Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan som sagdt är icke fatta, huru Bönder och Borgare från de omnämnde länen kunnat vara sä likgiltiga för en sak, som ligger så mycket i deras eget interesse. Såsom jag i början af mitt anförande yttrade, så hvarken hoppas jag på eller vill begära en återförvisning af målet, hvilket skulle vara ändamålslöst, enär'3:ne Stånd härutinnan redan fattat sitt beslut. Det ernla jag skulle önska, vore att vinna R. 0. Ad:s bifall till mina yttrade tankar i detta afseende. Det skulle visa att vi åtminstone icke äro emot nyttiga reformer och all de utom detta hus, som mest skrika på reformer, äro de som minst vilja hafva dem. Jag vågar derföre hemställa, huruvida icke R. 0. Ad. skulle med förklarande af sitt bifall lill min motion, likväl låta saken dervid bero, enär 3:ne Stånd redan derom beslutat, samt anhåller det Hr Gr. 0. Landtm, behagade derom göra framställning. Frih. Paykull, Joli. Gust.: Jag är icke bland dem som anse att, emedan ett eller flere Stånd redan beslutat om en sak, ett annat Stånd icke bör hylla eu åsigt, som skiljer sig fran de förras. Utsk. har, efter min förmening, icke på långt när egnat detta vigtiga ämne den upmärksamhet som det vederbort. Jag vill icke fästa mig vid de lokala förhällanderne, (de kunna af hvar och en som lägger kartan framför sig, ganska väl kontrolleras) utan vid nyttan af förslaget, hvilken jag anser påtaglig. Man kan vara af olika mening i många frågor såsom t. ex. ronde skyddstullen, om guld eller silfver bör användas som riksmynt, om den eller den methoden skall tillämpas vid ett undervisningsverk 0. s. v.; men, om man framställer den frågan, hvilket som är nyttigast antingen att hafva länsresidenset på 2 eller 8, lill 12 mils afstånd ifrån sig, kan man omöjligen härå erhålla mer än ett svar.
SantessoUj, utlåtit sig genom ett serskildt Betänkande, N:o 68, deruti Utskottet, ulan att för öfrigt bestrida hvad Höglofliga Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskoltet, i dess Betänkande, N:o 143, anfört, rörande sådan utlånings gagnelighet i Stals-oeconomiskt hänseende, afstyrkt densamma, så väl på den grund, att tillgångar saknades, för att dertill anvisa, som ock, att Utskottet ansett sjelfva panten ej innebära den säkerhet, som, för utlåningar från Banken, borde beredas. Detta Betänkande har blifvit, med anmärkningar, återremitteradt från Högvördiga Presteoch Vällofliga Borgare-Stånden, men lärer hos de båda öfrigaRiks-Stånden ännu ej blifvit slutligen handlagdt; varande Oeconomie-Utskottets nyss omförmälda Betänkande, N:o 143 > så vidt Banco-Utskottet har sig bekant, endast afgjordt hos Hedervärda Bonde-Stån-» Banco-Utskottets Utlåtande IV.-o 82. 109 det, som dertill lemnat dess bifall, den 3o förlidne Julii, och uppdragit åt BancoUtskottet att inkomma med Förslag till de för Spannmåls-belåning vid Banco-Disconten och Lån-Contoiren nödiga reglementariska föreskrifter. Banco-TJlskoltet får bär endast åberopa hvad i ämnet blifvit an-> fördt, och för Öfrigt afvakta Rikets Ständers beslut.
S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets d. 12 sisth Martii afgifne, och den 19 i samma månad, e. m. pä bordet lagde Utlåtande, i anledning af den Berättelse, som Riksens Ständers Revisorer, år 1822, afgifvit öfver StatsVerkets förvaltning och Räkenskaper, åren 18x9 och 1820, blef samma Utlåtande, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till StatsUtskottet återremitteradt. S. D. e. m. föredrogos ånyo och gillades StatsUtskottets d. 21 sisth Martii afgifne och d. 25 i samma månad e. m. på bordet lagde Utlåtanden: N;o 63, om Talltägts upphörande af den ved, som införes till Halmstad. N:o 66, Om Ångfartygs byggande på allmän bekostnad, tili fortskaffande af BåtsmansCommenderingar. S. D. e. m. Vid förnyad föredragning af Stats Utskottets d. 21 sisth Martii afgifne och d. 25 i samma månad e. m. på bordet lagde Utlåtande, om Tryckning af Landshöfdingarnes Fem-års Berättelser, fann Ridderskapet och Adeln, att samma Utlåtande endast borde läggas till Handlingarne. | joe Trot. XJtår. å. 4 dpril 1823. 5. D. e. ra. Då nu å nyo föredrogs BancoUtskottets den 20 sistl. Martii afgifne, same 6. 25 i samma Månad e. m. på bordet lagrie Betänkande, i anledning af Riksens Ständers Revisorers den 15 Dec. 1820 och d. 36 Dec. I822 till Riksens Ständer aflåtne och till Utskottet remitterade Berättelser, angående BancoVerket, blef samma Betänkande till alla delar af Ridderskapet och Adeln bifallet. Från Hogv. PresteStåndet. S. D. Uti nu ankommet ProtocollsUtdrag af denna dag, gifver Högl.
Det är på andra sidan sannt, att tillfällen gifvas, då det för jordbrukaren kan vara fördelaktigt att skjutsa, nemi. då vägarna äro goda, då han är ledig från arbeten för åkerbruket, och då han bor nära gästgifvaregården; men dessa händelser inträffa ganska sällan, och skjutsningen blir följaktligen i det hela taget ett betydligt onus. Man har sagt, att förhållandet i Sverige och andra länder vöre olika, och att derföre hvarken forvagnsinrättningar eller entreprenader hos oss vore lampliga, till stöd hvarför man pmtalat, att Sverige ar glest bebodt. Hvad forvagnsinrättningar angår, är det visserligen sannt, att de ej kunna bära sig annorstädes, än i mera befolkade provinser, och att de således endast i vissa delar af Sverige kunnaj komma i fråga; men Den ij Novemi r e. m. 1^3 hvad entreprenader angår, §r förhållandet alldeles motsatt, ty just i samma man landet är mera glest befolkadt och de skjutsningsskyldiga således bo längre från skjutsstationen, blifva entreprenader fördelaktigare. Man har vädjat till deni, sorn bo i landsorterna, om de icke äro nöjda med olivar. skjutsinrättning. Jag är äfven från landsorten och från en af de provinser, som äro mest glest bebodda, och kan intyga, att man der finner sig högeligen besvärad af skjutsningen; att många bönder, som bo aflägset, nödgas på ganska drvga vilkor med dem, som bo närmare gästgifvaregården, accordera om att slippa delta besvär, och att i en socken, sorn är ungefär lika stor sorn hela Upsala Ian, hafva sådana entreprenader, som nu emot förhöjd skjutslega äro föreslagna, blifvit införda. Detta är Skellefteå socken. Der finnas 7 gäslgifvaregårdar på vägen från söder tili norr och dessutom några på den, som går från öster till vester, och på alla dessa stationer bestrides skjutsen af en entreprenör på hvarje ställe. Jag har rest der, sedan denna inrättning för 3 år tillbaka blef vidtagen, och jag kan intyga, att man der kominer lika beqvämt fram som på andra orter.
Utom hvad nu i underdånighet blifvit anmäldt, samt den tillökning, hvilken, för slutsummans jemnande, ansetts böra ega rum i förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser, äfvensom i det förslagsvis beräknade markégångs-värdet å de under anslags-rubriken ”Gästgifvars friheter" upp - f 60 ExpeditionsUtskottets Försåg till ur.d. Skrifvelse, N.-O 86. förda Indelda Räntor, har någon förändring icke blifvit vidtagen, i afseende å de till denna Hufvud-TiLel hörande anslag, till följd hvaraf desamma blifvit upptagna att, från och med innevarande års början och intill nästa Stats-reglering, utgå på följande sätt, nemligen: Civil-Departementet. l:o Stats-Rådén utan Departement: (Lön 4,500: —) 3 å yta Help en>6,000. -• (. ningar . 1,500: - -) 3:o Departements-Chefen; Lön 4,500: — • Taffelpenningar 3,500: — ■ 3;o Departementets Expedition: Jixpeditious-Chefen . 3,000: Öfrige Embets-och Tjen 14,434:33.- stemän (med under lönerne inbegripue 358 T:r Spanmål, a 7 ILdr Tunnan.) Stats-Rådets Vaktmästare 300 4:o Rcrgs-Collegium med Bergslags-Slaterne (jemte 3,607 T:r Spanmål under lönerne) 5:o Commerce-Collegium . , . , (jemte 1,744 T:r Spanmål under lönerne.) C;o Tabcll-Commissionen . 1,633:36.- (jenite 98 T:r Spanmål under lönerne.) Förhöjning 836:13. - 7.0 Landtmäteri-Staten (jemte 1,637 T:r Span mål under lönerne.) !Tillkommer.
Herr Lagerhjelm: Med största vördnad för hvar och en Talares öfvertygelse, kan jag ej annat än finna den klaraste motsägelse deri, att afsiå hufvudsaken och likväl befordra dess verkställighet. Det är således äfven i det hänseendet omöjligt att framställa propositionen till allas nöje; niea då det lärer vara motsidans Den i5 December J. m. 775 Talares rättighet att få Ja proposition på Utskottens Betänkande, afstår jag från min förra tanka. Friherre Cederström : Sedan den siste värde Talaren lemnat oss Ja-propositionen, må han dictera Contra-propositionen bäst han vill Undertéeknad Riddarhus-Secreterare :
Starka och krigsmän; domare, Propheter, spåmän och åldersmän; Höfvitsmän öfver femtio, och ärliga män; rådmän och visa ämbetsmän, och vältalande män; Och skall gifva dem ynglingar till Förstar, och barnslige skola råda öfver dem. Och plågare skola vara i folkena, den ene öfver den andra, och hvar öfver sin nästa; och den, som yngre är, skall vara stolt öfver den gamla, och en lösaktig emot den ärliga. Då skall en fatta sin broder utu sins faders hus: Du hafver kläder, var vår Förste, hjelp du detta ofallet. Men han skall på den tiden svärja, och säga: Jag är ingen läkare; i mino huse är hvarken bröd eller kläder; sätter mig icke till en Första öfver folket. Ty Jerusalem faller, och Juda ligger omkull; efter deras tunga och anslag är emot Herranom, så att de hans majestäts ögon emot sträfva. De skyla intet sitt väsende, och berömma sig af sina synder, lika som de i Sodom, och dölja dem intet; ve deras själar; ty dermed föra de sig sjelfva på allt ondt. Prediker om de rättfärdiga, att de stå väl; ty de skola äta sina gerningars frukt. Men ve dem ogudaktigom; ty de äro onde, och det skall varda dem betaladt, lika som de det förtjena. Barn äro mins folks plågare, och qvinnor råda öfver dem. Mitt folk, dine ledare förföra dig, och förderfva vägen den du gå skall. Men Herren står der, till att gå till rätta, och är framgången till att döma folken. Och Herren kommer till domen med sins folks äldsta, och med sina Förstar; ty I hafven förderfvat vingården; och rofvet ifrå de fattige är i edart hus. Hvi förtrampen I mitt folk, och förkrossen dens fattigas person, säger Herren, Herren Zebaoth? Och Herren säger: Derföre, att Zions döttrar äro stolta, och gå med rakom hals, med färgadt ansigte; gå och svansa, och hafva kosteliga skor på sina fötter; Så skall Herren göra Zions döttrars hufvud skallot; och Herren skall bortrycka deras sköna hår.
När skattläggning å qvarn begäres våndas alla samvetsgranne tjenstemän, emedan författningarne, ehuru jemförelsevis tydliga angående beloppet af skatten, icke rimligen kunna verkställas. Knappast lär i verkställigheten någon qvarn-skatt åläggas till j:del af tullen. Men då är man inne på godtyckets och laglöshetens område. Trassel och tvister uppstå. Nästan i hvarje landskontor äro de äldsta och svåraste af de balanserande målen qvarn-frågor. Sådant är ock mindre underligt, då man ofta vid pröfningen af dessa måste genomforska en hel litteratur. Författningarne angående qvarnar äro så många, att redan på Bräntings tid registret å dessa författningar upptager nära 18 qvartsidor i dubbel spalt. 134 Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862. Under det vi här i Sverige hafva öfverflöd på obegagnade vattenfall, t. ex. i Blekinge ofta nära Östersjöns kust, hotas vi stundom med hunger, emedan vi ej kunna få mala vår säd. Skåningen utför sitt hvete till Danmark, för att taga mjöl tillbaka. Härifrån Stockholm exportera vi hvete och råg, men importera hveteoch rågmjöl från Stettin och Ryssland. Afven i andia städer än Stockholm t. ex. i Malmö anläggas nu qvarnar att drifvas med Engelska stenkol under det våra vattenfalls kraft icke kan begagnas, för det de angränsa oprivilegierad jord. Mjölqvarnen hindras att blifva, hvad den annorstädes är, eli närbeläget ställe, der landtmannen icke blott får mala säd för eget behof, utan ock får fördelaktigt afsätta sin säd, med särdeles afseende på dess goda beskaffenhet, der hvar och en kan få köpa det slag af mjöl lian behöfver, derifrån det dyrbaraste och finaste kan exporteras, om icke inhemska afnämare linnas, men derifrån deremot det lör husdjuren förträffliga, meri lång transportkostnad sällan tålande kliet, sannolikt icke skall exporteras till jordbrukets skada. Båda Statsmakterna hafva, fastän olyckligtvis å olika tider, varit färdiga att borttaga den förhatliga grundräntan å qvarnar. Kongl.
blo7iima följde * Iduns Sommar ' n dör — i vemod hösten skrifver tyst sin dunkelröda skrift pa 7tytt — men den godes minne, se det än da evig sommar härligt gryttl} blifvcr, det o c h utsätter, o m ni b o r i staden eller på landet, o m er verksamhet är utom eller i hemmet, då kunna dessa inlägg i klädpenningfrågan bli till gagn både för kvinnan, h e m m e t o c h samhället, ty g e n o m beräkningar m e d stöd af dessa uppgifter kan må hända maken o c h fadern komma på den lyckliga idéen att gifva hustrun o c h dottern en bestämd årlig I d ä d p e m i i n g, o c h för den utom h e m m e t arbetande kan arbetsgifvaren bättre än förut beräkna, nvad han ovillkorligen måste gifva henne att föda o c h kläda sig på. A r o däremot uppgifterna fortfarande uppsatta med tanke på att skrytsamt underbjuda den ena den andra i utgifter, så att de af fränder o c h arbetsgifvare användas så, s o m ofvan blifvit sagdt, bli dessa uppgifter i klädpenningfrågan till stort men vid lösningen af det stora spörsmålet, kvinnofrågan. A — r. En. svensk Juvinna,. J " klädpenning / rågan ". » Om jag behöfde bedja min man o m penningar till kläder, skulle jag numera genast läsa in Idun, » sade här o m dagen en mycket sparsam fru. Jag skulle vilja tillägga: den s o m tänker söka en plats, lage för all del, att hennes arbetsgifvare ej får läsa vår tidning, där kvinnorna en efter annan uppskattat sitt arbetsvärde till 0. Där förekommer nämligen ofta i dessa inlägg i » klädpenningf rågan » tal o m inbesparade sömlöner. Det är billigare, heter det, att ha sömmerska h e m m a än att sy borta, o c h syr man klädningen själf, kostar det j u ingenting. Låt oss undersöka detta! pr dag. I fyra dagar syr h o n ensam på en klädning, o c h hennes mat är under tiden värd, lågt beräknad, 60 öre o m dagen. Sömlönen blir alltså 6 kr. Borta får man en enkel klädning sydd för 5 å 6 kr.
Jag fogar mig så mycket heldre efter detta resultat af en högre upplysning, som vida mindre betänkligheter vid verkställandet här förena sig med lika laglig ordning och med lika säkerhet. Jag hade föreslagit en viss borgens-prestation för Tidningar och periodiska Skrifter. Åt detta förslag har, som jag förmärker, i allmänhet blifvit lånad en vida större betydlighet, än jag för min enskildta del 202 Den 25 Januari i f. m. trott det äga. Dea hufvudsakligaste vigt jag dervid fästat, (och denna, jag erkänner det, är dock ej liten) består i stadgandet af dea graudsatts, att all verklig samhälls-inflytelse är skyldig en motsvarande garanti åt Samhället. Jag tror mig hafva bevist, hvad den periodiska pressen beträffar, huru stor denna dess inflytelse är, huru ringa (om än några?') de garantier den lemnar. Men tvifvelaktig huruvida opinionerna i ämnet ännu voro fullt stadgade, hade jag föreslagit denna borgen till ett efter min egen öfvertygelse alltför lågt belopp, i hopp att dymedelst försvaga de betänkligheter förslaget äfventyrade att möta. Utskottet har deruti infört ytterligare modifikationer; jag bestrider dem icke, men tror att hela anstalten, både genom Utskottets åtgärder, och min egen framställning, fallit i ett slags undcrordnadt skick, som långt ifrån att rättvisa de farhågor man derifrån sökt härleda, snarare komme alt ådagalägga en icke väntad otillräcklighet. Princip-frågan återstår dock alltid såsom vigtig; och det är på denna grund jag skulle önska antagandet af ConstitutionsUtskottets förslag. Utskottet bär, dels med anledning af hvad jag nnderställningsvis, fast ej i förslagsform anfört, dels på grund af hvad inom sjelfva Utskottet vid ärendets allmänna behandlande anmärkt blifvit, uppgjort åtskilliga förslag, ej mindre till vissa botes - Den 25 Januari i f. m. 2o3 gradalioner i några fall, än till förhöjda böter i andra.
Då jag nu anser en rubbning af ofvannämnda §§ blifva en följd af betänkts förslag, emedan de sedan icke skulle kunna, på sätt 83 §:n stadgar, till fullo efter ordalydelsen tillämpas; då jag tror att grundlagen (denna sköld för samhällsordningens bestånd) är stark, så länge dess delar sammanhållas, men att den, lik ett mosaik-arbete, som ej tål alt splittras, försvagas, om en enda del deraf oförsigtigt lösryckes; då jag befarar, att praejudicater i sådant fall kunna leda till oberäkneliga vådor, enär flere §§ i grundlagen skulle på sådant sätt kunna till kraft och verkan förlamas; samt slutligen då 1 mom. i 34 §:n Riksd.Ordn. säger : "och bcstämme beslutande rätt, bör afgörasJ‘; så kan jag icke för min del finna, att ämnets behandling af Lagoch Allm. Besvärsoch Ekon.Utskm medgifver dess afgörande vid denna riksdag, på samma sätt som lagfrågor eller önskningsmål; utan tror jag alt fråga om desse grundlags§§:s ändring först bort väckas och af Const.Utsk. behandlas för att sedan i grundlagsenlig ordning hvila till afgörande vid nästa riksdag. Sedan jag nu yttrat mina tankar rörtde den form för ärendets behandling, som jag tror varit den rätta, öfvergår jag till uttalande af min öfvertygelse i sak. Åberopande de af Frih. von Kraemer och Hr Hegardt afgifna reservationer, i hvilkas yttranden jag helt och hållet in - Den i4 April f. ra. 329 insll'iminer, får jag för egen del tillägga, att jag i motiven för Utsk:ns tillstyrkande af den "tind. önskan, att Judar icke ma, tillåtas hädanefter i Riket sig nedsätta” j icke funnit något enda för mig antagligt skäl.
Han känner mig och vet att jag ärnar söka lärareplatsen i X. Han har lofvat mig att utverka sin fars förord, och jag har lofvat honom en middagsbiljett. Så stå affärerna. – Jag lär ej då kunna hoppas. – Hvem vet? Men jag ville nämna detta på det herr brukspatron måtte inse att jag har bra svårt att stöta mig med biskopens son. Ger jag er hans biljett, så ger han en annan min syssla. – Nå, era egna meriter ... – Äro ej större än flera af mina medsökandes. Men får jag framställa en liten kalkyl? – Hvad vill det säga? – Blott en helt enkel intresse-fråga, som kan uträknas genom en liten analogi, medan vi vänta. – Men ... – 800 r:dr i årlig inkomst, huru stort kapital motsvarar det efter t. ex. 5 procent? – Hm ... – Låt mig se! Är det ej 16,000 r:dr? Jag tror att jag ej missräknar mig. Brukspatronen teg. – Nåväl, återtog Henning, min lön skulle bli 800 r:dr b:ko. Genom att gifva herr brukspatron biljetten, ginge jag då miste om ett kapital – eller åtminstone räntan af ett kapital – stort 16,000 r:dr b:ko, eller nära 25,000 r:dr riksgäldssedlar. Det der är ju en hel förmögenhet, eller huru? – Visserligen, mumlade brukspatronen och ville gå. Han trodde att Henning gycklade med honom. – Men vänta då ett par minuter! Jag har straxt slutat. – Jag hör er. – Ni förstår att jag ej helt och hållet utan ersättning skulle vilja afstå från mina 25,000 r:dr. – Det förstås, menade brukspatronen, som åter började hoppas. – Jag anser mig till och med kunna begära något mer, i anseende till mitt tidigare löfte åt biskopens son. – Men ni kan väl ej inbilla er att jag skulle gifva er nära fjerdedelen af min förmögenhet för en middag. – Nej, det har jag aldrig kunnat tro. Också vore det måhända klokast att hålla mig vid biskopens son och min lektorsplats. Brukspatron började åter förtvifla.
Frågan är således icke här, om de begärde medlens utgörande, utan gäller den helt enkelt nyttan af det föremål, hvartill desse medel skulle anslås. Nu är det af den siste talaren erkändt, att det funnits blinde, som till och med varit skollärare; jag hemställer då till den värde talaren, huruvida icke en undervisningsanstalt, der sådane lärare kunde bildas till större antal än de nu finnas, kunde anses vara af nytta för landet? Man har sagt, att det antal elever, som vid en sådan anstalt skulle njuta undervisning, är för ringa, då detsamma belöper sig till endast 12 personer, hvaremot antalet af blinde i Sverige uppgår till öfver 2,600; men jag får dervid erinra, att desse 12 äro frielever och att det ingalunda förhindrar inrättningen att emottaga 12 gångor 12 disciplar, för hvilka socknarne sjelfve betala. Således skulle det missförhållande, som den värde talaren uppgifvit, af 6 lärare för 12 elever, upphöra, allt efter som det funnes antal blinda i landet, som skickades till inrättningen. Naturligtvis är det blott yngre personer, som här kunde komma i fråga, och jag får säga, att i fråga om en sådan undervisningsanstalt, sorn den nu ifrågasatta, anser jag njugghet å Statens sida icke vara på sitt ställe. Om ock några tusen r:dr skulle bortkastas på ett dylikt försök, så är det åtminstone en Statens skyldighet att söka göra en sådan inrättning möjlig; lyckas åter företaget, så äro de dertill använde penningarne ett capital, som kommer att bära rika frukter åt hela landet. Hr Prytz: Jag utber mig att med några ord få bemöta Frih. Palmstjernas sista anförande. Andamålet med ifrågavar. institut antager Frih:n vara ett utaf de 2:ne, antingen att bilda Beli 7 December e. m. 235 praktexemplar af undervisade blinda, hvartill man kan räkna den blinda flicka, å hvars undervisning nu så stora omsorger blifvit använda, egenteligen för att visa hvad man kan åstadkomma, eller att de skulle få någon undervisning i någon handaslöjd, som kunde göra dem nyttiga både för sig sjelfva och andra.
— Se Statsregleringen, extra-. XXVI. E. 64- — X:o 22. till Rikets Ständer, angående en föreslagen ny inqvarteringsordning för Stockholms stad. II. 42|> R. 4^6. X. B. 91, 112. Å. 197. XVIII. U. 45, di. A. 114. XIX. E. 49- — N:o 23. till Rikets Ständer, angående städernes, utom Slockholm, 112. Å. 193. XIII. Å. 561. XVIII. U. 45, 5i. A. 114. XIX. E. 49- — A':o 24. till Rikets Ständer, angående den vid sistförflutna riksmöte intill slutet af det näslpåföljande åtagna s. k. kurhusafgiflens vidare fortfarande, förvaltning och användande. II. 42]. R. 456. VI. B. 400. VII. 45. Å. 160. XI. U. 62. XII. i32. A. 202.XVI. U. 202. XVII. A. 63. XVIII. U. 226. XIX. A. 290. E. 355. — X:o 25. till Rikets Ständer, om upplåtande till Upsala Central-hospilal af några kronoparken Asen samt Ulltuna kungsladugård tillhöriga jordar. II. 42l< R4^6- VIII. B. 466. IX. A. 320. X. E. 231. — N:o 20. till Rikets Ständer, angående tvänne kronohemmans i Stockholms Län anslående till boställen förLandtstats-tjensteman. II. 411- R4^o. VII. B. 297. VIII. A. 71.
Ridd.Direct. fann, att till Ridd.kamererarens lön skäligen borde räknas icke blott de 450 r:dr b:eo, han uppbär af Ridd.cassan, ulan äfven de 200 r:dr lian innehafver från Wadstena adliga Jungfruslifts-cassan, jemte 66 r:dr 32 sk. i liushyresmedel samt de 66 r:dr 32 sk. b:co, han af adliga Cadettskolefonden åtnjuter; och enär således Ridd.kamererarens lön egentligen uppginge till 783 r.dr 16 sk. b:co, hvilket, sammanlagdt med de arfvoden af omkring 520 r:dr b:co, Ridd.kamereraren från de särskilda testaments-fonderna uppbär, motsvarade kamererarelönen i Rikets 390 Den 96 Octo ber. collegier, fann Direct. väl icke för godt att för honora tillstyrka någon löneförhöjning; men emedan, på sätt föredraganden erinrat, Ridd.kamereraren icke ägde någon underordnad tjensteman sig till biträde, och skrifvaregöromålen vid Ridd.cont. på de sednare åren betydligt tilltagit, sä alt deras behöriga fullgörande måste anses förenadt med utgifter för kamereraren; thy fann Ridd.Direct., att en billig ersättning för dessa utgifter borde kamereraren beredas, hvarföre, och med afseende i öfrigt å Ridd.cassans högst betydligt förbättrade tillstånd, Direct. tillstyrkte, att eli belopp af 133 r:dr lö sk. b:co måtte under rubriken: skrifvarebiträde för Ridd.kamereraren uppföras, alt utgå af Ridd.cassan; hvarom utdrag af prof. skulle lill Ridd.Utsk. expedieras. Ut supra. Ex protocollo, iy. F. Dalman.