Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som jag fattat min bestämda åsigt i frågan, skulle jag gerna vara villig att nu formulera förslag till beslut i ämnét; men afstår dock derifrån, emedan jag befarar, att B. o. Ad. icke skulle vara hugadt att lemna sitt bifall till ett, så att säga, stante pede af mig afgifvet förslag; och hemställer fördenskull i stället till Hr Gr. o. Landtm, om propos. på återremiss af frågan, 356 Den 28 J nl i. Hr Nordenfelt, Enar: Uti denna fråga instämmer jag hufvudsakligen uti hvad den siste talaren yttrat; men jag vill dock tillägga en erinran derom, att det finnes orter i Sverige, der skogsprodukter nära nog icke låta afsätta sig; och att detta förhållande liar sin naturliga förklaringsgrund uti den omständighet, att dessa produkter måste, för att försäljas, transporteras så lång landväg, innan de hinna våra stapelstäder, att transportkostnaden helt och hållet upslukar behållningen. I dessa orter har det varit och är ännu en industri att bränna bränvin och att pä sådant sätt tillgodogöra de skogsprodukter, som kunna användas till bränsle i brännerierna. Man bör således finna att det för dessa orter äfven skulle vara en bestämd fördel, att kunna utvidga denna industri. Hittills har man dock icke vågat gifva några större proportioner åt denna industri, emedan man städse fruktat, dels för ett nedsatt pris på bränvinet inom landet, dels för den nya lagstiftningens bestämda bemödanden att försvåra bränvinstillverkningen vid de mindre brännerierna, för att såmedelst minska varans konsumtion i landet. En hvar måste inse att det nu föreliggande förslag, ang’de restitution af bränvinsskatten, tydligen går ut på att öka varans tillverkning, utan att, på samma gång. öka konsumtionen deraf i landet. En följd deraf är ock, att om större belopp tillverkas i landet än sora derstädes konsumeras, så måste detta öfverskott af varan söka sig ut. — Då man väl kommit derhän, beror det åter på handelsförhållandena, om varan kan med fördel utrikes afyttras; och gifvet är, att då varans försäljningspris här i landet understiger det utom riket gällande, så skall ovilkorligen köpmannens tanke vända sig till export.
Lee och Norrige torde mötas af svårigheter, särdeles som ett annat förslag blifvit ifrågastäldt, att genom vattendraget från Wenern vid Köpmannebro förbi Upperuds bruk till Stora Lee öppna en båtled för vinnande såmedelst af en kommunikation, med Norrige, som torde äga mera utsigt till framgång. Genom fastställd hamntaxa torde stadens inkomster blifva förbättrade. Desse utgöra af fastställde af-' gifter nu endast 978 R:dr Banko. Stadens fartyg äro 7, med 159 lästers drägtighet Spanmålshandel är . tilltagande. Fattigförsörjningen medtager årligen 1,600 R:dr Banko. Staden har en lägre lärdomsskola med rektor och tvänne kolleger samt en folkskola. Sjukvården bestrides af stadsläkare, som tillika är provincial-läkare; hvarförutan en praktiserande läkare är i staden bosatt. Wenersborg i Landskansliet den 31 December 1856, B. c. bergman. C. O. ALMQVIST. J. M. RYDING. Sammandrag ofver Elfsborgs Lans Markegdngs-Taxor för nedanskrifne dr. Län för åren 1851—1855. En tolft å finbladig såg skurne half27 4 — 30 — 52 32 ' 1 bottenbräder om 2'/2 tums tjocklek Ett och ett fjerdedels qvarter korngryn — 2 6 — 2 4 — 2 8 — 2 ii | En half mark torrt eller fem åttondeisi mark salt kött — 4 4 4 6 12 — Tvännc marker mjukt eller en och en tredjedels mark torrt rågbröd — 4 8 — 4 5 4 of En hösts dygnsration: Rote-vakans-afgift: Carl Aug. Ryding. Sammandrag öfoer Manlalsldngderne uti Elfsborgs
Jag tror, att den belånings? rätt, som Actierne ägt i CanalDisconten i all laglig följd, också) nu mera, tillhör dem i i66 Den 7 Jnlii. BancoDisconten. och tiIIstyiker att, med afslag å Betänkandet, denna deras lagliga rätt må d< 1x1 bib-hållas. Grefve von Platen, Baltzar Boghlcnts: BancoUtskörtet har behagat föreslå att en rättighet tillagd Götha Canal Bolag kulle det fråntagas utan vidare omsvepDenna rättighet, tillagd j'8 • o. på sätt då utfärdade privilegium och de regior samt reglementen, hverpå det är grundadt, utvisar, fortsatt och erkänd under flere påföljande Riksdagar, samt 1815 ytterligare bekräftad och utsträckt, synes sorn rättighet hafva vunnit alla lagliga lonner, hvilka, enligt vår Grund-lag, stadga ägande-rätten. Jag hemställer, om det är förenligt med allmän säkerhet, att så fråntaga utan laga ransakning eller dom, hvad lagligen tillvunnit är. Jag hemställer hvad följder för samhällsordningen i det hela, ej endast för Bolaget, detta kunde hafva, och om ej sådant kan lika lätt verkställas emot alla andra, som nu emot Bolaget. Makten att så utan lagens åtgärd fråntaga är lika farlig hos en, hos flere eller hos många; och får ej finnas uti en fri Stat, der första regeln mäste vara, att alla skyddas under lagen, alla lyda under lagen, från Ko, siungen till den lägste. Ett skäl för detta förfärande har Utskottet andragit, att ovist är, om ActieAgare insätta återstoden af sitt tecknade Capital. Jag hade intet haft emot framställande, af ett sådant skäl, om det icke blifvit inukadt ensidigt, ty den - Dai 7 Julii, 167 ra förmodade underlåtenhet af insättning är åtminstone ännu oviss; mig synes alltså, att om man sagdt:
Del vöre just olyckan, ty lion borltoge en del af Konungamakten, hvilket den s. k. beredningen icke gjorde. Slutligen har Hr Gunther sagt, att ärendenas fördelning visserligen bör ske emellan de särskilda afdma af högsta domstolen, men att den icke bör slå i grundlagen. Allt besvär med denna fördelning blifver öfverflödigt om besvärsmålens afsöndring från stals-rådet icke göres, jag tillstyrker vördsamt, hoppas och anhåller, alt R. 0. Ad. icke mätte utsätta samhället för den skada, eller Konungamakten för den förringelse, som denna afsöndring skulle medföra. Hr Gr. 0. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadl till fortsättande af plenum kl. ti e. m. Den 19 Januari f. nt. 157 Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Jag hade äran vara ledamot af Coust.Utsk., dä ifrägavar. K. propos. vid sisth riksdag der behandlades och jag har instämt i Hr von Hartmansdorffs då afgifna, vid början af detta plenum upplästa reservation. Jag har, sedan denna reservation afgafs, icke funnit skäl att förändra min öfvertygelse, hvarföre jag instämmer i allt hvad Hr von Hartmansdorff ytterligare framställt till utveckling af denna reservation och kommer således att rösta för afslag å den K. propos:n. Jag skall dock anhålla att i korthet få upptaga några af de här framställda anmärkmr. Först och främst synes diskussionen i sjelfva saken vara något sväfvande. En ledamot pä främsta bänken inom Riddarhuset har uppgifvit, att afsigten med den K. propos:n skulle vara att till högsta domstolen öfverflytta besvärsmälen och att derföre antalet af domstolens ledamöter skulle behöfva ökas. En annan ledamot på den sisla bänken inom detta hus har yttrat, att de mål, som nu gå till högsta domstolen, fä hvila allt för länge derstädes oafgjorda. Således synes tillökningen hufvudsakligast böra ske för behandlingen al de egentligen juridiska målen.
Maj:ts nådiga disposition ställas en summa af 200,000 R:dr, har blifvit bifallen af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, men återremitterad från Borgareoch Bonde-Stånden med anmärkning, alt en mindre summa än den af Utskottet föreslagna kunde vara tillräcklig för anskaffning af gevär; att rikets sednast församlade Ständer härtill anvisat endast 100,000 R:dr; samt att utredning erfordrades, ej mindre angående antalet af de i förråden nu befintliga gevär, än äfven deras större Slats-Ulskoltets Memorial, M 224. 5 eller mindre brukbarhet; och är inom Bonde-Ståndet jemväl framställdt det förslag, att de under 3:dje, 4:de, 5:te, 6:te, 8:de och 12:te punkterne af Utlåtandet JV3 161 omförmälde anslagssummor måtte utgå med ett belopp af allenast 210,000 R:dr, fördelade uti tvänne anslag, nemligen till gevär, pistoler m. m. 60,000 R:dr och till ett, uteslutande för krigsbruk afsedt, förråd af vapen, beklädnadsmateriel, utredning, ammunitionsförnödenheter m. m., 150,000 R:dr. Sistnämnde förslag måste Utskottet anse bafva förfallit, sedan 7:de punkten genom 3:ne Riks-Stånds sammanstämmande beslut är afgjord och den 12:te punkten äfven af Bonde-Ståndet bifallen. I öfrigt har Utskottet, hvars yttrande i förevarande 3:dje punkt, på sätt nämndt är, blifvit af tvänne Riks-Stånd bifallet, icke funnit de gjorda anmärkningarne innehålla sådana skäl, som kunna föranleda ändring uti dess afgifna förslag, hvarföre Utskottet får detsamma vidblifva.
Författningar, arliga utbetalningarne af samma Fond, jemlikt Förteckning, stiga till n a r2,coc> R:dr, har uti ffrifwclse af den 10 nastledne Februarii detta förhållande i underdånighet anmält, uppgifvit den skuld, hwaruti Collegium derigenom wid -8n ars stut redan irakat, till I0,2Z7 M:dr 4 st. 7 rst., hwara Förteckning bifogas, samt anhallit, sa wäl örn medels anordnande till godtgörande deraf, som om arliga anstags-summans ökande i man af werkeliga behofroet. Ärllga utgifterne af de till Manufacturernes befrämjande anslagne Medel uppgifwas wara, utom nagra smärre poster, som tillsammans göra 1516 R:dr z2 st, till förman för wista enskifte Inrättningar och Manufaktur-Idkare förnämligast: i:o De Arfwoden. omkring r,zoo N:dr, hwil, ka enligt Kongl. Brefwet af den 15 Julii 1794, bestas för wärdcring och sortering af Ull, som i Magazinerne wid Hall-Rälterne upplägges; en anstalt, hwilken, da warans rätta beskaffenhet och wärde derigenom bestämmes, Jall wara af wäsenteligl gagn, fa för Schäffer, Ägaren, som FabriksJdkaren. 2:0 Premier för Kamulls-och Bomulls-spanad, omkring 6ovo N-dr, enligt Kongl. Kungörelsen - Den iz Junti. sen af den si Februarii 1771 och KonglBrest tvet den 9 Augusti 1774, hwilka Premier anses an widare döra fortfara till understöd för en handtering/ font bade gcnein att bereda tillgång moni Riket pä oumbärlige waru-artiklar, förskaffar en National-besparing, och tillika tjenar lill ett lampeligt
Då härefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde, att i fråga om 2 punkten af Utsk:ns utlåt., innehållande, att R. St. måtte, i och för inrättande af de föreslagne anstallerne till lärares bildande för Rikets elementarläroverk, ställa till K. M:s disposition en summa af GOOO r:dr årligen i 3 år, att af Riksg.- cont. utbetalas, Hr Tersmeden föreslagit en redactionsförändring af följande lydelse: ”att R. St. måtte i och för vidtagande af nödiga åtgärder lill bildande af lärare vid elementarläroverken, ställa till K. M:s disposition en summa af 6000 r:dr årligen i 3 år, alt af Riksg.cont. utbetalas,” anmälde och yttrade sig Hr Tersmeden: Jag afstår helt och hållet från att yrka den förändring, jag begärt. R. o. Ad. biföll 2 punkten af Ulskms utlåt. Propos. till bifall å 3 punkten, innehållande tillstyrkande, att R. St. hos K. M. anhålla, att K. M. måtte i nåder förordna, alt indigenalsrätten vid ansökningar till läraresysslor vid Rikets elementarläroverk måtte upphöra, blef härefter framställd och besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade sig hafva funnit, att ja öfverröstat nej. I fråga om 4 punkten, hvari Utsk:n tillstyrkt, att läroprofvet för dem, som vilja förvärfva rättighet att vid Rikets elementarläroverk anställas, bör vid lärareseminarierne undergås på det sätt K. M. kan finna tjenligast föreskrifva, och att det uu anbefallda läseprofvet vid stiftens läroverk i följd deraf må upphöra, framställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att ingen yrkat bifall dertill, utan Hr von Hartmansdorff föreslagit, att denna punkt må få följande lydelse: ”att läroprof för dem, som vilja förvärfva rättighet alt vid Rikets elementarläroverk såsom lärare anställas, bör vid lärareseminarierne undergås på det sätt, K.
Hvad beträffar den omständighet, huruvida Protocoll skall föras eller icke 3 sä beror det enligt 10 §. på Konungens eget Nådiga godtfinnande , emedan det står i redactionen, att Srats-Råds.Beredningens arbets-ordning skall genom särskiidt Reglemente af Konungen föreskrifvas. För öfrigt får jag till Protocollet anmäla, att jag, i frågan om Allmänna Arendernes Berednings upphörande, i Utskottet höit till Den 3 December f. m. minoriteten. Jag har nemligen trott, att detta Embets-Verk, såsom det blifvit af Grundlagen organiseradt, bör kunna medföra den högsta nytta ; emedan detta Verk, sorn icke ifrån början haft befattning med målen , och ej heller kommer att handlägga dem till slutligt afgörande , bör sä mycket lugnare och opartiskare kunna bedömma dem , och på visst sätt anses såsom ett slags Representant af Allmänna Opinionen. Herr RosenbladBernhard: Vid det uppgifna förslaget till en förändrad sammansättning af Riks-Rätt anhåller jag få göra en anmärkning, som måhända är nödig med afseende på 83 §. Regerings-Formen. Ibland de uti 102 §. uppräknade Ledamöter namnes äfven Högste Befälhafvare}/, för den vid Huf-vadstaden förlagde Escadre af Anne'ens Flotta. Men då det beror på Kongl. Maj:t, huruvida någon Arméens Flotta skall existera eller icke , hvaraf vi äfven nyligen sett ett prof uti Flottornas sammanslagning, så vågar jag hemställa, om icke nyssnämnde uttryck kunde förändras till : Högste Befälhaf varén för den i Stockholm f örlagde Escadre af Kongl, Maj:ts Flotta i fall det icke kan heta Högste närvarande Generalsoch Amirals-personer. Herr Munck af RosenskjöldEberhard: Då jag är af den tanka , att Allmänna Beredningen icke bör indragas, anhåller jag få fästa uppmärksamheten på skilnaden emellan Rikets Allmänna Ärendens Beredning, sådan denskul» io8 Den 3 December f m. le vara, enligt Grundlagens föreskrift, och sadan den 'verkeligen varit.
Den genom Länets Kongl. Hushållnings-Sällskaps försorg för vid pass 20 år sedan här vid Carlstad bildade Veterinär-anstalt fortfar ännu och förestås af en Djurläkare, som åtnjuter en dock ringa lön på stat, med förbindelse att, emot betalning efter taxa, vid förefallande boskapssjukdomar tillhandagå. Städer. Länets trenne städer Carlstad, Christinehamn och Philipstad befinnas i afseende å deras handel och handtverkerier, samt äfven invånarnes antal, i nära enahanda tillstånd, som då min förra underdåniga femårsberättelse afgafs. Om någon egentlig tillväxt och förkofran i städernas omförmälte borgerliga rörelser således icke kan anses vara vunnen under de fem åren, som denna Berättelse omfattar, bör det dock erkännas, att ett tillbakagående i välstånd, så vidt det förut existerat, icke eller kunnat bemärkas. Af den kanaloch hamnbyggnad, som, enligt hvad ofvan förmält är, blifvit vid Carlstad företagen, kan måhända i en framtid denna stads handel tillskyndas fördelar, hvilka dock ännu icke kunna med visshet beräknas. De föreskrifter, som från äldre tider varit gällande, angående vilkoren för bosättningar och burskaps vinnande i Philipstad, och enligt hvilka ingen fick der i staden idka handel eller handtverk, utan att äga så kalladt nummer eller skogsrep, hvaraf endast ett bestämdt antal kunde innehafvas af Handlande och likaså af Handtverkare, — föreskrifter, som afsett alt hindra stadens tillväxt på Bergslagens bekostnad eller till dess skada i afseende på skogskonsumtionen, hafva, genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande den 13 Augusti 1835, blifvit i så måtto upphäfde eller ändrade, som stadgadt är, att de rörande bosättningar och burskaps vinnande för Svenska städer i allmänhet gällande föreskrifter skola äfven för Philipstad tjena till efterrättelse. Hvad v*6 17 Hvad inflytande delta stadgande kan hafva på staden och dess näringar har dock icke kunnat visa sig under den korta tid, som, sedan det tillkom, förflutit. De tvenne tabeller, hvilka, enligt Nådig föreskrift, höra åtfölja denna Berättelse, varda underdånigst bifogade.
Sparres yttrande får jag förklara, det jag, för att, så vidt mig möjligt är, gå Gr:tis önskan till mötes, icke skall vidare motsätta mig bibehållandet af strofen om de politiska förvecklingarne. Jag finner nemi., att Grat ifrar särdeles mycket för intagandet deraf; och jag medger att man väl kan tänka sig, att detta kan lägga ännu en vigt i vågskålen. Afven vill jag af samma skäl medgifva, att de der orden om »redlighet i afsigter» m. m. må qvarstå. Beträffande åter Grins upgift att hans förslag skulle vara af ledamöter ur de andra Stånden godkändt och således hafva säker utsigt att i dessa Stånd bifallas, så vågar jag deremot protestera. Jag hade visserligen icke äran att af Hr Grin anmodas inställa mig vid det sammanträde, hvilket Grin i går afton för granskning af sitt förslag föranstaltat, — detta — jag kan icke neka det — till min förundran; men dock känner jag med fullkomlig säkerhet, att högst få af de andra Ståndens ledamöter voro vid nämnde sammankomst närvarande; och anser således Grut sakna all giltig anledning för dess uti berörde hänseende yttrade förmodan om ett obetingadt bifall till sitt förslag inom de öfriga RiksStånden. Tvärtom är jag öfvertygad, att, i fäll någon vid gårdagens sammanträde framstält de anmärkningar mot Gr. Sparres förslag, hvilka jag nu tagit mig friheten göra, så skulle Grin äfven derstädes, synnerligast hvad beträffar frågan rörande Ståthållareskapet, hafva stannat i minoriteten. I sistnämnde hänseende anser jag mig böra ytterligare erinra derom, att R. Stirs inblandning i frågan om Ståthållareskapets uphäfvande alldeles icke varit föranledd af den begärda revisionen, ty frågan om revision väcktes innan ens Stortinget fattat beslut i afside A Ståthållareskapets uphörande. Dessa båda frågor hafva alltså alldeles icke något omedelbart sammanhang med hvarandra, enär en revision varit lika mycket af behofvet påkallad, om ock Stortinget icke fattat beslut rörande Ståthållareskapet. Jag måste således vidhålla mitt yrkande, att R.
In gen iör-0 fimer eller såsom affärsman, så är ganska naturligt, att man på ett enda arbete önskar använda alla kostnader, för att inom möjligaste korta lid få arbetet färdigt; men man måste äfven laga i betraktande, att en jeTiivägsanläggning icke bör ses oberoende af alla andra samhällsförhållanden, och då torde man äfven finna, att anslagen böra i någon mån fördelas på olika punkter inom landet, för att dymedelst bereda rikare tillfällen till arbetsförtjenst. Antingen nu detta varit Utsk:s afsigt eller om fördelningen af anslaget tillkommit af en ren tillfällighet, synes det mig, att man kommit till ett ganska godt resultat; ty R. St. hafva redan beviljat ett betydligare låneunderstöd för anläggning af jernväg mellan Fahlun och Gefle, och i medlersta Sverige pågår jernvägsarbetena mellan Köping och Hult. Komma nu jernvägarne emellan Götheborg och Stockholm, samt emellan Malmö och Jönköping samtidigt under anläggning, beredes derigenom arbetsförtjenst och spridas kapitaler inom alla delar af riket i ett någorlunda jemnt förhållande, och häruti finner jag ett statsekonomiskt skäl att bifalla Ulsk:s föislag. Då Gr. Mörner förklarat sig nöjd med anvisande af 4 milhr R:dr för; Gölheborgs-banan, synes mig ganska billigt, att den 5:le millm lemnäs banan emellan Malmö och Jönköping, och detta desloheldre, sora, i händelse vägen från Malmö icke skulle kunna fortsättas till Jönköping, man i alla fall kan antaga, alt en jernväg i Skäne blir en fullständig väg för sig. Jag grundar denua åsigt på det förhållande, som torde vara R. o. Ad. bekant, att Malmöhus län har pä hvarje qvadratinil 200 mera innevånare äu Holstein. Då man känner, att Malmö är bland landets större städer, belägen inom den bördigaste provinsen, samt derjemte att en mängd resande fara öfver Skåne till Kopenhamn, förefinnas alla möjliga anledmr lill den förmodan, att den Skånska jernbanan skall bära sig. Man har sagt, alt om Malmö-Jönköpingsbanan icke lemnäs större anslag än 1 mill.
Se plenarprotokollet den 1 maj, ovan sid. 135 med given hänvisning, samt plenarprotokollet den 4 juni, ovan sid. 158! 190 Den 11 Juni 1812 »Äfven kunna Svea Rikes Kron-Prins, Arffurste eller Prinsar af det Kongl, huset, sedan de fyllt 21 år, erhålla civila embeten och förvaltningar, Stats och Justitia? Råds Ämbeten undantagne, i anseende till den dermed förbundna ansvarighet; likväl i händelse en sådan Prins redan innehade ett Regemente, med det vilkor, att han ej innom samma Län kunde förena civila förvaltningen med militaira befälet öfver hela eller större delen af derinnom indelta eller vanligen i garnison förlagda Regemente». 1 anledning hvaraf Herr Doctor Wijkman yttrade: att då hvart och ett civilt ämbete, som åt en Svensk Prins skulle kunna erbjudas, fordrade en mot dess vigtigare befattningar svarande skicklighet, tillika med en för allmänna säkerheten nödig ansvarighet för dess utöfning, vore styrelsen af ett Län ibland de vådligare beställningar att anförtro en person, ovan vid dertill hörande ärender, vilken för dess förvaltning ej kunde ställas till något ansvar. Herr Ofverste Schönström och Assessor Arosenius anmärkte, att den detailerade kännedom, som genom utöfningen af en Landshöfdinge tjenst skulle kunna förvärfvas, för en thronföljare vore af mindre nytta, hvaremot en sammanhängande öfversigt af alla till inre styrelsen hörande grenar och deras förhållanden för den blifvande regenten måste vara ett vigtigt studium. I sådant afseende äro Öfver Rätter och Collegier en tjenligare skola, där en Svens [k] Prins äfven har tillträde, och kan öfvervara öfverläggningarne och besluten öfver alla förekommande mål, utan att likväl deruti kunna eller böra deltaga. Herr Kammar!). Silfverstolpe var af den tankan, att en Furste genom en honom uppdragen tjenstebefattning, hvarvid hans åtgärder kunde blottställas för tadel, och dess beslut klandras och ogillas, hos allmänheten skulle förlora ett förtroende, hvilket altid vore honom af vigt att som regent kunna påräkna.
St., att å allin, indraga.staten uppföra Hrr Grip och von Hartmansdorff, de dervid förglömt ett väsendtligt tillägg. Jag anser att sid en sådan tillstyrkan banle hafva fästats det yttryckliga villkor, att det vore såvida eller med det förbehåll, alt desse herrar icke vidare uti Rikets tjenst begagnas. Blir ett sådant tillägg gjordt, har jag icke något emot Ulskfs tillstyrkan, icke heller något annat att säga om saken och dessa herrar i allmänhet, än ungefär till eu del motsatsen af hvad Frankei nes Kung Clovis säde om S:t Martin i Torns, nemi. att det var väl att blifva af med dem, men också bra dyrt. Till följe af hvad jag ofvanför yttrat, anhåller jag om åtel remiss af betänk., med begäran att vid Hir Grips och von Hart mansdorlfs uppförande å allm. indragn.staten må fästas det förbehåll, att det blott är såvida de icke vidare i Rikets tjenst användas. Gr. Frölich, David: Jag tror mig kunna lyckas uti att iakttaga den köld och det lugn, som en värd talare för en stund sedan så mycket omordat och påmint oss att vi böra bibehålla. Och hvarföre skulle det icke lyckas mig, då det lyckats honom, hvilken, som man vet, är så nära förbunden i vänskap med den ene af de ifrågavar. personerna, hvilket alls icke är händelsen med mig? Den sista åsigten han framställde, var den personliga, och den förbigår jag. Jag har trott mig finna i StatsUtsk:s ifrågavar. betänk, verkligen ett tecken till en, hvad jag skulle kalla, ultralegal åsigt. Deruti skulle jag vilja instämma, ty min syftning i allmänhet är att handla, tala ocii tillstyrka allt hvad jag anser vara legalt; men i denna fråga tillstår jag, att jag icke varit i stånd alt upptäcka den legala grunden. För att visa huru svårt det mätte vara att ställa upp frågan på en legal grund, behöfver man blott erinra sig, huru de 2:ne ledamöter, som taiat för betänk., argumenterat.