Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den andra hälften förtäres af såningsmannen eller den, som nedmyllar säden. Han och dragarne tros derigenom få större krafter och förvara sig mot alla sjukdomar samt åkern erhålla en större fruktbarhet. I Bohus län arbetar allmogen ej gerna i jorden den 25 April: man tror, att mask då angriper säden. Vädrar man kläder denna dag, så kommer ej mal i dem. De s. k. “Luddi-nätter“ infalla 3 nätter före den 1 Maj och 3 nätter efter; om då thordön inträffar, blifver ett fruktsamt och godt år, men stor mannadöd, enligt bondepraktikan. Peregrini dag, den 16 Maj, räknas af allmogen bland lyckosamma dagar. Före Urbani dag, den 25 Maj, bör man ej sätta plantor och kål. Regn denna dag bådar ingenting godt för årsväxten. Sådan väderleken är några dagar före och efter den 22 Juni, sådan säges den förblifva ända till Mikaeli (den 29 September). På Midsommaraftonen, den 23 Juni, äro åtskilliga vidskepliga bruk ännu gängse, af hvilka ett par här må omnämnas. Om midsommarnatten gå flickorna ut, för att på marken plocka nio sorters olika blommor, af hvilka de binda, somliga en qvast, andra en krans, och lägga den under sin hufvudgärd, då de vid morgonens inbrott gå till hvila. Hvad man på dessa blommor drömmer, slår in. Meningen är, att man skall drömma om sin blifvande brudgum. I drömmen måste en manlig gestalt visa sig, och sådan han ser ut, kommer ock den drömmande flickans man att se ut. Men då blommorna plockas och bindas, måste flickan vara alldeles ensam. Hon får icke tala ett ord, allt ifrån det hon börjar samla blommorna och intilldess hon stiger upp om morgonen. Talar hon, förlorar hela trolleriet sin verkan. En annan förrättning på denna dag har samma ändamål. Den består i att grädda pannkakor. Tre flickor måste dock dervid slå sig tillsammans, alla tre måste på en gång taga fram skålen, slå sönder äggen, blanda i mjölken, hålla i vispen, när smeten skall vispas, lägga i mjölet och slutligen saltet o. s. v. En hvar tar dervid vanligen så mycket salt, att anrättningen blir högst vidrig, nästan omöjlig att förtära.
Denna möjlighet af inskränkning lärer dock ingalunda kunna antagas, til den widd, at Caffe införseln skulle aldeles afstadna; utan lärer denna Artikel, twärtom, t alla tider lofwa til täckelig säkerhet ät alla derpä grundade uträkningar. Och om, emot all sanRolikhet, Caffeimporten werkeligen skulle uphöra, . eller Den 24 Augusti. 1199 eller endast til en betydligare grad minstas, more Rikets förde! därwid sä stor, at bäde Allmänna Fattigwärden och Institutet för Blinde och Döfstumme, i sädant fall, gerna borde fä skadestånd af Stats-Castan. En annan betänkelighet torde finnas deruti, at Riksens Ständer ej äga at sig directe befatta med in - och utgående Tullens bestämmande; men deremot äga ju Riksens Ständer en mycket dyrbarare och alt lofwande rättighet, den, at förtroendefullt wända sig til den Konung, som med faderlig bcredwillighet emottagit alla deras nnderdäniga hemstättanden, och som sä mycket mindre lärer wägra Sitt Nädiga Bifall wid detta tilfälle, som HansMaj-.t redan lofwat Sitt Nädiga Beskydd ät en Inrättning, hwilken ej kunnat blifwa främmande för Dest hjerta, och som den förestagne utwägen pa en gäng förenar de stora fördelarne, at det angelägna ändamälet derigenom til fullo winnes, Stats-sverket ingalunda beswäras, ingen enskild uppoffring, om ej aldeles friwillig, erfordras, men deremot et betydligt antal af hittils wanlottade likarföras til egen njutning och andras gagn, medelst beredande af et dubbelt ljus för dem, genom ögat och förständet, och hwilken ädlare tilfredsställelse, kunna wi, af Försynen bättre lättade, bereda ost, än medelsten wis ^välgörenhet! Medborgerligheten, sjelfwa menstligheten äger ingen wackrare belöning at tildela Det gamla Rom gaf Eklöfs kransar ät dem, som räddat en Medborgares lif. Mätte Rikets församlade
Län hittills blifvit ersatte för deras ifrågavarande arbete, och derföre, i händelse Sökandernes anhållan i Nåder bifölles, i underd. föreslagit, att tillökningen i arfvodet för deras besvär och kostnader måtte för 1824 och sedermera bestämmas till 200 R:dr för hvarje år; i hvilket ämne K. StatsContoiret under d. 4 sisth Dec. underd. utlåtande afgifvit. 2:0 En af Häradsskrifvarne i Skåne till K. M:t ingifven Skrift, deruti, under åberopande af den försämring Sökandernes Löner, genom förändringar i myntoch varu-värden, undergått sedan år 1688 och hvarpå exempel anföras, Sökanderne i underd. anhållit, att K. M:t, ined afseende så derå som a andre 3io S t a t s - U t s k ot t e t s anförde skäl och deribland hufvudsak ligast de tillökta arbeten, som i sednare tider blifvit dein ulagde och hvilka föranledt till förökade utgifter i tjenste» medelst resor, underhåll af Skrif biträden m. rn., täcktes i Nåder meddela dem Löner i förhållande till hvad andre Statens Tjenstemän åtnjöto, i hvilket afseende Sökanderne till K. 3VI:ts Nåd. bepröfvande i underd. hemställt, det deras Löne-inkomster måtte utan undantag utgå dels med 2 sk. B:co för hvarje i Mantalslängden anteknad person af hvad ålder och förhållande sorn helst, och dels med förhöjning i den för Debetsedlar samt andre Expeditioner nu bestämde Lösen, äfvensom att 100 R:dr såsom ersättning för Skrifmaterialier och 66 R:dr 32 sk. i Rese-penningar mätte dem hvardera tilläggas; samt 3:o KronoFogdens och Iläradsskrifvarens i Strömsholms Fögderi af Westerås Län gjorde, och i likhet med deras vid 1820 års Riksdag framställde, underd.
Häraf följer att Riksd.- Ordn. bestämdt föreskrifver alt Hr Munck af Rosenschöld haft Riksdagsmanna-rätt under den tid han varit Riksdagsman. Vid sådant förhållande, så lära vi icke kunna underlåta att uplaga de motioner, som Hr Munck af Rosenschöld haft tillfälle att här väcka. Hr Printzensköld: Jag anser mig endast böra erinra den siste värde talaren huruledes Hr Gr. o. Landtm, redan förliden gårdag fästade R. o. Ad:s upmärksamhet på innehållet af den utaf den värde talaren åberopade § i Riksd.Ordn., men också huruledes Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att denna § egentligen rörde de tre ofrälse Stånden, och det på den enkla grund att §:n omtalar sådana Riksdagsmän, som äro det på grund af erhållna fullmakter af sina kommitenter, hvilket här icke är förhållandet. Följaktligen är det endast de §:r i Riddarh.Ordn., som omtala R. o. Ad:s rätt till säte och stämma på Riddarhuset, som här böra komma i betraktande. När nu §:n i Riddarh.Ordn. bestämdt omtalar de fall, då den, som eljest lagligen är berättigad till säte och stämma pä Riddarhuset, är derifrån utesluten, så följer också deraf, alt denna § icke kan ega någon tillämpning. Jag bestrider ännu ytterligare den rättighet, man vill vindicera åt Hr Munck af Rosenschölds motioner alt komma under handläggning och remiss till vederbörligt Utskott. Jag har icke sett dessa motioner och ännu mindre känner jag deras innehåll, och det är för mig temmeligen likgiltigt hvad de kunna innefatta. Det är blott formernas helgd, som jag vill försvara, och jag tror mig göra detta, dä jag yrkar bifall lill den af Hr Gr. o. Landtm, framställda propos. Frih. Raab:
Härförutan verkställdes nödiga tillbyggnader samt en gasanläggning vid fabriken, och nya apparater för hvitbetsfabrikationen anskaffades frän utlandet, liela anläggningen, inberäknadt inköpet af Säbyholm, har för bolaget medtagit en kostnad af 673,333 R:dr 16 sk. Banko. Ännu synes det för tidigt att yttra något bestämdt omdöme huruvida hvitbets-inuustrien kan med fördel vinna allmännare utsträckning inom provinsen, men hvad Landskrona sockerfabrik särskildt angar, torde man få hysa ali förhoppning om ett lönande resultat i anseende till jordens lämpliga beskaffenhet och fabrikens fördelaktiga läge vid en ypperlig hamn. Skörden af hvitbetor å den af fabriken begagnade jord utföll förlidet år medelmåttig och uppgick till 550,000 lispund. Från andra ställen omkring staden uppköptes 67,634 lisp. och frän Malmötrakten 33,782 lisp., eller tillsammans 451,416 lisp. Till hvitbetornas förarbetande ha åtgått 11,000 tunnor sten - 72 kol, och för hela fabriksrörelsen under sistlidet år äro, utom disponent-direktören, använde 7 bokhållare, 2 tekniker, 5 sockermästare, 1 machinist, 1 kopparslagare, 9 smeder, 10 tunnbindare, 3 timmermän och 100 ständige arbetare. b) 6 Tullmjölgvarnar, af hvilka en så kallad Holländsk. Dessa qvarnar betjena hufvudsakligen stadens invånare med mäld. c) 1 Tobaksfabrik, anlagd år 1834, består af 6 spinnbord, 1 press och en så kallad karf. Arbetarnes antal utgöres af 1 spinnare, 1 karfskärare, 1 kardusslagare samt 21 cigarroch andre arbetare. Under år 1833 utgjorde tillverkningen: Cigarrer lådor 2,742. Kardustobak, skuren skalp. 3,008. Tuggtobak » 3,170. Snus » 3,680. till ett sammanräknadt värde af 7,454 R:dr 40 sk. Banko. d) 3 Repslageriet-, som bedrifvas med 10 arbetare.
Den •odisponerade Krono Lägenheten Jerkö i Sturkö Socken bär Häradsskrifvaren i östra och Medelstads härader hegart att få till Boställe anslagen, enär han förut .deraf är 1 saknad; men Kongl. Kammar-Colleginm har genom beslut innevarande år afslagit denna ansökan och ansett lägenheten böra till kronans förmån på 3o år utarrenderas. Den särskildta Tabell öfver hemmans-klyfningen, jag låtit upprätta och som jemväl underdånigst bilägges; visar, att af ofvannämde 1091 T7v:dels hemman, endast omkring 100 äro bebodde af ägare som innehafva helt hemman eller deröfver, hvaremot de Öfrige äro sönderstyckade till snart sagt alla möjliga bråk och till de minsta hemmantal ända till -i-:dels mantal, så att 47^5 åboer finnes med hemmantal under belt mantal. Bagges härtill de uti Tabellen särskildta lägenheter, nemligen i Boställs Lägenheter . 16 Skattlagde bebyggda torp och utjordar 16 Oskattlagde torp (hvaraf 1467 års Båtsmans torp) 1902 Bryggda Lägenheter, afsöndrade från hemman antingen med full ägande rätt eller på viss tid el - ler lifstid . 3oo8 Backstugor . ... 53o Skattlagde Sågar och Qvarnar .. 176 Skattlagde krogar . .. ..• 4 Särskildta Bruks-lägenheter ... 48 “ ' " 5900; så får man härigenom ett ungefärligt begrepp-om antalet af bebyggda ställen, sorn bebos af Landtbrukets egentliga idkare och af dem, som deraf eller af dess binäringar hämta sin utkomst.
Då således endast afsetts, att undantag borde ske, såsom förut, kan jag ej finna att återremiss är nödvändig; utan får jag anhålla om bifall till denna §, samt att vid 91 § denna fråga om undantag må af handlas. HrvonKrsemer, Anders Robert: Redan vid flere föreg, riksdagar har frågan ang. jemkningar i nu gällande Bevilln:sFörordn. varit föremål för öfverläggning; men då ett nytt förslag nu blifvit framlagdt, tyckes diskussionen gå derpå ut att bibehålla det gamla. Vill man deremot hafva något nytt, måste man eftergifva det gamla. Hvad särskildt denna § beträffar, äro de deri omn:da skyddsafgifterna af 40 öre för man och 20 öre för qvinna så ringa, att jag ingalunda tror att det skall möta någon svårighet att erlägga dem; och jag tror icke att det är öfverdrifvet att säga, att den, som kan betala 20 öre, kan likaväl erlägga 40 öre. För öfrigt anser jag det vara lämpligare att uppskjuta diskussionen ang. undantag, tilldess frågan om afkortningar förekommer, och att, på sätt Gr. Lagerbjelke yrkat, då afgöra hvad man vill bibehålla af det gamla. För min del anhåller jag om bifall till denna §. Hr Printzensköld: I fall de lindringar, man här yrkat, ställdes i parité med de undantag, som författnme ang. mantalspenningars utgörande stadga, tror jag att man kommer rättvisan närmast; ty ostridigt är, att då lindringar i erläggandet af mantalspenningar medgifvits, har denna åtgärd först vidtagits, efter det vederbörande myndigheter i orten blifvit hörde ang. behofvet af en lindrigare beskattning för innebyggarne derstädes. Att på ett hugskott undantaga den eller den orten, torde icke vara lämpligt; och jag håller Bevilln:sUtsk:t räkning för dess sätt att gå tillväga i detta afseende. Undantagslagar skada i allmänhet mera än de gagna.
Chefen eller Befälhafvaren för vederbörande regemente eller korps bestämmer på regementsordcrna, hvilken skall den frånvarandes tjenst förrätta och som derför är berättigad att uppbära det i första punkten omnämnda afdrag. Då annan person icke blifvit beordrad att den frånvarandes tjenst bestrida, eller då särskild öfverenskommelse varder träffad om tjenstens bestridande, förfaller all fråga om löneafdrag; — samt att Rikets Ständer i sammanhang härmed måtte i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande, täcktes antingen genom allmän författning, eller, der sådant kan finnas nödigt, genom pröfning för särskilda fall, i nåder bestämma, om och till hvad belopp afdrag å lönen bör ega rum för den, som till särskild tjenstgöring kommenderas; — och lärer ofvanberörda af Rikets sednast församlade Ständer meddelade föreskrift, att ledig tjenst, hvarmed provisorisk aflöning är förenad, må tillsättas med rättighet till åtnjutande allenast af de aflöningsförmåner, som i förut gällande stater finnas derför bestämda, böra framgent iakttagas i de fall, der lönerna ej blifva definitivt å stat uppförda. 26:o.
På grund af livad jag nu haft äran anföra, får jag, efter erhållna närmare upplysningar om rätta förhållandet, vördsamligen yrka och såsom en ny motion föreslå, att Secreteraren i Musik, academien Pehr Frigel må på allm. indraga staten uppföras till erhållande af sin i academien innehafvande lön, nemi., såsom f. d. professor eller lärare i harmonien 4°° >:elr, och såsom secreterare 200 r:dr eller tillsammas 600 rtdr h:co. Måhända kommer lian aldrig i åtnjutande af denna förmån, om den beviljas; men det skulle vara en stor tillfredsställelse för den gande vördnadsvärde mannen, alt i sin ålders skymning se sig af R. St. iliågk om men. Dessutom är det i ett annat afseende så mycket billigare, att Secreferaren Frigel öfverflytt tas på fndragn.slaten , sorn hans efterträdare i lärarebefattningen härigenom kunde erhålla lön, hvilken för närvar, endast uppbär eli högst ringa arfvode för sin trägna och ansvarsfulla befattning, hvilket utgår af Musik, academiens enskildta medel. Jag anhåller, alt detta mitt vördsamma anförande får åtfölja de öfriga vid ofvanbeiörde betänk, gjorda anmärkntr till StatsUtsk., hos hvars ord för. jag särskildt anhåller, att detsamma, vid slutliga föredragningen af 23:dje punkten, i Utsk:s plenum må blifva uppläst för dess 36 ledamöter. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Jag anhåller att på det varmaste få förorda Hr Frigel. Hr Reutersvärd har så fullständigt anfört de skäl, som tala för denna musikens veteran i Sverige; denne veteran, så högt förtjent af musikaliska bildningen i vårt land, att för mig endast återstår läggandet i vågskålen af den vigt, som Ståndet behagar fästa vid ett vitsord af mig, som länge ifra t för musik-konsten i Sverige och noga känner Hr Fiigels förtjertster. Han har nu hunnit go års ålder oell är i verkligt behof af hvad R. St. läcktes för honom göra.
Adis samt Constit.TJlsk;s tjenst i detta ögonblick är försedd, och uti hvilka det, under rubriken ”officiel artikel”, förkunnas, att ”Ge n,a d ju tanten för Armeen” (således ipkC) snut fJtsk, vela! insinuera, chefen för adjutan-, ter och prdannanceofficerare) i und, föredragit de utskickades rapporter om tillståndet i landet. Men äfven o m man Den i Mais e. m. antoge den oriktighet för sann, som Utsk. liär framställt: månne den ifrågavar. höga functionären derigenom vunne betydligt i ansvarsfrihet? Jag är öfvertygad om motsatsen. Denne ”militäre embetsman,” i egenskap af chef för Konungens Adjutants-och Ordonnance-olTicerscorps, äger ingen annan och vidsträcktare befattning med regeringsärender, än hvarje enskild Svensk medborgare, hvars pelita mäste öfverlemna* till behandling af behörig expeditionshafvande. Constit.Utskrs vördnad för ifrågavar. ”militäre embetsman” är jag långt ifrån att klandra, ty han rättvisar den ur andra synpunkter och åtnjuter den af mängden; men sådant är en sak för sig och får ej begagnas som svepskäl eller läggas till grund för uppresandet af en obegränsad embetsmyndighet, som slukar alla öfriga och tillintetgör de constitutjonella begreppen örn ordning och form för regeringsgrendernas behandling. Jin del af de rapporter, 0111 hvilka nu är fråga, angick militära ämnen; de tillhörde således S ta tssecre I era rens för krigsärender eller Gen adjutantens för Armeen lind föredragning. Andra rörde helsovården, apotheken och dylikt; de tillhörde Statssecreterarens för ecclesiastika ärender departement. Andra (såsom de, hvilka finnas införda i Postoch Fnrikes-Tidningarna d. igoch 2Q Aug.) sträckte sig lill beskaffenheten af årsväxten och grödan, ined tillagd reflexion i den ena, att ”man hoppades ”kunna undgå be hofvet af undsättningsspann”mål;” detta ämne hade
Ståndet icke bifalla detta betänk., så skulle saken få utseende af alt Ståndet första gången endast begagnat anmärkntn såsom ett svepskäl, för att då icke behöfva bifalla Nummerlotteriets alskaffande. Detta, jemte de skäl, som af flera talare förut blifvit anförda, tror jag vara tillfyllestgörande för ett bifall, hvilket jag tillstyrker. Hr von Troil: Det har visserligen af en värd talare blifvit sagdt, att den i dag justerade skrifvelsen oin lotterier i allmänhet icke lagger hinder i vägen för R. o. Ad-, att på ena eller andra sättet behandla denna fråga, och det må vara den värde ledamoten, som yttrade detta, förbehållet att-yrkn, att, sedan Sländerne i en offentlig skrifvelse inför thronen förklarat, att de anse lotterier läudgnde till osedlighet och skadliga för enskilda familjers utkomst, Stäii derne likväl sjelfve kunna vilja fortfara att bedrifva en sådan rörelse; men jag kan ej dela en sådan åsigt. Då i öfrigt ett uppskof blifvit yrkadt af 2:ne ledamöter, såsom det tyckes, emedan de befara att statsinkomsterna ej skola blifva tillräckliga, tror jag mig kunna upplysa dem, ali den anjedn. till afslag af begärda statsanslag, som vid föreg:de riksdagar, ofta med skäl och måhända någon gång såsom en förevändning, blifvit hemtad från Statens knappa tillgångar, icke vid denna riksdag torde komma att åberopas. Den, sorn tagit någon närmare kännedom om förhållandet, torde inse, alt tillgångarna vid denna riksdag visserligen äro tillräckliga för de anslag, som man kan hoppas skola blifva beviljade, och om desse 2;ne värde ledamöter kunna åstadkomma, att aila de tillgångar, som återstå sedan lotterimedlen och öfriga till upphörande föreslagna statsinkomster afgått, blifva till Statens behof anslagna; så tror jag sannerligen, att dertill kommer alt behöfvas hela deras både diplomatiska och parlemeofariska talang, och att de således saklöst kunna låta dessa 60,000 r;dr, sorn på ett mindre hedrande sätt ingått till Staten, upphöra. Hr Bråkenhjelm:
De förbittrade landsmännen hade emellertid trots detta tagit tillfället i akt för att lämna honom en grundlig uppsträckning; men vid anblikken af det allvar och den värdighet, som återspeglade sig i den bredvid Marve sittande ynglingens anlete, hvars tjänster de måhända i en snar framtid komme att behöfva, läto de orostiftaren helskinnad fara. Man hade redan hunnit ett godt stycke ut i skärgården, då kvällen begynte skymma. Men då vinden, ehuru inomskärs svag, antogs blifva friskare så snart man kommit ut på mera flott vatten, lät man det fortfarande bära af utan att bry sig om att kasta ankar. De ombordvarande fördrefvo tiden under lifligt samspråk uppe på däck. Det vackra vädret kvarhöll dem där, och besättningen lät ingalunda häller de förfriskningar deras husbonde bjöd den på kvarligga orörda. Marve själf satt nere i kajutan hos sin skatt och det glada skratt, som då och då därifrån trängde hit upp gaf vid handen, att han ingalunda häller var missnöjd med det knep, hvars hotande följder han nyss helskinnad undsluppit. Längst borta i fören dröjer Arvid Kurck och betraktar med förtjusning de sommargröna skären rundtomkring eller riktar han sin sorgsna blick bort mot de stränder, hvilka, höljda i det lätta nattdunklet, mer och mer försvinna ur synhåll. Vinden har emellertid mer och mer mojnat af, seglen hänga alldeles slappa och farten är nu nästan ingen. Man anmäler härom åt Marve och får order att ankra och invänta morgonen, som måhända medförde en friskare bris. Snart hade alla sökt sig tillhvila; endast den vakthafvande af besättningen syntes nu mera uppe på däcket. Medan han mekaniskt vandrade fram och åter, för att på detta sätt kunna hålla sig vaken och fullgöra sin plikt, kom han som af en händelse att gifva akt på en stor, vild, enstaka holme på höger hand och hans nyfikenhet sporrades desto mer af den rök, som bakom skogstopparne syntes stiga upp mot sommarhimlen. Han häjdade plötsligt sina steg och började i tankarne leta efter något framfaret minne, förknippadt med denna anblick.
Utskottet uppgjort, efter ett år får jemkas, sä hemställer jag, om ieke detta är det säkraste sättet att komma ifrån saken. joen i4 Augusti e. m. Grefve Spetts: Så vida på något ställe uti Utskottets Betänkande finnes någen skillnad angifven emellan de af den siste värde talaren omtalade för den enskilteg behof införde saker och varor, som äro till afsalu, så förfaller visserligen en stor del af hvad jag yttrat. Jag har ej kunnat upptäcka det. Man har tvärtom stadgat införsel-tull tor varor som efter min tanka äro till sin natur sådane, att de innafattas bland dem, som en resande medför för sitt enskilta behof utan att erna sälja dem, och af hvilka hvarken hans Förfäder eller han hafva kändt värdet, Jag har ej föreslagit auctioner uti första instantien annorlunda, än såsom en variation från Ufskottets Betänkande , der redan en slags auction är för denna instans föreslagen. Det är likväl den skillnad, att efter Utskottets förslag kunna omöjligen mera än två personer vara närvarande, och det är omöjligt att det kan ske mera än ett anbud af hvardera , men efter mitt är det möjligt, att någon tredje man kunde vara närvarande. Detta är skillnaden, äfvensom att bägge de närvarande kunde göra flere anbud. Herr Thams tillägg uppfyller i öfrigt så helt och hållet hvad jag kan önska, att jag tillstyr, ker bifall å denna punkt med nämnde tillägg att nemligen åt Kongl. Majit måtte uppdragas, att häruti göra nödige förändringar efter vederbörande handelsstyrelses hörande. Jag gör det så mycket hälldre, som det alltid varit min tanka , att Riksens Ständer gå öfver sina gränsor, när de gå för mycket uti detaille, hvilket ock här lätt upptäckes af detta ämne. Den 14 Augusti t, m, Herr Tham: I anledning af hvad Grefva Spens anfört om enskilte personers effecter, får jag nämna, att mångfaildiga detaillerej kunnat uti det allmänna Betänkandet upptagas, då detta blott utstakar sjelfva Grunderna.
af de väfnader som af qvinnor^ u-ti Söderhamn årligen tillverkades i medeltal till 90,000 alnar; enligt de uppgifter som nu inkommit, uppgår beloppet af tillorkade väfnader för hvarje af de sista fem åren, såsom omförmäldt • — 36 *. — < är till icke mera än 49,420 alnar, hvilken betydliga minskning «tl tillverkningen tillskrifves det låga pris, hvarefter linneväfnader de sednare åren blifvit betalte. Den åt staden donerade jord, utgörande 3i4 tunnland och ib kappland, samt den af stadens innevånare ägande jord ungefärligen 5oo tunnland, skötes väl och lemnar i allmänhet god afkastning 1 säd, till odlande hvaraf 10 tunnland årligen är såsom öppen åker begagnad, samt hö, af hvilket sistnämde ett icke obetydligt be lopp skördas. Nyligen har uti staden blifvit uppbygd en större skolhus-bygg' nåd, som jemte behöflige rum för lärarena, innehåller tvenne läro' salar, hvaraf en begagnas af äldre gossar, hvilka af stadens koni' minister njuta undervisning uti kristendom med flere nödige styC' ken, och den andra begagnas af yngre barn, af, begge könen, sorö efter Lancansterska metoden der undervises af en prestman. Å stadens fattighus har i medeltal årligen varit intagne 12 per' söner, som derstädes bott, samt njutit föda och vård; hvarförutan i5 personer der hvarje middag bespisas, och 3o personer derifrån njuta mer och mindre underhåll, för hvilket allt kostnaden unde1, de sista fem åren betydligen ökats. Stadens sjukhus med fyra särskilta rum och flere sängar be' gagnas nu af sä väl staden som Helsinglands södra fögderi, örn hvars gemensamma kurhus och lazarett förut är taladt. Helsovården besörjes af en Stadsläkare, som tillika är Bataljons' läkare vid Helsinge Kongl. Regemente.