Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Vid förnyad föredragning af,'Statssamt Allmänna Be&värs<<och Oeconomi eiditskottens den 3o sistlidne Junii e. m. på bordet lagda (Utlåtande', i anledning af vackt motion, om upphörande eller inställande tulaf Afviltringsverket i Herjeådalen, blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln afslaget. SD. Biföllos iStitssamt .Allmänna Besvärs*oeh OeconomieUtskottens den 3o sistlidne Junii e. m. på bordet lagde Utlåtanden: N:o i, i anledning af väckte motioner, dels om understöd af Statens ;medel till utdikning och uppodling af myror och träsk ii Jemtland, dels tock angående landseulturen i allmänhet uti Rikets .'Norra Provineer; A:o 4, i anledning-af iväckt<-motion, angående ny indelning af Båts, mansrotarne på Gottland m. m, : S. D. Lades tili handlingarne .' Stats Vt köttets den 3o sistlidne Ju;Iiii e. m, på bordet lagde Memorial: N:o ig6, i anledning af erhållen återremiss på Ståts-Utskottets Utlåtande Nro.''6j; N:o 167, i anledning af erhållen återremiss på Stat >- Vt kottets Utlåtande -n:o 68. S. D. Återremitterades ‘Stat. TJt kottets den 3o sistlidne Junii e. m. på bordet lagde Utlåtande, N:o 16 (, ötver den delaf Herr Friherre Hjertås, Gustaf Adolph, motion, som angår ett Väntefritt lån från RiksgäldsContoret, att användas till uppförande al byggnader vid Ottenby-SluieriInrättuing.
Såsom skäl för den yrkade befrielsen från ifrågavarande bevillnings-afgift, är väl hufvudsakligen anfördt: att samma afgift komme att utgå af ett capital, nedlagdt i ett så stort nationelt företag, som Götha Canal, samt att af Canalverkels och Motala mechaniska versktads, under omförmälde tidrymd, besparade behållning, som vid 1836 års slut icke utgjorts af samlade contanta medel, ulan varit begagnad till inköp al effecter och materialier för verkstadens drift, dervid samtidigt inträffade betydligare förluster ej eller vore afräknade, hade, jemlikt Bolagets beslut, ofvanuppgifna belopp af 60,712 R:dr blifvit an vändt till utvidgning af Motala verkstad, emot actie-egarne derför tilldelade räntebärande obligationer, hvilka beräknades såsom utdelning för åren 1834, 1835 och 1836 med tillsammans 2 procent, eller | procent för hvartdera året å actierne af första classen, och med 1 procent, eller procent för året, å actierne af andra classen; men då den omständigheten, att actie-egarne i Götha Canal, vid 1837 års bolagsstämma, beslutat att, i stället för contant utdelning af den för de näslförflutna 3:ne år uppkomna vinst af Canalen, emottaga denna vinst i utfärdade rä itebärande obligationer, icke synes i något hänseende hafva förändrat egenskapen af den, actie-egarne på detta sätt tillgodokomna, behållning, hafva Rikets Ständer icke funnit skäl bifalla den ifrågasatta befrielsen från en afgift, som, på grund af uttryckliga stadgandet i 38 §. af gällande Bevillnings-förordning, blifvit, genom vederbörlig Domstols lagakraftvunna beslut, ålagd. Hvilket, till svar å E. K. M:s Högstberörde Nådiga Skrifvelse, Rikets Ständer få i underdånighet meddela, framhärdande &c. Stockholm den 10 October 1840. Bih. till R. St. Skrifvelse, N.o 117.
Utskottet får härvid upplysa, att den af Herr Grefve Horn föreslagne utvägen, att för behofvet upphandla ArtillerieHästar, varit vid flereårs Öfningsmöten begagnad, med anvisning af Medel dertill å Tredje HufvudTitelns Besparingar; men alt det på en gäng Betänka nelen, N:o 23g. i4f förefallande behofvet uppdrifvit inköpspriserne, oell, dä Hästarne, af brist på Medel till deras fortfarande underhåll, mäst efter öfningstidens slut åter föryttras, sådant skett med betydlig förlust till 5o Procent och derutöfver af Inköpspriset. Att deremot för den måttliga Utgiften, af 7 i T:r Sp:ml per Häst årligen, alltid hafva ett visst nödigt antal ArtilleriHästar att påräkna, anser Utskottet för Staten förmonligt. Då till den härvid erforderlige kostnaden en betydlig tillgång genom Konungens eget värfvade Regementes indragning vinnes, nemi G979 T:r samt äfven genom förändring af Gardes Regementernes aflöning m. m., på Tredje IIufvudTiteln finnas odisponerade, 6n — erfordras såsom egentligen nytt Anslag härtill på Titeln endast 275 — S:ma 2,865 T:r hvilka sistberörde 275 T:r., efter det å Inkomsterne förslagsvis antagne Statpris, utgöra i Contant 1,375 R:dr och sammanlagde med de odisponerade 611 T:r, en Summa af 4>43o R:dr. Med åberopande i öfrigt af hvad i Utskottets förra Betänkande härom blifvit anfördt, får Utskottet dess Förslag i denna Punct härmedelst förnya, och dervid tillägga, att hvad af de anslagne 2_,865 T:r Sp:ml, sedan så många Contracter som möjligt blifvit til 1— vägabragte, kan öfverblifva, må till ArtilleriHästars anskaffande på annat sätt få användas, såsom K.
Dito till Staden Cimbritshamn, för dito, emot en år 1848 vidtagande inbefalnings-skvldighet af 5 proc. årligen å den ursprungliga låne-summan, hvarvid 3 proc. ränta för kapital-återstoden beräknas, Dito till Staden Warberg, för fullbordandet af dervarande hamn-anläggning, emot enahanda år 1849 vidtagande årliga inbetalnings-skyldighet och ränteberäkning, Dito till strandägarne omkring sjön Tåkern i Östergöthland, för sänkningen af nämnde sjö, emot samma, .. år 1847 vidtagande dito Dito till Öfverste-Löjtnanten G. A. Ennes, för aftappning af ett vattendränkt fält å egendomen Negelstena i Tibble Socken af Upsala Län, emot dito dito, Dito till Kapitenen J. A. Sundmark, för dito af Booch Gallerå-sjöarne i Elfkarleby Socken af samma Län, emot dito dito, Dito till deltagarne i upprensningen af vattendraget genom Mösa-, Rudoch Hesslinge-sjöar till Ekavik i Mälaren, för beredande af aflopp för vattnet i Träsket Blackfjärden uti samma Län, emot dito dito, Dito till dito för sänkningen af Granebergs och Hallarby sjöar uti Lislena socken af samma Län, emot år 1848 dito dito, , Dito till Kammarjunkar en J. von Engeström och Posessionaten J. F. Björkman, för utdikning af Södra Wisjö mosse å Norunda Härads Allmänning i samma Län, emot dito dito, Dito till delägarne i Bälinge mossar inom samma Län, för utdikning och aftappande af dessa mossar, emot dito dito, Dito till deltagarne i uttappningen af Sandby-sjön i Wesslands Socken af samma Län, emot dito dito,. Dito till Friherre Axel Hermelin och Löjtnanten H. Meurling, för sänkning af Säby-sjön i Norra Wedbo Härad af Jönköpings
Den consideration, sorn. vid detta tillfälle velat hemtas från egendomsrättens föregtfna helgd, är en lika stor sophism, som att för grundskattens billiga jemkning ovillkorligen vilja förutsätta nödvändighet af en alldeles ny Landets afmätning och refning. Hvar och en vet, att in - 756 och Ekon. XJtsk. Betclnkanäen. gen märkbar skillnad göres i köp och saluför denna slags olikhets skuld, utan att Frälsejorden och sjelfva Säterierna endast efter ägornas olika rymd och godhet dageligen säljas och kunna förvärfvas, till ungefärligen samma pris, som Kronoskatte-jorden; och jag kan på alla dessa grunder ej begripa, hvarföre icke all slags för skjutsningen lika väl belägen jord också skulle kunna förbindas, att deruti för allmänt val taga lika del 5 m d oruöbcligt iakttagande af denna jern* likhets princip, böra alla i granskapet af Stråkvägen belägna hemman och Lägenheter, sorn italia Hästar, vidare indelas, antingen till Gästgifv. ri-Skjnts eller postförsel, och Oinbytes-Stationer na i allmänhet så afpassas till ungefärligen 2;ne mils afstånd emellan hvardera, attcollision i m j I i gas te måtto undvikes, och Gästgifverierna varda anlagda på de ställen, der tillfället medgifyer bästa tillgången för ymniga Reserve-lag rundt omkring, på närmare eflér fjermare håll. — Hvad åter vidkommer Skfutslegans förhöjning och villkorens förbättring för de skjutsande, så påkallas den onekeligen i högsta måtto af rättvisa och billighet. Jag har ej haft tillfälle närmare undersöka och c on troi lera de Calculer, hvarigenom Ekonomioch Beävärs-Utskottet vid 1815 års Urtima Riksdag påstås hafva kommit till det resultat, att dä varande 'Skjutslegan skall hafva stått i närmaste förhållande till Markegångs-priset på den förflutna tidens motsvarande öfriga tjenstbarheter5 men, om så yerkeligen skulle förhålla sig, har jag der - Eesv. och Elion. Utsi;. Betdnkanden. emot i grunden ingenting att påminna.
När nu, enligt klar Lag och hvad ännu mer är, enligt allt sundt förnuft, den, som utgifvit en lörbindelse, den må nu kallas Assignation eller Obligation , är skyl*; dig att ansvara för uppfyllandet af sin förbindelse, så följer häraf lika kl rt, att då dessa Sedlar gått i hvar Mans hand, bör också hvar och en bidraga till deras honorerande Eller är sista *Innehafvaren af dessa Sedlar mera brottslig, mer skyldig attJida och straffas, än den förste, andre och tredje, och så vidare? Böra ej alla, som deltagit i samma gerning, li«i ka behandlas, då de varit lika delaktige? el» Den 17 Martti, f. m. 47 ler är det billigt, är det ädeit , att den, sorn blifvit förledd af de flestas efterdömen, eberdömen , som man bordt högakta och efterfölja, straffas och straffas ensam? Är d, t icke ali mänt bekant , att manga Innehafvare af dessa papp r, i tid underrättade om faran, hafva ut. pränHat dem på andra, som, ännu okunnige derom, hvilade med fullt förtroende vid den allmänna och enskildta hedern? skola nu dessa lida och straffas för detta förtroende, och bedragaren gå fri, glad öfver sin lyckade list? Flera Medborgare finnas, sorn pä detta sätt bekommit DiscontSedlar, till och med sedan Författningen af deh 27 September 1817 utkom. Ja! i samma stund, som sista Innehafvaren skulle ensamt lida och straffas , vore en stor orättvisa mot honom begången, i anseende till alla dem, som ägt sådana Sedlar, och Sanction gifven åt den nedriga listen, sorn bedrog den Redlige och gladdes Öfver sitt bedrageri, såsom öfver en Triumph. Hvilken af Eder , mine .Herrar ! skulle finnas, sorn aldrig ägt dessa Sedlar, eller sorn, den tid de gingo i allmänna Rörelsen, skulle hafva vägrat att emottaga dem, hanhan fälle den hårda domen och kaste första stenen.
Jag måste trösta mig igenom mina fiendar, och hämna mig igenom mina ovänner; Och måste vända mina hand emot dig, och utrensa ditt slagg som aldrarenast, och borttaga allt ditt tenn; Och gifva dig åter domare igen, såsom de voro tillförene, och rådherrar, såsom i begynnelsen; då skall du heta rättvisones stad, och en from stad. Zion måste igenom rätt förlossad varda, och hans fångar igenom rättfärdighet; Att de öfverträdare och syndare skola tillsamman sönderkrossade varda, och de, som öfvergifva Herran, förgås. Ty de måste komma på skam öfver de ekar, der I lust till hafven, och blygas öfver de lustgårdar, som I utväljen; När I varden såsom en ek med torr löf, och såsom en lustgård utan vatten; När beskärmet varder såsom blår, och dess verk såsom en gnista; och både tillhopa brinnen, så att ingen utsläcker det. Detta är det Esaia, Amos son, såg om Juda och Jerusalem: Uti yttersta tiden skall det berget, der Herrans hus är, tillredt varda, högre än all berg, och öfver all berg upphöjdt varda; och alle Hedningar skola löpa dertill; Och mycket folk gå dit, och säga: Kommer, och låter oss gå upp på Herrans berg, till Jacobs Guds hus, att han lärer oss sina vägar, och vi vandrom på hans stigar; ty af Zion skall lagen utgå, och Herrans ord af Jerusalem. Och han skall döma ibland Hedningarna, och straffa mång folk; då skola de göra sin svärd till plogbillar, och sin spjut till liar; ty intet folk skall upplyfta svärd emot det andra, och skola nu intet lära mer att örliga. Kommer, I af Jacobs hus, låt oss vandra uti Herrans ljus. Men du hafver låtit fara ditt folk, Jacobs hus; ty de bedrifvat mer än de österländningar, och äro dagaväljare såsom de Philisteer; och låta de främmande barn varda mång. Deras land är fullt med silfver och guld, och på deras rikedom är ingen ände; deras land är fullt med hästar, och på deras vagnar är ingen ände.
Jag har äfven inom Utsk. fästat upmärksamholen å olämpligheten att lösrycka och särskildt behandla enstaka frågor, i stället för att på en gång och i ett sammanhang afgifva yttrande om någon vigtigare del af Bankens rörelse, såsom man fordom brukade göra och detta icke blott vid denna, utan äfven vid föregående Riksdag, och då jag ofta afgifvit reservationer emot ett motsatt behandlingssätt, men både Utsk. och R. St. sedermera godkände det behandlingssätt som Utsk. äfven nu har följt, hvarföre Utsk:s nuvaride Ordf-.de och Kansli måste härutinnan fritagas från all skuld, som helt och hållet hvilar på R. St. sjelfva. Pä grund af hvad jag nu haft äran anföra, samt med åberopande af de skäl, som af Utsk. och åtskilliga talare härstädes blifvit framställda, får äfven jag anhålla om bifall tili den nu föredragne punkten i dess helhet'. Gr. Frölich: Jag har fått en upmuntran till at ännu en gång oagtadt faran att trötta R. o. Ad. ännu tillägga ngraord. En ledamot af delta Stånd, Chefen för Finansdepartementet Hr Gripenstedt har uli frågan yttrat sig på ett sätt, som. vid betraktande af den vigt, en sådan cmbetsmans ord naturligtvis måste tillerkännas, aflägsnar möjligheten af en förändring uti ifrågavarde hänseende till cn oviss framtid. En annan ledamot, Gr. Lagerbjelke, har visat, ätt, utom de hinder Hr Gripenstedt framhållit, äfven ett annat hinder skulle ligga deruti, att förändringen skulle komma i kollision med vårt skatteväsende. Jag säger, att under sådane åsigter af inflytelserika 534 Den 25 Februari f, m. män i sådant fall mäste hvarje förhoppning om en förändring försvinna. Frih. Raab har, i likhet med BankoUtskts Ordftde, yttrat den tanke, att saken möjligen kunde hjelpas, om en allmän Europeisk kongress sammanträdde och beslutade införandet af ett och samma mynt i alla Europas Stater.
Således ville jag taga mig friheten hemställa, huruvida det ej vore lämpligt att vid ett sådant tillfälle anmoda Ekon.Utsk. att begära sammanträde med StatsUtsk , för att möjligen öfverenskomma om till livad grad en så kallad supplementär credit för ministeren kunde beviljas och i händelse af behof linge användas för de kraftiga åtgärderna, hvilka visserligen, efter mitt förmenande, ej behöfde utsträckas till uppbådande af den indelta armeen och beväringen eller dylika luigsanstalter, men möjligtvis till utrustande af D c n 3 Juni e. m. 61 elt lika antal vaktskap i Öresund på vår sida, sorn der af Danskarne hållas, för att tillse, till hvad grad man behöfde lemna våra fartyg del skydd, som erfordras för att passera genom Sundet, utan alt erlägga en öfverdrifven lull. Jag ber, att Huset ville taga i betraktande, att jag ingalunda sträcker mina fordringar derhän, att jag vid detta tillfälle begär eller önskar, att man nu, då vår grannstat Danmark verkligen befinner sig i ett stort financiel t betryck, må yrka, att den Öresundska tullen skall försvinna. Detta anser jag mig hvarken från politisk eller annan synpunkt kunna eller böra fordra; men hvad jag bestämdt anser nationen hafva rätt att fordra af sin diplomati och sina underhandlare, är, alt de må kunna bringa tullbeloppet till det lagbestämda förhållandet, och alt icke ett så oerhördt missbruk må kunna äga rum, som det för en stund sedan af en värd talare inför Huset uppgifna, hvilket sträcker sig till flera hundra proc, utöfver det rätta förhållandet. Det är dessa anmärkntr jag anhåller få bifoga återreinissen, örn den af R. o. Ad. beviljas. Gr. Horn, Claes Fredr.: Då jag visserligen instämmer med dem, som anse nödvändigt, att kraftiga mått och steg i diplomatisk väg vidtagas för att tillvägabringa elt rättstillstånd för Sverige, som nu synes saknas i afseende på den Öresundska tullen, kan jag dock icke dela den åsigt, som blifvit yttrad, alt Sverige borde fordra full tullfrihet i Sundet.
Da Germaniska folken störtade Rom, antogo dess förderfvade seder och grundläde det förhatliga feodalväldet i utbyte mot sin urgamla Folkfrihet, bibehöllo vi vår; då feodal väldet upptog hieratchien till biträde mot friheten, öfvergingo vi till Christna Kyrkan under uttryckligt förbehåll att den skulle vörda samvetsoch folkfriheten; då Europa började sina fåfänga försök att lösrycka sig ur hierarchiens ytterligheter , voro vi redan mogna att mottaga reformationen; då folkens åter väckta frihetskänsla i det öfriga Europa bidrog att hjelpa regenterne till enväldet, har den hos oss sträfvat att åter införa de glömda constitutionella förhållanderna; då det tyranniska illsluga Hanseförbundet sträckte sin jernspira öfver Europa och hade ordenteliga factorier i Nowogorod , Bergen, ja i sjelfva London , medgaf Svenska frihetssinnet och sjelfständighetslynnet ej hos oss införandet af detta colonialförtryck tili samma ytterlighet; då England, lösryckande sig från detta onaturliga tvång, uppsteg på sina fordna förtryckares thron, begynte våra upplysta Konungar att vårda inhämska näringar och skydda dem i sin barndom mot utrikes concurrence; då Europas öfriga nationer änteligen genom verldshandeln lärt sig känna ett ytterligare behof af främmande verldsdelars producter och med få undantag djupt känna den osjelfständighet, som är en följd af yttere lig förfining och genon» vanor uppkomne ytterliga behof af främmande länders alster, atå vi Gudi vare lof qvar på en temmelig Den 28 Junti f. nu 843 sjelfständig ståndpunkt, med inrikes näringar som gå i jemt tilltagande och som befinna sig i ett sådant skick att, blott inrikes concurrencen blir fri, de otvifvelaktigt inom korrt tid icke allenast skola fylla våra närvarande behof, utan äfven förskaffa oss nya njutningar, om de ändteligen behöfvas, och derutöfver måhända lemna artiklar för export till främmande aflägse na länder, der industrien ännu ej hunnit stänga afsättningen.
M 107, i anledning af motion om ersättning till åtskilliga personer i Wähla by och Björnlunda socken för liden brandskada; bifölls. Utlåtande M 108, i anledning al väck! förslag, att Staten måtte öfvertaga förre Lokomotivföraren G. A. Riex ådömd ersättningsskyldighet till personer i följd af den vid Sandsjö jernvägsstation den 23 December 1864 timade olyckshändelse; bi fö! Is; och Prot.-Uldrag den 31 Maj 1866. 343 Utlåtande JW 115, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående disposition af kronotionden på Gotland för dervarande presterskaps aflöning; af slogs. S. I). Föredrogs ånyo Bevillnings—Utskottets Utlåtande JVs 14, i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af Betänkandet .M 8, angående tullbevillningen, dervid Ståndet beslöt sålunda: Utskottets i punkten 1. sidan 2, förekommande anmälan Indes till Landhngqrne. Med anledning af Presteoch Bonde-Ståndens särskilda beslut, beträffande Utskottets i dess Betänkande M 8. angående tullbevillningen, sidan 20, gjorda hemställan, att, såsom orden lyda, »hvad i öfrigt angående inlöiseltarifen blifvit vrkadt och föreslaget», måtte lemnäs utan afseende, hade Utskottet i punkten 2, sidan 5, af nu förevarande Utlåtande anhållit, att Presteoch Bonde-Stånden ville öfver allt hvad som innefattas uti nu ifrågavarande hemställan formligen besluta; och fann Ståndet skäligt bifalla, hvad Utskottet i nyssberörda hänseende uti Betänkandet M 8 yttrat och hemställt S. D. Fiiredrogs och godkändes Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers uuderdåniga skrifvelse M 59, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Sjunde Hufvudtitel Ben 31 Haj. Från Höglofl.
Om Ridderskapet och Adeln godkänner rigtigheten af denna min Motion, skulle jag likväl icke vilja föreslå, att någon årlig Pension beviljas Herr Strinnholm, — en sådan utväg till förtjenstens uppmuntran föder ofta tröghet ■— utan jag skulle vilja föreslå, att en viss summa genast tilldelas Herr Strinnholm för de utkomna delarne, och att han sedermera, vid hvarje hädanefter utkommande del, erhåller en deremot proportionerad summa. Ty det Honorarium Författaren af en Förläggare kan erhålla, blifver, då man besinnar Litteraturens tillstånd hos oss, troligen af ringa betydenhet. De trenne utkomna delarne af ifrågavarande arbete öfverlemnas härjemte för att åtfölja Remissen till vederbörligt Utskott. Ladcs på bordet. Herr von Schinkel, Johan Fredrikj hade inlemnat följande, sorn upplästes: Den i5 December e. m. 2l5 Vissa allmänna inrättningar, och bland dem i synnerhet så kallade fromma stiftelser, äro förenade med sådane olämpliga vilkor och föreskrifter, som antingen skada sjelfva dessa anstalter och deras rätta föremål, eller ock, utan gagn för dessa, medföra olägenheter för enskilda eller samhället. Vid eftersinnande af rättsgrunden för den verkan, som dylika vilkor och föreskrifter, härledande sig icke alltid från allmänna Magtens, utan äfven sorn oftast från enskilda personers förordnanden genom Donationer och Testamenten, böra enligt sitt ändamål medföra, torde man utan svårighet finna sig öfvertygad, att helgden af så beskaffade stiftelser icke bör utesluta all möjlighet för Statsmagten, på hvars omvårdnad sjelfva inrättningarnes bibehållande och användande för deras ändamål ankommer, att efter behofyet förändra dem.
St:s und. skrifvelse till K. M., i anledn. af Dess nåd. propos. om tillåtelse för banken och riksg:skont. att, i utbyte mot nu innehafvande obligationer af arméens accords-amorterings-fond, mottaga nya sådana, ställda på förlängd inlösningstid, blef detta förslag lagdt på bordet, till följd af derom utaf Gr. Lagerbjelke, Gust., gjord begäran. Upplästes till justering samt godkändes Exped.Utsk:s under N:o 159 afgifna förslag till förordnande för utsedde ledamöter t komitéen för tryckfrihetens vård. Slutligen upplästes till justering och godkändes följande från Exped.Utsk. inkomne förslag lill §§ i riksdagsbeslutet: N:o 14, ang:de val af just.ombudsman och dess suppleant samt komiterade till tryckfrihetens vård; N:o 15, ang:de båtsmans-beklädnadens öfvertagande af Kronan; 24* 372 Den 29 Juli e. m. N:o 16, ang:de folkskole-afgiftens fortsatta utgörande samt om närmare bestämmande dervid. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 om aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Måndagen den 31 Juli 1848. Plenum kl. ^ till 6 e. m. Justerades ett prot.-utdr. för d. 29 dennes samt pleni-prot. för d. 1 dennes f. m. Frih. Cederström, Claes Rud.: Af åtskilliga, länge uppskjutna, för mig verkligt angelägna omsorger, föranlåles jag att aflägsna mig från hufvudstaden för en tid, längre än tre veckor. Då jag är i ovisshet, huruvida den allmänt hysta och jemväl af II. M. Konungen nådigst uttryckta önskan, om riksdagsärendernes afslutande inom en kortare tiderymd, verkligen må kunna ernå fullbordan, nödgas jag alltså vördsammast anhålla att R. o. Ad. behagade tillåta mig att från och med nästk. Fredag varda endtledigad från de befattningar, dem jag genom det H.
Deputerade nu gjorde anbud, att då de redan afslutat Contrakt med åtskillige Boterings - karlar, sjelfve vilja med dem öfveranskomma örn desse Contracls Uphäfvande, utan att WI med någon, fråga derom ytterligare må besväras. Hvad serskildt beträffar Carlskoga, Knista, Hidinge och Bjurkärns Sochnar, hvilka antagit Wår Nådiga proposition och således komma för den dem ålagde Botering att. erlägga ifrån och med förledit års början på en tid af Tio år, de tre förstnämnde Sochnar 7’ samt den sidstnärnnde Sft:d Tack jern eller dess värde i penningar efter Markegångspris på den Termin här ofvan stadgadt blifvit, håfve WI i Nåder dem försäkrat, att vid framdeles pröfning af sämtelige Bergslagernes Boterings - besvär, vilja tillse huruvida och i 2 28 StatsUtskottets Betanhanderii hvad molin desse Sochnar kunna i jemförelse med de öfrige njuta någon lindring till godo; Kommande nu hvad WI, rörande Beklädnaden mm. förordnat, att äfven på desse Sochnar lämpas. I enlighet med hvad nu i Nåder stadgadt och beslutadt blifvit anbefalle vi Landshöfdingen att, utan allt uppehåll, på Ware Höga vägnar afsluta behörige Contrakt med alla ifrågavarande Bergslager; och håfve WI i afseende på Upbörden af det Tackjern, som in Nntura kan prsesteras, i Nåder bifallig att, på sätt Landshöfdingen i underdånighet föreslagit, detsamma må rned de vanlige Tionde-Jerns Bodarne aflemnas, och der förvaras för att sedermera på lämpeligaste sätt försäljas. Jemte det WI, allt hvad sålunda blifvit förordnat, Eder i Nåder tillkännagifva velat, öfverlemne WI nu till Eder hela detta mål, för att vid afgifvande af det från Eder, öfver Bergslagernes BoteringsBesvär, infordrade underdåniga Utlåtande i behörigt öfvervägande komma. WI befalle 8Cc.