Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ej mera ljödo svärdsslag på sköldarne, men väl piskans slag på hästryggen eller slädkarmen, hur det föll sig; och de väldiga sångkörer, som exeqverades vid affärden, borde ännu i aftonstunden kunna återljuda bland strausservalsernas mjuka och smekande toner. Men hvad som tillhörde vintertiden och tog sig så bra ut till höga snöfanor, klingande bjellror, gnistrande stjernor och trettio graders köld, det hade sitt motstycke i sommarens patriarkaliska nöjen vid susande vågen, böljande bålen och qvällsolens glans. Stadens unga qvinnor, som då, likt fjärilar ur puppan, krupit ur salopperna, karpuserna och de bebrämade ytterskorna och afskakat hela det sista lagret efter snölavinerna och det skummande stänk, hafsvindarne förde omkring, visade sig nu långt oftare ute, klädda i sina lättare kostymer, hvilka dock voro himmelsvidt skilda från fladdrande nettelduk och trassligt flor: de bestodo vanligen af bjert storblommigt kattun, bredrandigt taft eller indiskt kasimir, ty man lefde i ostindiska kompaniets vackra ålder. Nu stiga de i sina lätta båtar, och på hvarje holme, som hade en gräsfläck nog stor att i sitt sköte kunna upptaga dem och deras kaffeservis, uppslogo de sitt tjäll och inbjödo sina varande och blifvande beherrskare att dela det med dem och att för ett par timmar glömma sin höga suveränitet vid glammet och lekarna på klipporna, som befästade platsen. Denna del af året var qvinnornas regeringstid, och det så mycket naturligare som många då voro så kallade gräsenkor under sina mäns frånvaro på främmande kuster. En dag var emellertid framför alla öfriga egnad till glädjefest. Det var midsommarsaftonen, då sjelfva torget – kanske ändå med aning om sin blifvande bestämmelse – klädt sig i löf, barrträd och blommor, bland hvilka ungdomen i förtjusande enkelhet dansade kring den högresta majstången, ej det minsta besvärade öfver att takten angafs af endast stadstjenarens fiol och en gammal sjömans ursinniga ruskande på stadsfiskalens tamburdebask.
• 18:o anslaget för en förändrad inredning af Riksgälds - Contorets nuvarande hus 6,000: 19:o anslacet för kyrkors uppbyggande inom Wermländska Finnmarkerna 6,000: 20:o återstoden af anslaget för Aren 1842 —1844 till inrättandet af Folkskolelärare Seminarier 1,500: 2l:o dito dito till stipendier vid dessa Seminarier .. 7,500: 22:o utaf den innestående anslagssumman för Folkskole-lärares aflönandäj hvilken för åren 1842—1844 utgör 146,573 R:dr 11 sk. 5 r;st, upptages ett års anslag med 50000: — 23:o återstoden af anslaget till Skepps byggeri-Instituters inrättande 36,833:16. — 24;o anslaget till tryckningskostnader för de nya Lagförslagen 3.000: 25;o 1843 och 1844 årens anslag för Ullsorteringsanstalterne i Götheborg och Malmö 4,000: 26;o understöd åt Rotehållarne vid Westerbottens och Norrbottens FältJägare-Corpser for åren 1840—1844 12,000: 27:o 1844 års anslag för Garnisonsskolan i Christianstad 240: 28:o kostnader för knekte-kontrakternes samlande, tryckning och utdelande, förslagsvis beräknade, . , 3,000: 1,865,373: 9.11. Ef - Siats-Utskottets Memorial, N-o 3oj, Efter afdrag af hvad, som erfordras för bestridandet af alla dessa ännu återstående utgifter i följd af sistförflutna Riksdags extra Stats-reglering, utgör det för andra utbetalningar disponibla capital-beloppet af RiksgäldsContoret tillhörige räntebärande papper
Oanmärkt torde ock icke böra lemnäs, att, ehuru redogöraren vid hvarje räkenskaps afslutande den 30 Juni krediterat hvarje kassa full ränta, denna likväl aldrig tillfullo då ingått. Så vill jag exempelvis blott anföra förhållandet de två sista åren, nemligen 1858, då i emeriti-kassan ännu den 21 Juli voro obetalda räntor till ett belopp af 777 R dr 50 öre, hvaraf 607 R:dr 50 öre inbetalades först den 2 Oktober, och i byggnads-kassan den 21 Juli 170 R:dr R.mt; samt 1859, då i emeriti-kassan den 2 Juli voro obetalda räntor till ett belopp af 942 R:dr 50 öre, och i byggnads-kassan samma dag 332 R:dr 50 öre Riksmynt. Westerås den 19 December 1859. J. W. Sjöqvist. Skara stifts Konsistor» underdåniga utlåtande, i anledning af en utaf Rikets Ständers Revisorer år 1859 gjord anmärkning vid Konsistorii räkenskaper. Stormäktigste, Allernådigste Konung! I anledning af Rikets Ständers Revisorers, uti sin den 14 sistlidne Oktober afgifna underdåniga berättelse, gjorda anmärkning om saknad redogörelse för Thuns skola under sednare halfåret af år 1857, får Konsistorium, på nådig befallning i remiss af den 21 sistlidne November, i underdånighet förklara, att ifrågavarande redogörelse, sorn icke kunnat afsändas tillsamman med den för förra halfåret af år 1857, blifvit den 29 sist - — m — lidne Juni öfverlemnad till Kongl. Kammar-rätten jemte Skara läroverks samtliga räkenskaper för år 1858. Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj;ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. WALLIN. J. BJÖRKEGREN. N. SALANDER. FR. E. FAGERSTRÖM.
Vid granskningen af Stockholms stads kronoräkenskaper hade Revisorerne funnit dessa upprättade efter en annan method, än den, som vid allmänna verks och inrättningars räkenskapsföring vanligen löljes; och då nämnde räkenskaper icke vore bragla i någon öfverensstämmelse, hvarken med rikshufvudboken eller med de specialräkningar för Stockholms stads särskilda uppbördstrakter, som funnes desamma bifogade, hade det icke varit för Revisorerne möjligt att kontrollera summorna, ultin att i sådant afseende uppgöra särskilda omslut, men delta förhållande skulle, enligt hvad Revisorerne anfört, komma att försvinna, i händelse föreskriften i Kongl. Brefvet den 15 Februari 1855 om upprättande af nya formulär för samtliga de förvaltande verkens räkenskaper blefve tillämpad! äfven på Stockholms stads kronoräkenskaper. Beträffande åter länens landsböcker hafva Revisorerne likaledes fästat uppmärksamheten på bristande öfverensstämmelse mellan dessa och rikshufvudboken samt derjemte anmärkt att, då landsböckerna utgjorde endast ett sammandrag af kronouppbörden i länen, och landtränteriernas specialräkningar åter innefattade redogörelse för sjelfva kassans ställning, så funnes för närvarande icke någon sådan räkenskap för länen, der inkomster och utgifter i sin helhet redovisades; och borde, enligt Revisorernes yttrade åsigt, landsböokerne uppgöras i enlighet med de i det fastställda nya formuläret för riks - Stals-Uts/cottets Utlåtande N.o i8. 43 hufvurlboken intagna generalräkningar med länen, i hvilket afseende Revisorerne jemväl hemställt, alt uppgörandet af de genom ofvanberörde Kongl. Bref föreskrifna nya formulär borde, hvad länens landsböcker beträffade, sålunda verkställas, att förslag dertill blefve af vederbörande redovisningsskvldige, i öfverensstämmelse med förut nämnde generalräkning, upprättade och af Kongl. Statskontoret granskade samt derefter Kongl. Maj:ts nådiga pröfning underställde, — i sammanghang hvarmed Revisorerne utlrvekt den önskan, att alla Statens räkenskaper måtte komma att uppställas efter kalender-år.
33 då må straffarbetet kunna inskränkas till viss tid från och med sex till och med tio är. § 4. Ilar någon, gemm uppsåtlig misshandel, dödat annan, och skedde den misshandel 'med berådt mod, men utan afsigt att dräpa; dömes g er ning smannen till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år. Var misshandeln af den beskaffenhet, att döden, såsom sannolik verkan deraf, ej väntas kunde, eller äro omständigheterna eljest synnerligen mildrande; då må straffet kunna nedsättas till straffarbete i fyra år. § 5. Varder någon dräpen, såsom i 4 § sägs, men skedde misshandeln af hastigt mod; dömes dråparen till straffarbete från och med fyra till och med åtta år. Förekomma sådana mildrande omständigheter, sorn i 3 eller 4 § omförmälas; då ma straffet kunna nedsättas till straffarbete i två år. § 6. Begår lifstidsfånge dråp som i 3 eller 4 § sägs, utan de mildrande omständigheter, sorn för hvartdera fallet äro nämnda, håfve han förverkat lif vet. § 7. Hafva flere deltagit i misshandel, hvaraf någon ljutit döden; då skall en hvar, som tillfogat den döde lif sfarlig skada, och, der ej viss skada var i sig sjelf lif sfarlig, en hvar, som tillfogat den döde någon af de skador, hvilka i förening orsakat döden, dömas till det straff, hvartill han, om den af honom åstadkomna skadan ensam varit dödande, gjort sig förfallen. Den, som å den döde gjort ringare misshandel, straffes efter 61 Kap. 2 § Missgernings-balken, der han ej varit i samma vilja med banemannen eller gerningen ej eljest är med högre straff belagd. § 8. Kan ej utrönas hvilken eller hvilka tillfogat den döde skador, som i och f ör sig eller i förening varit lifsfarliga; vare straffet för den, som i uppsåt att döda gjort våld å den dräpne, straffarbete i högst sex år; för den, som med berådt mod, Bih. till B. St.
Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om upphäfvande af den, genom Kongl. Brefvet den 3 Aug, 1823, stadgade föreskrift, qtt den stråpersedelsränta, som från nämnde Län förut blifvit in natura levererad för Kongl. Hof-Stallets behof, Besv. och Oeeon. Utsk. skulle lösas med penningar efter markegång, samt om beviljande af optionsrätt för räntegifvarne att samma ränta antingen med penningar lösa, eller efter uppsägning in natura leverera. Detta Betänkande har af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. BorgareStåndet blifvit bifallet, men af Högvörd. Presle-Ståndet samt det Hederv. BondeStåndet till Utskottet återremitteradt. Och hafva inom det förstnämnde Ståndet Herr Bisk. D:r Thyselius, Herr Prosten Anjou samt Herr Biskoppen och vice Talmannen m. m. Doctor af Wingård erinrat, att, då ofvannämnde Kongl. Bref varit föranledt af det Nådiga afseende, Kongl. Maj:t fästat vid Rikets Ständers flerfalldjgt upprepade önskningar, det skulle från Rikets Ständers sida tillkännagifva föga likstämmighet i tankar och beslut, samt en ytterlig foglighet alt, efter en lid af endast fem år, understödja en motsatt begäran, hvilken dessutom icke utan svårighet och kostnad skulle kunna verkställas. Hvaremot Herr Prosten Forslind, med gillande af Utskottets förslag i hufvudsaken, endast gjort deri anmärkning, alt det af Utskottet vid dess tillstyrkande fogade vilkor, det prcestatio71 en in natura borde verkställas å den plats, som för sådant ändamål kan blifva^ anvisad, innefattade ett nog obestämdt stadgan - 24 Besv. och Oecon.
Annorlunda till* går det, om Landshöfdingen har denna Domsrätt; ty han tar sjelf del i hvad det Oeconqmiska tillhörer*, och måste således göra sig närmare underrättad derom, yi hafva' gen ledsagat till grafven en man, sorn en tid förestod ett Läns styrelse, och som nu af ali a saknas. Han var sjelf närvarande vid alla undersökningar om enskiften, och jag har icke hort någon klaga öfver hvad han fastställa de. På sådant sätt blifver enskiftesverket rigtigt skött och bedömdt; men helt annat skall inträffa, när Ynglingar från andra prövincer och orter komma att döma i ämnen, som de icke hunnit lära förstå. Herr Munck af RosenskjöldDen, sorn blott ytligt bedömt sakén, skulle lätteligen tro, att jjg vore af olika tankar med den sist talande värde Ledamoten. Detta är dock ingalunda förhållandet. Jag erkänner nyttan af énskif* Den 30 Septeiber e, m. 473 tes författningarne för dt hela af samhället. Jag har också icke talat >m annat, än om enskildes förorättande vic deras verkställande i den ort jag närmast kännr. eller Malmö Bän. Jag har siejf, sorn Depterad, tagit del uti val af Gode män till mskiftes - förrättningarne och jag betygar nt till Protdcollet, att enligt första enskiftes-ftfattningen eller af 1803 för Skåne icke andr än Possessionater fingo till Gode män väljas Om detta i den senare 1812 utfärdade nskiftes-författning blifvit ändradf, känner jagcke med säkerhet. Och jag kan i öfrigt försåra såsom ett historiskt factum, att, lå läng Hans Excellence Grefve Toll var GeneralGp verneur i Skåne, och han den tiden, men ick Jjändshöfdingarne, afdömde enskiftes-tvistei knappast något exempel gafs, att h§n icke aslog hvarje klagomål, emedan han hade mer afseende å nyttan för det hela, än å enkildes rätt.
Men dä Kongl. Mast förutan andre wigtiga onämde stät, .väkallat Riksens Ständers tänkesätt för den bortgäygne Kron-Prinsens »ninne, frägar Stats.Utskottet med tillförsigt om bifall det RiksStänd, som lifligt känner förlusten af den saknade Fursten, om Stats.Utskottet bordt afstyrka, att af StatS^medlen mä utbetalas ds ifrägawarande Pensionerue» när Kongl. Mast förklarat sin »vilja att de, i allt fall, af andre medel borde utgä? Om nägot flagg förbehäll derwid. fästas,. eller instränkning göres i Kongl. Masts redan tagne beslut i detta ämne, förloräs i och »ned Let samma det »värde, som bewiljandet bör hafwa, om det stall swara emot Konungens afsigt, och Riksens Ständers wärVighet, 5:0 pension för afstedade Doktzällaren L Longi. Ränte-kammaren Labran Morberg. Författmngarne stadga, att den 70 äriga Tjenstemannen mä wid afstedstagandet bibehällas wid sine Löneförmoner. Pä denna grund har - 118 Den 12 Oktober. bar ock Norberg, som är 74 är gammal, sätt behälla sm Lön och Arfwode, tillsammans 18Z, Riksdaler, dä han nu gätt ur tjenst. Frägan är nu om den efter honom befordrade Tjenste, man, stall, under Norbergs äterstäende lifs. tid, sakna den lön, hwarom Staten honom för. säkrat. Om det Hederwärda Bonde-Ständet eftersinnar angelägenheten för Stats-Werkets förnämsta Catza, Kongl.
De i 4 § 2 kap. af 182 7 års förordning meddelade föreskrifter, alt Konungens Befallningshafvande skall efterse, att en sådan afgäld blir bestämd, och att förthy den afhandling, hvarigenom jord från hemman söndrad blifvit, bör ingifvas till Konungens Befallningshafvande, som den öfverenskomna afgälden pröfvar och, der den tillräcklig finnes, fastställer, finner Utskottet vara lämpligare och ändamålsenligare, än de af åtskillige motionärer härutinnan framställda förslag, som gå ut på alt åt kontrahenterne öfverlåta att antingen för bela tiden eller ock för viss tid få, utan embets-mvndighets kontroll, sjelfve härom träffa öfverenskommelser, 'hvilka skulle kunna blifva sådane, sorn icke öfverensstämma med den i lagstiftningen nedlagda grundsats, alt all jord-afsöndring skall vara sådan att den länder bolbyn till styrka; i anseende hvartill och då Utskottet icke kan dela Måns Perssons åsigt, att afgälden, efter de första tio åren, hör hvart tionde år af för sådant ändamål utsedde kommitterade eller af socken-nämnden, i närvaro af kronans ombud, bestäm - Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. N:o 27. 53 mas; helst genom ett sådant stadgande det skulle kunna komma att Ilända, alt en lägenhets-innehafvare, som användt mycket arbete och kostnad på lägenhetens uppodlande och förbättrande, just i följd deraf blefve ålagdt att utgöra större afgäld än vederhordt; Utskottet vördsamt tillstyrker, att, med bibehållande af de i Kongl. Förordningen den 19 December 1827 meddelade föreskrifter i afseende å afgäldens bestämmande, hvad motionärerne till ändring härutinnan föreslagit, må utan afseende lemnäs.
Då Constitutions-Utskottet redan afgifvit Betänkande till Riksens Ständer angående representationens förbättring, hvaröfver de ännu intet sig yttrat, så fann Constitutions Utskottet att dessförinnan någon närmare pröfning ej kunde äga rum af närvarande förslag, som vore stridande emot de grunder för representationen, Herr Grefven och Ordföranden framställde nu det andra ämnet angående jemkning i Knekte Contracterna. samt upläste 80 § Regerings Formen, som handlar om sättet att afgöra sådana ärenden; hvarefter Utskottet, uppå derom gjord proposition, biföll, att Friherre Stael von Hollsteins förslag i detta afseende, äfven måtte till Passevolance-Utskottet remitteras. (Härefter har fortsatts: Och skulle de respective Stånden etc. såsom i texten ovan!) 1 Orden fr. o. m. Hvilken t. o. m. bifölls äro tillskrivna i marginalen i stället för den text, sorn överkorsats och är återgiven i föregående not. 2 Memorialet är såsom bilaga n:o 2 fogat till protokollet. Det är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 409! 3 Stycket fr. o. m. orden Uplästes t. o. m. orden ansett och upgifvit återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 558; memorialet är tryckt därstädes sid. 559. Utskottet såsom de tillförlitligaste ansett och upgifvit. Hvilket skulle Herr Falhem till svar meddelas, i händelse han det åstundade. Föredrogs Andra Fördelningens förslag1 i afseende på de Grundlagsfrågor, som till dess Beredning blifvit hänviste; hvaribland enl. Protocollen för den 11 Junii och 7 Julii, till svar på Commerce Rådet Santessons Memorial om förändringar och tillägg i Riksdags Ordningen, rörande val af Städernas Riksdags Fullmäktige m. m. Fördelningen föreslagit ett tillägg efter orden icke kallas i 14 § Riksdags Ordningen, hvilket nu af Utskottet fastställdes till följande orda-lydelse:
Med anledning häraf tillstyrker Utskottet vördsamt, det Rikets Ständer måtte besluta, att Mynt-verket må af Bankens medel undfå ett räntefritt lån å 50,000 R:dr lhmt, att, i mån af behof, utgå under innevarande och nästkommande år, med vilkor, att lånet till Banken återbetalas under 10 på hvarandra följande år med TV del årligen, räknadt från och med 1860 års början. Ank. till Exp.-Utsk. den lt Aug. 1857, kl. 3 c. m. Memorial, med hemställan om tillfällig löneförhöjning åt Bankens, Diskont-verkens och Tumba Bruks tjenstepersonal och betjening. Af Banko-fullmäktiges vid Riksdagens början till Utskottet afgifna berättelse inhemtas, att Bankens, Banko-diskont-verkets i Stockholm samt Låne-kontorets i Götheborg tjenstemän och betjente, äfvensom Banko-Ombudet vid Låne-kontoret i Malmö, uti särskilda till Utskottet ställda och inom behörig tid till Fullmäktige inlemnade skrifter anhållit om en af de stegrade lefnadskostnaderne påkallad tillökning uti innehafvande löne-inkomster, att beräknas från början af sistlidet år; varande i detta afseende hemstäldt af tjenstemännen vid Låne-kontoret i Götheborg: att den tillökning, som kunde varda dem beviljad, måtte bestämmas till 50 procent å nu utgående löner och arfvoden, hvarom ock särskild framställning blifvit gjord uti en af Riksdags-fullmäktigen Olaus Eriksson från Götheborgs och Bohus län inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion, och af Banko-Ombudet vid Låne-kontoret i Malmö: att dennes arfvode måtte fastställas till enahanda belopp, sorn Banko-Ombudet vid Låne-kontoret i Götheborg för närvarande innehar.
Det må äfven vara tillåtet alt åberopa en, i juridiskt hänsende, högt gällande auctorilet inom landet, nemi. den första lagcomitéen, sorn utarbetat förslaget lill civillag, och hvars alla ledamöter, Sveriges pä den tiden utmärktaste jurister, enhälligt föreslagit samma lagsladganden, sorn den K. propos. nu innehåller. Pä en lid, då man med allt skäl yrkar, alt credillagarne mätte förbättras, hörman icke motsätta sig, att de af deni, somröra realsäkerheten, vinna ilen fullkomlighet, som de nu icke äga, och hvilket mål, såsom af hög vigt, den K. propos. åsyftat. Jag kan således ej annat än pä alla dessa skäl önska, alt LagUlsk. mätte tillstyrka bifall lill den i fråga var. propos., hvars antagande icke kan leda till några olägenheter, men viii lill allmän båtnad. Jag anhåller, att dessa anmärkn:r mätte fä åtfölja remissen till LagUlsk. R. o. Ad. biföll, alt detta anförande finge remitteras till LagEtsk. Hr von Hartmansdorff, Ali g.: Jag anser olämpligt alt för närvar, upptaga R. o. Ad:s tid med några anmärkmr vid det af Frih. Nordenfalk nu afgifue yttrande, emedan denna dagar egnad ät motioners väckande; men jag förbehåller mig rättigheten att framdeles yttra hvad jag möjligen kail finna nödigt, Den 2i Augusti f. m. 349 Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, anförde skriftligen: K. M. har, i dess nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof, föreslagit R. St. att öka veterinaire-inrätlningens stat med 666 r:dr 32 sk.; med anledu. af Sundhelscoll. und. hemställan, hvaruti hufvudsakl. anföres: l:o De inkomster vcteriuaire-inrättningen haft af sin smedja, hvarmed, till en ganska betydlig del, inrättningens utgifter varit bestridde, hafva de sednare åren fiir det mesta upphört.
De Skeppsförnödenheter hvarmed ett Svenskt, från utrikes ort återvändande fartyg under resan blifvit försedt, äro icke underkastade tull, så länge de förblifva i samma fartygs bruk. § '3 Vid utförsel sjöledes från Stapelstad af följande, utaf utländskt råämne inrikes tillverkade varor, beviljas restitutionsvis af tullmedlen: för 1 Skålpund raffineradt Socker, alla slag 10 öre. » 1 Skålpund Tobak, arbetad, alla slag 1 2 öre. » 1 Skålpund Bomullsväfnad af garn, i linhet af M 32 eller deröfver efter Engelsk beräkning 12 öre. hvarvid för öfrigt lakttages: 1:0 att hvad Sockeroch Tobaks-fabrikat samt Bomullsväfnader angår, minst 100 skålpund af samma vara skola till export angifvas och på en gång afsändas; 2:0 att vid angifnings-inlagan alltid skall bifogas tillverkarens, under edelig förpligtelse afgifna och med två vittnen bestyrkta försäkran, att varan är Svensk tillverkning och af utländskt råämne, för hvilket full införselstull blifvit erlagd. äfvensom om Bomullsväfnad, att den är tillverkad af utrikes spunnet garn i finhet af JVt 32 eller deröfver efter Engelsk beräkning; kommande detta bevis att biläggas tullkammare-journalen å den tullplats, hvarifrån varan utföres; 3:0 att varan, då den är stämpling underkastad, bör vara med behörig tillverknings-stämpel försedd; och 4:o att utförseln verificeras, antingen genom intyg af Svensk Consul eller vice Consul å lossningsorten, eller, om sådan tjensteman der ej är anställd, af annan vederbörande Embetsmyndighet, att varan derstädes blifvit lossad; egande afsändaren att, efter företeende af vederbörande tullbevaknings-tjenstemans attest om godsets bevakning till öppen sjö, i den mening som 30 § af gällande Nederlags-förordning föreskrifver, utfå tull-restitutionen mot vederhäftig borgen, hvilken återställes, sedan utförseln blifvit, på sätt ofvan stadgas, verificerad. Förslag till Tull-taxa.
Det var bestämdt någon, som Hilma tyckte om, säg, var det inte så? Hilma suckade djupt och Sigrid fortsatte: — Men så öfvergaf han Hilma, eller hur? ' 1 ' i — Ja, fröken det var någon, som jag höll af, A • af hela min själ, men, ser fröken, jag var för tarflig för honom, och det borde jag ha förstått förut. — Då tycker jag också, att Hilma icke skulle bevärdiga honom med en enda tanke vidare. Var stolt, Hilma, och glöm honom. — Det finnes förhållanden som göra att man OD icke kan glömma. — Men tiden helar ju alla sår, och det är ju mer än två år sedan dess. Det kan jag förstå däraf, att Hilma började se klen ut just vid den tiden och sedan hörde jag talas om, hur förskräckligt sjuk Hilma blef på våren. Hilma har aldrig riktigt hämtat sig sedan dess. — Nej, aldrig, — svarade Hilma — och jag blir heller aldrig densamma som förr. — Ah, hvad det är sorgligt ändå, att kärleken skall bringa lifslång olycka öfver så många och andra åter, få njuta en sådan sällhet i lifvet. Fast, hvem vet, hvad jag kan ha kvar att genomgåj — Ah, fröken må väl åtminstone icke ha några sådana sorger att vänta. Den, som gifvit sitt hjärta åt fröken, byter nog icke sinn så lätt. OD — Hvem kan veta! SB S &lt;1 it Bidrag mottagas med tacksamhet. ET Logogryf. 2 i .i „ g&gt;, f ... •&gt; tu. ' ® SJ S&gt;8 Se så, go ' vänner, här kommer jag För att mig visa ett litet tag. Det » starka » könet helt morskt förklarar, Att ej det » svaga » uppå mig sparar, Att jag hos detta lär trifvas bäst, Och att på » repen » jag frodas mest. Ja må - väl vara! Men jag er säger, Att ock hos herrar jag fristad äger. Och min förmåga är helt galant, Af flugan gör jag en — elefant. Jag nio fötter dig synes hafva, Med dessa kan jag .kring jorden trafva, Ty du må veta, att jag också i Sjumilastöflar » kan sätta på.