Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Stats-Utskollets på bordet hvilande Utlåtande N:o 538, angående ifrågaställd restitution af de sedan år 1S19 af Rotehållarne vid Uplands Regemente erlagde klädpenningarne, blef nu föredraget och bifallet. S. D. Constitutions-Utskottets följande på bordet h vilande Memorial blefvo nu åter föredragne: N:o ii2, angående förloppet al voteringar inom Förstärkt Constitulions-Utskott. Lades till handlingarne. N:o 113, med förslag till ändring af Regeriugs-formens 17, 22 och i°6 §§. Godkändes till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. S. D. Föredrogs och bifölls Banco-Utskottets Betänkande N:o 181, med förslag till Instruction för Rikets Ständers Banco-Utskott vid nästkommande Riksdag. S. D. Föredrogos BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorial : N:o 19, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, rörande Utskottens förslag till Reglementariska föreskrifter för Bränn vins-bränningens utöfning, samt om hvad vid försäljning af brännvin och beskattningen derå iagttagas bör. Bifölls. N:o 20, i anledning af Riksdags-fullmägtigen Fr. v. Ziveigbergks motion om ytterligare förändringar i nu gällande Seglations-ordning. Bijölls. Prot. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottens Utlåtande N;o 78, i anledning af återremiss å Utskottens Betänkande N:o 58, om förändring i Författningarne, angående mått, mål och vigt, bijöll Ståndet Betänkandet JN;o 58 och lade Ullålantandet N;o 78 till handlingarne. Den 27 Maj 184*- Från Hög v. Preste-Ståndet.
Län derföre utsatta priser, hvilka i sådant fall oförändrade och utah någon slags jemkning borå tjena till grund och rättelse; dock ätt denhä Ersättning ej ina öfverstiga de priser* sorn (34 JEcsv. och Elion. TJtsk. Betänkanden. Kongl. Maj:t oell Kronan derföre erlägger, genom Passevolance-Inrättningen och för Beväringans underhåll. Vidkommande dernäst den gjorda hemställan, att de Städer, som i anseende till sitt läge mest äro besvärade af Inqvarteringar, måtte erhålla någon lindring, genom bidrag af närgränsande Socknar eller af Länet; sä förtnodar Utskottet, att ett sådant bidrag ej skall blifva af nöden, då genom den nu föreslagna förändringen äfv#n Städernas Inqvarteringsgifvande Innevånare böra kunna påräkna full ersättning för sina hafda kostnader; hvarjemte Utskottet hyser den öfvertygelse, att Kongl. Majrts Befallningshafvande, hädanefter som hittills, vid Durchmarcher af större antal Trupper, sorn i de smärre Städerna svårligen kunna inrymmas, jemka Inqvarteringsbesväret emellan dessa Städer och närgränsande Byar, samt att dervid äfven göres billigt afseende på det fattigare Borgerskapets råd och lägenhet. Hvad sluteligen angår den väckta frågan, att Inqvarteringar på Landet hädanefter må verkställas, icke efter matlag, utan efter hemmantal; så anser Utskottet sig ej kunna tillstyrka en sidan förändring, emedan en Åbo sned större Gårdsbruk ändock sällan har större utrymme, än den som innehafver en mindre hemmansdel, och då, i händelse detta Stadgande skulle förändras, på sätt yrkadt blifvit, ofta måste inträffa, att allt för många Personer blefvo inqvarterade i en träng och Besv. och Bikon. Utsh. Bctänkaitden, låg stuga, hvilket kunde medföra de menligaste följder för Soldatens hälsa 5 —\
— Jag har velat erkänna, att principer gifvas för utvecklingen af en nations industriella krafter, hvilkas tillämpning betingas af tidsförhållanden, som icke låta uppfatta sig i allmänna satser, lika gällande för alla grenar af industrien och för alla länder. Man bör derföre icke förakta store statsmäns föresyn. Hemtas den från England, så lärer just det land vara t vä (fädt, hvars författare bildat det tankesätt, som synes hafva uppenbarat sig så Den 19 J u I i f. m. väl i cornilerades förslag, som i Ulsk:s betänk. I England bade lange ingående tullen på stångjern varit 7 £ pr ton, d. v. s circa 5o proc., då skattkamniar-eancelleren år 1825 föreslog nedsättning till £. Det vore gifvet, sade Hr Robinson, att allt jern, som England kunde frambringa, icke motsvarade efterfrågan. Han visste att beställningar voro gjorda i Sheffield och Birmingham, hvilka icke kunde effectueras till det pris, som reqvirenterne ville betala; hvaraf följden blefve, att beställningarna öfvergått till andra länder. Säkerligen, for*for han, öfverensstämde det icke med en sund politik att bibehålla restrictiooer, hvilka medföra dea verkan alt snörpa till omfånget en högst vigtig industrigren. Han ville nedsätta tullen men icke lika i afseende på alla länder. Orsaken åter dertill var. att han med upphäfvandet af denna prohibition ville gifva andra nationer ett exempel att följa i afseende på hvad sora skulle blifva i framtiden nyttigt för olla. Redan hade några visat sig böjda att följa Englands exempel, men det borde ej väntas, att alla skulle på en gång ingå uti Englands handels-pnlitik. Några voro dock villige att tillegna sig våra grundsatser, fortfor den Brittiske statsmannen, och öppna sina hamnar för Englands varor. Till dem borde man först inskränka sig vid tulluedsättningen. Ej skulle man begära, att fördelarna af denna tullnedsättning skulle erbjudas åt nationer, sora undanhålla England fördelarna af en upplyst handelspolitik.
R:dr och d:o Finjasjön—Götaström—Tenhult 17 mil 25,000 fot kostar 9,879,395 R:dr, Tenhult—Nobynäs — Linköping 12 » 11,600 » » 10,008,171 » Summa 29 mil 34,600 löt » 19,887,566 R:dr, så, oaktadt ingen kan bestrida rigtigheten af det påståendet att, om man endast tager i betraktande alternativerna för den södra stambanan i och för sig sjelf, den raka sträckningen från Finjasjön till Tenhult gifver, i jemförelse med den från Finjasjön öfver Nässjö till Tenhult, en besparing af 3,126,136 R:dr, så blir likväl den besparing, som på hela linien emellan Finjasjön och Linköping skulle vinnas om, enligt Utskottets förslag, södra banan löres efter Laga-linien till Ten hult, i stället för öfver Nässjö till Tenhult, endast 554,210 R:dr; — en summa, hvarå räntan torde kunna betäckas af den större trafik, som vöre att förvänta från de folkrikare trakter, sorn omgifva Nässjö! i nien, och hvilket öfverskott af trafik man nu, åtminstone hvad angår linien Nässjö—Jönköping, belt och hållet skjuter från sig. Älven om man, ulan afseende på den östra banan, tager i betraktande dori södra och den högre anläggningskostnaden, 5,126,136 R:dr, för linien Finjasjön — Nässjö—Tenhult, och man fördelar den med 1,650 000 R:dr på bandelen Finjasjön—Nässjö, och med 1,479,120 R:dr på bandelen Nässjö—Tenhult, så vill det synas som kunde man antaga att den årliga räntan på denna anläggningskostnad skulle kunna af ökade inkomster betäckas. Beräknar man ifrågavarande ränta efter 5 procent, så utgör den lör den förra bandelen 82,500 R:dr och för den sednare 74,000 R:dr.
Ilvad nu sjelfva motionen vidkommer, så skulle jag, endast rådfrågande en kortsynt menniskokärlek och toleransen, som oaktadt lagens härda ord, efter utlänningars intyg inom Sverige, i sjelfva verket vida mera äga rum än uti andra länder, gerna för min del uti densamma instämma, om icke ans varspä följden för affall ifrån vår rätta evangeliska lära vore djupt grundad uti sjelfva beskaffenheten af saken, och dess borttagande således i fullkomlig motsägelse med densamma. Jag kan ej linna annat, än alt då någon gör affall ifrån den religion, särdeles vår endast på Guds eget välförstådda ord grundade lära, hvaruti han blifvit född och uppfostrad, han derigenom afkunnar den bestämdaste förkastelsedom öfver fadrens tro och röjer ett tydligt bemödande att tillintetgöra densamma samt slita det andeliga, det mest vigtiga bandet emellan sig sjelf och anförvandter samt fädernesland. Ty då han endast under betinget af en viss trosbekännelse föddes till och tillförsäkrades om medborgerliga rättigheter, förfalla af sig sjelfva alla anspråk pä rättigheterne i samma stund som den minsta rubbning äger rum uti betinget för densamma, eller samhällskontraktet är å affällingens sida brutet genom upprifvande af den egentliga grunden för detsamma, sorn var den religiösa åsigten, och samhället kan efter alfallet lika litet förblifva i oförändradt förhållande till a hallingen, som han bibehållit sin ställning till samhället. Ser man på anledn:ne till affall ifrån protestantiska Lutherska läran till andra trosformel’, så skola de befinnas ytterst härleda sig ifrån en bristande klar och lefvande insigt uti det vigtiga ämnet. De närmaste anledmne äro annars indefferentism och egennyttiga timliga beräkningar, hvilka ej kunde göra sig gällande, derest en djupare uppfattning af trosangelägenheten förefinnes.
St de fordringarne fortsätta de nya utgifne RiksgäldsSedlarnes Realisation till BancoSedlar, dä RiksgäldsSedlarnes Credit uppehälles , utan att Banquens blifver förminskad. Riksens Stän-i der lära, i fall detta föreslagne Liqvidationssätt vinner bifall, vidtaga något Förordnande, att Banquen igenom dess Discont åter utgifver Sedlar i någorlunda proportion af FilialDisconternes Fordringars inbetalning, på det att Rö-i relseCapitalet icke allt för mycket skulle förminskas, till Handelns och Näringarnes för* fång. Dock skulle jag, för min del, önska, att en sålunda medgifven ökad Discont-rätt för BancoDisconten egenteligen användes till jordbrukares hjelp, och att Räntan derföre blefve nedsatt på dessa nya UtlåningsSummor till 4 Procent. 4:0 Skulle de för Disconternes Skulder a£ RiksgäldsContoiret utgifne 3 Procents Obligationer på 1 och 2 år få begagnas uti Götha Canalsoch Malmö Disconterfc LåneLiqvider med BancoDiscontenj dock, på det att icke missbruk härmed må äga rum, tillstyrker jag, att den obetydliga Rabatt i dessa Obligationers värde emot contant, calculerad efter den återstående förfallotiden, bör i sådana Låne-liqvider beräknas. 5:0 Om Riksens Ständer skulle behaga ant»-; ga detta af mig vördsamt framställda Project, tror jag, för min del, att det blifver öfverflödigt, att, på sätt Höglofl Utskotten föreslagit, antaga en ny Lag in Casu för detta Liqvidation^ 28 Den 17 Martii, /. >». salt, emedan hvarje Fordringsägare ofelbart skall finna, att han härigenom erhållit allt hvad han efter Lag skäligen kan förvänta.
Härtill kommer, att denna förändring till ett högre värde har så nyligen egt rum och endast så kort tid fortfarit, att man ännu icke, åtminstone mera allmänt, hunnit göra sig förtrogen med de nya förhållandena. Såsom ofta inträffar vid hastiga vändningar af detta slag, söka somliga med en ifver, som gränsar till oro, att på alia möjliga sätt göra sig tillgodo de för ändrade konjunkturerna, under det att andra, med icke mindre oro och fruktan, motse olyckorna af skogsbrist i framtiden, ifall det städse skulle komma att fortgå på samma sätt. Men just geuom den väckelse, som båda dessa ytterligheter gifva åt allmänna tänkesättet, måste detta så småningom lära sig att inse icke mindre fördelarne än nödvändigheten af en ordnad skogshushållning; och då — men också först då — skall skogen likaväl som nu den odlingsbara marken med omtänksamhet vårdas och aktas för förstörelse. Den skall då, långt mera än hvad nu sker, tagas med i beräkningen vid försäljning eller köp; och hvar och en, sorn misshushållar med sin skog, eller afverkar den så, att den förstöres eller försämras, han skall veta med sig, att han derigenom minskar sin egendoms kapitalvärde, på samma sätt som nu är händelsen med den, hvilken, för att komma åt en ögonblicklig vinst, förstör för en längre tid jordens fruktbarhet genom att sälja bort fodret och icke gödsla åkern, utan utsuga den genom säd i säde. Att en eller annan äfven sedermera skall på ett mindre klokt och aktsamt sätt fara fram med skogarne, lärer väl Kungl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse M 49. 19 icke kunna förekommas; men säkert är, att, sedan skogens värde blifvit lika allmänt kändt och erkändt, sorn den odlingsbara markens, skall ett sådant förfaringssätt endast undantagsvis kunna ega rum. Det måste i sanning anses som en glädjande företeelse, att man år ifrån år allt lifligare ifrar för en ordnad skogshushållning. Men ibland det, som kanske mest motverkar det allmänna införandet af en sådan, torde med skäl böra räknas den i utförsel-taxan ännu förekommande och af många så varmt förordade inskränkningen i den enskildes rätt att fritt få förfoga öfver sina skogsprodukter.
Vid öfverlemnande af berörde förslag, hvarmed Utskottet ansåg sig icke böra dröja, var Utskottet väl icke i tillfälle att uppgifva äfven lii k sgä Ids-Con lorets behof för den kommande tiden, men hade dock förutsäudl en Tahleau, ulvisande Contorels dåvarande ställning. Och som med dessa mnleifajier hvarje Representant var i tillfälle alt kunna jemföra ej mindre inkomster och utgifter på det hela, utan äfven ingå i detaillerad pröfning af hvarje inkomst-tiiels belopp, samt af den ena utgifts-postens större eller mindre behöflighet vid jemförelse med en annan, tror Utskottet sig hafva åstadkommit den öfversigt öfver Sfats-Verkels tillstånd och behof, som, under gällande förhållanden, varit möjlig. Blifvande vid slutet af de nu ingående Stals-Reglerings-Betäukandena bifogadt ett sammandrag, som, sedan behofven numera äro närmare kände, i ett sammanhang visar Statsoch Riksgäbls-Verkens ställning samt hvad, efter Utskottets tanka, erfordras att utgå genom allmän Bevillning. Afser åter Grefve Horn med sin begäran om meddelandet af en Statsplan, alt Utskottet skulle afgifva förslag lill en förändrad organisation i vissa grenar af Riks-Styrelsen eller derför uppgifva grunder, samt intilldess en sådan förändring för sig gått, afstyrka beviljandet af nya anslag, under förutsättning alt de förutvarande, rätt använde, äro fullt lillräcklige, så får Utskottet i förra hänseendet tillkännagifva, att, om Utskottet äfven vore behörigt att afgifva dylika förslag, Utskottets lid likväl icke medgifver utarbetandet deraf, samt åter, hvad angår de ifrågaställa nya behofven, upplysa, det Utskottet grundat sine lilleller afstyrkanden på med noggrannhet och opartiskhet verkställda undersökningar.
Sofvande: Det är något mer på bordet — som en gubbe — det skall nog icke föreställa någon — skall vara en byst ändå. Vaken: Statyn ser ut som en gubbe och står på ena bordshörnet — mycket ljus syntes, så att det var ett starkt sken öfver bordet. (Oriktigt. Vaken: i ett hörn står ett bord med glas och en kar aff på — (Ja t: X.). — på en kakelugns(soffX. ) fris stod antingen höga ljus eller vaser — i ett yttre rum människor — något sorts dörrdraperi mellan rummen. (Oriktigt X. ) ._39° NÅGRA FÖRSÖK MED SOMNAMBULER ". Där fans en liten mörk herre, som hon tyckte sig ha sett förut. I afseende å detta vill jag fästa uppmärksamheten på, att då alla mina somnambuler vid liknande försök visat sig sätta en stor ära i att säga rätt och under försöken ådagalagt, att de ega förmågan att ej omtala mer än de vilja, så var det ej annat att vänta, än att somnambulen på intet vis skulle bragts att erkänna, det lion såg en höna med en silfversked i näbben samt lefvande kräftor på bordet i en läkares mottagningsrum. Jag märkte också något ovanligt med Alma denna gång, hvarföre jag i ett handbref, som åtföljde mitt protokoll till d: r X. bifogade den anmärkningen, att somnambulerna uppenbarligen icke voro riktigt disponerade, hvarför jag ej heller trodde resultatet vara så godt. Som synes förekom emellertid några uppgifter, som med bestämdhet visa, att äfven i detta fall clairvoyance egde rum. Under en vecka hade d: r X. vissa timmar på dagen uppställdt ett papper med ett ord på och där bredvid ett föremål. Alma söfdes ej för detta, men ombads att till veckans slut på egen hand söka utröna, hvad som stod på papperet och hvad föremålet var. Efter den utsatta tiden meddelade hon, att ordet börjades med bokstafven H. — och betecknade föremålet, som stod bredvid. D: r X. upplyser, att på papperet stod ordet: Hund och bredvid lågo en revolver och en blomvas. Ett annat medium hade sagt, att föremålet vore en glasskål, möjligen på fot.
Stånd, om det kan vara lämpjjgt att till Konnungen frambära en anhållan, af dylik beskaffenhet. Ar det då icke bättre att B. St. endast anhålla om föreskrifter till vederbönde, att vidtaga alla för ändamålet nödiga förberedande åtgärder, så fort som möjligt, så att vid en kommande riksdag, ärendet må kunna till St:ne öfverlemnas? Derigenom sättes icke Konungen i den obehagliga ställning, att nästa riksdag nödgas förklara, det Regeringen icke medhunnit hvad som begärts och Ständ:ne undgå att hafva gjort sig skyldige till en begäran, som påtagligen är omöjlig att verkställa. Afven detta föranleder mig alt begära återremiss af betänk.; och då Hr Gripenstedt icke med ett enda ord vidrört än mindre bestridt det förslag jag gjort, nemi. att i st. f. små-persedlarnes förvandling lill fix penninge-skatt, ett markegångspris för 20 år i sender skulle å dem bestämmas, så synes mig äfven deruti ligga ett skäl att något afseende borde fästas på denna min framställning, emedan den, som mig synes, öfverensslämmer med hvad StatsUlsk. tillstyrkt och Konungen i Sin nåd. propos. åsyftat, nemi. grundskatternes förenkling. Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. under litt. A tillstyrkt ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande. Hr Printzensköld begärde votering samt alt återremiss måtte blifva conlrapropos:n dervid. Uplästes lill justering samt godkändes följande voter:s-propos.: Den, som bifaller hvad StatsUtsk. uti dess utlåt. N:o 167 under Litt.
Den möda, som han då ansåg deras bearbetning förtjena, ådagalägger sig bäst genom ombildningen af ”Bacchi Tempel” från dess första gestalt 78 till den, hvari det nu är allmännast kändt. – Föröfrigt anbragte han i dem gerna ett och annat af de smärre qväden, som han tillförne hade låtit vid vissa tillfällen höra såsom inpromtuer. Så förekommer i Divertissementet ”Dramatiska Sammankomsten”, uppfördt på Haga ”nyårsnatten 1790”, den redan omtalta sångstroph, med hvilken han, väckt ur en champagnerus-dröm, ej långt förut hade på samma slott fägnat sin då af utoch inländska fiender samfäldt antastade Konung. Till denna klass, ehuru till en helt annan diktningsart, hör ock det ofullbordade verket ”Zions Högtid”. Dess första märkvärdighet är, att det härrör till en del från Skaldens tidigaste ålder och till en del från hans sednaste. Såsom yngling, sökte han dermed sin Moders uppbyggelse; såsom bedagad man, den christtrogna Församlingens, och framförallt sin egen. Med den biographiska märkvärdigheten förena dessa betraktelser alltså jemväl den, att bebåda en ny utveckling af Bellmans diktkonst såsom möjlig, i fall ej sjukdom och död hade mellankommit. Orätt skulle man dock dömma, att deras poetiska värde inskränker sig till blott detta. Äfven inom en rymd, som från hans vanliga lycks ligga så fjerran, igenkännes hans skaldegåfva åtminstone då och då; änskönt i alldeles nya företeelser. Jag vågar tro, att hon, i denna början af betraktelsen ”Öfver Evangelium på Nyårsdagen”, ej för någon är osynlig. ”Gif akt, läs templen opp! Sig dagens gryning tänder, Vid kulna vindars flägt, kring jordens frusna stig; Och nattens lilla ljus till molnet återvänder, Der fästets röda sken i flammor kastar sig. All nejden rundt ikring en helig lofsång fyller, Vid tornens himlaklang och instrumenters ljud; Re’n på sitt hyende bärs templets helga skrud, Hvars kärl små lampors eld bestrålar och förgyller.
Trenne Riks-Stånd hafva godkänt Utskottets förslag, att utförsel-tullen härå skulle bestämmas till io sk. per tunna; men som Bonde-Ståndet nedsatt denna tuli lill 4 s^- tunnan, så, i fall delta beslut vidhålles, föranleder sådant till votering, enligt följande proposition : 44:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att utförsel-tullen å en tunna saltadt Kött skall bestämmas till io-sk., voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, anses utförsel-tullen å saltadt Kött vara bestämdt till 4 Per tunna. Lackerade arbeten, af träd. Den härå af Utskottet föreslagna tull-bestämmelse är godkänd af samtlige Riks-Stånden; hvarjemte Borgare-Ståndet förklarat denna Artikel böra anses förbjuden till införsel. Bevillniiigs-Utskoltets Memorial N:o 49- 27 Lackerade arbeten, andra slag. Utskottets förslag, att införsel-tullen härå skulle bestämmas till a5 procent af värdet, är gilladt af trenne Riks-Stånd; men Bonde-Ståndet har bestämt denna tull till 331 procent; hvarjemte Borgare-Ståndet ansett denna Artikel höra förbjudas till införsel. Så vida Bonde-Slåndet ej frånträder sitt beslut, lärer votering böra anställas, enligt följande proposition: 45:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att införsel-tullen å Lackerade arbeten, andra slag, skall bestämmas till 25 proc. af tullvärdet, voterar Ja; den det ej vill, voterar IN1 ej. Vinner Nej, anses införsel-tullen vara bestämd till 33| procent af tullvärdet. Lin, ohäcklad t. Utskottet har föreslagit införsel-tullen härå till i R:dr LM., hvilken lull-bestämmelse är gillad af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet; hvaremot Borgareoch Bonde-Stånden bestämt denna tull till i R:dr 8 sk. LM..
BorgareStåndet af Herr si sker. jemväl upptagna frågan om upphörande af bördsrätten i stad komme att blifva föremål för Utskottets, särskilda besvarande; och det är i sådant afseende, som Utskottet nu (ager Rikets Stähders uppmärksamhet i anspråk. I)å Utskottet, efter hvad sålunda nämndt är, gjorde berörde fråga till föremål för särskild behandling, antydde äfven Utskottet, att skälet dertill låg uti den väsendtliga olikhet, som förefinnes emellan bördsrätten ä landet och denna rätt sådan den i stad förekommer. Då nemligen å landet endast såld arfvejord är underkastad börd, göres i stad ej någon skillnad emellan arfveeller aflingefastighet, utan må bördeman, efter 1 § af Jorda-Balkens 5 Kapitel, lösa jord, hus och tomt i staden, ehvad def är arf eller aflinge; och redan i den större utsträckning samma rätt alltså gifvits i städernes lagstiftning ligger en antydning derom, att den der hvilar på annan grund, än å landet. Rättigheten att börda arfvejord grundades ock på förhållanden, hvilka ej inträffade i stad. På sätt Utskottet i sitt förenämnde betänkande anmärkt, har densamma sitt ursprung från en tid, då slaten utgjorde en förening af särskilda slägler, hvilkas betydelse och inflytande i staten hufvudsakligen utgick från deras jordegendom, hvadan ingen slägtmedlem egde att sälja sin del i slägiens odaleller ärfdajord, utan att förut bjuda den åt fränderne. En sådan odalrätt har deremot icke funnits i stad; och der har således bördsrätten icke varit behöflig för samma ändamål, som å landet. Om man emedlertid går tillbaka i städernes lagstiftning, spårar man dock de orsaker, sorn kommit denna yngre lagstiftning att från den aldre odalrätten upptaga omförmälda rättighet. lith. till H. St. Alt (len var en genklang derifrån torde nemligen kunna antagas; inen för att få iiksoni fast fot inom städerna, måste den funnits användbar äfven för der afsedda ändamål. I städernas barndom begagnade de alla medel att befordra sin uppkomst.
Proposition, N:o 66. enklingens utförande i Stora Kopparbergs län; om. upphörande af den inom vissa delar af nyss berörda län, under benämning af Fahlu Kungsgårdslijelp, utgående serskilda ränta, emot samtidigt upphörande af derför medgifven lindring i bevillningen; om afskalfande af den byggnads-skyldighet till öfverste-bostället vid Dal-regementet, som nu åligger allmogen i Näsgårds fögderi; om förvandling m. m. af den, vissa hemman åliggande, dagsverksskyldighet, så vidt den är i hemmanens ränta inbegripen; om serskilda iakttagelser vid ränteförvandlingen i afseende på den i Färentuna härad af Stockholms län] utgående s. k. dränge-spanmål, och i allmänhet för hemman, hvilkas räntor äro till större eller mindre del indeldta; om framdeles skeende skattläggningar och om upphörande deraf för tullmjölqvarnar, som hädanefter anläggas eller icke redan blifvit grundränta åsätta; om förvandling af de till ordinarie ränta hänförlige afgifter, som utgå af städernas jord; samt slutligen om upphörande af den i Skåne utgående såkallade lialmstädje-afgiften; hvarvid Departementschefen likväl, hvad beträffade frågorna om osträntan i Herjeådalen, ränteförvandlingen i St.