Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hade visserligen icke väntat, att den mening jag yttrat, och den jag framställde som min enskilda tanke i öfverensstämmelse med grundlagen, skulle gifva anleda, till en discussion; men då detta skett, får jag endast fästa Hr Bråkenhjelms uppmärksamhet derpå, att den sats jag anfört ingalunda grundar sig på det misstag han förutsatt, och att följaktligen den slutsats han deraf dragit är oriktig, och alldeles stridande mot ordalydelsen af mitt anförande. Hvad angår det af Hr Bråkenhjelm fällda yttrande, sorn skulle jag ej deltagit i discussionen om statsieglertn, så kan prof. vitsorda motsatsen. Det torde knappast finnas någon punkt af större värde, hvarvid jag ej, då betänk, i ämnet första gången förevar, mig yttrat, och att jag först dermed upphörde, sedan, genom åtskilliga voteringar, man utrönt, att det vore onödigt alt uppehålla discussionen, såsom endast ledande till ändamålslös tidsutdrägt; och att vid hvarje punkt yrka votering, anser jag ingalunda vara nyttigt. Gr. Horn, Glaes Fredr.: Då, efter mitt förmenande, R. o. Ad. ännu icke definitivt afgjort statsregler:n i flera punkter, så vill jag blott inskränka mig att till prot. få förklara, att jag icke deltagit i något af de beslut, som haft för afsigt att öka statsreglertn utöfver StatsUtsk:s tillstyrkande; men jag vill dock icke med detsamma hafva sagt, alt min lanke hr, alt alla de, som, i motsats mot mig, tillstyrkt förökade anslag, isynnerhet för 4;Je hufvudtiteln, haft för uf - Den i5 Augusti f. ra. 63 sigt att bibehålla denna administrationsgren utan reformer. Jag skiljer mig ifrån StatsUtsk:$ åsigt i afseende på denna vigtiga del af försvarsverket; men jag bar ej tillstyrkt förhöjning, emedan jag delar åsigt med många af dem, som fordra anslag, att en väsendtlig reform är nödvändig inom denna blanche af administrationen. Hr bråkenhjelm:
R:dr 684)046: Sedermera liar utgifvits: i83o, de 4 sista månaderne af året, 161 st. med 117,493: 36. — 1831 42 — 31,800: — —• i832, lill och med ultimo Julii, 6 — 3,o43: 36. — 150,337- 24 Så att inalles i denna Låneväg utgått 836,383: 24. — Några Låne-Acter äro väl dessutom till Banken ingifne, hvarå Lån, i anseende till handiingarnes ofullständighet, ännu icke kunnat heviljas, äfvensom en och annan Lånsökande möjligen ännu kan anmäla sig, men i alla fall blifver den Summa, som i denna väg hädanefter kan komma att utlånas, ganska obetydlig. De i sednaste Banco-Reglementet till ny utlåning pä Fastigheter anvisade, till ett belopp af i5o å 200,000 R:dr årligen antagne, afbetalningar å Bankens vid 1829 års slut ägande Capital-fordringar för intecknade äldre Fastighets-Lån, hafva i nya Lån åter utgifvits: År i83o Dessa Lån, mot 4 procents Ränta, sökas med mycken begärlighet, så att ett större antal inlemnade Låne-Acter hos Banken förvaras, under afvaktan på ytterligare inflytande Låne-tillgångar. Utaf i4 st. uti Fiscals-Embetets till förra Revisionen afgifne Berättelse balancerade Fastighets-Lån, lill indrifvande hvaraf Lagsökning måst anställas, hafva 11 blifvit liqviderade, men sedan denna tid hafva ytterligare 35 Lagsökningar blifvit ansLälide för dylika Lån, af hvilka 16 st. likväl redan äro fullt betaldta. Odlings-Lån. Sådana Lån, beviljade innan Rikets Ständer vid sista Riksdag fattade deras beslut om utlåning efter förändrade grunder, hafva utgått, År i83o, ifrån Augusti månads början till årets slut, uti förste andelar .
Lan se obetydligt ut, då det framkommer i tabeller eller dylikt, är likväl förhållandet, att lian beständigt rådfrågas och måste alltid vara tillhands med utdrag eller andra förberedande åtgärder af hvarjehanda slag, så snart någon af Utskrs ledamöter sådant begär; och då jag förmodar, att den nu biträdande Statscomrnissarien icke gått Utsk. tillhanda med mindre nit än den, sorn biträdde vid sisla riksdagen, kan jag ej annat än ånyo tillstyrka bifall till Ulsk:s betank. Hr Dalman: Jag får i anledn. af Hr Lefrens yttrande förklara, att jag med den anmärkning, som jag i mitt föregående anförande interfolierade, alldeles icke åsyftade StatsUtskrs secreterare; jag har tvärtom funnit, alt StatsUtskrs betänkm vid denna riksdag varit, snart sagdt, de redigast författade af alia, och jag förmodar, att detta åtminstone till en del är secretts förtjenst. Det är dessutom alltid Utsk:s eget fel, om det ej tillser, att besluten blifva riktigt uppfattade. Men långt ifrån, att denna min anmärkning innefattar någon motsägelse mot hvad jag för öfrigt yttrat, bär jag dermed endast velat bevisa, att secret.tjensten i ett Utsk. ej är, obetydlig, utan af mycken vigt och långt mera arbetssam, än befattningen att lemna upplysningar om hvad man förut känner. Sådant upptager ej mer än en del af tiden under Utsk:ns sammanträden, då secretts tid är upptagen äfven deremellan. Jag kan således ej finna, att någon jemnförelse emellan dessa befattningar äger runi. Gr. Gyldenstolpe: Min mening är ej att nedsätta den ena på den andras bekostnad; men jag tror likväl, att Hr Dalman velat tillägga StatsUtskts secret, större förljenst, än honom verkligen tillkommer, och detta bevisar, att Hr Dalman ej har full kännedom om ärendernas behandling. Secret. uppsätter blott en tredjedel af Utsk:s betänk.; ty Utsk. arbetar på tre afdelningar, och det hufvudsakliga af betänk. uppsattes i hvarje afdelning, hvarefter det på sin böjd ifrågakommer för secret. att göra några redactionsförändringar.
Då fråga var om Statsrådets ansvarighet efter 107 § Reg.F., var man likväl mera restrictiv i sin grundlagstolkning. Man yrkade då, att det i nämnde § förekommande ordet afgöra icke innefattade rättigheten att afgöra ärendet så, att Statsråden fälldes, utan blott så, att de frikändes. Jag kan icke afstå från min anhållan om återremiss. Gr. Horn: Så lange vi hafva en besvuren grundlag att iakttaga och vi, såsom representanter, äro skyldiga att vårda den statsförfattning, under hvilken vi lefva, får jag tillstå, att jag fäster en högre vigt vid frågan, än man kan tro sig hafva anledn. att göra. Jag får anmärka, att jag tror det vara af vigt, att man icke upplåter åt ett Constit.Utsk. en sådan magt, som det närvar. Constit.Utsk. synes vilja tillvälla sig, och hvarigenom det skulle uppstå såsom ett inquisitoriskt tribunal. Kanhända har man redan tillräcklig anledn. att beklaga, det Constit.Utsk. äger en så pass stor magt, som grundlagarna vilja tillerkänna detsamma; ty jag tror, att, så organiseradt som detta Utsk. och alla Utsk. måste vara, det icke kan motsvara sin höga bestämmelse. Frih. Cederström har yttrat en tanke, som jag nödvändigt måste besvara, den nemi., att ag § Riksd.Ordn. skulle innehålla, att jalla frågor om förändringar eller förklaringar af grundlagen ovilkorligen skola hvila till kommande riksdagen, derföre att de blifvit väckta. Jag kan icke fatta den juridiska bemärkelsen af ordet frågor sålunda, att den >7 H9 66 Den 4 December f. m. innebär begreppet om en lös fråga, öfverlemnad till Constit. Utsk. Här måste menas med frågor detsamma som förslag. Framställningen om en grundlagsändring eller förklaring skall hvila till följande riksdag, nota bene sedan den fått egenskap af förslag, hvartill fordras, alt densamma af majoriteten inom Riksförsamlingen blifvit godkänd såsom ett förslag, eller att förstärkta Constit.TJtsk. i frågan yttrat sig.
Björnstjerna har fullkomligt rätt uti hvad han i ett föregående anförande framställt, ehuru jag visserligen icke instämmer i den slutsats, som han deraf drog till decimalsystemets förkastande, ty man må väl understundom företaga sig att ändra dessa vanor, huru svårt del än är; då nemi. ett stort och vigtigt resultat derigenom kan vinnas, såsom jag anser decimalsystemets införande vara. Antagandet af en annan mynlenhet anser jag Den 23 November f. m. 431 deremot vara till den grad likgiltigt, att det icke kan komma att på något sätt motväga de svårigheter, som en förändring i delta afseende skulle förorsaka. De hufvudsakliga betänkligheter, som inom Huset blifvit yttrade emot Utsk:s förslag, beslå deruti, att detsamma skulle innebära ett försvårande afdecimalsystemets framtida antagande, emedan ,^ö:(iel 1 r:dr r:gs, som ungefärligen motsvarar två styfver, skulle vara för stor, såsom den minsta underafdelning af enheten. För min del är jag icke af denna tanka. Styfvern kan, såsom jag tror, utan olägenhet upphöra alt vara i omlopp, likasom det icke är längesedan runstycket läns i omlopp, men försvann, sedan man upphört att pregla runstycken. Detsamma skulle visserligen äfven blifva förhållandet med styfvern. För det närvarande kan man använda den, för att derigenom slippa genom en grind, utan att sjelf öppna den. Jag påminner mig icke något, som man kan erhålla för en styfver. Denna styfver är mindre än ett runstycke var före realisationen och mycket mindre än den minsta underafdelning i de fleste andra länders mynt. I Frankrike t. ex., der man har decimalsystemet, utgör centimen visserligen den minsta underafdelning, nien den preglas aldrig. Man har icke mindre skiljemynt än 5 centimer, och ingen har behof af något mindre. Jag är derföre fullkomligen öfvertygad om, att när tiden en gång är inne för decimalsystemets införande, så skall man finna sig fullkomligen belåten med att, såsom minsta underafdelning, hafva jJ-jidel af 1 r:dr r:gs.
Skulle allvarlig föriiianing ' visa sig fruktlös, så finnes ett säkert medel: stäng skolan för den i sådant hänseende felaktige.^ I detta sista ligger något att beakta. Lika visst soiii sedligheten smhningom kan höjas af saniskolani, lika visst finnas barn * - - af båda konen, so111 liafva dåliga anlag och koinina från dhliga lieni. Dessa passa ej att gå i en samskola, åtininstone ej så laiige eii.dylik skola k en ovanlighet. Det Lr därföre inan har kunnat säga, a t t ' samskolan bättre passar för mindre än för större sainliällen, dar en koiitroll iir svårare att åst; adkoinina: De stora samhällena erbjuda dock för sainskolorna andra denna oltigenliet uppvägande fördelar, så- arare. som lättare tillgång på läinpliga 1 " Anmärkningar mot samslrolan lir pralctidc ' synpiinkt liafva ej ' heller saknats. Gossen och fliclran hafva olika mål i lifvet, s@es. det, han skall blifva ämbetsman eller vetenskapsman, hon skall blifva husmoder - de behöfva en helt olikit bildning och kiinna följaktligen ej begagna samma undervisning. Egendomligt nog hör man. detta resonneinang oftast af de personer, som tillika drifva den satsen,. att - den liirda skolan är SO formellt utvecklande, att den nied fördel ' kan begagnas iifv.en af de ynglingar, som äiniia gå den praktiska vägen. Men iir detta Ilaiidelsen, Iivarföre skulle den då.iclre passa för flickorna ocksa? Jo, naturligtvis, diirföre, att det ar onödigt att derag intelligens utvecklas. Detta ar den iindeiförsti~dda logiken i detta icke ovanliga resonnemniig. Emellertid kunna inot såväl .den ena soiii den andra deleii .af detta. siitt att resonnera tungt vägande inviindningar göras. För det första ar.
Kanslist-biträde, om anställande af ett vid Lånekontoret i Gö- theborg 6 4 72 b. 13 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug. Kant, J. C., om restitution af lönebevillning till 4 1 253 b. 21 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli 150 Kapelleds Gästgifveri, anslag till 1 4 1 87 6 b. 26 April b. 26 April b. 50 April b. 50 April 171 Karta öfver Sverige, inköp af — 4 1 184 — b. 5 Juli b. 3 Juli b3 Juli b. 3 Juli Karta Sigillata, kontroll å tillverkningen och uppbörden af • 4 1 244 b. 21 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli » » medlen, se Stats-verkets inkomster, pag. 21. » » verket, anslag till 4 1 88 12 b. 26 April b. 26 April b. 50 April b. 50 April » » » balancerade medel uti dess räkenskaper _ 4 1 50 5 a. 1 Febr. b. 1 Febr. b. 1 Febr. b. 1 Febr. 35 » » se vidare Stämplade pappers-afgiften. Kartering af bouppteckningar i adliga sterbhus, se Motioner, Stämplade pappersafgiften, pag. 6. Kassör, om anställandet deraf vid Låne-kontoret i Götheborg. 6 1 75 b. 16 Aug. b. 1.6 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug. Kassörer, Bankens, om förhöjning i de åt dem anslagna missräkningspenningar 6 1 18 b. 13 Mars b. 12 Mars b. 13 Mars a. 12 Mars Kastman, S. C:son, se Eftergift. Kateches, om föranstaltande af en normal-upplaga deraf 8 16 3.29 Jan. a. 29 Jan. å. 29 Jan. b. 23 Jan.
Stadgandet kan icke förklaras annorlunda, än som det oerhördaste misstroende-votum af representationen emot representationen sjelf, och för min del vill jag icke dermed vanställa vår Grundlag. Icke heller har Konungen fått rättighet att upplösa riksdagen och vädja till nya val. Denna rättighet är dock icke blott en Konungens, utan äfven en folkets rättighet; ty det är folket, som, vid en upplösning af representationen, kallas af Konungen till skiljedomare, och icke må representationen på både Konungamaktens och folkets bekostnad tillskansa sig rättigheter och göra sig oafsättlig. En talare har yttrat, att denna fråga ej angår R. o. Ad., som af en upplösning icke kan förändras, men, enligt l:sta §:n af gällande R. O., är R. o. Ad. Svenska folkets representanter, lika väl som de öfriga Stånden, och jag hoppas att R. o. Ad. aldrig skall glömma att denna dyrbara rätt medför förbindelsen att i hvarje fråga föra Svenska folkets talan och bevaka dess rättigheter. Slutligen må anmärkas, att icke något öfvergångs-stadgande finnes i afseende på grundlagsfrågors behandling, utan skola de frågor af sådan natur, som vid denna riksdag kunna blifva hvilande, ovilkorligen, om förslaget blifver lag, behandlas af den riksdag, som sammanträder den 15 Januari 1864 — ett förhållande, hvars betydelse må bero af de frågors vigt, som vid denna riksdag kunna blifva hvilande, men som i alla händelser strider emot den åsigt om en längre betänketids behöflighet för sådana frågor, som, såväl i nu gällande Grundlag, som äfven i förslaget gjort sig gällande. Jag anhåller om afslag å Betänkit. Många bifallsyttringar följde på detta anförande. Hr Fahnehjelm, Gustaf: Sedan detta förslag redan funnit flera utmärkte försvarare, hvilka så vältaligt framställt dess fördelar, återstår för mig föga eller intet att tillägga. Det är af alla, icke allenast dem, som på detta rum yttrat sig, utan äfven af alla andra inom landet erkändt, att riksdagarnes återkommande hvarje år skulle i väsendtligt mån bidraga att höja intresset för de allmänna angelägenheterna, äfvensom att det skulle bidraga att utveckla den medborgerliga andan.
i5oo — samt att, i anseende till det återstående, såsom för de vid Institutet nödvändiga föreläsningar i Anatomien tillämpad Gymnastiken, för dissectioner, Vaktmästare-arfvode och utfodring för en Voltigeringshäst, Utskottet förenade sig i den reservation Friherre C. O. Palmstjerna vid Utskottets Utlåtande afgifvit. Herr von Vegesach, Achilles, hade inlemnat ett anförande, som upplästes så lydande: Då, under sednare tidsloppet, allmänna uppfostran utgjort ett så vigligt syftemål för Staten, då numera alla delar af undervisning tagits i öfvervägande, och då en intellecluel förhöjd bildningskraft fordrar normalt kroppsliga beling, hvarigenom den skall göra sig gällände; så har äfven en sednare tid försäkrat sig om nödvändigheten af en ordnad kroppslig utbildning. Jag hemställer likväl, huru denna kroppsliga utveckling skall kunna erhållas, om ej Gymnastiska Centralinstitutet understödjes, der - Den ii Maji. ifrån alla GymnnstikLärare böra utgå. Det måtte vara lätt för livar och en att finna, att de af StatsUtskottet tillstyrkta Ettusende R:dr Bancos tillökning icke är tillräckligt att organisera oftanämnde Institut på ett sätt, som svarar mot det ändamål dermed bort åsyftas. På grund af hvad jag anfört om otillräckligheten af de medel, som Utskottet föreslagit, får jag begära återremiss på StatsUlskottets Utlåtande, med anhållan, att i händelse 1 och för Statens många behof Utskottet icke kan tillstyrka hvad jag i mili Motion föreslagit; Utskottet åtminstone måtte tillstyrka en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t af innehåll, att i den mån besparingar å fade HufvudTiteln det medgifva, och Kongl. Maj:t så finner nödigt, för Gymnastiska Centralinstitutet derutaf måtte anvisas, hvad som ytterligare kan oundgängligen erfordras. lie fr af Grubbens, Nils Willielm: Jag förenar mig med hvad Herr Cederschjöld och de öfrige Herrarne sagt till Gymnastiska Centralinstitutets förmån.
Jag minnes från världsutställningen 1889, där hon bland annat exponerade en solbelyst, svensk, röd lada, huru de unga franska artisterna döko som pilar rätt på den lilla friska biten, mumlande ett: såcre nom d ' un cliien, ce n ' est pas laid ca! — Hon lär nog själf sörja för, att ni snart få veta mera o m henne, hennes sträfvanden och hennes konst. » Och det, har hon äfven gjort. Hennes artistiskt behärskade, djupgående och kraftfulla alstring, särskildt på porträttmåleriets område, har sedan länge stadgat hennes plats i de svenska konstnärernas främsta led. Hvilken bland vår konstintresserade publik erinrar sig ej hennes uppfattningsdjupa porträtt af Ellen Key och den duktiga skildringen af generalkonsul Smitt, som äfven återfinnas på denna utställning, hvartill nu kommit flere nya, exempelvis det känsliga barnporträttet och den med schwung målade bilden af fru A. H., hvilken i sin lilla ram och mot bakgrunden af solbeglänsta löf framkallar en förnimmelse som af ett friskt, melodiskt flickskratt i en trädgård. Af konstverk från äldre datum förekommer på utställningen hennes med årtalet 1885 signerade familjeinteriör, hvari tekniken gifvetvis väsentligt afviker från konstnärinnans nuvarande målningssätt, men där den själfulla framställningen och karaktäristikens finhet och skärpa redan röja det djupa artisttemperamentet. Vår svenska konst torde från och med nu ha mycket att vänta sig af Georg och Hanna Paulis penslar. Den har äfven rätt att räkna därpå; det är på de sanna konstnärerna de stora anspråken skola ställas. ERNST HÖGMAN. ERKÄNDT FÖRNÄMSTA MOS KANDINAVIENS DEBLAD ÄR IDTJNS MODETIDNING, som för helt år kostar endast 5 kr. för planschupplagan, 3 kr. för den vanliga upplagan. Prenumerera på prof från det nya kvartalet! Och liksom du än det ljus bevarat, ETT ÅTERSEENDE. som från dina käras minne kom, tycktes mig ditt anlete förklaradt, J ULIDAGENS sista timmar runno, när till hemmets tjäll du vände om.
Är du galen. Du ställer ju till skandal –! SEGERSTEDT. Det kan inte hjälpas. BARON. Men det faller öfver din mor och din syster, – öfver oss alla! SEGERSTEDT. (bestämt) Ja, ja – jag vet –! BARON. (närmare) Skulle då ... Skulle ni redan haft ett sammanstötande? Har farbror ..? SEGERSTEDT. Han har redan förolämpat mig så, att jag måste få upprättelse. (En dräng tänder de kulörta lyktorna på verandan). BARON. (med en stor gest) Nå, så ska också den satans gubben förgå sig i sitt eget hus! (Till Segerstedt vårdslöst öfvertalande) Hör du ..! Kan du inte ge blanka fan i alt sådant där högre hederssnobberi? Tag det öfverlägset och praktiskt! Låt gubben lugna sig, och kom sen igen och prässa upprättelsen ur honom. Det är det förnuftigaste. SEGERSTEDT. Jag är besluten att göra det nu. Du ser ju det! BARON. (ond) Jag ser jo! Jag ser förbannadt bra att också du är galen. En sådan där, som tycker sig vara spanjor! Det är ju fånigt, löjligt, barockt! Först att spränga gallan på gubben och sedan att ställa till skandal för din mor och syster! Snälla och beskedliga mänskor allihop, bara man tar dem med lämpor! FRU SEGERSTEDT. (vid fönstret) Viktor, för sista gången – lyd oss! De är strax framme på gården. SEGERSTEDT. Jag kan inte mor! BARON. Du ska på dårhuset, tror jag. FRU SEGERSTEDT. Seså, Brinck, – håll opp med det där! Det tjänar ju till ingenting! BARON. Nå, så i guds namn, – skaffa slag åt gubben då! Men det säger jag dig, att jag hade lust att klå upp dig här på fläcken! SEGERSTEDT. Lämna det åt generalen – ! BARON. Ja, jag önskar att han gaf dig grundligt. FRU SEGERSTEDT. Nu kör de fram. SEGERSTEDT. Gudskelof, – för sent! BARON. Du är ett fä! Nu har du stält skönt till!
Känsla för äran, hvilken man hos krigaren så högt värderar, väckes och underhålles visserligen icke derigenom. Utomdess ligger det i sakens natur, att den extrajudiciela bestraffningsrätten lemnar ringa garantier för ett opartiskt utslag. Den tilltalade är blottställd för möjlig inverkan af befälhafvarens passioner, hans hat, vrede eller nycker, hvilka tilläfventyrs icke alltid äro utan inflytelse vid bedömande af brottets qvalifikation och bestämmande af straffgraden. Förmenar den dömde sig hafva lidit orätt, står det honom fritt att klaga, men slraffet skall ickedestomindre verkställas. Är han oskyldig, kan den efteråt beviljade upprättelsen icke uppväga skymfen och lidandet; och örn han förtjent straff, saknar han stundom icke anledning att klaga öfver sjelfva Lagens obevekliga stränghet. Stadgandet i Kongl. Brefvet af år 1811, att förbrytelser, som ej innefatta egentligt militäre brott, skola af ordinarie Domstolarne afgöras, äger likaledes företräde framför KrigsArtiklarnas föreskrift i samma ämne. Det har varit en mycket omtvistad fråga, huruvida serskilda domstolar erfordras eller icke. Småningom har man sett den öfvertygelse temligen enhälligt stadga sig, att de, med ganska få undantag, äro öfverflödigt. Till undantagen höra dock Krigsdomstolarne. Krigaren, som förbryter sig i8a R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. i tjensten, kan icke lämpligen ställas till rätta vid allmän Domstol; hans verksamhet, liksom hans bestraffning, bör vara skyndsam. Begår han annat brott på utrikes ort, kan han icke återsändas hem för att dömas, då Krigsrätt finnes på stället och målet säkrast utredes, der brottet skett. Deremot kunna och böra alla brott utom tjensten, då de inom Riket begås, åtalas vid allmän Domstol. Der kan krigaren för sådana brott, utan någon förnärmelse för sig eller tjensten, svara.
T:r. T.t. T:r. Underhållna Kreatur. St. St. St. St. St. St. St. Uppskattningsvärd e. * t n t Jt i d r u fj. Hus oell Tomter. Jord. R:dr. 48,686,373 R:dr. Bruk, Manufaklurier och Fabriker. R:dr. Bevillning efter 1855 års förordning. Summa. Efter l:sta Artikeln. Efter 2:dra Artikeln. Efter Salje Artikeln. Bränvins brännings afgift. R.dr. 184,431 19 Ständiga Räntor. Boskaps och Åkerskatt. Mantals penningar. R:dr. 130 R:dr. 16,691 12 - Tionde och Räntor af Bruk, Verk och Inrättningar. Summa. R:dr. R:dr. 16,821 Arrende medel. R:dr. Kostnad för rotering (Båtsmanshåll). Kostnad för Stadens Styrelse. Ecclesiasti k-Statens underhåll. Pasiorers. Kapellaners. Kyrkoheden in gs. Summa. R:dr. s. r. R:dr. s. r. R:dr. s. r. R:dr. s. r. ' - — 60,011 2 5 Fattig försörjning. Väghållning. Diverse utgifter. Summa R:dr. Någon uppgift å utsädet, medelafkastning eller underhållna kreatur har Öfverståthållare-Embetet ej kunnat anskaffa, och värdet af stadens jord samt manufaklurier och fabriker finnes inbegripet i uppskattningsvärdet af hus och tomter. Uti Ecclesiastik-Statens underhåll inbegripas så väl Pastorers och Kapellaners som Kyrkobetjeningens inkomster. Af Stockholm utgå ej tionde eller Räntor och ej heller na8ra Arrende medel Stockholm den 30 September 1856. Jacob Hamilton. Carl Telander. Till Berättelsen öfver Stockholms stad för åren 1851—1855.
Jag har äfwen trott, ar en Tull-förhöjning af 1Z76 Derr 29 Mars. e. m. af z r:st. för hwarje Skålpund af inkommande ukländska Tobaksblader stulle kunna äga rum. Efter den underrättelse jag härom mig förskaffat, utgör införseln hakas omkring i Million Skålpund vm aret och för hwarje Skålpund betalas nu i Tull 2 h. i r:st. Den af mig föreflagne Tull-förhöjning skulle utgöra 10,000 R.d. om äret. Widare har jag ansett en tilökning i Tullen för Engelska Stenkohl icke wara olämpelig, dawi inom Riket aga egne tilgangar pä denna wara tili de med mycken omsorg och kostnad uparberade Stenkohls-Werk, som synas förtjena denna upmUntran och omwärdnad.. För hwarje sadan Tunna erlägges nu enligt 1799 ars Sjö-Tulls-^-rxr 6 r:st. Jag förestår en tilökning deri af 4 r:st. per Tunna. Och som arliga Importen häraf Utgjort omkring 90,000 Tunnor, fä skulle häraf blifwa at päräkna 7,500 R:d. Jag föreser, det inkast häremot med mycken anledning kan göras , at i wär närwarande politista ställning föga och kanske nästan ingen import af Engelska Stenkohl torde äga rum, och således den häraf päräknade inkomst förfwinna. Men wi torde böra hoppas, at vmstandigheterne stola förändra sig, och den dag kanske icke wara sä aflägse, som skall ätergifwa Europa den lange saknade och af alla sä högt efterlängtade Freden, under hwars skydd Handels-Ke1-ttionLnre snart stola äterställas i sitt/förra sklck.