Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemte anmälan att mångfaldiga ärenden, hvaribland flera af hufvudsaklig vigt, ännu återstå att af Rikets Ständer handläggas under nu pågående Riksdag, hafva Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse af den 28 innevarande månad, hos Kongl. Maj:t äskat att Riksdagen måtte fortfara ytterligare en månad, räknad från och med den 5 nästkommande Februari. Kongl. Maj:t har, i anledning häraf och på grund af stadgandet i § 109 Regeringsformen samt § 80 Riksdags-Ordningen, velat, i Nåder förklara, att Riksdagen må med den sålunda äskade tiden af En månad förlängas. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. Ludv. s,Urnqvist. Bih. lill R. St. Svdr, N'o 32- Utdra" af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t honungen i Stats-Rade t ä Stockholms Slott den 50 Januari I85~l. Närvarande: Haris Excellens, Herr Justitie-Statsministern Gunther, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist och Friherre af Ugglas. Departernents-Chefen, Stats-Rådet Almqvist, föredrog derefter i underdånighet Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 28 innevarande månad, deruti Rikets Ständer, med anmälan att mångfaldiga ärenden, hvaribland Hera af hufvudsaklig vigt, ännu återstode att vid nu pågående Riksdag handläggas, äskat att Riksdagen måtte fortfara ytterligare en månad, räknad från och med den 5 instundande Februari; och uppläste Departements-Chefen derjemte ett af honom uppsatt förslag till svar å denna Rikets Ständers skrifvelse. Kongl.
Borgare-Ståndet den 10 och af Högv. Preste-Slåndet den 15 sistlidne Februari; och som, enligt 75 § Riksdags-Ordningen, frågan sålunda blifvit genom trenne Riks-Stånds beslut afgjord, så fä Utskotten endast tillkännagifva, att någon vidare behandling af frågan å Utskottens sida icke kan ega rum. Stockholm den 4 Mars 1845. Statssamt Allm. Best.- ock Ekon -Utskottens Mern , .X:o 67, Ull. JV.c CS. 15 N:o 67. Ank. tili Exp.-Utsk. din 5 Mars, kl. G e. ni. Memorial, t anledning af återremiss å Utlåtandet, N:o 4<b Utskottens berörde utlåtande, afgifvet, med anledning af täckt fråga om spridda rusthållsoch roteandelars sammandragning, har blifvit al llopv. Preste-Ståndel återremitteradt; men då samma utlåtande iir vordet hilallet af Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Yälloll. Borgare-Ståndet den 12, och af Hederv. Bonde-Ståndet den 15 nasti. Februari, i anseende hvartill frågan, jemnlikt 75 § Riksdags-Ordningen, är genom trenne RiksStåtids beslut afgjord, så kan någon vidare behandling deraf, å Utskottens sida, icke ega rum. Slockholm den 4 Mars 184o. Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Mars, kl. 6 e. ro. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om en Normalskolas inrättande i Stockholm för fruntirnmers-undervisningen. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln hafva Utskotten fått emottaga en at Herr Lagergren, A., väckt motion, hvaruti blifvit anfördi, att, fastän i sednare tider många åtgärder vidtagits för den allmänna undervisningen, den del deraf, sorn rörde qvinnans bildning, lik väl blifvit nästan helt och hållet leninad ur sigte.
Ärfda-balken måtte tillökas med ett nytt stadgande för bestämmande af hvad egendom i bouppteckning bör upptagas och värderas; N:o 47, i anledning af väckt motion, angående Kronofogdes och Landtmätares rätt att såsom rättegångsfullmägtige begagnas; N:o 48, i anledning af väckt motion om ändring i lagens stadganden om tiden då hemman å landet och hus i staden skola afträdas; N:o 49, i anledning af väckt motion om ändring i 21 kap. 3 § Rättegångsbalken; samt N:o 50, i anledning af väckt motion om bestämmande af vissa dagar för lifgifvande af domar och utslag i Hofrätt och Rådstufvurätt. Frän Ilögv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och godkändes Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 29, angående beräkningen af Tullmedlen, Saluaccisen, Postmedlen, Chartse-Sigillatm-afgiften och husbehofs-brännei imedlen, och Memorial N:o 30, angående de till den blifvande nya Bevillnings-stadgan hörande Formulärer. S. D. Föredrogs ånyo Bevilinings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottens Memorial 500 Prot.-Utdrag den 16 Augusti 1851. N:o 5, med förslag till redaktion af vissa stadganden i förordningen, angående vil koren för tillverkning och försäljning af bränvin; bifölls, S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-Utskottets Memorialer till Rikets Ständer: N:o 28, med voterings-propositioner, rörande det uti Konstitutions-Utskotlets Memorial N:o 11, afgifna förslag om val til! Ordförande i Utskott och andra delegationer af Rikets Ständer: och N:o 29, med voterings-propositioner, rörande Konstitutions-Utskottets uti dess Memorial N:o 16, afgifna förslag till ändring i 49 § Riksdags-ordningen och 56 § Regerings formen, angående motioner. De i dessa Memorialer föreslagna voterings-propositioner godkändes.
Preste-Ståndet, genom Protocolls-Utdrag af samma dag, Besv. och Oecon. Utsk. Utl.-de. N;o 104■ 47 samt Hederv. Bonde-Ståndet, medelst Protocolls-Utdrag af d. 2 i nyssnämnde månad, på grund af i Stånden gjorde anmärkningar, Betänkandet återremitterat. Prosten IVordirij med hvilken Prosten Elfström sig förenat, har nemligen erinrat, att Syner å Soldat-Torp hvart 3:dje år kunde anses vara ett onödigt fjäsk, enär Preste-Boslällen endast synas hvart 5:te år, samt att antalet af Synemän för Soldat-Torp skall utgöras af 5 å 6 personer, då åter för Presteoch Under-Officers-Boställen 4 Synemän anses tillräcklige. Uti Hederv. Bonde-Ståndet har likaledes Oloj Olofsson från Östergöthland velat fästa uppmärksamheten derpå, att Syner å Soldat-Torp vore så mycket mera öfverflodige, som det är Soldatens åliggande att sköta och underhålla sitt Torp, och således dess åliggande att bygga och bättra hvad som vid afträdandet kan finnas eftersatt eller bristfälligt; och hafva med Olof Olofsson sig förenat åtskilliga af Ståndets Ledamöter, med tillägg af en del: att den ifrågavarande inskränkningen af dessa Syner jemväl borde sträckas till Båtsmanshållet. Dessa anmärkningar har Utskottet i öfvervägande tagit; men som Utskottet förmodar sig uti sitt i denna fråga afgifna förra Betänkande hafva fullkomligen ådaga - 48 Besv. och Oecon. Utsk. Utl.-de W.-o 10/j..
Jag, så mycket vän af den orimmade versen som någon, är förtjust deri. Skall jag skänka er min fantasi”? Och nu följer en prisande sång öfver ”Rimmet”, i jemväl orimmade, men fritt rhythmiska verser, med denna slut-anmärkning: ”En tio grader större skald än jag skulle upphöja Rimmet så förtjusande, att hela verlden ville skrifva – orimmadt”. Bägge dessa stycken, numera upptagna i samlingen af hans Skrifter, äga verklig skaldeförtjenst; mest, kanske, det sednare. Dessutom förmodade Thorild, att han nu hade solklart ådagalagt sin oveld. Annorlunda dömdes dock i det ”till Försökaren af Orimmad Vers” rigtade svar, som, undertecknadt Bon Conseil, meddelades i N:o 228. Der genmäles, att ”Rimmet väl icke ensamt utgör Poesi, men är en väsendtlig del i Svensk Poesi”; att försökaren, i en oredig öfvertygelse att skaldekonsten behöfver ”ännu något band utom tankar och meter”, synes vilja ”substituera för rimmet en onaturlig och främmande construction, med en nödvändig obegriplighet i följe”; att han, ”då han härnäst vill skrifva poetiskt, bör i stället för Obegriplighet välja Rim; och i synnerhet skaffa sig bättre gehör, innan han söker deltaga i lagstiftningen för Svenska Parnassen”78. Sannolikt befarade Kellgren att Thorild, eller de af honom förförde, ej skulle vederbörligt lägga denna tillrättavisning på sinnet. Derför lät han, ungefär en månad efter det sednare ”Försöket”, i N:o 241 (d. 20 Oct.) en eftertryckligare inskärpning följa; men nu i poetisk form och samma versmått, under namn af ”Nytt Försök till Orimmad Vers”. Detta är det ryktbara näpstqväde, som, begynnande med raderna Om druckna pojkars undran Och dårars lof du söker, – blifvit förvaradt i samlingen af Kellgrens dikter. Det var en straffdom öfver Thorild, hvilken der offentligen gjordes till en vitter symbol af den egenkäraste, uppblåstaste, befängdaste bombast och galenskap.
Ett barn kan ej utan olägenhet äta som alla andra före 4 års ålder. Ännu då får man ej gifva det starkt kryddade eller sura rätter, ej heller omogen frukt. Jag tillägger, att allt bakelseverk, på grund af sjelfva sitt tillredningssätt, är svårsmält; barnen få alltid för mycket deraf, de må äta det aldrig så sällan. Det är mycket lätt att ända intill två år — jag upprepar det — uppföda dem till frodighet med mjölk, soppa, ägg, litet stekt, finskuret kött; men äfven efter afvänjningen bör mjölken qvarstå som hufvudrätt i dieten. Hvad särskildt angår barn med glupsk aptit, måste de få sin näring efter ett metodiskt och noga afmätt system. Allt hvad man ytterligare lägger till den diet, jag här förordat, är onyttigt; det har blott till resultat att gifva barnet en stor och stind mage och gör det pussigt, trögt och i saknad af verklig helsa. D:r E. Toussaint. Iduns julklappsbazar. (Forts.) på denna skola bladen ådras med kulört silke och smaragd. Dessa antimakassar äro mycket vackra och lätta att arbeta. K — a. c XXVI. Bref till XXIX. Fajansfat. Vanliga, runda, hvita fajansfat dekoreras med oljefärg efter något majolikaeller gammalt fajansmotiv. Var ej snål om färgen och uppblanda den med kopallack, så att den torkar fort och blifver glänsande. Faten äro af stor dekorativ verkan högt upp på en matsalsvägg eller på en panelning. Chrysopas. Lilly. Bästa Lilly! Jag vill hasta Att ditt bref besvara nu; Några råd jag vill framkasta. Efter som du bedt mig ju. Du dig säger ej begripa, » Hvad till julklapp du skall ge. » — Sätt dig derför ej att lipa, Något råd kan jag väl ge! Låt oss först med mormor börja! H o n är gammal, hon, och skral, Att för hennes trefnad sörja Passar bäst en virkad schal. Och din pappa, som plär dröja Ute jemt i ur och skur, Skulle säkert väl förnöja Ett par tofflor, eller hur? Mamma är ej svårt att tänka, Hvad till julklapp man skall ge.
Remitterades lill Banco-Utskoltet ett af Friherre Toll, (ju sUif, denna dag afgifvet anförande i fråga om nämnde Utskotts, af Ridderskapet och Adeln återremitterade, betänkande, i\:o 2g, med förslag till en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse, 111. 111. S. D. Remitterades lill Stats-Utskottet ett af llerr bejren, Johan Ber, denna dag afgifvet anförande, i afseende på Hans Excellence Herr Grefve Björnst jernäs, Magnus, till nämnde Utskott den 18 dennes remitterade motion, att den ordinarie Bevillningen må ifrån och med nästa års början ingå till och förblifva under Slals-Coiilorels vård. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Lag-Utskottets den 11 och 14 dennes på bordet lagda betänkande, N:o 3g, i anledning af väckta motioner om bestämmelse af ansvar för förfalskning al Privalbanks-sedlar. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskot ets den 11 och 14 dennes på bordet lagda betänkande, N:o 44, i anledning af väckta motioner, angående förändring i dels Hof-Rälternes arbetssätt, dels ock donistolarnes ferier, blef, med afslag af Utskottets tillstyrkande, att Rikets Slän - Prot.-Ulära", den 2/ December 1844•
Till Hr Lagerhjelm hemställer jag för öfrigt, huru det vore möjligt att bestämma den siffra, hvartill Götha canalactier skulle kunna belånas, om man icke vill fästa afseende på den bifogade borgensförbindelsen; ty om actierna nu gälla endast 20 proc., och borgesmannen således måste ansvara för de återstående 5 proc. i närvar, lånebelopp, skulle det ju, i fall belåningsrätten nedsattes till 20 proc., kunna bända, att actierna ytterligare folie i värde till i5 proc., och man råkade i samma olägenhet, om borgen borttoges. Jag tror således, att detta morn., hvad belåningsbeloppet angår, kan utan någon våda bifallas, då det alltid är Fullmägtiges sak alt tillse, att borgesmännen äro vederhäftige för bristen i hypotheket, ehvad den är större eller mindre. Gr. Posse, Arv.: Jag tror, att denna fråga, angående Götha canalactiers belåningsrätt, mäste bedömas mindre efter hvad som borde vara, än efter hvad som är. För min Ben 3i Juli f. m. 429 del anser jag det hafva varit förmånligare för canalholaget, om ifrågavar. belåning aldrig ägt rum; men R. Sl. hafva löfval att belåna aclieina till 25 proc., om canalen gjordes färdig, och detta har nu skett, hvadan rättvisan krafvel-, alt 11. St. uppfylla sitt löfte. Jag tillstyrker således bifall till Utskts betänk, i denna del, helst Bancostyrelsen, såsom Frih. Cederström riktigt anmärkt, äger rätt att i den borgensförbindelse, som tillika erfordras, skaffa sig säkerhet för bristen i hypotheket. En sådan säkerhet har väl äfven hittills varit stadgad; men hvartill den gagnat, får framtiden visa. Hr Tham: Jag förenar mig till alla delar med IlrCederschjöld och Gr. Posse, samt förmodar, att R. St. nu icke vilja göra någon ändring i den lofven, sorn förut blifvit canalbolaget gifven, att få belåna sina actier till a5 proc.
2to En anmälan, pag. 16, i anledning af Prosten Almqvists och Riksdagsfullmäktigen Anders Olofssons der åberopade motioner. Lades till handlingarne. Sto Det upprättade förslaget till lag för enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar. Ingressen antogs sa lydande: Rikets Ständer besluta, för deras del, att med upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 9 Januari 1846, angående enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar och Kongl. Förordningen den 6 Oktober 1848, angående vissa lag-bestämmelser, med afseende på enskilda Banker, utfärda en Lag för enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar. Vid granskning af Lagförslagets särskilda 88 beslöt Ståndet på sätt här nedan nämnest § 9, morn. 2. Antogs, med förändring af den föreslagna minimi-summan, 333 Rtdr 16 sk. till 133 Rtdr 16 sk., allt Banko. § 10, mom. 1. Godkändes, så lydande: ”Sådane kredit-sedlar eller förbindelser, som i § 9 mom. 1 omförmälas, skola utfärdas på Blanketter, hvilka anskaffas af de enskilda Bankerna och skola för alla dessa Banker vara lika till valörer, samt för lika valörer, af samma storlek och färg, på sätt Konungen närmare bestämmer.” § 11. Följande lydelse antogs: ”Ej må enskild Bank utgifva sådane tryckta eller graverade kredit-sedlar, som i § 9 mom. 1 omförmälas till större sammanlagdt belopp, än som motsvaras af lto Bankens hela teknings-summa eller grundfond, och 2to innehafvande säkerhets-handlingar för beviljade kassa-kreditiver, i den mån de anlitas, hvilka säkerheter böra vara lika beskaffade med de i § 7 mom. 2 för grundfonden föreskrifna, dock härför icke till större sammanlagdt belopp, än hälften af grundfonden. Derest genom vexling eller annan orsak det sålunda bestämda förhållandet rubbas, åligge det Bank-direktionen, att inom en månad hafva detsamma återställt, hvaröfver Konungens Befallningshafvande handhålle.” § 25.
Hufvudafsigtcn, att härigenom erna rättvis fördelning af UndsättningsSpanmålen, har vid äfven i det närmaste blifvit uppfylld; men för det tillika åsyftade ändamålet, att få utredt, hvilka undsättningstagare slmllc förmå betala Spanmalen contant, kunde föga något uträttas; ty detta försigtighetsmått och de många föreskrifter jag dessutom utfärdat, för att efter möjligheten hindra Allmogen från alltför stor skuldsättning, gjordes alldeles kraftlösa genom den Penningeföiiägenhet, som innan kort yttrade sig inom Länet, lika allmänt och afgörande med Spanmålshristcn; och nöden gjorde mig då lill lag att eftergifva i anspråket på contant betalning, och låta Spanmålsundsättningen nästan uteslutande affölja på credit emot borgen; hvilket sednare ock slutligen hlef det enda vilkor, sorn kunde de Undsättningssökande föreskrifvas, så vida den nödvändiga hjclpen icke skulle dem betagas, och många öfverlemnas åt kungrens lidande eller åt en förtvillande utsigt af obesådda Äkrar. Af de betalningssätt, som, enligt Eder Kongl. Blajrts Kådiga Bref den 14 September sist förlidna år, bordt följas vid UndsättningsSpanmålcns afyttrande, har, i anseende till ofvan anförde ställning och förhållanden, det uti tredje punkten stadgade endast i ringa mån kunnat vinna tillämpning, så att hela beloppet af contant inllutne medel för dylik Spanmål icke utgjort mera, än 13>,4J8 R:dr ."50 sk. 3 r:st., derunder inberäknad betalningen för 100 Tunnor i Götheborg lörsåldt Hvete; hvaremot den ojemförligt större delen af Undsättningslagret blifvit, med anledning af fjerde puncten uti samma Kådiga Bref och i följd af Eder C 50 ) Kongl. Maj:ts den 29 November till mig aflålne Nådiga skrifvelse om vilkoren för utborgning af Spanmål, utlemnad på credit emot borgen lill Länets Invånare; uppgående sammanräknade värdesbeloppet af den sålunda utborgade Spanmålen tiil icke mindre, än 259,956 II:dr 4 r:st.
Det är möjligt , att jag, i det Anförande jag nu går att uppläsa, fallit i detta fel; men i sådan händeldelse begär jag öfverseende derför, till fördel för min välmening; och skall då, om och när Utskottet lemnar oss någon lyckligare upplysning om dess tankar i det hela, gerna vara den första att sjelf rätta mitt fel. Härefter uppläste Friherre Boye följande skrifteliga Anförande: Riksdagskallelsen och det ,Tal från ThrOnen, hvarmed denna Riksdag öppnades, uppgifva anledningen till vår sammanvaro, och bestämma ändamålet för vår verksamhet. Anledningen var Discont-papperens fall i Credit; och ändamålet är, att afhjelpa den förlägenhet, som derpå följt för hela Nationen, bestående i den lucka för Myntbehofvet, som uppkommit derigenom, att Discont-papperens kraft, såsom Mynt valuta, blifvit suspenderad. Om denna anledning och detta ändamål påminner jag derföre, att allmänna ordet: förlägenhet kan lämpas till olika fall; och derför re , att jag tror mig hafva förmärkt, det Pen. ningelnteresset detta mägtiga Interesse, öfver hvilket Näringarne länge beklagat sig vill, att med förlägenhet skall endast böra förstås bekymret deröfver, att Penningebristen icke ännu är stor nog; såsom efter hvars för - 62 Den 17 Martil, f. m. hållande, det så kallade Myntvärdet blott skall kunna beräknas. Denna urskiljning emellan beskafTenheten af den förlägenhet, sorn vi rätteligen hafva att afhjelpa, och den förlägenhet, sorn man synes vilja gifva oss i stället, är likväl angelägen; emedan ett misstag deri lätteligen kunde hänföra oss att göra motsatsen af hvad vi böra göra, hva;af skulle följa , att vår belägenhet 5 i stället för att afhjelpas, skulle förvärras. Utskottet medgifver i sitt Betänkande, att Discont-papperen ingått i RörelseCapitalet, samt utgjort en del deraf; och man kan tillägga, att de ännu utgöra det; ty ännu hoppas Publiken på deras återfående, och Liqviderna man och man emellan äro derföre blott uppskjutne endast till Riksdagens slut.
Kerstin hade haft god tid att utarbeta ett väl genomtänkt schema för undervisningen, med hvilket såväl häradshöfdingen som frun voro nöjda. Hon hade försökt att tillgodogöra sig de bästa af den ordnade skolans principer, på samma gång som hemmet, hvilket här var ett med skolan, också skulle få komma till sin rätt. Uppfostran och undervisning, båda skulle stå jämsides och åstadkomma ett fullkomligt helt. Det blef icke att ligga på latsidan för Kerstin. Barnen måste indelas i olika läxlag och undervisas på särskilda tider, hvartill sedan kom, att de under hösten och vintern blefvo nästan fullständigt öfverlämnade åt hennes ledning äfven dessemellan, enär fru Valdes sjukdom som vanligt tilltog med den strängare årstiden. Men hvilken glädje var det icke att arbeta i denna atmosfär, där allt andades välvilja och sympati. Det var naturligt, att Kerstin skulle hysa intresse för den art af verksamhet, som ända till för kort tid sedan varit hennes egen. Därför plä- gade hon då och då vandra bort till Klara Noréus och åhöra lektionerna i hennes skola. Det intryck hon fick af dem var icke oblandadt godt. Lärarinnan var nervös, och hennes nervositet meddelade sig naturligtvis åt undervisningen. Hon var retlig och ojämn, favoriserade de barn, som hade lätt att fatta, och som sålunda gjorde henne minsta besväret, sysselsatte sig med mycket, som hvarken hörde till ämnet eller lämpade sig för barnens fattningsförmåga. Det låg något febrilt öfver lektionerna. Från lärarinnan gick det öfver på eleverna. De blefvo oroliga, visste ej hvar de voro hemma. Kerstin gjorde henne uppmärksam på detta. » Ja, du kan ha rätt, » svarade Klara Noréus, » jag är verkligen nervös. Tänk dig så som jag arbetar. När jag slutar skolan, får jag knappt tid att äta, förrän jag slår mig ned vid skrifbordet, där jag sedan sitter till långt in på natten. » » Men, kära vän, detta går aldrig väl. » » Jag måste, ser du. Åh, du vet icke hvad jag sysselsätter mig med. Jag har icke talat om det för någon, men du skall få veta det. Jag har behof att tala om det för någon. » Hon drog upp en låda i det fällbord, som blifvit upphöjdt till rang, heder och värdighet af skrifbord, och tog fram en lunta med fullklåttrade papper.
Kanske är det ej alltid skomakarens fel eller afsikt att lämna ett dåligt arbete, utan beror det mången gång på att lädret i garfningen är uppbrändt af syror, hvilket ingen ser, förrän det användes. A. J. B. Förbi! Från holländskan för I d u n af Elin Sch — y. (Forts.) II. » O! » H v a d d å? — H v a d kan det vara? — människor älskat Och hon dröm— » S e h ä r! » O! — Nej aldrig! » » O! H a r det inte gått fort? » » A h! — n u r e d a n? Har du l i t e t? att skrifva? » frågar h o n. » » K o m d å! » frågar h o n förvånad. m. O, m e d ingen — ingen skulle hon vilja b y t a! — tänkte hon. o m hon » O! ja, så g ä r n a! » Ja, d e t var en härlig d a g! V i n - den kastar o m — o c h då börjar en regnoch stormperiod. » » Scheide mit Eegen und scheide mit W i n d, » upprepar hon nästan mekaniskt. » J a s å? — Farväl, H a n! Ja, t r o l i g e n. H v a r f ö r? — Sedan när? (Forts.) * &lt;3&gt; Allt detta ej Sokrates rörer, Den man utan brister och vank: I spetsen för visa flanörer Han bara gick kring och slog dank. Hans ståtliga visdom förgät, Om hustru och barn fingo mat. Xantippa, hon kokte och sydde Och gaf stundom ungarne ris; Men Sokrates frågor blott tydde Och fick utaf seklerna pris: Han blifvit ändå sansculott. Om byxor af frun han ej fått! Ej nånsin man såg fru Xantippa Midt uti en » kaffekonsélj *; Ty aldrig hem ut kunde slippa I hvardag, i djupaste helg. Men Sokrates var rent besatt: Han var knappast hemma en natt.
Besparing kunde ock minnas, om Konungen af de i§c> Hästar Staten bestar, Nädigst tillät sine Drabanter nyttja af dem de sä tillfällen som Kongl. Majit mille de ffnlle göra tjenst till Häst, likasom stadde före Konung 6usrs^ Len Z:dje§ Regering da ingen Cavallen»Troupp fans i Stockholm. Likaledes kror jag att de Artilleri, Hästar som Med Statens dryga kostnad Utom wänlig Entreprenad Auction blifwir npkopre och sedermera titan att göra någon nytta äswen här uti Stockholm än underhällas under tillsyn as Kapitenerne kolling och kunckel genast borde försäljas sedan Riket rm leswer.i fred med sine Grannar, ly öfwer Winter - Den 12 December. 70Z Mänaderne koster säkerligen endast deras Ut^ordring mera än de äro warde, och kunde ästven hända att tahe Hästar antingen bleswo forftrdrade eller ock troligen aldeles förstörde innan första Wardag, hwilket sednare wi hafwa största anledningar srngta. Plkerligare tyckes det wara aldeles onyttigt att löna och söda någon Officerseller Under^Offlc rs Corps af krFsmerns äu itoi, äfmen är häruti en reciprocir^ ty Franska Regeringen har för flere är sedan indragit Penflonerne för Swenffa Officerare, jemwäl ffall Nucka Kejsaren redan indragit Boställen och Höner för Officerarns wid den fordna Finska A meen» Manne Wr hafwa, större förmögenhet och tillgängar, än bada nän.ide Riken? da kruide något skäl wara att wi utyswade Gcnerosiketcr emot Uliämiiugar; Men jag fruktar att mangen Swensk Officer och hundradctals 0 färdiga Soldater denna stund sakliK li-w-.rs förnödenhetcr. S:o