Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Landt Hlarstalken proponerade Riddcrstapet och Adeln art ined Bonde-Ständet i desi yttrande instämma. Bifölls. Herr kotsilielr, Larl jsireöric.' Såsom leda, mot af Expeditivns-Utstoltet anhaller jag ödmjukast alr fä anmäla följande: En ledamot af Bvrgare-Standet Tit. KMlLnstor ^r, under benn» Riksdag, uti ett till sitt Ständ, ingifwit memorial, föreslagit, att husägare af Ridderstapet och Adeln och 7Z8 Den 16 Augusti och Preste-Ständet borde deltaga i alla borgerliga vnera för sina hus i Städerne lika med öfriga inwanare. (Kanske fragan war blotk om byggnad.) Denna fräga remitterades lill det särskilta Utskottet, som, i anseende dertill att Prcste-Ständets ledamöter förklarade fragan wara af den egenskap att Uisksttet ej kunde densamma uptaga, inkom med försrägan till de respective Ständen, huru Utskottet borde harwid sig förhålla, da tre Ständ besiöto, att Utskottet skulle uptaga srägan till granskning och afgifwa filt yttrande. Sedan Utskottet till följe häraf inkommit med sitt betänkande och tillstyrkt bifall a TitI^eUirnäera motion, hafwa samma tre Ständ bifallit delta betänkande; men Preste-Ständet deremot förklarat, dels, att fragan icke blifwit i ordning grundlagen förcskrifwer behandlad, dels, att Preste -Ståndet ansäg sig icke kunna inga i någon ytterligare concesiion, i afseende pä sina hus i städerne, än Ständet redan gjort wid lagtima Riksdagen i Stockholm. (Jag tror alt Preste-Ständeks beslut war sädant).
Om förmyndaren uraktlåter denna skyldighet, åligger det, enligt Utsk:s förslag, domaren att dertill förmå honom vid vite; och Hr Frih. torde således vid närmare eftersinnande finna, att hans anmärkning varit alldeles obefogad. Man har sagt, att jag i min reservation anfört mindre grundade skäl för olämpligheten af Utskts förslag, eijär jag hufvudsakligen skall fästat mig dervid, att domaren, i följd af detsamma, öfverhopades med göromål. Jag finner, att den talare, som yttrat detta, icke egnat någon uppmärksamhet åt min reservation. Jag har deri sagt, att det strider emot ide'en af domares embete, att få sig sådana administrativa befattningar ålagda, hvarigenom hans domareåtgärder icke blifva så fria och oberoende, som de borde vara; och jag finner Utsk:s förslag afven derutinnan felaktigt, som deraf icke upplyses, om det är domarens blotta rättighet eller pligt att ingå i någon granskning af förmyndares åtgärder. I alla fall finner jag mängden af de göromål, domrarne redan hafva sig uppdragna, utgöra tillräckligt skäl att afslå en lag, om hvilken jag hyser den öfvertygelse, att den ej kan verkställas. Ilr Frih. Raab har ytterligare funnit motsägelse deri, att jag yttrat, det förmyndarekamrars inrättande skulle utgöra den säkraste controllen för skyddandet af den omyndiges bästa, under förklarande, att man lika väl kunde supponera mindre uppmärksamhet hos förmyndarekammaren som hos förmyndaren; att om sådana inrättades, skulle troligen domaren deri deltaga, hvarigenom hans göromål i alla fall skulle ökas. Men då jag ej ingått i något yttrande om organisationen af förmyndarekamrar eller hvad del domaren kom me att taga i desamma, tror jag mig icke hafva gifvit anledning till den motsägelse, Hr Frih. sjelf construerat och sedan benäget velat påbörda mig; beskyllningen derför faller tillbaka på honom sjelf. Då jag i öfrigt icke hört några giltiga anmärkningar mot de i min reservation upptagna skäl till afslag å betänk., inskränker jag mitt yttrande till att vördsamligen anhålla om propos. till afslag å detsamma.
— Halfva salpeterbjelpen — 8. -— j. 39 Summa 4: 38. 71. hvaremot öfriga räntan af berörda hemman och utjord med 6 r:dr 44 sk. 31- rst. specie borde af Kapellanen årligen efter förvandling och markegång till Kronan utgöras; äfvensom att af Wiskcryds hemmansränta 12 r:dr 25 sk. 2-4 rst. specie, hvilket hemman i stället för Bjärstad med utjorden skulle blifva trumpetare-boställe 11 r:dr 2 sk. 104 r:st. eller enahanda belopp som förut af Bjärstads hemmans och utjords ränta trumpetaren tillkommet, måtte under indelningen inbegripas och återstoden af Wiskeryds hemmansränta 1 r:dr 22 sk. 4 rst. specie med Jorde bo k s - r än t a. Städjepenningar — 10.— Fyra dagsverken — 12. — 3g 4 samt Hemmantals ränta. StatsViskottets Utlåtande. N:o 78. 7 specie, såsom ett löniiigs-öfverskott, af indelningshafvaren eller regementets lönefond för hvilken bostället disponeras till Kronan hvarje år behörigen utgöras och redovisas; hvarförutan krono tionden, som är påförd hemmanet Wiskeryd till ett belopp af 3 tunnor spanmål, och Bjärstad med tillhörande utjord till 3 tunnor och 4 kappar, borde för hemmanen och utjorden oförändrad utgöras samt hemmanen, så till åbyggnad som stängsel och häfd, af vederbörande i laggildt stånd aflemnas. Kongl. Maj:t, som i anledning af hvad sålunda i underdånighet yttradt och upplyst blifvit, funnit skäl förekomma till bifall å det ifrågasatta utbytet af ofvannämnda tvännc boställen på de af Krigsoch Kammar-Kollegierne föreslagna grunder och vilkor, har, i den nu aflåtna nådiga propositionen, täkts föreslå Rikets Ständer att för deras del samma utbyte medgifva.
Jag har försökt så mången kur, men ingen Har hjelpt. PHILIPPOS. Du vet ej, hvem du talar vid? 71 DIOGENES. I sanning, nej! PHILIPPOS. I dag jag är Philippos; I morgon är jag din och Hellas' konung. DIOGENES. Då vill i dag jag säga dig ett ord. Jag vet, du vill förstöra Hellas, vill Uti elände störta tusentals Med menniskor blott för din äras skull. Men tror du, att din ära skulle vinna Så myckel på det blod du låtit flyta? Då vore skäl, att du lät slagta ned All boskap, som du stal uti Illyrien, Och så förgylla upp din äras glans, Som har på sista tiden börjat rosta, Då det nödvändigt måste ske i blod. Nej, jag vet bättre. (Pathetiskt) Drag ditt svärd, o kung! Stöt ned mig och ditt namn skall evigt lefva Ty vet du har besegrat filosofen Diogenes, den största menniska, Som någonsin på denna jord har vandrat. Men skona Hellas! (På knä.) PHILIPPOS (till Parmenion). Fast han ej tycks klok, Så lyser kärleken till fosterjorden Likväl igenom dunklet, lik en gnista, Som under askan af en herrlig eld Ännu ett ögonblick vill flamma upp. Det är ej utan att jag ömkar Hellas. (Till Diogenes.) Men bort med dessa fega känslor! Gå! Jag skänker dig ditt lif. 72 DIOGENES. En kunglig skänk Minsann! Det kunde jag dig gifva nyss. Jag skall ej lysa på din fattigdom, Du mästerslagtare, du tjufvars kung, Du dårhuspatient, du narr, som sätter Ditt lif på spel för att få nöjet bära En silfverring på hufvut! PHILIPPOS. (Blåser ut ljuset.) Gå din väg, Förrän jag tröttnar på ditt galna upptåg. DIOGENES. Farväl! Vi träffas, kung, hos maskarne. (Går.) PHILIPPOS. Han är ej klok. Men än en gång jag vill Dem bjuda fred på vilkor som förut. Parmenion! Sänd genast af ett bud
Vid förnyad föredragning af Expeditions-Utskottets Memorial, N:o 207, med Förslag till jemkning i Riks-Ståndens olika beslut, rörande anslag till Utskottets Renskrifningskostnader, vidblef Preste-Ståndet sitt i ämnet förut fattade beslut, och fann derjemte för godt remittera Memorialet, såsom rörande en under Riksgalds-Contoiret hörande utgift, till StatsIJtskottet, för att i enlighet med 6g §. Regerings-Formen till afgörande beredas. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets Utlåtande, N:o 120, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N.'o 85, angående Förslag till Lag för Åhörare, sorn bivista Riks-Ståndens öfverläggningar, biföll Preste-Ståndet Betänkandet N:o 85, med de förändringar Utlåtandet N:o 120 innehåller. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskc^tets Utlåtande, N:o 122, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, Nln 68, öfver Riksdags-Fullmägtigen från Jönköpings Län Petter Petterssons motion om upphäfvande af skillnaden i arfsrätt för arfvingar af olika Peo t, V tel tag den g Nov. l8?g. 5f joli ka kön, fann Prest-Ståndet, som bifallit Be», tänkandet N;o 6 g, jemväl skäl gilla det tillägg, Utlåtandet Nio 122 innehåller. Si D. Föredrogs och lades till Handlingarne förstärkta Stats-Utskottets Memorial, N:o •-525, angående anställd omröstning i några till Statsregleringen hörande frågor; S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-, Eevillnings» och Oeconomie-Utskottens Betan» kande, Nio go, i anledning af åtskilliga motioner om förändring i sättet för Grundräntornas eller Krono-Tiondens utgörande, blef detsamma, i anledning af deremot gjorda anmärkningar, till Utskotten återremitteradt.
Hvad angår den af Hr Akerman och flere andre talare påpekade förestående minskningen i fångforslingskostnader, så tror jag icke att den skulle pä något sätt kunna jemföras ens med de utgifter, som uppkomma ej blott genom detta anslags beviljande, än mindre med dem som blefvc en följd af detta systems fortsättande; ty förutsältom att detta anslag ej blifver tillräckligt för sitt ändamål, utan att vi vid nästa riksdags början hafva diverse länshäkten jemte hår och der i landet påbörjade häradshäkten att fullborda, så komme vi i den ställning, att vi antingen finge låta dem stå såsom ruiner eller ock måste vi låta fullända resningen och lägga tak på dem, sålunda åsamkande landet ännu ytterligare kostnader, hvarpå man kanske i detta ögonblick ej är betänkt. Må vi derföre snarare återremittera detta betänk., görande dervid i första rummet det förbehåll, att den summa, som komme att anslås, måtte användas till fullbordande af länshäkten, så långt den räcker, men ej lill annat. Må vi dernäst under allvarlig pröfning taga frågan, huruvida anslaget kan, i anseende till statens ägande eller förmodade tillgångar, beviljas. Jag har förut yttrat mig emot osannolikheten af åstadkommandet af de summor, man från början påräknat; jag tillägger att mig förefaller denna osannolikhet ganska stor. Dä nu på andra sidan jemväl visar sig alt vi på anslag lill upprätthållande af rikets värdighet, anseende och försvar, jemte andra oundvikliga och 650 Den 23 Februari f m. vigtiga ändamål ej kunna göra så betydlig afprutning, som behofvet af lindring möjligen skulle kunnat eljest föranleda, så äro vi visserligen så mycket mera berättigade att påyrka nedsättning i ett anslag så stort sorn det förevar.; och då jag påminner mig att BondeSt. yrkat en nedsättning af 300,000 r:dr, så anser jag så mycket mer att vi böra göra så med.
Jag ber om ursäkt att jag återkommer till nödvändigheten alt bereda landets qvinnor i allmänhet, och Stockholms isynnerhet, tillfälle till undervisning i slöjder, men jag kan ej underlåta alt fästa R. o. Adis upmärksamhet på omöjligheten för unga qvinnor 16* 244 Den 20 A pril. alt under närvartde förhållanden skaffa sig en sådan undervisning. Det tillgår vanligen sålunda, att en flicka måste taga sig en tjenst, till hvars skötande endast hennes fysiska arbetskraft tages i anspråk. Der får hon således ingenting lära. Vill hon ej taga årstjenst, utan t. ex. lära sig sömnad, för att sålunda förskaffa sig uppehälle, måste hon vända sig till en sömmerska, och der får hon sitta från morgonen till qvällen, och får för sitt arbete ingen, eller högst obetydlig ersättning, vid hvilket förhållande man ej må förundra sig öfver, att hon understundom dukar under för frestelsen att på mindre hederliga vägar söka förskaffa sig en bergning, hvilken hon ej genom det strängaste arbete förmått sig bereda. Jag hade ämnat att utförligt till besvarande uptaga de anföranden, som å motsidan blifvit afgifna, men då tiden redan är långt framskriden, anser jag mig böra derifrån afstå och vill endast, med anledn. af Frih. Cederslröms hotelse om anslagets nedsättande, yttra, att jag hoppas, att de ord, som den värde ledamoten derom fällde, tillkommit utaf förhastande. Jag anhåller vördsamt om punktens återremitterande. Ur Tersmeden, Pehr Reinh.: Vigten af metodisk kun skap och grundlig teknisk utbildning icke blott för handlverkerierna och deras idkare, utan ock för hela det industriella lifvet är för mycket i ögonen fallande att här behöfva utförligt omordas. Man vill gynna konsterna. Då vi’ hinna till slutet af sjunde hufvudtiteln finna vi ett prof deruppå, enär StatsUtsk. der för en konstanstall, nemi. Kongl.
Din skål! Du är dum, din stackare. Jag skall lära dig sättet att pressa honom riktigt, men då måste du tala om för mig hvad du vet. – Hur ska’ jag göra då. – Jo, du skall gå till honom och begära en stor summa på en gång. »Hundra kronor skall jag ha», skall du säga, »annars talar jag om för polisen allt hvad jag vet, hur det egentligen förhöll sig med ...med ... – Med lådan, ifylde Strömberg. – Ja visst ja! »med lådan, som ... som ... jag ... – Bar ned i fabriken ... – Kort innan det brann, ja! – Nej, det var flera timmar förut. – Nå hvad var det i den der lådan? – Ja, ser du, det är just det som jag inte vet; men som fabrikören tror att jag vet, och derför ger han mig tio kronor i veckan för att jag ska’ tiga. – Det är alldeles för litet har jag sagt. Men du fick väl något, då du gick med lådan? – Inte då, men innan förhöret fick jag tjugofem kronor för att jag ej skulle säga något om lådan. – Nå, hvad tror du det var i lådan. – Jag vet inte; men det var ifrån den, som elden kom. – Hvarför tror du det? – Derför att fabrikören experimenterade länge och väl med den i sin våning, innan jag bar ned den. – Var den tung? – Åhnej. – Stor då? – Äsch, inte större än en bra nog stor cigarrlåda. – Hör du, hvad sa’ fabrikören, när han bad dig bära ned lådan? – Bär ned den försigtigt, sa’ han, i fabriken och ställ den alldeles i trappöppningen när du kommer en trappa upp. Du får inte välta på den, och f–n ska’ ta’ dig om du tapparn under vägen. – Sa’ han inte hvad som fans uti den? – Jo, han sade att det var smergel, men det var lögn, för ingen lägger smergel i så’na lådor. Förresten var lådan för lätt för att innehålla smergel. – Vet du, jag tror, att du har tagit alldeles misste. Om det hade varit så som du säger, så skulle naturligtvis fabrikörn sjelf burit ned lådan. – Åh, du ä’ dum nu.
Förordningen den 22 November 1791 stadgas, efter Kronan; — att hos alla Kronans embetsoch tjenstemän njutes företrädesrätt till betalning för egendom, som dessa i ock för embete och tjenst emottagit, och således icke endast hos de tjenstemän, som hafva egentlig uppbörd om händer, m. lii.; och hafva Rikets Ständer på grund häraf, samt efter det Ridderskapet och Adeln medgifvit att den uti adeliga privilegierna frälsemän förunnade förmånsrätt för fordringar hos deras uppbördsmän, må upphöra, för sin del, beslulit en författning angående ändring i vissa delar af 17 Kapitlet Handels-Ralken och andra författningar, rörande borgenärers rätt och företräde för hvarannan till gäldenärs egendom af innehåll underdånigst bifogade förslag utvisar; och få Rikets Ständer, med anmälan härom, derjemte i underdånighet tillkännagifva, att då de funnit antagande af en ny förmånsrälts-ordning vara af synnerlig vigt för den allmänna krediten, men det, med afseende å innehållet af den utaf Rikets Ständer derom beslutade författning, icke synts Rikets Ständer vara lämpligt att denna såsom lag anlages, utan alt den af Rikets Ständer jemväl beslutade och med underdånig skrifvelse den 20 dennes till E. K. Maj:l öfverlemnade förordning om underpant äfven vinner kraft af lag, Rikets Ständer, för den händelse all E. K. Maj:t, af skäl som icke kunna af Rikets Ständer förutses, skulle finna sig ej böra meddela stadfästelse ä sistnämnde förfaltningsförslag, för sin del beslulit, alt ur denna i underdånighet föreslagna förordningen angående ändring i vissa delar af 17 Kapitlet Handels-Balken och andra dermed sammanhang egande författningar, skola uteslutas de i början förekommande orden ”ej mindre sista punkten i 7 § än äfven", dels ock § 13, samt i följd deraf nummerordningen å de efterföljande §§ rättas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 23 Oktober 1860. 156 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Maj:ts Nådiga Proposilion, angående ändring af 7:de och 17:de §§. i 30 Kap. Rättegångs-Balken. III. 478. — N:o 9. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående nedsällning i årliga ackords-amorterings-beloppet för Landshöfdinge-ljensten i Calmar Län. — N.-o 10. angående ändring i sättet för folkskole-afgiftens öfverlemnande lill skolstyrelserna. IV. 170. — N:o 11. angående revision af föreskrifterna i afseende på eder och deras användande. IV. 170. — N:o 12. angående verkställd omröstning öfver Högsta Domstolens Ledamöter. IV. 171. — N:o 13. angående Riksdagens förlängande en månad. — N:o 14. angående beviljande af ett särskildt kreditiv. IV. 316. — N:o 15. angående Förordnande för Häradshöfdingen, Kammarrådet S. L. Theorell att vara Rikets Ständers Justitiar-Ombudsman. IV. 316. — N:o 16. angående förordnande för Häradshöfdingen, Revisionssekreteraren L. Th. Almqvist alt vara Rikets Ständers Justitiae Ombudsmans Suppleant. IV. 316. — N:o 17. angående val af Justitiae-Ombudsman och dess Suppleant.
Emot den bär ofvan framställda möjliga följden deraf, att Konungen kan nedsätta tullsatser, vill jag framställa en, som jag lörmodar allmänt måste medgifvas, oändligen mera sannolik följd deraf, att Han icke kunde nedsätta eller borttaga tull. Om landtmanna-afdelningen bland Hrr protektionister vid någon riksdag ensamma kunna bestämma tulltaxan, och dervid skulle sätta t. ex. en sådan tull på ull, att hela den nu vackra klädesfabrikationen inom landet till följd deraf skulle gå under, vore det lyckligt, om Konungen då icke egde rätt hejda ett dylikt tilltag? Den 7 Februari e. m. 389 Men det lönar icke mödan längre upphålla sig vid fantasierna i några få lijernor. Hvad nu åter beträffar hufvudsaken eller sjelfva traktaten, så bör jag först tillkännagifva mig höra till deras antal, hvilka, om man hade att bilda ett nytt samhälle, icke skulle vilja hafva andra än s. k. finanstullar lör att upptaga nödiga skatter. Då, man deremot, såsom här, länge varit på den enl. min tanke oriktiga väg, att reglera eller dereglera näringarne genom tullar, dä man icke längesedan öfvergifvit förbuden och ännu har många och höga s. k. skyddstullar, anser jag att man måste vid dessas nedsättande och borttagande gå så varsamt som möjligt till väga, samt dervid framför allt tillse, att vid den slitning mellan interessena, dertill skyddstullsystemet alltid gifver anledning, icke några blifva alltför mycket lidande, såsom t. ex. här var fallet med jordbruket, då man borttog tull på allt hvad jordbrukaren säljer, men bibehöll till en del mycket höga tullar på det mesta af hvad han måste köpa. Alla handelstraktater tror jag väl i och för sig vara ett ondt, men ett ondt, som visat sig nödvändigt för samfärdseln mellan de folk der protektionister ännu ega makt, emedan dessa icke frivilligt lossa på band, utan för hvarje sådan lossning äska en löseskilling.
Jag är öfvertygad alt Exped.- Utsk:t, sorn för närv:de säkerligen icke är ölverbopadt med göromål, kommer, att, utan någon särskild anmaning från R. o. Ad., med den skyndsamhet, som på Uisk:t kan ankomma, afgifva det begärda förslaget till skrifvelse, och får således hemställa, om icke den siste Värde talaren ville afstå från sitt yrkande, hvarå jag eljest får begära alslag. Frih. Hermelin: Orsaken till min framställning var den, att jag ansåg frågan, med eller utan skäl, hafva lörvärfvat sig sympathier, men då min framställning rönt motstånd och jag icke vill uppräkna de skäl, som kunna tala för densamma, afstår jag. 172 Den 14 Januari e. m. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan Frih. Hermelin afstått från det af honom väckta förslaget, komme frågan derom att förfalla. Härefter justerades ett prot.-utdr. rörande R. o. Ad:s beslut i afseende å 27:de §:n af det nu genomgångna Utlåtit. Förodrogos och begärdes på bordet nedannämnde, under f. m:s plenum ankomna K. Proposir till R. St:r, nemi.: l:o angide en ridskolas inrättande vid Strömsholm; 2:0 ang:de i vissa afseenden förändrade föreskrifter i fråga om sättet för utarrendering af kronans egendomar; 3:o ang:de begrafningsoch öfrige kostnader med anledning af H. M. Enke-Drottning Desiderias dödliga frånfälle; 4:o om beviljande af ett, till följd af förändrad reglering i afseende å vissa Westerås domkyrkas inkomster och utgifter, erforderligt fyllnadsanslag i lönings-staten för högre elementarläroverket i Westerås; samt 5:o angide Musikläraren vid Malmö elementar-Iäroverk H. J. Tengvalls uppförande till pension å allmänna indragningsstaten efter erhållet entledigande. Föredrogs och lades till handlingarne Konst.-Utsk:ts d. 10 dennes bordlagde Mein. N:o 5 till R.
Med undantag af det i föregående § nämnda fali, må fartygs befälhafvare ej lemna tjensten förr, än fartyget, efter fullbordad resa, återkommit till hemorten eller annan Svensk hamn och lasten der blifvit lossad Kommer fartyget i sjönöd, ställe befälhafvaren sig till efterrättelse hvad i § 182 stadgadt är. § 29. Vid fartygets emottagande läte befälhafvaren till sig inventera fartygets tillhörigheter, enligt deröfver förut upprättad förteckning, hvaraf ett exemplar, försedt med befälhafvarens qvitto å hvad han emottagit, öfverlemnas till den, redarne der till utse, och det andra qvarblifver i befälhafvarens vård. § 30. Befälhafvaren antager och afskedar besättningen. Han må ej antags någon, som honom veterligen är förut till annan förhyrd. 59 § 31 Den sorgfälliga värd, som tillhör en god husfader, iakttaga ock befälhafvaren, under resa, om skeppsfolks helsa, sedlighet och gudsfruktan. Såsom en samvetspligt i sistnämnda hänseende late han sig angeläget vara, att allmän bön å fartyget, morgon och afton, så ock offentlig gudstjenst hvar helgedag, ej försummas må, samt att arbete, som uppskjutas kan, å sönoch beigedagar icke ålägges besättningen. § 52. Befälhafvaren vare skyldig att låta besättningen tillgodokomma det underhåll, som, enligt behörigen fastställd spisordning, skall till densamma utgöras. Pröfvar befälhafvaren nödigt att, under resa, nedsätta kosten, ege han rätt dertill; dock skall besättningen, för bvad sålunda af kosten blifvit minskadt, erhålla ersättning efter de i sista afgångsorten gällande priser. § 33. Dör sjöman under det han i tjenst å fartyget är, besörje befälhafvaren om hans begrafning, så ock om uppteckning af hans qvarlåtenskap samt om försäljning å auktion af den del deraf, som ej kan utan skada förvaras, för hvilket allt det åligger befälhafvaren att, vid återkomsten till Svensk ort, redovisa inför vederbörande sjömanshus-ombudsman.
Härwid hafwa Fullmägtige i underdänighct skolat anmärka, det Klaganden, dä dan i undcrdänighet anhöll om förklaring öfwer Kongl. Majtts utflag den 2s Januari! nästledit är, derwid ej p'kadc ändring i nägoll annan omständighet än den, att klaganden ej skall erkänt den mot honom anmälte underlätenhet med Accis-Catzans inventering, lMN att Klaganden pä minsta sätt gjorde en lika erinran i nägot annat hänstende. Och som Klaganden owilkorligcn Llcgat att wid samma tilfälle pä en gäng upgifwa de puneter eller delar, till Hwilka han trodde sig befogad, att sträcka sin undcrdäviga ansökning om förklaring, men enligt hwad redan ! undcrdänighet är anfördt, samma ansökning ej rörde annat ämne, än frägan om AcciS-Casans inventering; sä lärer Eher Kongl. Maj:t i nädcr täckas 'finna, det Klagandens ifrägawarande nu cfterät gjorde underdänig» andragande, säsom stridande mot en laga Rättegängs-Ordning, nägot afseende desto mindre kan tilcgNLs, som i fall en Part ägde rättighet, att en gäng esler annan göra tillägg eller ändring i hwad han först begärt eller yrkat, nägot flut pä twister ej wore a-tt förwänta, eller säkerhet för rättsökande att päräkna. Men Den 22 September. 735 Men derjemte böra Fullmägtige i underdänighet ädagalägga, huru ogrundad Klagandens upgist i sjelfwa werkct är. Uti Rubrlquen till dctla Utflag äro, jemte hufwudsakligt uprcpande af hwad Klagandens första skrift innchäller, dc af honom i dess undcrdänige päminnklser anförde 40 serskilte klagopunctcr spccielk uptagne.