Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 3 fel~ruari 1187 ' i anses utan tvifvel for on glildjedag inom Englands kvinnosakskietsar, alldenstund denna dag billen om utstrackning af rostriitt afvea till kvinnor (\ VoinenJs S&amp;n; ge Bill) bifolls ' i ~ d e r h u s e t vid a&amp;n liisniigen ' ged 71 rosters ofvervikt, utan gensagelse. den stijrsta f r a m g h g denna vilrtiga ' frBga nBgonsin ront '. Innan vi ofvergB till redogorelse for. den i m h g a afseenden markliga diskussionen, torde en kort historili: ofver billen i dess olika ... slreden ej vara utan intresse. Women ' s Suffrage Bill hor till de ' fi.G.gor, som val faUa men ej do, alldenstnnd det nu ar 30 Ar sedan den forsta gBngen framlades for, Underhnset, och den sedan, dltjamt under olika former, fornyade ginger pikallat Husets uppux %rksamhet. t Den 20 in4j IS67 fraklade John Stuart .filill, dB. ~ u &amp; .bade konstitierat sig till Icoinit~P) i afseende p i reformbillen, forslag till Btt amendement, ifsedt tttt utstrilcka. r6siriitten .iifvcin till kvinnor., / Bland dem, kom dB r ~ s t a d e for amed&amp;e&amp;et, marktes John Bright bch Labouchbe, ded senare numera forslagets hiitskkte motstihdare. ~rnendementet foll ned en ofverpikt d l 2 3 raster. (196-73). ' Women ' s Suffrage Bill har sedan under olilca ' forn; er / blifvit afsl&amp;pl af Underhuset ej inindre iin 13 ginger. Tv6 g ~
En stor sal med enkla möbler och gångmattor, ett litet förmak, där de hvita öfverdragen täckte de snirklade stolarna och den långa, raka soffan, mahognybord och atenienner, kopparstick på väggarna, en hög förgylld spegel i roccoco, omgifven af en ljusröd slöja af gaz, en stor krona af glasbitar, som skimrade i solen, hvilken föll öfver golfvet med dess gamla nötta matta, täckt af gångmattor i hvitt. I alla prismats färger glänste solljuset genom de slipade glasen, föll som regn öfver väggarna, darrade öfver den stora Napoleonsbilden med soldater, generaler, hvita hästar och skyar af kanonrök, som hängde öfver soffan, och satte de underligaste färgskiftningar på de knubbiga små änglarna, hvilka tittade fram från nedre kanten af den Sixtinska madonnan i litografi. Detta var mitt första intryck af den gamle skoladjunktens hem, och jag stod ett ögonblick ensam därinne, fördjupande mig i den egendomliga stämning, som detta hem väckte, redan innan värdfolket kom tillstädes. Jag minns, att jag under de första minuterna hade ett intryck af, att de liksom föreföllo mig förändrade, sedan den dag, då jag första gången trädde inom deras dörrar, hemförande den unga flickan, som vrickat sin fot. De voro då uppskrämda, oroliga, deras gester voro häftiga och deras tal hastigt. Nu smälte intrycket af de båda gamla på ett egendomligt sätt samman med den stämning, som den lilla våningen gjorde, medan julisolen sken in genom de öppna fönstren, och detta intryck växte, när vi slagit oss till ro, och den första tystnaden, afbruten af de sedvanliga höflighetsfraserna, hunnit försvinna, och samtalet kom i gång. I början var jag alldeles förbryllad öfver de båda gamlas tacksamhet för en i sig själf så obetydlig sak, som att jag hade mött en ung flicka, hvilken skadat sig, och fört henne hem i en vagn. Adjunkten återkom oupphörligt till denna händelse. Han talade kort och i afhuggna satser, nästan som om han varit rädd att yppa sin egen rörelse, och han strök sig gång efter annan öfver sitt gråa, starka skägg, medan ögonen syntes fuktiga på båda sidor om den krökta näsan.
Ex Protocollo CJ. Oscar Ahlströmer. Kongl. Maj>k AåJ. Ank. lill Exp.-Utsk. d. 5 Ang. 1854, kl. 11 f. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i fråga om allmänt stadgande huru förhållas bör tued en för obotlig ansedd sinnessvag, larn eller blind tjensiemans skiljande från ordinarie beställning; Gifven Stockholms Slott den i 1 Juli '1854. Ilos Kongl. Majit har framställning blifvit gjord om de olägenheter, som för Kronans tjenst uppkomma derigenom, att embetsoch tjensteman, som blifvit angripen af obotlig sinnessvaghet, lamhet eller blindhet, och således varit till tjenstgöring oförmögen, icke desto mindre under en längre följd af år qvarstått i sin befattning, hvars åligganden under tiden måst af annan tillförordnad person mot ringa eller ingen aflöning bestridas. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Lag-Utskottets Betänkande, N.o 16g. stadgandena om en under ägtenskapslöfte häfd ad qvinnas eller hennes harns rätt, ty af de ofvanåberopade lagrummen följer, att jemväl i andra fall är, utom det ägtenskap, som, efter trolofning och lysning, stadfästes genom vigsel, ett annat slag af ägtenskap af lagen erkändt, hvartill endast fordras mannens och qvinnans ömsesidiga löfte jemte häfdande; och förhållanden af of vanberörde beskaffenhet kunna äfven uppkomma, då någon fäster sig två, sorn ej veta af hvarandras fästning och han med begge aflar barn; då någon går i annat gifte, och ingendera visste, att förre man eller hustru lefde, eiler då någon, som häfda t fästeqvinna, gifter sig med annan, sorn ej kände mannens förra förbindelse.
Nro iG3, i anledn. af KM:s nåd. skrifvelse angrde jemkning i provinsen Skånes ordinarie rotering, m. m.; Nro i64, i anledn. af väckt fråga om dels skyndsam verkställighet af rotejemkningen i Westerbottens och Norrbottens län, och dels rättighet för vederbörande rotehållare vid Westerbottens reg:te att erhålla utdelning af de rolefrihelsmedel, hvilka af vacante, rotar inom nämnda län till statsverket influtit; Nro |65, i anledn. af väckt motion om upphörande af en del quarantaines-afgifter; N:o 166, i anledn. af väckt fråga om åtgärders vidtagande för hofveriets afskaffande; Nro 167, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 42; Nro 168, i anledn. af återremiss å utlåt. Nro 46; Nro 16g, i anledn. af återremiss å utlåt. Nro 495 2 Den ao Mars e. ra. N:o 170, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 5g; N:o 171, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 64; N:o 172, i anleda, af återremiss å utlåt. N:o 73; N:o 173, i anledn. af erhållen återremiss af utlåt. N;o 106; N:o 174» i anledn. af erhållen återremiss af utlåt. N:o 109; N:o 175, i anledn. af erhållen återremiss af utlåt. N:o 110; N:o 176, i anledn. af återremiss af betänk. N:o tit; N:o 177, i anledn. af erhållen återremiss af betänk.
Ehuru jag icke sjelf kan bilda mig ett bestämdt omdöme om denna banas nödvändighet, eller ens möjlighet, tror jag dock att det är högst vigtigt att frågan blir utredd, och ehuru det torde blifva ett prejudikat, bör man väl ändå siika utröna, huruvida frågan verkligen är af den vigt och betydelse, sorn några anse. På grund af hvad jag nu anfört, får jag anhålla om återremiss. Den 17 Januari. 181 Frih. af Ugglas, Gustaf: Jag vill icke ingå i någon undersökning angifle ilrågav.de hanas framtida vigt och värde. Stals-Utsk:t har icke heller berört denna del af frågan, ulan endast fästat sig vid det olämpliga deruti att enskilda personer, som, utan att derom hos K. M. göra någon framställning och icke heller med ani. af något 11. St:rs beslut, blott och hart låta göra undersökningar arigule en tillämnad jernväg, nu, då de insamlade medlen icke räcka till att hetäcka kostnaderne, hos R. St:r begära anslag till fyllande af den uppkomna bristen. Det kan blifva ett farligt prejudikat lör framtiden. Man skulle nemi. litet hvarstädes i landsorten kunna göra jernvägsundersökningar, genom insamlande af en mindre summa bland enskilde personer; men då denna icke vore tillräcklig, vända sig till R. St:r med begäran att erhålla det som fattades. Det var på grund af hvad jag nyss nämnt, som Stats-Utsk:t icke ville tillstyrka bifall till Hr Mengels motion, och får jag nu anhålla hos Hr Gr. o. Landtm, likaledes om propos. på afslag å detta Retänk. Frih. von Schulzenheim, David: I denna fråga måste jag, ehuru det smärtar mig, vara af olika tanke med Stats-Utsk:t, på samma gång jag icke kan annat än erkänna att de af StatsUtsk:t uppgifna motiverna för afslag äro riktiga, d. v. s. att man bör akta sig att gifva prejudikat i ett läll sådant som detta.
Herr kotblieb upläste uplysnings-wis Preste-Standets Protocolls-utdrag af förledne gärdag, af det huftvudsakliga innehåll, att, med afseende deruppå, alt Glandel redan under d. 6 Julik bifallik Utskottets yttrande, akt der icke tillhörde desi befattning att detta mål uptaga, samt i betragtande deraf, att Utskottet, twertcmot bokstafweliga innehållet af 37 H Riksdags-Ordningen, tillika i sitt sednaste utlåtande bade wäckt och beswarat frägan om ändring i Byggnings-Balkens 26 §, hwilken staga icke warit dit remitterad, ansäg Preste-Ständet berörde utlåtande hwarken hafwa tillkommit eller wara sammanfattadt pä ett sätt, som med Regeringsformen och Riksdags-Ordningen är förenligt; och fann Preste-Ständet fördenskull sig icke kunna med samma utlärande sig befatta; och för öfrige - Den l 6 Augusti - rigt ansäg Sländet iftägawarande motion i hivad densamma rörer Preste-Ständek, redan, igenom betz, den z J.nuarii 1810, de öfrige Sländen meddela P okocolls-utvrag, wara besivarad pa ett fält/ som Sländet förmodar wara öswerensstämmande Med hwav Bvrgare-Standek billigt kan fordra. Eycswe I^e la 6arstis förmälte, att i det särstiUa Uk,kottet hade P-ofessoreri Dockor Wijk' man weiat foga sig tili bifall ä berörde motion, men Herr Bistopen. Doctor kaxe warit af den stridiga kanken. Herr Grefwen föreställde för öfrigt huru obilligt dek i sin grund more, ark husägare af Preste-S änder stulle wara befriade frän deltagande i de byggnader och reparationer hvarom fräga är.
Följakteligen ligger egenteligen skillnaden deruti, att jag ej vill binda händerne på de deputerade. Den andra frågan angår redovisningen. Där är det på samma sätt. Jag har föreslagit, att det skall bero på de deputerade att innom hvart Län bestämma, om Curhus-afgiften skall särskilt redovisas, eller om de vilja att redovisningen skall på visst ställe förenas, i anseende till svårigheten att åtskilja fonderne. Dvad Herr Munck af Rosenschöld anfört, är i så måtto rättsenligt, att det är angelägnare att förekomma en sjukdom, än att bota den, men jag hemställer, om icke jag ingått i bans åsigt, då jag föreslagit den frihet för de deputerade, att få anslå medlen för Lazaretten eller allmänna lielsovården innom Länet. Hvad han afsett med sin mening måtte väl vara inbegripet i detta uttryck. Derföre hemställer jag, om han icke ville förena sig med mig, och ingå derpå, att vi få blott en proposition. Hvad sluteligen angår Herr Hjertås anförande, att det vore nödvändigt att räkenskaperne vore åtskiljde Ca H, ~ * 160 Den i5 Februarii f. ra. för att åtkomma SerapliimerGillet, som varit nog njuggt, så ger det mig anledning tro, att han icke läst det första Betänkandet. Sidan ii inhämtas, att Lazaretterne fått af Hospitalsfonden icke mindre än 028,069 R:dr. Jag förmodar då, att ingen njugghet ägt rnm. Hvad Revisionen angår, tror jag ej eller att SerapliimerGillet i det afseendet gjort sig skyldigt till hugkomst, ty årliga redogörelser hafva ingått, sedan de Blifvit granskade af Committerade inom Länen, till Gillet, för att framlägga ett helt resultat, och sedan Blifvit granskade af KammarRätten. Då jag förmodar mig tillräckeligen hafva vederlagt de inkast, som Blifvit gjorde, anhåller jag 0111 Bifall å mitt förslag till Beslut. Herr Thara:
Concurs ej vara förfördelande för andre än de, som till Gäldonären förtrott sin egendom , så borde det ensamt bero pvå Bor1» genärerne att fordra eller eftergifva ansvaret i Men, enligt min öfvertygelse, kan ej ett sådant gäldbundet tillstånd betraktas, utur denna lindriga synpunkt. Förtroendet enskilta personer emellan och säkerheten att återfå sin egendom om den samma utlemna® till en annans begagnande, är onekligen en omständighet, som kraftigt verkar till Statens välstånd och förkofran. Vingleri och vårdslöshet i synnerhet om det af Lagen lämnas obestraffadt, undergräfva deremot det all manna förtroendet, och man torde få svårt attneka, det icke genom inträffande af täta Concurser, uppkomne genom Gäldenärs oredlighet eller vingleri, genom lättheten att undgå ansvar föret - Lag-Utskottets Betänk anderd 439 sådant förfarande, egendoms - säkerheten i en ganska betydlig inan förminskas, och att det allmänna deraf är lidande. Om en person utan ansvar kan genom vårdslöshet och vanvård förslösa sin egen egendom , inåste likväl hans förhål' lande blifva af en annan egenskap, då han jemväl förstör andras, som blifvit honom anförtrodd , och den skada, sorn för allmänna förtroendet derigenom upkommer, är ej till fullo utplånad , om än de enskilte fått sitt åter. Med afseende derå, att de händelser sällan skola inträffa, att en Gäldenär inom så kort tid, som fordras till ansvars ådömande och verkställande, kan till fullo betala sina Borgenärer, kunde det likväl synas mindre betänkligt att antaga Lag-Förslaget, om icke erfarenheten hade visat, huru lätt vilkoret af full betalning kan illuderas och denna betalning ej vara lämnad i annat än Gäldenärens nya Skuldförbindelser. Bland Borgenärerne finnes sällan någon, som, med afseende å det för Samhället förfördelande
Mera enligt dermed vore den åtgärd, som också är föreslagen, ehuru af Utsk:t afstyrkt, att på gårdsplanen uppföra större byggnader, hvilka skulle kunna betraktas såsom en spekulation. Jag biträder deremot helt och hållet det förslag, som Frih. Cederström har framställt, att nedrifva de vanprydande byggnaderna, och äro skälen derför så tydligen framlagda, att jag ingenting derom har vidare att tillägga. Likväl torde de betänkligheter, som äfven häremot blifvit gjorda och som uteslutande äro af ekonomisk natur, förtjena något afseende. Jag anser nemi. att, då R. o. Ad. så fort som möjligt bör söka få sin, genom Riddarhusets reparation ådragna skuld betald, ett uppskjutande till våren eller sommaren 1865 af de omnämnda byggnadernas rifvande skulle vara lämpligt, ty, utom att derigenom vunnes hyresmedel till ett belopp af 4,500 rdr, så skulle raserandet af byggnaderna ändå kunna försiggå tidigt nog, för att bespara R. o. Ad. vid nästa riksdag obehaget af den ruskiga anblicken. Jag tror emellertid att klokast vore, om R. o. Ad. nu fattade ett definitift beslut härom, emedan, derest så icke skulle ske, det är gifvet att lägenheterna ånyo komma att uthyras af direktionen, som icke har den minsta anledning att göra denna fråga sväfvande, och hvarigenom det blefve oss omöjligt att på flere år få saken reglerad. Det torde också icke vara olämpligt att Direkt:n hade denna tid på sig, för att Den 21 Mars. 283 kunna sätta sig i förbindelse med stadens auktoriteter, ty säkerligen skulle, ifall gårdsplanen planerades, den invid sjön liggande delen deraf komma att till strandgata utläggas. Jag får således anhålla, det It. o. Ad. ville besluta, att de på Riddarhusets gård nu befintliga byggnader måtte nedrifvas och att detta måtte komma att företagas 1865 på våren eller sommaren, men deremot, att R. o. Ad. icke ville besluta, hvad Frill. Cederström förslagit, nemi. att något jernstaket eller gallerport måtte insättas, utan att det måtte stå R. o. Ad. fritt att i afseende derå vid nästa riksdag besluta.
Då andra Städer, inom hvilka större eldsvådor under sednare åren inträffat, utaf allmänna medel erhållit särskilda lån till understöd eller förlag åt dem bland den brandskadade Stadens innevånare, som genom eldsvådan beröfvats utvägarne att förut idkad handelsoch handtverks-rörelse eller annat näringsfångfortsätta; och då samma skäl, som föranledt dessa låns beviljande, förekomma för det af Kongl. Maj:t nu i Nåder föreslagna förlagslån för de af dylik olycka nyligen hemsökta näringsidkarne inom Staden Jönköping, så anser sig Stats-Utskottet böra tillstyrka detta låns beviljande, dock med vilkor, att meranämnde Stad, i öfverensstämmelse med den vid låns tilldelande åt nedbrunna Städer af Rikets Ständer numera antagna och tillämpade grundsats, åtager sig ansvarigheten för hela lånesummans vederbörliga återbetalning, samt att ränteoch kapital-liqviderna derför verkställas genom Stadens Drätsel-förvaltning. Utskottet får alltså hemställa, att Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts nu förevarande Nådiga proposition, må bevilja Staden Jönköping ett lån å Tjugutusen R:dr, för att, efter derför af Drätsel-förvaltningen å Stadens vägnar till Riksgälds-kontoret eller ordres utgifven skuldförbindelse, utaf detta verks medel utbetalas och genom den inom Staden utsedda Nödhjelps-kommittén utdelas till förlag ät dervarande handlande, fabrikanter, handtverkare och öfrige näringsidkare, som, till följd af den en del af samma Stad i början af nästlidne månad öfvergångna eldsvåda, saknade utvägar att sin rörelse fortsätta; börande detta lån, — sedan det under 2:ne års tid, räknad från lånesummans lyftning, fått räntefritt innehafvas, — vid slutet af hvart och ett af de frenne derpå följande åren, genom Drätsel-förvaltningens försorg, återbetalas med en tredjedel af lånets ursprungliga belopp, jemte fyra procent årlig ränta å den återstående lånesumman. Stockholm den 6 April 1854. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, UlSi. / Stats-UlskoUels Utlåtande, JVf 91. 1 JV2 91.
Lemnande emellertid å sido den besparing, som uppkommer genom nyssnämnda minskning i timvärdet och genom indragning af Franska och Engelska språkens undervisning, såsom af staten bekostad, fäster jag mig blott vid den för sko - Den 27 Januari. lans ändamålsenliga verksamhet högst ofördelaktiga åtgärd, att minska undervisningstiden per vecka från 5jf till 4£ timme för hvarje lärogrupp. Till följe häraf samt i någon mån äfven genom uteslutning af Franska och Engelska, nedgår nemi. den årliga undervisningstiden för öfverlärare från 13,000 till 10,800 timmar, för underlärare från 5,600 till 4,960 och för biträdande lärare från 10.500 till 8,088 timmar. Jag anhåller nu att i korthet få anföra de skäl, som påtagligen ligga till grund för den gjorda beräkningen af 5^ timmes undervisningstid i veckan för hvarje lärogrupp. Det första och hufvudsakligaste skälet torde väl vara, att lärjunge, som genomgått de flesta af skolans förberedande läroämnen, blott genom en rikligare tillgång på undervisningstid i tillämpningsämnena kan i skolan vinna behöflig sysselsättning och utbildning. Sålunda hafva 24 timmar i veckan per lärogrupp ansetts böra anslås för ornamentsmålning, 16 för porslinsmålning, 14 för gravyr, 12 för byggnadsritning o. s. v. A de undervisningsämnen, som hafva ett färre antal lärotimmar i veckan per grupp, är någon inskränkning i undervisningstiden icke tänkbar. Den måste således drabba ofvannämnda ämnen, derest R. St:r blott bevilja de af K. M:t äskade anslagen. Men långt ifrån att vara för stora, äro undervisningstiderna i dessa ämnen snarare för knappt tilltagna, hvilket man finner, om man vågar sig in på en jemnförelse med undervisningstider vid likadana skolor i andra länder. »Ecole Impériale et spéciale de dessin et de mathematique appliqués aux arts et å l’industrie» t. ex. har anslagit icke mindre än 48 timmars undervisningstid i veckan för en grupp i xylograf! och 24 timmars undervisningstid i den för denna konstgren högst vigtiga pennritningen för samma elever.
» R ö d a Sarafan » o c h hjälpte P o l e n att gråta öfE n annan m y c k e t lärd engelska, som studerat ver sig själft, har jag känt det djupaste intresse både grekiska o c h latin o c h som här om dagen frå- för polackerna. O c h de äro värda intresset. — gade min vän, » hvarför Sverige inte tog kolonier » Bleka o c h nästan alltid rena, med krusigt skägg, samt » o m vi inte voro glada i tanken att en gång få mörka poesiögon o c h fina ben likna de » eldiga lyda under E n g l a n d » (hvilket hon ansåg bara vara springare, sporrade till döds under det ryska o k e t ». en tidsfråga!) uppträder j ä m t i flammande eldrödt, (D e t där har jag inte hittat på själf!) O c h hur hon, o c h därtill både barhalsad o c h bararmad, fast de kunna dansa, s e ' n! hufvudet af nervsjukdom ruskar som på en stänFörut har jag alltid trott, att dans var att digt ruskad kinesisk porslinsgubbe, o c h hon är dansa, men det är visst inte så. tvungen att sitta för sig själf vid måltiderna, efDans är vältalighet, poesi, målarkonst och allt ter ingen vågar ta henne till sitt b o r d af frukmöjligt vackert, s o m finnes på jorden. Vi ha tan, att hufvudruskningen skall mana till efteringa baler, därtill är hotellet för stadgadt, m e n följd. O c h sådana peruker de ha, s e ' n! J a g förse på. » G r a n d » är en h e l liten stad för sig — säkrar herrskapet, att man måste umgås i flere så förfärligt stort är hotellet, o c h människorna, veckor m e d d e m, innan man upptäcker, att de som b o där, göra intet annat än roa sig. inte äro naturliga. O c h flere af dem, jag meJ o, den första balen var en syn!
Rikets Ständer medgifva, att nuvarande anslaget till Krigs-kollegium må för sådant än damål användas, dock under förbehåll, alt Statsverkets utgifter icke derutöfver må ökas till följd af anspråk af de nu der anställde embetsoch tjenstemän; dels ock slutligen uttrycka den åsigt, alt alia frågor om tjenstetillsättningar, transporter och afsked samt åtal rörande fel eller försummelse i tjensten, för så vidt krigsförvaitningens egna tjenstemän angår, bör af embetena vid gemensamma sammanträden afgöras», röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Riktis Ständer godkänt Ridder skåpet och Adelns i denna fråga fattade beslut, »att Rikets Ständer skola till svar å Kongl. Majits nådiga Proposition, angående Kiigs-kollegii ombildning till en Armé-förvaltning, i underdånighet meddela, att Rikets Ständer finna den nuvarande organisationen af Krigskollegium i flera hänseenden olämplig och bristfällig, och att Rikets Ständer medgifva, att Krigs-kollegium förändras till en Armé-förvaltning på det sätt, att inom densamma bildas tre särskilda afdelningar, hvardera ställd under en militärchef, och att åt dessa chefer uppdrages att, hvar inom sin afdelning, på eget ansvar, med nödigt biträde handlägga och afgöra alla sådana mål, som i något hänseende fordra militäriskt-tekniska insigter; hvaremot åt en särskild, af militärcheferne oberoende, af endast civila ledamöter beslående och kollegialt arbetande afdelning uppdrages, dels vården och inseendet af arméens boställen, dels förvaltningen af de landtförsvaret tillhöriga fonder, dels kontrollen öfver dispositionen af Armé-förvaltningens kassa, dels den bokföring, som afser alt redovisa för embetsverkets hela förvaltning, dels ock slutligen alla de ärenden, som, eldigt den instruktion, som af Kongl. Majit för Armé-förvaltningen kommer att utfärdas, icke äro 'hänförliga till militäriskt-tekniska frågor; hvarjemte Rikets Ständer förklara, att om Kongl. Majit finner lämpligt, att före nästa riksdag gå i författning om inrättande af en Arméförvaltning, i enlighet med nu uppgifna grunder, det nuvarande anslaget till Stats-Utshottets Memorial M '236.