Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Cederschöld, Fehr Gustaf: De anmärkningar jag nu går att göra vid det till afgörande företagna utlåtandet från Högloft. Stats Utskottet, skola blott röra de föreslagna fastighetslånen mot 4 ProCent» 1366 Den 2g Juli j. m. renta och 2 Procents ärlig afbetalning på primitiva Capitalet, Denna låneinrättning är en sak af den beskaffenhet, alt ifrån ju liera sidor jag betraktar den, desto flera betänkligheter finnér jag i att bitalia densamma. 1:0 En slik inrättning nr till sin "princip orättvis. — Endast den skuldfrie och följaktligen tnindst förlägne delen af fastighets ägare skulle, såsom jag redan flera gånger tillförene haft äran visa, komma i åtnjutande af den förmon att erhålla slående Ian mot Under-Laglig renta. Men ej är nog dermed. Denna gunstbevisning mot de skuldfria fastighetsägarne skulle dessutom i sjelfva verket ske på den öfriga Nationens bekostnad. Ty denna låneinrättning bidrager att göra uppskoivet af den öfverflödiga Sedelstockens amortering nödvändigt. Härigenom måste Ilända att myntet så mycket längre skulle fortfara att Vara dåligt. Och som denna olycka komme att drabba hela Nationen gemensamt; så är klart, att de, som blefve gynnade med fastighetslån, verkligen erhölle en skänk, genom ett indirecte sammanskott af sina mindre välmående Landsmän. 2:0 En sinion luneinrättnine skulle 1 t O hunna föranleda till missbruk. Om Den 29 Juli f. m. 1567 än, till förekommande af väld och mannamån hoS dem, på hvilka lånens beviljande komme att bero, de lånsökande agde att anteckna sig på en öppen lisia för att sedan i sin ordning lanen eshåila; så måste likväl de som bodde i Landsorterna »run’ .. da sitt hopp på en obekant och kan bända egennyttig Commissionärs godtycke. Dessutom skulle missbruk sannolik ivis äfven ske af låntagarne sjelfva. Den skuldfrie fastighets ägaren skulle nämligen Jana penningar blott för att vinna på skillnaden i Rentorna och Capitalisten skulle köpa fastigheter endast för alt efter erhållet
St:rs beslut vid denna riksdag, säges, att R. o. Ad. utgör ett Stånd, synes mig denna benämning fortfarande böra bibehållas. H. IV. 10 I4fi Den il April f. ni. Gr. Oxenstjerna: Jag tror, att Frill. Klinckowström misstagit sig i sin sednaste uppgift, ty om jag rätt erinrar mig den af R. St:r beslutade lydelsen af 114:de §m R.-F:n, heter det der: »de fordna Riks-Stånden.» Jag har icke R.-F:n till hands, men skulle önska att någon ville uppläsa nämnda §. Hr Reutersvärd, Patrik Oscar: 1 motsats till Frih. Klinckowström, anser jag användandet af ordet »Stånd» vara olämpligt, sedan Ståndsrepresentationen med denna riksdag upphört. Då nu R. o. Ad. beslutat att adelns blifvande sammankomster skola benämnas »Adelsmöte», synes mig denna benämning äfven här böra användas, och jag får derföre, i öfverensstämmelse med Frih. Leuhusens förslag, hemställa, att R. o. Ad. behagade bifalla tnormt med den förändring, att i stället för ordet »Ståndets» insättes ordet »mötets.» Frih. Klinckowström: På grund af Gr. Oxenstjernas anhållan, att 114 §:n R. F. måtte uppläsas, sådan denna §, sedan den erhållit K. M:ts Nådiga sanktion, kommer att lyda, vill jag, då jag har den tillhands, uppläsa berörde stadgande. §:n lyder sål.: De fordna Riks-Ståndens privilegier, förmåner, rättigheter och friheter skola, der de ej egt oskiljaktigt sammanhang med den Stånden förut tillkommande representationsrätt och således med denna upphört, fortfarande gälla etc. Ordet »Stånd» är säl. nyttjadt i R. F. och kommer fortfarande att nyttjas, och då tror jag, att äfven vi kunna och böra använda denna benämning, utan att derföre äfventyra att beskyllas för att begagna en större »apparat», än R. o. Ad. mycket väl kan Ivila. Gr. Björnstjerna:
M^rr/re. a/ /VoZoooZZeZ o/"ve/' ^'Z,/ll?^06-^/'6?llZ6/?, /ldZZst Z,r/c-/' Z .ÄllZ.v-/tdl/6Z Rtoo^/loZ/»v KoZZ lZe/r 29 OoZoZ<e/' Rärvarande: llan8 Dxeellenee ,Iu8titik6-8tat8-Ninistern blerr Driberre 6)?/6///EZ^ Hans Dxeeilenee 8tats-Ninistern för Dtribes Xrendena llerr Drlberre Ltaträden: Driberre Rz«e'Z 210/e //oZi'ZeZ/?, Driberre Driller re ^Vö,vZ6///-2Z/c, R/Z/l'e/'.iZoZ,-e, samt Driberre 6^ZZeng^a/?lrZ. 7V.0 65. 3 thielen kör l^inance-Oepartementet, 8tat8-Iiädet M»,^/re, uppläste till jnslering, elt i öfverensstämmelse med Kongl. Uap.ts denna dag kattatle beslut, uppsatt förslag tili iXädig skrifvelse till llikets 8tänder, i kräga om Ltgärderne till ordnande ak llikets penningeväsende. Kongl. Uapt belnigade, enligt 8tats-llädets nnderdäniga tillstyrkande, i butler gilla detta korslag, sädant det linnes I^rotocollet bilagdt, ocb bekallte, std l^ädig skrifvelse, i enligbet dermed, skulle till llikets 8tänder aklätas. Kx protocollo ..N G2. till Ilxp.
2 liter och 6 deciliter (J kanna) god grädde får koka en stund med en stång vanilj och 425 gram (l ®) socker; 18 ägg vispas väl i ett större fat, hvarefter den kokande grädden slås häri under jämn vispning, sedan hälles alltsammans tillbaka i kastrullen för att få ännu ett uppkok och vispas sedan, tills mesta hettan är öfver, samt står sedan, tills det blifvit väl kallt eller helst till följande dagen. Blecktinan ställes i kallt rum, omgifven hvarftals af is och groft salt. När den hunnit bli väl tillfrusen, ihälles massan, röres ett par gånger under frysningen, hvarefter locket påsättes, tills den blir fullkomligt frusen. Om man ej har annat än en vanlig bleckflaska och ställer denna i någon större bytta eller dylikt, gör den lika bra tjänst som en glacemaskin. Olga. Chocolad-glace. Man lägger 106 gr. chocolad uti 65 cl. söt mjölk samt litet kanel och socker efter smak. Detta vispar man allt väl tillsammans och låter det sedan stå betäckt en timma; därefter silas det genom en tunn lapp och ställes att frysa. Elin. Bakning-. Snabbkaka. sur grädde uppvispas med ett skedblad socker till skum. mjölk, 2 händer hvetemjöl, sist iröras 2 hvitor, som äro vispade till hårdt skum. Hälles i smord form och gräddas. Litet citron kan tagas med. Elin. FrSkentårta. socker, 25 dito smör, 25 dito mjöl. Hvitorna vispas till skum och iröras sist. A f detta slås på en tunn pannkakslagg och insattes i ugn. Häraf blifva 3 bott * nar, som läggas med sylt emellan och ätas med vaniljsås. Elin. Mannagrynstårta. 4 ägg, en kopp socker, en d:o mannagryn röres en timma; hälles sedan i två lika stora bleckformar och gräddas i ugn. A p - pelkompott lägges därefter mellan bottnarne, som öfverhällas med vaniljeller citronsås och garneras med sylt. Elin. Drottninggatan I 48.
Bil. JV:o 1, Öfversigt af Bankens Diskont-rörelse år 1849. A. Allmänna Diskonten, eller utlåning mot borgen, med Omsättningsrätl. Inkomster: Förskotts-räntor Ofver-räntor Influtne osäkra kapital-fordringar . Influtne öfver-räntor å osäkra fordringar Hyresmedel S:a Utgifter: Förvaltningskostnader, Ordinarie aflöning 18,183:16. — 8,150: 6,950: Omkostnader för skrifmaterialier, konsumtionsartiklar, porto, m. m Lagsökningsoch bevaknings-utgifter Faslighetsonera och underhåll Inköpte Inventarier . Skuld vid årets slut: Rikets Ständers Banks Förlagskapital Till Deposilions-Afdelningen för begagnadt kreditiv. Till Låne-Afdelningen för ytterligare fond till utlåning Utelöpande Assignationer på Banken Innestående Vinstmedel Medel, innestående å serskild Depositions-räkning . Värdet af Låne-Konlorens bus Inventarier Summa B:ko R:dr Tillgång vid årets slut: Kassabehållning Behållning på räkning i Bankens Depositions-Afdelning Utestående Lån Förskjutne Omkostnader Fordran hos afvikne Ombudsmannen W. M. Stenberg Dito för Lånemedel, som, i följd af rättegång, blifvit restituerade . Fordran hos förre Kamereraren E. P. Lindstedt 11,755:28.2. Säkra ansedde, men pä Lagsökning, Konkurser och Rättegångar beroende fordringar upptagne bland de vid årets slut utestående säkra Lån Bih. lill II. St, Prol. 1850 & 1851. Fördelning på Distrikter, Näringar oell Yrken af de år 1849 utgifna nya Lån på Namnsäkerliet med Omsättningsrätt. BankoLåne-Kontoret Låne-Kontoret Diskonten. i Götheborg. i Malmö. summa. Distrikter : Antal. R:dr. Antal. R:dr. Antal. R:dr. Antal. R:dr. Stockholms Bil. JV:o 3. B. Belåning af Publika Papper Ar 1849. x i Stockholm. i Götheborg. i Malmö. Inkomster:
Uti England är boktrycka - Den 10 Oktober. 57 ren ansvarig för hvad som finnes tryckt i tidningen, derest icke någon ny lag i detta hänseende blifvit stiftad. För öfrigt förundrar det mig, att Coust.Utsk., vid hämtande af exempel från utlandet, gått, som ordspråket säger, öfver ån efter vatten, da Utsk. icke brytt sig om att taga kännedom af den tryckfrihets-lag, som finnes i vårt grannrike Danmark. I denna lag finnes ett stadgande, hvars ordalydelse jag nu ej minnes, men hvars hufvudsakliga innehåll är, att om en tidnings upsats åtalas och befinnes brottslig, så skall den ansvarige redaktören erlägga de ådömda botesoch ersättnings-beloppen, samt att, om han dertill är oförmögen, dessa belopp skola utkräfvas af förläggaren, eller, derest äfven lian saknar tillgång, af boktryckaren. Detta stadgande synes mig innehålla ett ganska enkelt medel emot det missbruk man vill utrota. Jag har vid ett föreg:de tillfälle haft den äran att tillkännagifva min öfvertygelse om det sätt, hvarpå det med så mycket skäl öfverklagade ansvarings-systemet skulle kunna utrotas, och vill nu endast omnämna detsamma såsom ett supplement till det nyssomförmälda stadgandet i danska tryckfrihets-lagen. Detta sätt vore nemi. att borttaga de s. k. tillståndsbrefven, och för tidnings-utgilVande stadga samma ansvarighet, som för andra tryckta skrifter. Det skulle således blifva boktryckarens skyldighet att, i händelse af en tidnings-artikels åtalande, förete namnsedel å författaren, vid äfventyr att eljest sjelf stånda författare-ansvar. En sådan föreskrift blefve naturligtvis vida strängare än den, som nu gäller i afs. å dagblad och periodiska skrifter, och besynnerligt är, att man, under hela den tid vi egt tryckfrihet, har alldeles förbisett detta enkla medel emot skandalpressen. Då jag sökt att efterforska orsaken till detta förbiseende, har jag trott mig finna densamma deruti, att man ansett ett sådant stadgande obehöfligt, så länge vederbörande hade den för dem vida kärare och emot tryckfrihetens missbruk vida kraftigare indragningsmakten i sina händer.
Det förra intetdera.» Uti Herr Doktor Sandbergs reservation hafva Doktor Björkman hufvudsakligen, och Herr Fabrikör Bergvall, i hvad den rörer öfverlemnandet af någon del af lånet eller kreditivet till enskilda Bank-bolag och Hvpotheks-föreningar, samt Riksdags-fullmäktige Carl Dahlgren från Elfsborgs län och Carl Petter Andersson från Östergöthland i allo instämt; af Riksdags-fullmäktigen Nils Hansson från Skåne: »Då jag anser att de, som kunna undfå lån af den fond, Rikets Ständer nu beslutat skola för Statens räkning i utlandet upplånas, också böra vidkännas alla de med anskaffandet af berörde lånefond förenade kostnader, kan jag icke biträda pluralitetens inom Utskottet beslut öfver 3:dje punkten i Kongl. Maj:ts Proposition, att den särskilda provision, som, vid den utländska fondens utlåning, kommer att å lånen aldragas, icke får med mer än 2 procent öfverstiga den ränta, som för samma fond i utlandet be talas, utan tror jag att Regeringen, som erhållit uppdrag att anskaffa den utländska lånefonden, också bör anmodas att, vid öfverlemnandet deraf till Herrar Fullmäktige i Rikets Ständers Bank, uppgifva, jemte räntan derå, äfven beloppet af alla öfrige af fondens anskaffande föranledda kostnader, hvarefter det må ankomma på Herrar Fullmäktige att, med ledning af en sådan uppgift, bestämma provisionen så, alt alla Statens utgifter i och för lånefonden blifva till fullo betäckta.
Detta var väl det mest afgörande bevis, att den stora sjukligheten bland Stockholms öfrige invånare ej var en nödvändig följd af en oundviklig epidemisk beskaffenhet i luften eller af någon allmän epidemisk orsak, hvarpå man ofta skyller, för att ursäkta uraktlåtenheten af nödiga åtgärder till sjukdomars förekommande. Nej, Mine Herrar! Den stora sjukligheten och dödligheten hafva sin grund hufyudsakligast i omständigheter, hvilkas undanrödjande knapt behöft konstens, utan blott sunda förnuftets biträde. De i syn-, nerhet bidragande omständigheter till nämnde Correctionisters allmänt goda hälsotillstånd voro rummens nyss verkställda ombyggnad och nya inredning, hvilka derföre, jemte Sängkläderne, voro väl genomvädrade, och än ej kunnat hinna att blifva impregnerade af instängd luft (samma orsak som tor-* de vålla, att dödligheten nu en tid varit Den 5 October f. rn. 91 plägar inträffa, så att en dödlighet inom flen åldern af hvar 2o:de man om året är rysvärdare, än en af hvar io:de, ja hvar 8:de, af alla åldrar tillsammanstagne. När derföre i hufvudstäder minst hälften af barn dött inom 7;de året, har af ifrågavarande manskap mest emellan 20 och 45 år dött likså mångå inom lika många eller 7 år. Hade samma corps lika länge vistats i krig, med ständig rörelse i fria luften, och den Vård i öfrigt, som blifvit väre soldater tilldeld sedan vår Allernådjgste Konungs ankomst till Sverige, så hade troligen dödligheten inom en tidrymd af 7 år icke varit större, eller åtminstone sjukdom föga fått hafva någon del i den.
Utan alt vidare ingå i saken, anför jag blott detta såsom ådagaläggande, huruledes, när man vill komma till ett mål, man kan söka alt, genom ett slags ordrytteri, komma ifrån hvad som är beslutadt. Frih. Cederström: lag anhåller att R. o. Ad. ville tillgifva mig, alt jäg ännu en gång yttrar mig, men det är med anledn. af Hr Ribbings sista anförande, ty för öfrigt hänvisar jag till hvad Hr Tersmeden sakrikt yttrat. Hr Ribbing har förklarat, att inom Ekon.- Utsk. fördes heta strider just om denna sak, och att lian icke kan efterskänka, att den åsigt, som lian då förfäktade, nu skulle blifva i Exped.Utsk:s skrifvelse vanställd. Här är likväl icke nu fråga om hvad som utgjort sjelfva tillstyrkandet, och som hos R. St. vunnit helgden af deras beslut, utan det är fråga om motiveringen. Om inom Ekon.Utsk. den meningen i sjelfva verket segrat, att den reela bildningen borde omsorgsfullare vårdas och omhuldas, än den humanistiska, då erkänner jag, att sådant bordt i motiveringen bestämdt framträda, äfvensom i beslutet, men enl. min öfvertygelse har Ekon.Utsk. icke velat en sådan mening uttrycka, helst som i motiveringen tverlom finnes uttaladl den jemrigoda vård, som borde åt begge bildnings-Iinierne egnas, hvilket erkännande tydligen innefattas i de orden: att dessa båda linier skola så vårdas, att ingendera förlorar i grundlighet. Deremot står der alldeles icke på något ställe, ej heller finnes något skäl för en sådan åsigt antydt, att den reala bildningen skulle omsorgsfullare vårdas än den humanistiska. Således tror jag, att Exped.Ulsk:s förslag uttrycker hvad Ekon.Utsk. velat säga, såvida Exped.Utsk. rätt fattat ordens mening, hvilket i delta fall icke heller bör vara svårt, om än någon enskild ledamot af Ekon.Utsk. åsyftat något belt annat, än hvad uti samma Utsk:s framställning innefattas.
Prop. N:o i, om Statsverket 1862. händelse af förfall för ordinarie innehafvare af tjenster såväl inom Fångvårdsstyrelsen som vid fångvårdsinrättningarne, kunna behöfva förordnas, i den mån de enligt gifna föreskrifter uppkomna besparingar å aflöningsstaterna icke blifva för ändamålet tillräckliga; dels för anställande af flere Officerare vid kronoarbetskorpsen, i händelse tillökning i denna korps eller densammas fördelning på flera stationer skulle sådant påkalla; dels till aflöning af tjenstemän och betjente såväl vid de nya fängelser, hvilka mellan statsregleringarne kunna komma att till begagnande upplåtas, som eljest vid de flera befattningar, som, utan att vara å stat uppförda, kunna under samma tid finnas oundgängligen nödiga, äfvensom att Kongl. Majit må kunna i synnerliga fall, till ett belopp ej öfverstigande 50 procent, förhöja den Direktörer och andra tjenstemän vid straff-fängelserna i stat medgifna provision å fängelsernas behållna nettoinkomst af arbeten. I sammanhang härmed vill Kongl. Majit, i enlighet med hvad uti ofta åberopade protokoll öfver Justitiedepartements-ärenden vidare är omförmäldt, och oberoende deraf i hvad mån tjenstepersonalen vid fångvården varder på ordinarie stat uppförd, härigenom föreslå Rikets Ständer, att ej mindre de uti det här ofvan berörda förslaget till aflöningsstat med löner uppförda embetsoch tjenstemän samt betjente måtte till belopp motsvarande lönen, derest den icke öfverstiger 3,000 R:dr årligen, men i annat fall med 80 procent deraf, än ock af den öfriga personalen, hvars aflöning skulle fortfarande komma att utgå af förslagsanslaget:
Sairdefhfelmi och (»ötheborgs, Carlstads samt Skara Coösisioriers und. hemställan vidtog inom Elfsborgs län,' lindér ilen 4 Mäj 18 >8. — 1 Jrq i den dä utfärdade nåd. staiffästélse-itsololionen lyder sä här: ”Till följe af K. Mtspåd. bref af den 3o Jin. ,836, Kommu lills vidare hvalf" Jfdje åi fern sär s 1. r 1 cl t u Lidra-g, el - jP e-ft .»2 J i f fö - jer pr*nijer, nemi. eli på 6po r:Jr. ett pä-Sno r:dr, ett på 4oo r:dr, ett på 3oo och ett på 200 i:dr b:co ntt utdelas lill de försam lingar inom Elfsborgs län , sorn för bilf tia sig, pastoratseller söcknevis, alt, sednast ett år efter bidraget:s emottagande, hafva, genom en säker fond, eller bestämda årliga sammanskott, eller beggedera, grundat och i verksamhet satt en fast elter ambulatorisk skola, der församlingens barn kunna erhålla nödig undervisning.” Detta sätt att gifva proemieråt dem, som inrätta skolor och kunna vara i behof af understöd, är det bästa mig bekanta att för sådana ändamål använda. På 11 sidan i betänk, står: 1:0 ”att så väl i linfvudstaden sorn i hvarje stiftsstad bör af Domcapitlet och under dess öfverinseende beredas tillfälle för deni, sorn vilja egna sig åt folkläräre-kallet, att i ett seminarium erhålla undci> visning och öfning i de nödvändigaste till detta kall hönande äiiinep,’’ Detta är elt ganska vigtig! stadgande, nipp del är också redan på flera ställen iakttaget, nemi. på det sätt, alt i stiftsstad, der vexelnndervisnings-skola finnes, har 'K.
Ränte-Kaminaren å utbetalningarne ej må ega rum, utan vederbörande, som penningarne få uppbära, tillförbindas att upp - 270 Exp. Vlsk. Forsing [ill uud,_ Skrif». N:o /[oo. visa för tillfället köpt och påtecknad Charta Sigillata till behörigt belopp. 12:0 Vid granskningen af Postverkets förvaltning, hafva både 1825 och 1827 årens Revisorer anmärkt, dels att proprie balancertilL icke obetydligt belopp hos åtskillige Postmästare i Sverige egt rum, dels ock att i Räkenskaperna från äldre tider tillbaka balanceras E. K. Mits och Kronans fordringar och skulder, utestående till en del äfven i f. d. Svenska Pomern. Hvad de förra angår, hafva väl 1827 års Revisorer tillkännagifvit, att några nya balancer för åren .1824 och 1825 icke tillkommit; men då vid 1825 års Revision det ofvan i underdånighet uppgifna förhållandet visat sig lika med det, som af 1825 års R. St. för åren 1820 och 1821 hos E. K. M:t i underdånighet anmältes, hafva R. St. deraf funnit anledning hos E. K. M. ytterligare i underdånighet anhålla om vederbörandes anbefallande, att noggrannt iakttaga de coniroler, hvarigenom dylika balancer för framtiden må i möjligaste måtto förekommas. Beträffande åter det, under Titel: Kongl. Maj itu och Kronans Skulder balancerade sammanslagne belopp, 357 Rdr 13 sk. 5 rst., härledande sig ifrån Postmästares fordringar för öfverlevereringar, tillkomne för mångfaldiga år tillbaka, anhålla hos E. K. M:t R. St. i un. derdånighet 0111 bestämmande och kungörande af en viss prasscriptionstid för dessa fordringars lyftande, och att hvad deraf inom den ut - Exp. Ut sk. Förslag till nåd. Shrifv.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utskits hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte bevilja Prosten Christian Gissel Berlins enka, Anna Katharina Berlin, född Nordström, en årlig pension af 600 rdr; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på afslag derå samt den ifrågav:de pensionens beviljande, då svaren utföllo med många nej jemte åtskilliga ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyats samt med många ja och några nej hesvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. 7l:sta punkten. Gr. Mörner: Förut har åtminstone Utsk:t visat sig temmeligen konseqvent, men vid detta tillfälle tyckes äfven Utsk:t hafva funnit för godt att kasta annars godkända principer å sido. Komministern Ignell efterlemnade åt sin enka större tillgångar än någon* af de andra prestman, om hvilkas enkor fråga varit i detta Betänk. Ignells enka har äfven 188 Den 9 Maj e. m. haft rättighet till nådår, och vid sådant förhållande kan jag icke finna det vara rätt att bevilja henne pension, hvarföre jag yrkar afslag å Utsk:ts framställning. Frih. Klinckowström: Jag hade verkligen ämnat att icke mera inlåta mig med prestenkorna, ty det är ett ganska tråkigt göromål; men då Gr. Mörner attackerat Utsk:ts förslag, ber jag att få hänvisa till hvad Utsk:t anfört derom, att ifrågav:de enka icke fått åtnjnta något nådår. Detta var den ena orsaken till Utsk:ts hemställan. Den andra var, att Komminister Ignell genom sin författareverksamhet förvärfvat ett ansedt namn. Bland hans mångfe skrifter intager synnerligast hans »menskliga utvecklingens historia» ett framstående rum och är ett arbete, hvarigenom den Svenska litteraturen verkligen kan anses hafva blifvit riktad.
Läder, mer eller mindre boredt, som, för den del deraf, som innefattas under rubriken ”Karduanssamt färgade eller tryckta skinn”, hvarå värdet nu är utfördt till 4 och införsels-tullen till 1 R:dr U., funnits, med rättelse i det förra till hvad varan verkligen lärer kosta, eller 6 R:dr, böra åsättas en i förhållande dertill höjd införsels-tull, eller 1 R:dr 24 sk U.\ hvarjemte rättigheten att införa ”finare skinn lör tillverkning af portföljoch etui-arbeten, efter ”pröfning af behofvet och med serskildt tillstånd af Commerce”Collegium” mot 10 procents tull å värdet ansetts böra upphöra, och föreskriften derom i gällande taxa alltså utgå. Derjemte och enär nuvarande värde och införsels-tull å rubriken ”andra slag” funnits vara i allmänhet väl låga, har Utskottet trott derutur lämpligen böra utbrytas och serskildt specificeras Sulläder, med bibehållande derå af nu gällande värde 1 R:dr och införsels-afgift 12 sk. per U.\ hvaremot å förstberörde rubrik andra slag, ej specificerade hudar och skinn förhöjning föreslås i värdet till 2 R:dr och i införsels-tullen till 24 sk. H.. Läder Bevillnings-Utshotlets Betänkande, N.-o 12. 4.0 Läderarbeten, ej specificerade, lackerade, hvilka nu införtullas med 33 R:dr 16 sk. på ioo R:dr varuvärde, men föreslås att tullbehandlas efter vigt med stadgadt värde af 2 R:dr och införsels-tull af 24 sk. U. Metaller, sammansatta, i afseende hvarå Utskottets uppmärksamhet blifvit lästad å svårigheten för tullförvaltningen att urskilja till hvilketdera af de flere serskilda nu specificerade slag, såsom Bronz, Messings Pinschback, Tomback, angifne metallpjeser böra hänföras, hvarföre Utskottet ock trott de olika slagen lämpligen kunna sammanföras under färre gemensamma rubriker, samt får i sådant ändamål föreslå följande förändrade redaetionsoch tullbestämelser, nemligen: