Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, angående understöd för fullbordandet af Norbergs jernväg. 96. Proposition, angående anslag af vinsäd till Ulrika församling. 97. dito med förslag till förordning, angående handelsböcker och han dels-räkningar. 98. dito angående skatte-försäljning af åtskilliga lägenheter under Elfsborgs kungs-ladugård i Götheborgs och Bohus län. 99. dito angående upplåtelse till staden Malmö af Kronan tillhörig mark, för utvidgning af stadens begrafnings-plats, m. m. 100. dito angående beviljande dels af ett byggnads-lån åt de brand skadade i staden Jönköping, dels af anslag och lån i och för tomt-regleringen derstädes. 101. dito angående särskilda anslag, dels för åtskilliga byggnads-ar beten uti K,o.ngl. Slottet i Stockholm och Gripsholms Kongl. Lnst-slött, dels till uppförande af ett ridhus för Kongl. Ilofstallets behof. 102. dito angående pension å allmänna indragnings-staten för t. f. chefen vid Skogs-institutet, Hof-jägmästaren, m. m. J. A. af Ström. 103. dito i fråga om beloppet af den uti 63 § Regerings-formen främst omförmälda kreditiv-summa. STOCKHOLM, f. d. SehulUcks Boktryckeri, 1855. BIHANG TILL äåimil®! ME8-8V&BIDBDS PROTOKOLL VID fliiig-tiiim Kikidagen i Stockholm Åren 1853 och 1854* FÄRSTA §ANLI1«IEM. Afdelningen: Berättelse om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit, sedan nästföregående Riksdag, jemte de af Kongl. Maj:t uppå Riks-Salen hällne tal samt Kongl. Maj:ts Nådiga svar uppå de af Rikets Ständer gjorda underdåniga 0 framställningar och förslag. VaviH uViV.nv. fiynysYvWjt -A vÅ‘>;AiVt > \*Vi>. VvmsA uu* ••. ••»'•.’.'» ,VtnVL «g\i><Ä-wVs»\
Finnes säng i rummet, prydes denna med tillhjelp af ett smakfullt omhänge, till hvilket helst bör väljas lätt, luftigt tyg af mattblå, ljus rosa eller hvit färg — med den sistnämda ernår man den bästa verkan. En sådan omhänges-säng är mycket lätt att skaffa sig. Man låter snickaren fastgöra en temligen stark list lodrätt på sängens hufvudgärd. Den bör nå vid pass 3-J aln upp från botten af sängen. Upptill fästes en 1 6 — 2 0 tum lång list vid den förra lodräta, så att den bildar en rät vinkel mot denna. Denna kortare list ligger alltså vågrätt öfver hufvudkudden, och vid denna fastgöres gardinen, så att den i rika veck faller ned till höger och venster om sängens öfre del och släpar till en handsbredd öfver golfvet. Der gardinerna uddas nertill, behöfva de ej kantas med blonder. Framtill, på ändan af den lilla tvärlisten, anbringar man en rosett af kulörta band eller tyg. Rosettens färg bör stå i harmonisk öfverensstämmelse med toalettbordets utstyrsel. Detta bord skall vara det prydligaste bohaget i en ung flickas rum. Man kan naturligtvis hos snickaren beställa sig ett smakfullt och starkt bord, men man kan också mycket väl använda hvilket som helst simpelt bord, ja, en bra, lagom stor trälår kan omdanas till ett riktigt nätt toalettbord. I en sådan lår låter man anbringa en eller två hyllor, på hvilka man sedan kan lägga förkläden, nattröjor, skor o. s. v. Bordets bredd kan lämpas efter förhållandena, men höjden från golfvet bör alltid vara 2 7 — 30 tum. Om möjligt bör sjelfva bordsskifvan skjuta något fram öfver den undre delen. På kanten af skifvan eller af trälåren, om man använder en sådan, fäster man med fin nubb ett smalt, hvitt band, hvarvid tyget, som begagnas för bordets klädsel, stickas fast. Som redan nämnts, skall toalettbordets klädsel harmoniera med sängomhänget, men äfven här är en hvit gardin att föredraga, hvilken då måste anbringas öfver ett färgadt underlag.
Vid betraktande häraf och som jag ej kunde föreställa mig Konungens Rådgifvare eller Regeringsledamöter fritagna från laglig ansvarighet för någon af deras embetsåtgärder, syntes de mig höra äfven i annan ordning och för andra fall, än som i den särskilda Ansvarighetslagen förekomma, få lagligen tilltalas och dömas för hvad de i tjensten felat; och då i dessa andra fall ej heller något förordnande af R. S. Konstitutionsutskott kunde blifva vilkor för min åtgärd; trodde jag annat förfarande dervid ej kunna komma i fråga, än som i afseende på omhetsutöfning i allmänhet äger ruin. Det var på denna grund, som jag af Herr Departementschefen begärde det i fråga varande yttrandet. Min afsigt kunde ej vara att genom ett sådant yttrande erfara, hvad som hos Regeringen förelupit, i händelse ärendet möjligen blifvit der föredraget; men jag länn mig berättigad att bland annat få veta, huruvida tilläfventyrs sådan föredragning verkligen skett, utan att vara i de mig kända handlingar synbar, hvad beslut sorn dervid vore lättadt, så vidt detsamma från Regeringen emanerat, eller 0111 Herr Departementschefen ännu kunde hafva för afsigt att låta ärendet i behörig ordning hos Kongl. Majit förekomma. Härom syntes mig Herr Statsrådet hafva varit oförhindrad att meddela mig upplysning; och en sådan var mig af nöden, så framt jag ej skulle äfventyra att vid de åtgärder, jag mot öfriga vederbörande kunde lä att vidtaga, råka i kollision med hvad redan möjligtvis vore i saken åtgjordt. Ilärförutan hade jag ock ansett mig böra, i hvad på mig kunde ankomma, för framtiden söka förebygga ett förfarande af den beskaffenhet, som jag nu anmärkt.
Dito „ försäljning af gammalt jern till Ilr Bolinder . Dito „ „ „ pappersspån och rissel—affall . Dito af papperstillverkningen Dito „ mjölqvarnen Debet: Kassabehållning Fordringar hos åtskilliga verk och inrättningar Tumba bruk med jordegendom, åbyggnader och fasta inventarier Rudimaterier, förråder och lösa inventarier Förskott till Direktör Wallman å kostnader för reparationer i nedre verkhuset 27,057: 9. 9. Påförde omkostnader för af bruket verkställd ombyggnad, hvarom rättegång uppstått . 8,523: 40. 6. Sl:s Banko-Vtshott. 35 Kredit: Skuld för inköpte bräder, gjutgods och harts 250 Regalpapper 22 d:o å 30 „ Tullduks dito 544,000 dito . 1,904: - 9,520 Fabrikstillverknings d:o 212,000 dito ä 2: 24 Postverkets frimärken 20,300 ark å 20 R:dr Skånska Hypoteksföreningen 12,000 obligationer ä 10 R:dr Smålands Hypoteksförening 10,000 obligationer och kuponer . St:$ Banko-Utskott. Transport Wermlands Hypotheks-förening 10,500 obligationer 13,379 24 — och kuponer å 40 St:s Banko-Utskott. § 41. J särskildt memorial hafva Fullmäktige hos Högloft. Utskottet gjort hemställning ^e£TiU®^: om vidtagandet af nödiga åtgärder till undanrödjande af den utaf Herrar ltevisoi’er i nens drif73 § af Berättelsen anmärkta olägenhet, att qvarnen och nedra verkhuset endast undantagsvis kunna samtidigt begagnas. § 42. För fortgången af tvisten emellan Direktören C. Wallman och Fullmäktige, i Rättegången 00 „ iit-i emellan C. fråga om reparationen af och insättningen al nytt machineri i nedra verkhuset vin wallman och Tumba, tillkommer det Bankens Fiskals-enibete att redovisa.
Önskar man likväl att ett ytterligare tillfälle för kurens begagnande må beredas vid läns-lazaretterne, tror jag, att det är oundvikligt nödvändigt att anvisa medel för bestridande af kostn aderne, ty enligt hvad kändt är, hafva läns-lazaretterne numera icke något anslag utaf Serafimer-gillet, utan kostnaderne i och för kuren måste utgå af besparingarna utaf kurlms-afgiften. Vid lazaretterne kostar hvarje patient 16 sk. om dagen, men patienter, å hvilka den Schreiberska metoden användes, deremot 40 sk. Vill man således experimentera i detta afseende och se kuren ordentligt utförd, måste medel dertill anslås; men på grund säväl af hvad jag nu anfört, som de af föreg:de talare uppgifna skäl, att det är olämpligt att i frågor af så ringa betydelse som den förevar, besvära K. M. med någon hemställan, afstyrker jag bifall till betänk. Frih. Cederström, Claes Rud.: Jag finner med någon förundran, alt man från flera håll anser ifrågavar. ämne sakna betydelse, då, enligt min tanke, en sådan åsigt står i uppenbar strid med den klagan, som öfver hela landet förspörjes öfver dryckenskaps-lastens beklagansvärda öfverhandtagande. Hr Akerman har sagt, att förslaget svårligen kunde på annat sätt verkställas, än dymedelst att medel blefve af Staten anslagne för bestridande af kostnaderne vid kurens genomgående. Jag inser likväl icke, att man behöfver vidtaga andra åtgärder, än att upplåta rum å lazaretterne för dem, som vilja begagna den ifrågavar. kuren; de öfriga erforderliga kostnaderne kunna med största billighet påföras patienten. Gr. Horn har sagt, att, om lazaretterne blifva upplåtne för dem, som vilja undergå kuren, skulle de öfversvämmas af personer, som möjligen af andra orsaker än eget begär att öfvervinna fylleri-lasten afpolleterades till dessa sjuk-inrättningar.
Enligt motionärens uppfattning skulle Staten äfven på sådant sätt uti icke ringa mån bidraga till uppmuntran af hågen för laga skilte, orri hälften af landtmätaren arfvode i förskott utbetalades af allmänna medel och sedermera småningom blefve återgulden Staten af delegarne i skifteslaget, hvilka borde, på sätt nu sker, erlägga den andra hälften jemte ersättning lill gode män. För användande till nämnde ändamål borde ett, efter förslagsvis gjord beräkning, erforderligt penningebelopp af Rikets Ständer anvisas samt landtmätare tillåtas att på landtränterierna uppbära hälften af skiftesarfvodet, efter det räkninszarne blifvit i behörig ordning godkända, samt dessa förskott sedermera fördelas och uppdebiteras på delegarne under en följd af år, att af dem erläggas samtidigt med allmänna utskylderna lill kronan. Som det emellertid icke, utan föregången, på kända förhållanden grundad, beräkning, lät sig göra att förslagsvis bestämma beloppet af det anslag, som i detta afseende borde af Rikets Ständer beviljas, och hvilket inke finge tilltagas så knappt, att det blefve för ändamålet otillräckligt, har motionären föreslagit att Rikets Ständer ville besluta, att hos Kongl. Majrt i underdånighet dels anmäla det Rikets Ständer, för att befordra hågen för laga egoskiften, äro betänkta på att anvisa medel till erläggande förskottsvis af hälften utaf landtmätares arfvoden för dylika förrättningar, med skyldighet för egare till skiftad jord alt förskotten återgälda genom delvis skeende årliga afbetalningar, och dels anhålla att Kongl. Majrt täcktes låta uppgöra och Rikets Ständer meddela ett approximativt förslag på beloppet af den summa, som årligen för detta ändamål må kunna anses vara erforderlig. Då de af motionären framställda förslag till åstadkommande af minskning eller lindring uti jordegares utgifter för egoskiften förutsätta, i ena fallet en till högst betydliga kostnader ledande och för öfrigt, i anseende dertill att skiftesarbeten på olika tider och å olika orter mer och mindre förekomma, nära nog overkställbar lönereglering för landtmäteristaten, samt i det andra ett på förhand obe-.
Jag återkallar i hvar och ens minne, huru svårt det är att förmå BondeSlåndets Ledamöter att ingå på den så kallade 3 skls-afgiften. Jag tror derföre, att StatslJtskottet ganska visligt i denna del hållit sig vid det gamla. Här bär blifvit gjord en anmärkning, sorn jag ej finner mig behöfva besvara, den nemligen hvarföre, StatsUtskottet förhöjt löningsstateh för Tulltjenstemännen utöfver hvad Konungens proposition innehåller. Jag tror, att Friherre Åkerhjelm redan utredt förhållandet härmed. Hvad jag nu haft äran anföra, torde, i händelse af återremiss, få åtfölja. Herr Munck af RosensköldEberhard: Jag förenar mig med hvad Herr Dahlman, Grefve Frölich m. fl. Talare yttrat för Anslaget till en Electricitetslnrättning. Jag anser mig förbunden dertill, då jag känner den nuvarande Föreståndarens ovanliga nit och drift, dess uppoffringar af tid och af egna medel, samt den nytta, Inrättningen åstadkommit, för Sjuklingar ej blott inom Hufvudstaden, utan ock från Landsorterne. För min del tror jag det äfven vara möjligt, att Döfstumma deraf blifvit Den 19 Maji e. m. 36'9 blifvit botade; ty döfsturahet uppkommer ej alltid af ett organiskt fel, utan kan äfven uppkomma af ett adynamiskt, nemligen af en päralytisk svaghet i öronnerverna, som kan af) någon tillfällighet hafva inträffat efter födseln, men innan den tid, då ett barn plägar börja tala. När jag tillstyrker delta anslag, bör jag tillika yttra den önskan, att Institutet måtte kunna mera utvidgas, så att äfven Galvanism, Magnetism, ja sjelfva den Anirnala Magnetismen, der måtte för Sjuklingar finnas, att tillgå. Det sistnämnda af dessa medel är lika verksamt, fast ibland missbruk och bedrägeri dervid insmygt sig, samt ty värr! lätt kunna insmyga sig. Äfven får jag förena mig med hvad Herr von Weigel anfört om VeterinairInrättningen.
Slutligen får Utskottet tillägga, att, derest för verkställigheten af den förändring i afseende på levereringen och redovisningen af extra-ordinarie stats-inkoinstei na, hvarom nu är fråga, ett sådant kreditiv, som af sist törlin Ina riksdags Stats-utskott tillstyrktes, skulle varda å Riksgälds-kontoret anvisadt, komme härigenom att medtagas hela den ännu odisponerade behållningen utaf de Bankens vinstmedel, som, jemlikt Rikets Ständers beslut, skola vid slutet af innevarande och nästföljande tvenne år för statens allmänna behof till Riksgälds-kontoret afleinnas. I betraktande af nu anförde omständigheter, anser sig Utskottet alltså böra afstyrka det vid denna riksdag ånyo väckta förslaget, angående extra staLs-inkomsternes eller lull-, post-, karta-sigillala-, saluaccisoch bränvins-bränningsmedlens ingåénde till Riksgälds-kontoret, likasom de i sammanhang dermed gjorda framställningar. 2:0 Med anledning af riksdags-fullmäkligeu StrimUuncls i rak motsatt syftning framställde förslag, enligt hvilket allmänna bevillningen, som af Riksgälds-kontoret alltsedan dess inrättande1 år 1789 uppburits, hädanefter borde inlevereras till Stats-kontoret, får Utskottet erinia, att samma förslag jemväl väcktes vid sistlidne riksdag, men då förföll, efter det Statsutskott häröfver, under 11:0 284» afgifvit sitt afstyrkande utlåtande. Det kan visserligen icke bestridas, att den i berörde afseende föreslagna förändring skulle uti icke ringa mån bidraga tillen nu saknad enhet vid kronoutskyldernes uppbärande, levererande och redovisande samt underlätta kontrollerandet af uppbördens och redovisningens behöriga verkställighet; men sådant oaktadt anser sig ej eller nuvarande Stats-utskott böra tillstyrka denna förändring. Utom den omständigheten, att ifrågavarande ”serskilda” bevillning vid nu gällande grundlagars antagande och allt sem till li. St.
Anställdes val af en Bänkman inom 2:dra Bänkm:s-afdeln:n efter 110 Gr. von Lantingshausen, Erik Albrecht, och befanns, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedd: Gr. Wrangel af Sansis, Tönnes Reinhold Henrik Adolf. Börjades justeringen af pleni-prot. för d. 21 sistl. November. Då härvid till upläsuing förekom ett delta pröt. tillhörande yttrande, anmälde sig och yttrade: 42 Den 3 December. Hr von T roil, Sam. Gust.: Vid föregide Riksdagar bardet varit vanligt, att vid justering af R. o. Ad:s prot. de afgifne yttrandena icke blifvit upläste utan endast talarnes namn. Jag hemställer derföre, huruvida icke Ståndet skulle tillåta, att äfven vid innevar:de Riksdag samma praxis må följas, naturligtvis öppet för en livar, som det önskar, att få sitt yttrande upläst in extenso. Uppå af Hr Gr. o. Landtm, i anledn. härafframstäldapropos. , beslöt R. o. Ad., att likasom vid föreg:de Riksdagar varit öfligt, vid justering af pleni-prot., deri förekommande anföranden af Ståndets ledamöter icke skulle upläsas, utan endast omnämnas såsom i prot. införde, såvida icke särskild begäran om deras upläsning blefve gjord. Sedan härefter detta prot. blifvit upläst till slut, uplästes jemväl pleni-prot. för d. 22 i samma månad, och blefvo dessa prot. af R. o. Ad. godkände. Hr Ribbing, Arvid: Innan den enskilde Riksdagsmannen tager lill ordet bör han, i en fråga sådan som den jag nu vill framställa, afvakta K. M:s Nåd. propos. om Statsverkets tillstånd och behof. Jag hade hoppats, att tryckningen af densamma fortgått längre än som skett, så att jag af de Tidningar, der den förekommer, haft tillfälle inhämta, huruvida det ämne jag vill framställa äfven innefattas i samma nådiga propos.
Med Hr Justitieombudsmannen erkänna vi naturligtvis, att bestämmandet af Bevillningen ingår uti den beskattningsrätt, hvilken, enligt Regeringsformens 57 §, det tillkommer Rikets Ständer allena att utöfva; men vi påstå deremot, såsom vi i förklaringen och äfven här ofvanföre hafva sökt ådagalägga, att Tolagen icke kan, utan till följe af helt och hållet nya och ändrade stadgar och föreskrifter, hänföras till Bevillningen. Minst kunna vi medgifva, att Tolagen skulle kunna anses iklädd Bevillningsnatur, derföre att stadgarne derom influtit i underrättelserne till TullTaxan. Sådant har endast skett lill de trafikerandes beqvämlighet, och derföre alt Tolagen vanligen utgår med vissa procent af tullvärdet. Det har å svarande sidan aldrig varit yttradt, att ifrågavarande Inqvarle1’ingsTolag varit afsedd att bestrida Tjenstemännens i Norrköping löner. Blott exempelvis hafva löner för Städernes Tjenstemän blifvit uppräknade bland de flera föremål, hvartill Tolagen i allmänhet varit anvisad; men så länge städernes tjenstemän, såsom hitintills, anses såsom dessa enskilda korporationers men icke Statens Tjenstemän och löntagare, förmode vi i alla fall, att bidrag till deras aflönande med fog kunna hänföras lill benämningen af afgifter, som hafva enskildas gemensamma nytta och beqvämlighet till föremål, enär det här förekommande ordet ”gemensamma” tillräckligen utesluter föreställningen om någon individuel enskildhet. Vidare torde få tilläggas, att 3 § i Ansvarighetslagen gör förhöjande af Kronans inkomster, till ett bestämdt villkor för den ansvarsföljd, som från 60 § Regeringsformen skulle kunna härledas; och då något sådant förhöjande här icke egt eller kunnat ega rum, finna undertecknade häruti ett ytterligare stöd 293 stöd för deras förmenande, att 60 § Regeringsformen icke kan vara hit tillämplig, och att, genom deras nu åtalade underdåniga tillstyrkande, icke eller något inbrott mot meranämnde § i verkligheten egt rum.
1 af denna § omförinälda tillgångar kunna erfordras för fullgörande af de kommunen åliggande allmänna skyldigheter och besvär eller till stadens gemensamma gagn eller för särskilda dess behof, äro, efter derom i laga ordning fattadt beslut, kommunens medlemmar underkastade beskattning i enlighet med de grunder, som i denna förordning bestämmas, hvarvid ordet ”erfordras” är uppflyttadt till ordet ”kunna” och orden ”för fullgörande af de kommunen åliggande allmänna skyldigheter och besvär eller” tillagde. § 57 förändras så, att början af denna § blir sä lydande: ”Medlem af en stadskommun är i allmänhet skyldig att till de utgifter, som för fullgörande af de kommunen åliggande allmänna skyldigheter och besvär äfvensom för kommunens öfriga gemensamma behof böra enligt § 5 mom. 3 uttaxeras, lemna bidrag” etc. § 58, hvars nuvarande innehåll alldeles borttages, får i stället inrymma ett sä lydande stadgande: ”Der någon af de i nästföregående § omförinälda utgifter och besvär hittills varit bestridda af någon viss klass af kommunens medlemmar, som deremot är i besittning af förmåner, hvilka komma enskilde personer af densamma tillgodo, på det sätt, att bibehållandet deraf tillhör dem såsom enskild rätt, skall till efterrättelse gälla hvad nu derom förordnadt är, intill dess förändring kan ske utan att någons rätt förnärmas.” Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 30 November 1862. Af Herr vice Talmannen Moréll!
Det första intrycket af japaneserna, så väl män som qvinnor, är ytterst angenämt, men många europeer, som vistats i landet en längre tid, säga, att detta intryck ej bibehåller sig, ett förhållande som, enligt hvad jag tror, oftast mer beror på europeerna sjelfva än på japaneserna. De europeiska köpmännen lära nämligen ej hafva så lätt att här skära guld med tälgknif som förr, och stormakternas sändebud finna det dag för dag svårare att bibehålla sin forna höga och bjudande ståndpunkt mot en regering, som känner med sig, att en stormaktstid äfven för den måste randas, om blott ej obetänksam äregirighet eller oväntad olycka oförmodade hämmar utvecklingen. En annan förebråelse, att japanesen endast kan efterapa hvad andra gjort och ej sjelf förmår upptäcka något nytt, tyckes deremot tills vidare vara berättigad. Men det är obilligt att fordra, det en nation ej allenast skall under några årtionden genomlöpa en utveckling, för hvilken i Europa åtgått århundraden, utan ock genast försätta sig på den höjdpunkt af vår tids vetande, att den samtidigt kan uppträda skapande. Men underligt vore det, om nittonde århundradets naturforskning, litteratur och konst, omplanterade bland ett begåfvadt folk, med så egendomlig och allmänt spridd odling, så utbildadt konstsinne som Japans, ej med tiden skulle frambringa nya, härliga, oanade frukter. Samma oemotståndliga behof, som nu drifver japanesen att lära sig allt hvad europeen och amerikanen vet, skall, när han nått det målet, mana honom att gå vidare uppför forskningens Nilflod. Ett stycke bortom Takasaki gick vägen till den vulkan, dit vi ärnade oss, ej mer längs Nakasendo, och vi kunde derför ej mer fortsätta färden i våra af hästar dragna vagnar, utan måste nöja oss med ginrikishaer. I dessa tillryggalade vi den 29 september på 5½ timmar den ytterst backiga vägen till badorten Ikaho, belägen 700 meter öfver hafvet. Landskapet antager här en helt och hållet förändrad prägel.
"Utaf Hofmarstalken, OenerLl-^lljuirtntsnz Ofwersten och Riddaren Usrs 8iitvLr8p^rr« har jag i dag emottagit Et lika lydande Exemplar af denna hwilket med min egenhändiga understrift intygas. Gripsholms Slott den Maj 1.809." Gillades; och bestöts, at det nu fattade beslut, tillika med desie stulle med de öfrige respLLtivs Ständen communicsras. Gert Lo3 Den 2Z Maj. HerrLaron och Landtmarskalken erinLrade, at et ringare antal af Ridderffapets och Adelns Ledamöter ännu ej undertecknat npsiöerörde Riks-^ct, hwarföro han finge tickännagifwa, at denne ^cc ännu til i morgon afton skulls i Konungens e-rdin-c ligga de äterstäende til handa til underskrift. Herr Koos, Larl ^clam, önskade, at man sedermera matte erhälla uvlysniug om, hwilka personer uraktlätit at densamma underteckna. Herr Laron och Landtmarskalken föreslog, at öfwer dem som tils i morgon afton icke -undertecknat Riks-^eren, kunde upraltas en förteckning, hwilken sedermera skulle för Ridderskapet pch Adeln i» ?wno upläsas. jSifölls. ssusteraäss följande Utdrag af pro^ocollse källit i Höglosi. Ridderskapets och Adelns kwnum Len 19 Maj 1309. b. D. Fann Ridderffapet och Adeln för sin del angeläget wara, at intil desi Riksens Ständer i illena fastställt wtai-summan af den Bewillning de finna nödigt at stadga, och bestämt de wilkor och förbehäll, hwarmed de kunna ätaga sig densamma, Bewillnings Utskottet mätte äläggas at ofördröjeligen spsielsätta sig med öfwerwägande och utarbetande af grunderna för den npa Bervitlmngens fördelning, samt.