Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Regerings-Formen förekommande ordet för bör förändras till förer; Constitutions-Ulslcottets Memorial, N:o 81. 3 2:0 att sjette mom. af samma 8 §. bör erhålla följande ändrade lydelse: 'så vidt sistomförmälda mål kunna förekomma i Stats-Råd, som med Konungslig magt styr, vare för besluts fattande Lag, som sist sagd är.” Preste-Ståndet bar, såsom sin gemensamma tanka, förklarat, alt i det föreslagna tillägget till 43 §. Regerings-Formen, orden ''kunnande intet sådant mål, ulan i sammanhang med den tillförordnade styrelsens deröfver afgifna yttrande, föredragas” böra utgå och utbytas af följande: ”kunnande intet sådant mål, utan i sammanhang med 'vederbörande Departementschefs deröfver afgifna yttrande, föredragashvarjemte Utskoitet blifvit anmodadt att tillse, det redaclionen i senare delen af denna §. varder jemkad till följd af hvad Ståndet förklarat såsom dess gemensamma tanka. Borgare-Ståndet har, såsom dess gemensamma tanka, lörklarat, att företrädesvis det afgifna förslaget till förändring af Regerings-Fonnens 43 §. bör, för vinnande af större tydlighet, omredigeras. Bonde-Ståndet bar, såsom dess gemensamma tanka, förklarat, att 43 §. Regerings-Formen, för erhållande af större tydlighet, bör omredigeras. I öfrigt äro Constitulions-Ulskotlets i nämnda Memorial framställda förslag af Ridderskapet oell Adeln samt af Bonde-Ståndet uttryckligen godkända, att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Hvad nu först angår Ridderskapets och Adelns anmärkning emot förslaget till Regerings-Fonnens 8 §. 4 morn., så har Utskottet ansett den yngre formen för nu mera hafva vunnit ett så stadgadt burskap i Svenska språket, att den äfven i lagstil kan begagnas.
Enär samtliga Riks-Ständen antagit förra delen af ifrågavarande förslag och den vore fullkomligt oberoende af förslagets sednare del, ansåg Utskottet den delen af förslaget böra hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; men då emellan Borgare-Ståndets och de tre öfriga Riks-Ståndens beslut rörande förslagets sednare del förefunnes oförenlig skiljaktighet, anmälte Konstitutions-Utskottet, uti Memorial N-.o 26, detta förhållande hos Rikets Ständer, med inbjudning till Borgare-Ståndet att i denna fråga foga sig efter de öfriga Stånden. Enligt hvad Konstitutions-Utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag för den 6 och 9 innevarande månad utvisa, hafva samtliga Riks-Stånden lagt Memorialet N:o 26 till handlingarne, Borgare-Ståndet med förklarande, att Ståndet vidblef dess förra beslut. Då nämnda Riks-Stånd således icke velat med de Öfriga om enahanda utlåtande sig förena, får Utskottet, för ärendets vidare grundlagsenliga behandling genom omröstning i Förstärkt Konstitutions-Utskott. vördsamt till Rikets Ständers godkännande öfverlemna förslag till en så lydande Voterings-proposilion: Den, som vill, att till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag skall hvila det af Konstitutions-Utskottet i Memorialet N:o 14 afgifna, af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden godkända, förslag till den ändring i 21 § Riksdagsordningen, att orden: ”i hvilket sednare fall frågan, orri den är klar och tydlig, hos Ståndet afgöres, men, då nödiga upplysningar saknas, till laglig åtgärd förvises;» utbytas emot följande ord: »ägande Ståndet, så vida frågan är klar och tydlig samt icke förut blifvit, i den ordning 19 § bestämmer, afgjord eller är beroende på pröfning af någon utaf de i samma § omförmälda myndigheter, att densamma afgöra; men om nödiga upplysningar saknas, till laglig åtgärd förvisaröste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, är förslaget om nämnda grundlagsändrings-förslag förkasladt.
Tager hufvudredare någon emot redarnes särskilda beslut stridande ålgård med farlyget, hvaraf skada uppkommer, eller skor den genom hans försummelse vid verkställande af eihållna föreskrifter, vare han derför öfrige delegare ansvarig. § 21- Hofva, under fartygets resa, penningar influtit, och kan, utan hinder för nödica utgifters bestridande, utdelning till medredare ske, vare då hufvudredare skyldig att 57 att ofördröjligen, efter penningarnes ingående, kalla medredare till sammankomst och den utdelning verkställa. Gör han ej det, vare skyldig att utgifva medlen med ränta från den dag, de influtit. Medredare ege att, när som helst, taga kännedom af rederiets räkenskaper. § 22. Huvudredare vare skyldig att innan Mars månads utgång afgifva redovisning för sin förvaltning af rederiets angelägenheter under föregående år. Har fartyget varit å utrikes resa, skall, derest rederiet ej annorlunda besluter, redovisning för resan afgifvas inom två månader från det fartyget till Svensk hamn ankommit och lasten blifvit lossad. Klandras ej hufvudredares redovisning genom stämning inom en månad från delfåendet, håfve delegare sin tid till klander försutit. Får hufvudredare enligt redovisningen något alt fordra, vare det räntebärande från räkningens delgifvande. Samma lag vare ock för det hvarje delegare tillgodoförda saldo, der det ej vid samma tid till honom af hufvudredare utbetalas. § 23. Anser någon delegare sig lidande af det sätt, hvarpå rederiet förvaltas, ege domstolen att, i den händelse klagan finnes grundad och det visar sig att bolaget ej kan fortsättas till samtlige delegarnes nytta samt att enskilda skeppslotter ej heller kunna utan betydlig förlust afyttras, förordna att fartyget skall å auktion försäljas. Om Fartygs Befälhafvare. § 24. Om läroprof och öfriga vilkor för rättigheten att föra befäl å Svenskt fartyg, galle hvad särskildt föreskrifvet är. § 23. Vid belalhafvares antagande upprättas skriftligt afta! om lönevilkoren.
N:o 493. 801 det Rikets Högtofliga Ständer måtte till en broanläggning öfver Göta eif, från ön Hisingen til! någon punkt i närheten af Göteborg, bevilja ett statsanslag utan återbetalningsskyldigbet af 100,000 R;dr R:mt och ett räntefritt lån af 100,000 R;dr R:mt med 5 procent i återbetalning hvarje år; allt för öfrigt under de vilkor för det bolag, som kommer att bilda sig för anläggningen af en väg täll och en bro öfver Göta eif, hvilka i allmänhet för så beskaffade statsanslag tillämpas och som kan synas för Statsverket betryggande. Ritning och kostnadsförslag med mera, som till frågans belysning är af nöden, utbeder jag mig framdeles få inlemna. Om remiss lill Höglofliga Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 30 November 1862. J. Rundbäck, från Göteborgs och Bohus län. Af Ola Jönsson från Malmöhus län, om beviljande af pension åt aflidne f. d. Qvarlermästaren Guslaf Kocks enka, Maria Kock, född Rurman. C Då jag nu går att påkalla Rikets Ständers välvilja och deltagande för enskild person, uppfyller jag icke allenast en pligt, utan äfven förvissar mig om att de skäl som åberopas, skola tillräckligt tala för bifall till min framställning. Enkefru Maria Kock, född Burman, boende i Fleninge socken, Luggude härad och Malmöhus län, är, som genom i vidimerade afskrifter bifogade bevis inhemlas, i ytterst fattig belägenhet samt nära 75 år gammal och i följd deraf oförmögen att till sitt uppehälle bidraga. Den pension hennes man, numera framlidne f. d. Qvarlermästaren Guslaf Kock, i lifstiden efter afskedstagande! erhållit har, sparsamt använd, varit någorlunda tillräcklig för makarnes bergning men alldeles icke lemnat något öfverskott, helst som han under flera år varit blind och sängliggande. Men Bih. till R.
Höghet KronPrinsen, genom en stor Deputation, öfverlemna, må inflyta ett förkla - Den 7 Mars, 35 rande af den synnerliga ovilja och förtrytelse, hvarmed Riksens Ständer erfarit de i ofvanberörde afseenden gjorda, tilltagsna och sårande, fastän magtlösa försök , hvilka aldrig ägt och aldrig kunna äga annan påföljd, än att lemna Svenska Folket och dess Ombud ännu ett tillfälle att högtidligen ådagalägga så väl deras undersåtliga, trogna och tacksamma tänkesätt för Hans Majestäts och Hans Kongl. Höghets Personer, såsom ock deras oryggliga tillgifvenhet för Rikets af dem sjelfva stiftade och besvurna Fundamentallagar, samt deribland nominelt RiksActen af den to Maj 1809 och Successionsordningen af den 26 Sept. 18 to 0:0 Att Riksens Ständer hos Kongl. Majestät i underdånighet anhålla , det Hans Majestät, efter inhämtade upplysningar om authenticiteten af ofvanberörde handlingar, täcktes på tjenligt och allvarsamt sätt låta föra personerna af fordna Konungahuset till minnes , att det beslut, i grund hvaraf de njuta sina pensioner och inkomster från Sverige, innehåller deras förbindelse att med stillhet och utan minsta försök af motverkan anse sakernas lagligen stadgade ordning i detta Rike ; och att hvad redan händt svårligen kunde annorlunda anses , än som contractets brytande å deras sida, hvilket förr eller senare måste följas af detsammas upphörande älven å Svenska Regeringens sida: att Kongl. Maj:t derjemte täcktes hos Badenska Hofvet yrka en nöjaktig förklaring öfver hvad å detsammas åtgärd synes hafva berott, samt en offentlig •36 Den 7 Mars. försäkran, att dylika tillbud ej mera förnyas:
Fängpredikanterne allmänt uttalat sin tillfredsställelse öfver denna åtgärd och vitsordat de välgörande verkningarne deraf i afseende på fångarnes moraliska förbättring. Vid granskningen af de särskilda fängelsernas räkenskaper, hafva Kevisorerne erfarit, hurusom under revisionsåret för fångarnes behof, böeker af olika innehåll och - 139 — beskaffenhet blifvit för åtskilliga fängelser anskaffade. Så befinnas, exempelvis, vid straffoch arbetsfängelset å Norrmalm, bland andra böcker, inköpta »Berlins läsebok i naturläran» och »Svenska Folkets Sagohäfder» samt vid Landskrona straffängelse, »Skarstedts kyrkohistoria», »Sockenbibliothek för år 1860», »Genoveva», »Efemeriderna» m. fl. Och ehuru Revisorerne för sin del gerna erkänna det gagneliga deri att i fängelserna intagna personer, när sådant ske kan, bibringas kunskaper och sysselsättas med läsning af nyttiga skrifter, företrädesvis likväl sådana, som äro af religiöst innehåll, anse dock Revisorerne det vara angeläget, att vid valet af böcker åt fångarne varsamhet och noggrann urskiljning iakttages, hvarföre Revisorerne, utan att på något sätt vilja förringa värdet af här ofvan omförmälda, för några fängelser anskaffade litterära arbeten, hemställa, det sådan föreskrift varder meddelad, att inom fängelserna icke må utdelas andra böcker eller skrifter, än sådana, hvilka Fångvårds-styrelsen eller annan vederbörande, efter föregången undersökning, pröfvat vara för dermed afsedda ändamål lämpliga och passande. § 9. Rörande disciplinen inom fängelserna och kronoarbetskåren, meddelar oftaåberopade underdåniga berättelse, bland annat, att antalet af rymningar och vid revisionsårets slut ej ertappade rymmare utgjort: Vid årets sint Rymningar. ej ertappade rymmare. Vid fästningssamt allmänna straffoch arbetsfängelserna för mankön 19. 2. » kronoarbetskåren 10. 3. Af extra judiciella bestraffningar hafva blifvit verkställda: Vid fästningssamt allmänna straffoch arbetsfängelserna för mankön 330. för qvinkön 251. Vid kronoarbetskåren 338.
Utstottet har underkastadt alla sina göromål Riksens Höglofliga Ständers egen upplysta Kantning, och. om någon gäng uti de Nespectivc RiksStanden anledningar till anmärkning derwid funnits äga rum, hafma de alltid blifwit Utstottet meddelte pä ett satt, som swarat emot Riksens Höglofliga Ständers märdighet och det förtroende Stats-Utstottet blifwit uppdragit. Stats-Utstottet torde icke behöfwa för Riksens Höglofliga Ständer framlägga, huru tungt och obehagligt det will bliswa om Utstottet under sina manga, trägna, wigtiga och answarsfulla befattningar, stall bliswa föranlätit emottaga och beswara sä bestaffade anmärkningar af enstildke Ledamöter af de Pespective Riks-Ständen, som endast grunda sig pa Zjerde Band. Den 4 November. blotta gistningar, utan mindsta kännedom af stelfwa saken. Hwad Vs5smZ angående Johannisbergs Kongsgård anfört, har Stats - Utstottet funnit emot rätta förhalandet stridande, och således ej förtjena något särkildt swar och urredande. FLrhällandet med denna Kongsgård och dest Arrende - willor har Stats - Utstottet omstandeligen upplyst och utredt uti det särstildta Betänkande an» gående Kongsgardarne i allmänhet, som Utstottet nu är i begrepp att till Riksens Höglofliga Stander »vördsammeligen afgistva. Ar och Dag som före firifwit sta. Pä Befallning kröäeliu». Föredrogs Kongl. Majrts nådiga Proposition till Riksens Ständer om widtaganve af särstildte kraftige anstalter, till Rikets förswar och framtida säkerhet. Gifwen Stockholms,Slolt den gr October igoy.
Det är icke bär rätta stället att framkasta nya förslag, men sanningen fordrar, att jag i underdånighet fäster Eder Kongl, Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på detta ojemna , obilliga och skadliga förhållande, hvilket lätt!igen skulle kunna förbättras genom förändrad lagstiftning angående skjutisoch väghållning, örn den r andra länder gällande grundsats anloges, alt ingen medborgare vore berättigad alt åka på en annans bekostnad. Angående den ojemnhet sam vid jord-egendomars skattläggning äger ram, är så mycket skrifvit och tahult» att det torde vara öfverflödigt att härom tillägga något vidare, är alt olägenheterna af en ojemn Skattläggning äro lika gifna som svåra att af hjelpa, örn för hemmansförmedling nya grunder blefvo af Lagstiftande makt stadgade, skulle genom en ny förmedlings författning, må hända första steget kunna tågås till en jemnare skall-lördelning å jord. Ingen synes med fog kunna klaga deröfver om skatter, sorn, i följd af ofullständiga eller obilliga skallfäggnings-gFunder blifvit för högt åsatte, varda förmedlade och nedsatte efter jemkade och rättade grunder. Sådant skulle lika litet göra ingrep i ägande-rätten, sorn nu gällande författningar om hemm-ans-förmedfing och de ständiga skatternas jemnkning synes äfven kunna’ stå tillsammans med allmänt väl och Statsverkets intresse, så vida en jemnhet i de ständiga skatterna äfven bereder större lätthet för Skattdragande att utgöra de extra ordinära eller på bevillning beroende sk a t terne. Förhållandet nied Folefribets afgiften, Pöstgårdars och Gästgifveriernes antal är detsamma som efter förra Femårs-BcFättelsen. Politi. Örn anstalter i allmänhet till ordningens och sedlighetens befi äril jannie åberopas hvad förra BeratHelsen innehåller. Skolor finnas sä val i Släderne som på Landet, dels såkallade soekneskolor och dels serskildta skolinrättningar, stiftade pä enskild bekostnad för hela Sock nar och vissa Bruk och distrikterUndervisningen i ålskillige bland dessa skolor är inrättad efter Lancastor-metboden.
Utål) och 1860. å Sami. 1 Afd. 25 Håft. i 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. i distriktets sydvestra ända belägna socknarna Morup och Stafsinge; att jorden i allmänhet ej gäfve iner än tredje å tjcrde kornet och sä ringa foder af sämsta beskaffenhet att dermed icke skulle kunna födas flere kreatur än de hästar, hvilka indelningshafvaren, om han vore å hemmanet boende, bellö de för sina tjensteresor; att någon Länsman derföre aldrig, sävidt. kändt vore, haft sin bostad på Thorsjö och alltså ej heller kunnat deraf hemta annan inkomst än ett rin^a arrende, men att deremot indragna Förste landtmätarebostället Kärreberg vore beläget blott 1 mil frän häradets tingsställe, sjuåttondels mil från staden Falkenberg och 3 och en fjerdedels mil från Warbergs stad och cellfängelse, äfvensom jorden till Kärreberg vore af vida bättre beskaffenhet än egorna till Thorsjö: på grund hvaraf Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillstyrkt det begärda bytet och att hemmanet Thorsjö alltså måtte, i stället för Kärreberg för Statsverkets räkning på tretio år utarrenderas; hvarjemte, derest bytet komme att ega rum, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, enär uti den nu bestämda Kronolänsmans-lönen afkastningen af bostället Thorsjö vore upptagen till 61 Riksdaler och i minimi-arrende för Kärreberg föreslagits 283 kubikfot 9 kannor spanmål, hälften råg och hälften korn, utgörande i penningar efter 1858 års medelinarkegängspris 601 Riksdaler 87 öre Runt, i underdånighet föreslagit att detta sistnämnde penningebelopp mätte, i stället lör 61 Riksdaler i länsmanslönen ingå med en jemnad summa af 600 Riksdaler Runt.
F: ilkenberg .. 188G5-1.887 G ö r a i i s s ~ i i Sopliie, ~ fröken, J, mdskrona / . 1887-1893 Niiiitlie. Maria, f röken. Ystad . 1.887- Pilil. A nrore. frökeii, N orïkiiping ... 1887- 12icliter, Jeiiuy, fröken, Karlshaiiiii .. 3.887-1.889 Toruherg, Ebba, f.rökeu. Lnnci . 1887-1891. Roliii. Ahria, frii. Avesta . 1888-3-1890 Fisc$erströiii. Aniin. fröken, Knrlsksona .. ... 1889- .IZeiiborg, Aliiin, f.röken. Ostersniid Lidköping . 3.880-18 !33 Sjögreu. t \ iiiiii., frökeu, K: ldslioiiin 3.889- Sterky. Aifieline. fröken. Ul) snl.z ... .l88 9-1893 Ströniberg. Emma, fröken. Varberg 1.880- A.uderssoii, ' J.I.ilding, frii Vesiö ... 1890-. J3erpstedt1 A~ili~iida., fröken. Arhoga .. 3890- I3rolnerg, Mathilde. frii, Filipstncl 1890- de L ~ v a l, Ebba. frökeii. Söderhaniii -. .. 1890-1.894 Kjellberg, Hulda. frn, Kristi~iehnmu .. 1.890-1.891 Lnuglet. BLatliilda .. fru. ups sal. Angiista, fröken, StrenguRs Sjöbcrg. H.bnnn, fröken. Falkenberg .: 1.890- .Rriiudcll.
– Huru gynnsam en så stark form skulle vara för allt uppbevarande i Minne och Tradition, är ögonskenligt. Den gaf derigenom ock orubbliga stödjefästen för all det slags berättelse, som småningom från skaldesångerna utgick och omkring dem grupperade sig i den obundnare gestalt, hvilken man derefter, i särskild mening, kallade Saga. Derföre hann ock denna, redan under den blott muntliga öfverlemningens tid, med så mycken bestämdhet utbildas, att den var längesedan färdig eller hade längesedan antagit sitt sedermera bestående skick, när den tidpunkt kom, då Sagorna började skrifteligen upptecknas. Det förhöll sig då med dem, som med sjelfva Sångerna: de flesta skrefvos icke (i mening af författande); de uppskrefvos blott. Ty de hade bevarats genom samma andel i folkets och de Högas gunst, som Sångerna, och genom ungefär samma åtgärder för deras tillförlitlighet, äfvensom för deras rigtiga uppfattning och fortplantning. Men härom mera. vid ett annat tillfälle. Vi hasta till den nya sångdikt, som undanträngde den gamla medan denna knappt ännu märkte, hvilken farlig medtäflerska uppväxte vid dess sida. Hon infann sig såsom barn af den andliga verldsomhvälfning, hvarmed Korsets lära jemväl i Skandinavien, vid grundandet af sitt välde, försatte de christliga och de germaniska själselementerna i sammansmältande beröring. När derur alltså äfven här framgick en i dittills ohörda toner sig förkunnande diktningsmakt, som, utom sina öfriga goda egenskaper, för det första ägde den, att lefva: hvad annat måste ske, än att den just derigenom skyndsamt genombröt alla de i död forstelning qvarstående utanverk, med hvilka de isländska versmakarne hade omskansat sig? Men denna diktning var helt och hållet konstlös. Den späda vår-växtlighet, som vid dess blida ljud öfverklädde spillrorna, framblommade blott och bart ur en naturpoesi, hvars lif, omedelbart trängande från hjerta till hjerta, dock endast uttryckte folkets nya gemensamma själsstämning.
Af Riksdalern utgöra £, |, och J jemna 32, 16, 8 och 6 hela sk:r, enär åter motsvarande delar af 100 ören skulle utgöra de ojemna talen af 66|, 33^-, 16|, och 12*. Det är ögonskenligt, att allmogen, tjenstehjon och fattigt folk, som icke räkna på papper, utan i hufvudet, skulle, af denna ovanliga bråkräkning, högeligen besväras, derpå göra misstag och förluster, samt öfver dem deslomera harmas, som något gagn af det nya påfundet ej kunde af den stora mängden inses. Runstyckenas borttagande och det mindsta myntets inskränkning till a öre eller 1 styfver, skulle naturligtvis verka till vinst, eller, förlust, i händelse andra utgifter eller intägter, än räntor slutades med ringare belopp än 1 styfver. Men som det nya räknesättet är gjordt tili förmån för dem som räkna pä papper och addera, så finna de för sig beqvämligast, att icke i räkningar, såsom man vanligen ser i Frankrike och Belgien, utsätta mindre hundradedelar än 5, hvilkas sammanläggning till 10, lättar besväret för räknemästaren. Följden är, att det minsta myntvärde, som i rörelsen begagnas, icke är 1 utan vanligen 5 Centimes. Ilos oss skulle del alltså blifva 5 öre, eller 10 styfver, d. v. s. nära 3 sk:r r:gld., en ganska dryg förhöjning i värdet på smärre förnödenheter, hvilka nu fås för vida mindre. Om än den fattige, i begynnelsen, blir offret för denna stegring, så kan han likväl icke uthålla den i längden, utan han mäste taga sin skada igen af dem, som begagna hans arbete. Då detta, till all ling behöfves, så följer en allmän prisförhöjning lill skada i det hela, och utan gagn för någon annan, än de stora räknemästarne. För att slippa öresbråken, hvilka, såsom vi sett, ofta förekomma i tiotalsräkuingen, måste större och mindre Handlande utsätta sina pris, i jemna öretal.
Som en silfverkrusad dyning Böjs vid strand, der hvila skänkes. Diplomatiskt och betänksamt Söka främmande gesandter Pejla hvarje blick, som strålar Under kronans diamanter. De i sina pannor hvälfva Re’n latinska orationer, Der en hymn till Nordens Pallas Höjs på alla smickrets toner. Sluge statsmän, edra Herrar Bedjen att sin oro qväfva: Tankar på ett baltiskt välde Ej Christina föresväfva. Spetsen pennorna att skrifva Hem till edra kabinetter, Att i afton Gustafs dotter Ger den bästa af baletter. Vårdslöst der mot pelarn lutad, Skön och spotsk och missbelåten, Står en yngling, hvilkens hållning Föga anger undersåten. Det för hans skull är, som Stjernhjelm Bråkat har sin svenska hjerna Att till qvällens upptåg finna Rim, som än mot udden spjerna. Amaranth bak atlas-masken Efter honom blott skall spana, Liksom fordom på Endymion Genom skyar såg Diana. Der han skrider i gavotten, Stolt och fri och obesvärad, Skall han bära i sin ficka Gåfvobrefvet på ett härad. Der en bro är kastad öfver Bäckens smala silfverband, Der går gränsen mellan Sverge Och den danska kronans land. Bredvid pålen, blågult målad, Väntande en barnflock står, Deras trogna, svenskblå ögon Tindra under lingult hår. De ha hört att drottning Kerstin Skall förbi här inom kort, Men de tro ej det är möjligt, Att hon far för alltid bort. Hvarför skulle hon dem lemna? Hennes namn är dyrt och kärt, Och en bön för hennes välgång Var det första mor dem lärt. Ha de ej för henne burit En bedröfvelse så stor Förra sommaren, då länsman Ut till knekt tog äldste bror? Fick ej sedan far för skatten Släppa till den ena kon? Att hon reser bort för alltid, Fatta ej de små vid bron. Hela morgonen de plockat Blommor, röda smultronbär För att visa drottning Kerstin, Huru högt hon älskad är. Hör, nu rullar det i backen, Och nu syns ett moln af dam. Kring den tunga guldkareten Skymta fjäderhattar fram. Utur vagnen ljöd ett löje,
Liksom från hög uppsjö, från häftig svallvaggning, föra oss de sånger, om hvilka nu är fråga, på mer och mer lugnade böljor till speglingar af stillare, men icke mindre lifliga omgifningar; och vi se, i den mån slikt framskridande fortsättes, dessa stycken alltmera utmärka sig genom ingifvelsens större blidhet, glädtighetens skärare stämning, målningens ökade rikedom af trefliga folklynnes-drag och förtjusande landskapsbilder. Så företer den oefterhärmliga skildring af en öfverfart till Djurgården, som lyktar med valdthornsljuden ”Stolta stad” (m. m.), en hvimlande sammansättning af komiska och idylliska elementer, i hvilken de sednare ännu äro underordnade; likaså har den praktfulla sången ”Phoebus förnyar de gyllene skyar” ännu en stark dyning af druckna lidelsers uttryck; i ”käggelspelet vid Hammarbytullen” (”Så ser han ut midt bland de strålar”) jemnväga beståndsdelarne; då deremot den idylliska och idyllisktromantiska tonarten afgjordt öfverväger i t. ex. den rättvist allbeundrade visan ”Solen glimmar blank och trind”, äfvensom i det makalösa valdthorns-qvädet ”Blåsen nu alla”, – kalladt af skalden sjelf ”en pastoral i bacchanalisk smak” 123. Dithöriga egenskaper kunna således, understundom, framträda jemväl på taflor utan den landtliga grunden och ramen. De uppenbara sig t. ex. redan i den berättelse om ”Ulla Winblads flykt”, som börjar med orden ”Vår Ulla låg i sängen och sof”: en visa, dikterad af Chariterna sjelfva under ett lindrigt champagne-rus, och på hvilken kan användas dess egen liknelse om Ullas likörglas, att ”Astrild brinner i dess djup och Bacchus på dess yta”.