Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förklaringen den 14 Maj 1805, som ålägger domare att, när lagfart sökes, i protocollet anteckna de åtkomsthandlingar, som styrka köpet, icke kunna oförändrad stå tillsammans med förslagets 5 §•; hos Vällofl. Borgare-ståndet: af Herr Malmqvist, som jemväl ansett 16 Cap. 16 §:n Jorda-Balken böra, med afseende å stadgandet i föreslagna författningens 2 §., omnämnas bland de lagrum, som voro ämnade att ändras eller upphäfvas; och hos Hederv. Bonde-ståndet: af Riksdagsfullmägtigen från Stockholms Län Johan August Zetterberg, hvilken gjort enahanda anmärkning som Friherre Cederström, Th., i afseende på sammanhanget emellan föreslagne författningens 2 och 5 §§. samt 16 §:n i Jorda-Balkens 16 Cap. och Kongl. Förklaringen den 14 Maj 1805. Efter att hafva tagit dessa anmärkningar i öfvervägande, tillika med de i anledning deraf inom Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet afgifne yttranden, får Utskottet till en början tillkännagifva, att skiljetecknet komma blifvit vid tryckningen af Utskottets Betänkande uteglömdt emellan orden: ”öfverlåtelse derå” uti förslagets 1 §.
En sådan lindring skulle kunna ske, antingen så att tillverkningen förblefve under offentlig myndighets insegel, sä länge afgiften vöre obetald, och för Statens räkning försåldes om den icke inom viss tid blifvit erlagd, eller ock så, att säkerhet för afgiftens behöriga erläggande finge ställas vare sig uti inteckningar inom J af egendoms taxeringsvärde eller i Svenska Statens inhemska, obligationer, beräknade till visst pris.” Af Prosten Sondén: ”Den, som varit i tillfälle att med öppna ögon betrakta tillståndet i vårt land före och efter 1854 års bränvinslagstiftningden, sorn sålunda icke kunnat undgå att märka det jättesteg, hvilket nykterheten, särdeles pä landsbygden, då tog tillika med inskränkningen af smäpannornas och krogarnas antal samt de stegrade bränvinsprisen — den, som icke vill blunda för sammanhanget mellan detta stora framsteg och vårt lands förkofran i flera andra hänseenden, såsom jordbrukets och särskildt ladugårdsskötsel^ omsorgsfullare bedrifvande, oberoende af dranken, spanmälsexportens tillvext, m. m., kan ej annat än motsätta sig hvarje reaktionär åtgärd, hvarigenom nämnda, visserligen stränga, men ganska välgörande lagstiftningskraft mer eller mindre försvagas. Af detta skäl nödgas jag reservera mig mot ett och annat bland de af Sammansatta Utskottet nu föreslagna beslut, nemligen: l:o. Mot tillstyrkandet, att praktiserande läkare må berättigas att idka bränvinstillverkning. Af ingen läkare begärd och ingen motionär tillstyrkt, synes denna förändring onödig; den är skadlig, sä vidt den kan utgöra en begynnelse tili flera dylika. Den ifrågavarande rittigheten lärer väl nu vara vida mindre behöflig än för 9 år sedan, då en eller annan praktiserande läkare skulle kunnat känna sig af menniskokärlek och nit om sitt kall manad att anlägga bränneri i förening med en kuranstalt för de då vida mera än nu talrika patienter, hvilka kunde vara i behof af den Schreiberska bränvinskuren. 2:o. Mot afstyrkandet af Doktor Emanuelssons motion om tillägg till S 1.
Jag är ieke i tillfälle att bedöma Hr Stjernsvärds förslag i allmänhet; men jag skulle tro, att för det speciella fallet af provisorisk lönetillökning, det icke kan vara skäl att, i afseende på vilkoren för Arméen, gå längre, än hvad som är föreskrifvet löt de civile tjenstemännen. På dessa grunder anhåller jag om bifall till Utsk:s förslag. Hr Stjernsvärd: Jag har icke i någon mån kunnat finna mig vederlagd af hvad Hr Lefrén anfört, och det af det enkla skäl, att jag till stor del instämmer i hvad han yttrat, emedan det alldeles icke involverar på hvad jag sagt. Hr Lefrén har börjat med att förklara, det Beväringen» antal i förhållande till stammen skulle kunna ökas till öfver hälften. Detta är äfven min mening, hvilken jag grundar på K. M:s Propos. Jag har icke yrkat någon förändring i afseende på BataljonsCheferne, men väl beträffande Reg:tsCheferne; ty om man föreställer sig ett krigstillstånd hafva inträdt, så är Beg:tsChefens befattning ingen, utaavden tillhör Bataljonschefen, under det den förre deremot är Befälhafvare för en brigad, och såsom sådan måste han väl hafva en emot befälet svarande truppstyrka. Hr Lefrén har förbisett det jag yttrat, att med det antal Officerare, som Svenska Arméen f. n. eger, hafva vi en Officer på 44 man, hvilket är detsamma, som i de länder, hvilka hafva sina Arméer på ständig krigsfot. Men vi hafva tillika Underofficerare. hvilka uteslutande måste användas sorn befäl, och vi finna således deruti ett tillräckligt antal befälsplatser, ifall vi ville öka Beväringen. Skall emellertid någon tillökning ega rum, så bör det ske i afseende på KompaniBefälhafvare och icke på Öfverstar. Jag har vid ett föreg:de tillfälle tillräckligt uttalat min åsigt derom, att jag för min del önskar, att öfverste-befattningen måtte erhålla ett mera vidgadt fält för sin verksamhet under fredstid, och icke bindas vid de förlamande band, som nu nedtrycka densamma.
Konungen, Drottningen och Enke-droltningen hade fyra elevers underhåll blifvit bekostadt, al institutets egna fond 6 å 7 underbållne hvarjemte de betalandes antal per medium uppgått till 11, hvartill ytterligare kommo 4 a 5 så kallade ainbulanler, eller sådane Iram, som bodde utom inrättningen, men derstädes vissa timmar om dagen njöto undervisning och erhöllo middag. Vid undersökning huru denna institutets vidsträckta verksamhet stöde tillsammans med dess financiela tillgångar, visade sig af institutets Herrar Revisorers sednast den 9 Augusti 1848 afgifna och publicerade berättelse, omfattande de 3 åren från och med 1845 till och med 1847, att inkomsterna sammanlagde uppgått till 50,773 R:dr 5 sk. 6 rst. och utgifterna till 48,321 R:dr 47 sk. 7 rst., hvarigenom väl ett öfverskott af 2.451 R:dr 3 sk. 11 rst. syntes hafva ägt rum, men då, under samma lid, donationer och gåfvor tillfallit inrättningen till ett belopp af 6,491 R:dr 35 sk. 1 rst., intagne i nyssnämnde inkomstsumma, så befanns, att utaf dessa donationsoch gåfvo-medcl, 4,040 R:dr 31 sk. 2 rst. måst användas till betäckande af Stats-Utskotlels Utlåtande, M 89 33 af utgifterne, och således frångått institutets räntebärande kapital. Enahanda hade ock förhållandet tillförene varit, så att under de sista 10 åren, 1840—1849, inrättningens kapitalfond af testamentsoch gåfvomedel måst till fyllande af årliga ut gifter anlitas med icke mindre än 8,540 R:dr 26 sk., hvilket, jemte räntefotens nedsättning, vållat, alt intresse-medlen, som år 1840 upgingo till 3,595 R:dr, år 1849 utgjorde endast 2,618 R:dr allt banko.
Stats-Contorets den 18 December i83() till Kongl. Maj:t ingångna och uti sednaste Revisions - Stats-Ut skottets Utlåtandej N:o i8~j. 3 berättelse (pag. 47•) omnämnda underdåniga förslag att, lill befordrande af redighet i räkenskaperne och enhet vid löners anslående, Stats-Verket måtte öfvertaga samtelige indelningarne och i stället förse deras innehafvare med penninge-löner, hvarigenom den billiga förmon skulle tillskyndas indelnings-gifvare, att de, lika med dem, som böra utgöra sin afradseller tionde-spanmål directe till kronan ej allenast befriades från forsel-lönens erläggande, utan äfven egde begagna den i allmänhet medgifna options-rätten i afseende å spanmålens leverering antingen in natura eller i penningar efler markegång.
Ett sådant auskulterande skulle han troligen finna förödmjukande och fördenskuld afhålla sig från Reg.-R:n. R. o. Ad. torde påminna sig alt en nu afgången Konungens Rådgifvare, Hr Sandströmer, i sin tid utverkade rättighet Den 15 Juli f. m. 203 för Depart:s-Cheferne att inträda i Rikets Collegier. Jag minnes icke om det var blott för att höra på, eller äfven deltaga i öfverläggningarne. Han sjelf lärer hafva gjort det några gånger, fastän sällan; men jag vet icke att någon af hans embetsbroder följt hans efterdöme. Hafva K:s Rådgifvare tid att vara åhörare i RegeringsR:n, så böra de äfven hafva tid alt sjelfve utarbeta dithörande mål, eller åtminstone att öfvervara deras föredragning i StatsRädet. Hvem som skall föredraga i RegeringsRm är i detta förslag icke bestämdt annorlunda, än att ärenderne skola beredas i vederbönde Depart. Det är således troligt, att Depart:s-Exped:sSekret:re skulle blifva Föredragande. Men det utesluter likväl icke möjligheten att jemväl Expedis-Chefen kan blifva det, ehuru denne embetsman är godtyckligt afsättlig. Skall RegeringsRm vara jemförlig med Högsta Domstolen, så böra väl äfven Föredraganderne vara jemförlige med Revisions-Sekretme, och följaktligen oafsättlige. Man borde då tydligen utsätta, att Exped:sCheferne icke finge vara Föredragande i RegeringRm, och sådant desto heldre, som det blifvit brukligt, ehuru det icke är grundlagsenlig^ att Exped:s-Cheferne, under Konungens frånvaro, föredraga i den t. f. Regeringen. De borde då icke kunna, på en gång, vara Föredragande der och i RegeringsRm. Föreg:de talare hafva redan anmärkt olämpligheten deraf, att RegeriugsRms beslut skulle utfärdas i Konungens namn. Så tillgår visserligen i Högsta Domstolen; men det härrörer deraf, att Konungen der grundlagligen är Ordfide med 2:ne röster.
De hafva hvar för1 sig lika mycket att säga. Deras röster väga , hvar för sig, lika mycket sorn Adelns; och det torde således icke läggas 11. o. Ad:s ledamöter lill last, hvilken utgången kan blifva. Åsigterna kunna i dessa fall inom de särskildta Stånden vara och blifva mycket delade, llesultatct blir i alla fall: vill man saken, måste man äfven vilja medlen. Men rinder närvar, förhållanden kan man icketro, att den tungt beskattade delen af Svenska befolkningen skulle underkasta sig ökad bevär:s-skyldighet, utan någon lindring på annat håll. Det är på den lugna vägen, det förefaller mig, man kunde komma till rätta i detta hänseende, för landet så högst vig ligt. Tidpunkten dertill synes också vara inne. Under Europas politiska skick, i närvar, ögonblick, synes tidpunkten vara den bäst valda, att på den lugna och sansade vägen ordna försvaret och Statens inre angelägenheter i allmänhet. Det är ur den synpunkten jag uppfattat saken, och framdeles, så länge jag har den förmånen att deltaga uti dessa ärenders handläggning, kommer alt se densamma, hvilket jag blott velat nämna reservationsvis, i afseende på hvad som framdeles kan komma från TJtsk. till Ståndets pröfning. Ilr von Troil, Emil: Ehuru jag visserligen, lika med deri siste talaren, erkänner, att denna debatt i allmänhet blifvit förd på ett parlementariskt sätt, är det likväl ett undantag derifrån, som föranledt mig att uppträda, då jag i öfrigt funnit mig förekommen af Frih. Sprengtporten. Eli talare har nemi. glömt sig ända derhän , att han DO o Dm y Maj c. m. velat beskylla Utsk. för afsigt att göra landels försvar omöjligt. — Uti ett constitutionelt samhälle kan det visserligen inom Representationen någon gång hända, att densamma eller någon f action deraf anser sig böra göra den varande ministeren omöjlig. Sådant är dess rättighet, då det öfverensstämmer med öfvertygelsen om det allmännas bästa ; m< n att vilja göra landets försvar emot Rikets fiender omöjligt, det, mine herrar! är ingenting iner och ingenting mindre än förräderi.
– Hvad i alla verldar – utfor Lena hvasst, en gång under kulen November – hvad går j och muckar med i spisen, svärmora? Det va’ nu ett elände att mamsell Sara skulle vräka på er allt det der usla fläderthéet och honinga, och inbilla er att det skulle göra något godt vid en så gammal ’en, som j är, för nu ligger j jemt i spisen med eran anstalt, och köllar27 både i tid och otid. Jag tycker att det vore mycket bättre, att j blädde28 på kålen, så den kunde bli hackader till qvällen, när Gunnar nånsin kommer in. Hva’ f .. – fortfor hon, vänd till drängen Abraham – gör du der borta i vrån? Har du icke fått din mat, och vräkt den i dig? Nå, hva’ sitter du då och drar dig för? Packa dig på dörra och gack ut till ditt arbete, ditt förbannade kräk, som hvarken lönar att klä’a eller fö’a. Det må jag säga – fortfor hon, sedan Abraham med stor skyndsamhet lemnat stugan – att af alla Gunnars företag, så var det att taga ett sådant kontant fä som Abraham te’ dräng, ändå det dummaste. Jag skulle aldrig tala om ’et ändå, om Gunnar nånsin vore inne eller ens hemma sjelf och gjorde något gagn, men se! när han intet har utarbete, så ligger han i skogen och på sjön, da’n och natta igenom, och en an’ ska’ gå så här och släpa. – Lena! Lena! – svarade mor Ingrid, hvars saktmod och fördragsamhet aldrig svek henne när Lena blott utfor mot henne sjelf, dels emedan mor Ingrids lynne var sådant, dels emedan hon ville göra allt, tåla allt, lida och uppoffra allt, bara för att få vara under samma tak som sin Gunnar; men hon kunde aldrig tåla när Lena hackade på Gunnar, hvilket denna ock högst sällan gjorde när han var närvarande, men ofta nog i hans frånvaro, emedan hon väl kände en art af kärlek till honom, men en sådan, som alstrar efterhängsenhet, svartsjuka, nyckfullhet och harm, långt mera än ömhet och verklig sann tillgifvenhet. – Lena!
På sätt ofvan förmäles och af Banko-Utskottets vid sistförflutna Riksdag algifna Utlåtanden Niis 24, 47 och 57 närmare inhemtas, tillstyrkte Utskottet, i öfverensstämmelse med Kongl. Majits derom aflåtna Nådiga Proposition, att decimal-systemet måtte i Rikets myntoch räkne-förhållanden införas; hvilket tillstyrkande äfven bifölls af Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet; hvaremot Högvörd. Preste-Ståndet och Välloil. Borgare-Ståndet, med afslag derå, beslöto, det förra eller Preste-Ståndet: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om en ny undersökning af detta ärende, genom en förening af vetenskapsoch affärs-män, till beredande vid nästa Riksdag af ett förslag till decimal-systemets användande i afseende å så väl mynt, som mått, mål och vigt; samt det sednare eller B or g are-Ståndet, bland annat, att, uti underdånig skrifvelse, måtte af Rikets Ständer begäras, det täcktes Kongl. Majit låta i Nåder utarbeta ett på vetenskapliga grunder bygdt förslag till decimal-systemets införande så väl i Rikets mynt, som vid mått-, måloch vigtberäkningen.
Den säger 1 "Väckes fråga in Pleno om ändring i denna Riddarhusordning, bör en sådan alltid remitteras till Riddarhusutskott et, som med Den 18 November f. m. 143 sitt Betänkande deröfver till Ridderskapet och Adeln inkommer. Besluter Ridderskapet och Adeln i anledning deraf någon ändring eller tilläggning till RiddarhusOrdningen j öfverlemnas samma beslut till Konungens Nådiga stadfästelsej och bhfver , derest en sådan vinnes, genast efter slutad Riksdag gällande. Då nu de af Kongl. Maj:t uti Dess skrifvelse af den 18 December 1823 godkände förändringar i RiddarhusOrdningen verkligen förut, i nyss förutskrifven ordning, blifvit af Ridderskapet och Adeln antagne, så utgjorde de, enligt vår åsigt af saken, en obestridlig del af den nya Riddarhusordning, som från och med denna Riksdags höl jan skulle tjena till efterrättelse, så vida de ej i stadgad ordning, genom Ridderskapet och Adelns af Kongl. Majit bifallna beslut, blifvit åter upphäfne. Friherre Anckarsvärd: Jag anser mig ej rubbad i min öfvertygelse genom den bevisning Herr Grefve af Wetterstedt företet. Den ädle Grefven framställer deu fråga, om det i RiddarhusOrdningen stadgas, att ett förslag skall i sin helhet antagas; jag vet, alt ett sådant stadgande der ej finnes, men jag appellerar till hvarje sundt omdöme, och kännedom af sättet för all lagstiftning, om en sådan föreskrift behof ves, och om cj saken ändock ligger sol - i44 Den 18 November f. m. klar. Efter Herr Grefvens sätt att se denna sak, kunde man falla på den tanka, att Herr Grefven ville, att Ständerna skulle i förväg ansett sig i samma cathegori till Ministeren, som en capitulerande garnison, för att, om tvetydighet vid capitulationsvillkorens tillämpning uppkomme, för framtiden hafva stadgat, att all sådan skulle tydas till den capitulerandes fördel.
Som den nu följande 25:te §:n till en del innehåller en ny g, hvilken i sin helhet förekommer längre ned på sidan, under rubrik g 26, får jag hemställa, om R. o. Ad. ville upskjuta pröfningen af första delen af denna g, och företaga den tillsammans med 26:te §:n, hvilken är helt och hållet ny. Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., till detta förslag lemnat bifall, föredrogs Ut-k:ls hemställan i anledn. af Prosten Lundholms motion om tillägg till lista moimt i § 25. Hr Olivecrona, Knut: Mot Utsk:ts beslut i denna punkt hai jag mig reserverat. Utsk:t har till grund för afslag å Prosten Lundholms yrkande egentligen anfört blott ett enda skäl, innehållande, att det skulle , vara omöjligt att med noggrannhet kunna bestämma, hvad som med torg-dag å landet egentligen menades, och på den grund, säger Ulsk;t, skulle motionärens förslag, att nemi. redaktionen skulle förändras så, att ordet »torgdag» måtte inflyta efter ordet »marknad», blott föranleda till hvarjehanda trakasserier. Det torde enligt mitt förmenande vara alldeles gifvet hvad som menas med torg-dag på landet. I stad kan denna betydelse vara tvifvelaktig, emedan man kan säga, att alla dagar der äro torgdagar; deremot på landet kan dermed ej förstås andra dagar än dem, som i och för försäljning; af hvarjehanda varor blifvit genom offentlig kungörelse behörigen bestämda. Då således icke ringaste tvifvelsmål bör kunna upstå, om hvad 28 Den 1 Augusti e. m. som metias med ordet torg-dag å landet, och detta är det enda skäl 0tsk:t för sitt afstyrkande å motionen anfört, får jag anhålla, att R. o. Ad., med afslag å Utslcts i denna punkt gjorda framställning, mätte besluta, att g 25 mom.
när du syr i hand. Jag har väfda flossakuddar, man in ett halft lif, ser du. För resten vet du fastän jag inte vill knoga i onödan. (Slår om.) ut på egen hand och har lifvadt. Ernst du, eftersom Ada inte har tid, så går vi BERGENHJELM. Topp! Då far vi till Ulriksdal. ADA (rycker härfvan af honom). höfver jag ingen hjälp. När du bara ska trassla till garnet, så beHANNA. Eller också går vi ned på isen, som förra söndagen. (Springer fram till fönstret.) Åh, ett så'nt härligt väder! Jag skulle vilja ut en stund innan middagen. Farbror dröjer nog ännu. (Andas på rutan och skrifver något med fingret.) ­ 38 ­ BERGENHJELM (lutar sig bakåt på stolen). Hvad ä' det, du skrifver? HANNA. Mitt valspråk. BERGENHJELM. i solen!» (Hanna stryker ut och skrifver nytt.) Hvad blir det nu, då? HANNA. Ditt valspråk. BERGENHJELM (reser sig till hälften). Får jag se! ADA (sätter hastigt dockan öfver hans händer). Försök, om du kan sitta stilla ett tag till! BERGENHJELM. stryker ut.) Nej, låt mig se! Ser du nu, då? BERGENHJELM. och springer fram till fönstret.) Ut i leken! Ja så, Ut i... ut i... Vänta litet! (Kastar härfvan Hm! Jag trodde, det var slut, jag. (Hanna HANNA (skrifver större). Ja så, detsamma, som du skref på isen: »Ut jag leker bara, jag! (Hanna nickar.) Jag, som ä' det var orättvist! HANNA. vill ut och leka. Det ä' skillnaden oss emellan. en så'n allvarlig människa! Nej, hör du, Hanna, Visst inte. Jag vill ut och sola mig, och du ­ 39 ­ BERGENHJELM. en liten kattunge? Ja så, du ä' en förståndig kisse, och jag ä' HANNA. höfver stadga dig betydligt.
Re’ gerings-Formen innehåller, oell under’ Kongl, Maj:ts resor till Konungariket Norrige, utnämna Hans Kongl. Höghet; KronPrinsen till Ordförande i den då tillförordnande Regering. Ut supra. Utdrag af Protocollet hillet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den *8 Febr. 182#. i S. D. Remitterade^’ till StatsUtskottet: i I) Riksens Ständers Revisorers Berättels® Den 18 Februarii, 623 angående den sistlidet år verkställde granskning af StatsVerkets förvaltning och räkenskaper. 2) Bemälte Revisorers Berättelse, angående den sistlidet år förrättade granskning af de under Kgl. Maj:ts och Rikets CominerceCollegium ställde fonder och medel. 5) Grefve Gyllenborgs, Johan Henning, d. i5 denne* på bordet lagde, Memorial, med anmodan till1 StatsUtskottet ött uppgöra en historisk tableau, i afseende på förändrade förhållanden i Statens inkomster och utgifter ifrån och med 1810 års Stats-reglering intill närvarande tid. 4) Grefve von Plåtens, Baltzar Bogislaus, den i5 dennes på bordet lagde Memorial, angående Talemåns-tafflarnes återställande, jemte de af åtskillige Ledamöter, rörande samma ämne denne dag afgifne yttranden. 5) Herr Gripensvårds, Fredric Adolph, den i 5 dennes på bordet lagde Memorial, angående Allmänna MagazinsDirectionen. Statsoch BancoUtskotten: Herr af Darellis, Isaac, den i5 dennes på bordet lagde Memorial med förslag till en Fi~ nanceplan jemte de af Herr Rosenblad, Bernherd och Herr Tham, Wollrath, äfvensom yt - Den 18 Febrnariii terligare Herr af Darellis rörande samma ätnni afgifne yttranden.
Jag tror äfvenledes, att då vid denna Riksdag förekommer den vidtomfattande frågan om ny reglering af embetsoch tjenstemännens löner, den 9:de HufvudTiteln, som rörer den dermed nära sammanhängande frågan om pensionsväsendet, är af särdeles stor vigt, ty om man ej bestämmer pensionerna till sådana belopp, att de någorlunda motsvara lefnadsbehofven, torde en stor del af de förväntade fördelarne af löneförbättringen uteblifva. Med fästadt afseende å jemväl denna frågas stora vigt, har jag föreslagit, att den 9.de HufvudTiteln äfvenledes skulle blifva föremål för gemensam öfverläggning. Då R o. Ad., utan gensägelse, är det Stånd, inom hvilket de största insigterna i dessa ämnen finnas, är det äfven, i min tanke, R. o. Ad., som bör inbjuda sina MedStånd att derom gemensamt öfverlägga. Efter denna korta framställning af skälen för mitt förslag, öfverlemnar jag detsamma till R. o. Ad:s eget ompröfvande. Hr Nordenfelt, Enar \V i I h.: Det förslag, Hr Stjernsvärd framställt, är visserligen af så stor betydelse, att det tål att betraktas från flera än en sida. Hvar och en, som ifrar för fäderneslandets väl och har en varm fosterlandskänsla, kan ej förbise, »It ett alla 4 RiksStåndens sammanträdande till gemensam öfver - Den t April e. m. läggning i ett vigtigt ämne, är en sak af ganska stor vigt, men jag hemställer till R. o. Ad. att bedöma, huruvida det vore skäl att R. o. Ad. gör det första steget på den nya banan vid ett tillfälle då frågor förekomma, deruti K. o. Ad:s flesta ledamöter äro dels personligen, dels genom slägtskapsförbindelser intresserade. Sådana frågor äro ulan tvifvel frågorna om aflöning för så väl Ar* méon, som Flottan, pensioneringen derstädes m. m.
M:t i Nåder åsyftat, dermed bispringa en del i penningeförlägenhet varande enskilde jordägare; hvarvid Utskottet tillika ansett ett sådant förhållande kunna uppställas emellan ränteoch capitai-liqviderne på det lån som upptages och de som utgifvas, att, med förekommande, å ena sidan, af någon möjlig förlust för Staten, å den andra sidan beredes behöfvande fastighetsägare utväg, att emot lägre ränta än den nu varande lagliga, få 'Cs o sine Egendomar helänta på ett sätt, som försäkrar dem både om möjligheten, att från dessa skulder en gång blifva befriade, och att det sker med minsta tunga för dem, genom säkerheten emot uppsägning och genom en successiv måttlig afbetalning. Betänkanden, N:o 382. 387 Utskottet tillstyrker fördenskull: att R. St:r måga bifalla upptagandet af ett lån för Statens räkning, af högst Tvä Millioner R.dr i Svenskt SilfverSpecie, efter gamla Myntfoten, i ändamål att användas till lån emot inteckning i Jordegendom å Landet och i Städerne. I afseende på verkställigheten af denna Uppoch Utlåning, instämmer Utskottet uti den i K. M:ts Nådiga Skrifvelse framställda tanka : att densamma icke lior af R. St:rs Bank bedrifvas, utan åt Rikets Ständers RiksgäldsContoir uppdragas, destohäldre, som, ibland grunderne för den beslutne Myntregleringen och Bankens rörelse för framtiden, R. Sl:r antagit nödvändigheten af Bankens skiljande, så mycket möjligt är, ifrån Staten, dess behof och functioner. I det fall R. St:r pröfva godt bifalla upptagandet för Statens räkning af ofvanberördeLån, anser Utskottet R. St:r tillika böra om K. M:ts Nådiga sanction till beslutet derom i underdånighet anhålla, för att, på förut öfligt sätt, K. M:ts Nådiga authorisation må blifva Hrr Fullmägtige meddelad till de åtgärder, som i berörde afseende blifva af nöden.