Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är så mycket nöjdare med Utsk.-s för slag i denna punkt, som 2:ne sådana platser annonserats lediga, utan att någon sökande anmält sig, men om Utslcs förslag bifallgs, så blir man kanske i tillfälle att besätta platserna, Jag tillstyrker derföre bifall. Utsk:? förevarande hemställan bifölls. Beträffande sedermera Utslcs hemställan rörande den för Kommerskollegium med Bergslagsstaterne erforderliga ansiagstillökning, anförde Hr Akerman: Jag anhåller om bifall till nu föredragna punkt med uteslutande af orden: »dock anser Utsk. att, med afseende å de få göromål, som åligga den ene af de å staten upförde tvänne Registratorer, nemligen den för bergsärendeo, dessa båda platser lämpligen böra vid endera innehafvarens afgång förenas och göromålen derefter af en person bestridas.» Man kan icke ålägga den ene af desse tjenstemän att utan någon löntillökning vid den andres afgång äfven åtaga sig hans göromål, och dessutom kunna dessa platser icke förenas så länge nuv:de instruktion fortfar att vara gällande. Dessa Registratorer hafva rätt mycket alt göra, de skola föra diarium öfver inkommande mål, vårda Kollegii arkiv&c.; i KommersKollegium är målens antal mellan 2 och 3,000 och i Den 23 September f. m. ' 327 Bergskollegium öfver 1,000; vidare hafva båda dessa Kollegier lill följe af sin ålder stora och vidlyftiga arkiv, som måste vårdas. Registratorn i Bergskollegium fick dessutom vid sista regleringen sig updragit ett nytt åliggande, nemi. att föra den s. k-, smidesboken, ett bokhålleri öfver jerntillverkningen i hela riket, hvilket fordrar icke obetydligt arbete. Så länge nämnde göromål åligga Registratorne, så kunna dessa platser icke förenas och böra det ej heller, ty ehuru BergsKollegii göromål äro öfverflyttade på Kommerskollegium, så fordra do likväl särskilda kunskaper för deras behandling, och måste således tillhöra en särskild division under Kommerskollegium.
Mortimer talade om prins Eugens taflor på senaste utställningen; han var särskildt förtjust i »Det gamla slottet». Samtidigt följde han med ögonen Tomas’ rörelser; så fort denne ställt ifrån sig brännvinsflaskan, fattade han den med en elegant handrörelse, och utan att göra något afbrott i den mening han nyss påbörjat slog han sitt glas så demonstrativt fullt, att det rann öfver. En kypare snafvade och föll framstupa med en stor bricka, full af glas och buteljer. Det var en helt ung gosse, han kämpade med gråten. Hofmästaren skyndade till. Han hade den stramt korrekta hållning, som betyder, att all bestraffning uppskjutes till ett lämpligare tillfälle. Veterinärerna hurrade å nyo, denna gång i takt. Det hade hållits ett tal. Man hade kommit till kaffet. Mortimer och Hall drucko whisky, Tomas och damerna munk. Tomas hade fallit i drömmar. Han hade med ens blifvit intagen af en häftig lust att skaffa sig ett par alldeles likadana byxor som Gabels. Hall stötte till honom: »Det är ett par herrar därborta som vill skåla med dig!» Tomas vaknade upp och fattade sitt glas. Det var två af hans förra lärare, lektor Petersén och dr Mentzer. Man utbytte den lilla hälsning med glaset, som antyder, att man tills vidare gillar hvarandras borgerliga vandel. Veterinärernas lifsglädje hade nått sin höjdpunkt. Det hurrades oafbrutet, och man kunde till och med uppfatta ett och annat försök att sjunga »Ur svenska hjärtans djup». Fru Mortimer började att gäspa. Tomas kände hastigt ett styng i sitt samvete: han hade glömt att säga adjö åt modern innan han gick! Det var Gretas fel, som hade stått och pratat om sin kria. Det blef folksamling midt i salen, och sorlet tystnade för några sekunder. En äldre herre hade fått ett anfall af illamående och måste föras ut. Mortimer med fru och tant sade godnatt och bröto upp. Hall och Weber flyttade sig öfver i soffan. »Det var en säker tant,» anmärkte Hall. »Hon svepte tre likörer på en kvart.» Gästernas antal hade glesnat. Veterinärerna borta i fonden hade delat sig på flera i slö ton samtalande grupper.
— Lösningen fortgår likväl nu dagligen, och den Löseskilling som hittills uti Landt-Ränteriet blifvit lefvererad, utgör icke mindre, än 3,3o8 R:dr 3a Skill, xo rst. 8 Fabrikernes antal är nyligen ökadt dels med ett Bomulls-Spinneri oell ett Färgeri i Möliidahl nära Götheborg, anlaggde af Grosshandlaren G. F. Hennig, som förut äger hälften i ett annat Bomulls-Spinneri jemte Oljekvarnar i Mölndahl, samt städse utmärkt sig för en ovanlig drift i sine företag, och dels med ett Färgeri i Sunnerviken, som i arbetslöner förtjenar omkring 600 R:dr, hvaremot någre, ej betydlige Segelduks-Fabriker i Götheborgs Fögderi äro nedlaggde af orsak att de ej kunnat uthålla täflan med en annan sådan, i större Schala och efter nyare uppfinning, der i orten, Då nu redan i 4 års tid till Commerce-Collegium ingått fullständige uppgifter på Fabriker och deras tillverkningsvärden, och Collegium äfven lärer hafva till Eder Kongl, Maj:t i Underdånighet inberättat förbållandet dermed, så torde det vara obehöfligt att jag nu upprepar detsamma, helst då inga serdeles märkvärdiga förändringar, utom de ofvan antydde, härutinnan sig tilldragit sedan min sista Fem-Års-Berättelse; dock bifogar jag i underdånighet del af det Sammandrag af Fabriks-berätlelserne, som för nästvikne år till Collegium inskickades, och hvaruti äfven är antecknadt förra årens förhållanden. Binäringar. Sillfisket har, om Yintren 1831 och i832 val gifvit en ej så ringa inkomst i Norra delen af Länet, hvilket var i synnerhet vid den tiden, nära efter missväxten, lyckligt både för Landtmän och SkärgårdsAllmoge, men hvarken var den Sill, som då fångades, af större slaget, ej eller har Sillfisket i öfrigt varit gynsamt de senare åren, emedan det knappt gifvit tillräckligt agn för storfisket.
Af nuvarande ränte-persedlarne bade E. K. M:t, enligt hvad det lill länets deputerade Nådigst afgifna förslag innehölle, ansett spanmål, smör, fläsk, kött, verl, hö och dagsverken samt dessutom penningar lämpligast kunna komma i fråga alt såsom särskilde skattelitlar bibehållas; äfvensom att nuvarande ränte-persedlarne oxe, ko, får och lam kunde lill kött förvandlas. Deputerade hade ansett, att utom penningar endast spanmål, smör, fläsk och kött borde såsom ränte-titlar bibehållas, samt ved, hö och dagsverken förvandlas hälften till spanmål och hälften till kött; hvilket deputerades förslag E. K. M:ts Befallningshafvande, uti underdånigt utlåtande, hufvudsakligen tillstyrkt med det tillägg, att det syntes vara mera betryggande, om persedlarne ved, hö och dagsverken förvandlades, utom till spanmål, jemväl till smör och fläsk. Med afseende å hvad deputerade yttrat och i öfverensstämmelse med hvad E. K. M:t i Nåder föreslagit, med undantag af dagsverks-räntan, hvilken E. K. M:t ansett böra för framtiden bibehållas, hafva Rikets Ständer för sin del beslutat, att: l:o. Såsom hufvud-ränte-persedlar för Jönköpings län bestämmas: spanmål, smör, Jläsk och kött; 2:o, Nuvarande hufvud-ränte-persedlarne spanmål, smör, fläsk och kött bibehållas med endast de förändringar, som blifva e.n följd af nedanstående tillökning eller i allmänhet gifna föreskrifter. Oxe, ko, får och lam förvandlas till kött. Ved och hö förvandlas hälften lill spanmål och hälften till kött. Spanmålen blir hälften råg och hälften korn; , 3:o. Alla öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripna persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta att, jemte de till penningar förvandlade bråktalen samt nuvarande skattelileln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Dervid iakttages hvad i 15 punkten af de allmänna föreskrifterna särskildt för de Småländska länen är anmärkt. Westmanlands län. Af nuvarande räntepersedlarne hade E. K.
Du är min, du är min, du skall klinga en gång som den mjukaste ton ur min fagraste sång. Daniel Fallström. Unga hem. För Mun af A. W. ed huru mycken hjärtlig omsorg ordnas ej allt i det nya, i viss mån första hemmet — detta hem, där det unga, förhoppningsfulla paret skall börja sin efterlängtade och ifrigt eftersträfvade samvaro och hvar i sin mån arbeta gemensamt för trefnad och uppehälle. För den unga dam, som tages ur ett rikt hem och därför oftast ej behöfver eller ens kanske känner håg och lust att själf öfvervaka och lägga hand vid allt för sitt blifvande hem, för henne ter sig gifvetvis bestyren på ett annat sätt än för den flicka, som måste använda sina egna händer till det mesta, som skall iordningställas. För båda torde väl ändock en viss orolig bäfvan och förbidan samt glad tillfredsställelse öfver väl fullbordadt värf göra sig lika gällande, för så vidt det nu ej gäller en alldeles ohjälpligt tanklös varelse. Också te sig nu de flesta ganska lika i den första omsorgen för den egna härden: alla vilja nog hafva det så bra och fint som möjligt. Det som därför hos den ena brister i ekonomiskt afseende bör just där så mychet mer ersättas af ett förnöjsamt sinne, en klar blick och uppfattning af att rätt lämpa sig efter de yttre förhållanden, i hvilka man måste lefva. Och en verkligt stor skatt ligger uti denna förnöjsamhet, vida större än i ett dyrbart möblemang och liknande förmåner. Oupphörligt ser man dock, huru tidsandan gör sig lika gällande hos snart sagdt de flesta unga människor därutiunan att alla vilja hafva lika modernt och dyrbart, ej sällan trots bristande egna tillgångar. För att kunna nå sin önskans mål måste den mindre bemedlade sättta sig uti kanske rätt stor skuld och på sådant sätt börja sitt nya lifsskede i stället för att låta sig nöja med det lilla, det efter hand förståndigt tillkomna och skuldfria boet. Månget hem skulle utan tvifvel blifva mycket gladare och ej så fort sköfladt, om blott hvar och en visste att allt ifrån första början af sin bosättning sätta sina anspråk och utgifter i full öfverensstämmelse med tillgångarne.
Uti Högsta Domstolen mål deltaga. § 23. Alla Dess Secret. § 24. Uti Konungens Högsta Domstolen. § 25. Konungen eger blifvit dömd. § 26. Då justitie-ärenden föreskrifver. § 27. Till Justitie-Kansler begångna blifva. § 28. l:o. Konungen eger på deras börd. Till civila tjenster inom Riket ocb till domare-embeten må sådane män endast nämnas, som äro af den rena Evangeliska läran; härifrån dock undantagna lärarebeställningar och öfriga tjenster vid inrättningar för slöjd och skön konst, äfvensom läkarebefattningar, till hvilka jemväl andre, än bekännare af den rena Evangeliska läran, kunna utnämnas. Hvarje Departements-Chef Departementet höra. 2:o. Konungen eger de vilkor, som bestämmas genom särskild lag, stiftad i den ordning 87 g 1 mom. stadgar. Sålunda naturaliserad utnämnas. § 29. Till Ärkebiskop föreslagne blifvit. 30 Konstitulions-Utskottets Memorial M 2. § 30. Konungen eger valrätt bibehållna. § 31. Städernas till deltagande i riksdagsmannaval berättigade innevånare ega att till borgmästaretjenster Stockholm. § 32. Sändebud närvaro. § 33. Enär påminnelser göra. § 34. Stats-Ministrarne innehafva eller utöfva. § 35. Stats-Rådets ledamöter skäl ega. § 36. De som Hyttas. § 37. Konungen eger berättigad är. Riddarhus-Ordningen, som fastställes af Konungen samt Ridderskapet och Adeln gemensamt, bestämmer huru Ridderskapet och Adeln må sammanträda, för att örn sina gemensamma angelägenheter besluta. § 38. Alla ifrån icke må återtaga förr, än Riksdagen hans förhållande pröfvat och gillat. Emedlertid bibehållen. § 39. Vill Konungen sina Riken vistas, utan föres Riksstyrelsen under Konungens frånvaro, i Hans namn, af den till thronlöljden närmast berättigade Prins, om han uppnått den ålder, som i 41 § sägs.
S. D. Remitterades till RiddarhusUtskottet: 1:0 Grefve Bjelkes, Axel, den i5 dennes e. m. anmäldte, och den 17 derpå följde f. m. på bordet lagde, Motion, att RiddarhusSalen måtte få begagnas till Concerters uppförande; jemte de af åtskillige Ledamöter rörande samma ämne denne dag afgifne yttranden. 2:0 Hans Excellence Herr Grefve iDe la Gardies, Jacob, denne dag väckte Motion, att den under Ridderskapets och Adelns Plena utanför RiddarhusSalen befintlige Vakt, bestående af 1 Underofficerare och 8 man, måtte af RiddarhusCassan för hvarje Plenum erhålla någon lämplig vedergällning; jemte de af Grefve Horn, Claes Fredrik, Friherre Klingspor, Fredrik och Herr Tham, Wollrath, i anledning deraf nu afgifne yttranden. 3:o Herr von IlartmansdorfTs, August, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Mo - Den 5 Januari i. * ‘0 tion, att Ridderskapets oell Adelns vid sista Riksdag fattade beslut om tvänne så kallade NäringsStipendiers anslående åt Adelige ynglingar måtte upphäfvas; jemte Herr Bråkenhjelms, Pehr Reinhold, i anledning deraf denne dag afgifne yttrande. Ut supra. Justerades Sju ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 3o sisth December e. m. i öfrigt fattade beslut. Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Från ConstitutionsUtskottet: Af den 3 dennes: N:o 3. Med uppgift å de från sista Riksdag hvilande Grundlags-ändrings-förslag. Från Stats-Utskottet : Af den 3i sistlidne December: N:o 12. I anledning af erhållen remiss i fråga om sättet för utfärdandet af ändringar eller tillägg i gällande Författningar. Från LagUt skottet: Af den 2 dennes: N:o 7. Om arfvode för en Cancellist. 120 Den 5 Januari i.
; och torde det vara förtjent att omtala, hurusom vid en resa till Liths tingsställe, der för tillfället hölls, icke blott laga ting, utan äfven allmän uppbördsstämma med tingslagets skattskyldige allmoge, jag under ett längre vistande derstädes, oaktadt noggrann efterforskning, bland den talrikt församlade allmänheten icke kunde förmärka någon enda person vara af starka drycker rörd. Detta till förmån för nykterheten; men i visse hänseenden är med den icke så alldeles väl besläldt. Så t. ex. förtäres kaffe till öfverdrift, och om 12 det skall vara någorlunda val, åtminstone vid besök hos grannar, vid gästabud, under färder, vid marknader oell andra dylika ti lif :i lien, drickes kaffet icke enbart, utan tillsättes med en viss dosis bränvin; hvilken dryck, under namn af kask, ty värr är tämligen allmän och stundom ledande till verklig dryckenskap. Kaffekonsumtionen är betänkligt både allmän och stor, så att, till anskaffande af denna öfverflödsvara, mycket åtgår som eljest kunde användas till betryggande af ett ekonomiskt oberoende; och tjenstefolkets anspråk på kaffe och beqvämlighet sätter ofta mången omtänksam husfader i bekymmer för uppfyllandet af deras anspråk. I sammanhang härmed bör nämnas, alt på landsbygden icke finnes någon tillåten krog, och äfven på de flesta gästgifvaregårdar hålles icke heller brällvinsminutering. Varans dyrhet och den med anskaffandet förenade besvärliga transporten från angränsande orter har ock i sin mån halt ett välgörande inflytande lill nykterhetens främjande. Numera äro, ty värr, 2:ne ängbrännerier anlagde i närheten af Östersund, dock nyligen, så att någon menlig inverkan deraf på sedligheten hitintills icke försports; men det vissa är, att de för orten icke åstadkomma något godt. Antalet af vid domstolarne handlagde civila mål har i stället under ifrågavarande period aftagit; hvaremot lagsökningsärendena hos Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ökats i en oroväckande grad.
Om åter prot.utdr. är oriktigt uppfattadt, iir det naturligt, att endast BondeSt. sjelf derom kan döma; och dervid måste ett af två inträffa, nemi. att BondeSt. antingen gillar proposm,. i hvilket fall vi ej hafva skäl att dermed vara missnöjda, eller att BondeSt. återremitterar denna fråga, och då få vi densamma tillbaka, då åter ingen lärer neka behörigt afseende å BondeSt:s reclamation. Jag bestrider således betänkts återremitterande från B., o. Ad. Gr. Horn: Då jag fällt det yttrande, att bifall lill ifrågavar. votertspropos. skulle innebära advocatur, har min mening icke varit att såra några enskilda ledamöter, sorn framställt en annan opinion än jag, och jag skall medgifva, att jag tror dem hafva yttrat sig enligt sin öfvertygelse; men den kan vara felaktig, och ett beslut af ett RiksSt. bör vara grundad! på sakkännedom, hvaremot, i fall det grundas på en skef uppställning, det möjligen kan få namn af advocatur. Jag skulle likväl hoppas och tror, att de värda ledamöter, som bär förfäktat den motsatta meningen , skulle sjelfva vara de första att medgifva, att de mot sin vilja gått advocatoriskt tillväga, örn de ville begripa, att till armeens materiel hörer bevär:smanskapets beklädnad. Detta tyckas de icke hafva uppfattat, utan de svnas tro, alt medels anskaffande till arméens materiel och till beväringens beklädnad äro särskilda frågor, och deruti ligger den verkliga advocaturen. Här är ju af BondeSt. uttryckligen sagdt, att Ståndet af de 70,000 r:drna icke ger mer än 4^,000 r:dr till annexens materiel, med vilkor att de skola användas till den del af materiellen, som utgöres af bevär:smanskapets beklädnad, och icke till kanoner, gevär m. m.
25 ta samma rätt vid valet af själa-sörjare, som verklige hemmans-egare, hafva Utskotten ansett denna mening böra i Författningen tydligen uttryckas; hvarvid dock, enär ingen lag bör vara retroactiv, Utskotten tillagt den inskränkning, som förslaget innehåller, till endast de Landt-Bönder, som hädanefter antagas , äfvensom Utskotten funnit det vara billigt, att jordegaren må tillåtas, att uti antagnings-contractet berörde rättighet sig sjelf förbehålla. Lärande för öfrigt antagandet eller förkastandet af denna sistnämnda punkt bero af det Beslut, som öfver den föregående, om Säterbegares röst-rätt, af de respective Riks-Stånden varder fattadt. Utskotten hafva här framställt ett nytt förslag, hvartill skälet varit, att hos en afträdande Enka eller Sterbhus, full ojäfaktighet i valet af Efterträdare svårligen kan förutsättas, samt att den lön, som under tjensteoch nådår af Boställs-innehafvare till en vicarierande Prestman erlägges, icke kan anses af enahanda beskaffenhet, som den hvilken af öfrige röstande till ordinarien utgår. Af samma skäl bör ock en Prest, som vunnit befordran till annan församling, icke deltaga i val af sin blifvande efterträdare, enär han för denne hvarken blifver 3s6 Lagsamt Allm. Desv. o. Oec. Ulsh. Del. N:o 35. löngifvande eller tjenstgörande medbroder på stallet, men väl kan af valets utgång hafva nytta eller skada. Antages denna grundsatts, blifver deraf en följd, att arrendator af Prestgård under vacance-tid icke eller för densamma någon röst-rätt kan få utöfva. Att rösta på en å förslag uppförd Skyldeman har icke hittills varit tillåtet, men väl på någon af de öfrige, jemte Skyldemannen föreslagne. Allmänna tänkesättet har ansett det obilligt, att icke få välja en välkänd anhörig framför eu främmande oskyld, och Utskotten hafva med Comiterade delat samma åsigt. 5 Art. § (5 § 6 Mom.)
Vid en derpå fästad uppmärksamhet, trodde dock Justitie-ombudsmannen, att bristerna, hvilka hvar för sig nu hindrade eller åtminstone i högsta grad försvårade uppfyllandet af domstolarnes bestämmelse, ej voro af annan beskaffenhet, ”än att desamma skulle förvandla sig i fördelar, derest de kunde på det sätt användas till hvarannans motvigt, att i en hand förenades de två serskilda befattningar, af hvilka den ena bristen tillhörer hvardera, så att domaren icke mer uteslutande upptoges med endera befattningen, utan skiftevis sysselsattes med dem båda”; och det vore sålunda genom en sammansmältning med hvarannan, som Hofrätt och Underrätt skulle erhålla en ny och tjenligare organisation. Men häraf blefve ock den följd, att alla nu varande underrätter upphörde och att instansernes antal komme att inskränkas till två eller till blott en under den högsta, hvilket åter påkallade svar på frågorna: om underdomstolar böra bibehållas eller kunna fortfarande ega bestånd och om det vore nyttigt, att instansernas antal, nyligen minskadt genom LagmansOGh Kämnersrätters indragning, blefve genom en ytterligare reform än mera nedsatt? Besvarades dock den förra frågan jakande, så kunde svaret äfven gälla öfverdomstolarne och flere lagfarne ledamöter i desamma följaktligen blifva lika öfverfiödige, som i Häradsrät" terne och de fleste Underrätter. Men det vore likväl minst sannolikt, att en ensam domare kunde i verkligen tvistiga fall lyckas, ty det vore ännu mer för att urskilja hvad som i sakens utredning brister, än för sjelfva dömandet, som flere domare erfordrades. 6 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 25. Den tid kunde ej eller vara aflägsen då Nämnden valdes bland de mest bildade. Den skulle då känna sig obelåten med domarens stora öfvervigt i röstberäkningen, och folkmaktens angelägenhet blefve nu att få ett sådant missförhållande afhjelpt. Men om detta inträffade, öfverginge första instansens domaremakt i icke lagkunnige domares händer; och sådant skulle minst öfverensstämma med den högre ståndpunkt, som denna instans redan intagit genom minskningen i instansernas antal.
Utskottet har i afseende å denna fråga inhemtat: alt, sedan Verkmästaren Bladin, af anledning att pappers-tillverkningen i främmande länder på sednare tiiler tillegna! sig en mängd nya inrättningar, hvilka voro okända vid Tumba pappersbruk, under år: 4858 hos Fullmäktige anhållit om ett understöd af 2,0011 R:dr för eh utrikes resa i ändamål att praktiskt inhemta de nyare förbältringarne i pappers-fåbrikationén och förvärfva sig förökade insigter i sill yrke, men Fullmäktige i Maj .månad samma år funnit sig icke kunna berörde ansökning bifalla, hufvudsakligen af skäl, alt rättighet till beviljande af anslag för dylikt ändamål icke vore dem lemnad; så hade Bladin, för alt komma i tillfälle alt företaga den tillämnade resan, under innevarande år hos Fullmäktige sökt ett bidrag af 4,000 R:dr, eller, om sådant ej kunde bifallas, åtminstone tvänne månaders tjenstledighet, i hvilket sednare fall han sjelf ville anskaffa medel till resekostnaden under förhoppning om Fullmäktiges förord hos Banko-ulskoltet att, efter återkomsten, varda af Tumba bruks lianko-Utskottets Utlåtande N:o 5. kassa för samma kostnad ersatt, hvilken ansökan blifvit den 14 sistlidne Maj, i så matto bifallen, att hänne månaders tjenstledighet för resans företagande Bladin beviljades, hvaremot bans begäran om rese-understöd, af samma skäl som förra året, alslogs; alt Bladin derefter Irån Slockholm alresl öfver Lubeck; Hamburg, Berlin, Dresden, Halle, Cassel, Frankfurt arn Mayn, Mainz, Köln till Paris, och tillbaka genom Iluij, Lultich, Aachen, Doren, Köln, Magdeburg, Berlin och Stellin lill Slockholm, hvarunder de förnämsta jiappcrs—fabriker, som lago i vägen, blifvit af honom besökta, samt att Bladin angående sina under rosan gjorda iakttagelser sammanfattat den berättelse, hvilken är vorden till Utskottet öfverlemnad.
För den händelse StatsUtsk:t skulle komma att mer eller mindre fullständigt tillstyrka denna motion, anhåller jag att Utsk:t äfven ville behjerta de flottans officerares ställning, hvilka tagit afsked, innan den nya pensionsstaten blef gällande; och jag anhåller att få till Ulsk:t aflemna nödiga upplysningar, för att beräkna det erforderliga beloppet, för att tillägga dem sådan pensionsfyllnad, som motsvarar hvad här blifvit för arméens officerare föreslagen. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef motionen jemte yttranderne remitterad till Stats-Utsk:t. Den 28 November f. m. 211 Föredrogs och remitterades till Lag-Utsk:t Hr Heijkenskölds, Carl Johan Edvard, d. 2(5 dennes bordlagde motion, N:o 102, ang:de fördelning af kostnaderne för sjösänkningar, der qvarnverk icke finnas att ändra eller utrifva. Föredrogs Riddarh.-Utskits d. 26 dennes bordlagde Mern., N:o 3, i ani. af Frih. Stjernstedts, Joh. Wilh., motion om bänkmansvalens afskafTande. Flere ledamöter begärde detta Mein. ånyo på bordet; hvarefter anmälte sig och yttrade Frih. Cederström, Rudolf: Det nyss för andra gången bordlagda Utlåtit är endast skriftligen affattadt och icke tillgängligt i tryck. På del att R. o. Adis ledamöter måtte få tillfälle deraf taga fullständig kännedom, och på det föredragningen af detsamma icke mätte verka afbrott i motionerna, anhåller jag att 11. o. Ad. mätte besluta att uppföra Utlåtit främst på föredragningslistan till plenum d. 3 nästk. December, och får jag till den ärade motionären hemställa, huruvida han icke vill biträda denna min begäran. Frih. Stjernstedt: På de grunder, Frih. Cederström nu anfört, anhåller äfven jag om bifall till den af honom gjorda framställning. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos.