Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag erkänner, att jag såsom princip gillar den sats, att ingen skillnad bör vara emellan minimibeloppet af en solidarisk och en actiebanks teckningssumma, af det skäl, alt, ehvad stadganden man än må begagna för att tillvägabringa en solidarisk bank, sammansatt endast af solida personer, man likväl icke genom lagbud kan vinna detta ändamål. Den egentliga skillnaden emellan en solidarisk och en actiebank är den större säkerhet, som den förra erbjuder. Detta företräde skall af sig sjelf göra sig gällande vid rörelsens bedrifvande, såvida bankens delägare äro solida personer; men att derföre lemna den solidariska banken större rättigheter, är en sak, hvars principenlighet jag icke erkänner, ty det vore möjligt, att 5o personer trädde tillsammans i en solidarisk bank, utan att deribland fanns någon enda, hvars namn gaf någon verklig soliditet åt banken. Men oaktadt jag hyser denna mening i Den ai Slars c. ra. principen, nödgas jag likväl i verkställigheten gifva min röst i motsats dertill, sedan It. o. Ad. fattat ett beslut i afseende på minimi-beloppet af acliebanks teckningssuinma, som jag i allo ogillar, nemi. alt utsätta en så hög teckningssumrna, alt jag anser omöjligt att i vårt land få verkligen solida delägare till det antal, sorn i följd deraf blir nödvändigt. För att i detta beslut åtminstone vinna den modificalion, att den art af banker, som komma att kallas solidariska, ej må vara underkastad denna föreskrift, ger jag min röst åt bestämmandet af en minimi-teckningssumma för solidarisk bank till 25o,ooo rtdr i silfver, och jag har ingenting emot, om man ytterligare vill fullfölja min princip i afseende på minimisummans nedsättning. Frih. Boye: Trogen den grundsats, jag framställde, då jag bestridde bestämmandet af någon minimisumma och begärde, att det, såsom ensamt tillhörande den reglementariska författningen, måtte öfverlemnas åt bolagsmännen att sjelfva bestämma i hvilken scala de skola söka verkställa sitt företag, och trogen den öfvertygelse, att
Likväl vill jag icke påstå, att de utaf R. o. Ad:s ledamöter, hvilka uppträdt för att försvara sig sjelfva eller sina åtgärder, ej ingått på ett fält, som var det enda för deras försvar, sedan de blifvit af Const.Utsk. angripne; men detina icke berättiga andra att inträda på samma bana emot grundlagen, hvars bud måste respecteras, intilldess man kan åstadkomma en förändring deruti. Hr Tersmeden, Gnst. Reinh.: Jag anhåller att få förena mig med H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm och Gr. Frölich uti det förklarande, alt jag anser Hr Hjerta böra få fortfara med de citationer, hvarmed han vill bevisa, att de uti Const.Utskts memor. anmärkta förhållanden verkligen varit af beskaffenhet att böra anmärkas. Hr Lagerhjelm har trott, att det endast vore förden anklagade en rättighet att citera sådant, som andra icke skulle få vidröra, emedan det nära nog skulle vara omöjligt för den anklagade att kunna försvara sig, om han ej ägde den rättigheten. Men jag hemställer till en hvar, om det ej är nödvändigt, då anmärkntspunkterna blott innehålla nakna fada, att nämna de åtgärder, som legat till grund för anmärkntna. Jag förbehåller mig rättigheten, ifall jag kommer att yttra mig, att, såsom bevis för anmärkntnas riktighet, få nämna sådana omständigheter, som Hr Hjerta vidrört. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Genom Hr Frih. o. Landtnäs klubbslag hafva vi åter kommit in på en af dessa formfrågor, som hafva till följd att afleda discussionen från ämnet och upptaga en dyrbar lid för R. o. Ad:s öfverläggning i vigtigare fall. Det kan icke förundra mig, att en af 9 H. 25 Den 3 Juli f. m.
Jag betviflar, att någon enskild man någonsin skall våga ett så stort och svårt företag, som undsättande af tvänne redan af missvext utblottade provinser; åtminstone torde det blifva svårt finna någon, som, med så fullkomligt förbiseende af egen fördel, och en så lycklig förmåga att hitta på sysselsättning för behöfvande af olika capacitet, vilt uppoffra capitaler och tid för en ide'e. — Denna ide'e var hos Hr Liljewalch: ”att bevisa, att man genom klokt ordnande af ett lands industri ej blott för eko ramer nöd under missvexter, utan äfven, oaktadt fortsatta missvextår, der kan införa en viss grad af välmåga.” Han (Hörer till 3:dje Haft., sid. 3o5.) Afskrift. Bilaga Litt B. Summarisk räkning öfver undsättnings-anstalterna efter missvextären i83o med i838. Debet. Lyfladt frän R. St:s Riksg:s-contor , enl. förteckning Extra uppbörd Summa r:dr b:co Credit. siJskrif ning: En tredjedel af primitiva undsättningsskulder jemlikt R.St.-s af K. M. i nåd. gillade beslut, enl. Westerbottens läns undsättnings-redogörelse . 72,166: 35. För bristande tillgång, enl. Kronobergs läns undsättnings-redogörelse ng5; 24. M aga zin s-afsk rifning och öfriga omkostnader för span målens vård m. m. samt transportförluster , enl. Godtg/orda räntor, enl. Elfsborgs läns undsättnings-redogörelse . ... , : ; 97: 25. xo. Förlust å försåld och öfverlåten spanmål, enl. Skaraborgs d:o 16,076: 12! —' Remisslage, enl. Kronobergs läns undsättnings-redogörelse . ; 73.* 46. 2. Hallands d:o 253’. q‘ lo[ , Götheborgs d:o 147- 35. „ Gefleborgs d:o 9: 24. — „ Jemtlands d:o 24: 27. n. „ Westei'bottens d:o ^3:
»Senast i går skickade han mig ett utdrag ur den nya roman, han nu har i arbete», fortfor hon lika otvunget. »Det är således endast i litterära ämnen? –» Hon skrattade. »Nej – nu blir ni för närgången, cher ami. Min korrespondens vill jag verkligen behålla för mig sjelf.» »Liksom allt annat. » »Tycker ni?» hon ryckte på axlarna. »Och folk säger ändå, att jag är så facile.» Han teg. Hon gick bort till fönstret och började syssla med att draga ihop gardinerna – det var nu nästan alldeles mörkt ute. Hon talade afbrutet, hela tiden med ryggen åt honom. »Jag skall säga er något, baron Kalm Ni har – utom er skönhet – något, som jag sätter mycket högt, rent fysisk styrka. Men å andra sidan. — Nej, ni är ändå för mycket af »Adonis.» »Hvad menar ni? – Hvad vill ni?» Han talade groft – hårdt, och spejade efter hennes ansigte derborta i dunklet. Men hon stod ännu halft vänd ifrån honom, och de tunga draperierna skymde. »Mins ni», sade hon mildt – mycket lågt – »mins ni myten om Zeus och Semele? Hon visste, att om hon finge se honom som gud, så skulle hon dö – och likväl ville hon se honom.» Han teg en stund. »Men», rösten lät tvekande, »det är ju alldeles detsamma, som ni sade mig derute på Ljungby?» »Ja, naturligtvis. Men då begrep ni det ju icke. Och icke nu heller, antagligen.» Tonen gick vid de sista orden öfver till lätt, nästan gäckande. »Nej», svarade han litet stolt och rätade på sig, i det han gick fram i rummet – »mytologi har aldrig varit min sak.» Sedan den aftonen märkte Berta att Åke Kalm liksom gled ifrån henne. Men hon gjorde ingenting för att hålla honom qvar; tvärtom kände hon nästan en slags loj tillfredsställelse öfver, att det icke hade gått längre. Hon brydde sig knapt om att fundera öfver orsaken dertill. Men en gång – just då hon satt och skref bref – slog den tanken henne med ens: »Ack, Herre Gud, jag skrämde honom visst bort med myten. Han tog det kanske som en invit.» Det roade henne.
Lång deras väntan ej blef, snart stod han i talarestolen, Lät en spejande blick bestryka hvart bord uti salen, Fåfängt sökte han dock den mäktige bränvinssenatom, Hvilken hemtade kraft från talets qväljande möda Nere på källaren nu, af öl och porter och biffstek. Dock ej undgicks hans straff, den tungfottrampande Bergström Fattade i ett nu hans heder och ära vid håret, Ryckte, ruskade, slet, och öste strömmande vrede, Öste giftbemängdt hån på det olyckliga hufvud Hvilkets egare just på källaren tuggade biffstek. Sist, när modersmålet ej längre förslog för hans mening, Grep han till vapen, hårdare än, från romarne lånta, Och på Ciceros språk gaf ett epiteton ornans, Prägladt i tanke öch stil af äkta » gudommelig grofhet, » Åt sitt offer, det arma, som tuggade biffstek på källarn. Och med dånande röst han sade det dödande ordet, Ordet som slog med en skräck den vördige vresige grefven, Slog med fasa enhvar att dylikt yttrats i kammarn, Ordet, det vingade, var » cadaver », » cadaver », » cadaver », Och dess genljud sig ut igenom dörrarna trängde, Trängde trapporna utför och dånade inne på källarn Åsklikt i öronen på den mäktige bränvinssenatom, Döfvande, skallande ljöd cadaver, cadaver, cadaver! Strax han sjuknade då, af skräck och fasa betagen, Strax han sände omkring till alla bladen notiser Om att hans väldiga tal så svårt angripit hans helsa, Att han till Spanien nu var nödgad genast att resa. Helsan nämnde han blott, men talte ej om affärer, Kanske, så menade mången, att båda skötas gemensamt. Kammarens öfriga män med glädje åto sin middag,Nöjde på sätt och vis med det öde som drabbat senatorn, Mången menade dock tro på att den Bergströmska klubban, Hvarmed bestraffningen skett ej var tillräckligt polerad, Mången menade ock att det var skralt med latinet Och att slikt latin blott passar köksor och drängar.
Alla varor, som i hittills gällande TullTaxa endast äro med Recogni tions Afgift belagde , eller å'njuta andra friheter, böra vid samma fördelar bibi hållas. 2:0 Till Skeppsbyggeriernes uppmuntran må alla i Sverige byggda Skepp och Fartyg, sorn till ETtlänningeu försäljas, under 3 års tid från försäljningen , i afseende på utgående Tullen , njuta samma helfrihet , som Svenska Fartyg tillkommer. 30 Till ersättning för den brist, som genom Tullens nedsättning möjeligen kunde uppstå, öfverlemna Rikets HÖglofl. Ständer i underdånighet till Kongl. Majit , att intill nästa Riksdag förändra SjöTuIlsAfgifterne på alla inkommande varor, i öfverensstämmel - 318 $ ty illnings Utsi. Betänk andenf se roed livad K°ngh Maj-'t sjelf i Nädct fjöner lämpligt. 4:0 Alla härmed i sammanhang stående Reglementarisk? föreskrifter komma att af Kongl, Majtt i Nåder bestämma?, och dervid äfven af’ seende hafvas dera, att, då Tullen å både ut* gående och inkommande varor bör beräknas till en viss Procent af varan? verkliga värde, någon åtgärd vidtages till bestämmandet af det* ta varde, så att detsamma ej, på sätt hi tills i vissa fall skeft, må af godsägainna uppgift be» jo; otjb förmenar Utskottet detta ändamål kun» na Säkrast vipnas, om Mäklare, eller, der så* dane ej finnas, Magistraterne åläggasj att hvarje halft |r till Tullstyrelsen insända betyg of» Ver försålde varor? vardén vid försäljnirigs*till* fällen, antingen innan förtullning ännu ägt' rum, eller ock med afdrag af erlagd Tull och andre omkostnader, i stod af hvilka betyg Tullstyrelsen skulle komma i tillstånd att årligen, före skeppningen, beräkna varorne* medelvärden för hela Piket, och, i händelse så funnes nödigt, i behörig tid förordna om hagon genom förän’ drade omständigheter nödig befunnen ändring i Tullvärdet å varor borde äga rum.
April. rzz förordnanden, vrdenteligen afsiutade Contracter eller andre Laga Actus öfwerensstämmande dispositioner och förwaltning funnits wara. ett sa mycket angelägnare amne för Herrar Deputerade som denna tillsyn af de under Kongl. Kammar-Rätten lagdc RevisionSafdelningar i det hela icke star alt winna, och ej eller skäligen ma tillfärwäntas, hälst deras befattning endast och allenast inskränkt inom de dem hwardera för en speciellare Revision tilldelade räkenskaper, hwarken lemna raderum eller utwäg till ötwersigt af det hela; Sa hafwa Deputerade ansett af högsta wigt, det en sa beskaffad Generel tillsyn, med thy ätföljande granffning, efter samlade, synbart langwäga och till afwentyrs undangömde upplysningar, borde af Deputerade anställas, pa det, i likställighet med Kongl. Majsts Nådiga Proposition, förhållandet ma bos Riksens Ständer wid påföljande sammankomst anmälas, och nödiga steg da patänkas till winnande af mera säkerhet för framtiden och förekommande af förluster, de der k anseende till nu warande högst owäntade widlöftighet i redogörelse-formen med skäl kunna anses oberäkneliga.
Prol. t8/j.o. 3 Sami. 11 Haft. 5 u Bilagor till Consiitutions-Utskottets Memorial, N.o i3. ning berecia tillgång för Jen vid Gardes-regementerne såsom nödig ansedd e löneförbättringen, dels att utverka upphörandet af den för Kronprinsens Husar-Regemente tillökade utgift, hvars uppförande å stat Riksens Ständer afslagit, äfvensom det sätt, hvarpå de fy den i5 Dec. 183y tillstyrkt, alt Lifbevärings-Regementets stat måtte regleras, och deras tillstyrkande den i Sept. 183.7 nfy och den 26 Oct. i838 »), i afseende på Presidentens arfvode i Kongl. Krigs-Collegium, måste, ehuru öfverlemnade till Riks-Rätteus pröfning, också här anmärkas såsom stridande emot Rikets sannskyldiga nytta. Sedan Riksens Ständer i skrifvelse den 6 No v. 18 34» irsta punkten, förklarat, att de beviljat den för Krigs-Collegii nya stat erforderliga lönefyllnad af /(gj Rrdr 3 sk. 2 rrst. med det förbehåll, alt de arfvoden, som af serskilta Cassors medel till Krigs-Råden dittills utgått, dädanefter icke vidare komme att dem tilldelas, tillstyrkte Konungens Rådgifvare o) icke desto mindre den 24 Jan. 1835 Konungens beslut, att, enär dessa arfvoden endast tills vidare blifvit beviljade, samt med Kongl. Majrls rätt att förordna om Cassornas förvaltning äfven följde den att bestämma om kostnaderna dervid, Kongl. Majrl, vid förefallande ledigheter af Krigs-RådsEmbeten, ville taga i öfvervägande, huruvida omförmälde arfvoden borde fortfarande tilldelas eller icke.
lättare försigkomna o c h allvarligt H o n undervisar handarb. Idun Stockholm. Iduns Kungl. Hofboktr. Byrå: Prenumerationspris pr å r: Idun ensam _ Iduns M o d e t. fjortondagsuppl. Iduns M o d e t. Barngarderoben kr. &gt; &gt; » 5 5 3 3 Redaktör och utgifvare: Klara södra kyrkog. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Hiksfolof. : .7 " Nordlivc]. ll:te årg. Utgifningstid: Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje päbörjadt tiotal stafv. Utländska annons. 7 0 öre pr nonp.-rad. hvarje fredag. Rosalie Olivecrona. Just nyss har ett dödsbud ingått, som i vida kretsar sprider sorg, saknad och förstämning: fru Rosalie Olivecrona har efter en lång, tärande sjukdom den 4 juni detta år slutat sitt rika, verksamma lif. Otaligt många enskilda stå i en varm, djup tacksamhetsskuld till henne och skola alltid minnas hennes allt omfattande intresse och hennes lifliga deltagande i andras glädje och sorg. Men äfven i det offentliga har hon gjort en betydande insats, och särskildt ifrade hon med sitt skarpa förstånd och sin vakna blick för att höja kvinnans ställning här i vårt land. Kvinnorörelsen hos oss har haft många varma förkämpar, och bland dessa intog fru Olivecrona en framstående plats. Rosalie Olivecrona var född den 9:e dec. 1823 i Stockholm, hvarest hon äfven framlefde sina första barnaår. Redan vid denna tid visade hon stor håg för studier och klädde ofta sina tankar i en poetisk form. Då professor A. Fryxell, år 1831, grundade den s. k. » Wallinska skolan », och den kvinnliga undervisningen så att säga fördes in på nya banor, inträdde den unga flickan i denna skola såsom en af dess första lärjungar. Till sin stora sorg måste hon redan 1839 afbryta sin skolgång, emedan hennes föräldrar lämnade staden och flyttade till en landtegendom, där den unga flickan alldeles på egen hand fick försöka utvidga sina kunskaper.
V j f | u ser ojämförligt friskare ut nu än sist 3 [J. vi träffades för, s o m jag tror, fyra år H. sedan. » » Jag är så äfven till följe af förändrade förhållanden. » » Ditt äktenskap var ju alltid lyckligt, hvarigenom hafva då dina förhållanden förändrats till ett ännu bättre ?&gt; » Genom ett olycksfall. » » Det låter som en gåta, den jag vill hoppas du skyndar att lösa. » » Ja gärna, men det blir en lång historia, har du tid o c h tålamod med en sådan? Ja, jag tog arbete med mig i afsikt att vara hos dig en god stund. » » Nåväl! Olycksfallet bestod däri att min jungfru halkade o c h bröt armen, så mycket svårare för mig, sorn Rudolf var borta på en affärsresa o c h jag måste ensam styra med att få henne på sjukhuset, upprörd, som jag var, af det djupaste medlidande med henne. Därtill stod jag inför det stora obehaget, som tyvärr nu är så vanligt, att åter få en främmande människa i huset med nya fordringar att tillmötesgå, oftast i riktningar man ej kan ana. » » Kan inte jag hjälpa mamma, &gt; sade min nioåriga dotter Annie, när hon kom hem från skolan och fick veta mina bekymmer. Jag måste le åt förslaget, då Kristin, som var en stor stark människa, ändå alltid tyckt sig hafva för mycket att göra. Men nu måste i alla fall middagen lagas, innan jag kunde bege mig ut på spaning efter ny hjälp, o c h så grepo vi oss an. Det visade sig nu, att Annie, som, likt andra barn, mycket vistats i köket, där lärt sig att hafva tankarne med sig o c h att vara till nytta. Jag själf, som nästan upphört att gå i köket, där jag alltid såg mig ovälkommen, fann ett riktigt nöje i att upplifva gamla minnen från föräldrahemmet, där vi alla togo verksam del i hushållsgöromålen. Annies glada ifver muntrade upp mig, o c h dagen gick till ända utan något försök att få Kristin ersatt. Vi två kunde j u hjälpa oss själfva, o c h ännu var det två dagar, tills Rudolf skulle komma hem. » » Dessa två dagar gingo, o c h Annie yrkade på, att vi skulle visa pappa hvad vi dugde till, innan någon jungfru togs.
Skri/velsej N:o 82. i3i för Läns-Styrelserna, boställen ra. m., olägenheterna deraf, att de till reparationer af ett och samma Kronans hus erforderliga medel komme alt till serskild förvaltning emellan olika embetsmyndigheter fördelas, skulle, enligt Rikets Sländers tanke, blifva större, än som motsvaras af fördelen uti den åsyftade större redigheten i räkenskaperna, hafva Rikets Ständer för närvarande, och innan ännu Länsfängelserna hunnit inrättas i serskilda för dem upplåtna loealer, ansett sig icke kunna bifalla, hvad den Nådiga Propositionen i denna del innehåller; 9:o att del löne-anslag af 350 R;dr, jemte tillökningen för derunder begripne 30 tunnor spanmål, å 1 R:dr, 30 R:dr, eller tillsa minans 380 R:dr, hvilket under Femte Hufvud-Titeln är för Fång-Predikanten i Carlskrona på Flottans Stat uppfördt, äfvensom anslaget på samma Stat till Fång-Vaktmästares arfvode, 200 R:dr, jemte 3 tunnor spanmål in natura, å 6 R:dr, 18 R;dr, eller tillsammans 218 R:dr, måtte från Femte till Andra HufvudTiteln öfverflyttas med sammanräknadt 598 R:dr; hvilket Rikets Ständer bifallit. På sätt det Högslberörde Nådiga Proposition angående Statsverkets] tillstånd och behof följaktiga, inför E. K. M. i Siats-Rådet den 10 sistlidne Juli hållna Protocoll öfver Juslitiae
R:dr banko, deruti inberäknade kostnaderne för smärre byggnads-arbelen, som afsågo att bereda en direkt, emot rymriings-löretag mera betryggande förbindelse emellan fängelset och fabriken; att samma kostnad skulle af Grefve Lewenhaupt godtgöras på det sätt, att lian, jemte den i det äldre kontraktet betingade ränta lill fern procent å deruti omförmälda tillbvggnads-kostnad 8.000 R.dr banko, skulle å kostnaden för den nu ifrågakomma läbriks-byggnaden, dock högst till belopp af 55,000 R:dr banko, erlägga ränta efter sex procent årligen under den tid af 20 år, under hvilken kontraktet borde gälla, och alt kontrahenten skulle, sedan 4 månader efter byggnadens emottagande förflutit, i dagsverks-penning erlägga 4 skillingar banko för hvardera af de arbets-längar, som honom tillhandahållas, tili högst ett antal af 300 dagligen. — Under förutsättning af nådigt bifall till det sålunda vilkorligen uppgjorda kontrakt, hade Styrelsen i underdånighet begärt, alt ifrågasatta byggnadsföretag, i enlighet med granskad ritning och kostnads-förslag, mätte få genom Styrelsens försorg verkställas med användande, så vid t ske kunde, af fångarnes arbetskraft, äfvensom, i afseende på de erforderliga bvggnads-medlen, hemställt, att de i mån af behof finge lagas af det årliga fångvårds-anslaget, mot det att de af Grefve Lewenhaupt utlastade årliga ränle-belalningar i Styrelsens hufvud-bok godtgjordes kontot för byggnader och reparationer å straffoch arbels-fängelserna, hvarigenom denna utgifts-titei komme att under konlrakts-liden med motsvarande belopp minskas.
Jag vet, att allt hvad som af styrelsen i dessa delar blifvit begärdt, har äfven blifvit beviljad!; men huruvida vi nu i denna stund, oaktadt 50 års fred och oaktadt beviljade medel vid hvarje riksdag, ega det antal gevär, som erfordras för vårt försvarstillstånd, känner jag icke. lag tror alt vi hafva modell af gevär, som äro de mest ofördelaktiga man kari tänka sig. Vid beräkningen af antalet gevär torde man ännu inräkna sådana, med hvilka till och med jag haft bekantskap, såsom t. ex. de Engelska subsidiegeväreri, hvilka icke nu kunna vara lämpliga till krigsbruk. Till jernvägbyggnader hafva våra ökade statsinkomster ingalunda blifvit använda. Jag hade trott att af de 100,000,000, som under G års lid blifvit indragna från utlandet, någon tillökning i silfver skulle hafva visat sig i banken. Att utländska materialier för våra jernvägshvggnader medtagit betydligt häraf, förstår jag; men att absolut intet skulle finnas qvar, kan jag icke fatta. Desna lånemedel måste således vara helt och hållet gifna till att gälda skulden. De hafva icke inkommit i silfver, utan i vexlar och för att betacka andra vexelbehof. Till statens förkofran hafva de icke blifvit använda. Jag är icke någon af dem, som tro, att en underbalans i handeln kan i alla evigheter bestå; men vid ett exceptionelt förhållande för ett land, som år från år lånar millioner, så förstår jag att man kan för någon tid uppehål la den. För flera år tillbaka förordnades af regeringen, troligen på R. Sl:rs begäran — fy R. St:r hafva på de sista 50 åren inkommit på den banan att begära alla välsignelser af komitéer, — en finanskomité, och vi öfverlefva nu den andra statsregleringsperioden, sedan denna komité sattes i verksamhet. Jag förmodar att denna komité tillkommit blott för att lugna de tvifvelaktige och för att visa att icke någon fara var för handen.
Tillverkningen har årligen förökats genom Ägarens, Herr Wallbergs, förtjenstfulla verksamhet. Annestorps Fabrik i Lindome Socken, består af ett Mechaniskt Bomulls-spinneri, har 12 Spinnstolar och 2:ne Kasl-Machiner och sysselsätter 4o arbetare. Tillverkningen har på‘ året uppgått till 35,000 U. Bomullsgarn, i värde till 35,000 R:dr Banko. I Länet finnas 3:ne Pappersbruk, som drifvas med mindre fördel, sedan Klippans Pappersbruk i Skåne kommit i full verksamhet och de fleste requisitioner af papper der göras. Antalet af Tegelbruk bar förminskats lill 6, troligen en följd af minskad skogstillgång. Några mindre betydande Läder-Garfverier finnas å Landet. Binäringar. Jagten är ej betydlig i Länet. Orrar, Rapphöns och Harar finnas att tillgå; men endast högst få Rådjur på någon större Egendom. Laxfisket vid Halmstad, Laholm, Falkenberg och Ås Kloster har dessa5år varit omvexlande och några år, särdeles vid Falkenberg, obetydligt. Endast vid kusten idkas Fiske, hvilket så länge kustboernes båtar äro så små, som de nu brukliga, icke kan företagas å djupet. De vanliga fiskslagen äro Torsk, Koljor, Hvitlling, Hvarf, Flundror, Tunga och äfven Hummer. I Träslöfs Socken vid Warberg finnes ett Fiskeläge. Af Pollaska tillverkas behofvet för 2:ne vid Halmstad befitilelige Såp-Bruk. Saltpeter tillverkas numera högst obetydligt, så väl af brist å bränsle, som deraf att näringen ej befinnes lönande, sedan Kronans pris blifvit nedsatt till 5 R:dr Lispundet. Sjöfarten har de sednare åren varit lifligare. Uti de vid sjökusten i Fjäre Fögderi belägne Socknar idkas sjöfart af innevånarne, antingen i V 7 egenskap af Coopvardie-Skeppare, som föra fartyg för andra, eller ock segla de för fragt på Inrikes Orter med mindre båtar.