Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om, vid kommendering, den bortkommenderades arfvode eller traktamente är mindre än en fjerdedel af behållningen utaf hans ordinarie lön för samma tid, rättas afdraget derefter, på sätt Rcgements-chefen eller Regements-befälhafvaren pröfvar rättvist och billigt. Dessa föreskrifter äro affattade i öfverensstämmelse med hvad vid förra riksdagen i afseende på den provisoriska löneförhöjningen stadgades, och, enligt hvad Rikets Ständer torde finna, kunna samma bestämmelser utan någon förändring tillämpas äfven för den definitiva löneregleringen. Då emellertid Rikets Ständer, med godkännande af hvad Utskottet uti 3:dje punkten af sitt särskilda utlåtande N:o 48 yttrat och hemställt i fråga om löneafdrag för civile embetsoch tjenstemän, funnit skäligt medgifva, att berörde afdrag, när vid sjukdomsförfall bevekande omständigheter förekomma, må, äfven om sådant förfall fortfar utöfver 2:ne månader, till beloppet nedsättas eller helt och hållet eftergifvas, torde enahanda förmån böra tillgodokomma jemväl de vid arméen anställde embetsoch tjenstemän; och synes den pröfning, som härvid i särskilda fall måste ega rum, lämpligen kunna ankomma på vederbörande Chef eller Befälhafvare. Derjemte har, beträffande det uti ofvanstående 5:te punkt meddelade stadgande, Utskottets uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att då kommenderingar i allmänhet medföra en mera trägen och magtpåliggandc tjenstgöring, än den som vanligen förekommer vid regementena, helst hvad beträffar Indelta arméen, billigheten syntes fordra, att kommenderade Officerare alltid erhölle någon särskild vedergällning tor sådan tjenstgöring och således icke borde förpligtas att — såsom af berörda stadgande skulle i vissa fall föranledas — afstå så stor del af sin lön, som motsvarade hela det arfvode eller traktamente de under kommenderingen egde att uppbära; hvarförutan blifvit erinradt, att Officerare, som, utan ansökning, beordras till särskild tjenstgöring, hvarigenom de vanligen måste vidkännas ökade kostnader, borde befrias från allt afdrag å sina ordinarie löneinkomster.
Man kunde hafva en Konung, som, ehuru uppfostrad i främmande land och vid främmande seder, likväl ägde alla de egenskaper, som fordras för att styra ensam, men man visste dock ej, hvad som kunde inträffa i framtiden; och jag kan Den i Juli c. m. således icke hindra mig, att då jag, i stöd af min rättighet såsom representant, förklarar, det jag anser ombyte af flera bland Konungens rådgifvare vara af landets fordran påkalladt, uttala den tanke, att jag anser en Konung böra taga råd, ej blott af dem, sorn närmast omgifva timonen, utan jemväl af dem, som tillhöra folket, och jag är öfvertygad, att de sednares råd äro lika så uppriktiga och, om de ej i hvarje specielt fall kunna vara lika så upplysande, dock grunda sig i lika grad på kärlek till Konung och fosterland, som de råd, hvilka komma ifrån rådsalen eller cabinettet. Man har sagt, att det vore svårt att finna rådgifvare; att man borde akta sig att taga sådana bland dem, som för sig hafva dagens opinion. Jag tror ej heller, att valet bör grundas endast på dagens opinion; men jag tror, att om Styrelsen uppmuntrade talenterna, i stället för att ofta eftersätta dem, om hon vinnläde sig att bilda embetsmän till sina efterträdare, skulle ämnen nu, såsom fordom, kunna träffas äfven till de högre embetena. Men det blefve då angeläget, att Styrelsen mera fästade sig vid karakteren och dugligheten, än vid de politiska opinionerna, slägtrelationerna och den krypande tjenstvilligheten. Ju öppnare och ärligare en medborgare sade sin mening, ju välkomnare borde det vara för Styrelsen; ty hon bör ihågkomma, att det är genom hjertat, som menniskan handlar i sina bästu stunder, och att beräkningen, eller det torra, speculativa förståndet, icke förer långt fram på mensklighetens och bildningens bana. Hr af Billbergh har här genomgått det s. k. syndaregistret, såsom han benämner Gr. Cronhjelms skildring öfver Styrelsen, och han har såsom motstycke framställt en ljus och vacker tafla.
De första bidragen till lånekassan tecknades af federationsmedlemmar på ett möte, hvarvid flera af, dem utfäste sig att lenina årliga bidrag. Kassan har afven erhållit en mindre donation efter en ' federationsniedlem; men afven utoiii federationen stående personer hafva för det behjärtansvärda ändamålet leiiinat bidrag. Då eniellertid kassans tillgångar fortfarande äro små, så ar hjalpkomitén siirdeles tacksam för ytterligare inflytande bidrag; hvilka kunna sandas till komiténs ordförande fru Th. Andersson-Svanberg, M a s t e r s a n i ~ e l s g t a 56 eller till sekreteraren frk. J. Levisson, Komniendörsgatan I j. Motstandare till qvinnorörelsen. En notis af S-E. &amp; ' h t ' sedan .Edinund Gammals. förträffliga redogörelse för qvinnofrågans stallning i de olika kulturlaiiderna ar det för de intresserade nogsamt bekant, att i intet af deni denna rörelse till qvinnans andliga och ekonomiska frigörelse har gjort så ringa framsteg, som der, hvnrest man talar Schopenhauers språk; och att ingenstädes den allmänna meningen ar så antipatisk mot allt hvad qvinnoeniancipation heter, so111 i Tyskland och Osterrike. En egendon~ligt drastisk illustration till detta förhållande lemiiar ett profnuminer af en ny tidskrift, hvilket händelsevis konimit i våra händer. Detta kuriösa tidskriftshafte utkom i Wien vid början af detta ar och bar den talande titeln &gt;Der Frauenfeind~. Det ar en niånadsskrift, som Ferdinand Gross dermed lofvar oss. Mark val, han kallar icke sin tidskrift, eniancipationshataren~ eller qvinnokritikerns eller något dylikt, utan ratt och slatt &gt;pvinno$ e d e? t ~! Dess syfte säges i programmet vara att draga » i kamp mot den öfverdrifna qviiinodyrkan, sadan den sarskildt bedrifves i en del familjetidskrifters; och blotta annonserandet af ett sådant företag på- stås hafva lockat hela skaror af den nianliga publiken.
I anledning af samtlige Riks-Slåndens remiss å förevarande Nådiga Proposition, får Utskottet anföra, att, då, efter hvad kändt är, Stockholms stads Drätsel-Commission eger så betydliga tillgångar och så stadgad credit, att Commissionen, åtminstone för närvarande, icke bör befinna sig uti förlägenhet, i afseende på sine förbindelsers uppfyllande, Utskottet icke ian inse det uppgifna, men icke på något sätt utredda, behofvet af ifrågavarande creditiv. Tvärtom tror Utskottet sig icke sakna anledning till den förmodan, att, om det sökta credilivet blefve Drätsel-Commissionen beviljadt emot de vilkor, Bankens fördel och säkerhet fordra, detsamma komme att i högst ringa mon anlitas, och i hvilket fall alltså de härtill afsedda medlen blefve, till förlust både för Banken och industrien, undanhållne allmänna rörelsen. Och då Utskottet dessutom befarar, att beviljandet af den nu för Stockholms stad äskade förmon, sannolikt skulle komma att från andra städer och corporationer framkalla mångfaldiga, måhända mera grundade, anspråk på åtnjutandet af enahanda allmänna understöd, finner Utskottet icke skäl tillstyrka bifall till ifrågavarande framställning ora creditiv-rätt i Banken för Stockholms stads Drätsel-Commission. Stockholm den September 1840. Anie. till Exp. Utsk. den 19 September, kl. 12 midd. Utlåtande, i' anledning af Kongl. May.ts Nådiga Proj)osition, angående rättighet för Directionen af Arméens Pensions-Cassa till ett räntebärande Creditiv i Pikets Ständers Bank. Till Banco-Utskottet hafva samtlige Riks-Stånden remitterat den uti irsta Sami., irsta Afd. af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll, under Nro 3g införde, Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, så lydande: ”Uti .en till Kongl.
Knutarne afhöggos genom det i Financidt afseende så högst märkvärdiga RiksdagsBeslutet, en seger vanns der - Bil till Ridd. 0. Ad, Pr. V. Band. 20 Den sS Junti e. ni, vid af der» ofvannämnde lindragareeller reactionstendensea, ehuru grundadt hopp hvar och en med Sveriges historia bekant kunde äga, att *760 talets varnande exempel ännu ej skulle vara glömdt. Sjelf är jag den första att påminna, huruledes följderne häraf icke aldeles blifvit så hotande för hela samhället, sorn dem jag, enligt min reservation af den 7 Junii 1S18, i hvilken åtskilige med mig instämde, befarade. Jag lager mig friheten omnämna denna reservation här, ehuru vederbörandes mot Grundlagen stridande försummelse har gjort vår ostridiga rättighet, att äfven för dessa yttranden i ett tryckt Protocoll erhålla ett Turn, nu redan i fem år successivt om intet. Hvilka följder som af indragningssystemet uppstått, har emedlertid af tusendes ruin blifvit vitsordadt, och förgäfves försökte man vid början af denna Riksdag tysta ropet om landtboens olyckliga belägenhet; den som då hörde d"t kraftfulla sätt, på hvilka dessa olyckorafmålades, kunde hoppas, att vid blifvande besluten, skulle enighet finnas, eller åtminstone bestämda öfvertygelser. Det kan nu med stort skäl ifrågasättas, om icke en så kallad realisation nu vore lämpe lig, En sådan åtgärd äger alltid det stora företräde att vara hel, eller kunna blifva det; och vigten för en representation af allt hvad som i detta meningsfulla ord innefattas, skulle vid början af denna Riksdag säkerligen hafva bringat mig att rösta för realisation en nu7 se - Den 28 Junii e.m. 307 dan invecklingeD hunnit den grad, att detta ändå förr eiler sednare blir resourcen. Men Creditfrågor medföra den besynnerliga egenskapen, att samma åtgärd , som i sig sjelf är den rätta, och som är möjlig der fast^ het finnes i en sammanstämmande vilja, i motsatt fall kan blifva skadlig.
Jag tar lor gifvet att på de ställen, der en man. som nitälskar för såväl allmänt som enskildt väl, är arbetschef, han gör allt hvad i hans förmåga står för att motverka dessa laster; men det är icke sagt att förmågan allestädes motsvarar viljan. Jag har erfarit alt det verkligen på flera ställen skulle varå åtskilligt i detta hänseende 364 D e n 11 Febr uari. vidgjort, men jag hemställer huruvida det icke är ändamålsenligare att dylika föreskrifter komme att omfatta hela riket än att öfverlemna saken ät jernvägsbeslyrelser, med olika åsigter härutinnan. Jag kan således icke underlåta att skänka mitt bifall till Utsk:s framställning. Jag erkänner dock giltigheten af de skäl Frihtne Raab och Alströmer anfört: men det förefaller mig som om Presterskapets beslut skulle möta mera hinder än ett enkelt bifall till Utsk:s Betänk., hvarföre jag bos B. o. Ad. vördsammast anhåller härom. Hr Dalström, Georg Johan: Förevar:de ämne som har till upgift att befordra ordning och sedlighet inom arbetsklassen, torde aldrig kunna egnas tillräcklig upmärksamhel. Med afseende ä Belänk:s innehåll och det tillstyrkande som Utsk. algifvit, får jag i allo förena mig i Frih. Raabs åsigt. 1 början af denna discussion har af en talare yttrats alt polis, socknenänind och Landshöfding skulle hålla allvarlig tillsyn öfver den personal sotn användes vid större företag, som utföras med bidrag af statsmedel, och kanske äfven af enskilda. Jag finner ganska väl och är öfvertvgad om att det åligger dessa myndigheter, att hvar och en i sin stad utöfva denna tillsyn så vidt möjligt är; men jag anser det vara arbelsbefälhafvarens eller de personers, hvilka leda allmänna arbeten, pligt alt göra delta i första hand. Jag skulle derföre vilja föreslå någon förändring i afseende på möjligheten alt kunna kontrollera huruvida de personer som anmäla sig till arbetsbiträden, alla äro försedde med sådane betyg, som utvisa alt de i afseende på sin ordentlighet och sedlighet äro antagliga.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s den 17 dennes på bordet lagde Utlål:n: N:o 342, i anledn. af väckt motion om en ändring i R. Sl:rs beslut, i fråga om ett tillökadt anslag för afvittringarnes fortskvndande i Rikets 3:ne nordligaste län; och N:o 343, i anledn. af väckt motion om tillägg uti R. St:rs beslut, ang:de eftergift till förmån för Carlstads stadsförsamling Den 18 November. 115 af Kronans räll till ett efter Näringsidkerskan Johanna Emilia Hollander fallet dana-arf. Vid föredragning af SlatsUtsk:s den 17 dennes på bordet lagde Meni. N:o 344, med förslag till votens-propos., i fråga om särskildt upbördsarfvodes beviljande åt Skeppsombudsmannen vid Stockholms Sjömanshus för de sedan år 1848 derstädes debiterade och redovisade Krono-ulskylder, blef den af Ulsk. föreslagna voler:s-propos:n af R. o. Ad:n godkänd. Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöier, StatsUtskis den 17 dennes på bordet lagda Mern.: N:o 345, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, i fråga om förhöjning af kreditivet för Arméens pensions-kassa; och N:o 351, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, i fråga om anslag till Baggens-Stäkels uprensning. Föredrogs, och lades till handlingarne StalsUtsk:s den 17 dennes på bordet lagda Mern. N:o 352, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtsk:s den 17 dennes på bordet lagda Mern. N:o 353, med förslag till votens-propos., i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut, ang:de väckt fråga om anslag till Lazarettet i Lund.
IDUN 80 icke skulle h a f v a älskat barnen, o n e j, i n g e n kunde älska d e m innerligare; ej heller, att d e icke skulle h a f v a längtat efter ett sådant, hemligen ligt och öppet; men absolut icke beklaga De ja, föreställa de om att om gossarnes och praktiskt; man, öfrigt, inträffa; deras och och vore ense allt barn skulle k o m m a d e m sin, h a n skulle att man innan barnen med all sig själfva. voro i stort och fingo vande och sig andra människor: vanor; barn få för hvarje examen, skola barn allra ringaste, M e n att liksom Det vore så m å n g a a n d r a skilja sig från sitt b a r n, låta det det, de f a r a till A m e r i k a — n e j, d e t k u n d e d e i c k e, minsta. därtill var det d e m mången finna uppnått sig begåfvad; i g å n g skulle emottaatt behärska varit b lit för flitig något det kärt. och det oaktadt resultat, då skulle faktum, att h a n ej det skulle g ö r a d e m m y c k e t de vore bei finge i fall icke de föräldrar; löfte om flaska vin man om ningen skulle glädja skulle om ä n n u bättre än d e m bilderböcker, leksaväntade godt och om ungdomsDe dem som ädelt. glada, och ingen o c h så och små- hvitnade. lefde i sina barn och för sina utan att barn; intet af de de bästa någonsin hafva ägt ett barn. • Innehållsförteekning. (Med porträtt). — Omröstningen. — Sjung, sångfågel, sjung. A f Lotten von Krxmer. — Opposition. G. N. — » En liten kulle. — Rörelsen bland telefonisterna. — Ur notisboken. — Teater o e h. m u s i k. — Tidsfördrif. Och n u det är på gåtan slut, Från den diu tanke nu må ila.
Transport 5 sten af Karta-sigillata-afgiften för de fall, då densamma hittills utgått, och i afseende hvarå någon annan väsendtlig förändring, än ofvan antydda, icke blifvit af Rikets Ständer beslutad, skall komma att uppgå till 600,000: Härtill bör, till föjld af Rikets Ständers, med bifall till Stats-Utskottets utlåtanden N:is 51 och 219, fattade beslut, att åtskilliga af Wadstena Krigsmanshus-kassa och Amiralitets-Krigsmans-kassan tillförene uppburna serskilda afgifter hädanefter skola i Kartasigillata utgå, läggas beloppet sf samma afgifter, i jemnt tal beräknade till 84,800: och utföres alltså Karta-sigillata-afgiften med »5:o Sfusr/ehnf»-bt'ännei'i-tnet1len, Enligt Riks-hufvudboken hafva under år 1S49 dessa medel uppgått till 657,468 Rdr 37 sk. 8 rst,; och som Rikets Ständer bibehållit nu gällande grunder för beskattningen å bränvins-bränningen, utom för vissa klassers pannor, som drifvas med ånga, samt, hvad dessa angår, någon kalkyl öfver resultaten af den derå förhöjda beskattning icke kunnat, i saknad af uppgift å antalet af hittills begagnad så beskaffad redskap, uppgöras, finnér Utskottet sig desto heldre böra beräkna bränvins-brännings-medlen till ungefärligen ofvannämnde belopp, som den förhöjda beskattningen sannolikt kommer att föranleda en deremot svarande minskning i antalet och rymden af hittills begagnad ångbränvins-brännings-redskap och förökad statsinkomst således icke är att deraf påräkna. Utskottet tillstyrker, på grund häraf, att hus-behofsbränneri__ medlen må upptagas till 650,000 Summa 6,466,800: Bevillnings-Utskottets Betänkande, N'.o 29.
Bet f>cnoin, att, miB leoerertngen, contant till ränte# tagaren betala jftllnaBen emellan löpanBe årets lägre pris od) Bet flaB* gaBe tio årS matfegångs*ptifet; 3:o Sitt, Bå leverering in natura icfe ffer, forfeldön, på fätt bit# tilis ägt rum, af räntegifmare erlägges, famt att, Bå räntegifmare uppfagt till leverering in natura, f>an jetnmäl för fymarje tunna råg eller forn betalar 16 jf. famt för l;marje tunna ^afra 12 jf., allt ^5anco, till räntetagaren, fåfom erfättning Derför, att Bennes uppfäg# ningö*rätt, i följB af föregåenBe beftämmanBe, f)äBaneftet uppför. — för Be räntor, forn äro kronan bel;ållna, erlägges ingen forfeblön; 4:o Sitt, mi& tillfällen af leverering in natura, gäller, i affcenBe på ler>erertngS''jfälle odj ort, IjmaD numaranBe författningar Beröm be# 28 flamma, meb bet tillägg, att räntetagare icfe må äga rätt an vifa ränta från ©ocfen eller enjfilD räntegifvare på mera än ett jlälle; od) 5:o 2ltt förenämnDe jtabganDen lifväl icfe böra lägga f>int)cr i vägen för träffanDe af ferffilDa öfverenéfommelfer emellan ränte* gifvare od) räntetagare, Då De Derom ömfeftbigt åfämjaö. Dcf åberope <3öi Of i öfrigt — i affeenDe på fcågan om förän* Dring odj rcDuctton af ^emmanö*räntorna; röranDe
Departement deraf, för hvilka arbetsordning i detail är vorden uppgjord, icke vid denna Riksdag kunde upprättas, Fullinägtige funne det vara med all billighet öfverensstämmande, att Bankens Cassaskrifvare blefve, från och med den i nästlidne October räknadt, i åtnjutande af lika aflöning, som för närvarande utginge till Contorsskrifvare eller Canzlisler inom lägsta Ordinarie-graden, nemligen 36o R;dr Banco för året, dock med vilkor, att anslaget varder inbegripet uti nuvarande Totalsumma af Löner och Arfvoden för Banco-Staten, och följakteligen borde genom motsvarande lönebesparing på annat håll, vid inträffande ledigheter, med möjligaste första betäckas. Utskottet, som, lika med Bancofullmäglige, finnei Cassaskrifvarnes nuvarande lönevilkor icke motsvara de trägna tjensteåligganden dem, enligt Fullmägtiges vitsord, tillhöra, kan ej undgå inse, att en förbättring i desse Tjenstemäns aflöning af billigheten påkallas; men då Utskottet jemväl till alla delar instämmer uti Fullmägtiges åsigt, alt det belopp, hvartill BancoSlatens löner, jemte derå såsom arfvode sist lid ne Riksdag beviljade tillökning af 20 procent, för närvarande uppgå, ej bör, genom ifrågavarande anslag, förhöjas, vågar Utskottet icka tillstyrka någon löneförbättring, som skulle för närvarande förorsaka tillökning i berörde Aflöningssumma, om än deremot svarande minskning framdeles, genom skeende besparingar, skulle kunna åstadkommas; och kan Utskottet således icke i vidsträcktare måtto tillstyrka bifall till omförmälde anslag, än att Utskottet, med fästadt Bihang till R. St.
Om tiden icke wvre pä aston sä långt liden, samt derföre jag befarade adraga mig RiddersikapetS och Adelns missnöje om jag begärde votering, sä afstär jag derifrån, dock med reservation uti Protocollet, alt jag pä intet sätt kan gilla detta förhållande med Arrendatorer af Kronans Lägenheter. Rjdderskapet och Akrln ätskiljdeS kl. ^ 10. In stclem xrntocolli 6. Liiverstolxo. Ons - Den 28 Zebruarii. 1449 Onsdagen den 23 Februarn. Plenum klockan 9 Förmiddagen. Grefwe Dela. 6aräie, jsacod, Sedan wal till de 12 Electorer, hwilka gemensamt med de öfrige Stan» denS Electorer stola sammanträda att utse Riksens Ständers Justilia Ombudsman, är utsatt i morgon företagas, utbeder jag mig fä föreflä att pä samma gäng twenne Supleanter mätte fä waljas för att i Eleckvrers rum inträda, i händelse nägon af dem som dertill blifwa walde, skulle afsäga sig detta för» troende eller icke kunna walet bewista; och hoppas jag att Högloft. Rivderstapet och Adeln icke lärer finna swärighet att till detta mitt förslag samtycka, dä härigenom förekommes det beswär och den tidsutdrägt som igenom ert serskildt wal skulle ästadkommas, i händelse nägon ordinarie Elector wore hindrad alt sig wid Ombudsmanna walet infinna. Herr Grefwen och Landtmarffalken gjorde uppä delta Grefwe vela Laräies förslag proposition hvilken, bifölls. Herr Grefwe diamilton, ^xel, upläste till prvlocollet följande. Sedan Ridderffapet och Adeln fatkadt det besiut att Kongsgärdar wid förefallande ledigheter stola till Skatte med bibehällande af sin natur försäljas, underställer jag om ej det bör ske efter tunnelandet, om tunneland graderad jord säljeö pä öppen Annion med 1450
St:s i grundlagen föreskrifna medverkan eller sanction, aldrig bort kunna vinna någon tillämpning, icke skulle begagna sin delaktighet i lagstiftningen, för att, genom den olagliga författningens upphäfvande, åtminstone söka godtgöra för eg: de Ständers försummelse i denna del. Det är med anledn. af det här antydda förhållande jag tager mig friheten begära R. St.‘s medverkan till upphäfvande af det K. påbudet af d. io Dec. 1812 emot gemenskap med f. d. K. familjen, på grund af det åberopade påbudets tillkomst genom annan väg, och utan de föregångna iakttagelser, hvilka ovillkorligen erfordras, för att, på sätt grundlagen föreskrifver, kunna vinna egenskap af en till efterföljd bindande criminal lag. De blodsdomar, hvilka till följe af en blott K. författning, under en tid af förflutna 28 år, fläckat den Svenska domaremakten, tala tillräckligt för vigten och för nödvändigheten af denna min framställning. Jag anhåller om remiss till LagUtsk., samt att detta mitt anförande måtte med de öfriga Stånden communiceras. Dessa 7 motioner lades på bordet. H. Ex. Hr Gr. L owen hjelm, Gustaf, uppläste följande: K. M:s nåd. propos. till R. St. föreslår för K. Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-academien följande stat: till löner för båda embetsmännen och vaktmä - staren, tillsammans 1600: jettoner och prisutdelningar i5oo: — ■— samlingarnas ökande 1000: tryckning af academiens handlingar 200: — Suna b:co r:dr 43oo: — Deremot hade academien hos K. M. i und. föreslagit: till samlingarnas ökande 1000: böckers inköp 5oo: —- — tryckning af academiens handlingar och för teckningar öfver samlingarna 333: 16. — priser och jettoner i5oo: resor och andra litterära företag
Domhafvande lernnat afskriften af 1843 och 1844 årens till Justitiä-kantslers-embetet ingifne ägodelnings-rätts dagböcker förAhrstads, Faurås och Himhle härader och koncppten till ofvannämncte fyra ägodelningsrätts-protokoll, under förutsättning likväl, att icke flera af dessa protokoll voro till Häradsrätternes arkifver i koncept aflemnade, än de, hvaraf renoverade exemplar blifvit till Kongl. Hofrätten ingifne, derom i annat fall vederbörligt betyg skulle hos Kongl. Hofrätten företes, än äfven insända renoverade exemplar af alla de uppräknade protokollerna eller ock visa, att giltigt hinder mött för fullgörande af hvad sålunda .blifvit föreskrifvet. Ofver detta utslag har underdånig klagan icke blifvit förd.