Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För ywar och en som wid denna Författnings antagande ej ännu fyllt Tjugu är, eller är emellan Tjugu och Tjugufem är§ alder, gälle, att han ej till något Statens eller af KonglMaj:t erkände allmänna Inrättningars ordinarie Embete - Den rz Junit. 67 r bete eller Tjenst befordras, eller erhåller Burskap eller Borgare-rätt, eller i något Handtwerkeri till Mästare antages, utan att wara intill fyllda Tjugufem ärS alder inskrifwen i Nakional-Bewärinsen, och pa ettdera sältet hafwa fullgjort alla dermed förenade skyldigheter, eller ock enligt denna Stadga behönaen bliswic derifrån undantagen. Ä den åttonde puncten sar Utskottet till alla delar tillstyrka bifall. Den nionde puncten ater tror Utskottet sig böra tillstyrka alt den alldeles malte utgå, enär hwar och en skulle äga rätt alt wälja om han wille lega eller ej. Den ro, n, 12, iz, 14 och rs puncterne tror Utskottet ej kunna annat än utan inskränkning bifallas. Ulffottet bör likwal icke förtiga, att det sa wal af deste puncter, som wid pröfningen af de föregående, och under hela undersökningen af detta ämne, funnit ett ganska nara sammanhang emellan hela denna Bewärings-Jnratlning och de Rcglementariska stadganden, som endast mäste wara Kongl. Majus höga rätt alt bestämma och utfärda. Utskottet har derföre trott, att wid ett amne, som sä nära rärer hwar Medborgares wigtigaste inleresten, Riksens Ständer skulle wilja begagna sin rättighet, att i afseende vä wista af detze stadganden, yttra sine underdåniga önskningar, hwarigenom otwifwclaktigt för Kongl. Majus sötter ncdlades en myckenhet upplysningar, sä wäl i afseende pä sakens weckelina förhallanden, som pa det allmänna tankesättc» och hwarpä Riksens Ständer kunna göra sig förwistade, att Hans Kongl. Maju lärer göra det Nådiga afseende, som
S. D. Bonde-Ständet bcflöt, att till Constkkutkons-UtskottekS granskning äfwen skulle öfwerlemnas de ytterligare erindringar, hwilka wid Justering af sammandraget utaf Ständets mot den prsjeeterade Riks». pggS-Srdmngm gjorde anmärkningar, blifwit fram stälde. Den rs September. 887 stäköe, hwilket genom Protoeolls Utdrag ffulle de öfrige Rcspcctive Ständen wdrdsanst och wänligen tillkän» nagifwas. Ot supra. Lx ?rotoco!!a. 8. L. ^rdräk, - Vtdrag af Protokollet, hältet i Bonde, Ständets kteno, dm riSeptcm ber I8og. S, D. Riksdagsmannen /enäers ^nstarslou frän Westerbotten begärde, att Bonde Ständek Wille med dest undcrdäniga förord understödja en till Kongl. Majit ftäld, af ^berg nu inlemnad, underdänig ansökning; deruti han, med anledning af det swärn och olyckliga behandlande Allmogen i berörde Pro, wince, särdeles Socknarne Umeä, Degerfors, Bpgdcä, Lbfängcr, Burträff och Skellefteä, mäst, under nu pästäende Krig, genom Fiendens plundring och framfarande, undergä, anhäller om nägot penningefdrffott af Allmänne Medel, till upköpande af boffap, hwarNppä derstädes ffall finnas en allmän brist, sedan Fienden borttagit och flagtat Allmogens Kreatur, och sämedclst försatt nämnde Landsort i en kännbar och bedröflig saknad af medel till den Närings upkomst, hwaruppä inwänarnes framtida bergning och beställd cKenteligen beror.
För öfrigt får jag utbedja mig alt bestrida Frih. Cedcrsiröfhs yttrande, att det icke angår Ekon.Utsk., hvad sorn blifvit afhandladt och afslutadt vid tractalen i Kiel. Jag föreställer mig deremot, att det på det högsta angår både Ekon.Utsk. och R. St. i allmänhet, som nödgas grunda sitt omdöme om hvad som är att göra på hvad sorn är gjordt. Jag har ingalunda, såsom en talare orätt uppfattat mitt yttrande, begärt en undersökning, om hvilka underlåtenheter vid denna tractat ägt rum. Detta är ett misstag. Jag tror mig hafva tydligen förklarat, att jag i afseende på Öresundska tullfrågan icke har något sådant påstående, derföre att jag icke vet hvad dervid blifvit tillgjordt; men att jag bestämdt önskar, i motsats till Frih. Cederström, att, då Ekon.- Utsk. uppgifvit åtskilliga andra tractater, Ulsk. äfven måtte grunda sitt omdöme på den, som nödvändigt måste vasa den mest gällande, den mest talande och den, som angår oss mest af alla de tractater, som kunna ligga tilL grund för frågans behandling Således är det min vördsamma begäran, att Ekon.Utsk. vid ålerremissen behagade fästa ett synnerligt afseende på förhållandet och ordställningen uti tractaten i Kiel, samt jemväl, så vidt delstår i Utskts makt, hvilken jag erkänner vara ganska begränsad inom vår representation, der beklagligtvis minisleren icke har åliggande att gå folkrepresentationen till handa med svar på speciella frågor, som till ministeren kunna framställas, söka underrätta sig om hvilka hinder kunnat ligga i vägen för denna frågas förmånliga afgörande vid delta tillfälle, då vi bestämdt hade en afgjord vapeidycka och troddes uppgöra villkoren till landets fördel, samt hvad i tractaten kan förekomma, som kunnat lemna anledn. för Danska Regeringen att förfara, såsom nu sker, så att Svenska medborgare och Svenska handeln beskattas med tullafgifter, som äro 5 å 6 gånger högre än de förut varit. Hr Hjerta:
Det är i följe af de betänkligheter, hvilka jag dä allt mer och mer upptäckte, som jag inom mig stadgade öfvertygelsen, om nödvändigheten att uppoffra den osäkra föreställningen, om en störie fullkomlighet, för det osvikliga behofvet af allmän trygghet och lugn. Ej mindre obetänkt än sistnämnde anklagelse och lika främmande för Ministérens åliggande, är den anmärkning att Grundlagen icke utgör ett föremål för allmänna undervisningen jag tror att den aldrig bör blifva dtt. För att känna Grundlagen är det nog att läsa den. Rättigheten att förklara den eller göra utläggningar deröfver tillhör ingen, och en sådan rättighet tillagd hvilken lärare som hälst, blefve snart skadlig, om ej vådelig. Den genom Tryckfriheten tillåtna offentliga granskningen är helt annat. De således yttrade meningar medföra ingen authoritet och mötas af .andra lika gällande. Meningar åter yttrade af en lärare, om deri förekomme något misstag, blefve snart ett sätt att fortplant* yillfarelaer. Medlet hvarigenom medborgaren skall vänja sig att älska sitt Fädernesland och att förstå dess lagar, är att han lär känna dess Historia, att han i utbildningen af dess samhällsskick blir bekant med afstegen, vådorna och de fördelar som blifvit småningom eröfTade, att han genom rediga och sanna rättsbegrepp, lär sig att pröfva, hvad som är och hvad som borde vara. Allt detta kap och bik 55» Deri ly April e, ni, ungdomen vid våra nuvarande allmänna un; dervistsingsverk inhemta och när den förvärf■> vat dessa kunskaper, då har den också ali den grundläggning sorn behöfves för att kunna rätt bedomina och tillämpa våra grundlagar. Jag har vid detta Riksmöte hördt mychet klandras den nya Skolordningen. Jag ekall vid ett anhat tillfälle utbedja mig att få förklara mig deröfver. Må det nu endast tillåd tas mig anföra någi-a ord af hvad en man yttrat, som sjelf danad vid våra publika undervisningsverk» alltid skall blifva ett utmärkt bevis att de icke qväfva snillet, att de medgifva de mäst omfattande och grundliga insigter.
»Jag menar, att allt hvad du pumpat ur Hedström behöfver kompletteras med egna iakttagelser», sade han med denna afskyvärdt kalla ironi, som tycktes vara glanspunkten i hans något ensidiga skådespelarkonst. Detta hångrin hade han onekligen drifvit till virtuositet och repliken var ytterst pointerad. Det blef en lång paus. Orden hade träffat henne alldeles oförberedt, hon kände sig som bedöfvad och hennes förstånd stod stilla. »Hur kan du vara så elak?» Hon sade det mycket lågt; det var med möda hon kunde få det fram. »Aha! Jag har öfverraskat dig! Du trodde inte att jag skulle ha genomskådat dig!» utbrast han triumferande. De sågo hvarandra in i ögonen en lång stund, hon för att läsa hans tankar, han utan att förändra en min, alltjemt med samma öfverlägsna hån. Det uppstod åter en lång tystnad; hon kände sig för nedslagen till att kunna svara. Allt hvad hon arbetat för under ett helt år låg der i spillror för hennes fötter. Hon visste icke om det var vrede eller smärta som hade öfverhanden; vreden öfver en orättvis beskyllning eller smärtan öfver att se sig förhånad för just det, som hennes själslif egde finast och vackrast. »Och du sjelf», sade hon till sist. »Har du också kommit för att studera mig?» »Naturligtvis! Kan du verkligen tro, att en ung man, som på allvar ämnar bli författare, skulle komma dag efter dag lika träget utan den bestämda afsigten att göra studier?» Hon greps af en häpen undran inför denna menniska, som var hennes son, och som tycktes ha kommit till verlden med endast hufvud utan hjerta. »Jag har misstagit mig på dig.» Det kom sakta och sorgset. »Det göra mödrar alltid. Du har idealiserat. Vid närmare bekantskap skall du komma underfund med att du gjort dig för stora förväntningar. Det skulle ändå komma en gång, förr eller senare. Det är så godt att ha det undanstökadt.» »Åh-ja. Kanske.» »Jovisst! Menniskor tåla nu en gång inte vid att man ser dem på för nära håll. De förlora alltid på det.» »Icke alla», invände hon matt. »Icke jag.»
Sedan Rikets Ständer den 29 Augusti 1840 beslutat Nummer-Lotteri-Inrättningens upphörande med den 31 December samma år, samt den 18 i sistnämnde månad tillkännagifvit, att denna Inrättnings tjenstemän m. fl. kornrne att, vid densammas upphörande, undfå löne-ersättning å Allmänna Indragnings-staten, under villkor, att om någon sedermera å annan Stat erhölle högre lön, arfvode eller pension, än han vid Inrättningens upphörande innehade, de honom tillagda belopp skulle, i förhållande dertill, minskas eiler försvinna; så och efter det Kongl. Maj:t, den 3 Februari 1841, gillat dessa grunder och den 4 påföljde Juni förklarat, det Inrättningen borde anses hafva upphört med år 1840, och tjänstemännen från den 1 Januari 1841 uppföras å Allmänna Indragnings-staten, hade Kongl. Stats-Kontoret, i anledning deraf, att Sekreteraren vid Nummer-Lotteri-Inrättningen, Kammar-Rådet af Rolén blifvit, den iy Mars sistnämnde år, i nåder utnämnd till Justitie-Råd indragit Sekreterare-lönen, 600 R:dr; men, uppå deröfver af Justitie-Rådet anförda underdåniga besvär, hade Kongl. Maj:t, enligt nådigt Bref den 29 December 1842, hvaraf Revisorerne tagit kännedom, ändrat Kongl. Statskontorets åtgärd och tillåtit klaganden att för år 1841, hvarunder lian vid Nummer-Lotteriets utredning biträdt, uppbära nämnde Sekreterare-lön oell äfven framgent densamma intill nästpåföljde Riksdag åtnjuta, då Kongl. Maj:t vilie hos Rikets Ständer göra nådig framställning om anslagets ytterligare fortsättning.
En annan nyhet från kungl. operan är, att till förste regissör och sångare v i d denna scen n u engagerats hr Johannes Elmblad. A t t härigenom tillförts operan en framstående förmåga torde vara obestridligt. Ytterst musikaliskt bildad, själf g o d sångare o c h m e d mångårig erfarenhet som regissör v i d stora utländska operascener k o m m e r n o g hr E. att visa sig vara rätte mannen på den rätta platsen. K. Dramatiska teatern. Hr Hamrins matiné i söndags hade naturligtvis samlat fullt hus m e d sitt lockande program, pä hvilket Knut Almlbfs n a m n främst strålade s o m ledstjärna. Lever de rideaux — Benzons täcka p r o v e r b - ^Tillfälligheter », fint pointeradt af fru Hartmann o c h hr Fredrikson. Till att sedan sätta skrattmusklerna i gång till s det stora s o m väntade, kunde intet vara bättre ägnadt än hr Personnes genomlustiga IDUN 1897 lilla m o n o l o g: » När Petterkvist skulle debutera » Och så k o m då — när vi alla v o r o som bäst preparerade — piece de resistance, A l m l ö f s oförbränneliga - Advokaten KniEving ». Naturli " tvis förfelade den i minsta detalj med mästerlig •skärpa utmejslade brännvinsadvokattypen ej heller nu sin verkan, o c h sekunderad af en sådan hjärtans Jämmerling s o m hr Thegerström k u n d e den endast erhålla ännu bättre relief. De öfriga medspelande trädde helt i skuggan, o c h annat hade de väl ej heller denna gång väntat sig. A n d l ö s uppmärksamhet, skratt intill tårar, brakande applåder, lager o c h hyllning blefvo o c k den celebre » gästens » visserligen ej ovana söndagslott. På måndagen b j ö d s på premiere: ett tyskt lustspel på vers af F. v. Schönthan och F. KoppelÉllfeld, benänmdt Gyllene E v a ». Det var en borgerlig, liten kärlekshistoria i 1500-talets tyska kostym, förlagd till Augsburg.
Majus Nädiga Skriswelse om upptagande af Inhemska Län för Extra - Ordinarie behof samt Herr von Schul tzenhe inis wid berörde betänkande bisegade serskildta tankar, .hwaruti åtgärd och bidra gand - SZ62 Den 4 Augusti. gande af Riksens Ständers Bank ^finnas wara föresiagne Ut suprs. hx krotocollo, P O. Almguist. Utdrag af protocollet, hället hos HZgwörd. Prcst-Ständct, wid Urtima Riksdagen i (örebro den 4 2lug> 1812. SD k^örehade Prest, Ståndet och biföll StatsUtskottets nästledne gårdag pä bordet lagde Belänkanden, rörande: 1:0. Någon förändring med ^Räntans och Prowistonens beräknande ä de Län i General, Assistance-Contolret, hwilka emot underpant af till införsel losgifne Utländska Rudtmaterier meddelas; 2:do. Giorde anmärkningar wid Secreterarens uti Tryckfrihets, Committsen afgifne Redogörelse, Räkning för i8n äes Expencer. Ut sugrs. Lx krotocollo, p U ^lmc^uist. Utdrag af protocollet, hältet hos «?>ögwörd. Prest.Ständet, wid Urtima Riksdagen i Orebro Ven 4 Aug. isia. SD. 8öredrogS ä nyo och bifölls Stats, Utskottets nästledne gärdaa pä bordet lagde Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:tS iNädiga Skrifwelse, angående Handlanden Stabecks underdäniga ansökning i afseende pä liquiden för det förssvtt han fatt Den 4 Augusti. 2Z6; sätt uppbära ä en r8°8 sig ätagen Bränwinslcfwerance. klx kro!">collo, p U. ^lm^urst. j Utdrag af Protocollet, hållet hos HSgwZrd. Prest - Ständct, wiv llrtima Riksdagen i Örebro den 4 Aug. 1312.
Nådehjon! gadden träffade här (Han rifver upp rocken.) här, förstår du, det är här, som hjertat sitter. Ha, ha, ha, nådehjon! Jag skall lemna dessa salar. De hafva redan inramlat till ruiner i mitt hjerta. Sexor all! Ett lyckligt kast. C. LÖFVENSTRÅLE (kastar tärningarne). Femte Scenen. DE FÖRRA. GEORGETTE LÖFVENSTRÅLE. Hvad är här å färde? GEORGETTE. Intet! Alldeles ingenting! A. LÖFVENSTRÅLE. Intet? När den lycklige, den rike, den ende arftagande sonen halfrusig skrattar och jublar vid sin fars nyss igenkastade grift, säger han: det är intet, alldeles ingenting. När han med hånande ord tillintetgör sin ende yngre, arflöse, fattige broders sista, sköna, föreställning, förstör för honom de inbillningar, hvarmed hans stolthet ännu smyckar sig, och visar honom den tiggaredrägt, hvarmed samhällets orättvisa utrustat honom säger han: det är intet, alldeles ingenting. När han söndersliter tvänne bröders hjertan, och kastar bort det ena på hinsidan svaljet af en bottenlös förolämpning säger han: det är B. LÖFVENSTRÅLE. 9 intet, alldeles ingenting. Eviga natur, du blef också skapad af intet. Intet, det är just det rätta ordet. Himmel och helfvete äro skapade af ... himmel och helfvete ... men allt deremellan, du och jag, vi tre äro skapade af intet. Af intet blef allt och af allt skall det blifva intet. Ja, syster, här har intet skett. (Han börjar vandra oroligt fram och tillbaka.) Lemna oss. A. LÖFVENSTRÅLE (till Georgette). GEORGETTE. Jag lemnar er icke i detta upprörda tillstånd. Äfven du trotsar mig. A. LÖFVENSTRÅLE. GEORGETTE. Hvarför gifva min kärlek till er båda ett sådant namn? Jag har sagt, att du skall lemna oss: lyd! Denna röst, denna blick?
D e äro något tunga, liknande täckfärger o c h således ej tjänliga vid vanlig akvarellmålning, m e n lämpa sig just på grund af nämnda egenskap för målning af trä, då d e ej låta suga in sig allt för m y c k e t i lapp, Häraf blir glansen djupare, än när, s o m ofta sker, arbetet insmörjes och bearbetas på samma gång, då äfven färgen lätt kan lossna. V i d fernissning, s o m gör, att arbetet förefaller något gröfre än af boning, användes » Vernis blanc » eller ännu bättre kanske » Flatting », hvilka fernissor säkerligen kunna fås i alla färgbodar. Ett m e d träbränningen närbesläktadt dekorationssätt är den s. k. furumålningen. Därvid användas oljefärger i stället för akvarellfärger, hvarför träet, för att färgen ej skall sprida sig därpå, måste särskildt beredas. Det sker g e n o m alla ytors ingnidande m e d linolja, tills den sugit sig in i träet, bildande en jämn, gulaktig ton däröfver. Härpå tecknas försiktigt mönstret — ytan måste d o c k vara torr dessförinnan — o c h möjligen feldragna linier borttagas m e d terpentin, ej kautschuk, som gör fula, svarta märken på det feta träet. Vill man i stället för att rita konturerna m e d tusch bränna d e m, går detta naturligtvis också för sig, m e n det måste i så fall ske / ö r e. Dessa slags arbeten fordra längre tid att torka, innan d e kunna slutbehandlas, hvilket sker g e n o m fernissning. Vill man därtill låta polera d e m, vinna de ofantligt därpå o c h påminna då i förvånande grad o m intarsiaarbeten (träinläggning.) Furumålningen ger åt smärre föremål ett kanske finare utseende än den vanligare träbränningen o c h kan j u s o m jämförelsevis nyare o c h mindre använd vara värd att göras ett försök med, helst det är ett uppslag till ännu en användning af den, s o m förut påpekats m e d stor förkärlek använda trä- bränningsapparaten. H. t i m m a r h«tpcV&gt;mo DET NYA SEKLETS UR.
Den utarrenderade distillerings-rättigheten i Stockholm gifver väl för närvarande Magazins-Inrättningen under 5 års tid i årligt Arrende j6,666f R:dr; men Interessenternes allmänna klagan öfver hinder i afsättningen genom införsel från Landet, samt öfver det obestånd, hvaruti flere af dem råkat, ger föga hopp att denna inkomst-gren efter Arrende-årens slut kan, i lika omständigheter som nu, blifva lika indrägtig. Föröfrigt vidtog detta Arrende först med November månad år 1819, och synes således Revisorers Berättelse. icke hafva bordt åberopas såsom ledning för ett öfverslag, hvilket har afseende på en föregående tid. Brännvins - bränningen i Stockholm år 1818 var mindre lönande af den orsak, att den ovanligt dyra och ändock skadade Spannmål, som i Danmark , genom Commerce-Rådet Grams försorg , upphandlades, måste dertill hufvudsakligen användas. Den gjorde jämnförelsen emelian vinst på Brännvins-bränning, verkstäld i privat väg, och för Eders Kongl. Maj:ts och Kronans räkning, lemnar Direction i sitt värde; härvid bör dock, såsom redan sagdt är, i betraktande tagas, att icke tillverknings-kostnaderne, utan den dyra säden år 1818, vållade den mindre vinsten , eller, såsom Bevisorerne den kalla, förlusten pä Brännvins-bränningen ; hvilken förlust till ännu större belopp skolat drabba Spannmålsräkningen, om ej den dyra och mindre goda Danska Spannmålen kunnat vid Brännvins-bränningen användas. Att af en på så problematiska grunder uppgjort vinstoell förlust-afräkning, sorn den ifrågavarande, draga ett ovilkorlig! resultat för Sex år, synes i sin mån ledande till ett origtigt omdöme om Magazins-Inrättningen.
Ehuru motionärens hemställan är af så ringa betydenhet, att det icke kan vara mycket att säga om densamma, hemställer jag likväl, om icke något skulle kunna göras med anledning af den, och 48 Den 3 Mavs f. ni. jag föreställer mig, att, om genom en återremiss af Utsk:ts Betänk, i denna punkt Utsk:t komme i tillfälle att afgifva ett annat yttrande, det i motionen åsyftade ändamålet skulle i någon mån kunna vinnas. De kompanichefer, som icke hafva karaklershus på sina boställen, åtnjuta i hyresersättning endast 90 rdr, men en enkel bostad af 3 runi, hvilket väl torde vara det minsta, hvarmed en person med familj kan åtnöja sig, kan neppeligen på landet eller i en småstad erhållas för lägre pris än 300 rdr. Då ett sådant missförhållande eger rum, synes det mig som om Utslct bort fästa mera afseende vid motionen och icke affärda deri, på sätt Utsk:t gjort, samt åtminstone uttryckt en önskan, att K. M:t ville af militie-boställs-kassan, sorn, enligt hvad Utsk:t anmärker, står under K. Mits disposition, anslå medel till förhöjande af den hyresersättning, som det så svagt aflönade befälet vid den indelta arméen erhåller. Indelta arméens befäl synes icke inom Stats-Utsk:t hafva egt några målsmän, som lika nitiskt befrämjat dess bästa, som andra kårers, såsom Ingeniörkåren; men indelta arméen är van vid att få stå tillbaka och det är lyckligt, att den har så godt tålamod, att den sköter sitt kall lika obestridligt väl, ehuru det är otänkbart, att dess ledamöter skola kunna lefva på den aflöning, som staten gifver dem. Den motion, som ligger till grund för Utsk:ts hemställan, är väckt af en civil ledamot af II. o. Ad., hvilken den indelta arméens befäl bör vara tacksam, lör det han egnat sin omtanka åt detsamma, men det skulle glädja mig, om äfven några militära ledamöter af R. o. Ad. ville taga parti för den indelta arméen och behjerta dess behof.
Landtm, inhemtar Ståndets tania, om utlåt. Wto 17 bör till afgörande företagas före Wto 16. Hr Tham, Wolrath: Fullkomligen delande alla de talares åsigter, hvilka önska, att Hr Gr. o. Landtm, måtte först företaga utlåt. Wto 17, har jag blott ett skäl att dervid tillägga, nemi. att jag tror, att det vore högst nödigt, att utvexlingen börjades medan R. St. äro tillsammans. Dagen må utsättas till d. 1 Sept. eller d. 1 Oet., blott R. St. äro tillsammans vid utvexlingens början, för att kunna vidtaga åtgärder, som för oförutsedda händelser möjligen kunna blifva nödvändiga. Hvad Frih. Cederströms af Gr. Cronhjelm upptagna yttrande angår, förenar jag mig uti Gr. Horns häröfver uttalade åsigt. Jag kan icke linna, alt Frih. Cederströms yttrande innefattar någon motion, men tior, att Frih. Cederströms såväl som Gr. Frölichs förslag, såsom åsyftande uppskof med realisationen, böra af R. o. Ad. afslås, emedan jag anser allt uppskof i detta afseende skadligt och endast verkande derhän, att realisationen slutligen icke kan verkställas; och jag anhåller således, att Hr Gr. o. Landtm, ville först företaga utlåt. W:o 17 och derefter Wto 16. Åtskilliga hördes yrka propus. Gr. Frölich: Om Hr Tham hade observerat, att jag uti min framställning samtyckte dertill, att Wto 17 skulle företagas framför Wto 16, så tror jag icke, att han örn mig fattat deu tanken, att jag velat uppskjuta beslutet om vexlingsgrunden. Jag har samtyckt till frågornas föredragning i deu ordning, som hittills ingen talare bestridt, och jag skulle ytterligare samtycka dertill, att Wto 16 omedelbart efter Wto 17 kommer att föredragas; men jag anhåller, sedan jag numera kan åberopa såväl det hopp, sorn Hr Rosenblad och Frih. Ehrenborgh behagat meddela, att vi en gång skola få afgöra frågan örn lag för enskilda associationer, sorn det bestämda löfte, Gr.
Utdrag af protocollet, hället hos HZgwörd. forest, Ståndet, wid Urtima Riksdagen i Orebro den io Aug 1812. SD. Instämde Prest - Ståndet, uti Wällofiige Borgare-Ståndets igenom nu inkommit ProcvcollsUtdrag af denna dag, meddelte besiut, att anmoda Bewillnings-Utssottet att i fall emellan Prest-Standet och de öfrige Riks-Standen skiljagcigheter i fra, gan rörande Allmänna Bewillningen m. m. skulle yppas, de stridiga meningarne sammanjemka och med förslaget deröfwer ofördröjligen inkomma. Lx xrotocollcr, U. Utdrag af protocollet, hältet hos HögwZrd. Pr ft-Ständet, wid Urtima Riksdagen i Orebro den ro Aug. 1812. S. D. rats-Utskottets x>en 8:de dennes pa bardet lagde Betänkanden: i:o. ^ Angående Riksens Ständers för deltagande i Öfwer Revision af Krigs-Räkenssaperne ut. sedde Deputerades berättelse, rörande Krigs-Redogörelsen och Revisions - Merkel; samt 2s;r Den ro Augusti. s:s. I anledning af Riksdagsmannen Eric Swen ssons fran Bohus Län, Memorial rörande tillökning i arfwodel för Riksens Ständers Deputerade till deltagande i Öfwer, Revision af KrigsRäkenffaperne; bleswo wid ytterligare föredragning af Prest - Slandet godkände suprs. Lx krotocollc», jf. O ^lmc^uist. Utdrag af wälloflkge Borgare, Ständets l^rotscov, havet wid Urtima Riksdagen i Orebro den ro 2lug. 13,2.