Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mörner bar icke kunnat undgå att förefalla mig besynnerligt, särdeles, då det blifvit framkastadt som en slags replik till ledamöterna uti 1853 och 1854 årens StatsUtsk., ett Utsk., hvilket dock ovedersägligen skapade ett fondsystem, som ligger till grund för detta. En särskild fråga blir, att detta system derefter af fullm:ge i Riksg.Kont. så tillämpades, att de ej erhöllo några penningar. Orsaken härtill var, som kändt är, att räntan af bemälde fullm:ge sattes till Oen 12 'September e. tn. iSff för lågt belopp. Mig synes att detta StatsDtsk., långt ifrån atS klandras, verkligen, för den händelse något omdöme skulle öfver detsamma uttalas, förtjent en mention hororiable. Nämnde Utsk. lyckades nemi. att utan någon officiel påtryckning upgöra ett fondsystem. På dessa skäl anser jag den af Gr. Mörner uti berörde hänseende mot 1853 och 1854 årens StatsUtsk. framstälde anmärkning vara fullkomligt obefogad. Gr. Mörner: Det var ieke egentligen emot grunderna uti det vid 1853 och 1854 årens riksdag upgjorda förslag till ett inhemskt fondsystem sorn jag nyss framstälde anmärkning, utan mot tillämpningen af desamma. Att något fondsystem då icke upkom, är ett faktum, som icke kan bestridas; och erfarenheten har således icke kunnat ådagalägga, huruvida grunderna derför varit illa eller väl upgjorda. Jag anhåller fortfarande om återremiss. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef förevarande punkt till Utsk:t återremitterad. 9:de punkten. Bifölls. Hr Bildt: Vid framställandet af det reglemente, som legat till grund för 1853—1854 årens R. Stirs beslut med afsrde på inrättandet af ett inhemskt fondsystem, ansåg man nödvändigt att ingå till K. M:t med anhållan om dess Nåd. fastställelse och garanti på sjelfva dessa bestämmelser, för att gifva landets papper större kredit.
» Hvad har då egentligen skett? » Med dessa ord på bleknande läppar och med dö- dens insegel på sin panna sjönk kejsarinnan Elisabeth åter medvetslös tillbaka i sina trognas armar: hennes tur på den soliga alpsjön vardt en färd öfver mörka vatten till dödens cypresskrönta ö. » Hvad har då egentligen skett? » Hon sökte ordna sina förvirrade tankar, hon sökte fatta det för alla mänskor ofattliga: att någon kunnat trakta efter hennes lif, hon som aldrig fikat efter makten, hon som aldrig förfördelat någon, hon som på samhällets tinnar i hela världens åsyn slag på slag träffats af pröfningarnas ljungeld. Men Gud vare tack och lof! Intet låter oss förmoda, att hennes namnlösa, outsägliga häpnad hann bytas i skräckfull visshet; stilla och smärtfritt som hennes fysiska tillvaro torde hennes tankelif hafva slocknat i döden. Skola vi klaga öfver hennes hastiga bortgång? Nej, hon fruktade själf ett långsamt aftynande. Hade lifvet mycket mera att bjuda henne? Knappast; hennes lyckas såväl som hennes smärtas mått syntes rågadt. Men hvad som fyller oss med oändligt ve, det är, att hon föll offer för en vanvettig och grym fanatism. Öfver hennes barnaoch ungdomsår låg sol. Grundliga och mångsidiga studier, friluftslif i skog och mark, en fint bildad och kärleksfull familjekrets — allt detta stod till buds i hennes hem, det hertigliga bayerska. Snillrik och skön, eröfrade hon, ännu nästan ett barn, sin furstlige kusin, kejsar Frans Josef, som under folkens stormande jubel satte brudkransen jämte dubbelkronan på den sjuttonårigas hufvud. Kärlek och sympati samt öfverensstämmelse i tycken och vanor synas hafva rådt mellan de höga makarna. Trogna kamrater på öfverdådiga ridter och jakter, följdes de äfven, så ofta kejsarens tid det medgaf, på resor, företrädesvis till Schweiz, i hvars bergluft de andades ut efter den nödtvungna vistelsen i hofvets salar. Med finkänslig ömhet värnade kejsaren ' om sin älskades frihet. Fritt fick hon komma och gå, fritt fick ID UN Se glad ut i medgång, ty då har du skäl, Och grubbla ej dårlikt på kommande öden.
Sluteligen och med afseende å den fara, hvarför tulltjensteman oftast äro under tjenstens utöfning utsatte, samt nödvändigheten till följd häraf att gifva dem det skydd och de förmåner, sorn med allmän säkerhet kunna vara förenliga, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K. M:t täcktes i nåder tillerkänna kustbevaknings-korpsen och jakt-uppsyningsmän enahanda rättigheter i fråga om sjellförsvar under tjenstens utöfning, som, enligt Tjenstgörings-Reglementet för Arméen den 1 Mars 1819, äro militär-vakter och patruller medgifne. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 4 December 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Dec. 1854. Presle-Ståndet den 4 — ■— Borgare-Ståndet den 4 Bonde-Ståndet den 4 •—• — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, med Reglemente för Bankens styrelse och förvaltning. (Banko-Utsk:s Mern. N:o 95.) S. A. K. Med öfverlemnande af upprättadt Reglemente för Rikets Ständers Banks styrelse och förvaltning, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K. M:t i nåder täcktes om de deruti befintliga stadganden, för hvilkas tillämpning sådant kan anses erforderligt, låta lill allmänhetens efterrättelse utfärda nådig kungörelse. Rikets Ständer framhärda etc. Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 22.5. N:o 225. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelri den 3 Dec. 1854. Preste-Ståndet den 4 Borgare-Ståndet den 4 Bonde-Ståndet den 4 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående utsättande af belöning för uppfinning af instrument för bränvins mätning och profning.
Bevillnings-Utskotlet: N:o 10, ang:de stämpling af spelkort och afgiften derför; N:o 11, ang:de stämplade pappers-afgiften. Ba n ko-Utskottet: N:o 43, i anledn. af väckt motion om afskrifning af bankens hos Södertelje kanal-bolag ägande fordran 100,000 r:dr b:co; samt 54 D e n 5 April. N:o 44, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de beviljande af kreditivrält å R. St:s bank för Stockholms stads drätsel-kommission. H, R. o. Ad. åtskildes kl. f (ill 3 e. ni. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 8 April 1848. Plenum kl. ^ till 10 f. m. Justerades 7 prot.uldr. för d. 5 dennes. Upplästes lill justering och godkändes ett från Exped.Utsk. under N:o 53 afgifvet förslag till R. St:s tind. skrifvelse till K. M. ang:de utsedde ledamöter i det af K. M. äskade Hemliga Utsk. Föredrogs och bifölls ett af Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:n d. 6 dennes afgifvet mein., ang:de arfvode för en sekreterare och en notarie, som blifvit antagne lill biträde vid behandlingen af de lill Utsk:ns handläggning hörande mål. Öppnades Hrr Bänkmäns lista vid val af 2:ne Electorer, efter 220. Frih. Palmstjerna, Carl Otto, samt efter N:o 293. Frih. Falkengren, Fullm. Gr. Hamilton, Malcolm; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 246. Frih. Manderström, Ludvig, med 22 röster och ■— 161. von Höpken, Nils Albrecht, med 19 röster, efter lottning med N:o 1805. Hr Stjernspets, fullm. Frih.
— Jag tror mig fördenskull ej hafva gått längre, än man såsom representant här har rätt att gå, man må yttra sig om en motion från Konungens rådgifvare eller från någon enskild riksdagsman. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad, ansåg discussipnen i formfrågan fulländad. Ropades ja. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion blifvit begärd på bordet af Hr Dalman, komme den att nu hvila; i följd hvaraf H. Ex. fann sig nu böra inskränka sig till den framställning, huruvida R. o. Ad. instämde i den af Gr. af Wetterstedt samt Den 12 Mars f. m. flera ledamöter gjorda hemställan, att StatsUtskrs utlåt. Nro 4<6 samt BondeStrs inbjudn. måtte blifva bvilande, till dess StatsUtsk. inkommit med yttrande, rörtde Gr. af Wetterstedts motion. Ropades ja och nej. Hr Dalman: Jag hemställer vördsamt, huruvida, innan R. o, Ad. ännu beslutat remiss af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion — ett beslut, hvilket jag, för min del, i nästa plenum kommer att bestrida—, det kan vara formenligt att nu fatta det beslut, att StatsUtskrs utlåt. Nro 4i6 och BondeStrs inbjudn. skola hvila, intilldess StatsTJtsk. inkommit med yttrande öfver H. Ex:s motion, hvilken tilläfventyrs aldrig kommer att till Utsk. remitteras; i följd hvaraf StatsUtskrs betänk. Kro 4*6 och BondeStrs in** bjudn. komrne att hvila evinnerliga. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att hans mening ej kunnat vara annan, än att, i fall remiss å Gr. af Wetterstedts motion vägrades, agan om målets vidare uppskjutande förfallit, helst något yttrande från StatsUtsk. öfver motionen ej kunde komma i fråga, i fall den ej dit remitterades. Hr Cederschjöld:
Printzenschölds, Pehr Adolph, yttranden. II. 437. III. 379. V. iii5. 1272. 1283. Printzskölds, Paul, yttranden. Prival-Disconter. Se Disconter. IV. B. 248. A. 369. P. U. 384- V. É, 5. Productplacatet, om upphäfvande af. III. 97. 216. V. B. 709. P. U. 841. 988. 77 Propositioner och Skrifvelser, Konungens Nådiga: om Stats-Verkets tillstånd och behof. I. B. 102. III. IV. Å. i58. A. 168. V. U. ni. A. 243. A. 244. P. U. 246. E. 117. angående ersättning för den förlust i årlig inkomst Barnhus-Inrättningen i Stockholm måst vidkännas genom Finlands afträdande. I. 202. II. B. 749. III. P. U. 6 59. E. 663. — angående några för Undervisningsocli Läro-Verken i Riket nödiga anslag. II. B. 617. A. 735. P. U. 748. É. 266. — angående ett årligt anslag till underhåll och vård af med Veneriska sjukdomar behäftade personer vid Läns-Lazaretterna och särskilta Curhus-Inrättningar i Riket. I. 202. III. IV. A. 110. P. U. 115. V. E. 1270. •—■ om uppskof till nästa Riksdag med afgörandet af de hvilande grundlagsfrågorna. I. 202. II. B. 226. III. igo. A. 316. P. U. 677. IV. 33. 63. — om de nya Constitutionella förhållanden sorn till följe af föreningen mellan Sverige och Norrige uppkommit. II. 228. 78 B. 660. III. A. 189.
en motsvarande nedsättning uti kostnaderna för bränvinskontrollen i sin helhet. Den öfverlemnade remisshandlingen varder härmed i underdånighet återställd. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte: B. O. NYCANDER. Stockholm den 9 Januari 1866. Kongl. Öfverintendents-embetets underdåniga utlåtande, rörande tvenne af Rikets Ständers Revisorer år 1865 gjorda framställningar. Underdåuigste Memorial. Sedan Eders Kongl. Majit, med anledning af hvad i Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse förekommer rörande dels hyresbelopp för embetslokaler i hufvudstaden, dels förekommande af eldfarliga anläggningar i närheten af Kronan tillhöriga byggnader, täckts i nåder anbefalla Ofverintendents-embetet att med underdånigt utlåtande till Eders Kongl. Majit inkomma, får, till åtlydnad häraf, Embetet underdånigst anföra följande:
— 75 andra slag 1 stycke. — 25 delar deraf: ställningar 1 skålp. — 15 öfvertyg, tillskurna eller sydda, förtullas lika med det väfnadsslag, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 10 procent. fodraler: af läder, lösa eller päsatta 1 skålp. — 50 af tyger, lösa, förtullas lika med väfnaden, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 10 procent. Pastellkritor; se Krita. Pastiljer; se Konfityrer. Pelsverk; se Hudar och Skinn. Penningebörsar; se Portföljer. 1 skålp. Pennor, skrif-, ulla slag — 25 Anni. Askars och kartors vigt inbegripes. Peilslar; tullbehandlas såsom Verktyg. Peppar, »Ha slag 1 skålp. — 11 Anin. Vid förtullning af cayennepeppar inberäknas vigten af de flaskor eller burkar, hvarpå denna vara inkommer. Perganientsshinn; hänföras under Hudar och Skinn, ej pelsverk, beredda, andra slag. Fri Perlemor, oarbetad — arbetad, oinfattad 1 skålp. — 35 infattad med guld eller silfver; väges med infattningen och lörtullas såsom den. infattad med andra ämnen; tullbehandlas såsom Bijouterivaror. Fri Perlor, äkta, oinfattade eller inlättade — i. oäkta: glas' 1 skålp. — 15 andra slag 1 skålp. — 50 infattade med guld eller silfver; vägas med infattningen och förtullas såsom den. 72 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 85. Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. Perlor, oäkta: R:dr öre. infattade med andra ämnen än guld och silfver; tullbehandlas såsom Bijouterivaror. Anni. Efter sådan grund tullbehandlas äfven armband af glasperlor, försedda med platter eller knäppen af glas. PersikoKärilOr; hänföras under Apotheksvaror.
Vidare i texten! Det här roar mig obeskrifligt!» Hon kröp upp i soffan närmare intill fru Rode, lade sin arm under hennes och följde med i brefvet, medan hon läste högt. »När kvinnan blir lika utvecklad, lika reflekterande, räsonnerande och medveten som mannen, så kommer det erotiska, som är det mest säregna i kärlekens natur, att försvinna ur verlden. Kierkegaard har rätt då han säger, att kvinnans väsende är omedelbarhet det är däri, »das ewig weibliche» egentligen består. Ja, du skulle bara se min Aagot, mamma, så skulle du bättre än om du läste dussintals afhandlingar i detta ämne förstå hvad jag menar. Du skulle se henne med dessa öppna, blå barnaögon, som blicka så undersamma och oskuldsfulla ut i den stora, okända verlden » »Nej, hör!» utbrast Alie och klappade i händerna. »Hur näpet! Aldrig förr har jag vetat att Rikard var barnkär.» Fru Rode lade handen på hennes mun. »Tyst, otäcka unge!» sade hon. »Nu får du inte höra ett ord mer, när du hånar så där.» »Ja, vet du hvad, jag har sannerligen också hört nog», ropade hon och sprang upp. »Nu går jag in till mig och sätter mig att grubbla öfver kärlekens stora problem. Jag skulle ha lust att skrifva en afhandling, som jag skulle kalla vänta jo Kvinlighet och Erotik, skulle jag kalla den.» Fru Rode skrattade förnöjdt åt Alies utgjutelser, som tycktes göra henne en riktig hjärtefröjd. De öfvertygade hennes omisstänksamma sinne om, att Alie ej hyste någon djupare känsla för Rikard, som hon en tid varit benägen att tro, ty då skulle hon naturligtvis tagit hans förlofning på helt annat sätt. Fru Rode skulle ej riktigt kunnat förlåta sin blifvande sonhustru, om hon vållat Alie någon hjärtesorg. Men som det nu var, var gumman innerligt glad och belåten. Rikard sände ej något porträtt af sin fästmö, då han påstod att de alla voro ofördelaktiga.
Jag instämmer således i Iir Strå Ies mening och föreslår, att ett Ar efter dödsfallet må utsättas såsom den tid, hvarefter krafvet upphör mot dem af arfvingarna, som icke qvarstå såsom actieägare. Der proclama är utsatt, der Står det qvar, att anspråken måste göras inom proclamadagen; men der proclama icke är Utfärdad, fordrar såväl bolagets som arfvingarnas säkerhet, att någon tid bestämmes, då dessas ansvarighet upphör. Jag anhåller om förnyad propos. på Hr Stråles förslag om be - 4So De n 21 Mars o. m. stämmande af den tid, då arfvingars ansvarighet för bolagets förbindelser upphör, II. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, förnyade sin nyss gjorda propos., hvilken af R. o. Ad. bifölls, i följd hvaraf §:n skulle erhålla följande lydelse: Delägare med solidarisk ansvarighet eller dess arfvingar eller dess sterbhusdelägare vare ej berättigad att, o. s. v» lika med Utsk:ns förslag. 26 § af Utskottens förslag. Hr Stråle: Denna § tillstår jag, att jag ej kan begripa. Den börjar med orden: ”Händer det, att, utan bolagets begifvande, antalet af delägare med solidariskt ansvar så minskas, att det ej uppgår till 5o”; men då man förut sagt, att delägarnes antal ej får minskas utan bolagets begifvande, så vet jag ej, huru det kan hända. Man har kanske afsett, att delägare kunde afgå genom döden; men efter den redaction, R. o. Ad. gifvit den sednast afgjorda §, vet jag ej, huru det kunde hända, att någon skulle afgå utan bolagets samtycke, ty dör han, så beror det likväl på bolaget, huruvida hans sterbhusdelägare skola få frånträda bolaget. Jag tillstyrker derföre, att denna § måtte förfalla och alldeles utgå. R. o. Ad, beslöt, att denna § skulle förfalla. 27 § af Utskottens förslag. Hr Stråle:
Det är visst mycket vänligt. Men, som sagdt, vi visste om ingenting. Och utan toaletter. — muntra kiden på ELISE. De ligga ju färdiga se ' n åtta dagar! blomsterängar. SOPHIE. Dem vi skulle ha hos konsul Pihls, ja I Nej, jag tror inte — ELISE (Mappar Sophie.) Säg ja, ändå! an lyfter hufvut, den sorgsne lille; kvar hänger tåren, som falla v «. SOPHIE (efter någon tvekan:) Nå! Men bara för din skull. Ja, tack då så hjärtligt! Och hälsa sin söta mamma, att det är bara för skull, och för att hon ändå till sist kom ihåg Elise. Snart öfver dragen sig sprider ljusning, hennes en glimt där tändes af glad förtjusning. GUSTAF. Det skall jag visst framföra. Kanske jag får passa på att be fröken Elise om första valsen? Snart skrattet väller från barnaläppar ELISE. Nej; den skall min fästman ha. Men den andra? ' GUSTAF. Oändligt tacksam. Och en tur i kotiljongcn också? Jag har enkom hymlat undan den snvggaste dekorationen. Rysligt välkomna! (Han gar.) likt klara klangen från klockekläppar. " ^ffrån konserten * Upp nan hemåt vände, har i sin kammar konstnärn hunnit, Han står i fönstret och ser den lille, den store konsttiärn, men den vida Kände. den synen svunnit. med Han Den » Nyss såg jag tårar med fiolen ej ur minnet den store mannen prisadt snille. Sjunde sorgsne lille förtrollat, tjusat: lian kan ej glömma, i ögon sköna — hans auditorium ej detta anlet, en härlig syn att var rent berusadt. där en konstnär löna! Och tårar skälfde Han i ögon klara ja, vid toner, smältande där underbara. — är Nu Upp till sin boning tårar strömma. går till fönstret — pilten sitter lika bitter. ljuf befunnen: ett gyllne löje på ur fodralet barnamunnen. Nog SOPHIE. Jo, när hon får höra, att ti äro bjudna af sonen i huset, och inte bara genom en biljett på två raderi! — Nu går jag och börjar klä ' mig.
Han föder mig på en grön äng, och förer mig till friskt vatten. Han vederqvicker mina själ; han förer mig in på rätta vägen, för sitt Namns skull. Och om jag än vandrade i enom mörkom dal, fruktade jag intet ondt; ty du äst när mig; din käpp och staf trösta mig. Du bereder till mig ett bord emot mins fiendar; du smörjer mitt hufvud med oljo, och inskänker fullt för mig. Godhet och barmhertighet skola följa mig i alla mina lifsdagar; och jag skall blifva i Herrans hus evinnerliga. En Psalm Davids. Jorden är Herrans, och hvad deruti är; jordenes krets, och hvad derpå bor. Ty han hafver grundat henne på hafvena, och på floderna beredt henne. Ho skall gå uppå Herrans berg? Och ho kan stå uti hans helga rum? Den oskyldiga händer hafver, och renhjertad är; den ej lust hafver till lösaktiga läro, och svär icke falskeliga; Han skall undfå välsignelse af Herranom, och rättfärdighet af sins helsos Gud. Detta är den slägt, som efter honom frågar, den ditt ansigte, Jacob, söker. Sela. Görer portarna vida, och dörrarna i verldene höga, att ärones Konung må draga derin. Hvilken är den samme ärones Konung? Det är Herren, stark och mägtig, Herren mägtig i strid. Görer portarna vida, och dörrarna i verldene höga, att ärones Konung må draga derin. Hvilken är den samme ärones Konung? Det är Herren Zebaoth; han är ärones Konung. Sela. En Psalm Davids. Efter dig, Herre, längtar jag. Min Gud, Jag hoppas uppå dig; låt mig icke komma på skam, att mine ovänner icke skola glädja sig öfver mig. Ty ingen kommer på skam, den dig förbidar; men de löse föraktare komma på skam. Herre, visa mig dina vägar, och lär mig dina stigar. Led mig i dine sanning, och lär mig; ty du äst den Gud, som mig hjelper; dagliga förbidar jag dig.
Halfva anslagssumman för utdikningaf Röroch Jngstrcisken i Öfver-Luleå Socken af samma Län, i,4oo R:dr, (Dito dtio) Utaf anslaget för upprensning af Wåbäcksforsén i Dalelfven, 5,ooo R:dr, återstoden (5a §. i iS41 års Reglemente) Lånet för upprensning af Slada ån och sänkning af Barknåre eller Griggebosjön i Hållnäs Socken af Upsala Län (55 §. i 1841 års Reglemente, t\[2 §. 7 mom i i845 års Reglemente) Utaf anslaget för sänkning af sjön Lången och upprensning af Kräftån i Wadsbo Härad af Skaraborgs Län, 6,000 R:dr, (Dito dito) Anslaget för sänkning af sjön Nätaren samt upprensning af Bruksoch Rekeboäarne i Jersnäs Socken af Jönköpings Län (5i §, i 1841 års Reglemente) Lånet för aftappning af Stensjön och Laggarebosjon i samma Län (55 §. i 1841 års Reglemente och 4a §. 7 mom. i i845 års Reglemente Utaf det för samma vattenaftappningsarbeten beviljade anslag utan ålerbetalningsskyldighet, 1,986 R:dr 14 sk. 8 rst. (Dito dito) Lånet för sänkning af sjön ^Vidöstern på gränsen af Jönköpings och Kronobergs Län (55 §. i 1841 års Reglemente) Lånet för aftappning af en vattendränkt trakt, benämnd Slödjan, i Huggenäs Socken af Wermland (55 §. i 1841 års Reglemente och \2 §. 7 morn. i 18/p års Reglemente) Utaf det för samma arbelsföretag beviljade anslag utan återbetalningsskyldighet, i,o46R:dr gsk.
Vilkoret för att åt qvinnan skall kunna anförtros den verksamhet, hvartill tillfälle sålunda synes böra henne beredas, är likväl att hon erhåller rätt att begagna de medel, Staten erbjuder till danande af den skicklighet och pröfvande af de kunskaper, som i hvarje särskildt fall erfordras. På grund af hvad nu sålunda blifvit anfördt och med anledning af hos Rikets Ständer äfven vid innevarande riksdag gjorda framställningar i detta ämne, få Rikets Ständer, —: med anmälan, att Rikets Ständer anse anställning i tjenster och befattningar, hvartill qvinna kan pröfvas lämplig, och hvarifrån hon ej genom grundlag eller civillag är utestängd, hädanefter böra henne tillkomma, när hon visar sig dertill ega erforderliga kunskaper och skicklighet, samt fördenskull tillfälle böra beredas qvinna att aflägga de för dylik anställning föreskrifna kunskapsprof, Jhos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Eders Kongl. Maj:t måtte vidtaga och, der så nödigt finnes, hos Riksdagen föreslå de åtgärder, som för genomförande af en sådan förändring i hittills bestående förhållanden finnas erforderliga. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 12 Juni 1866. 36 Expeditions-Utskottets Förslag lill Rikets Ständers tind. Skrifvelse, N:o 75. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Juni 181)6. Preste Ståndet den 9 — Borgare-Ståndet den 11 - — Bonde-Ståndet den 12 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om tillämpning af nu gällande stadgande angående ersättning ät militieboställsinneliafvare för å bostället för Kronans räkning huggen ek. (Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 83 och Mern. N:o 85.) S. A. K. Uti en hos Rikets Ständer gjord framställning har uppmärksamhet blifvit fästad å det förhållande, som eger ram med utstämpling af ekvirke å militieboställen, och med den ersättning derför, hvilken tillfaller boställets innehafvare.
Jag ämnar i sådant fall föreslå: att vid Bevillningsgrundernes uppgörande måtte bestämmas, att, i händelse Riksdagen upplöses, innan BevillningsSumman är bestämd, den blifvande förhöjningen af Bevillningen måtte på det eller de Stånd fördelas, som ej i beslutet om tids föreläggande för Utskotten deltagit; ty jag anser af vigt, att då de sednaste fem åren lemnat öfverskotter 3oa Den 26 Januarii f. m. ef 3,5oo,ooo R:dr B:co, en sådan Bevillning ej får qvarstå. Jag kan således ej afstå från att yrka proposition; men skulle Ridderskapet och Adeln icke anse sig böra hejda dessa eviga försök, alt blott och bart uppdrifva Bevillningen till den högsta möjliga storlek, så böra dessa utgifter drabba det Stånd, aom ej gjort sin skyldighet i anseende till utöfvandet af folkets beskattningsrätt. Friherre Cederström: Det torde vara tids nog att öfverlägga, om de motioner, med hvilka Herr Hjerta hotar Ridderskapet och Adeln, äro öfverensstämmande med grundlagen, eller ej. Det är en lek att hota med Motioner, sorn man ämnar föreslå, och sådant är ej passande. Vi öfverlägga nu om BondeStåndets protocolIsutdrag, och öfverläggningen får ej derifrån förryckas. Herr Grefven och LandtMurskalken har redan upplyst, att Betänkandet hufvudsakligen är deiadt i 3:ne delar; öfver lista punkten har Ridderskapet och Adeln redan beslutit; öfver den 3:dje likaså. Det är således andra delen, som bör vara under öfverläggning. Jag anhåller att Herr Grefven och LandtMarskalken ville förklara , att öfverläggningen om allt annat, såsom högst onödig, bör upphöra. Herr Tham: Äfven med fara att ådraga mig ett ogillande, får jag förklara, att Den 26 Januari i f. m. 3o3 BevillningsUtskottet ej skall underlåta göra sin skyldighet; ty vi äga Grundlagar, och dessa föreskrifva, huru förhållas hör, om. ett RiksStånd envist vägrar, att deltaga uti den bevillning, som till Statens underhållande fordras.