Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skatternas minskning utgör visserligen en välgörande lättnad, hvilken borde komma jordbruket tillgodo, antingen genom minskning eller omflyttning; men denna säkra hjelp verkar likväl långsamt och kan ej förrän framdeles tillvägabringas. Derföre äro utomordentliga biträden oundgängliga för att emotstå ett öfverhängande ondt och tillika för att underlätta skatternas utgörande för dem, som bära Statens tyngsta och största bördor. Der ett ombytligt myntvärde fått genomdrifva sina förderfliga verkningar, hafva de allestädes blifvit enahanda och isynnerhet Svårast i öfvergången. Brist på förtroende går i bredd med ouppfyllda förbindelser, och högljudd klagan förspörjes öfver förlägenhet i allmänna rörelsen. Följden af sådana förhållanden är emedlertid, alt fastighetsägare, ehuru de kunna erbjuda full säkerhet, ofta förgäfves söka lånebiträden emot 6 proc. ränta, på samma gång som Riksg.- Contts obligationer, med 5 eller 4 proc. ränta, af capitalister uppköpas och andra publika verk erhålla ouppsägbara lån mot lika låg ränta. Förlägenheten för gäldenärer består deruti, att de förgäfves söka nya lån, under det de redan intecknade uppsägas, och svårigheten för borgenärer åter, att de icke ordentligen erhålla sina räntor och, oaktadt uppsägning, icke på lång tid kunna återfå sina capitaler. Botemedlen skulle således blifva, för lånbehöfvande, visshet, att lånen ej kunna upsägas, så länge räntan ordentligen betalades, jemte fördelen att med samma ränta, som nu erlägges, nemi. 6 proc., få sina skulder inom viss tid amorterade, och dessutom en besparing af alla nu åtföljande omkostnader i och för omsättningar. För långifvare åter blefve fördelen i vissheten att på utsatt dag erhålla sin ränta å den ort, der han sjelf vistades, och derjemte full säkerhet för capitaiet, utan särskildt besvär med inteckningars tagande, bevakande och förnyande. Till allmän fördel bidroge för öfrigt, att fordringarna vore lätt transferabla, så att de kunde i större liqvider begagnas.
Ekesjö stad hemsöktes i November månad 1856 af en eldsvåda, hvarigenom 40 gårdar eller nästan hela södra stadsdelen jemte 6 hus vid stora torget, deribland rådhuset med der förvarade arkiver, uppbrändes. Värdet af den uppbrända egendomen skattades till 3 å 400,000 R:dr. I anledning af denna brand uppgjordes ny tomtreglering, som af Kongl. Majit fastställdes den 6 Mars 1857; och, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 4 September sistnämnda år, har blifvit staden beviljadt för tomtregleringen 60,000 R:dr, deraf 30,000 R:dr utan återbetalningsskyldighet, och såsom byggnadslån 200,000 R:dr. Trettioen nya tomter hafva blifvit bebygda och tjugo af staden inköpta tomtplatser finnas ännu obebygda för framtida behof. Angående fattigvården hafva tabeller, enligt föreskrifvet formulär, blifvit upprättade, särskildt för Tab. N:o 13. landet och särskildt för .städerna, hvilka tabeller under N:o 13 finnas denna berättelse bifogade. Några sådana egendomliga förhållanden i afseende på rättsväsendet eller fångvården, som kunna påkalla särskilda upplysningar af vigt, hafva icke under perioden förekommit; dock torde böra nämnas, att under loppet deraf nytt länsfängelse efter cellsystemet blifvit i Jönköpings stad uppfördt och nu begagnas till fångars förvarande. Såsom ett bidrag till upplysning om den ekonomiska ställningen under de särskilda femårsperioTab. Litt. d. derna 1851 —1855 och 1856—1860 meddelas i nedanstående tab. Litt. D följande utdrag af Konungens Be fallningshafvandes officiela uppgifter å de under samma år derstädes genom utslag eller vilkorliga utmätningsresolutioner afgjorda utsökningsmål. Tal). Litt. IL Afgjorde utsökningsmål. Sammanräknade beloppet af hvad som blifvit till betalning ådömdt. R:mt R:dr. Antal afgjorda mål. Sammanräknade beloppet af hvad som blifvit till betalning ådömdt. R:mt R:dr. ARVID FAXE. C. V. Carlson.
Men hwad angar Sysstorne wid Oeclic-Sedel-Werker, fä, emedan arbetet derstädes, l demon ('roäit-Scdlarne inga och utur rörelsen för swinna, kommer at minstas, sä böra de ä Staten uppförde Sytzlor, hwilka icke före 1800 ärs Riksdag warit ordenteligen tiljam, at, pä lika särsom emellan ststberörde och denna Riksdag stedt, förrättas efter pro isionells Förordnanden; hwar .wid dock Innehafware» af ert sädanr Förordnande, enär hans Oi6in?,rie Lön är mindre, än den nu fastställde Stat för Befattningen utsätter, kommer ar såsom arfwode uppbara fyllnaden, sä länge Förordnandet räcker. Wid reZlerintzcn af Lreclit-Sedel-Werkets Stat, hwilken ofördröjeligen bör ste, komma följande omständigheter ar iakttagas. i:o. Til de Sysstor wid Lrecltt-Sedel-WerkL>s hwilka anses behöfiige, bör Riksgälds-Lumoiret8 Orciinsrie Betjening först och framst anwändan» sä ar Werder, enär tilgäng pä sädan Berjensts finnes, icke kommer al beswäras med arfwode r.l någon, som icke redan är Oräjuruik Tj »stema» innem Riksgälds-Werket. IZZ8 Den 29 Mars. e. m. Med Coutoirets OclmLrio Betjening förstas sa wäl nn tjenstgörande, som kxpett-mwr. hwilka innchafwa sä beffaffade Löner, at de, enligt i8c>o ars Msnuökion, kunna uppföras pa LxpeÄLNLLSrat.
Om någon å ort, der egande-rätt lill slaf är enligt Lag gällande, utan att å sådan ort vara bosatt, med slaf drifver bandel, eller från en sådan ort lill annan förer, bö - Bil. till K. M. Nåd. Propos. N:o qs. 3? te för hvarje 100 Daler. Orkar han ej böta , arbete å Kronans fästning ett år. §. 5. Den som i någon af dessa förbrytelser är delaktig eller medvetande, eller dertill mer eller mindre vållande, straffes, enligt grunderne i 61 Gap. Missgernings - Balken, nied böter och arbete å fästning, eller ock endast med böter. §. G. Tjensteman, som till straff efter denna Lag sig förfallen gör, miste ock tjensten. §• 7 • Fartyg, derå Neger eller annan person tages om bord eller föres, i afsigt att bringa i slafveri, vare, jemte innehafvande gods, förbrutet till lika fördelning emellan Kronan och angifvaren. §• 8. Förbrytare emot denna Lag dömes antingen vid den Domstol, der brottet inom lliket är begånget, eller, om brottet utrikes skett, der den brottslige först lill Riket ankommit. Anmäles. Ex protocollo. A. II. Hellman. STOCKHOLM, Tryckt hos Fn. B. Nestius, 1829. Ki Mi Nådiga Proses* N:a 43. t Kongl. Majus .iS udig a Proposition till Rikets Ständer, ' angående en ny StängselFörordning. Gifven Stockholm.å Slott den 31 Dec. 1828* ■I den mon Landets ödling tilltager, de fordna samfälligheterne i följd deraf försvinna > samt nya mera sammandragne egoskiften iijom desamma verkställas, blifver frågan öm grunden för Stängselskyldighetens fullgörande egolotterne emellan för delegarne vigtigare, och angelägenheten af sådape stadganden derom, som i tillämpningen må finnas vara på en gång de enklaste och billigaste, destomera märkbar.
Medan jag fåfängt bemödade mig att urskilja det föremål som så lifligt syntes fängsla Baronens uppmärksamhet, fästades min blick på några trefliga björkar, hvilka några få steg ifrån den plats der jag stod, ganska naturligt formerade en liten halfcirkel; ett par mossiga stenar derunder tycktes vänligt inbjuda till hvila. Under väntan på mine öfrige följeslagare, hvilka ännu irrade ikring, nedsatte jag mig under ett af träden. Du vet Emilia, huru det alltid hos mig varit en ihängande, gemen vana att i hvita vackra björkstammar peta in sentencer, etc, med berserker magt öfverföll mig nu samma lust; här ville jag dock endast helt osynligt inrista denna dags datum, och följde derföre med ögat, stammens mjella bark, så högt under grenarne jag någonsin kunde; jag skulle just upphöja en tung gren, för att på stammen åtkomma den högsta, mest osynliga plats, då mitt eget namn, dateradt den 19 Junii, nuvarande årtal, plötsligt mötte mina ögon. Förskräckt, som hade en giftig orm lurat öfver mig, nedstörtade jag ifrån min plats, ruskade häftigt löfven tillsamman öfver stammen, samt ilade derifrån. "Men kors, huru dåraktig du var", frågar du väl Emilia, och i denna fråga har du alldeles rätt, nu ler jag äfven sjelf rätt godt åt min enfald, som af någonting så högst naturligt kunde låta mig öfverraskas; huru mången bär ej samma namn med mig, och huru otaligt mången hand ges ej, som kunnat ditteckna detsamma. Men jag lemnar nu gerna hela saken, hvilken jag för allt godt ej ville meddela någon ann än dig, och går att emottaga Majorn, hvilken pustande och trött nu synes nalkas. "Nå, min lilla Mamsell", skrek Majoren, då han trodde sig kunna höras, "ändteligen har jag också hunnit hit, hä, hä, ha, en förb. promenad, hä, hä, hä. som pröfvar både lungor och ben, men hvad f n, hon är ju allen, som klippan i hafvet, hvar hålla väl de andra gunstig herrarne hus?
É11 Ledamot har behagat yttra sig', ått i illina Bref orri Rikets penningvérk ftinnds så 'val felaktiga uppgifter sorn i Herrar jöranssöns och Blix’ afhandlingar; tilen att våga inför j Höglofl. Rvidderskäpet Och Adeln framföra en sådan beskyllning, fordras förmågan att kunna bevisa det. Att samma talares uppgift, i en dess tryckta skrift, af 15 Millioner, såsom varande BancoSedelstockens belopp nästlidet år, finnes ovigtig, kan lätteligen i bevis ledas, älla andra misstag oberäknade* Friherre Boye: 1 anledning af hvad Herr Schulzenheim yttrat, får jag erinra, att jag icke sagt, det hans Skrifter innehålla falska uppgifter, utan deremot blott sagt, att de innehålla stora misstag. I den personliga aktning, Herr Schulzenheim har rätt att fordra, skall icke jag brista\ men Författaren Schulzenheim bör ej misstycka den sanning, att äfven hans Skrifter innehålla misstag, fast för bevisningen derom här icke är stället. För att afleda hans bedömande om uppgifterna i inina Skrifter, behöfver jag icke mera ari hänvisa till Skrifternas innehåll j och jag Den 5' Juli e. m. fruktår icke att uppgifter öm förhållanden , som voro för Allmänheten och följakteligen äfven för mig undangömde, och hvilka alltså blifvit af mig förenade med erinran om deras ovisshet _ jag fruktar icke, säger jag, att dessa uppgifter, fastän nu mera upplyste att vara till stor del felaktige , kunna rättvisligen kallas falska. Friherre Cederström, Jacob: Ehuru Banken med sina närvarande HemlighetsFörfattningar ofta varit i tillfälle att lemna Staten betydliga bidrag, kan jag likväl icke uti den bibehållna Hemligheten finna grunden dertill. Jag ar öfvertygad, att Banken 1809 kunnat uppgifva Sedelstockens belopp, och icke dess mindre lemna Staten samma biträden; ty det intresse och den Capital-afbetalning, som Riksens Ständer för dessa biträden försäkrade Banken, och för hvars utgörande de åtogo aig en ökad Bevillning , icke Hemligheten , satte
I fråga om röstberäkningssättet i öfrigt så väl vid val af klockare, orgelnist och annan kyrkobetjening, som ock vid folkskolelärareval, så, enär samtliga dessa val hädanefter skola ske på kyrkostämma, torde äfven, för åstadkommande af önskvärd reda och enkelhet, den för utöfvande af rösträtt i kyrkostämma stadgade grund vid ifrågavarande val böra följas. Rikets Ständer få alltså hos E. Kl Maj:t i underdånighet anhålla, detE. K. Majit täcktes, med ändring af gällande stadganden angående val af klockare, orgelnist och annan kyrkobetjening, i nåder förordna, dels att desse tjenstemän och betjente, klockare dock så vida med denna befattning ej förenas folkskolelärare^enst, skola, sedan förslag blifvit af kyrkoherden upprättadt, af honom och församlingen gemensamt väljas, samt rösterna dervid beräknas, på sätt i Kongl. Förordningen den 21 Mars 1862 om kyrkostämma samt kyrkoråd och skolråd finnes stadgadt, dels ock att, med bibehållande af den ordförande i skolråd tillagda vidsträcktare rösträtt vid val af folkskolelärare, församlingens rösträtt vid dylikt val må efter enahanda grund utgöras. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 18 Juni 1866. 4 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Händers underd. Skrifvelse, JS 87. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Juni 1866. Preste-Ståndet den 18 Borgare Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående ersättning för sådana af Statskontoret förskottsvis bestridda utgifter, för hvilka statsanslag ej blifvit beviljade. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 100.) S. A. K.
* * Det var till en stor del samma personer, samma ansikten; men de ljusa, eleganta toaletterna voro förbytta i mörka regndrypande resrockar och gummikappor, och de glada minerna i vexlande trumpna och pliktskyldigast beklagande. Det strålande gästabudet, som varit afsedt att fortgå i en hel vecka, hade helt plötsligt afbrutits. Grefven hade måst tillkännage för sina gäster, att broderns plötsliga sjukdomsfall tvang honom genast afresa; han beklagade lifligt att sä oartigt nödgas lemna dem; men Stjärneholm vore deras, så länge de behagade trifvas kvar därute. Och han hoppades själf snart få glädjen återvända. Naturligtvis kände ingen lust att stanna på godset, när det öfvergafs af så värden som den unga värdinnan. Ty Sonja — huru det nu begifvit sig! — hon hade, efter ett långt samtal med fadern på förmiddagen, till sist lyckats tilltvinga sig hans tillstånd att följa med. Efter de oanade, uppskakande kunskaper, som denna dag fört med sig för henne, ville hon mindre än någonsin lemna honom att fara ensam ned till den sjuke farbrodern och — och den andra ... Det söderifrån kommande tåget mötte vid denna station det nedgående; de flesta af gästerna återvände norrut till hufvudstaden. Bland dessa var äfven Kurt Stråle, som så plötsligt af omständigheternas spel rycktes ifrån den nyförvärfvade fästmöns sida: att stanna ensam, utan henne, på Stjärneholm — det skulle ha blifvit allt för vemodigt. Och så beslöt han att begagna tiden under grefvens och Sonjas frånvaro till att ordna en del uträttningar och affärer, som efter hans egen långa utomlandsvistelse väntade honom i Stockholm. I landåsufflettens skymning hade den sista, enda, Jånga afskedskyssen brännt mellan unga läppar; de sista försäkringarna bytts om ständig umgängelse i tankar och dröm, om ock land och vatten för en tid skilde dem åt. Hvarje dag, ja, hoarje dag skulle de skrifva till hvarandra; det finge nu icke klicka, störtade himmel o c h j o r d tillsamman!
Men denna krigsbildning kan i våra dagars samhällen, med arbetsfördelningen, välståndet och gemensamheten såsom medel för sina syften, icke vara densamma, som i gamla tider, då samhällena blott afsågo att fostra män för sig, med vapenäran till hufvudsyfte. I våra dagar måste den medborgerliga krigsbildningen, för att icke alltför tryckande tynga på den fredliga medborgareverksamheten, som går i civilisationens syfte, åtnöja sig med ett mindre mått af vapenfärdighet, och kan det äfven, då en ständig krigsstyrka på fredsfot underhålles, såsom kärna för den fullrustade krigsfoten, hvilken organisation i våra dagar är ett samhällsbehof; ty ju större krigisk saft denna kärna eger, desto mera fruktbringande blir denna i de unga friska telningar, i hvilka hon inympas. Men då krigisk bildning tages i en mera omfattande betydelse, som äfven innehåller moraliska sidor, så är vapenfärdigheten endast en del af den önskvärda krigsbildning, som den sanna medborgerligheten kräfver. Annu vigtigare är den manliga karakter, det mod och den beslutsamhet, den villighet till stora uppoffringar i farans stunder, högsintheten att sätta fäderneslandet främst bland alla angelägenheter — ty allt detta är hvad som under ett krig lyfter medborgarens sinne och ökar slagen i folkets hjerta. Många moraliska medel kunna härtill verka, hvilka icke tillhöra området för detta yttrande. Hit hörer blott att bestämma de yttre medel och inrättningar, som verka i denna åsyftade riktning. Här bör således afses hvad som kan göras för medborgerlig krigsbildning: Före beväring såldern. Under beväringsåren. 5 Efter desamma. En allmän medborgerlig krigsbildning, så vidt en sådan under nuvarande utbildade samhällsskick är möjlig, bör grundläggas genom ungdomens fysiska uppfostran, hvilken äfven är dess militäriska, till helsa och krafter, till dristighet, beslutsamhet och sinnesnärvaro. Detta är det förnämsta. Härtill bör komma den allmänna vapenfärdighet, som, i ungdomen lätt inhemtad, ingen bör vara alldeles utan, äfven innan han ställes i de led, dit lagen vid ynglingaårens utgång kallar honom.
Efter emottagande af dessa allmänna föreskrifter, dem Kongl. Majit i Nåder ansett närmast ledande till de ändamål, Riksens Ständer åsyftat med det anvista anslaget och fördenskull till iagttagande anbefallt, hafva de tillförordnade Committerade uti underdånig skrifvelse af den 16 Februarii 1819 afgifvit förslag till de arbeten, Committerade ansett böra såsom förberedande anstalter lill en början vidtagas, och af hvilken beskaffenhet först vore fortsättande af de Strömrensningar, som uti den så kallade Ljunga Elf redan år 1818, uppå föranstaltande af Committerade för väganläggningarne i Rikets Norra Provincer, blifvit påbegynte, hvarföre Committerade i underdånighet hemställt, att nämnde Elfs upprensning ifrån Hafvet till Stödesjön, så att, uppå denna sträckning, den blefve öfverallt flottbar, måtte, så fort årstiden och locala omständigheter medgåfvo, företagas och under samma vilkor oafbrutet bringas till fullbordan; Och derest Revisorers Berättelse. ö79 derest Kongl. Maj:t i Nåder skulle finna nyttigt att arbetet iin vidare utsträcktes, ansågo Committerade det lätteligen kunna fortsättas till Torpsjöil och en ökad cotnraunicätionslinea på detta sätt erhållas» sörli ginge till en af de mest odlade och folkrika trakter i Medelpad och hvartill blott fordrades upprensningen af ärne icke niycket svåra vattenfall, Morgonforssen och Edeforsscn; förmodandes Comrnitterade, alt om Strömrensningsföreläget borde genast till Torpsjön utsträckas, kostnaden dertill skulle uppgå till omkring 8 å 90Ö0 R:dr och arbetet kunna med biträde af ortens Invånare utföras; meli emedlertid öfverletnilade Committerade kostnadsförslag öfver det förstnämnde Strömrensningsarbetet ifrån Stöde-sjön till Hafvet, utvisande att detta arbete beräknades att inom arne år vara verksteldt, nied en kostnad af omkring 60,000 Rrdr samt föreslogo åtskillige med utförandet i detaille gemenskap egande anstalter.
Den 26 Juni f. m. 193 blifvit af StatsUtsk. upgifna och af R. St. pröfvarle, ankommer det på R. St., att en deremot svarande bevilln. sig åtaga, samt alt tillika fastställa huru särskilda summor deraf skola till serskilda ändamål användas; och dessa summor under bestämda hufvudtitlar uti RiksStaten anslå.” Nu har, såsom jag förut trott mig hafva visat, Konungen gjort framställning, ibland annat om Linie-skepps nedhuggning och medels anvisande dertill; denna framställning har af StatsUtsk. blifvit pröfvad och till Ständerne öfverlemnad och då måste det vara Ständernas oafvisliga rättighet och pligt att uptaga denna Konungens framställning till bifall eller afslag. StatsUtsk. har föreslagit alt R. St. skulle uptaga framställningen till afslag: så har vid många andra tillfällen skett, och kan jag ej förstå, hvarföre icke denna organisations-fråga skulle mindre, än mångfaldiga andra tillförne, af R. St. uptagas. Hr Lagerhjelm, Pehr: Då jag haft förtroendet af alt vara ledamot af StatsUtsk. och äfven deltagit i handläggningen af detta ärende, samt tillika förenat mig i den reservation Hr Fåhraeus afgifvit och vidfogat Ulsk;s betänk., har jag ansett min skyldighet vara att vördsamt tillkännagifva mina åsigter i denna formfråga, .lag finner tydligt att de af den siste värde talaren anförde §§ onekligen föranleda och berättiga Ständerna att yttra sig, men under handläggningen af detta ärende har jag hufvudsakligen fästat mig vid en omständighet, den nemi. att försöka utreda och göra för mig klart, huruvida K. M. fattat någon bestämd åsigt eller icke, i detta ämne. Jag har med all den noggrannhet, som varit mig möjlig genomstuderat och genomtänkt de den nåd. propos:n åtföljande prot:nes innehåll, äfvensom de framställningar i allmänhet, som i detta hänseende blifvit gjorda, men jag har icke kunnat komma lill den åsiglen, att K. M. på ett bestämdt sätt yttrat Sig.
Under loppet af förflutna ärhundradet förde Swerige merendels olyckliga frig: den Indelta Arme-en ehuru utmärkt af de egenskaper som fordras för att bilda en öswad och tapper krigshär, war endast otillräcklig : firndrrne moro nästanallfldojMwerlägsna - antalet, endast tapperheten vch modet ersatte bristen af krigarncö mängd. Det sistförflut* na kriget hwars, olyckliga följder, Swerige länge stall känna, wikar ännu tydligare otillräckligheten af war in:elta Armle sä wäl lill anfall som förswar. Dc anfalls - och för» swark-medel, hwaraf flera Europeista Nationer sig begag» nät, mäste äfwen här nyttjas. Ett sä kalladt Landtman: mäste rttstrifwas, och om denna folkmasta blifwit rätt an, wand och wärdad, ffulle dtt önstade syftemälet säkert blifwit uppfyllt: men destc krigare wanwärdades, de anwän» des utan plan, och ändamälet förfelades, icke derföre att medlet war felaktigt, utan derföre att det felaktigt begagnqdcs. Ännu otillräckligare har den indelta Armeen blifwit sedan NikctS gräns, genom förlusten af en tredjedel af desi omräde, blifwit förändrad och sedan Wargeringen blifwit indragen. Riket är derigenom nästan förswarslöst, hälst dä man betraktar de magterS harar och stridskrafter som kunna anfalla vst, dä man betraktar de widsträckta kuster och landsträckor wi hafwa att sörswara. Dm Rikets sjelfständighet stall bibehällas, mäste medel utfinnaS, till afhjklpande as dest förswarslösa tllltzänd. Sedan det genom ett olyckligt krig blifwit utblottadt pä alla rcdba» ra tillgängar torde m-.n med stal fräga, finnes nagor^ kraftigt förfwarsmedcl att anwända?
A. .74. E. '7r„ ... — N:o 323. angående verkställd revision af omkostnnderne för högtsalig Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertinas begrafning. XVII. B. 3r. A. 74. E. 171. ■— N:o 324. angående verkställd granskning af anslaget till Lejonbackens ombyggnad. XVII. B. 3i. A. 75. E. 171. — N:o 325. angående verkställd revision af Kongl. KrigsCollegii med derunder lydande Cassors afgifne Redogörelser för år i83i. XVII. B. 3i. A. 75. E. 171. XVIII. U. 4. A. 3t. — N:o 326. angående verkställd granskning af Kongl. KrigsAkademiens Räkenskaper. XVI. B. 22g. A. 244. XVII. — N:o 327. angående verkställd granskning af TullVerkels Räkenskaper. XVI. B. 229. A. 245. XVIf. E. 34- — N:o 328. angående verkställd granskning af PostVerkets förvaltning år i83i. XVI. B. 229. A. 247. XVII. E; 34. 27 ( 210 ) StatsTJLskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden! N:o 32g. angående verkställd revision af Kongl. NummerLolteriets Räkenskaper. XYI. B. 22g. A. 247. XVII. — N:o 33o. angående verkställd granskning af Kongl. ControllVerkets Räkenskaper. XVI. B. 22g. A. 247. XVII. E. 88. — N:o 331. angående verkställd Revision af Kongl. SundhetsCollegii Räkenskaper. XVI. B. 229. A. 247. XVII.
Maj:ts Eget Nådiga godtfinnande måtte i underdånighet öfverlemtias, antingen att, på salt Hr Prosten Leffler hemställt, bevilja en allmän Collect och Stambok öfver hela Riket för insamlande af medel till inrättningens verkställande , eller ock, i händelse denna utväg icke skulle vara tillräcklig till ändamålets vinnande, i Nåder låta vidtaga andra åtgärder till denna af ortens Stora behof påkallade anstalts befrämjande till verkställighet; hvilket dock till Riksens Högloft. Ständers närmare ompröfvande Vördsamligen öfverlemnas. Stockholm den is> Juli 1815. På Högloft. Riddersk. På Högv. Prest-Stårl* och Ad. Ledamöters vägnar dets Ledamöters vägnar Bryn. Hesselgren. A. Lantingshausen. På Vällofl. Rorgare - På Hederv. Bonde*- Ståndets Ledamöters vägnar Nils Persson. Ståndets Ledamöters vägnar Anti. Bredin, M. M. Rosbeck. tipp läst hos Hdglofi. Ridd. och Ad. dén-17 Juft - Högvörd. Prest-Ståndet den _ Vallöf!. Borgare-Ståndet den 17 - Hederv. Bonde-Ståndet den Vördsamt Memorial! Då Bevillnings Utskottet no företaget sig att Den 17 Ju'B. att besvara de från samtliga Riks-Stånden in-* komne särskilta anmärkningar vid Utskottets författade förslag'till Bevillningens utgörande, anset Utskottet sig af de trenne Respectiva Ståndens yttrade godkännande af sjelfva grunderna för Bevillningen, äga en verkelig tillfredsställelse för dess bemödande att dela bördorna efter rättvisa och billighet, och att betrygga Staten om den inkomst, sorn erfordras för dess upprätthållande, så att Utskottet tror sig kunna undgå all åtgärd till vederläggning af hvad några Ledamöter bland Högloft.