Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r för deras del besluta utfärdande af en lag, hvarigenom stadgas, dels att der, hvarest förliknings-komité eller domstol finnes inrättad, alla till laga domstolen i orten instämda tvi - 100 Den 1 December e, m. stemål och mindre brottmål, som icke tillhöra allmän åklagare att beifra, böra, innan de derstädes undergå behandling, ovilkorligen förut vara af vederb:de förliknings komité inom den församling, der endera eller båda parterne bo och hafva sitt hemvist, handlamde, och dels att för uraktlåtenhet att åtlyda förliknings-komitéens kallelse till inställelse vid dess sammanträde, ett vite af 5 rdr rint kan af komitéen ådömas hvarje part, som, oaktadt erhållén kallelse, derifrån förfallolöst uteblifver. Dessa motioner remitterades till LagUtsk:t. Vidare upliiste Hr Palmcrantz följande motion: Genom 1809 års statsfördrag har Svenska nationen tillförsäkrats att icke varda betungad med vidare eller andre grundskatter än dem, som då funnos jorden åsatte. Utan als:de härpå hafva likväl genom våra domstolars benägna tillgöranden sådane skatter sedermera tillkommit; och det är desse, som jag fortfarande vrkar att R. St:r måtte eftergifva. Det är skatterne å de inom Riket befintlige och emellan intressenterne skiftade socken-allmänningar, som jag yrkar mätte rättvisligen uphöra; — och utbeder mig få derom förnya motionen, så lydande:
s 3 Kronoskjuts-dagsverken med Häst och Karl, i Norrige, ej sällan på 8 å 10 mils afstånd från hemvisten, midt under Slåttoch Bergningstiden, Och Sunnervikans Fögderi uppgifva sin skada af förlorade och förderfvade hästar samt forenskap till ett belopp af 13559° R'dr Banco j när man härtill lägger, att en mängd fordringar af Kronan lör båtfrakter existera i Skärgården, samt att Uppbörden i Götheborgs stad går mycket långsammare än den borde, i anseende till det ringa antal UppbördsBet jente. som enligt Stat bestås, när, säger jag, alla de-sa förhållanden komma i betraktande, och man dertill förenar den omständigheten, att dels Renteriet, dels Fogdarne, af under händer hafvande medel, forskjutit till Krigsfonden en ännu den 3 Mars inne - i 74 Den 13 April. varande år oersatt fordran af 119,243 R.dr 3 skill. 3 ninst tyckes man lätt kunna uppleta andra orsaker till stora uteblifna Remisser af Skatten på vederbörliga Levereringsställen, än Allmogens verkliga fattigdom, om den orubbad fått sköta fredliga yrken. I)å det är en gifven sak , att Böndernes bortovaro från sina hemvist är skadligt för deras hushållning, har jag likväl talat allvarsamt , då jag tror det vara ett stöd för Nederlagsfriheten att åberopa, det forlönerne spridt betydliga summor i Landet; allt i det* ta afseende kommer ju an på huru mycket Bonden förtjenar, och tiden då han är hemifrån; hvad denna sednare beträffar, gingo fororna hufvudsakligen den årstid, då ingen seglation agde rum, eller Om vintren, och i den förra omständigheten tviflar jag på att bättre förtjenst funnits , än att för ett par hästar få 1 R:dr iö sk. å 2 R:dr Banco milen, i synnerhet när Bonden sjelf håller i tömmarna Vår Bergshandtering fordrar ju mycket körslor för mindre pris, och Allmogen har alltid utan klander fått förrätta dessa , utan att jag hört någon säga, att intet Åkerbruksskötseln med den kan förenas.
oiuata i Duetten 3u, IDUN 1894 TYSTNA, Still, som rvat töst! (tota, fiut et uacPita itäxfatj om oefv såna fangtansfang. a t 3en ststa t o n e n SintjganSe fifand Safat, SttanDenS ttan, fot3t af: e&amp;ot, fångt, f å n g t Ivan — tngen v vett sftata taBat, ingen oiCI! o t Dtoia Dtoppe fitott ij^tån CEat), Som fiPan&amp;et oått. Intet uåta tungot toj^a. 9TLen i mifda Söktet » sttom SiRtat Pioat oeri e n s m 3tom. 0m tikvat en stunt) vi fituda oss ut Denna s t a m n i n g Cos. (oJUäCet tiat a t t Settefc nös.) ©all n a t Sarita fvem ui fd / g-ta, nåtsRa å t e t sHåmt oerv gfam. 8je n m u n a t afEoatSanv. cHIoi - tåt! ' ^Coat^ot uaxCa ocRså vi, ömsom sfttatt oePv Suatmeti? JFtåga oj ?t&gt;et. sttfmaDt fietgen, uatten som i&amp;ting os » stå. 8ftot suatat: n å, n a, n-å! Fredrik FALANGEN Af Ellen Nycander. ATT " SAMTALA ". Bergström. (Forts. o. slut.) [tt samtala väl förutsätter nu visserligen antingen hufvud eller hjärta — den goda är icke dum, och hennes vänlighet och sympati uppväg. ; den intelligentares snabba uppfattning och klarare tankegång — men då väl ett jämförelsevis mycket litet antal människor äro sä klen ': utrustade, a t t de sakna båda delarne, skull) nära nog en hvar i någon mån kunna förvärfva denna talang.
Kongen , eller i tilfaclde af hans dödelige afgång , begge Rigers lovlige Interims Regjering , bör inden deri mueligstkorte tid efter erholden, efterretning om hyert Riges sarskildte valg og jmed hensyn til afstanden mellan sarnlingsstedet og de Steder, hvor Stor-Thing i Norge og Rigsdag i Sverige holdes, beramme dagen pua hvilken begge Rigers Camiteer skulle infinde sig i Carlstad; men ei seriere end til den een og tyvende dag efter den for Norges Stor Thing og Sveriges Riges Stander til sidste valgferminen ovenfor bestemte tolvte dag. Ordförerae för begge Rigers Corn i tered* skulle, oupholdeligen efter deres ankomst fäel leds udfserdige berammglse til at samrgentrasde. om formiddagen, dagen efter den, der er bleven bestemt för de Comiteredes ankomst til samlingsstedet. Ved sammenkomsten oplasser forst hver Comitees, Ordförer sin, og Med - Comiteredes Fuld magt; derefter trirkke begge Ordförene .Lod em hvo af dem deryed Valgforretningen skal före ordet» D» n. Den ao Juli. *799 Den saaledes under een ogsaa i stemmegiv» ning d’eltagende Ordförer forenede facileds Go* xnitee for begge Biger foretager derefter ufortövet og uden discussion stemmegivningen. De Comherede skulle ei adskilles , eller nogen af dem 1'orlade samlingsvaerelset forinden Yalgforretningen i alle dele er fuldent. Ved stemmegivningen skal formanden för hvert Biges Comiterede oplaese og udvexle det Dacument, som indeholder . hans Comitenters paa een person bes:emte valg.
På grund af hvad sålunda blifvit i detta ämne anfördt hemställde Hans Excellens att Kongl Maj:t täcktes ånyo föreslå Rikets Ständer att årliga aflöningen för Registratorn och Kammarförvandten hos Fångvårds-Styrelsen måtte, med tillökning i hvarderas nuvarande lönebelopp af 300 R:dr, bestämmas till 2,500 R:dr för hvardera; och hemställde Hans Excellens i öfrigt, beträffande aflönings-staten för fångvårdsanstalten^, såvidt den uti det bestämda anslaget för fångvården ingår, att framställning om följande förändringar måtte till Rikets Ständer atlåtas: att, sedan innehafvaren af >Predikants-befattningen vid arbetsfängelset i Göteborg icke vidare, efter hvad Fångvårds-Styrelsen anmält, är berättigad till förhöjd presterlig tjenstårsberäkning, den för sådant fall i aflöningsstaten upptagna anmärkning beträffande aflöningsbeloppet måtte derifrån utgå; att då, jemlikt Kongl. Maj:ts beslut den 22 November 1864, 5:e kronoarbets-kompaniet i Carlskrona dels redan blifvit dels under nästa år är afsedt att blifva förllyttadt till Carlsborg och fördelas på der förut befintliga kompanier af kronoarbets-corpsen, det för befälet vid förstnämnda kompani i staten uppförda aflöningsbelopp, tillhopa 3,187 R:dr 50 öre, måtte indragas; att då, enligt nu gällande stat, ett arfvode af 1,550 R:dr är anslaget åt Chefen för 10:de och ll:te kronoarbets-kompanierna, hvilka varit förlagda i Waxholm, men numera det 10:de kompaniet, jemlikt Kongl. Maj:ts beslut den 28 Juli 1863, blifvit förflyttadt till 4 Bil. N:o 1 a) till Kongl. Maj:ts Prop. N:o 1, om Statsverket 1865.
De 60m blott till en del eller med undantag af vissa ädlare trädslag kunna af ägarena fritt benyttjas. 3:01 Kronoparkerna och Allmänningarna, som för Kronans och det allmännas räkning blifvit vårdade. Den nu ifrågavarande förändring tyckes väl egentligen röra den 3-dje af dessa, men äger dock ett nära sammanhang med de före Då Skogarne i Sverige hittills varit flora och merendels så belägne att transportkostnad för trädvahror ej blifvit ersatt, har man i allmänhet ansett skogarnes skötsel med mindre upp - gående D»n 12 December e. m, märkBambet och vanvårdat dem, men, allt som de blifvit genom misshushållning förminskade bar äfven omtanka» på deras bibehållande och förkofran mer och mer utgjord t föremålet för alfvarsammare betraktelser, i synnerhet som de skogar, hvilka behöfva secler att uppväxa, kunna inom några år förstöras. När härtill kemmer att den enskildte mannen sällan eller aldrig sträcker sin omtanka längre än att af ögonblicket draga all den fördel han kan, och få äro utrustade med vilja och förmåga att arbeta utan afseende på egen vinning, endast för att bereda k ömmande slägte^ förmån, kan man ej med skäl begära att dessa skola vårda skogea endast såsom en anförtrodd egendom, hvaraf afkastningen eller räntan blott får begagnas med förbindelse att genom eya planteringar och dess omvårdnad bereda en framtida rikare skörd. De enskilt» skogarne måste nödvändigt dagligen mer och mer försvinna, di få äro sorn återplantera annat än alléer, små parker och buskar m. m. hvilka endast bidraga till prydnad och nöje och nästan ingen vill åtaga sig det mödosamma kall att plantera skogar af hvilkas träd blott en kommande efterverld kan draga nytta. Dessutom huru få enskildte kunna några år endast använda sin tid härtill, blott Regeringen, ej den snskilte kan sträcka sin tanka derhän; det tillhör Ststen att tänka för framtidens och ej allenast på ögonblickets mera lysande förmoner och som bevis derpå att det allmännas eller Statens rätt, utan den frugtan sorn
Skade-ersättriingen åsyftar otvifvelaktigt icke blott den skada, som kreaturet, båten eller fartyget möjligen kan hafva lidit, utan jemväl den förlust, som drabbat egaren derigenom att någondera af bans ifrågavar:de tillhörigheter blifvit för honom någon tid obrukbar, då han måhända kunde hafva begagnat den, och derföre bör han också hafva någon ersättning för hvad han sålunda lidit. Det är denna ersättning, som Utsk. velat tillskynda honom. Att på en gång stadga höga bötesbestämmelser och bibehålla den gamla lagens stadgande ang:de dubbel lega, torde väl vara för strängt, och de, som påyrkat en lindring i Utsk:s förut föreslagne straffbestämmelser, hafva funnit sig fullkomligt tillfredsställda af hvad Utsk. nu föreslagit. Månne det för öfrigt icke skulle synas besynnerligt, att R. o. Ad., som förra gången funnit sig belåten med böter af 10 daler, nu icke skulle gilla den högre bötesbestämmelsen? Frih. Rehbinder: Jag kan icke förena mig i den tolkning, som Hr Carleson gifvit åt förevar:de §. Att gälda skadan kan icke förstås annorlunda, än om någon skada skett på den häst eller båt, sorn begagnats; men då billigt är, på salt Gr. Lagerbjelke anfört, alt dubbel lega verkligen betalas för den bäst eller båt, som tages till begagnande utan egarens tillstånd, vågar jag förena mig med honom i hans yrkande, att den gamla lagens stadgande i detta fall måtte qvarstå, men §:n i öfrigt bifallas. Gr. Lagerbjelke: Att vår nu gällande lag anser den ersättning, som skulle lemnäs genom den dubbla legan vara något annat, än den, som skulle gäldas för skadan, synes af 43 kap. 3 §:n Missg. B., der denna fråga finnes omhandlad och hvilken eger följande lydelse: ”Täger någor och brukar, utan lån eller lego, annars mans båt eller fartyg, eller häst, och profves han thet hafva gjordt utan ondt och argt uppsåt; gälde dubbel lego, och all skadan åter.”
Sedan Ridderskapst och Adeln funnit åtskilige förbättringar nödige uti Riddarhus* * Ordningen af den 13 Oct, igio, och Ridderskapet och Adein i den ordning 52 §. samma Riddarhusordning stadgar , antagit de förani dringar deruti , som i underdånighet bilagde project till förändrad redaction af 3., 6., 7., i2., 32., 36., 45- 46., 47., 49., 50., 51., 52., 53., och 54. §. §. innehåller, hvaricrutan Ritlderskapet och Adeln ansett den 10 §, kunna och böra aldeles utgå, så får Ridderskapet och Adeln till Eder Kongl. Majus nådiga fastställelse en sålunda förändrad redaction i underdånighet öfverlemna , för att till efterlefnad från början af näsikommande Riksdag blifva gällande. Ridderskapet^ och Adeln framhårkar, &c. &c. Upplästes till justering och godkändes följande från Expeditionsutskott^ insände förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maju: 1) Om medel till Svenska Theatrens underhållande. s) Om Den 7 JuUil 14 j а) Om Revisionen öfver KrigsRäkensk»4 perne för år 1810 och de följande åren. 3) Om ett i nåder Föreslagit tillägg till Riks-Acten emellan Sverige och Norrige. 4) Angående liquiden om Rikets Utland* ska Gäld. 5) Om försäljning af Colonien St. Bär*} thelemy. б) Om tryckning af åtskillige Tabeller öf-j ver StatsVerkets räntor. 7) Om medel till kostnaden vid Högstsa? l'g Hennes Maj:t EnkeDrottningens begrafning, 8) Om ökadt anslag till Riksdagskostna* dernes bestridande. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Fran StatsUtskottet: Af den 6 dennes: t) Angående serskildt arfvode åt EkpeditionsUtskottets
Utsökningsbalken, som väl tilläde fordringsägare rätt alt få utmätning hos hvem han helst ville ibland flere gäldenärer, som en för alla och alla för en till betalning sig förbundit, men tillika utmärkte, att, sedan utmätning hos en ägt rum, vidare rätt till sådan åtgärd hos öfriga gäldenärerne fordringsägaren icke tillkomme; att, i afseende på det af Wickman uppgifna menliga förhållande, som skulle kunna inträffa derigenom, att vexelutgifvaren ej blifvit ovilkorligen till betalning förpligtad, förekomme att, derest Wickman icke före början af Carlssons konkurs erhållit eller kunnat erhålla liqvid för sin fordran, hvarom upplysning i målet saknades, Wickman sjelf syntes hafva varit vållande dertill genom gäldenären lemnadt betalningsanstånd och deraf föranledt uppskof med utmätnings verkställande; och att, äfven om, af sådan orsak, Carlssons konkurs skulle komma att medföra dröjsmål med liqviden af Wickmans fordran, för hvars gäldande Carlsson tillhörig egendom tagits i mät, detta dröjsmål i alla fall, enär Wickman ej lagligen vore berättigad att för samma fordran erhålla utmätning och liqvid tvenne gånger, ej kunnat föranleda till ovilkorlig skyldighet för Cumlin att undergå utmätning för den i fråga varande vexelns belopp och sålunda gälda hvad redan, till följd af Wickmans särskildt mot Carlsson vidtagna lagsökningsåtgärder, blifvit af dennes tillgångar, på anförda sätt, godlgjordt. Ur handlingarne i målet inhämtade Justitie-Ombudsmannen, utom det ofvan anförda, att sedan Wickman till Rådstugurätten i Wisby instämt Cumlin med det pågående, som redan är omförmäldt, Wickman den 2 April 1860, då saken hos Rådstugurätten förevar, dit ingifvit dels den vexel i hufvudskrift, som utgjorde grunden för hans kraf och var af följande lydelse: Wisby den 26 September 1859. Fyra månader från dato behagade Tit. betala denna solavexel till Herr C J.
Dessutom hafva, med afseende på serskilda local-förhållanden, lie danna milde framställningar skett af: a) Friherre Cederström, Anders: alt åliggandet för hemmansägare på Wermdön att utgöra hållskjuts vid Fittja gästgifvaregård måtte upphöra och skjulsnings-skyldigheten, om den skall fortfara, få utgöras vid en gästgifvaregård, som å Wermdön är behöflig och der borde inrättas. b) Herr Trolin, såsom Fullmägtig för Södertelje; att skjutslegan i nämnde stad måtte förhöjas till 3a sk. milen för hvarje häst, emedan skjutsningsbesväret för staden, som är förbunden hålla a5 hästar i dygnet, under närvarande omständigheter, alldeles medtager det lilla samhällets tillgångar. c) Jöns Persson från Malmöhus Län, att de så kallade paket-, Tyska och snäll-posterne, af hvilka den första 2:ne gånger, Tyska posten fyra gånger och snällposten en gång i veckan, emellan städerne Helsingborg, Malmö och Ystad, med gäslgifvare-skjuts, till de skjuts-skyldiges betungande, fortställas, hädanefter måtte, medelst beling, förskaffa sig erforderligt antal hästar, så vida ej snäll-posten skulle kunna med vanlig postskjuts fortskaffas. dj) Sven Jonsson från Herjeådalen, med hvilken sig förenat Anders Mårtensson från Jemtlands Län: att legan för skjutsning emellan Wemdalen och Klöfsjö, öfver det så kallade Klöfsjöfjellet, i anseende till vägens längd och svåra beskaffenhet, måtte höjas till 24 sk. milen för hvarje häst, vagnpenningar oberäknade. e) Gustaf Gustafsson och Botvid Jonsson, med hvilken senare instämt Anders Andersson från Östergöthlands Län; att minskning af hållskjutshästarnes antal mätte få ega rum vid alla gästgifvaregårdar emellan Stockholm och Norrköping den tid af året, då ångfartyg gå emellan nämnde städer, helst resandes antal minskas till mera än hälften, hvadan skjuts så mycket mindre begagnas, men de skjuts-skyldige, det oaktadt, få undvara folk och dragare, ulan att någon inkomst erhålles. fj Johan Andersson, understödd af Anders Andersson från Westerås - Allm.
Om man afser från en viss lättförklarlig rädsla i första akten, kan hans debut betraktas som mycket lyckad. Särskildt vilja vi framhålla duetten med fru Edling i andra akten och arian i början af tredje akten, hvilken senare välförljent förskaffade sångaren en applåd för öppen ridå. Uppträdandet vittnade för öfrigt, särdeles i sista akten, hvilken alltigenom gick förträffligt, att hr E. har scenvana. — Hr Edberg har genomgått härvarande konservatorinm oeh under senaste spelar varit fäst vid Göteborgs " stora teater, der han sjungit en hel del partier. För öfrigt har han gjort sig bemärkt pä konserter för sin vackra stämma och sitt väl vårdade föredrag. På torsdagen denna vecka återupplages » Kronjuvelerna ». Fönsterträdgården. Ätt fördrifva maskar ur blomkrukor. Ett af engelska trädgårdsmästare numera mycket begagnadt medel härför är att blanda något mer än] skalp, målen senap i en stor kanna med vatten och låta detta stå en timma. Efter grundlig omröring vattnas krukorna dermed, då masken kommer upp till ytan. Växterna lida ej häraf. Matlagning ". Säsongen för dessa omtyckta och smakliga skaldjur har börjat, och då äro Iduns läsarinnor helt säkert tacksamma för några recept till deras anrättande. Till en god oslronsoppa kokar man en lätt buljong af några skålpund kalfkött, till hvilken man ej bör sätta några sopprötter. En i I r \ U i I U kl IN användas och marginal lemnas. Utförandet är i sin helhet jemt och godt. Men öfver alla de öfriga står hr Hillberg, hvilken af den medeltida, men långt framför sin tid stående vetenskapsmannen Muntaner skapat en karaktär, som väl torde få räknas till det allra bästa, denne framstående skådespelare framstält på scenen. Också fästes naturligtvis största intresset vid honom, och de stormande applåder, med hvilka han efter hvarje akt helsas, måste här, om någonsin, anses välförtjenta. Hr H. har ock stor heder af den ypperliga iscensättningen. Bland de öfriga uppträdande förtjena hr Palme och fru Fahlman att nämnas, Stycket hör till det slag, som hela Stockholm och äfven en god del af landsorten måste se. Den 30 okl.
På sådan grund skulle jag tro, att, på sätt jag linder f. m. plenum hade äran framställa, hvarje Stånd bör afgifva sin gemensamma tanka, och del endast en gäng, och icke tvenne, oell att Utsk. skall vara pligtigt alt å de gemensamma tankarne fästa skyldigt afseende. Vidare yrkar Hr von Hartmansdorff, all förslaget icke kan ändras i Stånden sedan det återkommit andra gången, nian endast godkännas eller förkastas. Jag vill icke förmoda, alt den värde ledamotens afsigt med detta förslag lill gemensam tanka varit, att tillvägabringa en redaction sådan, alt alla ändringar eller förbättringar i vårt statsskick mätte uteblifva, men dertill synes mig åtminstone förslaget, sådant del af den värde ledamoten blifvit framsläldt, leda; ty dä för det första Stånden aldrig fä afgifva gemensamma tankar, när ärendet första gången förekommer, och sedan vid äterremissens återkomst endast godkänna eller underkänna utan förändringar, så blifver det så myckel lättare alt motverka hvilandet af hvarje förslag till förbättring, som Utsk. just genom den första proceduren troligen kommer att mycket lätt misstaga sig om Ståndens mening, då det endast får vela hvad en eller annan talare i anmärkningsväg yttrat. Enär jag, för min del åtminstone, linner ganska tydligt, alt, i de flesta fall, ett Const.Ulsk. för andia gången inkomna betänk, skall innefatta sädane misstag om ett eller annat Stånds verkliga åsigt, så alt dessa Ständ icke kunna det afgifna förslaget godkänna; och dä inga ändringar skulle fä deruti göras, i följd hvaraf det äfven mäste blifva underkändt, just af den förut uppgifna anledn., att rättelse ej får vidtagas i den ena eller andra delen, så torde man med lög kunna påstå, att, under sädane villkor, icke eller någonsin ett förslag lill förbättring kan komma atl blifva hvilande.
Då jag väckt den motion, som nu af Utsk. blifvit förkastad, anser jag mig böra uttala min mening i denna fråga. Föregående talare hafva förordat en slags opinions-nämnd, som skulle afgifva sitt Utlåt, om sökande lill upbörds-platser, och derföre tillstyrkt bibehållandet af det gamla borgens-systemet, emedan detta alltid vore ett medel att försäkra sig derom att åtminstone tvenne personer hyste det förtroende till den sökande att de på honom ville våga en del af sin förmögenhet. Mig synes del bevisa bjertans litet att folk går i borgen för en så liten summa, sorn 1,500 R:dr, och 426 Den 8 Februari. detta skäl torde således icke förtjena att tagas i vidare öfvervägande. Man har äfven yttrat om min motion i afseende på arrende af kronans egendomar, att den icke vore lämplig emedan arrendalorerna ändock kunde låta jorden vanhäfdas; men jag tror alt då man åtagit sig ett arrende och i förskott erlagt arrendesumman skall man äfven söka detsamma fullgöra. Jag har såsom Ordf:de i Krigs-Colhm och Ledamot af Stats-Rådet äfvenväl hört klagomål af tjenstjemän, som icke utfått sitt arrende och sorn fåfängt sökt det hos borgensmännen emedan de varit ruinerade* Jag frågar då om en sådan inrättning är nyttig för tjenstemännen, och om icke Staten är skyldig alt betrygga sina tjenstemän emot dylika förluster? Man svarar att raan litar på Landshöfd:nes intyg; men all den säkerhet som dermed kan vinnas beror på huru väl Landsli:gen personligen känner förhållauderna inom sitt län. Han kan för öfrigt vara en ganska duglig man, men han kan lätt bedraga sig, och han kan dessutom icke veta om de borgensmän han en gång antagit under tidens lopp hafva blifvit utfattige, emedan han derom icke alltid blir underrättad. Man har äfven trott att mitt förlag, alt arrende-summan skall praenumerando afgifvas, skulle minska beloppet af dessa arrenden; jag tror det icke, enär jag i min motion föreslagit att Staten skulle gifva ränta på dessa penningar.