Lysningsämne, ved och vatten „ „ 1,000 Diverse utgifter för egendomen „ 500 Summa R:mt R:dr 18,000: — 4:o Att till Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa om utfärdande af en författning, hvarigenom vederbörande förständigas att ingen handel med apotheks-privilegier efter 50 års förlopp vidare får ega rum. Stockholm den 28 November 1862. A. F. Sondén. Xto 9?. Af Prosten A. P. Sondén: Om behof vet af en författning angående försäljning af maltdrycker, kaffe och thé samt andra icke sprithaltiga drycker. Vid förra riksdagen väcktes inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Gr. Nyqvist en motion med yrkande, “att hembrygd af öl och svagdricka äfvensom försäljning derå, må, utan anmälan hos Konungens Befallningshafvande eller annan myndighet, vara å landet tillåten.“ Såsom motiverna utvisa, åsyftade motionären en sådan frihet Motioner i Preste-Ståndet 1H62.
Stats-kontorets Advokatfiskals-embete yrkade derefter hos Stockholms stads norra förstads Vestra Kämnersrätt det nya bolagets förpligtande att förskottet ersätta; hvilket yrkande dock såväl bemälte Rätt, som Rådhusrätten i Stockholm underkände, hvarpå Svea Hofrätt, under hvars pröfning målet kommit, genom dom den 13 April 1831, återförvisade detsamma till Kämnersratten, på det att, för frågans närmare utredning, det gamla bolagets f. d. Direktion måtte höras; sedan detta skett, blef, genom Kämnersrättens beslut den 30 December 1833, Direktionen för nya bolaget ålagd att förskottet återgälda med 5 procents ränta från den 14 December 1829, då stämning i målet först begärdes. Detta beslut, som af Rådhus-rätten fastställdes, blef dock af Svea Hofrätt, genom dom af den 2 Mars 1835, ogilladt. Men när derefter Stats-kontorets Advokatfiskalsembete hos Stockholms norra förstads Ostra Kämnersrätt yrkade verkställighet af Herr Grefve De la Gardies inför Kämnersrättens protokoll den 17 Maj 1833 gjorda förklarande, det såväl herr Grefven som alla de öfriga delägarne i gamla bolaget voro vil.
Allmänheten kunde också få anledn. att tro denna motion vara väckt endast för att uppehålla BondeSt. med hopp om bifall till dess inbjuda., och derigenom locka dess ledamöter, om jag så får säga, att vara beskedliga i andra frågor, som kunde interessera andra classer, till ex. i-lånefiågan, för att sedan hafva sig förbehållet att, efter det BondeSt. fattat de önskade besluten, afslå dess inbjudn. Detta är en af de omständigheter, som böra considereras; men det finnes ännu en annan, som ej bör förbises. Denna motion om markegångens sättande i Jan. månad har kommit från ett håll, hvarifrån vi så sällan haft den hugnaden att få några motioner rörtde R. Sits förhållanden, men derjemte från ett håll, som sjelf varit blottstäldt för Constit.Utskts omdöme öfver betydelsen af y5 § Riksd.Ordn., nemi. att frågor, som blifvit afgjorda, sedermera icke ens af Regeringen finge väckas vid samma riksdag. Det är väl sannt, att Riksrätten förklarat, det något ansvar derför icke finnes i ansvarighetslagen utsatt; men mången skulle kunna tro, att Styrelsens organer nu ville äfven af R. St. hafva sanction på upphäfvande af all betydelse af nämnde y5 §, eller derpå, att redan afgjorda frågor finge ånyo väckas äfven af Representationen, då man hittills endast tvekat, huruvida § kunde tillämpas på Konungens rådgifvare. Jag finner således, att åtskilliga icke ovigtiga skäl kunde anföras för denna motion; men för min del kan jag ej annat än tillstyrka R. o. Ad. att icke medgifva någon remiss af denna motion, emedan den är uppenbart stridande emot 75 § Riksd.Ordn. Jag får derföre förnya min anhållan om propos. på BondeStts inbjudn., så att vi måtte få, om jag så får säga, rent spel oell bestämdt afgjordt, om R, o. Ad. vill eller icke vill antaga inbjudn. Hr De n »2 Ma t s f. «. Hr Dalman: I anJedn. af Gr.
Qvinkön mantalsskrifna » mantalsfria 35,056 30,026 65,082. Landthushållningen har varit främjad icke endast af de med allmänna bidrag anlagda inrättningar vid Riseberga, nemligen landtbruksskola för nio fri-elever, öppnad den 14 Mars 1850 i följd af Eder Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 9 November 1849, och stamholländeri, i sista underdåniga berättelsen redan omförmäldt, utan ock af den täflan, som råder bland Länets landthushållare att införa metoder och redskap af förbättrad beskaffenhet, i hvilket hänseende Riseberga ägare, Löjtnanten Hedengren, utmärkt sig för allmänt gagnande verksamhet i iandlhushållningens särskilda grenar. Allmänna intresset har ock haft näring af såväl årliga landtbruksmöte!!, dem Hushållningssällskapet föranstaltat, som ock det femte allmänna Svenska landlbruksrnötet, hvilket hölls i Örebro år 1850. Jordbruk. Utan att ingå i vidtomfattande cirkulationsbruk, hvilket är antaget vid fleste, ståndspersoner tillhörige egendomar, äro dock numera få jordbrukare bland allmogen, som icke i någon mån cirkulera med sädesloljden u sin jord och hafva någon del deraf besådd med foderväxter. Ursprungliga Nerikesplogen undantränges småningom af bättre konstruerade länkplogar, med hvilka plöjningen sker bättre och med mindre ansträngning för arbetare och dragare. Begäret efter plogar af nyare modeller, till en del väckt genom profpiöjningar och expositioner, visar sig förspord i klagan öfver svårigheten att inom Länet erhålla sådaue plogar af god beskaffenhet. Emedlertid märkes temligen allmänt djupare och fullkomligare bearbetning af åkerjorden. Nyttan af tegläggning och undergrundsdikeu har visat sig vid flera egendomar. Tegelrör för sådana diken tillverkas vid Riseberga med machin efter Engelsk modell. Af sädesslag, som under sednare tider ingått i Länets åkerbruk, må nämnas vår-hvele och så kallad sen-råg, bägge verkande till årligt stigande kultur, synnerligast såsom passande mellanväxter i cirkulationsbruket.
Riksdag stadgade grunder för granskningen och approbationen af förslitne smärre Riksgälds-Sedlar. (RGS. A.) Till Stats-Utskottet äro remitterade följande motioner, nemligen: a) inom Borgare-Ståndet: 1:0 Åf Herr Rydin, som, efter framställning af den stora vigt för alla Sveriges invånare, och serdeles för dess Uppbördsman, huru Sedelrnyntet af Commissarierne i Rikets Penninge-verk betraktas, då det Lill inlösen frambäres, anfört: hurusom Rikets Ständer uti 56 § af i83o års Riksdagsbeslut utstakat grunder för Sedlars antagande eller cassation, och hvilka ganska obestämda föreskrifter innefattades uti andra punkten, der det heter: ”alt den fjerdedel nedantill 3 höger, hvarå namnteckningarne befinnas, och "hvilken genom olikheten i det så kallade fina trycket, utvisar ensamt för ”sig Sedelns rälta valeur, inlöses, dä denna fjerdedel är fullständig och sam•"m an hängande, utan att afseende göres å de stycken af andra Sedlar, som ”dervid må finnas bifogade.” Men om denna föreskrift skulle efter ordalydelsen tillämpas, blefve det, i Motionairens tanka, deraf en följd, att ingen sliten Sedel kunde antagas, ty om äfven en bit af papperet uti den högra fjerdedelen af Sedeln saknades, vöre denna fjerdedel ofullständig. Rikets Ständer hafva likväl i ingressen till berörde föreskrift förutsatt, att det hädanefter, som hittills, blefve beroende på vederbörande Commissariers urskiljning och uppmärksamhet, alt icke, å ena sidan, genom för långt sträckt eftergifvenhet, hvarjehanda svekfulla företag och försök, lill enfaldiges förvillande, måtte underlättas och befordras, eller Riksgälds-Contoret tillskyndas förlust, medelst dubbel inlösen af en och samma Sedel, men Sedelhafvarens billiga anspråk, ej heller å andra sidan, genom öfverdrifven stränghet vid granskningen, må blifva åsidosatte.
Om efter upphörande af nuvarande Octroy, Dykeri-IuräUningen bör alldeles försvinna eller fortfarande lemna undsättning åt sjönödlidande? 3:o Om i sistnämnde fall, Inrätlnin* gen l>Ör af Staten Öfvertugas eller ytter* 45a Stat s-U ts kottets B e t ä n k a n d e n. iigare upplåtas ut Enskild Association; samt 4?0 Om ändamålet med Inrättningen anses blifva uppfyldt geom de för deusamma nu gällande föreskrifter eller örn iiti-t dringen och förbättringar deruti kunna fordras? Vid angifvande af Utlåtande öfver första frågan, tro Utskotten sig icke Lebofva vara vidiyffige. Såsom hvarje annat Contract bör, i Utskottens lanke, det af Dykeri-Delegarne med Staten ingångna, cm rättighet att, emot visse ötagne skyldigheter, besörja bergning af slrandadt skepp och gods, utaf Lagen skyddas, till dess det genom å Dele'garnes sida bristande fullgörande af ingångna förbindelser blifvit förverkadb Och så länge ett sådant Uontractsbrolt icke blifvit visadt hafva egt rum, anse Utskotten hvarje inskränkning'i Jdykeri-Compagniets .lagligen förvarade rättigheter och än mer desses föll-komliga tillintetgörande vara obehörige •emot medborgerliga säkerheten stridande emot och sålunda icke kunua af en rättvis Styrelse bifallas, Man har kallat ■ Dykeri-Inrättningen «a barbarisk anstalli och bland andr* S ta ts-TJts k o 11 e t s B e t ä u Jj a n d en, /j53 skäl '.iil dess upphörande anfört, alt den vore stridande ernot medborgerliga linhe vj O ten peil folkrätten. I förra fallet har man för Inrättningens förmenta brister förbisett dess goda ändamål och i det sednare synes man hafva dels glömt de grunder, hvarpå fjaiiihålls-Contractet är bygdi, dels nog mycket vidga dt området för de förbindelser som Staten till hvarannan ega.
Uti sjelfva uppdraget, att tilltala annan person, då sådant icke måste ske till följd af tjenstepligt, ligger ett visst obehag; och detta obehag måste ökas i samma mon den kärande i saken icke eger ett eget interesse, eller käromålet skulle vändas emot person, till hvilken käranden står i närmare förhållanden, vare sig af vänskap, grannskap eller andra förbindelser. Olämpligt synes det ock vara, att t. ex. God Man endast granskar, och annan person tillförordnas att anmärkningarne åkära. Delta leder endast till onödig omgång, enär anmärkande och kärande åtgärden lämjdigast kunna och böra förenas uti en och samma person. Hufvudafsigten med förmyndareredogörelsens granskning är dessutom icke , såsom Höglofl. Utskottet velat antyda, huruvida annan Förmyndare bör tillsättas, utan huruvida den varande Förmyndaren väl och redligen förvaltat myndlingens gods. Vigtiga synas mig de skäl böra vara, hvilka skola föranleda till Förmyndarens entledigande; och ibland dessa må i första Tummet räknas saknad vederhäftighet hos Förmyndaren för arfsmedlen. 5:o Emot hvad Höglofl. Utskottet så väl i Betänkandet N:o 70, som ock uti det förevarande antydt, anser jag Gode Män böra vara underkastade ansvarsförbindelse för deras granskning, såsom ett oeftergifligt vilkor för både Myndlingars och Förmyndares framtida säkerhet, såsom följd hvaraf jag icke heller kan, lika med Höglofl. Utskottet, betrakta Förmyndares 3:dje årsredogörelse och Gode Mäns granskning deraf, såsom en blott provisorisk åtgärd, underkastad pupillens ytterligare granskning och åtal vid myndige år, Lag-Utskottets Utlåtande N'.o tog. i3 år, eller då Mö blifvit gift.
(Jag vet väl att — ehuru jag blygs att tillstå det — att äfven bland denna kategori af qvinnor det finnes många, som så missuppfatta, hvad som är qvinlig värdighet, att de med förlägenhet, ja harm, tillbakavisa tanken på dylika väntande pligter och möta hvarje påminnelse derom med ett lika tanklöst som meningslöst: » jag skall visst inte ha några barn ». V i ha alla en eller många gånger hört denna om » sann qvinlighet » vittnande fras.) Jag talar slutligen till dem, som redan kunna emotse dagen för en liten jvarelses ankomst; och allra sist till dem, som redan stå midt uti sina moderspligter. Till dem alla vill jag säga detta enda väsendtliga: betänlcen i tid betydelsen, tyngden och vidden, den långt in i en fjerran framtid nående vidden af en moders ger ning! Det är icke bllott fråga om att draga upp ett barn, så att lifvet hänger i det, och att göra detta » så godt man förstår », som det heter. Detta » jag gör så godt jag förstår » är en mycket, mycket för rymlig ursägt och borde icke få användas af andra än dem, som uttömt alla tillgängliga källor för vetande i de ämnen, som beröra menskligt lif med dess förutsättningar och fordringar i allmänhet och barnens i synnerhet. Att bibehålla lifvet i barnakroppen är icke nog, såvida den icke tillika göres stark, frisk och harmonisk, närmande sig fullkomligheten så mycket som möjligt. Den allra första grunden härtill kan modern sjelf icke lägga, ty den ha föregående generationer redan lagt; men hennas uppgift I I Pt U I I U Kl IN Tidningen innehåller nästan uteslutande orlglnalbidrag. Det tillhör då henne att med uppmärksamheten riktad på denna medfödda svaghet och blicken öppen för ärfda brister så mycket omsorgsfullare och solidare lägga sin grund. Det skall då måhända lyckas henne att alldeles förtaga, eller i alla händelser i betydlig mån förminska verkan af dåliga fysiska eller andliga anlag, hvilka, lemnade åt slumpen och naturen att godtyckligt utveckla, med naturnödvändighet leda till slägtets urartning.
Handels-balken förekommande stadgande, att icke någon må idka både köpenskap och handtverk i en stad, finner Utskottet motionärens, rörande förevarande § gjorda framställningar, förtjena afseende. I anledning häraf, och till följd af den förändrade ordalydelse, Utskottet föreslagit i 3 § mom. b), hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte i underdånig-skrifvelse hos Kongl, Maj:t anhålla, det 5 § må blifva så lydande: Mom. 1. Enka. frånskiljd hustru eller ogift qvinna, som eger svensk medborgare-rätt, tillkommer ock den näringsfrihet, som i 3 och 4 §§ stadgad är, med de vilkor, som i 3 § litt. a) äro bestämda, oell såvida hon, då fråga är om handtverk, på sätt i denna författning stadgas, ■ - rum. Enka idkat. Enka — —• — fortsätta; dock iafettages att både köpenskap och handtverk sålunda icke ma af äkta makar på en gång i samma stad drifvas. Mom. 4. Då, i de fall, sorn föregående moln. angå, fråga är om handtverk, skall qvinna — före skrift-et är. §. 8- Motionären, har ansett denna g obehöflig, och derföre yrkat, att densamma måtte upphöra att vara gällande, helst de i samma § förekommande stadganden redan skola hafva föranledt misshälligheter oell tvister emellan handtverks-idkare om gränsorne för deras arbets-rättigheter, i hvilket afseende 7:de oeh ff:de §§ af författningen, enligt motionärens mening, jmiehöJIo tillräckliga bestämmelser. Enligt nuvarande lydelsen af denna §, kunde nemligen den ena handtverkaren saklöst förnärma den andras rättigheter, såsom exempel hvarpå blifvit anfördt, bland annat, att en glasmästare, hos hvilken ett fönster beställes. egde, för att få detta fullständigt, sjelf låta förfärdiga oell måla fönsteris • en, utan att derom behöfva anlita andra burskaps-cgande. handtverkare, hvilka således af dylika arbeten gingo i mistning.
Förordningen af d. 27 Augusti 1816, Riksens Ständer, för att ej låta denna sak bero på godtycke vid Markegångs-såttningarne, måga fastställa betalningen, efter nu varande låga pris på födo-åmnen, till Sexton eller minst Tolf sk. för en dagportion, som i Qvarter gifves tågande trupper, och att denna betalning, om varuprisen och födoämnen stiga, derefter proportionaliter må ökas, eller ock att de för Arméens behof, inrättade Commissariater kunde undfå befallning, att besörja mathållningen för tågande trupper. Hvarförutan Hr Montan hemställt, att då Kongl. Förordningen d. 6 Julii 1720 stadgar, det Ståderne böra befrias ifrån Inqvartering, särdeles af Cavallen, de samma måtte ifrån 56o Stats-Utskottets Betänkanden. Inqvarterings-skyldigheten befrias, samt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande undfå befallning, att Inqvarterings-skyldigheten å Landet, så ofta görligt år, billigt och råttvist fördela. « Till Allmänna Besvårsoch Ekonomi-Utskottet särskildt har Hederv. Bonde-Ståndet dessutom remitterat ett, af RiksdagS-Fullmågtige Anders Andersson och Bengt Nilsson, från Örebro Lån, afgifvet Memorial, deruti öfverklagas den ökade tunga, som derigenom tillskyndas Inqvarteringsgifvare i den ort, der Lif-Regements Brigadens Husar-Corps marcherar till och ifrån sine möten, att de ålåggas, för Husarhåstarnes utfodring, anskaffa det fourage, som för rastdagar eller nattläger beståmmes, samt att, enår dessa möten alltid inträffa sommartiden, då allmogen år i brist på sådane Fourage-persedlar, Inqvarteringsgifvaren nödgas derföre betala dubbelt mer, ån hvad han sedermera erhåller i ersättning af Truppen.
Vid sådant förhållande ansåg Bonde-Slåndet annat medel för att bringa frågan till afgörande i Grundlagsenlig ordning ej återslå, än det sista i 69 §. anvista, att nemligen uppmana Stats-Utskoltet alt bland sig utnämna Deputerade till företräde hos Höglofl. Piidderskapet oell Adeln samt HögvÖrdiga Preste-Ståndel, för att genom en närmare utredning af ifrågavarande voterings öfverensstämmelse med Grundlagen, inbjuda dessa Riks-Stånd att deltaga i det beslut härom, sorn de öfriga Stånden fattat.” Nu innehåller visserligen Regeringsformens 69 att, då betänkligheter hos Riks-Stånden uppstå emot antagandet af hvad Slals-Ulskoltet tillstyrkt i frågor, rörande bland annat Riksgälds-Contorets utgijter och inkomsterj och Utskottet anser sig icke kunna afvika från dess redan afgifna yttrande eller instämma i Rikets Ständers eller ett. serskildt Stånds tankar, bör Utskottet utnämna Deputerade, som uti det eller de Stånd, der betänkligheter uppkommit, företräda och närmare upplysa förhållandet. Men detta stadgande afser, såsom fortsättningen af samma §. tydligen utmärker, endast ärendenas behandling, då Utskottet funnit dess till Riks-Stånden afgifna yttranden, angående de i §. uppräknade ämnen icke vara godkända, och följaktligen innan någon fråga om skiljaktigheternes afgörande genom omröstning i Förstärkt Utskott ännu kunnat uppstå. Sedan Utskottet, beträffande nu ifrågavarande ämne, ej allenast i sitt förnyade utlåtande härom sökt undanrödja de emot Utskottets förslag framstälda betänkligheter, utan ock, enär Utskottets försök i della afseende samt dess sedermera gjorda inbjudningar icke ledt till någon påföljd, uppgjort och underställt Rikets